title: Cauza C-430/16 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 septembrie 2018 – Bank Mellat/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Recurs – Politica externă și de securitate comună (PESC) – Lupta împotriva proliferării nucleare – Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran – Măsuri sectoriale – Restricții privind transferurile de fonduri în care sunt implicate instituții financiare iraniene – Consolidarea restricțiilor – Regim în litigiu rezultat din dispozițiile Deciziei 2012/635/PESC și ale Regulamentului (UE) nr. 1263/2012 – Punerea în aplicare a planului comun de acțiune cuprinzător în problema nucleară iraniană – Încetarea aplicării tuturor măsurilor restrictive ale Uniunii Europene legate de această problemă – Abrogarea regimului în litigiu pe parcursul procesului în fața Tribunalului Uniunii Europene – Incidență asupra interesului de a exercita acțiunea în fața Tribunalului – Lipsa persistenței interesului de a exercita acțiunea]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 septembrie 2018 – Bank Mellat/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-430/16 P) (1)

      ([Recurs - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Lupta împotriva proliferării nucleare - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran - Măsuri sectoriale - Restricții privind transferurile de fonduri în care sunt implicate instituții financiare iraniene - Consolidarea restricțiilor - Regim în litigiu rezultat din dispozițiile Deciziei 2012/635/PESC și ale Regulamentului (UE) nr. 1263/2012 - Punerea în aplicare a planului comun de acțiune cuprinzător în problema nucleară iraniană - Încetarea aplicării tuturor măsurilor restrictive ale Uniunii Europene legate de această problemă - Abrogarea regimului în litigiu pe parcursul procesului în fața Tribunalului Uniunii Europene - Incidență asupra interesului de a exercita acțiunea în fața Tribunalului - Lipsa persistenței interesului de a exercita acțiunea])
      (2018/C 399/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Bank Mellat (reprezentanți: M. Brindle, T. Otty, QC, MacLeod și R. Blakeley, barristers, S. Zaiwalla, Z. Burbeza, A. Meskarian și P. Reddy, solicitors)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentat: M. Bishop și I. Rodios, agenți), Comisia Europeană (reprezentant: D. Gauci, J. Norris-Usher și M. Konstantinidis, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Brandon, agent, asistat de M. Gray, barrister)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 2 iunie 2016, Bank Mellat/Comisia (T-160/13, EU:T:2016:331).

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii introduse sub numărul T-160/13 de Bank Mellat, având ca obiect anularea articolului 1 punctul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1263/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului sau a dispoziției menționate în măsura în care nu prevede nicio excepție aplicabilă în cazul Bank Mellat și nici asupra cererii Bank Mellat având ca obiect constatarea de către Tribunalul Uniunii Europene a inaplicabilității în privința sa a articolului 1 punctul 6 din Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului.

                  3)

                  Bank Mellat și Consiliul Uniunii Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii de recurs, cât și procedurii în primă instanță.

                  4)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-362/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 septembrie 2018 – Robert/Conseil national de l’ordre des pharmaciens („Procedură de măsuri provizorii – Respingerea cererii principale – Nepronunţare asupra fondului”)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/36

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 septembrie 2018 – Robert/Conseil national de l’ordre des pharmaciens
      (Cauza T-362/18 R)
      ((„Procedură de măsuri provizorii - Respingerea cererii principale - Nepronunţare asupra fondului”))
      (2018/C 399/49)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Alain Robert (Le Mans, Franța) (reprezentant: J.-M. Viala, avocat)

         Pârât: Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 şi 279 TFUE având ca obiect suspendarea punerii în aplicare a Deciziei adoptate de Conseil national de l’ordre des pharmaciens français la 3 octombrie 2017, validată de Conseil d’État din Franţa prin decretul din 7 februarie 2018, prin care i s-a interzis reclamantului să fie farmacist timp de un an.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu este necesară pronunţarea asupra cererii de măsuri provizorii.

                  2)

                  Domnul Alain Robert suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-544/18: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2018 – ArcelorMittal Bremen/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/52

      Acțiune introdusă la 13 septembrie 2018 – ArcelorMittal Bremen/Comisia
      (Cauza T-544/18)
      (2018/C 399/67)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: ArcelorMittal Bremen GmbH (Bremen, Germania) (reprezentanți: S. Altenschmidt și D. Jacob, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea, în conformitate cu articolul 265 TFUE, a încălcării de către Comisie a articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 389/2013 (1) prin faptul că a omis să precizeze administratorului național că trebuia să țină seama în EUTL de modificarea, comunicată de Republica Federală Germania la 8 februarie 2018, a tabelului național de alocare pentru uzina reclamantei EU-ID 000000000000060;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea deciziei Comisiei din 31 august 2018 privind cererea reclamantei din 14 mai 2018;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:
      Încălcarea dreptului Uniunii
      Reclamanta susține că Comisia era obligată să adopte o decizie în temeiul articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 389/2013, întrucât modificarea tabelului național de alocare este în conformitate cu cerințele dreptului Uniunii.
      În plus, reclamanta susține că nivelurile de activitate istorică pe produs pentru produsul „aglomerat din minereu de fier” trebuie să fie stabilite în conformitate cu dispozițiile Deciziei 2011/278/UE (2) a Comisiei, pe baza cantităților de aglomerat de minereu de fier cântărite la momentul la care produsul iese din uzina de sinterizare.
      În sfârșit, reclamanta apreciază că aglomeratul din minereu de fier care, după ce a fost fabricat în cadrul pregătirii șarjelor este filtrat din nou într-un furnal, iar apoi este reintrodus, ca material reciclat, într-o uzină de sinterizare, nu ar trebui să fie retras pentru stabilirea ratei de activitate a uzinei de sinterizare.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei din 2 mai 2013 de creare a registrului Uniunii în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și cu Deciziile nr. 280/2004/CE și nr. 406/2009/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 920/2010 și (UE) nr. 1193/2011 ale Comisiei (JO 2013 L 122, p. 1).

         (2)  Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO 2013 L 122, p. 1).


title: Cauza C-488/16 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2018 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Freistaat Bayern [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca verbală NEUSCHWANSTEIN – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) – Motive absolute de refuz – Caracter descriptiv – Indicație de proveniență geografică – Caracter distinctiv – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) – Rea-credință]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2018 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Freistaat Bayern
      (Cauza C-488/16 P) (1)

      ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală NEUSCHWANSTEIN - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Indicație de proveniență geografică - Caracter distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) - Rea-credință])
      (2018/C 399/04)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (reprezentant: B. Bittner, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Botis, A. Schifko și D. Walicka, agenți), Freistaat Bayern (reprezentant: M. Müller, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza T-546/18: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2018 – XM și alții/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/53

      Acțiune introdusă la 17 septembrie 2018 – XM și alții/Comisia
      (Cauza T-546/18)
      (2018/C 399/68)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: XM și alți 26 de reclamanți (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor care lezează diferiții reclamanți, constând în deciziile AIPN de a nu le acorda rambursarea cheltuielilor de școlarizare pentru anul 2017/2018 care s-au manifestat în diferite moduri, în funcție de circumstanțele proprii fiecăruia dintre reclamanți:

                              —

                              fie printr-o decizie individuală (mai exact printr-un e-mail) care indică în mod specific refuzul rambursării;

                              —

                              fie prin mențiunea „processed” în profilul propriu Sysper și considerată de către reclamant ca fiind o decizie de respingere din moment ce fișa de salariu ulterioară, din luna următoare (cel mai devreme pe data de 10, având în vedere că aceasta este data transmiterii fișelor de salariu) nu include nicio rambursare sau doar rambursarea costurilor de transport;

                              —

                              fie, inclusiv, printr-o omisiune totală de a trata cererea considerată, după patru luni de la introducerea sa, ca fiind respinsă implicit;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

                  —

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (1) din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a dispozițiilor generale de punere în aplicare referitoare la rambursarea cheltuielilor medicale, în măsura în care modificarea interpretării de către pârâtă ar fi încălcat drepturi dobândite, așteptări legitime, securitatea juridică și principiul bunei administrări.

