title: Cauza C-577/15 P: Recurs introdus la 9 noiembrie 2015 de SV Capital OÜ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-660/14, SV Capital OÜ/Autoritatea Bancară Europeană (ABE)

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/22

         Recurs introdus la 9 noiembrie 2015 de SV Capital OÜ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-660/14, SV Capital OÜ/Autoritatea Bancară Europeană (ABE)
   (Cauza C-577/15 P)
   (2016/C 016/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SV Capital OÜ (reprezentant: M. Greinoman, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Autoritatea Bancară Europeană (ABE), Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie 2015 în cauza T-660/14 (1) în partea în se declară inadmisibilitatea acțiunii formulate împotriva Deciziei C 2013 002 a ABE, (2) în partea în care se anulează Decizia 2014-C1-02 a comisiei de apel a autorităților europene de supraveghere din 14 iulie 2014 în ceea ce privește admisibilitatea contestației formulate de recurentă și (3) în partea în care se pronunță cu privire la cheltuielile de judecată;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs și obligarea intervenientului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat împotriva Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie 2015 pronunțate în cauza T-660/14 recurenta se întemeiază pe următoarele motive și argumente de drept:
   Tribunalul s-a pronunțat ultra petita:
   Tribunalul a încălcat articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 (1) întrucât acțiunea formulată împotriva Deciziei ABE C 2013 002 a fost introdusă în termen, deoarece comisia de apel a autorităților europene de supraveghere este cea care s-a pronunțat mai întâi cu privire la această contestație;
   Tribunalul a încălcat articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului (în vigoare până la 31 decembrie 2014);
   Tribunalul a încălcat articolul 263 TFUE, întrucât acțiunea formulată împotriva Deciziei C 2013 002 a ABE a fost formulată în termen dat fiind că procedura administrativă a continuat până la 14 iulie 2014;
   Tribunalul a încălcat articolul 45 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene întrucât, ca urmare a unui caz fortuit, acțiunea formulată împotriva Deciziei C 2013 002 a ABE a fost formulată în termen;
   Tribunalul a încălcat articolul 263 TFUE, precum și articolul 60 alineatul (1) și articolul 61 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, întrucât acțiunea formulată împotriva Deciziei C 2013 002 a ABE era admisibilă atât deoarece reclamanta era destinatara acestei decizii, cât și deoarece această decizie o privea direct și individual;
   Decizia C 2013 002 a ABE este afectată de erori de fapt;
   Decizia C 2013 002 a ABE este afectată de o eroare de apreciere;
   Decizia C 2013 002 a ABE este afectată de încălcarea articolului 39 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 și a articolului 16 din Codul de bună conduită administrativă a ABE;
   Decizia C 2013 002 a ABE este afectată de încălcarea articolelor 3.3, 3.4 și 3.5 din normele interne ale ABE;
   Decizia C 2013 002 a ABE este afectată de un abuz de putere și de un comportament nerezonabil din partea ABE.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea Bancară Europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (JO L 331, p. 12).


title: Cauza C-218/07: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2007 — Comisia/Republica Federală Germania

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2007 — Comisia/Republica Federală Germania
   (Cauza C-218/07)
   (2007/C 129/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou, W. Bogensberger)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Federală Germania și-a încălcat obligațiile asumate conform Directivei 2003/109/CE (1) a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, prin neluarea dispozițiilor juridice și administrative necesare pentru transpunerea acestei directive, respectiv prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la data de 23 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 16, p. 44.


title: Cauza C-318/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 26 iunie 2015 – Tecnoedi Construzioni Srl/Comune di Fossano

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 26 iunie 2015 – Tecnoedi Construzioni Srl/Comune di Fossano
   (Cauza C-318/15)
   (2015/C 311/29)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Tecnoedi Construzioni Srl

      Pârâtă: Comune di Fossano

      Întrebarea preliminară

   Articolele 49 și 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și principiile libertății de stabilire, liberei prestări a serviciilor, egalității de tratament, nediscriminării și proporționalității trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări precum cea în vigoare în prezent în Italia, prevăzută la articolul 122 alineatul 9 și la articolul 253 alineatul 20 bis din Decretul legislativ nr. 163 din 2006, în materia excluderii automate a ofertelor anormal de scăzute în cadrul procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții de lucrări cu o valoare mai mică decât pragul comunitar care prezintă un interes transfrontalier?


title: Cauza T-1/15: Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2015 – SNCM/Comisia

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/29

         Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2015 – SNCM/Comisia
   (Cauza T-1/15)
   (2015/C 056/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marsilia, Franța) (reprezentanți: F.-C. Laprévote și C. Froitzheim, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în tot, în temeiul articolelor 107 și 263 TFUE și al articolului 41 din cartă, a Deciziei C(2013) 7066 final din 20 noiembrie 2013;

               —

               anularea în tot a deciziei în măsura în care aceasta consideră că cesiunea a 75 % din SNCM la prețul negativ de 158 de milioane de euro constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în parte a deciziei în măsura în care aceasta consideră că majorarea de capital de 8,75 milioane de euro realizată de CGMF constituie un ajutor de stat;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în parte a deciziei în măsura în care aceasta consideră că avansul în cont curent de 38,5 milioane de euro constituie un ajutor de stat;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în parte a deciziei Comisiei în măsura în care analizează concomitent compatibilitatea soldului de 15,81 milioane de euro plătit cu titlu de ajutoare pentru restructurarea din 2002 cu ansamblul măsurilor din 2006;

               —

               cu titlu foarte subsidiar, anularea în parte a deciziei în măsura în care concluzionează că măsurile în cauză constituie ajutoare de stat incompatibile cu piața comună;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea sa introductivă, reclamanta solicită anularea Deciziei 2014/882/UE a Comisiei din 20 noiembrie 2013 [notificată sub numărul C(2013) 7066 final], prin care Comisia a considerat că soldul ajutorului pentru restructurare, notificat de autoritățile franceze la 18 februarie 2002, în cuantum de 15,81 milioane de euro, pe de o parte, și, pe de altă parte, cele trei măsuri puse în aplicare de autoritățile franceze în 2006 în favoarea reclamantei, și anume cesiunea a 75 % din activele reclamantei la prețul negativ de 158 de milioane de euro, majorarea de capital de 8,75 milioane de euro efectuată de Compagnie générale maritime et financière și avansul în cont curent de 38,5 milioane de euro constituie ajutoare de stat ilegale și incompatibile cu piața internă. În consecință, Comisia a dispus recuperarea lor.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (2) și a articolului 266 TFUE, precum și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât Comisia a refuzat extinderea procedurii oficiale de investigare în urma anulării în parte a Deciziei 2009/611/CE a Comisiei din 8 iulie 2008 (1) prin Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2012, pronunțată în cauza T-565/08, Corsica Ferries France/Comisia (2).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, a obligației de motivare și a principiului egalității de tratament, precum și pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere, întrucât Comisia a apreciat că prețul negativ de cesiune constituie un ajutor de stat.

               3.

               Al treilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și pe o eroare vădită de apreciere, întrucât Comisia a considerat că aportul de capital de 8,75 milioane de euro constituie un ajutor de stat.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât Comisia a apreciat că măsurile de ajutor pentru persoane într-un cuantum de 38,5 milioane de euro constituie un ajutor de stat.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care Comisia a examinat concomitent compatibilitatea soldului de 15,81 milioane de euro, plătit cu titlu de ajutoare pentru restructurarea din 2002, cu ansamblul măsurilor din 2006.

               6.

               Al șaselea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe erori vădite de apreciere și pe încălcarea obligației de motivare, întrucât Comisia a declarat ajutoarele pentru restructurare acordate în 2002 și 2006 incompatibile cu piața comună.

      (1)  Decizia 2009/611/CE a Comisiei din 8 iulie 2008 privind măsurile C 58/02 (ex N 118/02) pe care Franța le-a pus în aplicare în favoarea Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) 2008 [notificată sub numărul C(2008) 3182] (JO 2009, L 225, p. 180).

