title: Cauza C-43/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias și alții/Ypourgos Perivallontos și alții (Trimitere preliminară — Directivele 85/337/CEE, 92/43/CEE, 2000/60/CE și 2001/42/CE — Politica comunitară în domeniul apei — Deviere a cursului unui fluviu — Noțiunea „termen” pentru elaborarea planurilor de gestionare a unui district hidrografic)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 11 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias și alții/Ypourgos Perivallontos și alții
   (Cauza C-43/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Directivele 85/337/CEE, 92/43/CEE, 2000/60/CE și 2001/42/CE - Politica comunitară în domeniul apei - Deviere a cursului unui fluviu - Noțiunea „termen” pentru elaborarea planurilor de gestionare a unui district hidrografic)
   2012/C 355/03
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias, Dimos Agriniou, Dimos Oiniádon, Emporiko kai Viomichaniko Epimelitirio Aitoloakarnanias, Enosi Agrotikon Synetairismon Agriniou, Aitoliki Etaireia Prostasias Topiou kai Perivallontos, Elliniki Ornithologiki Etaireia, Elliniki Etaireia gia tin prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias, Dimos Mesologiou, Dimos Aitolikou, Dimos Inachou, Topiki Enosi Dimon kai Koinotiton Nomou Aitoloakarnanias, Pagkosmio Tameio gia ti Fysi WWF Ellas

      Pârâți: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion ergon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Ypourgos Politismou

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193) — Lucrări de deviere a cursului unui fluviu — Noțiunea de termen de întocmire a planurilor de gestionare a districtului hidrografic în sensul articolului 13 alineatul (6) din directivă

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 13 alineatul (6) și articolul 24 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei trebuie interpretate în sensul că stabilesc la 22 decembrie 2009 data expirării termenului acordat statelor membre pentru publicarea planurilor de gestionare a districtelor hidrografice și, respectiv, la 22 decembrie 2003 data la care expiră termenul maxim de care dispun statele membre pentru a transpune această directivă, în special articolele 3-6, 9, 13 și 15 din aceasta.

               2.

               Directiva 2000/60 trebuie interpretată în sensul că:

                           —

                           nu se opune, în principiu, unei dispoziții naționale care autorizează, anterior datei de 22 decembrie 2009, un transfer de apă dintr un bazin hidrografic în altul sau dintr un district hidrografic în altul atunci când planurile de gestionare a districtelor hidrografice în cauză nu au fost încă adoptate de autoritățile naționale competente,

                           —

                           un astfel de transfer nu trebuie să fie de natură să compromită în mod grav realizarea obiectivelor impuse prin această directivă,

                           —

                           cu toate acestea, în măsura în care poate genera efecte negative pentru apă precum cele prevăzute la articolul 4 alineatul (7) din aceeași directivă, transferul menționat poate fi autorizat dacă sunt îndeplinite cel puțin condițiile prevăzute la punctele (a)-(d) ale aceleiași dispoziții și

                           —

                           imposibilitatea bazinului hidrografic sau a districtului hidrografic de destinație de a și satisface cu propriile resurse hidrografice necesitățile de apă potabilă, de producție de electricitate sau de irigații nu este o condiție indispensabilă pentru ca un astfel de transfer de apă să fie compatibil cu directiva menționată dacă sunt îndeplinite condițiile menționate anterior.

               3.

               Faptul că un parlament național aprobă planuri de gestionare a unor bazine hidrografice, precum cele în discuție în acțiunea principală, fără să fi fost pusă în aplicare nicio procedură de informare, de consultare sau de participare a publicului nu intră în domeniul de aplicare al articolului 14 din Directiva 2000/60 și în special al alineatului (1) al acestuia.

               4.

               Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003, în special articolul 1 alineatul (5) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei legi precum Legea 3481/2006, adoptată de Parlamentul elen la 2 august 2006, prin care se aprobă un proiect de deviere parțială a apelor unui fluviu precum cel în discuție în acțiunea principală, în temeiul unui studiu privind efectele produse asupra mediului, referitor la acest proiect, care servise drept fundament pentru o decizie administrativă adoptată după încheierea unei proceduri conforme cu obligațiile de informare și de participare a publicului prevăzute de directiva amintită, și aceasta în pofida faptului că decizia în cauză a fost anulată pe cale judiciară, cu condiția ca legea menționată să constituie un act legislativ special, astfel încât obiectivele acestei directive să poată fi realizate prin intermediul procesului legislativ. Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă aceste două condiții au fost respectate.

               5.

               Un proiect de deviere parțială a apelor unui fluviu, precum cel în discuție în acțiunea principală, nu trebuie considerat ca fiind un plan sau un program care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului.

               6.

               Ariile incluse pe lista națională a siturilor de importanță comunitară, transmisă Comisiei Europene în temeiul articolului 4 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, și care au fost ulterior incluse pe lista SIC-urilor adoptată prin Decizia 2006/613/CE a Comisiei din 19 iulie 2006 de adoptare, în conformitate cu Directiva 92/43/CEE a Consiliului, a listei siturilor de importanță comunitară pentru regiunea biogeografică mediteraneeană beneficiau, după notificarea Deciziei 2006/613 statului membru în cauză, de protecția acestei directive înainte de publicarea deciziei menționate. În special, după această notificare, statul membru în cauză trebuia de asemenea să adopte măsurile de protecție prevăzute la articolul 6 alineatele (2)-(4) din această directivă.

               7.

               Directiva 92/43, în special articolul 6 alineatele (3) și (4) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că se opune ca un proiect de deviere a unor ape care nu este în mod direct legat de sau necesar pentru conservarea unei arii speciale de protejare, dar care ar putea să o afecteze în mod semnificativ, să fie autorizat în lipsa unor elemente sau a unor date fiabile și actualizate referitoare la avifauna din aria respectivă.

               8.

               Directiva 92/43, în special articolul 6 alineatul (4) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că motive legate, pe de o parte, de irigații și, pe de altă parte, de aprovizionarea cu apă potabilă, invocate în susținerea unui proiect de deviere a unor ape, pot constitui motive cruciale de interes public major de natură să justifice realizarea unui proiect care are efecte negative asupra integrității siturilor vizate. În cazul în care un asemenea proiect are efecte negative asupra integrității unui sit de importanță comunitară care adăpostește un tip de habitat natural prioritar și/sau o specie prioritară, realizarea acestuia poate fi, în principiu, justificată de motive legate de aprovizionarea cu apă potabilă. În anumite împrejurări, aceasta ar putea fi justificată de consecințele benefice de importanță majoră pe care irigațiile le au pentru mediu. În schimb, irigațiile nu pot fi asimilate, în principiu, considerațiilor legate de sănătatea umană și de securitatea publică, care să justifice realizarea unui proiect precum cel în discuție în acțiunea principală.

               9.

               În temeiul Directivei 92/43 și în special al articolului 6 alineatul (4) primul paragraf prima teză din aceasta, trebuie să se țină seama, în scopul stabilirii măsurilor compensatorii adecvate, de amploarea devierii unor ape și de importanța lucrărilor pe care le implică devierea respectivă.