                  —

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor copilului, a dreptului la viață familială și a dreptului la educație.

                  —

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                  —

                  Al patrulea motiv întemeiat omisiunea de a pune în balanță în mod efectiv interesele reclamantelor și pe nerespectarea principiului proporționalității care ar afecta decizia atacată


title: Cauza T-504/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 septembrie 2018 – XG/Comisia („Procedură de măsuri provizorii – Refuzul accesului în incintele Comisiei – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa interesului de a obține măsurile provizorii solicitate”)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/37

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 septembrie 2018 – XG/Comisia
      (Cauza T-504/18 R)
      ((„Procedură de măsuri provizorii - Refuzul accesului în incintele Comisiei - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa interesului de a obține măsurile provizorii solicitate”))
      (2018/C 399/51)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: XG (S. Kaisergruber și A. Burghelle-Vernet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Van Nuffel și T. Bohr, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE având ca obiect, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei Comisiei din 2 iulie 2018 de confirmare a interdicției accesului în incintele sale și, pe de altă parte, obligarea Comisiei să acorde, cu titlu provizoriu, accesul în incintele sale

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-591/18 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Brugg Kabel AG și de Kabelwerke Brugg AG Holding împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-441/14, Brugg Kabel AG și Kabelwerke Brugg AG Holding/Comisia Europeană

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/28

      Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Brugg Kabel AG și de Kabelwerke Brugg AG Holding împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-441/14, Brugg Kabel AG și Kabelwerke Brugg AG Holding/Comisia Europeană
      (Cauza C-591/18 P)
      (2018/C 399/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurente: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (reprezentanți: A. Rinne și M. Lichtenegger, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

                  1.

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 12 iulie 2018 în cauza T-441/14 și a deciziei intimatei din 2 aprilie 2014 (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în măsura în care le privește pe recurente;

                  2.

                  cu titlu subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului menționate la punctul 1 și a deciziei intimatei menționate la punctul 1, în măsura în care

                              a)

                              amenda aplicată recurentelor a fost stabilită la 8 490 000 EUR și

                              b)

                              recurentele au fost obligate la plata cheltuielilor de judecată

                        și reducerea cuantumului amenzii în conformitate cu concluziile formulate de recurente în primă instanță, potrivit aprecierii Curții;

                  3.

                  cu titlu mai subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului menționate la punctul 1 și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

                  4.

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă șase motive.
      Primul motiv de recurs: încălcarea dreptului de apărare, întrucât solicitarea de informații și comunicarea privind obiecțiunile au fost transmise în limba engleză
      În ceea ce privește versiunile lingvistice ale solicitărilor de informații și comunicării privind obiecțiunile, puse la dispoziția recurentelor, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că este suficient un grad de înțelegere foarte scăzut. Ar fi fost corect ca destinatarul să fie pus în măsură să înțeleagă toate obiecțiunile, oferindu-i se posibilitatea să aleagă o versiune lingvistică pe care să o înțeleagă, în vederea unei apărări exhaustive. Nu este de ajuns ca înțelegerea obiecțiunilor să fie doar „suficientă” în privința naturii și a conținutului acestora pentru „exprimarea în mod util a poziției în acest sens”.
      În plus, în această privință, Tribunalul nu a luat în considerare că prezintă importanță nu utilitatea răspunsurilor pentru Comisie, ci doar dacă întreprinderea în cauză, în pofida refuzului Comisiei de a pune la dispoziție o altă versiune lingvistică, a fost în măsură să se apere în mod exhaustiv împotriva obiecțiunilor.
      Al doilea motiv de recurs: încălcarea dreptului la apărare întrucât a fost refuzat accesul la observațiile prezentate de celelalte întreprinderi cu privire la obiecțiuni
      Tribunalul a stabilit cerințe excesive în privința condițiilor în raport cu care o întreprindere în cauză ar trebui să poată avea acces la răspunsurile neconfidențiale ale celorlalți destinatari ai comunicării privind obiecțiunile. În mod corect, unui destinatar al comunicării privind obiecțiunile ar trebui să i se acorde acces, din moment ce întreprinderea în cauză, având în vedere acuzațiile formulate, evidențiază împrejurări plauzibile întemeiate pe întreaga procedură și care arată că este pe deplin posibil ca în răspunsurile neconfidențiale ale altui destinatar al comunicării privind obiecțiunile să existe pasaje sau înscrisuri dezincriminatoare în privința sa.
      Tribunalul nu a luat în considerare faptul că este contrar principiilor statului de drept ca doar Comisia să aibă posibilitatea să aprecieze existența unor pasaje și a unor înscrisuri (posibil) dezincriminatoare în răspunsurilor celorlalți destinatari ai comunicării privind obiecțiunile. Astfel, Comisia acționează în calitate de instituție care desfășoară investigația, pronunță sancțiuni și adoptă decizii, dar și ca instituție de apărare, în aceeași cauză, fără a avea însă cunoașterea necesară a contextului.
      Al treilea motiv de recurs: încălcarea principiului prezumției de nevinovăție întrucât momentul de început al participării la încălcare a fost stabilit la 14 decembrie 2001
      Tribunalul a impus un standard de probă foarte scăzut în ceea ce privește dovedirea momentului de început al unei participări la o încălcare unică și continuă. În mod corect, Comisia ar trebui să prezinte probe precise, convingătoare și concordante care să susțină convingerea fermă că momentul ales ca fiind începutul participării reprezintă o încălcare a concurenței. Eventualele îndoieli trebuie să fie în favoarea întreprinderii în cauză, în conformitate cu principiul in dubio pro reo.
      Tribunalul nu a luat în considerare că pentru combaterea probelor bazate pe indicii este suficient să li se opună probe contrare bazate de asemenea pe indicii. În interesul egalității armelor, în cadrul unei proceduri administrative care se finalizează prin aplicarea de sancțiuni, întreprinderii în cauză nu i se poate impune să prezinte o probă complet dezincriminatoare.
      Al patrulea motiv de recurs: denaturarea probelor și încălcarea principiului prezumției de nevinovăție întrucât s-a prezumat o participare neîntreruptă la încălcare între 12 mai 2005 și 8 decembrie 2005
      Tribunalul a denaturat probele în ceea ce privește dovedirea participării neîntrerupte a recurentelor la încălcare întrucât a ajuns la concluzia fermă și neîndoielnică ca încălcarea a avut un caracter continuu și neîntrerupt, în pofida unei multitudini de probe ambivalente și contrare, bazate pe indicii.
      Tribunalul nu a luat în considerare nici criteriul corespunzător pentru a combate probele bazate pe indicii.
      Al cincilea motiv de recurs: denaturarea probelor și încălcarea principiului prezumției de nevinovăție și a principiului proporționalității întrucât a fost constatată răspunderea pentru înțelegerile privind cablurile submarine, piețele naționale și proiectele de mare anvergură
      Tribunalul a impus un standard de probă foarte scăzut și a denaturat probele în ceea ce privește răspunderea recurentelor pentru componentele autonome și distincte ale încălcării precum, de exemplu, cablurile submarine, piețele naționale și proiectele de mare anvergură, în privința cărora recurentele nici nu au participat, nici nu au fost interesate de acestea.
      Tribunalul nu a luat în considerare riscurile nerezonabile și disproporționate pe care le determină o asemenea interpretare largă a noțiunii juridice de încălcare unică și continuă în privința întreprinderilor care nu au participat la toate componentele încălcării, dar care, potrivit dreptului național, pot fi considerate răspunzătoare în solidar pentru prejudiciile rezultate din aceasta.
      Având în vedere stadiul actual al armonizării europene a legislației privind daunele-interese, acțiunea în regres îndreptată împotriva codebitorilor la nivel național nu constituie un instrument adecvat pentru compensarea suficientă a răspunderii externe largi.
      Al șaselea motiv de recurs: încălcarea articolului 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) și a principiilor legalității, proporționalității și ne bis in idem la calcularea amenzii
      Tribunalul a confirmat în mod neîntemeiat că, în privința recurentelor, anul 2004 nu este anul de referință reprezentativ pentru valoarea vânzărilor nici în ceea ce privește dimensiunea reală a acestora, nici în ceea ce privește puterea lor economică.
      În plus, Tribunalul nu a luat în considerare că Comisia, pe de o parte, în vederea stabilirii răspunderii, nu se putea întemeia pe o încălcare unică și continuă, cu alte cuvinte, pe o înțelegere unică care cuprindea atât „configurația „A/R”, cât și „configurația R”, și, pe de altă parte, în vederea stabilirii amenzii, nu putea să separe din nou componentele prezumate inseparabile ale încălcării.