      (2)  Hotărârea din 11 septembrie 2012, Corsica Ferries France/Comisia (T-565/08, Rep., EU:T:2012:415).


title: Cauza T-528/09: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2009 — Hubei Xinyegang Steel/Consiliul

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/45

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2009 — Hubei Xinyegang Steel/Consiliul
   (Cauza T-528/09)
   2010/C 51/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (reprezentanți: F. Carlin, barrister, N. Niejahr, Q. Azau și A. MacGregor, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 926/2009 al Consiliului din 24 septembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile anumitor țevi și tuburi fără sudură, din fier sau oțel, originare din Republica Populară Chineză (1) în măsura în care instituie taxe antidumping la exporturile realizate de către reclamantă și percepe taxe provizorii instituite la aceste exporturi sau, în subsidiar, anularea regulamentului menționat, în măsura în care percepe taxele provizorii impuse reclamantei;

               —

               obligarea Consiliului la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 926/2009 al Consiliului din 24 septembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile anumitor țevi și tuburi fără sudură, din fier sau oțel, originare din Republica Populară Chineză, în măsura în care o privește pe reclamantă.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă trei motive.
   În primul rând, aceasta pretinde că, întrucât a identificat „produsele în cauză” prin definirea de categorii de produse prea simplificate, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere a situației de fapt. În plus, potrivit susținerilor reclamantei, Comisia a realizat o comparație neadecvată cu produsele originare din SUA.
   În al doilea rând, reclamanta invocă încălcarea de către Consiliu a articolului 9 alineatul (5) din regulamentul de bază (2) prin eliminarea tratamentului individual al reclamantei prin regulamentul atacat, deși acest tratament i-a fost inițial acordat reclamantei de Comisie în cursul procedurii administrative anterioare publicării regulamentului provizoriu (3).
   În al treilea rând, reclamanta susține încălcarea de către Consiliu a articolului 9 alineatul (4) și a articolului 10 alineatul (2) din regulamentul de bază, prin instituirea unei taxe definitive și prin decizia de a percepe definitiv taxa provizorie instituită la exporturile „produselor în cauză” realizate de reclamantă către UE, întrucât aceste decizii se întemeiază pe erori vădite de apreciere în ceea ce privește existența unei amenințări cu prejudiciu material.

      (1)  JO L 262, p. 19.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 289/2009 al Comisiei din 7 aprilie 2009 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile anumitor țevi și tuburi fără sudură, din fier sau oțel, originare din Republica Populară Chineză (JO L 94, p. 48).


title: Cauza F-113/10: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2010 — AT/EACEA

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/35

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2010 — AT/EACEA
   (Cauza F-113/10)
   2011/C 72/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AT (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

      Obiectul și descrierea litigiului

   În primul rând, cerere de anulare a raportului asupra evoluția carierei întocmit în privința reclamantului pentru perioada 1 iunie-30 decembrie 2008, în al doilea rând, cerere de anulare a deciziei AAIC prin care se reziliază anticipat contractul de muncă pe perioadă determinată al reclamantului și, în al treilea rând, cereri de despăgubire pentru prejudiciul suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea REC 2008 întocmit în privința reclamantului, astfel cum a fost adoptat prin decizia AAIC din 29 octombrie 2009;

               —

               anularea deciziei AAIC din 12 februarie 2010 prin care aceasta a reziliat contractul de muncă al reclamantului și, în măsura în care este necesar;

               —

               anularea deciziei AAIC de respingere a reclamațiilor adresate de reclamant în legătură cu REC 2008 întocmit în privința sa și a deciziei de reziliere; obligarea EACEA la plata unei sume care nu poate fi inferioară valorii salariului reclamantului (și tuturor avantajelor prevăzute în RAA), calculată de la încetarea raporturilor de muncă, la 12 februarie 2010, până la data reintegrării sale în cadrul Agenției în urma anulării deciziei de reziliere, drept reparare a prejudiciului profesional și financiar, la care se adaugă dobânzi de întârziere la rata legală de la data hotărârii care urmează să fie pronunțată;

               —

               obligarea EACEA la plata unei sume stabilite provizoriu la 10 000 de euro, drept despăgubire pentru prejudiciul fizic, la care se adaugă dobânzi de întârziere la rata legală de la data hotărârii care urmează să fie pronunțată;

               —

               obligarea EACEA la plata unei sume stabilite provizoriu și ex aequo et bono la 50 000 de euro drept despăgubire pentru prejudiciul moral, la care se adaugă dobânzi de întârziere la rata legală de la data hotărârii care urmează să fie pronunțată;

               —

               oricare ar fi situația, obligarea EACEA la plata unei sume stabilite provizoriu și ex aequo et bono la 10 000 de euro drept despăgubire pentru prejudiciul suferit ca urmare a depășirii unui termen rezonabil pentru întocmirea REC 2008, la care se adaugă dobânzi de întârziere la rata legală de la data hotărârii care urmează să fie pronunțată;

               —

               obligarea EACEA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-104/10: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2010 — De Pretis Cagnodo și Trampuz/Comisia Europeană

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/42

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2010 — De Pretis Cagnodo și Trampuz/Comisia Europeană
   (Cauza F-104/10)
   ()
   2011/C 13/85
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Mario Alberto de Pretis Cagnodo și Serena Trampuz (Trieste, Italia) (reprezentant: C. Falagiani, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză rambursarea integrală a unor cheltuieli medicale legate de recuperarea, într-o clinică a soției unui funcționar pensionat.

      Concluziile reclamanților

               —

               Suspendarea sau, în orice caz, interzicerea provizorie, având în vedere fumus boni juris al prezentei cereri, prejudiciul patrimonial grav pe care altfel l-ar suferi reclamanții și lipsa de claritate în determinarea sumelor contestate, a executării procedurii de recuperare forțată a sumelor care fac obiectul litigiului și, prin urmare, interzicerea temporară a reținerii din oficiu din pensia profesorului De Pretis Cagnodo;

               —

               având în vedere că s-a stabilit și s-a declarat că doamnei Trampuz nu i se poate contesta sau imputa nimic în legătură cu calcularea și plata cheltuielilor se spitalizare astfel cum au fost stabilite de clinica în care a fost îngrijită, că boala care a condus la îngrijirea acesteia și intervențiile chirurgicale la care a fost supusă aceasta au fost considerate grave și că durata recuperării a fost considerate inevitabilă și corectă din punct de vedere terapeutic, reclamanții să fie declarați scutiți de orice rambursare a prestațiilor acordate de Biroul de lichidare din Ispra și, prin urmare, obligarea Comisiei să retragă cererea de restituire a sumei de 41 833 euro — sau a sumei diferite care ar rezulta — și să se abțină de la orice reținere din oficiu a sumei menționate din pensia profesorului De Pretis Cagnodo

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-2/12: Ordonanța președintelui Curții din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden -Țările de Jos) — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/12

         Ordonanța președintelui Curții din 19 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden -Țările de Jos) — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS
   (Cauza C-2/12) (1)

   2012/C 235/30
   Limba de procedură:olandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza C-35/16 P: Recurs introdus la 21 ianuarie 2016 de Matratzen Concord GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 19 noiembrie 2015 în cauza T-526/14, Matratzen Concord GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/16

         Recurs introdus la 21 ianuarie 2016 de Matratzen Concord GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 19 noiembrie 2015 în cauza T-526/14, Matratzen Concord GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-35/16 P)
   (2016/C 270/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Matratzen Concord GmbH (reprezentant: I. Selting, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Mariano Barranco Rodriguez, Pablo Barranco Schnitzler
   Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a noua) a respins recursul prin Ordonanța din 28 aprilie 2016 și a decis că recurenta trebuia să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-198/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria „Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Piața internă a energiei — Transportul gazelor naturale — Regulamentul (CE) nr. 715/2009 — Articolele 14 alineatul (1) și 16 alineatele (1) și (2) litera (b) — Obligația de garantare a capacității maxime — Capacitate virtuală de transport de gaze în sens invers — Admisibilitate”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-198/12) (1)