               10.

               Directiva 92/43, în special articolul 6 alineatul (4) primul paragraf din aceasta, interpretată în lumina obiectivului dezvoltării durabile, astfel cum este consacrat la articolul 6 CE, autorizează, cu privire la situri incluse în rețeaua Natura 2000, transformarea unui ecosistem fluvial natural într un ecosistem fluvial și lacustru pronunțat antropic în măsura în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute de această dispoziție a directivei menționate.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-679/16: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2016 – Athletic Club/Comisia

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/56

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2016 – Athletic Club/Comisia
   (Cauza T-679/16)
   (2016/C 419/73)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Athletic Club (Bilbao, Spania) (reprezentanți: E. Lucas Murillo de la Cueva și J. Luís Carrasco, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Decizia Comisiei C (2016) 4046 final, din 4 iulie 2016, privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), acordat de Spania anumitor cluburi de fotbal, în ceea ce privește Athletic Club;

               —

               anularea articolelor 4 și 5 din Decizia Comisiei C (2016) 4046 final, din 4 iulie 2016, privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), acordat de Spania anumitor cluburi de fotbal, în măsura în care dispune recuperarea ajutorului care se presupune că a fost acordat Athletic Club, precum și eliminarea regimului de impozit pe profit pentru persoane juridice fără scop lucrativ, potrivit căruia a fost impozitat Athletic Club;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei C (2016) 4046 final, din 4 iulie 2016, privind ajutorul de stat SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), acordat de Spania anumitor cluburi de fotbal. În ceea ce privește reclamantul, acest ajutor ar fi fost constituit de avantajul fiscal pe care l-ar fi obținut în perioada în cauză întrucât a fost impozitat în calitate de asociație fără scop lucrativ, iar nu potrivit regimului general al impozitului pe profit.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În această privință, susține că, în cadrul geografic de referință (Biscaya), măsura examinată în decizie nu poate fi considerată selectivă, dat fiind că toate cluburile de fotbal sunt persoane juridice fără scop lucrativ, supuse acelorași regimuri și aceluiași tip de impozit pe profit.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În această privință, afirmă că diferența de impozitare dintre persoanele juridice fără scop lucrativ și societățile pe acțiuni este justificată de diferențele esențiale existente între cele două tipuri de persoane juridice.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În această privință, afirmă că măsura examinată în decizie nu denaturează concurența și nu afectează comerțul dintre statele membre.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 TFUE, a articolului 1 litera (b) punctul (i) și a articolelor 17, 18 și 19 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 a Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

                           —

                           În această privință, susține că, în cazul în care măsura examinată în decizie va fi considerată drept ajutor de stat, totuși, ea trebuie considerată un ajutor existent

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE și a articolului 41 alineatul (1) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           În această privință, afirmă că decizia atacată este afectată de nemotivare, întrucât nu a examinat elemente esențiale ale definiției ajutorului de stat și nu a răspuns la susținerile motivate ale părților, încălcând astfel cerințe esențiale în materie de sarcină a probei.


title: Cauzele T-240/12 și T-211/13: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2014 – Eni/Comisia ( „Concurență  — Înțelegeri  — Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie  — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE  — Anularea în parte și modificarea de către Tribunal a deciziei Comisiei  — Reluarea procedurii  — Nouă comunicare a obiecțiunilor  — Încheierea procedurii  — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/36

         Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2014 – Eni/Comisia
   (Cauzele T-240/12 și T-211/13) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Anularea în parte și modificarea de către Tribunal a deciziei Comisiei - Reluarea procedurii - Nouă comunicare a obiecțiunilor - Încheierea procedurii - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 135/46
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Eni SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: G. M. Roberti și I. Perego, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, G. Conte, R. Striani și T. Vecchi, agenți)

      Obiectul

   În cauza T-240/12, cerere de anulare a deciziei Comisiei care ar fi cuprinsă într-o scrisoare din 23 aprilie 2012, prin care reclamanta este înștiințată în legătură cu intenția Comisiei de a relua procedura și de a adopta o nouă comunicare a obiecțiunilor și, în cauza T-211/13, cerere de anulare a Deciziei Comisiei C (2013) 1200 final din 26 februarie 2013 și a Deciziei Comisiei C (2013) 1199 final din 27 februarie 2013, de reluare a procedurii și transmitere către reclamantă a unei noi comunicări a obiecțiunilor în cazul AT. 40032 – BR/ESBR – Recidivă, în urma anulării în parte de către Tribunal a Deciziei C (2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/F/38.638 – cauciuc butadienic și cauciuc stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie)

      Dispozitivul

               1)

               Cauzele T-240/12 și T-211/13 sunt reunite în vederea ordonanței.

               2)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra prezentelor acțiuni.

               3)

               Eni SpA și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza T-502/10: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2010 — Département du Gers/Comisia

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/54

         Acțiune introdusă la 18 octombrie 2010 — Département du Gers/Comisia
   (Cauza T-502/10)
   ()
   2010/C 346/105
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Département du Gers (Auch, Franța) (reprezentanți: S. Mabile și J.-P. Mignard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2010/428/UE a Comisiei Europene din 28 iulie 2010 de autorizare a introducerii pe piață a produselor care conțin, sunt compuse sau fabricate din porumb modificat genetic 59122x1507xNK603 (DAS-59122-7xDAS-Ø15Ø7xMON-ØØ6Ø3-6) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt identice sau similare în esență cu cele invocate în cauza T-478/10, Département du Gers/Comisia.


title: Cauza T-394/12: Acțiune introdusă la 28 august 2012 — Alfastar Benelux/Consiliul

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/30

      Acțiune introdusă la 28 august 2012 — Alfastar Benelux/Consiliul
      (Cauza T-394/12)
      (2012/C 331/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Alfastar Benelux SA (Ixelles, Belgia) (reprezentanți: N. Keramidas și N. Korogiannakis, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Consiliului de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de oferte UCA-218-07 privind întreținere tehnică și servicii de asistență și de intervenție la fața locului pentru calculatoarele personale, imprimantele și perifericele Secretariatului General al Consiliului (JO 2008/S 91-122796), comunicată reclamantei prin scrisoare recomandată la 18 iunie 2012 și adoptată după anularea de către Tribunal a deciziei anterioare de atribuire din 1 decembrie 2008 prin Hotărârea din 20 octombrie 2011, Alfastar Benelux/Consiliul (T-57/09, nepublicată încă în Repertoriu);

                  —

                  obligarea Consiliului la plata către reclamantă a unor despăgubiri aferente procedurii de cerere de oferte în cauză; și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă specificațiile caietului de sarcini, întrucât utilizarea de furnizori de servicii de demenajare pentru executarea lucrărilor de asistență tehnică, astfel cum se indică în oferta adjudecatarului, este contrară specificațiilor menționate.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de mai multe erori vădite de apreciere referitoare, în special, la autorizarea adjudecatarului, la calificarea personalului adjudecatarului în raport cu cea a personalului reclamantei, la notarea privind transferul de cunoștințe, la evaluarea numărului de angajați propus de ofertanți.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că comisia de evaluare a confundat criteriile de selecție și de atribuire cu etapele procedurii de cerere de oferte.

