title: Cauza C-345/15 P: Recurs introdus la 7 iulie 2015 de Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) și Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 aprilie 2015 în cauza T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) și Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/33

         Recurs introdus la 7 iulie 2015 de Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) și Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 aprilie 2015 în cauza T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) și Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-345/15 P)
   (2015/C 311/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (reprezentanți: B. Evtimov, avocat, D. O'Keeffe, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Euroalliages

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Uniunii Europene;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive cu privire la litigiu, dacă acesta este în stare de judecată;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea intervenienților să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susțin că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii la momentul examinării motivelor invocate înaintea sa:

               —

               prin intermediul primului motiv de recurs, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (1) și a săvârșit o eroare de apreciere juridică prin respingerea motivului invocat în primă instanță potrivit căruia articolul 11 alineatul (9) și trimiterea pe care acesta o efectuează la articolul 2 din regulamentul menționat impune instituțiilor europene să calculeze marja de dumping la momentul oricărei reexaminări intermediare care acoperă un dumping, încălcând astfel deopotrivă principiile legale ale bunei administrări, transparenței și securității juridice;

               —

               prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurentele susțin că Tribunalul a comis o eroare de interpretare a raționamentului urmat de Tribunal în Hotărârea MTZ Polyfilms/Consiliul (T-143/06, EU:T:2009:441).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene.


title: Cauza T-206/12: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend sur fond rouge) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LIBERTE american blend — Marcă comunitară verbală anterioară La LIBERTAD — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/8

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend sur fond rouge)
   (Cauza T-206/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LIBERTE american blend - Marcă comunitară verbală anterioară La LIBERTAD - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 233/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentanți: I. Memmler și S. Schulz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Germania) (reprezentanți: B. Pikolin și H. McKenzie, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 martie 2012 (cauza R 411/2011-1), privind o procedură de opoziție între Villiger Söhne GmbH și GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 14.7.2012.


title: Cauza T-368/07: Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2011 — Lituania/Comisia

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/32

         Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2011 — Lituania/Comisia
   (Cauza T-368/07) (1)

   2011/C 340/63
   Limba de procedură: lituaniana
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-186/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spania) la 2 aprilie 2007 — Comunidad Autónoma de Canarias/Club Náutico de Gran Canaria

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spania) la 2 aprilie 2007 — Comunidad Autónoma de Canarias/Club Náutico de Gran Canaria
   (Cauza C-186/07)
   (2007/C 129/14)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Canarias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Club Náutico de Gran Canaria

      Pârâtă: Comunidad Autónoma de Canarias
   Întrebarea preliminară
   Se solicită Curții de Justiție a Comunităților Europene să se pronunțe cu privire la efectele hotărârii sale din data de 7 mai 1998 (1) în legătură cu articolul 10.1.13 din Legea 20/91 din 7 iunie de modificare a aspectelor fiscale ale Régimen Económico y Fiscal de Canarias (Regimul Economic și Fiscal din Insulele Canare).

      (1)  Cauza C-124/96, Comisia/Spania, Rec. 1998, p. I-2501.


title: Cauza T-391/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Alber/OAPI (Mâner) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Mâner — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Obligație de motivare — Articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) — Principiul examinării din oficiu a faptelor — Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/60

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Alber/OAPI (Mâner)
   (Cauza T-391/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Mâner - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Obligație de motivare - Articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009) - Principiul examinării din oficiu a faptelor - Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 267/105
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Alfons Alber (Verano, Italia) (reprezentant: S. Schneller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 august 2007 (cauza R 361/2007-4) precum și împotriva deciziei examinatorului OAPI din 16 ianuarie 2007 în aceeași cauză, în măsura în care prin aceasta se respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4 396 727 pentru anumite produse vizate de aceasta.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Alfons Aber la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza F-27/07: Acțiune introdusă în data de 26 martie 2007 — Sundholm/Comisie

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/37

         Acțiune introdusă în data de 26 martie 2007 — Sundholm/Comisie
   (Cauza F-27/07)
   (2007/C 117/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei din 2 iunie 2006 de stabilire a raportului asupra evoluției carierei (REC) reclamantei pentru perioada cuprinsă între 1 iulie 2001 și 31 decembrie 2002, adoptată în executarea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 20 aprilie 2005, Sundholm/Comisie (T-86/04);

               —

               obligarea pârâtei, în această etapă a procedurii, la plata sumei de 1 EUR cu titlu de daune morale;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă mai întâi încălcarea articolului 233 CE și a obligației de motivare, prin faptul că decizia atacată nu ar permite să se înțeleagă în ce mod au fost luate în considerare motivele hotărârii sus-menționate.
   În plus, reclamanta arată că, pe de o parte, decizia atacată nu ar lua în considerare obiectivele și scopurile urmărite de noul sistem de evaluare a carierei și, pe de altă parte, ar fi viciată de incoerența între comentarii și notele atribuite.
   În cele din urmă, reclamanta invocă încălcarea dreptului la apărare, în măsura în care faptele care servesc ca bază a evaluării sale nu i-ar fi fost comunicate nici în momentul în care au avut loc, nici în cadrul procedurii de evaluare.


title: Cauza F-111/13: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/22

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-111/13)
   2014/C 31/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea, pe de o parte, a deciziei EPSO de a nu admite reclamantul în etapa de selecție a concursului EPSO/AD/231/12 (AD7) și de reîncadrare a acestuia în concursul EPSO/AD/230/12 (AD5) și, pe de altă parte, a deciziei de înscriere pe lista de rezervă a concursului AD5 menționat anterior și acordarea de daune interese pentru prejudiciul material și moral pe care pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea actului din 16.7.12, a actului din 3.9.12, a actului din 3.12.12, a actului din 13.2.13, a actului din 15.3.13 și în măsura în care este necesar a actelor de respingere a reclamațiilor depuse de reclamant din 21.8.13 și din 2.10.13;

               —

               obligarea Comisiei la plata unor despăgubiri pentru prejudiciul reclamantului evaluat la 300 580 de euro;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-555/13: Ordonanța Tribunalului din 10 ianuarie 2014 — MHCS/OAPI — Compañía Vinícola del Norte de España (ICE IMPERIAL)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/28

      Ordonanța Tribunalului din 10 ianuarie 2014 — MHCS/OAPI — Compañía Vinícola del Norte de España (ICE IMPERIAL)
      (Cauza T-555/13) (1)

      (2014/C 71/53)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-412/06: Acțiune introdusă la data de 29 decembrie 2006 — Vitro Corporativo/OAPI — VKR Holding (Vitro)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/41

         Acțiune introdusă la data de 29 decembrie 2006 — Vitro Corporativo/OAPI — VKR Holding (Vitro)
   (Cauza T-412/06)
   (2007/C 42/72)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Vitro Corporativo, S.A. de C.V. (reprezentant: J. Botella Reyna, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: VKR Holding A.S.
   Concluziile reclamantei

               —

               Pronunțarea unei hotărâri care să permită înregistrarea mărcii comunitare VITRO pentru produse din clasa 19.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „Vitro“ (cerere de înregistrare nr. 2.669.521) pentru produse și servicii din clasele 1, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 27, 30, 35, 39, 40, 41, 42 și 43

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura de opoziție: VKR Holding A/S

      Marca sau semnul invocat în procedura de opoziție: Mărcile verbale daneză (nr. 1956 1415 VR), germană (nr. 725 452), britanică (nr. 1.436.897) și comunitară (nr. 651.745) „VITRAL“, pentru produse, între altele, din clasa 19 (sticlă pentru construcții, geamuri pentru ferestre, geamuri securizate și izolante), împotriva cărora a fost formulată opoziția

      Decizia diviziei de opoziție: Admiterea opoziției și respingerea înregistrării mărcii comunitare pentru produse din clasa 19

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Greșita aplicare a articolului 8 alineatul 1 litera b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară


title: Cauza C-544/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Germania) la 23 noiembrie 2010 — Deutsches Weintor eG/Land Rheinland-Pfalz

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Germania) la 23 noiembrie 2010 — Deutsches Weintor eG/Land Rheinland-Pfalz
   (Cauza C-544/10)
   2011/C 72/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgerichts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Deutsches Weintor eG

      Pârât: Land Rheinland-Pfalz

      Întrebările preliminare

               1.