   („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Piața internă a energiei - Transportul gazelor naturale - Regulamentul (CE) nr. 715/2009 - Articolele 14 alineatul (1) și 16 alineatele (1) și (2) litera (b) - Obligația de garantare a capacității maxime - Capacitate virtuală de transport de gaze în sens invers - Admisibilitate”)
   2014/C 253/06
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann, S. Petrova, O. Beynet și T. Scharf, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria (reprezentanți: D. Drambozova, E. Petranova și J. Atanasov, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligaţiilor – Încălcarea articolului 14 alineatul (1) şi a articolului 16 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 715/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețelele pentru transportul gazelor naturale și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1775/2005 (JO L 211, p. 36, rectificare în JO L 229, 1.9.2009, p. 29, și în JO L 309, 24.11.2009, p. 87) – Obligaţia de a garanta tuturor actorilor de pe piață o capacitate maximă – Lipsa de interconectabilitate fizică între sistemul de tranzit și sistemul național de transport de gaz – Acorduri interguvernamentale care împiedică îndeplinirea obligaţiei de a pune la dispoziţie o capacitate maximă – Întinderea obligaţiei prevăzute la articolul 351 alineatul (2) TFUE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 30.06.2012


title: Cauza F-2/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 7 mai 2014 – Deweerdt şi Lebrun/Curtea de Conturi

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/65

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 7 mai 2014 – Deweerdt şi Lebrun/Curtea de Conturi
   (Cauza F-2/14) (1)

   2014/C 421/99
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014, p. 22.


title: Cauza T-191/12: Ordonanța Tribunalului din 7 octombrie 2013 — Roland SE/OAPI — Textiles Well (wellness inspired by nature) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/13

         Ordonanța Tribunalului din 7 octombrie 2013 — Roland SE/OAPI — Textiles Well (wellness inspired by nature)
   (Cauza T-191/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 359/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Roland SE (Essen, Germania) (reprezentanți: O. Rauscher și C. Onken, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Textiles Well (Le Vigan, Franța) (reprezentanți: E. Cornu și É. De Gryse, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 februarie 2012 (cauza R 2552/2010-1), referitoare la o procedură de opoziție între Textiles Well SA și Roland SE, fostă Roland-Schuhe GmbH & Co. Handels KG.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 209, 14.7.2012.


title: Cauza C-291/14 P: Recurs introdus la 12 iunie 2014 de Faci SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 20 martie 2014 în cauza T-46/10, Faci SpA/Comisia Europeană

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/20

         Recurs introdus la 12 iunie 2014 de Faci SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 20 martie 2014 în cauza T-46/10, Faci SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-291/14 P)
   2014/C 303/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Faci SpA (reprezentanți: Messrs S. Piccardo, avocat, S. Crosby, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 20 martie 2014 în cauza T-46/10 sau

               —

               cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea substanțială a amenzii aplicate reclamantei sau

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare sau

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în primă instanță și în cadrul prezentului recurs;

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului din 20 martie 2014 în cauza T-46/10. Prin această hotărâre, Curtea a respins acțiunea formulată de recurentă, la 28 ianuarie 2010, împotriva Deciziei C (2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolul 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/C.38.589 – stabilizatori termici) (1).
   Recurenta invocă două motive.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a examinat gravitatea încălcării după luna noiembrie 1996, în funcție de natura înțelegerii, omițând astfel să ia în considerare toate împrejurările relevante pentru calculul amenzii aplicate recurentei și că, în consecință, acesta a încălcat punctul 20 din Orientările privind calcularea amenzilor (2006) și/sau articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (2) și articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul nu a efectuat un control jurisdicțional efectiv și temeinic asupra deciziei, în măsura în care a afirmat, fără a examina faptele, că recurenta a avut un comportament identic cu cel al celorlalte societăți implicate, cu excepția faptului că a pus în aplicare mai puțin riguros înțelegerea, și în măsura în care a respins în lipsa oricărei aprecieri, motivul întemeiat pe faptul că concurența a fost denaturată nelegal în defavoarea recurentei, ca urmare a aplicării punctului 35 din orientări unui concurent, și anume societății Bärlocher.

      (1)  JO C 307, 12.11.2010. p. 9

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167)


title: Cauza T-669/14: Acţiune introdusă la 15 septembrie 2014 – Trioplast Industrier/Comisia

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/50

         Acţiune introdusă la 15 septembrie 2014 – Trioplast Industrier/Comisia
   (Cauza T-669/14)
   2014/C 409/72
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Suedia) (reprezentant: T. Pettersson, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1)

               Anularea:

                           a)

                           anularea scrisorii Comisiei Europene din 3 iulie 2014 în cazul COMP/38354 – Saci industriali – Trioplast Industrier AB;

                           b)

                           anularea sau reducerea cuantumului dobânzilor de întârziere de 6 74  033,32 de euro impuse reclamantei prin scrisoarea Comisiei;

                           c)

                           obligarea Comisiei să ramburseze reclamantei cheltuielile în cuantum de 4  686,64 de euro efectuate pentru constituirea unei garanţii pentru plata dobânzilor de întârziere.

               2)

               În subsidiar, acordarea unor despăgubiri în temeiul articolului 340 alineatul (2) TFUE ca urmare a încălcărilor dreptului UE invocate în cerere, reprezentând:

                           a)

                           cuantumul dobânzilor de întârziere sau o parte a acestuia şi

                           b)

                           cheltuielile de 4  686,64 de euro efectuate pentru constituirea unei garanţii pentru plata dobânzilor de întârziere.

               3)

               Acordarea unor despăgubiri în temeiul articolului 340 alineatul (2) TFUE ca urmare a încălcărilor dreptului UE referitoare la perioada în care Comisia nu a consimţit la ridicarea sau la reducerea cuantumului garanţiei bancare după pronunţarea Hotărârii Tribunalului în cauza T-40/06, pentru cheltuielile efectuate pentru constituirea garanţiei, în cuantum de 22  783,90 de euro, sau o parte a acestuia.

               4)

               Acordarea de dobânzi la sumele datorate.

               5)

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele şi principalele argumente

   În susţinerea acţiunii, reclamanta invocă şase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa temeiului legal al scrisorii Comisiei:

                           —

                           decizia Comisiei din 30 noiembrie 2005, astfel cum a fost modificată prin decizia Comisiei din 7 decembrie 2005 în cazul COMP/38354 – Saci industriali – Trioplast Industrier AB (denumită în continuare „decizia din 2005”) nu a constituit niciodată un temei valabil împotriva reclamantei în ceea ce priveşte obligaţia de plată a dobânzilor de întârziere, întrucât nu prevedea un cuantum exact şi necondiţionat al amenzii aplicate reclamantei. În plus, decizia a fost anulată de Tribunal prin Hotărârea din 13 septembrie 2010 pronunţată în cauza T-40/06 Trioplast Industrier AB/Comisia (denumită în continuare „hotărârea din 2010”), în măsura în care priveşte aplicarea unei amenzi reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură şi pe lipsa de competenţă:

                           —

                           scrisoarea Comisiei constituie o decizie adoptată în mod nelegal de un membru al DG Buget care nu avea competenţa să angajeze Comisia în luarea unei astfel de decizii. Scrisoarea Comisiei nu poate fi considerată doar ca dând efect unei decizii anterioare şi, ca atare, nu poate fi considerată drept o măsură accesorie de administrare. Dimpotrivă, dat fiind că nici decizia din 2005, nici hotărârea din 2010 nu prevăd cuantumul care trebuie plătit de reclamantă, scrisoarea Comisiei reprezintă decizia prin care se stabileşte cuantumul amenzii. O asemenea decizie nu poate fi adoptată de nimeni altcineva în afară de Colegiul Comisarilor pentru a produce efecte juridice obligatorii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securităţii juridice şi a principiului individualizării sancţiunilor în funcţie de încălcare şi de persoana care comite încălcarea:

                           —

                           prin faptul că a solicitat ca reclamanta să plătească cuantumul contestat al dobânzilor, Comisia sancţionează de fapt reclamanta pentru o situaţie creată de o încălcare anterioară a principiului securităţii juridice şi a principiului individualizării sancţiunilor în funcţie de încălcare şi de persoana care comite încălcarea. Comisia nu a remediat încă această încălcare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE:

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 266 TFUE prin faptul că nu a acţionat conform hotărârii din 2010. Scrisoarea Comisiei dovedeşte că decizia finală a Comisiei de a nu adopta o nouă decizie formală care să prevadă cuantumul exact pe care trebuie să îl plătească reclamanta, în pofida obligaţiei de a acţiona astfel ca urmare a hotărârii din 2010. Prin urmare, scrisoarea reprezintă o declaraţie definitivă şi finală care arată că Comisia nu îşi va îndeplini obligaţiile care rezultă din articolul 266 TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporţionalităţii:

                           —

                           Comisia nu a respectat principiul proporţionalităţii atunci când a obligat reclamanta să plătească dobânzi de întârziere la plata amenzii, al cărei cuantum nu a fost clar niciodată şi care a fost anulată în totalitate, fără ca Comisia să adopte o nouă decizie finală cu privire la cuantumul amenzii care trebuie plătită de reclamantă. Condiţiile prevăzute de normele care acordă Comisiei dreptul de a solicita dobânzi de întârziere în alte cauze nu sunt îndeplinite în speţă. În subsidiar, este cel puţin disproporţionată aplicarea unor dobânzi de întârziere cu caracter punitiv, din moment ce reclamanta a fost împiedicată să evite aceste costuri ca urmare a propriei conduite a Comisiei.

               6.

               Al şaselea motiv întemeiat pe eroarea de drept săvârşită de Comisie prin faptul că a refuzat să deblocheze garanţia bancară a reclamantei după hotărârea din 2010:

                           —

                           prin hotărârea menţionată, Tribunalul a anulat decizia din 2005, prin care s-a dispus prima dată plata amenzilor, Comisia rămânând fără niciun temei legal împotriva reclamantei până la adoptarea unei noi decizii. Prin faptul că a refuzat să deblocheze garanţia bancară după hotărârea din 2010, Comisia a încălcat hotărârea respectivă. Această eroare de drept a cauzat în mod direct costuri suplimentare pentru reclamantă pentru menţinerea garanţiei bancare. În subsidiar, Comisia ar fi trebuit cel puţin să reducă cuantumul garanţiei bancare imediat după pronunţarea hotărârii la cuantumul maxim stabilit de Tribunal.


title: Cauza T-351/15: Acțiune introdusă la 30 iunie 2015 – Papapanagiotou/Parlamentul

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/49

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2015 – Papapanagiotou/Parlamentul
   (Cauza T-351/15)
   (2015/C 311/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Papapanagiotou AVEEA (Serres, Grecia) (reprezentanți: S. Pappas și I. Ioannidis, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei D(2015)12887 din 27 aprilie 2015 a directorului general al Direcției Generale pentru Infrastructură și Logistică, prin care a fost respinsă oferta depusă de reclamantă pentru loturile 1, 2 și 4 în cadrul procedurii de licitație „Mobilier de birou” nr. INLO.AO-2012-017-LUX-UAGBI-02 „privind achiziționarea de mobilier și accesorii de birou standard, pentru personalul de conducere și de lux” și prin care directorul general a informat-o pe reclamantă că, la evaluarea tuturor ofertelor din cadrul procedurii de licitație menționate, nu a luat în considerare unul dintre criteriile de atribuire specificate în documentele licitației;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este nelegală, ca urmare a excluderii subcriteriului de atribuire „construcție (rezistență la spargere, abraziune, zgârieturi și decolorare)” în cadrul procedurii de licitație, ceea ce încalcă caietul de sarcini, articolul 110 alineatul (1) și articolul 113 alineatul (1) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (denumit în continuare „Regulamentul financiar”) și principiile generale ale egalității de tratament și transparenței.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de motivare a autorității contractante, în măsura în care aceasta nu a indicat caracteristicile și avantajele respective ale ofertelor reținute, cu încălcarea articolului 113 alineatul (2) din Regulamentul financiar, a articolului 161 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (denumite în continuare „normele de aplicare a Regulamentului financiar”), a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 296 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului transparenței, în conformitate cu articolul 102 din Regulamentul financiar și cu articolul 15 alineatul (3) TFUE, în măsura în care autoritatea contractantă a omis să furnizeze informații și dovezi cu privire la aspectul dacă eșantioanele furnizate în cadrul ofertelor pentru reevaluarea acestora era identice cu eșantioanele evaluate inițial în cadrul primei proceduri de evaluare, care a fost anulată ulterior.


title: Cauza C-191/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austria) la 17 aprilie 2014 – Borealis Polyolefine GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austria) la 17 aprilie 2014 – Borealis Polyolefine GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-191/14)
   2014/C 303/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Borealis Polyolefine GmbH

      Pârât: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Întrebările preliminare

               1)

               Este Decizia 2013/448/UE (1) nevalidă și încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE (2), în măsura în care exclude din baza de calcul, stabilită la articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b), emisiile aferente gazelor reziduale produse de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE și energia termică utilizată de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE, provenită de la instalațiile de cogenerare, în privința cărora se permite alocarea cu titlu gratuit a unor cote conform articolului 10a alineatul (1) și articolului 10a alineatul (4) din Directiva 2003/87/CE și conform Deciziei 2011/278/UE (3)?

               2)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 3 punctele (e) și (u) din Directiva 2003/87/CE – prin ea însăși și/sau coroborată cu articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE – în măsura în care prevede că emisiile de CO2 aferente gazelor reziduale – produse de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE – și energia termică utilizată de instalațiile care intră sub incidența anexei I la Directiva 2003/87/CE și provenită de la instalațiile de cogenerare reprezintă emisii provenite de la „producătorii de energie electrică”?

               3)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și contrară obiectivelor Directivei 2003/87/CE în măsura în care creează o asimetrie prin excluderea emisiilor aferente arderii gazelor reziduale și a energiei termice produse prin cogenerare din baza de calcul prevăzută la articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b), în condițiile în care acestea dau dreptul la o atribuire gratuită a cotelor în conformitate cu articolul 10a alineatele (1) și (4) din Directiva 2003/87/CE și cu Decizia 2011/278/UE?

               4)

               Este Decizia 2011/278/UE nevalidă și încalcă articolul 290 TFUE și articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care prin articolul 15 alineatul (3) din această decizie se modifică articolul 10a alineatul (5) literele (a) și (b) din directiva menționată în sensul că se înlocuiește trimiterea la „instalațiile care nu intră sub incidența alineatului (3)” cu trimiterea la „instalațiile care nu sunt producătoare de energie electrică”?

               5)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 23 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care această decizie nu a fost adoptată potrivit procedurii de reglementare cu control prevăzute la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE a Consiliului și la articolul 12 din Regulamentul 182/2011/UE?

               6)

               Articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune refuzului de atribuire cu titlu gratuit de cote ca urmare a calculării incorecte a unui factor de corecție transsectorial?

               7)

               Articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE trebuie interpretat, izolat și/sau coroborat cu articolul 15 alineatul (3) din Decizia 2011/278/UE, în sensul că exclude aplicarea unei dispoziții naționale care prevede aplicarea factorului de corecţie transsectorial uniform calculat greșit, astfel cum este stabilit la articolul 4 din Decizia 2013/448/UE și în anexa II la aceasta, în ceea ce privește atribuirile cu titlu gratuit de cote într-un stat membru?

               8)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care include numai emisiile produse de instalațiile care fac parte din sistemul comunitar începând cu anul 2008, astfel încât exclude acele emisii aferente activităților care au fost incluse în sistemul comunitar începând cu anul 2008 (în versiunea modificată a anexei I la Directiva 2003/87/CE), în cazul în care aceste activități se desfășoară în instalații care fuseseră deja incluse în sistemul comunitar anterior anului 2008?