         (1)  JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269.


title: Cauza T-490/18: Acțiune introdusă la 16 august 2018 – Neda Industrial Group/Consiliul

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/38

      Acțiune introdusă la 16 august 2018 – Neda Industrial Group/Consiliul
      (Cauza T-490/18)
      (2018/C 399/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Neda Industrial Group (Teheran, Iran) (reprezentant: L. Vidal, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei adoptate de Consiliul Uniunii Europene la 6 iunie 2018 de a menține sancțiunile împotriva reclamantei și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune urmărește anularea deciziei Consiliului din 6 iunie 2018 de a menține numele reclamantei pe lista persoanelor și entităților prevăzută în anexa II la Decizia 2010/413/PESC (1) și în anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012 (2).
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate ca urmare a unei erori de drept

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că Consiliul nu a demonstrat că reclamanta oferă sprijin deliberat pentru activitățile nucleare ale Iranului care prezintă un risc de proliferare, care se pretinde că este temeiul juridic pentru includerea reclamantei în lista din anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012.

                              —

                              Reclamanta susține în continuare că faptul că Consiliul nu i-a comunicat niciun document justificativ în susținerea acestor afirmații constituie o încălcare a principiului protecției jurisdicționale efective.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate ca urmare a unei erori de fapt

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că, având în vedere activitățile sale și serviciile pe care le furnizează, aceasta nu are legătură cu entități sancționate sau cu vreo activitate nucleară.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei atacate întrucât încalcă principiul general al proporționalității

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că includerea sa în lista entităților care fac obiectul unor măsuri restrictive și refuzul de a retrage reclamanta din lista respectivă nu sunt nici adecvate nici necesare pentru îndeplinirea obiectivelor urmărite de Regulamentul nr. 267/2012 și că i-au cauzat prejudicii disproporționate.

         (1)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO 2010, L 195, p. 39).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO 2012, L 88, p. 1).


title: Cauza T-556/18: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Sensient Colors Europe/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/54

      Acțiune introdusă la 19 septembrie 2018 – Sensient Colors Europe/Comisia
      (Cauza T-556/18)
      (2018/C 399/69)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Sensient Colors Europe GmbH (Geesthacht, Germania) (reprezentanți: M. Hagenmeyer, D. Zechmeister și W. Berlit, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 31 iulie 2018 (DG Sănătate/E2/RP/amf(2018)4523972) de a clasa ca nevalidă autorizația de introducere pe piață a unui nou aliment în Uniune și de actualizare a listei Uniunii în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) 2015/2283 al Parlamentului European și al Consiliului (1), cu numărul de referință 2018/0355, și încheierea procedurii de depunere a cererii; și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatele (1) și (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2469 al Comisiei (2), precum și a articolului 10 alineatul (1) coroborat cu articolul 10 alineatul (3) și cu articolul 11 alineatul (1) sau cu articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul 2015/2283.
      În această privință, reclamanta arată în special că pârâta presupune în mod eronat că obiectul cererii, și anume extrasul colorant pe bază de flori uscate ale plantei fasolea fluturilor (clitoria ternatea), nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului 2015/2283 și constituie un aditiv alimentar în sensul articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul 1333/2008.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/2283 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind alimentele noi, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 258/97 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1852/2001 al Comisiei (JO 2015, L 327, p. 1).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2469 al Comisiei din 20 decembrie 2017 de stabilire a cerințelor administrative și științifice aplicabile cererilor menționate la articolul 10 din Regulamentul (UE) 2015/2283 al Parlamentului European și al Consiliului privind alimentele noi (JO 2017, L 351, p. 64).


title: Cauza T-505/18: Acțiune introdusă la 24 august 2018 – Ungaria/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/39

      Acțiune introdusă la 24 august 2018 – Ungaria/Comisia
      (Cauza T-505/18)
      (2018/C 399/53)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Republica Ungară (reprezentanți: M. Z. Fehér, M. M.Tátrai și A. Pokoraczki, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (Feadr) în măsura în care se referă la Ungaria, prin care se exclude de la finanțarea de către Uniune a ajutoarelor acordate organizațiilor de producători care dispun de recunoaștere calificată; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că excluderea în litigiu prevăzută de decizia atacată este nelegală, deoarece ajutorul acordat organizațiilor de producători în cauză a fost acordat în conformitate cu dreptul Uniunii.
                  Reclamanta invocă natura recunoașterii organizațiilor de producători. În opinia sa, în ceea ce privește decizia privind rambursarea ajutorului financiar național acordat unor organizații de producători, Comisia aceasta nu a ținut seama de faptul că organizațiile de producători care au obținut o recunoaștere calificată îndeplinesc cerințele Regulamentului nr. 1698/2005.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că excluderea în litigiu prevăzută în decizia atacată este nelegală, deoarece, în temeiul principiilor cooperării loiale, al proporționalității, al securității juridice și al protecției încrederii legitime, excluderea ar fi trebuit să fie diminuată sau înlăturată
                  Potrivit reclamantei, excluderea în litigiu este nelegală, deoarece, în temeiul principiilor cooperării loiale, al proporționalității, al securității juridice și a protecției încrederii legitime, excluderea ar fi trebuit să fie diminuată sau înlăturată, având în vedere că normele dreptului Uniunii nu sunt neapărat clare în lumina evaluării reglementării și a practicii naționale în litigiu și permit interpretarea susținută de Ungaria, întrucât acestea erau deja cunoscute anterior de către Comisie, care nu a prezentat obiecții în privința lor.