                  4.

                  Al patrule motiv întemeiat pe faptul că cererea de oferte conținea numeroase incoerențe și informații inexacte.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu a acționat în conformitate cu dispozițiile articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar (1), în special cu privire la verificarea criteriilor de selecție.

         (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza F-15/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 aprilie 2012 — Collado/Comisia

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/25

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 aprilie 2012 — Collado/Comisia
   (Cauza F-15/12)
   2012/C 184/57
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-498/11: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 – Evropaïki Dynamiki/Comisia (Contracte de achiziţii publice de servicii – Procedură de cerere de ofertă – Modernizarea unui site – Respingerea ofertei unui ofertant – Atribuirea contractului unui alt ofertant – Acţiune în anulare – Obligaţia de motivare – Criterii de atribuire – Erori manifeste de apreciere – Cerere de despăgubiri)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/31

      Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2014 – Evropaïki Dynamiki/Comisia
      (Cauza T-498/11) (1)

      ((Contracte de achiziţii publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Modernizarea unui site - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Acţiune în anulare - Obligaţia de motivare - Criterii de atribuire - Erori manifeste de apreciere - Cerere de despăgubiri))
      (2014/C 395/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis și N. Theologou, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și F. Moro, agenți, asistați de P. Wytinck și de T. Ruys, avocați)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene (OP) de respingere a ofertei depuse de reclamantă cu privire la o prestare de servicii având ca obiect modernizarea site-ului Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) și a deciziei de a atribui contractul unui alt ofertant și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza C-78/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo la 22 februarie 2011 — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) și alții

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo la 22 februarie 2011 — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) și alții
   (Cauza C-78/11)
   2011/C 152/18
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Pârâte: Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA), Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Trabajadores del Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT și Federación del Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88 (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru se opune unei interpretări a reglementării naționale care nu permite întreruperea concediului pentru a efectua la o dată ulterioară perioada completă — sau cea rămasă — în cazul în care situația de incapacitate temporară se produce în mod neașteptat în cursul perioadei în care se efectuează concediul?

      (1)  JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3


title: Cauza T-6/14: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2014 – Banco de Santander și alții/Comisia Europeană

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/36

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2014 – Banco de Santander și alții/Comisia Europeană
   (Cauza T-6/14)
   2014/C 102/57
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Banco de Santander, SA (Santander, Spania), Santander Investment, SA (Santander, Spania) și Naviera Séneca, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo și A. Biondi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în cuprinsul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii destinatari ai ordinului de recuperare;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea unor contracte private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


               10.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/8

         Acțiune introdusă la 29 august 2011 de Regatul Norvegiei împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-11/11)
   2011/C 325/04
   La data de 29 august 2011, Regatul Norvegiei, reprezentat de Ketil BØE MOEN, avocat, cabinetul Procurorului General, și de Beate GABRIELSEN, consilier, Departamentul pentru afaceri juridice din Ministerul Afacerilor Externe, care acționează în calitate de agenți pentru Regatul Norvegiei, au introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Solicitantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 205/11/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 iunie 2011; și

               2.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurilor.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Decizia nr. 205/11/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 iunie 2011 a stabilit că cele trei măsuri prevăzute în acordul suplimentar semnat de autoritățile norvegiene și întreprinderea Hurtigruten în 2009 reprezintă ajutor de stat incompatibil cu funcționarea Acordului privind SEE în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, în măsura în care acestea constituie o formă de supracompensare pentru obligația de serviciu public.

               —

               Solicitantul urmărește anularea deciziei atacate.

               —

               Solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a comis o eroare evidentă de drept și/sau de interpretare prin constatarea faptului că măsurile în cauză constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE;

                           —

                           a comis o eroare evidentă de drept și/sau de interpretare în ceea ce privește articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE;

                           —

                           a încălcat principiul certitudinii juridice în momentul adoptării deciziei atacate; și

                           —

                           atunci când a adoptat decizia atacată, nu a prezentat o motivare adecvată în temeiul articolului 16 din Acordul privind Autoritatea AELS de Supraveghere și Curtea.


title: Cauza C-252/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 noiembrie 2008 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Intel Corporation Inc./Cpm United Kingdom Limited (Directiva 89/104/CEE — Mărci — Articolul 4 alineatul (4) litera (a) — Mărci de renume — Protecție împotriva utilizării unei mărci identice sau similare ulterioare — Utilizare prin care se obțin sau s-ar obține foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare ori se aduce sau s-ar aduce atingere acestora)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 noiembrie 2008 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit] — Intel Corporation Inc./Cpm United Kingdom Limited
   (Cauza C-252/07) (1)

   (Directiva 89/104/CEE - Mărci - Articolul 4 alineatul (4) litera (a) - Mărci de renume - Protecție împotriva utilizării unei mărci identice sau similare ulterioare - Utilizare prin care se obțin sau s-ar obține foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare ori se aduce sau s-ar aduce atingere acestora)
   (2009/C 19/07)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Intel Corporation Inc.

      Pârâtă: Cpm United Kingdom Limited
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (Civil Division) — Interpretarea articolului 4 alineatul (4) litera (a) și a articolului 5 alineatul (2) din Directiva 89/104/CEE: Prima Directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92) — Marcă anterioară care se bucură de notorietate — Criterii care trebuie luate în considerare pentru stabilirea existenței unei legături în sensul hotărârii C-408/01, Adidas-Salomon AG și Adidas-Benelux BV
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (4) litera (a) din Prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că existența unei legături, în sensul Hotărârii din 23 octombrie 2003, Adidas-Salomon și Adidas Benelux (C 408/01), între marca anterioară de renume și marca ulterioară trebuie apreciată în mod global, ținând seama de toți factorii pertinenți din cauză.

               2)

               Faptul că, în percepția consumatorului mediu, normal informat, suficient de atent și de avizat, marca ulterioară evocă marca anterioară de renume echivalează cu existența unei legături, în sensul Hotărârii Adidas-Salomon și Adidas Benelux, citată anterior, între mărcile în conflict.

               3)

               Faptul că:

                           —

                           marca anterioară se bucură de un larg renume pentru anumite categorii de produse și de servicii specifice;

                           —

                           aceste produse sau aceste servicii și produsele sau serviciile pentru care este înregistrată marca ulterioară nu sunt similare sau substanțial similare și

                           —

                           marca anterioară este unică în raport cu orice produse sau servicii

                     nu implică în mod necesar existența unei legături, în sensul Hotărârii Adidas-Salomon și Adidas Benelux, citată anterior, între mărcile în conflict.

               4)

               Articolul 4 alineatul (4) litera (a) din Directiva 89/104 trebuie interpretat în sensul că existența unei utilizări a mărcii ulterioare, prin care se obțin sau s-ar obține foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare ori se aduce sau s-ar aduce atingere acestora, trebuie apreciată în mod global, ținând seama de toți factorii pertinenți din cauză.