               9)

               Este Decizia 2013/448/UE nevalidă și încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE în măsura în care include numai emisiile produse de instalațiile care fac parte din sistemul comunitar începând cu anul 2013, astfel încât exclude acele emisii aferente activităților care au fost incluse în sistemul comunitar începând cu anul 2013 (în versiunea modificată a anexei I la Directiva 2003/87/CE), în cazul în care aceste activități se desfășurau în instalații care fuseseră deja incluse în sistemul comunitar anterior anului 2013?

      (1)  Decizia Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27).

      (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2013 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (3)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1).


title: Cauza C-46/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Danemarca) la 26 ianuarie 2012 — LN

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Danemarca) la 26 ianuarie 2012 — LN
   (Cauza C-46/12)
   2012/C 109/12
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Ankenævnet for Uddannelsesstøtten

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: LN

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2004/38/CE (1), coroborat cu articolul 24 alineatul (2) din directiva menționată, trebuie interpretat în sensul că, atunci când un stat membru apreciază dacă o persoană trebuie considerată lucrător care beneficiază de ajutor pentru studii, acest stat (statul membru gazdă) poate lua în considerare faptul că persoana a intrat pe teritoriul său cu scopul principal de a urma studii și poate concluziona că nu este obligat să acorde persoanei respective ajutor pentru studii [a se vedea articolul 24 alineatul (2) din Directiva privind dreptul de ședere, menționat mai sus]?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza F-52/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Da Silva Pinto Branco/Curtea de Justiție

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/16

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Da Silva Pinto Branco/Curtea de Justiție
   (Cauza F-52/09)
   2009/C 244/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Delfina Da Silva Pinto Branco (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M. Erniquin, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   În primul rând, cerere de anulare a deciziei de concediere a reclamantei. În al doilea rând, cerere de titularizare sau, în subsidiar, cerere de reintegrare a acesteia în calitatea de funcționar aflat în perioadă de probă. În final, cerere având ca obiect plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului moral suferit

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei de concediere adoptate de autoritatea împuternicită să facă numiri la 24 octombrie 2008, precum și a avizului comitetului pentru rapoarte de evaluare din 8 octombrie 2008, a celor două rapoarte privind perioada de probă întocmite de evaluator la 22 februarie 2008 și, respectiv, la 10 iunie 2008, precum și a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 18 aprilie 2008 de prelungire a perioadei de probă;

               —

               titularizarea reclamantei începând cu data de 1 martie 2008, precum și constatarea dreptului acesteia la o despăgubire corespunzătoare diferenței dintre remunerația pe care ar fi primit-o dacă ar fi fost titularizată la data de 1 martie 2008 și retribuțiile pe care le-a primit efectiv începând cu acastă dată și până la data pronunțării hotărârii; în caz contrar, în subsidiar, reintegrarea reclamantei în calitatea de funcționar aflat în perioadă de probă, fie în cadrul serviciului în care își desfășura activitatea înaintea concedierii, fie în cadrul unui alt serviciu al instituției, unde aceasta să poată efectua o nouă perioadă de probă;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului moral suferit, estimată la 5 000 de euro;

               —

               obligarea Curții de Justiție a Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-539/14: Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – North Drilling/Consiliul

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/55

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – North Drilling/Consiliul
   (Cauza T-539/14)
   2014/C 303/66
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: North Drilling (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Decizia 2014/222/PESC a Consiliului din 16 aprilie 2014, în ceea ce o privește și excluderea sa din anexa acesteia;

               —

               anularea articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 397/14 al Consiliului din 16 aprilie 2014, în ceea ce o privește și excluderea sa din anexa acesteia, și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor pe care se întemeiază dispozițiile atacate, întrucât sunt lipsite de temei faptic și probatoriu real.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe neîndeplinirea obligației de motivare, întrucât normele atacate lezează reclamanta printr-o motivare lipsită de temei real și în plus, inexactă, nespecifică și generică, ceea ce împiedică organizarea corespunzătoare a apărării.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă în ceea ce privește motivarea dispozițiilor, lipsa probei aferente motivelor invocate și dreptul de apărare și de proprietate, având în vedere că nu s-au respectat obligația de motivare și necesitatea de a aduce probe reale, ceea ce afectează celelalte drepturi.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe abuzul de putere, întrucât există indicii obiective, precise și concordante care permit să se susțină că, abuzând în mod fraudulos de poziția sa, Consiliul, atunci când a adoptat sancțiunile, a urmărit obiective diferite de cele pe care le-a declarat.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe interpretarea eronată a normelor juridice care se aplică, întrucât sunt interpretate și aplicate în mod incorect și extensiv, ceea ce este inadmisibil având în vedere că este vorba despre dispoziții cu caracter sancționator.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate, întrucât acestuia i s-au adus limitări fără o justificare reală și fără respectarea principiului proporționalității.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât s-a adus atingere poziției concurențiale a reclamantei, fără existența unor cauze care să justifice acest fapt.


title: Cauza T-587/13: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — Schwerdt/OAPI — Iberamigo (cat&clean)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/28

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — Schwerdt/OAPI — Iberamigo (cat&clean)
   (Cauza T-587/13)
   2014/C 24/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Miriam Schwerdt (Porta-Westfalica, Germania) (reprezentant: K. Kruse, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Iberamigo, SA (Rubi, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei R 1799/2012-4 a Camerei a patra de recurs a pârâtului din 3 septembrie 2013;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă color care conține reprezentarea unei pisici și elementele verbale „cat&clean” pentru produse din clasa 31 — cererea de înregistrare nr. 9 612 301

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Iberamigo, SA

      Marca sau semnul invocat: marca verbală spaniolă „CLEAN CAT” pentru produse din clasa 31

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, precum și a articolului 29 și următoarele din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene


title: Cauza C-250/09 și C-268/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rayonen sad Plovdiv — Bulgaria) — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv [Directiva 2000/78/CE — Articolul 6 alineatul (1) — Interzicerea discriminărilor pe motiv de vârstă — Profesori universitari — Dispoziție națională care prevede încheierea de contracte de muncă pe durată determinată după împlinirea vârstei de 65 de ani — Pensionare din oficiu la 68 de ani — Justificare a tratamentului diferențiat pe motiv de vârstă]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rayonen sad Plovdiv — Bulgaria) — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv
   (Cauza C-250/09 și C-268/09) (1)

   (Directiva 2000/78/CE - Articolul 6 alineatul (1) - Interzicerea discriminărilor pe motiv de vârstă - Profesori universitari - Dispoziție națională care prevede încheierea de contracte de muncă pe durată determinată după împlinirea vârstei de 65 de ani - Pensionare din oficiu la 68 de ani - Justificare a tratamentului diferențiat pe motiv de vârstă)
   2011/C 13/19
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad Plovdiv

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Vasil Ivanov Georgiev

      Pârâtă: Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rayonen sad Plovdiv — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Lege națională care nu permite profesorilor de universitate care au ajuns la vârsta de 65 de ani să încheie decât un contract de muncă pe durată determinată — Lege națională care stabilește vârsta maximă de pensionare pentru profesori la 68 de ani — Justificarea unui tratament diferențiat pe motive de vârstă

      Dispozitivul

   Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, în particular articolul 6 alineatul (1) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei legislații naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care prevede pensionarea din oficiu a profesorilor universitari la împlinirea vârstei de 68 de ani și continuarea activității lor după vârsta de 65 de ani numai prin intermediul unor contracte pe durată determinată de un an, care pot fi reînnoite de cel mult două ori, în măsura în care această legislație urmărește un obiectiv legitim, legat, în special, de politica de ocupare a forței de muncă și a pieței muncii, precum crearea unui învățământ de calitate și repartizarea optimă a posturilor de profesori între generații, și în măsura în care permite atingerea acestui obiectiv prin mijloace corespunzătoare și necesare. Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă aceste condiții sunt îndeplinite.
   În cazul unui litigiu între o instituție publică și un particular, în ipoteza în care o legislație națională precum cea în cauză în acțiunea principală nu ar îndeplini condițiile enunțate la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78, instanța națională trebuie să lase neaplicată această legislație.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza T-509/14: Acțiune introdusă la 7 iulie 2014 – Decal España/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/56