title: Cauza T-557/18: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2018 – LG Electronics/EUIPO – Beko (BECON)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/55

      Acțiune introdusă la 20 septembrie 2018 – LG Electronics/EUIPO – Beko (BECON)
      (Cauza T-557/18)
      (2018/C 399/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seul, Korea de Sud) (reprezentant: M. Graf, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Beko plc (Watford, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „BECON” – cererea de înregistrare nr. 13 142 336

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 iulie 2018 în cauza R 41/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care calea de atac împotriva deciziei diviziei de opoziție a fost respinsă;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și a Consiliului.


title: Cauza C-527/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz [Trimitere preliminară – Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Articolul 5 și articolul 19 alineatul (2) – Lucrători detașați într-un alt stat membru decât cel în care angajatorul își desfășoară în mod obișnuit activitățile – Eliberarea unor certificate A1 de către statul membru de origine după recunoașterea de către statul membru gazdă a supunerii lucrătorilor sistemului său de securitate socială – Aviz al Comisiei administrative – Emitere în mod eronat a certificatelor A1 – Constatare – Caracter obligatoriu și efect retroactiv al acestor certificate – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Legislație aplicabilă – Articolul 12 alineatul (1) – Noțiunea de persoană „trimisă să înlocuiască o altă persoană”]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/4

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz
      (Cauza C-527/16) (1)

      ([Trimitere preliminară - Securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 5 și articolul 19 alineatul (2) - Lucrători detașați într-un alt stat membru decât cel în care angajatorul își desfășoară în mod obișnuit activitățile - Eliberarea unor certificate A1 de către statul membru de origine după recunoașterea de către statul membru gazdă a supunerii lucrătorilor sistemului său de securitate socială - Aviz al Comisiei administrative - Emitere în mod eronat a certificatelor A1 - Constatare - Caracter obligatoriu și efect retroactiv al acestor certificate - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Legislație aplicabilă - Articolul 12 alineatul (1) - Noțiunea de persoană „trimisă să înlocuiască o altă persoană”])
      (2018/C 399/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

         cu participarea: Alpenrind GmbH Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt, Allgemeine Unfallversicherungsanstalt

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1244/2010 al Comisiei din 9 decembrie 2010, coroborat cu articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul nr. 987/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, trebuie interpretat în sensul că un certificat A1, eliberat de instituția competentă a unui stat membru în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, este obligatoriu nu numai pentru instituțiile din statul membru în care se desfășoară activitatea, ci și pentru instanțele din acest stat membru.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 987/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, coroborat cu articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul nr. 987/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, trebuie interpretat în sensul că un certificat A1 eliberat de o instituție competentă a unui stat membru în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, este obligatoriu atât pentru instituțiile de securitate socială din statul membru în care se desfășoară activitatea, cât și pentru instanțele din acest stat membru atât timp cât nu a fost retras sau declarat nul de statul membru în care a fost emis, chiar dacă autoritățile competente din statul membru respectiv și din statul membru în care se desfășoară activitatea au sesizat Comisia administrativă pentru coordonarea sistemelor de securitate socială, iar aceasta a concluzionat că certificatul a fost emis în mod eronat și ar trebui să fie retras.
                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 987/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, coroborat cu articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul nr. 987/2009, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, trebuie interpretat în sensul că un certificat A1 eliberat de o instituție competentă dintr-un stat membru în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, este obligatoriu atât pentru instituțiile de securitate socială din statul membru în care se desfășoară activitatea, cât și pentru instanțele din acest stat membru, dacă este cazul, cu efect retroactiv, chiar dacă acest certificat a fost eliberat numai după ce statul membru respectiv a stabilit supunerea lucrătorului în cauză la asigurarea obligatorie în temeiul legislației sale.

                  3)

                  Articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul nr. 883/2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1244/2010, trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un lucrător care este detașat de angajatorul său pentru a desfășura o activitate într-un alt stat membru este înlocuit de un alt lucrător detașat de un alt angajator, acest din urmă lucrător trebuie considerat ca fiind „trimis să înlocuiască o altă persoană” în sensul acestei dispoziții, astfel încât nu putea beneficia de regula specială prevăzută de dispoziția menționată pentru a continua să fie supus legislației statului membru în care angajatorul său își desfășoară în mod obișnuit activitățile.
                  Faptul că angajatorii celor doi lucrători în cauză au sediul în același stat membru sau faptul că aceștia au eventuale legături personale sau organizatorice sunt lipsite de pertinență în această privință.

         (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza C-186/17: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 2 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – flightright GmbH/Iberia Express SA

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/30

      Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 2 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – flightright GmbH/Iberia Express SA
      (Cauza C-186/17) (1)

      (2018/C 399/37)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza C-4/17 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2018 – Republica Cehă/Comisia Europeană [Recurs – Fondul european de garantare agricolă (FEGA) – Cheltuieli eligibile pentru finanțarea de către Uniunea Europeană – Cheltuieli efectuate de Republica Cehă – Regulamentul (CE) nr. 479/2008 – Articolul 11 alineatul (3) – Noțiunea „restructurarea podgoriilor”]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/6

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2018 – Republica Cehă/Comisia Europeană
      (Cauza C-4/17 P) (1)

      ([Recurs - Fondul european de garantare agricolă (FEGA) - Cheltuieli eligibile pentru finanțarea de către Uniunea Europeană - Cheltuieli efectuate de Republica Cehă - Regulamentul (CE) nr. 479/2008 - Articolul 11 alineatul (3) - Noțiunea „restructurarea podgoriilor”])
      (2018/C 399/06)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Recurentă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Pavliš și J. Vláčil, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek și B. Eggers, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 20 octombrie 2016, Republica Cehă/Comisia (T-141/15, nepublicată, EU:T:2016:621).

                  2)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/103 a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), întrucât aceasta exclude cheltuielile efectuate de Republica Cehă în cadrul FEGA pentru măsura de protecție a podgoriilor împotriva daunelor cauzate de animale și de păsări pentru anii 2010-2012 în cuantum de 2 123 199,04 euro.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Cehă atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în prezentul recurs.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza C-212/17: Ordonanța președintelui Curții din 21 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Simón Rodríguez Otero/Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/30

      Ordonanța președintelui Curții din 21 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Simón Rodríguez Otero/Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal
      (Cauza C-212/17) (1)

      (2018/C 399/38)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 231, 17.7.2017


title: Cauza T-559/18: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2018 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (plasturi medicali)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/55

      Acțiune introdusă la 13 septembrie 2018 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (plasturi medicali)
      (Cauza T-559/18)
      (2018/C 399/71)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Germania) (reprezentant: K. Middelhoff, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Köln, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul industrial comunitar nr. 1339246-0009

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 29 iunie 2018 în cauza R 2215/2016-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

            În cazul în care intervenienta participă la procedură, reclamanta solicită în plus:

                  —

                  obligarea intervenientei să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolelor 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza C-84/18 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2018 – Sophie Montel/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Admisibilitate – Parlamentul European – Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European – Indemnizație de asistență parlamentară – Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/15

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2018 – Sophie Montel/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-84/18 P) (1)

      ((Recurs - Admisibilitate - Parlamentul European - Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European - Indemnizație de asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit))
      (2018/C 399/20)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Sophie Montel (reprezentant: G. Sauveur, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și G. Corstens, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. F. Jensen, M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca fiind, în parte, vădit inadmisibil și, în parte, vădit nefondat.