               Pentru ca o mențiune să se raporteze la sănătate în sensul articolului 4 alineatul (3) prima teză coroborat cu articolul 2 alineatul (2) punctul 5 sau al articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (1), astfel cum a fost modificat ultima dată de Regulamentul (UE) nr. 116/2010 al Comisiei din 9 februarie 2010 (2) este necesară existența unui efect pozitiv nutrițional sau fiziologic care urmărește îmbunătățirea durabilă a stării organismului sau este suficient un efect temporar, limitat în special la perioada de ingerare și de digerare produsului alimentar?

               2.

               În cazul în care chiar și invocarea unui efect pozitiv temporar poate constitui o raportare la sănătate:
               Pentru a afirma că un asemenea efect se datorează absenței sau conținutului redus al unei substanțe în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) și al considerentului (15) din regulament este suficient ca mențiunea să specifice numai faptul că efectul produs, în general, de alimentele de acest tip și care este adesea perceput ca fiind negativ este redus în acest caz concret?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la doua întrebare:
               Este compatibil cu articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană astfel cum a fost modificat la 13 decembrie 2007, coroborat cu articolul 15 alineatul (1) (libertatea de alegere a ocupației) și articolul 16 (libertatea de a desfășura o activitate comercială) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene astfel cum a fost modificată la 12 decembrie 2007 (3) să i se interzică fără excepție unui producător sau unui comerciant de vinuri să facă publicitate utilizând o mențiune de sănătate precum cea în cauză în prezenta speță, dacă mențiunea respectivă este corectă?

      (1)  JO L 404 p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244

      (2)  JO L 37 p. 16

      (3)  JO C 303, p. 1


title: Cauza C-179/12 P: Recurs introdus la 16 aprilie 2012 de The Dow Chemical Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 februarie 2012 în cauza T-77/08, The Dow Chemical Company/Comisia Europeană

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/5

         Recurs introdus la 16 aprilie 2012 de The Dow Chemical Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 februarie 2012 în cauza T-77/08, The Dow Chemical Company/Comisia Europeană
   (Cauza C-179/12 P)
   2012/C 184/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Dow Chemical Company (reprezentanți: D. Schroeder și R. Polley, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-77/08 în măsura în care prin aceasta se respinge acțiunea în anulare a Deciziei Comisiei din 5 decembrie 2007 (cazul COMP/38.629), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2008) 2974 final a Comisiei din 23 iunie 2008, în ceea ce o privește pe recurentă;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 5 decembrie 2007, cazul COMP/38.629, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2008) 2974 final a Comisiei din 23 iunie 2008, în ceea ce o privește pe recurentă;

               —

               în subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-77/08 în măsura în care prin aceasta se respinge cererea recurentei de a se reduce substanțial amenda care i-a fost aplicată;

               —

               reducerea substanțială a amenzii care i-a fost aplicată;

               —

               obligarea Comisiei la plata către Dow Chemical Company a cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli aferente prezentei cauze; și

               —

               adoptarea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   În recurs se invocă două motive. Potrivit primului motiv, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește stabilirea răspunderii pentru încălcare în sarcina recurentei. Întrucât recurenta nu a exercitat o influență decisivă asupra DuPont Dow Elastomers (DDE), o asociere în participațiune cu EI du Pont de Nemours and Company, aceasta nu a participat la încălcarea săvârșită de DDE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea eronată a conceptelor relaționate „entitate economică unică”, „întreprindere unică” și „exercitarea influenței decisive”. Potrivit celui de al doilea motiv, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește majorarea amenzii recurentei cu 10 % pentru a garanta un efect descurajator suficient. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept reținând că Comisia nu a încălcat principiul egalității de tratament în această privință.


title: Cauza T-65/07: Acțiune introdusă la data de 2 martie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI — ( 250 )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/51

         Acțiune introdusă la data de 2 martie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI — („250“)
   (Cauza T-65/07)
   (2007/C 95/103)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol, Sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, radca prawny)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 21 decembrie 2006, în cauza R 1034/2006-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: semnul verbal „250 “pentru produse din clasa 16

      Decizia examinatorului: refuzul înregistrării

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară (1) deoarece, în raport cu produsele solicitate, semnul „250 “nu este nici descriptiv și nici insuficient de distinctiv

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993, JO 1994, L 11, p. 1.


title: Cauza C-268/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Germania) la 31 mai 2011 — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Germania) la 31 mai 2011 — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg
   (Cauza C-268/11)
   2011/C 269/43
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Atilla Gülbahce

      Pârât: Freie und Hansestadt Hamburg

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 10 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 (1) trebuie interpretat în sensul că:

                           (a)

                           un lucrător turc, căruia i-a fost acordată în mod legal permisiunea de a desfășura o activitate pe teritoriul unui stat membru pentru o anumită perioadă (eventual nedeterminată) care depășește durata de valabilitate a permisului de ședere (așa-numitul permis de muncă excesiv), își poate exercita, pe parcursul întregii perioade menționate, drepturile ce rezultă din această permisiune, în măsura în care nu se opun motive de protecție a unui interes legitim al statului, în special motive de ordine publică, de siguranță publică și de sănătate publică,

                           (b)

                           și în sensul că se interzice unui stat membru să refuze de la început orice efect al permisului în cauză în ceea ce privește statutul de rezident al lucrătorului respectiv în temeiul legislației naționale în vigoare la momentul acordării permisului, care condiționează permisul de muncă de permisul de ședere (ca urmare a Hotărârii Curții din 2 martie 1999, El-Yassini, C-416/96, Rec., p. I-1209, punctul 3 din dispozitiv, punctele 62-65, cu privire la domeniul de aplicare al articolului 40 alineatul (1) din Acordul CEE-Maroc, precum și a Hotărârii din 14 decembrie 2006, Gattoussi, C-97/05, Rec., p. I-11917, punctul 2 din dispozitiv, punctele 36-43, cu privire la domeniul de aplicare al articolului 64 alineatul (1) din Acordul euro-mediteranean de instituire a unei asocieri CE-Tunisia)?

         În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:

               2.

               Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 trebuie interpretat în sensul că clauza de „standstill” interzice de asemenea unui stat membru să refuze unui lucrător turc încadrat pe piața legală a muncii, în temeiul unei dispoziții normative (în speță: Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet vom 30. Juli 2004 [Legea din 30 iulie 2004 privind șederea, munca și integrarea străinilor pe teritoriul federal], posibilitatea de a invoca o încălcare a interdicției de discriminare prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 cu privire la permisul de muncă acordat anterior, a cărui perioadă de valabilitate o depășește pe cea a permisului de ședere?

         În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:

               3)

               Articolul 10 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 trebuie interpretat în sensul că interdicția de discriminare pe care o prevede nu interzice în orice caz autorităților naționale să revoce permise de ședere pe perioadă determinată, acordate nejustificat pentru o anumită perioadă unui lucrător turc în temeiul legislației naționale, după expirarea perioadei de valabilitate a acestora potrivit legislației naționale, pentru perioadele în care lucrătorul turc a valorificat permisul de muncă pe perioadă nedeterminată, atribuit anterior în mod legal, și a lucrat?