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2014 – Decal España/Comisia
   (Cauza T-509/14)
   2014/C 292/68
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Decal España, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: M. Silva Sánchez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie sistemul spaniol în materie de leasing fiscal (SEAF) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități, în tot sau într-un mod care să limiteze lipsa repercutării asupra rentabilității operațiunilor și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza C-507/08: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2008 – Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/9

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2008 – Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă
   (Cauza C-507/08)
   2009/C 102/12
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Giolito, J. Javorský, K. Walkerová, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neexecutarea Deciziei din 7 iunie 2006 a Comisiei privind ajutorul de stat C 25/05 (ex NN 21/05) acordat de Republica Slovacă în favoarea Frucona Košice, a.s. [notificat cu numărul C(2006) 2082 (1)], Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 249 al patrulea paragraf CE și al articolului 2 din decizia menționată;

               —

               obligarea Republicii Slovace la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Decizia din 7 iunie 2006 privind ajutorul de stat C 25/05 (ex NN 21/05) acordat de Republica Slovacă în favoarea Frucona Košice, a.s., Comisia a decis că măsurile adoptate de Republica Slovacă în favoarea Frucona Košice, a.s. constituie un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE și că acest ajutor este incompatibil cu piața comună. Totodată, Comisia a dispus ca Republica Slovacă să ia toate măsurile necesare pentru a recupera de la beneficiar ajutorul acordat în mod ilegal.
   Până în prezent, ajutorul acordat societății Frucona nu a fost restituit.
   Ajutorul de stat a fost acordat societății Frucona sub forma anulării unei datorii fiscale, care a fost aprobată de către instanță în cadrul unei proceduri de concordat. Republica Slovacă a solicitat în justiție restituirea ajutorului ilegal. În primă instanță, această cerere a fost respinsă, printre altele, pe motivul că obligația societății Frucona de a restitui datoria sa administrației fiscale se stinsese ex lege. Instanța de apel a confirmat hotărârea primei instanțe, printre altele, pe motivul că nu se poate reexamina un concordat deja încheiat întrucât, fiind res judicata, acesta trebuie respectat de toate organele, inclusiv de instanța de apel, și că, în decizia sa, Comisia nu a respectat dispozițiile de drept intern care reglementează conflictul între procedura concordatului și procedura executării.
   Hotărârile celor două instanțe se opun unei executări imediate și efective a deciziei Comisiei.
   Nu este suficient ca Republica Slovacă să utilizeze toate mijloacele pe care le are la dispoziție. Utilizarea acestor mijloace trebuie să determine executarea imediată și efectivă a deciziei; în lipsa unei astfel de executări, Republica Slovacă este în situația de a nu-și fi îndeplinit obligațiile. Neîndeplinirea de către statul membru a obligației de recuperare este stabilită în situația în care acțiunile întreprinse de acesta nu au determinat o restituire efectivă a sumelor datorate.

      (1)  JO L 112, 30.4.2007, p. 14.


title: Cauza C-171/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 februarie 2013 — Carrols Corp./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Giulio Gambettola [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/90 — Articolul 51 alineatul 1 litera (b) — Marca comunitară figurativă Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL — Cerere de anulare formulată de titularul mărcii naționale figurative Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL și al mărcii naționale verbale POLLO TROPICAL — Cauze de nulitate absolută — Rea-credință — Inadmisibilitate]

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/3

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 februarie 2013 — Carrols Corp./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Giulio Gambettola
   (Cauza C-171/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/90 - Articolul 51 alineatul 1 litera (b) - Marca comunitară figurativă Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL - Cerere de anulare formulată de titularul mărcii naționale figurative Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL și al mărcii naționale verbale POLLO TROPICAL - Cauze de nulitate absolută - Rea-credință - Inadmisibilitate)
   2013/C 129/05
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Carrols Corp. (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent), Giulio Gambettola (reprezentant: F. Brandolini Kujman, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 1 februarie 2012, Carrols Corp./OAPI (T-291/09), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 mai 2009 (cauza R 632/2008-1) privind o procedură de declarare a nulității între Carrols Corp. și Giulio Gambettola

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Carrols Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 174, 16.6.2012.


title: Cauza C-247/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/337/CEE — Efectul anumitor proiecte asupra mediului — Instalații de încălzire — Producere de energie — Incinerare parțială a produselor periculoase)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-247/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/337/CEE - Efectul anumitor proiecte asupra mediului - Instalații de încălzire - Producere de energie - Incinerare parțială a produselor periculoase)
   (2008/C 327/02)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și F. Simonetti, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și C. Schulze-Bahr, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit (reprezentanți: T. Harris și I. Rao, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatul (1), coroborat cu punctul 9 din anexa I, din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE din 3 martie 1997 (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254) — Autorizarea unei instalații de încălzire pentru producerea energiei prin incinerarea parțială a deșeurilor periculoase, fără evaluarea efectelor acestei instalații asupra mediului — Operațiune de eliminare și operațiuni de valorizare a deșeurilor
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-48/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 august 2017 – Sigma Orionis/Comisia [„Măsuri provizorii — Clauză compromisorie — Al șaptelea program-cadru al Comunității Europene (2007-2013) și programul-cadru Horizon 2020 pentru cercetare și inovare — Decizie de suspendare a plăților și de reziliere a contractelor de subvenție în urma unui audit financiar — Sume pretins datorate de Comisie în cadrul executării contractelor de subvenție — Cerere de daune-interese — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor”]

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/14

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 august 2017 – Sigma Orionis/Comisia
   (Cauza T-48/16 R)
   ([„Măsuri provizorii - Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru al Comunității Europene (2007-2013) și programul-cadru Horizon 2020 pentru cercetare și inovare - Decizie de suspendare a plăților și de reziliere a contractelor de subvenție în urma unui audit financiar - Sume pretins datorate de Comisie în cadrul executării contractelor de subvenție - Cerere de daune-interese - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor”])
   (2017/C 338/14)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sigma Orionis SA (Valbonne, Franța) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și M. Siekierzyńska, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmăresc plata imediată de către Comisie a diferitor sume în temeiul mai multor convenții de subvenție și suspendarea executării deciziei de reziliere a acestor convenții

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-90/09: Ordonanța Tribunalului din 26 ianuarie 2012 — Mojo Concerts și Amsterdam Music Dome Exploitatie/Comisia ( „Ajutoare de stat — Acțiune în anulare — Investiție realizată de Gemeente Rotterdam în complexul Ahoy’ — Decizie prin care se constată lipsa unui ajutor de stat — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/22

         Ordonanța Tribunalului din 26 ianuarie 2012 — Mojo Concerts și Amsterdam Music Dome Exploitatie/Comisia
   (Cauza T-90/09) (1)

   (Ajutoare de stat - Acțiune în anulare - Investiție realizată de Gemeente Rotterdam în complexul Ahoy’ - Decizie prin care se constată lipsa unui ajutor de stat - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2012/C 89/36
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Mojo Concerts BV (Delft, Țările de Jos) și Amsterdam Music Dome Exploitatie BV (Delft, Țările de Jos) (reprezentant: S. Beeston, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și K. Gross, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Noort, C. Wissels, M. de Grave, Y. de Vries și J. Langer, agenți), Gemeente Rotterdam (Țările de Jos) (reprezentanți: J. Feenstra și J. Fanoy, avocați) și Ahoy’ Rotterdam NV (Rotterdam) (reprezentanți: inițial M. van der Woude și E. Offers, ulterior M. Maas-Cooymans, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 6018 final a Comisiei din 21 octombrie 2008 privind investiția realizată de Gemeente Rotterdam în complexul Ahoy’ [ajutor de stat C 4/2008 (ex N 97/2007, ex CP 91/2007)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Mojo Concerts și Amsterdam Music Dome Exploitatie BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, de Gemeente Rotterdam și de Ahoy’ Rotterdam NV.

               3.