               5)

               Faptul că:

                           —

                           marca anterioară se bucură de un larg renume pentru anumite categorii de produse și de servicii specifice;

                           —

                           aceste produse sau aceste servicii și produsele sau serviciile pentru care este înregistrată marca ulterioară nu sunt similare sau substanțial similare;

                           —

                           marca anterioară este unică în raport cu orice produse sau servicii și

                           —

                           în percepția consumatorului mediu, normal informat, suficient de atent și de avizat, marca ulterioară evocă marca anterioară de renume

                     nu este suficient pentru a dovedi că prin utilizarea mărcii ulterioare se obțin sau s-ar obține foloase necuvenite din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare ori se aduce sau s-ar aduce atingere acestora, în sensul articolul 4 alineatul (4) litera (a) din Directiva 89/104.

               6)

               Articolul 4 alineatul (4) litera (a) din Directiva 89/104 trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           utilizarea mărcii ulterioare este susceptibilă să aducă atingere caracterului distinctiv al mărcii anterioare de renume chiar dacă aceasta din urmă nu este unică;

                           —

                           o primă utilizare a mărcii ulterioare poate fi suficientă pentru a aduce atingere caracterului distinctiv al mărcii anterioare;

                           —

                           dovada că prin utilizarea mărcii ulterioare se aduce sau s-ar aduce atingere caracterului distinctiv al mărcii anterioare presupune demonstrarea unei modificări a comportamentului economic al consumatorului mediu al produselor sau al serviciilor pentru care marca anterioară este înregistrată ca urmare a utilizării mărcii ulterioare sau demonstrarea existenței unui risc serios ca o astfel de modificare să se producă în viitor.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza C-305/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)/Regione Marche [Contracte de achiziții publice de servicii — Directiva 2004/18 — Noțiunile executant de lucrări , furnizor și prestator de servicii — Noțiunea operator economic — Universități și institute de cercetare — Consorțiu ( consorzio ) constituit din universități și din autorități publice — Obiectiv statutar principal nelucrativ — Admiterea la participarea la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice]

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)/Regione Marche
   (Cauza C-305/08) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Directiva 2004/18 - Noțiunile „executant de lucrări”, „furnizor” și „prestator de servicii” - Noțiunea „operator economic” - Universități și institute de cercetare - Consorțiu („consorzio”) constituit din universități și din autorități publice - Obiectiv statutar principal nelucrativ - Admiterea la participarea la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice)
   2010/C 51/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare (CoNISMa)

      Pârâtă: Regione Marche

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Interpretarea Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Excluderea de la procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice a serviciului de achiziționare de date geofizice a entităților fără scop lucrativ, dar care urmăresc scopuri de cercetare, precum universitățile

      Dispozitivul

               1.

               Prevederile Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, și în special cele ale articolului 1 alineatul (2) litera (a) și alineatul (8) primul și al doilea paragraf, care se referă la noțiunea „operator economic”, trebuie interpretate în sensul că permit participarea la un contract de achiziții publice de servicii, unor entități care nu urmăresc în principal un scop lucrativ, nu dispun de structura organizațională a unei întreprinderi și nu asigură o prezență constantă pe piață, cum ar fi universitățile și institutele de cercetare, precum și consorțiile alcătuite din universități și din autorități publice.

               2.

               Directiva 2004/18 trebuie interpretată în sensul că se opune interpretării unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care interzice entităților, cum ar fi universitățile și institutele de cercetare, care nu urmăresc în principal un scop lucrativ să participe la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice, deși astfel de entități sunt autorizate, potrivit dreptului național, să ofere serviciile vizate de contractul de achiziții publice respectiv.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-673/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea Constituțională a României (România) la data de 30 decembrie 2016 – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea Constituțională a României (România) la data de 30 decembrie 2016 – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Cauza C-673/16)
   (2017/C 104/43)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea Constituțională a României

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept

      Pârâți: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Întrebările preliminare

               1)

               „Soț” din art. 2 (2) (a) din Directiva 2004/38/[CE] (1), coroborat cu art. 7, 9, 21 și 45 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, include soțul de același sex, dintr-un stat care nu este membru al Uniunii Europene, al unui cetățean european cu care cetățeanul s-a căsătorit legal conform legii dintr-un stat membru, altul decât statul gazdă?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ, atunci art. 3 (1) și 7 (1) din Directiva 2004/38/[CE], coroborat cu art. 7, 9, 21 și 45 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cer ca statul membru gazdă să acorde dreptul la rezidență pe teritoriul său pe o perioadă mai lungă de 3 luni unui soț de același sex al unui cetățean european?

               3)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ, soțul de același sex, dintr-un stat care nu este membru al Uniunii Europene, al unui cetățean european, cu care cetățeanul s-a căsătorit legal conform legii dintr-un stat membru, altul decât statul gazdă, poate fi calificat ca fiind „orice alt membru de familie, […]” în sensul art. 3 (2) (a) din Directiva 2004/38/[CE] ori „partenerul cu care cetățeanul Uniunii are o relație durabilă, atestată corespunzător”, în sensul art. 3 (2) (b) din Directiva 2004/38/[CE], cu obligația corelativă a statului gazdă de a facilita intrarea și șederea acestuia, chiar dacă statul gazdă nu recunoaște căsătoriile între persoane de același sex și nici nu prevede vreo altă formă alternativă de recunoaștere juridică, de tipul parteneriatelor înregistrate?

               4)

               Dacă răspunsul la a treia întrebare este afirmativ, atunci art. 3 (2) și 7 (2) din Directiva 2004/38/[CE], coroborat cu art. 7, 9, 21 și 45 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene cer ca statul membru gazdă să acorde dreptul la rezidență pe teritoriul său pe o perioadă mai lungă de 3 luni unui soț de același sex al unui cetățean european?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004 L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56)


title: Cauza T-106/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 iunie 2009 — CPEM/Comisia ( Acțiune în anulare — Notă de debit — Act care nu poate fi atacat — Act de confirmare — Inadmisibilitate — Acțiune în despăgubiri — Acțiune vădit nefondată )

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/32

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 iunie 2009 — CPEM/Comisia
   (Cauza T-106/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Notă de debit - Act care nu poate fi atacat - Act de confirmare - Inadmisibilitate - Acțiune în despăgubiri - Acțiune vădit nefondată”)
   2009/C 220/66
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marsilia, Franța) (reprezentant: C. Bonnefoi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a notei de debit nr. 3240912189 din 17 decembrie 2007 privind Decizia C (2007) 4645 a Comisiei din 4 octombrie 2007 de retragere a asistenței acordate de Fondul Social European (FSE) prin Decizia C (1999) 2645 din 17 august 1999

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de anulare ca inadmisibilă.

               2)

               Respinge acțiunea în despăgubiri ca vădit nefondată.