               4)

               Articolul 10 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 trebuie interpretat în continuare în sensul că această reglementare cuprinde exclusiv activitatea desfășurată de un lucrător turc aflat în posesia unui permis de muncă pe perioadă nedeterminată acordat în mod legal de autoritățile naționale fără restricții materiale, la momentul la care expiră permisul de ședere acordat pe perioadă determinată în alte scopuri, precum și în sensul că un lucrător turc în această situație nu poate din acest motiv solicita ca autoritățile naționale să îi permită, după încetarea definitivă a activității sale, continuarea șederii pentru desfășurarea unei noi activități — eventual după o perioadă de întrerupere necesară pentru căutarea unui loc de muncă?

               5)

               Articolul 10 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 trebuie interpretat în continuare în sensul că interdicția de discriminare interzice autorităților naționale din statul membru gazdă, în raport cu un resortisant turc încadrat pe piața legală a muncii, căruia statul respectiv i-a acordat inițial, cu privire la exercitarea unei activități, drepturi suplimentare față de cele referitoare la șederea sa, (doar) să adopte măsuri de repatriere după expirarea ultimului permis de ședere acordat, în condițiile în care măsurile respective nu sunt destinate protecției unui interes legitim al statului, fără să oblige autoritățile respective să acorde un permis de ședere?

      (1)  Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 a Consiliului de asociere CEE-Turcia privind dezvoltarea asocierii.


title: Cauza T-104/13: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Toshiba/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața mondială a tuburilor pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor, de capacități și de producție — Dovada participării la înțelegere — Încălcare unică și continuă — Imputabilitatea încălcării — Control comun — Amenzi — Fond”)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/21

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Toshiba/Comisia
   (Cauza T-104/13) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața mondială a tuburilor pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Acorduri și practici concertate în materie de prețuri, de împărțire a piețelor, de capacități și de producție - Dovada participării la înțelegere - Încălcare unică și continuă - Imputabilitatea încălcării - Control comun - Amenzi - Fond”))
   (2015/C 346/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Toshiba Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J. MacLennan, solicitor, J. Jourdan, A. Schulz și P. Berghe, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant(ți): M. Biolan, V. Bottka și M. Kellerbauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2012) 8839 final a Comisiei din 5 decembrie 2012 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.437 – Tuburi pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare), în măsura în care o privește pe reclamantă, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de desființare sau de reducere a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează în parte articolul 1 alineatul (2) litera (d) din Decizia C(2012) 8839 final a Comisiei din 5 decembrie 2012 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.437 – Tuburi pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare), în măsura în care în acesta se constată că Toshiba Corp. a participat la o înțelegere mondială pe piața tuburilor cinescop color utilizate pentru televizoarele color de la 16 mai 2000 până la 31 martie 2003.

               2)

               Anulează articolul 2 alineatul (2) litera (g) din această decizie, în măsura în care prin acesta se aplică Toshiba o amendă de 28 048 000 de euro pentru participarea sa directă la o înțelegere mondială pe piața tuburilor cinescop color utilizate pentru televizoarele color.

               3)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Toshiba la articolul 2 alineatul (2) litera (h) din decizia în cauză, în solidar cu Panasonic Corp. și cu MT Picture Display Co. Ltd, la 82 826 000 de euro.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă fiecare parte să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza T-221/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Hipp & Co/OAPI — Laboratorios Ordesa (Bebimil) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Bebimil — Mărci comunitare și naționale verbale anterioare BLEMIL — Marcă națională verbală anterioară BLEMIL 1 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Risc de confuzie ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/54

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Hipp & Co/OAPI — Laboratorios Ordesa (Bebimil)
   (Cauza T-221/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Bebimil - Mărci comunitare și naționale verbale anterioare BLEMIL - Marcă națională verbală anterioară BLEMIL 1 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Risc de confuzie”)
   2009/C 267/92
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hipp & Co. KG (Sachseln, Elveția) (reprezentanți: M. Kinkeldey și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Laboratorios Ordesa, SL (Sant Boi de Llobregat, Spania) (reprezentanți: R. Thierie și E. Sugrañes Coca, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 iunie 2006 (cauza R 571/2005-1) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Ordesa, SL și Hipp & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Hipp & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza C-653/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 – Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2006/12/CE — Articolele 4 și 5 — Gestionarea deșeurilor — Regiunea Campania — Hotărâre a Curții — Constatarea unei neîndepliniri a obligațiilor — Neexecutare parțială a hotărârii — Articolul 260 alineatul (2) TFUE — Sancțiuni pecuniare — Penalitate cu titlu cominatoriu — Sumă forfetară]

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-653/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2006/12/CE - Articolele 4 și 5 - Gestionarea deșeurilor - Regiunea Campania - Hotărâre a Curții - Constatarea unei neîndepliniri a obligațiilor - Neexecutare parțială a hotărârii - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Penalitate cu titlu cominatoriu - Sumă forfetară])
   (2015/C 311/06)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pe care le impune executarea Hotărârii Comisia/Italia (C-297/08, EU:C:2010:115), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 1 20  000 de euro pe zi de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Comisia/Italia (C-297/08, EU:C:2010:115), începând de la data pronunțării prezentei hotărâri până la executarea completă a Hotărârii Comisia/Italia (C-297/08, EU:C:2010:115).

               3)

               Obligă Republica Italiană la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare de 20 de milioane de euro.

               4)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.


title: Cauza T-284/14: Ordonanța Tribunalului din 28 aprilie 2015 – Dyckerhoff Polska/Comisia („Acțiune în anulare — Termen pentru introducerea acțiunii — Tardivitate — Lipsa forței majore sau a cazului fortuit — Inadmisibilitate vădită — Excepția de nelegalitate”)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/32

         Ordonanța Tribunalului din 28 aprilie 2015 – Dyckerhoff Polska/Comisia
   (Cauza T-284/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Termen pentru introducerea acțiunii - Tardivitate - Lipsa forței majore sau a cazului fortuit - Inadmisibilitate vădită - Excepția de nelegalitate”))
   (2015/C 205/43)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Nowiny, Polonia) (reprezentant: K. Kowalczyk, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White şi K. Herrmann, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei 2013/448/UE din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2013) 5666] (JO L 240, p. 27)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție ale Consiliului Uniunii Europene și ale Parlamentului European.

               3)

               Obligă Dyckerhoff Polska sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauzele conexate T-558/12 și T-559/12: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener/Consiliul [„Dumping — Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China — Modificare a regulamentului de instituire a unei taxe antidumping definitive — Articolul 2 alineatele (10) și (11) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Calcularea marjei de dumping — Ajustări — Obligația de motivare”]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/30

         Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2015 – Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener/Consiliul
   (Cauzele conexate T-558/12 și T-559/12) (1)

   ([„Dumping - Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China - Modificare a regulamentului de instituire a unei taxe antidumping definitive - Articolul 2 alineatele (10) și (11) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Calcularea marjei de dumping - Ajustări - Obligația de motivare”])
   (2015/C 198/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, China) și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (Ningbo, China) (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistat inițial de G. Berrich și de A. Polcyn, ulterior de A. Polcyn și în cele din urmă de D. Geradin, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și T. Maxian Rusche, agenți) și European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (reprezentanți: J. Bourgeois și R. Grasso, avocați)

      Obiectul

   Cereri de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 al Consiliului din 4 octombrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (JO L 275, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Changshu City Standard Parts Factory și Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI).