                  2)

                  O obligă pe doamna Sophie Montel la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.05.2018.


title: Cauza C-594/17: Ordonanța președintelui Curții din 2 august 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia, susținută de: Regatul Belgiei, Republica Federală Germania, Republica Estonia, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/30

      Ordonanța președintelui Curții din 2 august 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia, susținută de: Regatul Belgiei, Republica Federală Germania, Republica Estonia, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană
      (Cauza C-594/17) (1)

      (2018/C 399/39)
      Limba de procedură: slovena
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauza C-90/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Visoki upravni sud – Croația) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)/Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Lipsa unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și juridic al litigiului principal, precum și cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară – Inadmisibilitate vădită]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/15

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Visoki upravni sud – Croația) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)/Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske
      (Cauza C-90/18) (1)

      ([Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Lipsa unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și juridic al litigiului principal, precum și cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară - Inadmisibilitate vădită])
      (2018/C 399/21)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Visoki upravni sud

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)

         Pârâtă: Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske

         cu participarea: Hrvoje Šimić

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Visoki upravni sud (Curtea Administrativă de Apel, Croația), prin decizia din 1 februarie 2017, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 134, 16.04.2018.


title: Cauza T-560/18: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2018 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik – Vertrieb (Medizinische Pflaster)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/56

      Acțiune introdusă la 13 septembrie 2018 – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik – Vertrieb (Medizinische Pflaster)
      (Cauza T-560/18)
      (2018/C 399/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Germania) (reprezentant: K. Middelhoff, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Köln, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul comunitar nr. 1339246-0004

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 29 iunie 2018 în cauza R 2216/2016-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

            În cazul în care cealaltă parte intervine în procedură, reclamanta solicită de asemenea:

                  —

                  obligarea intervenientei la plata propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolelor 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza C-17/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund (Trimitere preliminară – Protecția salariaților în caz de insolvabilitate a angajatorului – Directiva 2008/94/CE – Articolul 8 – Sisteme suplimentare de asigurări sociale – Protecția drepturilor la pensie pentru limită de vârstă – Nivel de protecție minimă garantat)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – Grenville Hampshire/The Board of the Pension Protection Fund
      (Cauza C-17/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Protecția salariaților în caz de insolvabilitate a angajatorului - Directiva 2008/94/CE - Articolul 8 - Sisteme suplimentare de asigurări sociale - Protecția drepturilor la pensie pentru limită de vârstă - Nivel de protecție minimă garantat))
      (2018/C 399/07)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Grenville Hampshire

         Pârât: The Board of the Pension Protection Fund

         Cu participarea: Secretary of State for Work and Pensions

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 8 din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului trebuie interpretat în sensul că fiecare lucrător salariat în parte trebuie să beneficieze de pensie pentru limită de vârstă de cel puțin 50 % din valoarea drepturilor sale dobândite în cadrul unui sistem suplimentar de asigurări sociale la nivel de întreprindere în cazul insolvabilității angajatorului său.

                  2)

                  În împrejurări precum cele din cauza principală, articolul 8 din Directiva 2008/94 are efect direct, astfel încât poate fi invocat în fața unei instanțe naționale de fiecare lucrător salariat pentru a contesta o decizie a unui organism precum the Board of the Pension Protection Fund (Consiliul de administrație al Fondului de Protecție a Pensiilor, Regatul Unit).

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza T-509/18: Acțiune introdusă la 24 august 2018 – Republica Cehă/Comisia Europeană

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/39

      Acțiune introdusă la 24 august 2018 – Republica Cehă/Comisia Europeană
      (Cauza T-509/18)
      (2018/C 399/54)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula și J. Vláčil, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care exclude cheltuieli în valoare totală de 151 116,65 de euro efectuate de Republica Cehă, și

                  —

                  obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune (denumit în continuare „Regulamentul 1306/2013”).

                              —

                              Astfel, Comisia consideră în mod eronat că vizitele autorităților de control la aceeași întreprindere agricolă nu poate depăși termenul stabilit la articolul 25 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea (denumit în continuare „Regulamentul 809/2014”).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                              —

                              Chiar dacă, în speță, a avut loc o încălcare a Regulamentului 809/2014 (quod non), Republica Cehă putea considera în mod legitim că sistemul său de control este conform cu legislația Uniunii pe baza concluziilor Comisiei întemeiate pe un audit anterior, deoarece Comisia a recunoscut că respectivele controale la fața locului în Republica Cehă au fost efectuate în conformitate cu dreptul Uniunii.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1306/2013.

                              —

                              Chiar dacă, în speță, Republica Cehă ar fi încălcat Regulamentul 809/2014 (quod non), Comisia a inclus de asemenea în corecția financiară resursele plătite unor întreprinderi agricole pentru care controalele la fața locului nu au condus la concluzia că a avut loc o încălcare a Regulamentului 809/2014. Comisia a impus așadar o corecție financiară pentru cheltuieli care nu pot fi calificate drept nejustificate și care nu prezentau nici un risc pentru fondurile Uniunii.


title: Cauza C-184/18: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Central Administrativo Sul – Portugalia) – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Impozitare directă – Articolul 18 TFUE – Principiul nediscriminării – Articolele 63, 64 și 65 TFUE – Libera circulație a capitalurilor – Sarcină fiscală mai ridicată asupra plusvalorilor imobiliare realizate de nerezidenți – Restricții privind circulația capitalurilor având ca destinație țări terțe sau provenind din țări terțe]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/16

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Central Administrativo Sul – Portugalia) – Fazenda Pública/Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira
      (Cauza C-184/18) (1)

      ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Impozitare directă - Articolul 18 TFUE - Principiul nediscriminării - Articolele 63, 64 și 65 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Sarcină fiscală mai ridicată asupra plusvalorilor imobiliare realizate de nerezidenți - Restricții privind circulația capitalurilor având ca destinație țări terțe sau provenind din țări terțe])
      (2018/C 399/22)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Central Administrativo Sul

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Fazenda Pública

         Intimați: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

         Dispozitivul

      O reglementare a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care supune plusvalorile rezultate din cesiunea, de către un rezident al unui stat terț, a unui bun imobil situat în acest stat membru, la o sarcină fiscală superioară celei aplicabile pentru același tip de operațiune plusvalorilor realizate de un rezident al statului membru respectiv, constituie o restricție în calea liberei circulații a capitalurilor care, sub rezerva verificării de către instanța de trimitere, nu intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 64 alineatul (1) TFUE și care nu poate fi justificată de motivele avute în vedere la articolul 65 alineatul (1) TFUE.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza C-21/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s r. o. [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă și comercială – Procedura europeană de somație de plată – Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 – Emitere a unei somații de plată împreună cu cererea de somație – Lipsa unei traduceri a cererii de somație – Somație europeană de plată declarată executorie – Cerere de reexaminare după expirarea termenului de opoziție – Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare – Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 – Aplicabilitate – Articolul 8 și anexa II – Informarea destinatarului cu privire la dreptul de a refuza primirea unui act de sesizare a instanței netradus – Lipsa formularului tip – Consecințe]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/7