               3)

               Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) suportă cheltuielile de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-17/09: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/26

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-17/09)
   (2009/C 69/48)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin atribuirea de către orașul Bonn și Müllverwertungsanlage Bonn GmbH a unui contract de achiziții publice de servicii privind eliminarea deșeurilor biodegradabile și vegetale fără organizarea unei proceduri formale europene de atribuire a unui contract, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 în coroborare cu titlurile III-VI ale Directivei 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (1);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Obiectul prezentei acțiuni este reprezentat de un contract de prestare de servicii cu titlu oneros privind eliminarea deșeurilor biodegradabile și vegetale, încheiat între orașul Bonn și Müllverwertungsanlage Bonn GmbH (denumită în continuare MVA GmbH), pe de o parte, și societatea privată de eliminare a deșeurilor EVB Entsorgung und Verwertung Bonn GmbH & Co. KG (denumită în continuare EVB), pe de altă parte. MVA GmbH este o întreprindere de stat al cărei capital este deținut în proporție de 93,46 % de către Stadtwerke Bonn GmbH — o filială deținută în proporție de 100 % de orașul Bonn — și în proporție de 6,54 % direct de orașul Bonn. Prin acest contract, EVB se angajează, pe de o parte, să preia deșeuri menajere, să le supună unei sortări prealabile și să le predea în scopul eliminării prin instalația de valorificare a deșeurilor din Bonn și, pe de altă parte, să elimine în cadrul instalațiilor sale de compostare deșeuri biodegradabile și vegetale de pe teritoriul orașului Bonn contra unui cost anual de 6 milioane DEM.
   Deși contractul de eliminare a deșeurilor în cauză constituie un contract de achiziții publice în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 92/50/CEE, acesta ar fi fost încheiat direct cu EVB, fără organizarea unei proceduri formale europene de atribuire a unui contract și fără cerere de ofertă europeană. Contractul ar avea ca obiect prestarea de servicii de eliminare a deșeurilor în sensul categoriei 16 din anexa I A la directiva menționată și, în această privință, ar depăși în mod considerabil valorile prag pentru aplicarea directivei.
   Contrar opiniei guvernului german, nu ar putea prezenta importanță chestiunea dacă, în afara serviciilor de compostare, contractul cuprinde și alte servicii, prestate de oraș sau de MVA în contul EVB. Dimpotrivă, aspectul determinant este acela că prin contract se stabilesc obligații juridice în sarcina EVB, în raport cu orașul, de prestare a unor servicii de compostare contra cost. În plus, nu s-ar putea susține că prestațiile de compostare reprezintă un aspect accesoriu neglijabil al contractului, întrucât aceste prestații sunt unul din elementele centrale ale conceptului negociat de părți și, din punct de vedere economic, o parte importantă a volumului prestațiilor schimbate.
   Comisia nu ar putea subscrie nici susținerii guvernului german în sensul că orașul Bonn ar fi fost îndreptățit, în temeiul articolului 11 alineatul (3) litera (b) din Directiva 92/50 CEE, să atribuie serviciile de compostare conform procedurii negociate, fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare. Potrivit jurisprudenței Curții, respectiva dispoziție a directivei ar fi de strictă interpretare, iar sarcina probei existenței circumstanțelor excepționale care justifică excepția ar reveni celui care dorește să se prevaleze de aceasta. Întrucât guvernul german nu ar fi expus în mod circumstanțiat faptul că EVB este titularul unui drept exclusiv de prestare a serviciilor de compostare în cauză și temeiul juridic al unui astfel de drept, nu s-ar putea admite că sunt îndeplinite condițiile de aplicare a excepției prevăzute la articolul 11 alineatul (3) litera (b) din Directiva 92/50/CEE.

      (1)  JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50.


title: Cauza T-479/15: Acțiune introdusă la 20 august 2015 – Lotte/OAPI – Kuchenmeister (KOALA LAND)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/38

         Acțiune introdusă la 20 august 2015 – Lotte/OAPI – Kuchenmeister (KOALA LAND)
   (Cauza T-479/15)
   (2015/C 337/43)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonia) (reprezentanți: M. Knitter și S. Schicker, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kuchenmeister GmbH (Soest, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „KOALA LAND” – cererea de înregistrare nr. 10 766 723

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 iunie 2015 în cauza R 815/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, notificată reclamantei la 23 iunie 2015, în procedura de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 766 723;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 22 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-258/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 26 mai 2011 — Peter Sweetman, Ireland, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government/An Bord Pleanala

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 26 mai 2011 — Peter Sweetman, Ireland, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government/An Bord Pleanala
   (Cauza C-258/11)
   2011/C 226/29
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court.

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Peter Sweetman, Ireland, Attorney General, Minister for the Environment, Heritage and Local Government

      Pârâtă: An Bord Pleanala

      Întrebările preliminare

               1.

               În temeiul legislației aplicabile, care sunt criteriile ce trebuie aplicate de o autoritate competentă cu ocazia evaluării probabilității ca un plan sau un proiect care face parte din domeniul de aplicare al articolului 6 alineatul (3) din Directiva habitate (1) să aibă „un efect negativ asupra integrității sitului”?

               2.

               Aplicarea principiului precauției are drept consecință faptul că un astfel de plan sau de proiect nu va putea fi autorizat dacă determină o pierdere permanentă și irecuperabilă a întregului habitat în cauză sau a unei părți a acestuia?

               3.

               Care este raportul, dacă există vreunul, dintre articolul 6 alineatul (4) și adoptarea, în temeiul articolului 6 alineatul (3), a deciziei conform căreia planul sau proiectul nu are efecte negative asupra integrității sitului?

      (1)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).


title: Cauza T-451/15: Acțiune introdusă la 5 august 2015 – AlzChem/Comisia

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/45

         Acțiune introdusă la 5 august 2015 – AlzChem/Comisia
   (Cauza T-451/15)
   (2015/C 320/63)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: AlzChem AG (Trostberg, Germania) (reprezentant: A. Borsos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii ca fiind admisibilă şi întemeiată;

               —

               anularea Deciziei Ares (2015) 2176662 a Comisiei Europene din 26 mai 2015, adoptată în temeiul articolului 4 din Normele de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei, ca răspuns la cererea nr. GESTDEM 2015/1640 şi

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept şi o eroare vădită de apreciere privind aplicarea unei prezumţii generale ca răspuns la excepţia privind protecţia obiectivelor de anchetă ale UE. Reclamanta indică următoarele erori:

                           —

                           eroarea de drept săvârşită de Comisie privind aplicarea excepţiilor cu caracter general;

                           —

                           eroarea de drept săvârşită de Comisie privind protecţia obiectivelor de anchetă;

                           —

                           eroarea de drept săvârşită de Comisie şi eroarea vădită de apreciere privind aprecierea interesului public superior al asigurării dreptului la o cale de atac eficientă (articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene) şi

                           —

                           eroarea de drept săvârşită de Comisie privind aplicarea dreptului fundamental de acces la documente (articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept şi o eroare vădită de apreciere privind aplicarea excepţiei privind protecţia intereselor comerciale.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o pretinsă nemotivare a respingerii cererii de acces la versiunea neconfidenţială a documentelor sau a cererii de acces la faţa locului la documente.