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza C-505/15 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2015 de Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 iulie 2015 în cauzele conexate T-389/10 și T-419/10

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/21

         Recurs introdus la 23 septembrie 2015 de Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 iulie 2015 în cauzele conexate T-389/10 și T-419/10
   (Cauza C-505/15 P)
   (2015/C 406/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (reprezentanți: G. Belotti și P. Ziotti, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Reducerea amenzii aplicate SLM, atât individuală, cât și în solidar, ținând seama în principal (i) de rezultatele procesuale din primă instanță, (ii) de Orientările privind sancțiunile, în vigoare în perioada faptelor contestate, (iii) de rolul marginal și de participarea temporală redusă la cartel a recurentei, care a început pentru SLM la sfârșitul anului 1999, unica dată pentru care există elemente concordante în acte pentru a putea fi susținută în mod incontestabil;

               —

               acordarea unei despăgubiri echitabile pentru întârzierile administrative care au caracterizat gestionarea de către Comisie a cererii de clemență, problemă total neglijată de către Tribunal;

               —

               admiterea beneficiului clemenței pentru recunoașterea la timp de către recurentă;

               —

               acordarea unei despăgubiri echitabile pentru întârzierile procesuale;

               —

               în orice caz: obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   SLM formulează în esență patru motive de recurs, prin care urmărește să demonstreze că Tribunalul:

               —

               în mod necoerent cu rezultatele procesuale, a redefinit insuficient amenda aplicată recurentei, încălcând astfel articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale și principiile consolidate de drept al Uniunii în materia proporționalității sancțiunilor în domeniul antitrust și a obligației de motivare;

               —

               prin neaplicarea Orientărilor privind sancțiunile, în vigoare în perioada producerii faptelor, a încălcat dreptul Uniunii Europene în ceea ce privește neretroactivitatea legii penale defavorabile, în special articolul 49 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale;

               —

               și-a exercitat în mod incomplet controlul jurisdicțional, încălcând astfel și articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale, cu o valorificare vădit inadecvată a rezultatelor procesuale necoerente, cu parțialitate și cu o lipsă de motivare;

               —

               a neglijat luarea unei poziții privind pretinsa administrare deficientă din partea Comisiei, pentru întârzierile în gestionarea cererii de clemență, la care Comisia a răspuns abia la șase ani de la depunerea sa;

               —

               nu a admis particularitatea cererii de clemență a recurentei, ajungând la concluzia paradoxală și vădit injustă că numai participanții la un cartel pot beneficia de reduceri ale sancțiunilor pentru cooperarea oferită, dispunând de elemente cu valoare adăugată pe care alte întreprinderi cu roluri marginale în cartel nu le pot avea;

               —

               prin faptul că i-au fost necesari 5 ani pentru a pronunța hotărârea, a încălcat articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, care asigură dreptul la soluționarea cauzei într-un termen rezonabil.


title: Cauza C-301/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 februarie 2008 — Irlanda/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Directiva 2006/24/CE — Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice — Alegerea temeiului juridic)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 februarie 2008 — Irlanda/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-301/06) (1)

   (Acțiune în anulare - Directiva 2006/24/CE - Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice - Alegerea temeiului juridic)
   (2009/C 82/03)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, E. Fitzsimons, D. Barniville și A. Collins, SC)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: H. Duintjer Tebbens, M. Dean și A. Auersperger Matić, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-C. Piris, J. Schutte și S. Kyriakopoulou, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Slovacă (reprezentant: J. Čorba, agent)

      Interveniente în susținerea pârâtelor: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. A. Sampol Pucurull și J. Rodríguez Cárcamo, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. ten Dam și C. Wissels, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Docksey, R. Troosters și C. O'Reilly, agenți), Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (reprezentant: M. H. Hijmans, agent)
   Obiectul
   Anularea Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51) — Alegerea temeiului juridic
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei, Regatul Țărilor de Jos, Republica Slovacă, Comisia Comunităților Europene și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza C-339/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 7 iunie 2017 – Verein für lauteren Wettbewerb e.V./Princesport GmbH

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 7 iunie 2017 – Verein für lauteren Wettbewerb e.V./Princesport GmbH
   (Cauza C-339/17)
   (2017/C 283/32)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verein für lauteren Wettbewerb e.V.

      Pârâtă: Princesport GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 (1) trebuie interpretat în sensul că trebuie să se clarifice în mod obligatoriu aspectul dacă produsul textil este un produs textil pur, compus în totalitate din aceeași fibră?

               2)

               Utilizarea în cazul unor asemenea produse a uneia dintre cele trei mențiuni prevăzute la articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1007/2011, „100 %”, „pur” sau „integral” are caracter obligatoriu sau opțional?

               3)

               Obligația prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 de a eticheta sau de a marca produsele textile cu denumirea și procentul din greutate al tuturor fibrelor care compun produsul se aplică și în cazul produselor textile pure, precum cele care intră sub incidența articolului 7 din Regulamentul (UE) nr. 1007/2011?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1007/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 septembrie 2011 privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare și marcarea compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 272 p. 1)


title: Cauza C-599/14 P: Recurs introdus la 19 decembrie 2014 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 octombrie 2014 în cauzele conexate T-208/11 și T-508/11: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE)/Consiliul Uniunii Europene

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/6

         Recurs introdus la 19 decembrie 2014 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 octombrie 2014 în cauzele conexate T-208/11 și T-508/11: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE)/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-599/14 P)
   (2015/C 089/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, E. Finnegan, și G. Etienne, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE), Regatul Țărilor de Jos, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               soluționarea în mod definitiv a aspectelor care fac obiectul prezentului recurs și respingerea acțiunilor și

               —

               obligarea reclamantului din cauzele conexate T-208/11 și T-508/11 la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu în primă instanță și în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În hotărârea atacată, Tribunalul a anulat înscrierea LTTE pe lista de înghețare a fondurilor pentru motive legate exclusiv de procedura utilizată pentru adoptarea măsurilor în cauză. Consiliul susține că Tribunalul a greșit în următoarele privințe:
   Primul motiv: Tribunalul a reținut în mod greșit că Consiliul era obligat să demonstreze, în expunerea de motive, că verificase că activitatea autorității aflate la originea înscrierii în statul terț era exercitată cu suficiente garanții. Deși admite că activitatea autorității competente dintr-un stat terț trebuie încadrată printr-o legislație și o practică ce respectă drepturile fundamentale ale persoanelor vizate, Consiliul apreciază că Tribunalul comite o eroare de drept atunci când impune ca expunerea de motive să conțină aceste informații.
   Al doilea motiv: Tribunalul a comis o eroare de drept în aprecierea utilizării de către Consiliu a informațiilor din domeniul public. În plus, Tribunalul a respins în mod greșit utilizarea de către Consiliu a unor informații provenite din surse deschise. Mai mult, acesta a considerat în mod greșit că Consiliul ar fi trebuit să solicite unei autorități competente examinarea articolelor de presă invocate în expunerea de motive. În sfârșit, acesta concluzionează în mod greșit că refuzul său de a reține referirea efectuată de Consiliu la informații provenite din surse deschise ar trebui să determine anularea deciziei atacate.
   Al treilea motiv: Tribunalul s-a înșelat atunci când nu a concluzionat că ordinul de interzicere din Regatul Unit constituia un temei suficient pentru înscrierea LTTE pe listă. Nu numai că interpretarea Tribunalului nu are temei juridic, ci aceasta are drept consecință faptul că o entitate poate împiedica înscrierea sa pe listă în temeiul Poziției comune 931 refuzând să conteste înscrierea sau interzicerea sa în statul membru de la care emană decizia prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din Poziția comună 931. De altfel, raționamentul Tribunalului este incompatibil cu Hotărârea „Kadi II”.