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s r. o.
      (Cauza C-21/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Procedura europeană de somație de plată - Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 - Emitere a unei somații de plată împreună cu cererea de somație - Lipsa unei traduceri a cererii de somație - Somație europeană de plată declarată executorie - Cerere de reexaminare după expirarea termenului de opoziție - Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 - Aplicabilitate - Articolul 8 și anexa II - Informarea destinatarului cu privire la dreptul de a refuza primirea unui act de sesizare a instanței netradus - Lipsa formularului tip - Consecințe])
      (2018/C 399/08)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší soud České republiky

         Părțile din procedura principală

         Intimată: Catlin Europe SE

         Recurentă: O.K. Trans Praha spol. s r. o.

         Dispozitivul

      Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată, precum și Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială („notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care o somație europeană de plată este notificată sau comunicată pârâtului fără ca cererea de somație anexată la aceasta să fi fost redactată sau însoțită de o traducere într-o limbă pe care se presupune că o înțelege, astfel cum impune articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1393/2007, pârâtul trebuie să fie informat în mod corespunzător, prin intermediul formularului tip care figurează în anexa II la acest din urmă regulament, cu privire la dreptul său de a refuza primirea actului în cauză.
      În cazul omiterii acestei formalități, îndreptarea neregularității procedurii trebuie să fie efectuată în conformitate cu dispozițiile acestui din urmă regulament, prin intermediul comunicării către persoana interesată a formularului tip care figurează în anexa II la acesta.
      În acest caz, ca urmare a neregularității procedurale care afectează notificarea sau comunicarea somației europene de plată împreună cu cererea de somație, această somație nu dobândește forță executorie, iar termenul acordat pârâtului pentru a face opoziție nu poate începe să curgă, astfel încât nu se poate aplica articolul 20 din Regulamentul nr. 1896/2006.

         (1)  JO C 112, 10.04.2017.


title: Cauza C-237/18: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Liège – Belgia) – Pauline Stiernon și alții/Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Libera circulație a lucrătorilor – Libertatea de alegere a profesiei – Articolele 20, 21 și 45 TFUE – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 15 – Profesia de psihomotrician care nu figurează pe lista națională a profesiilor paramedicale)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/17

      Ordonanța Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance de Liège – Belgia) – Pauline Stiernon și alții/Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique
      (Cauza C-237/18) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Libera circulație a lucrătorilor - Libertatea de alegere a profesiei - Articolele 20, 21 și 45 TFUE - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 15 - Profesia de psihomotrician care nu figurează pe lista națională a profesiilor paramedicale))
      (2018/C 399/23)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb

         Pârâți: Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, unei reglementări a unui stat membru de stabilire a listei profesiilor paramedicale care nu include profesia de psihomotrician în această listă, deși în acest stat membru a fost creată o diplomă de studii postliceale de psihomotricitate.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-598/18 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 13 iulie 2018 în cauza T-786/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții/Consiliul Uniunii Europene și alții

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/25

      Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 13 iulie 2018 în cauza T-786/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții/Consiliul Uniunii Europene și alții
      (Cauza C-598/18 P)
      (2018/C 427/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Eleni Pavlikka Bourdouvali și alții, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogrupul, reprezentat de Consiliul Uniunii Europene, Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea părților din hotărârile atacate în care Tribunalul respinge excepția inadmisibilității invocate de Consiliu în ceea ce privește Eurogrupul,

                  —

                  obligarea intimaților la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul Consiliului vizează anularea părțile din hotărârea atacată în care Tribunalul respinge excepția de inadmisibilitate invocată de Consiliu în legătură cu Eurogrupul și se întemeiază pe următoarele motive:

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare în drept atunci când a decis că Eurogrupul este un „organ al Uniunii întemeiat în mod oficial prin tratate”;

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins excepția de inadmisibilitate invocată de Consiliu, în condițiile în care nu a identificat nicio „putere” conferită Eurogrupul prin tratate,

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că admiterea excepției de inadmisibilitate invocată de Consiliu ar avea ca rezultat „instituirea, în cadrul sistemului juridic al Uniunii Europene înseși, a unor entități ale căror acte și comportamente nu ar putea atrage răspunderea Uniunii Europene”.


title: Cauza T-312/17: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Campbell/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiată de Comisie împotriva Republicii Lituania – Refuzul accesului – Excepție referitoare la protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Prezumție generală – Interes public superior”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/31

      Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2018 – Campbell/Comisia
      (Cauza T-312/17) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiată de Comisie împotriva Republicii Lituania - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Prezumție generală - Interes public superior”])
      (2019/C 44/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Liam Campbell (Dundalk, Irlanda) (reprezentanți: J. MacGuill și E. Martin-Vignerte, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și M. Konstantinidis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE privind anularea Deciziei C(2017) 2448 final a Comisiei din 7 aprilie 2017 prin care se respinge cererea de acces la documentele aferente procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 2013/0406 împotriva Republicii Lituania privind aplicarea Directivei 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (JO 2010, L 280, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Liam Campbell și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza C-759/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Rădăuţi (România) la data de 3 decembrie 2018 – OF / PG

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Rădăuţi (România) la data de 3 decembrie 2018 – OF / PG
      (Cauza C-759/18)
      (2019/C 65/35)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Judecătoria Rădăuţi

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: OF

         Pârât: PG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (l) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1) trebuie interpretat în sensul că neinvocarea de către pârâtă a excepţiei necompetenţei internaţionale a instanţelor române privind judecarea unei cauze având ca obiect „divorţ cu minor” este asimilată acordului tacit al acesteia privind soluţionarea cauzei de către instanţa sesizată de reclamant, în ipoteza în care părţile au reședinţa obișnuită într-un alt stat membru [al Uniunii Europene] (în speţă Italia), iar cererea de divorţ a fost introdusă la instanţa din statul a cărui cetăţenie o au părţile?

                  2)

                  Articol[ul] 3 alineatul (1) și [articolul] [17] din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 trebuie interpretate în sensul că instanţa trebuie/poate invoca din oficiu excepţia necompetenţei internaţionale a instanţelor române privind judecarea unei cauze având ca obiect „divorţ cu minor”, în lipsa acordului părţilor cu reședinţa într-un alt stat membru [al Uniunii Europene] (în speţă Italia) privind alegerea instanţei competente (cu consecinţa respingerii cererii ca nefiind de competenţa instanţelor române), cu prioritate faţă de dispoziţiile articolului 915 alineatul (2) din Codul de procedură civilă, în baza cărora se poate invoca excepţia necompetenţei teritoriale exclusive a Judecătoriei Rădăuţi (cu consecinţa declinării competenţei de soluţionare a cauzei în favoarea Judecătoriei Sectorului 5 București și a soluţionării cauzei pe fond), mai ales că aceste articole sunt mai puţin favorabile decât cel din legislaţia naţională [articolul 915 alineatul (2) din Codul de procedură civilă]?