title: Cauza T-481/09: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB/OAPI — Bricocenter Italia (maxi BRICO CENTER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative maxi BRICO CENTER — Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/27

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB/OAPI — Bricocenter Italia (maxi BRICO CENTER)
   (Cauza T-481/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative maxi BRICO CENTER - Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 232/48
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: inițial P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, ulterior F. Brandolini Kujman, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și G. Mannucci, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italia) (reprezentanți: G. Ghidini, M. Mergati și C. Signorini, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 septembrie 2009 (cauza R 1046/2008-4) privind o procedură de opoziție între ATB Norte, SL și Bricocenter Italia Srl

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 septembrie 2009 (cauza R 1046/2008-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis calea de atac formulată de Bricocenter Italia Srl în fața camerei de recurs privind serviciile de „publicitate”, de „conducerea afacerilor” și de „administrarea afacerilor”, vizate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-418/14: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Polonia) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu (Trimitere preliminară — Accize — Directiva 2003/96/CE — Rate ale accizei diferențiate pentru carburanți și combustibili — Condiția de aplicare a ratei pentru combustibili — Depunerea unei situații lunare a declarațiilor potrivit cărora produsele cumpărate sunt destinate încălzirii — Aplicarea ratei accizei prevăzute pentru carburanți în cazul nedepunerii acestei situații — Principiul proporționalității)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Polonia) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna/Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu
   (Cauza C-418/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Accize - Directiva 2003/96/CE - Rate ale accizei diferențiate pentru carburanți și combustibili - Condiția de aplicare a ratei pentru combustibili - Depunerea unei situații lunare a declarațiilor potrivit cărora produsele cumpărate sunt destinate încălzirii - Aplicarea ratei accizei prevăzute pentru carburanți în cazul nedepunerii acestei situații - Principiul proporționalității))
   (2016/C 287/08)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna

      Pârât: Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

      Dispozitivul

   1) Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/75/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004, precum și principiul proporționalității trebuie interpretate în sensul că:

               —

               nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia vânzătorii de combustibil sunt obligați să depună, într-un termen stabilit, o situație lunară a declarațiilor cumpărătorilor potrivit cărora produsele cumpărate sunt destinate încălzirii și

               —

               se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia, în lipsa depunerii unei asemenea situații în termenul stabilit, produsului vândut i se aplică rata accizei prevăzută pentru carburanți chiar dacă s-a constatat că nu există nicio îndoială că acest produs a fost destinat încălzirii.

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza C-435/14: Ordonanța Curții (Camera șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva lui Mauro Barletta (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare — Nouă cerere de ofertă — Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/5

         Ordonanța Curții (Camera șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva lui Mauro Barletta
   (Cauza C-435/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare - Nouă cerere de ofertă - Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/06)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Mauro Barletta

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale privind jocurile de noroc, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

               2)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-76/12: Acțiune introdusă la 13 februarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/16

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-76/12)
   2012/C 133/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și C. Soulay, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea neîndeplinirii obligațiilor care incumbă Republicii Franceze în temeiul articolului 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European ca urmare a menținerii în vigoare a unui regim fiscal care scutește de plata impozitului dividendele plătite de o societate franceză fondurilor de investiții stabilite în Franța, în timp ce aceleași dividende distribuite fondurilor de investiții stabilite într-un alt stat membru al Uniunii Europene sau al Spațiului Economic European sunt supuse unei rețineri la sursă;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia contestă diferența de tratament fiscal al dividendelor plătite de societăți franceze organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), după cum aceste OPCVM sunt rezidente sau nerezidente în Franța. Unul dintre elementele regimului fiscal al OPCVM-urilor rezidente în Franța constă în neimpunerea, în privința acestora, a dividendelor distribuite de societățile franceze. În schimb, în temeiul articolului 119bis alineatul 2 din Codul fiscal general, se aplică o reținere la sursă asupra dividendelor distribuite de societățile franceze OPCVM-urilor nerezidente. Comisia apreciază că tratamentul fiscal diferit aplicat OPCVM-urilor rezidente și OPCVM-urilor nerezidente, deși acestea se găsesc într-o situație obiectiv comparabilă indiferent de statul de reședință, reprezintă un obstacol în calea liberei circulații a capitalurilor, iar acest obstacol nu se justifică prin eficacitatea controalelor fiscale și nici prin necesitatea de a asigura o repartizare echilibrată a competenței de impozitare.
   Comisia amintește că, potrivit unei jurisprudențe constante exprimate printre altele în Hotărârea Comisia/Italia (Hotărârea din 19 noiembrie 2009, C-540/07) și Hotărârea Comisia/Germania (Hotărârea din 20 octombrie 2011, C-284/09), Curtea a statuat că statele membre care supun dividendele distribuite unor societăți stabilite în alte state membre unui regim fiscal mai puțin favorabil decât cel aplicabil dividendelor distribuite societăților rezidente, fără ca această diferență de tratament să fie justificată de situații obiectiv diferite sau prin rațiuni imperative de interes general, își încalcă obligațiile care le revin în temeiul libertății de circulație a capitalurilor.


title: Cauza C-264/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegere — Sancțiune — Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Valoarea probantă a declarațiilor date în cadrul politicii de clemență)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 — Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl/Comisia Europeană
   (Cauza C-264/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Sancțiune - Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru - Valoarea probantă a declarațiilor date în cadrul politicii de clemență)
   2012/C 295/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG, Sanha Italia Srl (reprezentant: J. Brück, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 martie 2011 — Kaimer și alții/Comisia (T-379/06), prin care Tribunalul a respins în parte acțiunea recurentelor având ca obiect anularea Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE referitoare la o înțelegere în sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru sau, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate recurentelor — Denaturarea elementelor de probă — Apreciere eronată a valorii probante a declarațiilor date în cadrul politicii de clemență — Încălcarea articolelor 6 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Kaimer GmbH & Co. Holding KG, Sanha Kaimer GmbH & Co. KG și Sanha Italia Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-390/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolul 3 alineatele (1) și (2), articolul 5 alineatele (1)-(3) și (5) și anexele I și II — Lipsa identificării inițiale a zonelor sensibile — Noțiunea eutrofizare — Criterii — Sarcina probei — Informație relevantă pentru examinarea elementelor probante — Punerea în aplicare a obligațiilor de colectare — Punerea în aplicare a unui tratament mai riguros al evacuărilor în zonele sensibile]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-390/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolul 3 alineatele (1) și (2), articolul 5 alineatele (1)-(3) și (5) și anexele I și II - Lipsa identificării inițiale a zonelor sensibile - Noțiunea „eutrofizare” - Criterii - Sarcina probei - Informație relevantă pentru examinarea elementelor probante - Punerea în aplicare a obligațiilor de colectare - Punerea în aplicare a unui tratament mai riguros al evacuărilor în zonele sensibile)
   2010/C 24/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și H. van Vliet, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Gibbs și V. Jackson, agenți, D. Anderson QC și S. Ford, Barrister)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și M. J. Lois, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 3 alineatele (1) și (2), articolul 5 alineatele (1), (2), (3) și (5) și anexa II la Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43) — Neidentificarea anumitor zone care ar fi trebuit să fie desemnate ca sensibile în privința eutrofizării și neaplicarea unei tratări mai riguroase a evacuărilor de ape urbane reziduale provenind din aglomerările cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000 în zone sensibile sau care ar fi trebuit identificate drept sensibile

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că a omis să supună unui tratament mai riguros evacuările de ape urbane reziduale care provin din Craigavon (instalațiile de tratare Ballynacor și Bullay’s Hill), precum și din Magherafelt, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatele (2), (3) și (5) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.