title: Cauza C-46/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Danemarca) — LN/Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte [Cetățenia Uniunii — Libera circulație a lucrătorilor — Principiul egalității de tratament — Articolul 45 alineatul (2) TFUE — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Articolul 7 alineatul (2) — Directiva 2004/38/CE — Articolul 24 alineatele (1) și (2) — Derogare de la principiul egalității de tratament în privința ajutoarelor pentru studii constând în burse de studiu sau împrumuturi — Cetățean al Uniunii care studiază într un stat membru gazdă — Activitate salariată anterioară și posterioară începerii studiilor — Obiectivul principal al persoanei interesate la intrarea pe teritoriul statului membru gazdă — Incidență asupra calificării sale drept lucrător și asupra dreptului său la o bursă de studiu]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/18

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Danemarca) — LN/Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte
   (Cauza C-46/12) (1)

   (Cetățenia Uniunii - Libera circulație a lucrătorilor - Principiul egalității de tratament - Articolul 45 alineatul (2) TFUE - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 7 alineatul (2) - Directiva 2004/38/CE - Articolul 24 alineatele (1) și (2) - Derogare de la principiul egalității de tratament în privința ajutoarelor pentru studii constând în burse de studiu sau împrumuturi - Cetățean al Uniunii care studiază într un stat membru gazdă - Activitate salariată anterioară și posterioară începerii studiilor - Obiectivul principal al persoanei interesate la intrarea pe teritoriul statului membru gazdă - Incidență asupra calificării sale drept lucrător și asupra dreptului său la o bursă de studiu)
   2013/C 114/26
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Ankenævnet for Uddannelsesstøtten

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: LN

      Pârâtă: Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Interpretarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Egalitate de tratament a cetățenilor Uniunii — Legislația unui stat membru care prevede posibilitatea pentru cetățenii Uniunii de a obține ajutor pentru studii în cazul în care sunt salariați sau lucrători care desfășoară activități independente în acel stat membru — Respingerea unei cereri de acordare a unei burse formulate de un cetățean al Uniunii care a fost salariat în statul membru gazdă în cazul în care obiectivul principal al intrării sale în acest stat membru era de a urma studii

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 7 alineatul (1) litera (c) și articolul 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretate în sensul că cetățeanului Uniunii care urmează studii într-un stat membru gazdă și care desfășoară în paralel în statul respectiv o activitate salariată reală și efectivă de natură să îi confere calitatea de „lucrător” în sensul articolului 45 TFUE nu i se pot refuza ajutoarele pentru studii acordate resortisanților statului membru în cauză. Revine instanței de trimitere sarcina de a efectua verificările de fapt necesare pentru a aprecia dacă activitățile salariate ale reclamantului din litigiul principal sunt suficiente pentru a-i conferi această calitate. Împrejurarea că persoana interesată a intrat pe teritoriul statului membru gazdă cu intenția principală de a urma studii în acel stat nu are relevanță pentru a stabili dacă persoana în cauză are calitatea de „lucrător” în sensul articolului 45 TFUE și, prin urmare, dacă are dreptul la ajutoarele respective în aceleași condiții cu un resortisant al statului membru gazdă, conform articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-445/11: Acțiune introdusă la 12 august 2011 — Charron Inox și Almet/Comisia

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/18

         Acțiune introdusă la 12 august 2011 — Charron Inox și Almet/Comisia
   (Cauza T-445/11)
   2011/C 290/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Charron Inox (Marsilia, Franța) și Almet (Satolas-et-Bonce, Franța) (reprezentant: P.-O. Koubi-Flotte, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               în principal, pronunțarea anulării Regulamentului (UE) nr. 627/2011 al Comisiei din 27 iunie 2011;

               —

               în subsidiar, recunoașterea culpei Comisiei, care nu a prevăzut un termen suficient între publicarea Regulamentului (UE) nr. 627/2011 al Comisiei din 27 iunie 2011 și intrarea sa în vigoare și acordarea cu titlu de reparații societăților reclamante a următoarelor sume:

                           —

                           în ceea ce privește prejudiciul:

                                       —

                                       pentru societatea CHARRON: 123 297,69 euro;

                                       —

                                       pentru societatea ALMET: 384 210 euro;

                           —

                           în ceea ce privește câștigul nerealizat care poate fi despăgubit:

                                       —

                                       pentru societatea CHARRON, în ceea ce privește contractul încheiat cu societatea SURAJ, suma de 78 051,76 USD, adică 55 211,57 euro;

                                       —

                                       pentru societatea ALMET, în ceea ce privește contractul încheiat cu societatea SURAJ, suma de 69 059,18 USD, adică 48 827,61 euro la data prezentă;

               —

               ca ultim subsidiar, recunoașterea răspunderii obiective a Comisiei, care nu a prevăzut un termen suficient între publicarea Regulamentului (UE) nr. 627/2011 al Comisiei din 27 iunie 2011 și intrarea sa în vigoare și acordarea cu titlu de reparații societăților reclamante a următoarelor sume:

                           —

                           în ceea ce privește prejudiciul:

                                       —

                                       pentru societatea CHARRON: 123 297,69 euro;

                                       —

                                       pentru societatea ALMET: 384 210 euro;

                           —

                           în ceea ce privește câștigul nerealizat care poate fi despăgubit:

                                       —

                                       pentru societatea CHARRON, în ceea ce privește contractul încheiat cu societatea SURAJ, suma de 78 051,76 USD, adică 55 211,57 euro;

                                       —

                                       pentru societatea ALMET, în ceea ce privește contractul încheiat cu societatea SURAJ, suma de 69 059,18 USD, adică 48 827,61 euro la data prezentă;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, precum și la plata sumei de 10 000 de euro cu titlu de contribuție la cheltuielile de apărare ale societăților reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe grave insuficiențe ale constatărilor efectuate de Comisie prealabil deciziei sale, în măsura în care aceste insuficiențe ar fi făcut ca faptele reținute să fie inexacte.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o atingere adusă principiului încrederii legitime, în măsura în care intrarea în vigoare imediată a regulamentului atacat nu ar fi permis părților reclamante să își adapteze practicile.


title: Cauza C-386/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour du travail de Bruxelles (Belgia) la 30 septembrie 2009 — Jhonny Briot/Randstad Interim, Sodexho SA, Consiliul Uniunii Europene

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour du travail de Bruxelles (Belgia) la 30 septembrie 2009 — Jhonny Briot/Randstad Interim, Sodexho SA, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-386/09)
   2009/C 312/29
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jhonny Briot

      Pârâte: Randstad Interim, Sodexho SA, Consiliul Uniunii Europene

      Întrebările preliminare

               1.

               Atunci când, în cadrul unui transfer de întreprinderi în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23 (1), entitatea transferată, și anume restaurantul întreprinderii unei instituții comunitare, utiliza un număr important de lucrători interimari în temeiul unui contract-cadru încheiat cu diferite societăți de muncă interimară, societatea de muncă interimar sau, în lipsa acesteia, instituția sub controlul și direcția căreia lucrătorii interimari își desfășurau munca, trebuie considerată angajator-cedent în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (a) din această directivă?
               În ipoteza în care calitatea de angajator-cedent nu ar putea fi atribuită nici societății de muncă interimară, nici întreprinderii utilizatoare, trebuie considerat că lucrătorii interimari nu pot beneficia de garanțiile oferite de Directiva 2001/23?