                  3)

                  Expresia cuprinsă în articolul 12 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003, respectiv „competenţa instanţelor a fost acceptată […] în orice alt mod neechivoc de către soţi și de către titularii răspunderii părintești, la data sesizării instanţei judecătorești”, trebuie interpretată în sensul că, în ipoteza alegerii de către părţile cu reședinţa obișnuită într-un stat membru [al Uniunii Europene] (în speţă Italia) a instanţei competente să soluţioneze o cerere de divorţ din statul a cărui cetăţenie o au (Judecătoria Rădăuţi din România), aceasta devine automat competentă să soluţioneze și capetele de cerere având ca obiect „exercitarea autorităţii părintești, locuinţa minorului și stabilirea contribuţiei părinţilor la cheltuielile de creștere și educare a copilului”?

                  4)

                  Noţiunea „răspundere părintească” din cuprinsul articolului 2 punctul 7 și al articolului 12 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 trebuie interpretată în sensul că aceasta cuprinde și noţiunile „autoritate părintească”, prevăzută de articolul 483 din Codul civil, „locuinţa copilului”, reglementată de articolul 400 din Codul civil, și „contribuţia părinţilor la cheltuielile de creștere și educare a copilului”, reglementată de dispoziţiile articolului 402 din Codul civil?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO 2003 L 338, p.1, Ediţie specială, 19/vol. 6, p. 183)


title: Cauza C-463/18 P: Recurs introdus la 13 iulie 2018 de CeramTec GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 mai 2018 în cauza T-193/17, CeramTec GmbH/EUIPO

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/20

      Recurs introdus la 13 iulie 2018 de CeramTec GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 mai 2018 în cauza T-193/17, CeramTec GmbH/EUIPO
      (Cauza C-463/18 P)
      (2019/C 93/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: CeramTec GmbH (reprezentant: A. Renck, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 15 ianuarie 2018, Curtea (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-412/16: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2019 – Bena Properties/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la onoare și la reputație – Dreptul de proprietate – Prezumția de nevinovăție – Proporționalitate”)

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/41

      Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2019 – Bena Properties/Consiliul
      (Cauza T-412/16) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la onoare și la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate”))
      (2019/C 93/51)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Bena Properties Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și A. Vitro și în final S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125), precum și a actelor subsecvente de executare, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62) și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Bena Properties Co. SA la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-526/16: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2018 – FZ și alții/Comisia („Funcţie publică – Funcționari – Reforma statutului – Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 – Posturi tip – Norme tranzitorii privind încadrarea în posturile tip – Articolul 30 din anexa XIII la statut – Administratori în tranziție (AD 13) – Administratori (AD 12) – Promovarea în temeiul articolului 45 din statut autorizată numai în cadrul parcursului de carieră care corespunde postului tip ocupat – Acces la postul tip «șef de unitate sau echivalent» sau «consilier sau echivalent» exclusiv în temeiul procedurii prevăzute la articolul 4 și la articolul 29 alineatul (1) din statut – Egalitate de tratament – Pierderea vocației la promovarea la gradul superior – Încredere legitimă”)

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/44

      Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2018 – FZ și alții/Comisia
      (Cauza T-526/16) (1)

      ((„Funcţie publică - Funcționari - Reforma statutului - Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 - Posturi tip - Norme tranzitorii privind încadrarea în posturile tip - Articolul 30 din anexa XIII la statut - Administratori în tranziție (AD 13) - Administratori (AD 12) - Promovarea în temeiul articolului 45 din statut autorizată numai în cadrul parcursului de carieră care corespunde postului tip ocupat - Acces la postul tip «șef de unitate sau echivalent» sau «consilier sau echivalent» exclusiv în temeiul procedurii prevăzute la articolul 4 și la articolul 29 alineatul (1) din statut - Egalitate de tratament - Pierderea vocației la promovarea la gradul superior - Încredere legitimă”))
      (2019/C 93/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: FZ şi ceilalţi 9 reclamanţi ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și G. Gattinara, ulterior G. Gattinara și C. Berardis-Kayser și, în final, G. Berscheid, G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: inițial N. Chemaï și M. Dean, ulterior L. Deneys, J. Steele și J. Van Pottelberge, agenți) și Consiliul Unionii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și E. Rebasti, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea deciziilor Comisiei prin care autoritatea împuternicită să facă numiri a acestei instituții a încadrat reclamanții în posturile tip „administrator în tranziție” sau „administrator”, cu consecința pierderii, de la 1 ianuarie 2014, a vocației acestora de promovare la gradul superior, astfel cum au fost confirmate aceste decizii prin deciziile autorității menționate din 3 iulie, 17 iulie și 6 august 2014

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îi obligă pe FZ și pe ceilalți funcționari ai Comisiei Europene, ale căror nume figurează în anexă, la plata cheltuielilor de judecată

                  3)

                  Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 7, 12.1.2015 (cauză înregistrată iniţial pe rolul Tribunalul Funcţiei Publice a Uniunii Europene sub numărul F-113/14 şi transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-111/17: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2019 – Computer Market/EUIPO (COMPUTER MARKET) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative COMPUTER MARKET – Motiv absolut de refuz – Tardivitatea înregistrării căii de atac – Inadmisibilitatea acțiunii în fața camerei de recurs – Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 68 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001] – Regula 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 23 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul delegat (UE) nr. 2018/625]”]

text:
               11.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/49

      Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2019 – Computer Market/EUIPO (COMPUTER MARKET)
      (Cauza T-111/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative COMPUTER MARKET - Motiv absolut de refuz - Tardivitatea înregistrării căii de atac - Inadmisibilitatea acțiunii în fața camerei de recurs - Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 68 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001] - Regula 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 23 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul delegat (UE) nr. 2018/625]”])
      (2019/C 93/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Computer Market (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: B. Dimitrova, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2016 (cauza R 1778/2016–2), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ COMPUTER MARKET ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Computer Market la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 213, 3.7.2017.


title: Cauza C-322/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) — Irlanda) — Eugen Bogatu/Minister for Social Protection (Trimitere preliminară — Securitate socială — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 67 — Cerere de prestații familiale depusă de o persoană care a încetat să desfășoare o activitate salariată în statul membru competent, dar care continuă să aibă reședința pe teritoriul acestuia — Drept la prestații familiale pentru membrii de familie care au reședința într-un alt stat membru — Condiții de eligibilitate)

text:
               8.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/5

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) — Irlanda) — Eugen Bogatu/Minister for Social Protection
      (Cauza C-322/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 67 - Cerere de prestații familiale depusă de o persoană care a încetat să desfășoare o activitate salariată în statul membru competent, dar care continuă să aibă reședința pe teritoriul acestuia - Drept la prestații familiale pentru membrii de familie care au reședința într-un alt stat membru - Condiții de eligibilitate)
      (2019/C 131/05)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlande)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Eugen Bogatu