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza T-48/10 P: Recurs introdus la 2 februarie 2010 de Herbert Meister împotriva Ordonanței din 30 noiembrie 2009 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-17/09, Herbert Meister/OAPI

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/55

         Recurs introdus la 2 februarie 2010 de Herbert Meister împotriva Ordonanței din 30 noiembrie 2009 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-17/09, Herbert Meister/OAPI
   (Cauza T-48/10 P)
   2010/C 100/81
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Herbert Meister (Muchamiel, Spania) (reprezentant: H.-J. Zimmermann, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizarea Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea deciziei Tribunalului Funcției Publice din 30 noiembrie 2009 pronunțate în cauza F-17/09 Meister/OAPI;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 30 noiembrie 2009 în cauza F-17/09, Meister/OAPI, prin care acțiunea recurentului a fost respinsă ca vădit inadmisibilă.
   În susținerea recursului formulat, recurentul afirmă că acțiunea în primă instanță era necesară întrucât situația de fapt din speță prezenta o legătură obiectivă directă cu faptele care formau obiectul litigiului în cauzele anterioare conexate F-138/06 și F-37/08, care nu fuseseră încă soluționate la momentul introducerii acțiunii. Recurentul susține că respingerea a limine ca vădit inadmisibilă a acțiunii formulate în cauza F-17/09, fără ca aceasta să fi fost dezbătută în cadrul unei ședințe de judecată, încalcă dreptul de a fi ascultat garantat de articolul 6 din CEDO. În plus, recurentul critică faptul că Tribunalul Funcției Publice nu a admis cererea sa de suspendare a judecării cauzei ca urmare a formulării unui recurs împotriva deciziei pronunțate în cauza F-37/08. În sfârșit, recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice a efectuat o analiză incompletă și incorectă din punct de vedere juridic a situației de fapt.


title: Cauza F-10/07: Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Botos/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/31

         Acțiune introdusă la data de 8 februarie 2007 — Botos/Comisie
   (Cauza F-10/07)
   (2007/C 69/63)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Patricia Botos (Meise, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei adoptate la 30 octombrie 2006 de autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN) prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamantă la 24 aprilie 2006 împotriva următoarelor șase decizii administrative: i) decizia adoptată la 23 ianuarie 2006 de oficiul de administrare și lichidare a drepturilor individuale; ii) decizia adoptată la 23 ianuarie 2006 de șeful biroului de decontări al regimului comun de asigurări de boală din Bruxelles; iii) decizia adoptată la 9 februarie 2006 de oficiul de administrare și lichidare a drepturilor individuale; iv) decizia adoptată la 9 februarie 2006 de șeful biroului de decontări al regimului comun de asigurări de boală din Bruxelles; v) decizia adoptată la 20 februarie 2006 de șeful biroului de decontări al regimului comun de asigurări de boală din Bruxelles; vi) decont de rambursare a cheltuielilor medicale stabilit de biroul de decontări al regimului comun de asigurări de boală din Bruxelles, din data de 23 februarie 2006;

               —

               anularea, de asemenea, în măsura în care este necesar, a celor șase decizii citate anterior;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă un sigur motiv referitor la încălcarea articolului 72 din statut precum și la eroarea vădită de apreciere. Aceasta susține că, prin deciziile atacate, AIPN a refuzat în mod greșit să recunoască faptul că „sindromul oboselii cronice “de care suferă constituie o boală gravă în sensul articolului susmenționat și, în consecință, să ramburseze cheltuielile referitoare la analizele de laborator și la medicamentele legate de această boală. Mai multe documente, în special un studiu medical aprofundat, demonstrează gravitatea bolii în cauză și necesitatea de a rambursa în proporție de 100 %, fără limită sau restricție, costul medicamentelor și al analizelor despre care reclamanta declară că are (a avut) nevoie.


title: Cauza C-329/14: Acțiune introdusă la 7 iulie 2014 – Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/21

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2014 – Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-329/14)
   2014/C 292/26
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, K. Herrmann și I. Koskinen)

      Pârâtă: Republica Finlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 alineatul (1) din Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (1) întrucât a omis să adopte sau, în orice caz, să informeze Comisia că a adoptat, în ceea ce privește partea continentală a Finlandei, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru transpunerea în legislația națională a articolului 2 punctul 2 și a articolului 9 alineatul (1) din această directivă, iar în ceea ce privește regiunea Ahvenanmaa, actele cu putere de lege și actele administrative necesare transpunerii acestei directive în legislația națională;

               —

               obligarea Republicii Finlanda, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la o plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 19  178,25 euro începând cu data pronunțării Hotărârii Curții de Justiție în contul „Resurse proprii ale Uniunii” având în vedere faptul că nu și-a îndeplinit obligația de comunicare a măsurilor de transpunere a unei directive în legislația națională, adoptate în urma unei proceduri legislative,

               —

               obligarea Republicii Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 9 iulie 2012.

      (1)  JO L 153, p. 13.


title: Cauza T-344/12: Acțiune introdusă la 1 august 2012 — Virgin Atlantic Airways/Comisia

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/29

         Acțiune introdusă la 1 august 2012 — Virgin Atlantic Airways/Comisia
   (Cauza T-344/12)
   2012/C 295/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Virgin Atlantic Airways Ltd (Crawley, Regatul Unit) (reprezentanți: N. Green, QC și K. Dietzel, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 30 martie 2012 din cazul COMP/M.6447 (IAG/bmi) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare atunci când nu a luat în considerare informații relevante referitoare la condițiile de concurență care ar exista în lipsa preluării prin absorbție, determinând Comisia să evalueze preluarea pe baza unei situații concurențiale mai puțin favorabile decât ceea ce ar fi fost cazul. În special, Comisia a comis o eroare în modul cum a abordat: (i) pachetul de orare vândute de bmi către IAG/British Airways în septembrie 2011 și (ii) orarele bmi în privința cărora IAG/British Airways a preluat în schimb garanția pentru avansul de 60 de milioane de lire sterline din prețul de vânzare plătit bmi.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a comis erori materiale grave și nu a luat în considerare informații relevante la evaluarea impactului preluării asupra creșterii graduale a orarelor (și a puterii de piață) deținute de AG după preluare la London Heathrow.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o serie de erori și nu a luat în considerare informații relevante pentru a identifica sau pentru a respinge alte piețe orizontale afectate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin: (i) faptul că nu a trecut la faza II a anchetei și (ii) faptul că a acceptat angajamente care nu permit înlăturarea rezervelor serioase constatate de Comisie.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul pârâta a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a reținut în mod incorect că raporturile juridice ale IAG cu Iberia și, respectiv, cu British Airways intră în domeniul de aplicare al articolului 5 alineatul (4) din Regulamentul privind concentrările în EU (1), ceea ce a determinat Comisia să concluzioneze că preluarea a fost o concentrare „la nivel comunitar” în vederea aplicării articolului 1 din Regulamentul menționat și că are competența de a face aprecieri cu privire la preluare. Decizia este așadar ultra vires.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-277/14: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2014  – Mabrouk/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Înghețare de fonduri — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Cerere de acces la probele reținute de Consiliu în privința unei persoane fizice care face obiectul acestor măsuri — Acces acordat de Consiliu — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/20

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2014 – Mabrouk/Consiliul
   (Cauza T-277/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Înghețare de fonduri - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Cerere de acces la probele reținute de Consiliu în privința unei persoane fizice care face obiectul acestor măsuri - Acces acordat de Consiliu - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 056/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisia) (reprezentanți: J.-R. Farthouat, J.-P. Mignard, N. Boulay, avocați, și S. Crosby, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. De Elera și G. Étienne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune prin care se urmărește constatarea abținerii de a acționa a Consiliului, întrucât acesta s-ar fi abținut în mod nelegal să acționeze la cererea reclamantului de a avea acces la dosarul care conținea probele pe care s-a întemeiat Consiliul pentru a dispune înghețarea patrimoniului său din Uniunea Europeană