               2.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE trebuie interpretată în sensul că neprelungirea contractelor de muncă cu durată determinată a lucrătorilor interimari, pentru motivul transferului activității la care aceștia erau repartizați, nu respectă interdicția prevăzută în această dispoziție, astfel încât acești lucrători trebuie considerați ca fiind încă la dispoziția utilizatorului la data transferului?
               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, articolul 3 alineatul (1) trebuie interpretat în sensul că impune încheierea unui contract de muncă cu durată nedeterminată în ipoteza în care cesionarul nu este o societate de muncă interimară și nu poate încheia un contract de muncă interimară?

      (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20).


title: Cauza F-38/14: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2014 – ZZ/Consiliul

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/45

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2014 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-38/14)
   2014/C 212/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Funcție publică – Cerere de anulare a deciziei secretarului general al Consiliului de a aplica sancțiunea eliberării din funcție cu reducerea prestației de invaliditate cu 15 % până la vârsta pensionării

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă;

               —

               anularea deciziei atacate și, în măsura necesară, a deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-35/08: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2010 — Codorniu Napa/OAPI — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ARTESA NAPA VALLEY — Marca comunitară figurativă anterioară ARTESO și marca națională verbală anterioară LA ARTESA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/23

         Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2010 — Codorniu Napa/OAPI — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
   (Cauza T-35/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ARTESA NAPA VALLEY - Marca comunitară figurativă anterioară ARTESO și marca națională verbală anterioară LA ARTESA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 13/42
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Codorniu Napa, Inc. (Napa, California, Statele Unite) (reprezentanți: X. Fàbrega Sabaté și M. Curell Aguilà, ulterior M. Curell Aguilà și J. Güell Serra, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bodegas Ontañón, SA (Quel, La Rioja, Spania) (reprezentanți: J. Grimau Muñoz și J. Villamor Muguerza, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 noiembrie 2007 (cauza R 747/2006-4) privind o procedură de opoziție între Bodegas Ontañón, SA și Codorniu Napa, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Codorniu Napa, Inc., la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-67/13 P: Recurs introdus la 8 februarie 2013 de Groupement des cartes bancaires (CB) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2012 în cauza T-491/07, CB/Comisia

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/24

         Recurs introdus la 8 februarie 2013 de Groupement des cartes bancaires (CB) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2012 în cauza T-491/07, CB/Comisia
   (Cauza C-67/13 P)
   2013/C 114/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Groupement des cartes bancaires (CB) (reprezentanți: F. Pradelles, avocat, J. Ruiz Calzado, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, BNP Paribas, BPCE, fostă Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale

      Concluziile

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 29 noiembrie 2012, pronunțată în cauza T-491/07, CB/Comisia;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, cu excepția cazului în care Curtea se consideră suficient de informată pentru a anula Decizia C(2007) 5060 final a Comisiei din 17 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cauza COMP/D1/38.606 — Groupement des Cartes Bancaires „CB”);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare prezentei proceduri, inclusiv la plata cheltuielilor de judecată suportate de recurent la Curte și la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.
   În primul rând, recurentul susține că Tribunalul a săvârșit erori de drept în aplicarea noțiunii de restrângere a concurenței prin obiectul său.
   Tribunalul ar fi săvârșit erori de drept în aplicarea articolului 101 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește conținutul măsurilor Groupement des cartes bancaires „CB” (denumit în continuare „Groupement”). Mai precis, printre altele, Tribunalul ar fi interpretat eronat jurisprudența referitoare la noțiunea de practică care restrânge concurența, prin obiectul său, considerând că măsurile menționate mai sus constituiau o restrângere a concurenței, prin obiectul său, deși acestea nu erau în sine suficient de nocive pentru concurență. În plus, Tribunalul ar fi săvârșit alte erori de drept, luând în considerare „geneza” adoptării măsurilor. Astfel, acesta ar fi interpretat în mod eronat jurisprudența privind noțiunea de decizie a unei asocieri de întreprinderi, drept expresie a voinței Groupement, și ar fi denaturat elementele de probă puse la dispoziția sa pentru a atribui Groupement o intenție anticoncurențială în adoptarea măsurilor contestate.
   De asemenea, Tribunalul ar fi săvârșit erori de drept în aplicarea articolului 101 alineatul (1) TFUE cu privire la obiectivele măsurilor Groupement. Mai precis, Tribunalul ar fi interpretat eronat jurisprudența, considerând că combaterea parazitismului, obiectiv legitim vizat de măsurile adoptate de Groupement și recunoscut de Tribunal, nu putea fi luată în considerare decât în cadrul aplicării articolului 101 alineatul (3) TFUE iar nu în cadrul aplicării articolul 101 alineatul (1) TFUE.
   Pe de altă parte, Tribunalul ar fi săvârșit erori de drept în aplicarea articolului 101 alineatul (1) TFUE cu privire la contextul adecvat al măsurilor adoptate de Groupement. Mai precis, Tribunalul ar fi interpretat eronat jurisprudența referitoare la luarea în considerare a contextului juridic, înșelându-se asupra obligației sale de a ține cont de experiența stabilită. În special, acesta ar fi interpretat eronat Hotărârea Curții C-209/07, Beef Industry Development și Barry Brothers din 20 noiembrie 2008, dorind să stabilească o legătură între această hotărâre și prezenta cauză, deși cele două situații ar fi fundamental diferite. În plus, Tribunalul ar fi săvârșit mai multe erori de drept în luarea în considerare a contextului economic și a funcționării bidimensionale a pieței în prezentul litigiu. În sfârșit, Tribunalul ar fi ignorat jurisprudența privind natura și întinderea controlului său asupra aprecierilor economice complexe, neefectuând controlul a minima pe care ar trebui să îl facă.
   În al doilea rând, recurentul apreciază că Tribunalul a săvârșit erori de drept în aplicarea noțiunii de restrângere a concurenței, prin efectul său. Tribunalul ar fi săvârșit erori de drept în cadrul examinării sale a efectelor măsurilor adoptate de Groupement. Astfel, prin faptul nu ar fi răspuns la motivele invocate de recurent în ceea ce privește efectele pretins anticoncurențiale ale măsurilor, Tribunalul nu si-ar fi respectat obligația sa de motivare.
   În al treilea rând, Tribunalul ar fi încălcat principiile proporționalității și securității juridice, întrucât nu a anulat ordinul cuprins la articolul 2 al doilea paragraf din Decizia C(2007) 5060 final a Comisiei. Încălcarea principiului proporționalității ar fi caracterizată de menținerea ordinului adresat de Comisie, deși acesta nu numai că nu era necesar pentru încetarea încălcării pretins constatate, ci era și disproporționat în raport cu obiectivul urmărit. În plus, Tribunalul ar fi încălcat principiul securității juridice, prin faptul că nu a anulat ordinul menționat mai sus, deși acesta este formulat general și ambiguu, lăsând Groupement în incertitudine cu privire la măsurile pe care le poate adopta pentru a combate parazitismul și pentru a asigura protecția sistemului „CB”.


title: Cauza C-220/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 20 aprilie 2016 - Iberenova Promociones S.A.U./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 20 aprilie 2016 - Iberenova Promociones S.A.U./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Cauza C-220/16)
   (2016/C 243/20)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Iberenova Promociones S.A.U.

      Pârâtă: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere „schemele de sprijin” definite la articolul 2 litera (k) din Directiva 2009/28/CE și, printre acestea, stimulentele fiscale constând în reduceri sau scutiri de impozite și rambursări de taxe, în calitate de instrumente care au ca scop îndeplinirea obiectivelor privind consumul de energie regenerabilă prevăzute de Directiva 2009/28/CE, trebuie să se înțeleagă că stimulentele sau măsurile menționate au caracter imperativ și sunt obligatorii pentru statele membre, având efect direct în ceea ce privește posibilitatea particularilor vizați de a le invoca și de a le exercita în fața tuturor instanțelor publice, judecătorești și administrative?