               2.

               Respinge acțiunea pentru restul motivelor.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord.

               4.

               Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-419/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright (Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală – Drept de autor și drepturi conexe – Directiva 2001/29/CE – Articolul 4 – Dreptul de distribuire – Principiul epuizării – Noțiunea „obiect” – Transfer al imaginii unei opere protejate de pe un poster pe hârtie pe o pânză pentru pictură – Înlocuirea suportului – Incidență asupra epuizării)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Art & Allposters International BV/Stichting Pictoright
      (Cauza C-419/13) (1)

      ((Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Drept de autor și drepturi conexe - Directiva 2001/29/CE - Articolul 4 - Dreptul de distribuire - Principiul epuizării - Noțiunea „obiect” - Transfer al imaginii unei opere protejate de pe un poster pe hârtie pe o pânză pentru pictură - Înlocuirea suportului - Incidență asupra epuizării))
      (2015/C 107/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Art & Allposters International BV

         Pârâtă: Stichting Pictoright

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că principiul epuizării dreptului de distribuire nu se aplică într-o situație în care reproducerea unei opere protejate, după ce a fost comercializată în Uniunea Europeană cu consimțământul titularului dreptului de autor, a suferit o înlocuire a suportului său, cum este transferul pe o pânză al acestei reproduceri care figura pe un poster pe hârtie, și este pusă din nou în circulație sub noua sa formă.

         (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza T-182/09: Acțiune introdusă la 4 mai 2009 — Budapesti Erőmű/Comisia

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/52

         Acțiune introdusă la 4 mai 2009 — Budapesti Erőmű/Comisia
   (Cauza T-182/09)
   2009/C 180/97
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Budapesti Erőmű Rt. (Budapesta, Republica Ungară) (reprezentanți: M. Powell, Solicitor, C. Arhold, K. Struckmann și A. Hegyi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 4 iunie 2008 în cazul privind ajutorul de stat C41/05, în măsura în care se aplică acordurilor de cumpărare de energie electrică încheiate de reclamantă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               dispunerea oricărei alte măsuri considerate utile.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 2223 final a Comisiei din 4 iunie 2008, prin care a fost declarat incompatibil cu piața comună ajutorul acordat de autoritățile ungare în favoarea anumitor producători de energie electrică, sub forma unor acorduri de cumpărare de energie electrică (denumite în continuare „acordurile”) încheiate pe termen lung, semnate la o dată anterioară aderării Republicii Ungare la Uniunea Europeană, între operatorul de rețea Magyar Villamos Müvek Rt. („MVM”), deținut de statul ungar, și acești producători [Ajutor de stat C-41/2005 (ex NN 49/2005) —„Costuri nerecuperabile” în Ungaria]. Reclamanta este identificată în decizia atacată ca beneficiar al ajutorului de stat pretins, iar Ungaria este obligată la recuperarea ajutorului, inclusiv a dobânzilor, de la reclamantă.
   Prin intermediul primului său motiv, reclamanta arată că în mod greșit a considerat Comisia că perioada de evaluare relevantă era aceea a datei aderării Ungariei la Uniunea Europeană. În schimb, Comisia ar fi trebuit să aprecieze dacă acordurile reclamantei presupuneau vreun ajutor de stat în lumina împrejurărilor de fapt și de drept de la data încheierii acestora. Reclamanta pretinde că, în plus, Comisia a încălcat articolul 87 alineatul (1) CE și că a comis o eroare vădită de apreciere concluzionând că acordurile ar conferi un avantaj economic. Mai mult, potrivit reclamantei, Comisia ar fi aplicat în mod eronat prevederile Tratatului de aderare al Ungariei precum și articolul 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul nr. 659/1999 (1).
   În plus, reclamanta pretinde că, contrar punctului de vedere al Comisiei, nu a existat o denaturare a concurenței și că anexa IV a Tratatului de aderare nu enumeră în mod exhaustiv toate ajutoarele de stat care pot fi considerate existente, ci consacră doar o excepție de la principiul potrivit căruia toate ajutoarele anterioare aderării sunt per se ajutoare existente. Mai mult, reclamanta susține că articolul 87 alineatul (3) CE a fost încălcat în ceea ce privește posibilitatea unei derogări ca ajutor de stat la cogenerare ca și articolul 86 alineatul (2) CE, și articolul (88) alineatele (1) și (3) CE precum și articolul 14 din Regulamentul nr. 659/1999 în ceea ce privește recuperarea unui ajutor individual existent.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv reclamanta arată că Comisia nu era competentă să aprecieze acordurile în discuție deoarece acestea fuseseră încheiate înainte de aderarea Ungariei la Uniunea Europeană.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că ar fi fost încălcate de către Comisie cerințe procedurale esențiale precum dreptul de a fi ascultat și obligația de a examina cu diligență și cu imparțialitate. Reclamanta arată că, în plus, Comisia a încălcat cerințe procedurale esențiale procedând la o apreciere globală a acordurilor fără a evalua clauzele principale ale fiecărui acord privit în mod individual. Reclamanta consideră că, pentru a fi în măsură să aprecieze dacă acordurile presupun un ajutor de stat, Comisia trebuie să aprecieze dacă acestea conferă un avantaj economic producătorilor și că, în acest scop, este absolut esențială examinarea fiecărui acord în mod independent. Pretinde, în plus, că metoda adoptată de către Comisie era inadecvată pentru aprecierea corectă a aspectului dacă un număr semnificativ de măsuri individuale constituie un ajutor de stat. Dacă acordurile puteau fi considerate ca regimuri de ajutoare existente, Comisia trebuia să urmeze procedura măsurilor utile prevăzută la articolul 88 alineatul (1) CE și la articolul 18 din Regulamentul nr. 659/1999.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta arată că decizia atacată încalcă obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE.
   În sfârșit, prin intermediul celui de al cincilea motiv, reclamanta arată că prin adoptarea unei decizii negative la capătul unei proceduri în aplicarea articolului 88 alineatul (2) CE, Comisia a săvârșit un abuz în ceea ce privește competențele pe care le deține în virtutea legislației privind ajutoarele de stat, solicitând încetarea acordurilor fără să fi dovedit însă existența avantajului economic.