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-370/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Stabilire a pozițiilor care urmează a fi adoptate în numele Comunității într un organism creat printr un acord — Obligația de motivare — Indicarea temeiului juridic — A 14-a sesiune a Conferinței Părților la Convenția privind comerțul internațional cu specii sălbatice de faună și floră pe cale de dispariție (CITES]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-370/07) (1)

   (Acțiune în anulare - Stabilire a pozițiilor care urmează a fi adoptate în numele Comunității într un organism creat printr un acord - Obligația de motivare - Indicarea temeiului juridic - A 14-a sesiune a Conferinței Părților la Convenția privind comerțul internațional cu specii sălbatice de faună și floră pe cale de dispariție (CITES)
   2009/C 282/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Valero Jordana și C. Zadra, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Jacqué, F. Florindo Gijón și K. Michoel, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și I. Rao, agenți și D. Wyatt, QC)

      Obiectul

   Anularea Deciziei Consiliului din 24 mai 2007 de stabilire a poziției care urmează a fi adoptată, în numele Comunității Europene, în legătură cu anumite propuneri avansate cu ocazia celei de a 14-a reuniuni a Conferinței Părților la Convenția privind comerțul internațional cu specii sălbatice de faună și floră pe cale de dispariție (CITES), organizată la Haga (Țările de Jos), în perioada 3-15 iunie 2007 — Alegerea bazei juridice

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Consiliului Uniunii Europene din 24 mai 2007 de stabilire a poziției care urmează a fi adoptată în numele Comunității Europene în legătură cu anumite propuneri prezentate cu ocazia celei de a 14-a sesiuni a Conferinței Părților la Convenția privind comerțul internațional cu specii sălbatice de faună și floră pe cale de dispariție (CITES), organizată la Haga (Țările de Jos) între 3 și 15 iunie 2007.

               2.

               Menține în vigoare efectele deciziei anulate.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               4.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza C-602/15 P: Recurs introdus la 10 noiembrie 2015 de Monster Energy Company împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 9 septembrie 2015 în cauza T-633/14, Monster Energy/EUIPO

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/15

         Recurs introdus la 10 noiembrie 2015 de Monster Energy Company împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 9 septembrie 2015 în cauza T-633/14, Monster Energy/EUIPO
   (Cauza C-602/15 P)
   (2016/C 270/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Monster Energy Company (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 4 mai 2016, Curtea (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-520/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Płocku (Polonia) la 30 septembrie 2013 – Urszula Leśniak – Jaworska, Małgorzata Głuchowska – Szmulewicz/Prokuratura Okręgowa w Płocku

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Płocku (Polonia) la 30 septembrie 2013 – Urszula Leśniak – Jaworska, Małgorzata Głuchowska – Szmulewicz/Prokuratura Okręgowa w Płocku
   (Cauza C-520/13)
   2014/C 253/19
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Płocku

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Urszula Leśniak – Jaworska, Małgorzata Głuchowska – Szmulewicz

      Pârâtă: Prokuratura Okręgowa w Płocku
   Prin Ordonanța din 27 martie 2014, Curtea s-a declarat vădit necompetentă să răspundă la întrebarea preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Płocku.


title: Cauza F-48/09: Acțiune introdusă la 11 mai 2009 — Schopphoven/Comisia

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/48

         Acțiune introdusă la 11 mai 2009 — Schopphoven/Comisia
   (Cauza F-48/09)
   2009/C 205/88
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nikolaus Schopphoven (Zemmer, Germania) (reprezentanți: S. Rodrigues, C.Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei EPSO de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă a concursului general EPSO/AD/117/08.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Oficiului Comunităților Europene pentru Selecția Personalului (EPSO) de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/117/08 și, dacă este necesar, a Deciziilor EPSO de respingere a cererilor de reexaminare formulate de reclamant;

               —

               anularea listei de rezervă a concursului EPSO/AD/117/08;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-446/05: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — Amann & Söhne și Cousin Filterie/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a aței industriale — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Noțiunea de încălcare unică — Definiția pieței — Amenzi — Plafon al amenzii — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Dreptul la apărare — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor” )

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/24

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2010 — Amann & Söhne și Cousin Filterie/Comisia
   (Cauza T-446/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a aței industriale - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Noțiunea de încălcare unică - Definiția pieței - Amenzi - Plafon al amenzii - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Dreptul la apărare - Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor”)
   2010/C 148/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Amann & Söhne GmbH & Co. KG (Bönnigheim, Germania); și Cousin Filterie SAS (Wervicq-Sud, Franța) (reprezentanți: A. Röhling, M. Dietrich și C. Horstkotte, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și K. Mojzesowicz, agenți, asistați de G. Eickstädt, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2005) 3452 a Comisiei din 14 septembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.337 PO/Thread), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2005) 3765 a Comisiei din 13 octombrie 2005, și, în subsidiar, o cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantelor prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Amann & Söhne GmbH & Co. KG și Cousin Filterie SAS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-631/13: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Patent- und Markensenat – Austria) – Arne Forsgren/Österreichisches Patentamt (Trimitere preliminară – Medicamente de uz uman – Certificat suplimentar de protecție – Regulamentul (CE) nr. 469/2009 – Noțiunea „principiu activ” – Vaccin pneumococic conjugat – Uz pediatric – Proteină transportoare – Legătură covalentă)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/7

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Patent- und Markensenat – Austria) – Arne Forsgren/Österreichisches Patentamt
      (Cauza C-631/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Noțiunea „principiu activ” - Vaccin pneumococic conjugat - Uz pediatric - Proteină transportoare - Legătură covalentă)
      (2015/C 073/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Patent- und Markensenat

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Arne Forsgren

         Pârât: Österreichisches Patentamt

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 litera (b) și articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretate în sensul că, în principiu, nu se opun ca un principiu activ să poată conduce la eliberarea unui certificat suplimentar de protecție atunci când acest principiu activ este în legătură covalentă cu alte principii active care intră în compoziția unui medicament.

                  2)

                  Articolul 3 litera (b) din Regulamentul nr. 469/2009 trebuie interpretat în sensul că se opune eliberării unui certificat suplimentar de protecție pentru un principiu activ al cărui efect nu se regăsește printre indicațiile terapeutice menționate în textul autorizației de introducere pe piață.

                  3)

                  Articolul 1 litera (b) din Regulamentul nr. 469/2009 trebuie interpretat în sensul că o proteină transportoare conjugată cu un antigen polizaharidic prin intermediul unei legături covalente nu poate fi calificată drept „principiu activ” în sensul acestei dispoziții decât dacă se stabilește că aceasta produce un efect farmacologic, imunologic sau metabolic propriu care se regăsește printre indicațiile terapeutice din autorizația de introducere pe piață, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, în raport cu ansamblul împrejurărilor de fapt care caracterizează litigiul principal.

         (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza T-664/11: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2011 — Spa Monopole/OAPI — Royal Mediterranea (THAI SPA)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/16

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2011 — Spa Monopole/OAPI — Royal Mediterranea (THAI SPA)
   (Cauza T-664/11)
   2012/C 65/31
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: L. De Brouwer, E. Cornu și E. De Gryse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Royal Mediterranea, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 octombrie 2011 în cauza R 1976/2010-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Royal Mediterranea, SA

      Marca comunitară vizată: marca verbală „THAI SPA” pentru produse și servicii din clasele 16, 41 și 43

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrările în Benelux ale mărcilor verbale „SPA” și „Les Thermes de Spa” pentru produse și servicii din clasele 32 și 42 (în prezent clasa 44)

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât camera de recurs nu a recunoscut existența unei asemănări între „restaurantele” din clasa 43 desemnate în cadrul mărcii solicitate și „apele minerale și gazoase și alte băuturi nealcoolice; siropuri și alte produse pentru prepararea băuturilor” desemnate în cadrul mărcii verbale „SPA” care a fost înregistrată în Benelux; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 menționat, întrucât Camera a patra de recurs nu a recunoscut existența unei „legături” între mărcile „SPA” din clasa 32 și „THAI SPA” din clasa 43; și încălcarea dreptului la apărare și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 menționat.