               2)

               Având în vedere că printre „schemele de sprijin” menționate la întrebarea anterioară figurează și măsurile de stimulare fiscală constând în reduceri sau scutiri de impozite și rambursări de taxe, prin folosirea expresiei „nu se limitează la” trebuie să se înțeleagă că este inclusă în aceste stimulente și neimpozitarea, cu alte cuvinte interdicția oricărui tip de taxă specifică și specială care se adaugă impozitelor generale aplicate activității economice și producției de energie electrică și care este percepută pentru energia din surse regenerabile? De asemenea, trebuie să se înțeleagă că interdicția generală menționată anterior include și interdicția privind coexistența, dubla impunere sau suprapunerea mai multor taxe generale sau speciale, care vizează etape distincte ale activității de producție a energiei regenerabile, având efecte asupra aceluiași fapt generator pentru care s-a perceput taxa pe energia eoliană în discuție în speță?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară și dacă se admite impozitarea energiei provenind din surse regenerabile în sensul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 2008/188/CE, noțiunea „scopuri specifice” trebuie interpretată în sensul că obiectivul la care se referă trebuie să fie exclusiv și că, în plus, taxa aplicată pe energia electrică regenerabilă, din punctul de vedere al structurii sale, are o adevărată natură parafiscală, iar nu una exclusiv bugetară sau de colectare a veniturilor?

               4)

               În conformitate cu prevederile articolului 4 din Directiva 2003/96/CE, care, făcând referire la „ratele de impozitare” pe care statele membre trebuie să le aplice produselor energetice și electricității, se raportează la ratele minime prevăzute de directivă ca sumă a tuturor taxelor directe și indirecte care se aplică acestor produse la momentul punerii lor în consum, trebuie să se înțeleagă că această sumă trebuie să conducă la excluderea ratei de impozitare prevăzute de directivă în ceea ce privește taxele naționale care nu au o adevărată natură parafiscală, atât din perspectiva structurii acestora, cât și din cea a scopului lor specific, interpretat în conformitate cu răspunsul dat la întrebarea anterioară?

               5)

               Noțiunea „taxă”, prevăzută la articolul 13 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2009/28/CE, este o noțiune autonomă a dreptului Uniunii, care trebuie interpretată într-un sens mai larg, astfel încât să includă și să fie sinonimă cu noțiunea de taxă în general?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, taxele pe care trebuie să le achite consumatorii, la care se referă articolul 13 alineatul (1) litera (e) menționat anterior pot include numai acele taxe sau impozite care urmăresc să compenseze, după caz, prejudiciile cauzate de impactul [instalațiilor eoliene] asupra mediului, și să despăgubească, cu suma colectată, prejudiciile asociate acestui impact sau efect negativ, iar nu acele taxe sau prestații care, fiind aplicate energiei nepoluante, îndeplinesc un obiectiv eminamente bugetar sau de colectare a veniturilor?


title: Cauza T-74/08: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Now Pharm/Comisia [ „Medicamente de uz uman — Procedură de desemnare a produselor medicamentoase orfane — Cerere privind desemnarea produsului medicamentos «Extract lichid special de Chelidonii radix» ( «Ukrain» ) ca produs medicamentos orfan — Decizie a Comisiei prin care se refuză desemnarea ca produs medicamentos orfan” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/33

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Now Pharm/Comisia
      (Cauza T-74/08) (1)

      (Medicamente de uz uman - Procedură de desemnare a produselor medicamentoase orfane - Cerere privind desemnarea produsului medicamentos «Extract lichid special de Chelidonii radix» («Ukrain») ca produs medicamentos orfan - Decizie a Comisiei prin care se refuză desemnarea ca produs medicamentos orfan)
      (2010/C 288/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Now Pharm AG (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: inițial C. Kaletta și I.-J. Tegebauer, ulterior C. Kaletta, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Schima și M. Šimerdová, agenți)

         Obiectul

      Anularea Deciziei C(2007) 6132 a Comisiei din 4 decembrie 2007 prin care se respinge cererea depusă de reclamantă pentru a obține desemnarea produsului medicamentos „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix” drept produs medicamentos „orfan” în sensul Regulamentului (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 1999 privind produsele medicamentoase orfane (JO L 18, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 233)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Now Pharm AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-555/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport — Dezvoltarea căilor ferate comunitare — Directiva 91/440/CEE — Articolul 6 alineatul (3) și anexa II — Directiva 2001/14/CE — Articolul 4 alineatul (2) și articolul 14 alineatul (2) — Administratorul infrastructurii — Independență organizatorică și decizională — Structură de holding — Transpunere incompletă]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-555/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport - Dezvoltarea căilor ferate comunitare - Directiva 91/440/CEE - Articolul 6 alineatul (3) și anexa II - Directiva 2001/14/CE - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 14 alineatul (2) - Administratorul infrastructurii - Independență organizatorică și decizională - Structură de holding - Transpunere incompletă)
   2013/C 114/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun, B. Simon, R. Vidal Puig și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer și U. Zechner, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent și S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma articolului 6 alineatul (3) și anexei II la Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86), precum și articolului 4 alineatul (2) și articolului 14 alineatul (2) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07, vol. 08, p. 66)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-236/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón
   (Cauza C-236/16)
   (2016/C 260/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Pârâtă: Diputación General de Aragón

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49 și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui impozit regional perceput pentru daunele aduse mediului ca urmare a utilizării instalațiilor și a elementelor destinate activității și traficului din centrele comerciale care dispun de o mare suprafață de vânzare și de parcare destinată clienților acestora, cu condiția ca suprafața de vânzare către public să fie mai mare de 500 m2, însă care se aplică indiferent dacă locul în care se află în realitate aceste centre comerciale este în afara sau în interiorul zonei urbane consolidate și care este impus în majoritatea cazurilor întreprinderilor din alte state membre, având în vedere că: (i) nu se aplică efectiv comercianților care dețin mai multe centre comerciale, indiferent de suprafața totală de vânzare către public, dacă suprafața individuală a acestor centre este de cel mult 500 m2 și inclusiv dacă suprafața unuia sau a unora dintre acestea depășește limita respectivă, însă baza de impozitare nu depășește 2 000 m2, dar se aplică efectiv comercianților care dețin un singur centru comercial a cărui suprafață de vânzare către public depășește limitele menționate și (ii) în plus, nu se aplică centrelor comerciale dedicate vânzării exclusive de mașini, vehicule, utilaje și furnituri industriale, de materiale de construcții, articole sanitare, uși și ferestre, de articole exclusiv pentru profesioniști, de articole de mobilier în centre individuale, tradiționale și specializate, de autovehicule, în sălile de expoziție ale concesionarilor și în atelierele de reparații, de pepiniere pentru grădinărit și culturi, precum și de combustibili și de carburanți, indiferent de suprafața de vânzare către public a acestora?