         Pârât: Minister for Social Protection

         Dispozitivul

      Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială și în special articolul 67 coroborat cu articolul 11 alineatul (2) din acesta trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, eligibilitatea unei persoane la prestații familiale în statul membru competent nu impune ca această persoană să desfășoare o activitate salariată în statul membru respectiv și nici ca acesta din urmă să îi acorde o prestație în numerar ca urmare sau ca o consecință a unei astfel de activități.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-345/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa — Letonia) — Procedură inițiată de Sergejs Buivids (Trimitere preliminară — Prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 3 — Domeniu de aplicare — Înregistrare video a unor agenți de poliție în incinta unei secții de poliție în timpul îndeplinirii unor acte de natură procedurală — Publicare pe un site internet a înregistrărilor video — Articolul 9 — Prelucrarea datelor cu caracter personal numai în scopuri jurnalistice — Noțiune — Libertatea de exprimare — Protecția vieții private)

text:
               8.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/6

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa — Letonia) — Procedură inițiată de Sergejs Buivids
      (Cauza C-345/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 3 - Domeniu de aplicare - Înregistrare video a unor agenți de poliție în incinta unei secții de poliție în timpul îndeplinirii unor acte de natură procedurală - Publicare pe un site internet a înregistrărilor video - Articolul 9 - Prelucrarea datelor cu caracter personal numai în scopuri jurnalistice - Noțiune - Libertatea de exprimare - Protecția vieții private)
      (2019/C 131/06)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa

         Părțile din procedura principală

      Sergejs Buivids

         cu participarea: Datu valsts inspekcija

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul de aplicare al acestei directive înregistrarea video a unor agenți de poliție în incinta unei secții de poliție, în timpul unei audieri, și publicarea materialului video astfel înregistrat pe un site internet de materiale video pe care utilizatorii le pot trimite, viziona și distribui.

                  2)

                  Articolul 9 din Directiva 95/46 trebuie interpretat în sensul că împrejurări de fapt precum cele din cauza principală, și anume înregistrarea video a unor agenți de poliție în incinta unei secții de poliție, în timpul unei audieri, și publicarea materialului video astfel înregistrat pe un site internet de materiale video pe care utilizatorii le pot trimite, viziona și distribui, pot constitui o prelucrare de date cu caracter personal numai în scopuri jurnalistice, în sensul acestei dispoziții, atât timp cât reiese din acest material video că înregistrarea și publicarea menționate au ca unic scop aducerea la cunoștința publicului a unor informații, opinii sau idei, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-423/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Den Haag — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Warner-Lambert Company LLC (Trimitere preliminară — Medicamente de uz uman — Directiva 2001/83/CE — Articolul 11 — Medicamente generice — Rezumatul caracteristicilor produsului — Excluderea unor referințe privitoare la indicații sau la concentrații care erau încă protejate de legea brevetelor la data la care medicamentul generic a fost introdus pe piață)

text:
               8.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/6

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Den Haag — Țările de Jos) — Staat der Nederlanden/Warner-Lambert Company LLC
      (Cauza C-423/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Articolul 11 - Medicamente generice - Rezumatul caracteristicilor produsului - Excluderea unor referințe privitoare la indicații sau la concentrații care erau încă protejate de legea brevetelor la data la care medicamentul generic a fost introdus pe piață)
      (2019/C 131/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof Den Haag

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Staat der Nederlanden

         Pârâtă: Warner-Lambert Company LLC

         Dispozitivul

      Articolul 11 al doilea paragraf din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012, trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei proceduri de eliberare a unei autorizații de introducere pe piață cum este cea în discuție în litigiul principal, comunicarea către autoritatea națională competentă de către solicitantul sau titularul unei autorizații de introducere pe piață pentru un medicament generic a prospectului însoțitor sau a rezumatului caracteristicilor produsului al acestui medicament care nu include nicio referință care să facă trimitere la indicații sau la concentrații care erau încă protejate de legea brevetelor la data la care medicamentul a fost introdus pe piață constituie o cerere de limitare a domeniului de aplicare al autorizării pentru medicamentul generic în cauză.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-531/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Vetsch Int. Transporte GmbH (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxă pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 143 alineatul (1) litera (d) — Scutiri de TVA la import — Importuri urmate de un transfer intracomunitar — Livrare intracomunitară subsecventă — Fraudă fiscală — Refuzul scutirii — Condiții)

text:
               8.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/8

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Vetsch Int. Transporte GmbH
      (Cauza C-531/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 143 alineatul (1) litera (d) - Scutiri de TVA la import - Importuri urmate de un transfer intracomunitar - Livrare intracomunitară subsecventă - Fraudă fiscală - Refuzul scutirii - Condiții)
      (2019/C 131/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Vetsch Int. Transporte GmbH

         cu participarea: Zollamt Feldkirch Wolfurt

         Dispozitivul

      Articolul 143 litera (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și articolul 143 alineatul (1) litera (d) din această directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69/CE a Consiliului din 25 iunie 2009, trebuie interpretate în sensul că beneficiul scutirii taxei pe valoarea adăugată la import menționate de aceste dispoziții nu trebuie refuzat importatorului desemnat sau recunoscut ca fiind obligat la plata acestei taxe, în sensul articolului 201 din Directiva 2006/112, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care, pe de o parte, destinatarul transferului intracomunitar ulterior acestui import săvârșește o fraudă cu privire la o operațiune ulterioară acestui transfer care nu este legată de transferul respectiv și, pe de altă parte, niciun element nu permite să se considere că importatorul știa sau ar fi trebuit să știe că această operațiune ulterioară era implicată într-o fraudă săvârșită de destinatar.

         (1)  JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauza C-554/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Svea hovrätt — Suedia) — Rebecka Jonsson/Société du Journal L’Est Républicain (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Procedură europeană cu privire la cererile cu valoare redusă — Regulamentul (CE) nr. 861/2007 — Articolul 16 — „Parte care cade în pretenții” — Cheltuieli de judecată — Repartizare — Articolul 19 — Drepturi procedurale ale statelor membre)

text:
               8.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 131/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Svea hovrätt — Suedia) — Rebecka Jonsson/Société du Journal L’Est Républicain
      (Cauza C-554/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Procedură europeană cu privire la cererile cu valoare redusă - Regulamentul (CE) nr. 861/2007 - Articolul 16 - „Parte care cade în pretenții” - Cheltuieli de judecată - Repartizare - Articolul 19 - Drepturi procedurale ale statelor membre)
      (2019/C 131/11)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Svea hovrätt

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Rebecka Jonsson

         Pârâtă: Société du Journal L’Est Républicain

         Dispozitivul

      Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 861/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 de stabilire a unei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia, atunci când o parte nu obține decât parțial câștig de cauză, instanța națională poate dispune ca fiecare dintre părțile la procedură să suporte sarcina propriilor cheltuieli de judecată sau poate repartiza aceste cheltuieli între părți. Într-o asemenea ipoteză, instanța națională rămâne în principiu liberă să repartizeze cuantumul cheltuielilor respective, cu condiția ca normele de procedură naționale privind repartizarea cheltuielilor de judecată în cadrul litigiilor transfrontaliere privind cererile cu valoare redusă să nu fie mai puțin favorabile decât normele de procedură care reglementează situații similare din dreptul intern, iar cerințele procedurale legate de repartizarea acestor cheltuieli de judecată să nu determine persoanele interesate să renunțe la utilizarea acestei proceduri europene cu privire la cererile cu valoare redusă, impunând solicitantului, atunci când acesta a avut în mare parte câștig de cauză, să suporte oricum cheltuielile sale de judecată sau o parte substanțială a acestora.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.