               2)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis în temeiul acestei dispoziții, scutirea de la plata IDMGAV a centrelor comerciale cu o suprafață de vânzare către public de cel mult 500 m2 sau mai mare pentru acelea a căror bază de impozitare este de cel mult 2 000 m2 și a centrelor comerciale dedicate vânzării exclusive de mașini, vehicule, utilaje și furnituri industriale, de materiale de construcții, articole sanitare, uși și ferestre, de articole exclusiv pentru profesioniști, de articole de mobilier în centre individuale, tradiționale și specializate, de autovehicule, în sălile de expoziție ale distribuitorilor și în atelierele de reparații, de pepiniere pentru grădinărit și culturi și de combustibili și carburanți?


title: Cauza T-42/11: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2011 — Universal/Comisia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/28

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2011 — Universal/Comisia
   (Cauza T-42/11)
   2011/C 80/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Universal Corp. (Richmond, Statele Unite) (reprezentant: C. R. A. Swaak, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate prezentată în scrisorile din 12 și 30 noiembrie 2010 și/sau

               —

               declararea faptului că reclamanta nu poate fi obligată să plătească în totalitate sau în parte amenda aplicată în prezenta cauză până la pronunțarea unei hotărâri definitive în cauza T-12/06, Deltafina/Comisia, sau în orice procedură ulterioară, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea sa, reclamanta solicită anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a deciziei Comisiei cuprinse în scrisoarea acesteia din 12 noiembrie 2010, adresată societății Universal Corporation și confirmată prin scrisoarea din 30 noiembrie 2010, prin care solicită acesteia din urmă plata amenzii solidare aplicată Universal Corporation și Deltafina SpA în cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia din 20 octombrie 2005, în urma retragerii acțiunii în cauza T-34/06, Universal Corp./Comisia, dar înainte de soluționarea cauzei T-12/06, Deltafina SpA/Comisia și a oricărei proceduri ulterioare.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Potrivit primului motiv, decizia este afectată de un viciu:

                           —

                           Decizia atacată este afectată de un viciu întrucât amenda face obiectul unei garanții integrale constituite de filiala sa Deltafina. Reclamanta răspunde în solidar numai în calitate de societate-mamă în proporție de 100 % pentru plata amenzii aplicate de Comisie societății Deltafina pentru participarea sa directă la încălcare. Prin urmare, retragerea acțiunii în anulare introduse de reclamantă nu are efect asupra momentului la care trebuie plătită amenda.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a principiului protecției încrederii legitime:

                           —

                           Decizia atacată încalcă principiul protecției încrederii legitime privind validitatea garanției bancare în așteptarea soluționării procedurii inițiate de Deltafina. Prin acceptarea unei garanții bancare aferente acțiunii în anulare introduse de Deltafina, Comisia a creat încrederea legitimă în faptul că nu va solicita plata amenzii înainte de pronunțarea unei hotărâri definitive în cauza T-12/06. Pe de altă parte, Comisia a încălcat încrederea legitimă a reclamantei în faptul că, în ceea ce privește răspunderea și executarea, Comisia va trata reclamanta și pe Deltafina în mod coerent, ca o întreprindere unică.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări care decurge din articolul 266 TFUE:

                           —

                           Prin solicitarea plății anticipate a amenzii cu titlu solidar înainte de pronunțarea unei hotărâri în procedura inițiată de Deltafina, căreia Comisia va trebui să i se conformeze, decizia atacată încalcă obligația bunei administrări care decurge din articolul 266 TFUE. În ipoteza în care Deltafina va obține câștig de cauză în totalitate sau în parte, Comisia va fi obligată să reducă sau să elimine cuantumul pentru plata căruia Universal a fost considerată obligată în solidar.


title: Cauza C-480/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 5 septembrie 2016 – Fidelity Funds/Skatteministeriet

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 5 septembrie 2016 – Fidelity Funds/Skatteministeriet
   (Cauza C-480/16)
   (2016/C 419/42)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fidelity Funds

      Pârât: Skatteministeriet

      Intervenient: NN (L) SICAV

      Întrebare preliminară

   Este contrar articolului 56 TCE (articolul 63 TFUE) privind libera circulație a capitalurilor sau articolului 49 TCE (articolul 56 TFUE) privind libertatea de a presta servicii un regim fiscal, precum cel din litigiul principal, în care organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) care intră sub incidența Directivei 85/611/CEE (1) a Consiliului (denumită în continuare „Directiva OPCVM”) sunt impozitate la sursă pe dividendele de la societăți daneze, în timp ce organismele de plasament colectiv daneze echivalente pot beneficia de o scutire de impozit la sursă, fie pentru că acestea realizează efectiv o distribuire minimă către participanții la fond pentru care impozitul este reținut la sursă, fie pentru că, tehnic, se calculează o distribuire minimă pentru care impozitul la sursă este reținut de la participanții la aceste organisme?

      (1)  Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (JO L 375, 31.12.1985, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 138).


title: Cauza T-509/12: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Advance Magazine Publishers/OAPI – Nanso Group (TEEN VOGUE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TEEN VOGUE — Marca națională verbală anterioară VOGUE — Admisibilitate — Calificarea concluziilor — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Identitate sau similitudine a produselor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Refuz parțial de înregistrare” ]

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/36

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Advance Magazine Publishers/OAPI – Nanso Group (TEEN VOGUE)
   (Cauza T-509/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TEEN VOGUE - Marca națională verbală anterioară VOGUE - Admisibilitate - Calificarea concluziilor - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Identitate sau similitudine a produselor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Refuz parțial de înregistrare”])
   2014/C 102/56
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: C. Aikens, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nanso Group Oy (Nokia, Finlanda) (reprezentant: M. Tuominen, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 septembrie 2012 (cauza R 147/2011-4) privind o procedură de opoziție între Nanso Group Oy și Advance Magazine Publishers, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Advance Magazine Publishers, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-259/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Plovdiv (Bulgaria) la 24 mai 2012 — Teritorialna direktsiia na NAP — Plovdiv/RODOPI-M 91 OOD

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Plovdiv (Bulgaria) la 24 mai 2012 — Teritorialna direktsiia na NAP — Plovdiv/RODOPI-M 91 OOD
   (Cauza C-259/12)
   2012/C 243/13
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Plovdiv

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Teritorialna direktsiia na NAP — Plovdiv

      Pârâtă: RODOPI-M 91 OOD

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiul neutralității fiscale permite unui stat membru să aplice o amendă pentru neindicarea la timp a anulării unei facturi, chiar dacă anularea a fost înregistrată în registrul contabil ulterior, iar persoana în cauză a achitat taxele și dobânzile aferente care au rezultat ca urmare a anulării?
               În legătură cu prima întrebare prezintă importanță următoarele împrejurări:

                           —

                           termenul în care se pretinde că anularea ar fi trebuit înregistrată este de 14 zile de la terminarea lunii calendaristice în care s-a efectuat anularea;

                           —

                           anularea facturii s-a înregistrat efectiv la o lună după expirarea termenului în care se pretinde că aceasta ar fi trebuit efectuată;

                           —

                           TVA-ul datorat precum și dobânzile aferente au fost plătite către bugetul de stat?

               2.

               Articolele 242 și 273 din Directiva 2006/112/CE (1) permit statelor membre să aplice o amendă în valoare egală cu TVA-ul neachitat la timp unei persoane impozabile despre care se pretinde că nu și-a îndeplinit la timp obligația de a înregistra în registrul contabil unele împrejurări relevante pentru calcularea TVA-ului, în cazul în care omisiunea a fost remediată ulterior și s-a achitat în integralitate TVA-ul datorat precum și dobânzile aferente?

               3.

               Prezintă vreo importanță faptul că bugetul de stat nu a fost afectat, întrucât persoana în cauză a înregistrat ulterior anularea facturii și a achitat în integralitate TVA-ul și dobânzile aferente?

               4.

               Aplicarea unei amenzi într-un cuantum total egal cu TVA-ul și dobânzile aferente achitate încalcă principiul proporționalității?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p.1 Ediție specială, 09/vol. 03, p. 7)