      (1)  Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, JO L 83, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza F-26/11: Acțiune introdusă la 8 martie 2011 — ZZ/Consiliul

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/21

         Acțiune introdusă la 8 martie 2011 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-26/11)
   2011/C 179/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl include pe reclamant în lista funcționarilor promovați la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2010, precum și obligarea pârâtului la acordarea către reclamant a unei despăgubiri pentru repararea daunelor morale suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a nu îl include pe reclamant în lista funcționarilor promovați la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2010, astfel cum reiese această decizie din Comunicarea către personal nr. 80/10 din 26 aprilie 2010 și din Comunicarea către personal nr. 81/10 din 26 mai 2010;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei AIPN de respingere a reclamației reclamantului;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de promovare la gradul AD 13 a funcționarilor AD 12, în cadrul exercițiului de promovare 2010 (Comunicarea către personal nr. 80/10 din 26 aprilie 2010 și Comunicarea către personal nr. 81/10 din 26 mai 2010);

               —

               obligarea pârâtului la acordarea către reclamant a sumei de 150 000 de euro pentru repararea daunelor morale suferite;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-224/10: Hotărârea Tribunalului din 12 octombrie 2011 — Association belge des consommateurs test-achats/Comisia ( „Concurență — Concentrări — Piața belgiană a energiei — Decizie prin care o concentrare este declarată compatibilă cu piața comună — Angajamente în cursul primei faze a examinării — Decizie prin care se refuză trimiterea parțială a examinării unei concentrări autorităților naționale — Acțiune în anulare — Asociație de consumatori — Interesul de a exercita acțiunea — Neinițierea procedurii de control aprofundat — Drepturi procedurale — Inadmisibilitate” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/30

         Hotărârea Tribunalului din 12 octombrie 2011 — Association belge des consommateurs test-achats/Comisia
   (Cauza T-224/10) (1)

   (Concurență - Concentrări - Piața belgiană a energiei - Decizie prin care o concentrare este declarată compatibilă cu piața comună - Angajamente în cursul primei faze a examinării - Decizie prin care se refuză trimiterea parțială a examinării unei concentrări autorităților naționale - Acțiune în anulare - Asociație de consumatori - Interesul de a exercita acțiunea - Neinițierea procedurii de control aprofundat - Drepturi procedurale - Inadmisibilitate)
   2011/C 347/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Association belge des consommateurs test-achats ASBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Fratini și F. Filpo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Kahn, A. Antoniadis și R. Sauer, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Électricité de France (EDF) (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial C. Lazarus, A. Amsellem și A. Fontanille, ulterior C. Lazarus și A. Creus Carreras, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziilor C(2009) 9059 și C(2009) 8954 ale Comisiei din 12 noiembrie 2009, prima — de declarare a compatibilității cu piața comună a unei concentrări (Cazul COMP/M.5549 — EDF/Segebel) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi, iar a doua — de respingere a cererii autorităților belgiene competente de trimitere parțială a cazului menționat, în conformitate cu articolul 9 din acest regulament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Association belge des consommateurs test achats ASBL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Électricité de France (EDF) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza F-7/16: Acțiune introdusă la 4 februarie 2016 – ZZ/Comisia

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/38

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2016 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-7/16)
   (2016/C 145/47)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de diminuare a cuantumului indemnizației compensatorii plătite reclamantei, care a fost angajată cu un contract de muncă pe perioadă nedeterminată de drept belgian, și care prevede recuperarea sumelor plătite în plus

      Concluziile reclamantei

               —

               Cu titlu principal, anularea notei din 9 aprilie 2015 a Comisiei (PMO) adresată reclamantei, precum și a buletinelor de remunerație care o aplică ulterior și, în măsura necesară, a notei din 12 decembrie 2014, precum și a buletinelor de remunerație întocmite ulterior, în ceea ce privește recalcularea indemnizației sale compensatorii lunare, mai precis:

                           —

                           nota din 9 aprilie 2015 a Comisiei Europene (Oficiul pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale, PMO/1 – Remunerație și administrarea drepturilor individuale pecuniare) adresată reclamantei;

                           —

                           buletinele de remunerație 04/2015-06/2015 ale reclamantei și buletinele de remunerație următoare care cuprind o reținere de 208,30 euro (cod DPN – Rambursare datorie) și buletinele de remunerație ulterioare;

                           —

                           nota preliminară din 12 decembrie 2014 a Comisiei Europene (Oficiul pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale, PMO/1 – Remunerație și administrarea drepturilor individuale pecuniare) adresată reclamantei;

                           —

                           buletinele de remunerație 12/2014-03/2015 ale reclamantei.

               —

               Cu titlu subsidiar, anularea notelor și a buletinelor de remunerație în măsura în care operează rețineri aplicate retroactiv la remunerațiile percepute de reclamantă până la 9 aprilie 2015.

               —

               În orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-237/11: Acțiune introdusă la 4 mai 2011 — Lidl Stiftung/OAPI — Lactimilk (BELLRAM)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/25

         Acțiune introdusă la 4 mai 2011 — Lidl Stiftung/OAPI — Lactimilk (BELLRAM)
   (Cauza T-237/11)
   2011/C 204/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentant: T. Träger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lactimilk, S.A. (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 martie 2011 în cauza R 1154/2009-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BELLRAM” pentru produse din clasa 29 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5074281

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii spaniole nr. 2414439 a mărcii figurative „RAM” pentru produse din clasa 29; înregistrarea mărcii spaniole nr. 98550 a mărcii figurative „Ram” pentru produse din clasa 29; înregistrarea mărcii spaniole nr. 151890 a mărcii verbale „RAM” pentru produse din clasa 29

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă cinci motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta invocă o încălcare de către decizia atacată a articolului 63 alineatul (2) și a articolelor 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului (denumit în continuare „RMC”), precum și a dreptului acesteia de a fi ascultată, întrucât camera de recurs nu a invitat părțile să ia poziție cu privire la intenția sa de a se întemeia pe o marcă anterioară, alta decât cea reținută de divizia de opoziție în aprecierea sa.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 41 din RMC, coroborat cu norma 15 alineatul (2) litera (f) din regulamentul de punere în aplicare, întrucât camera de recurs a luat în considerare produse care nu au fost identificate corect în opoziție, și nici în termenul pentru formularea opoziției.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 15 și articolul 42 alineatele (2) și (3) din RMC, întrucât camera de recurs nu a evaluat corect natura produselor înregistrate, în pofida probelor de utilizare care au fost prezentate.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 76 din RMC, coroborat cu norma 19 alineatele (1) și (3) și norma 50 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare, întrucât camera de recurs s-a întemeiat pe un pretins caracter distinctiv ridicat al mărcii anterioare.
   În sfârșit, prin intermediul celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, întrucât în mod eronat camera de recurs a considerat implicită existența unui grad ridicat de similitudine între produse. În ceea ce privește similitudinea între semne, camera de recurs a omis să rețină că semnele erau diferite sau similare în mod vag, în considerarea caracterului uniform al „BELLRAM” în limba spaniolă. Semnele „BELLRAM” et „RAM” nu pot fi confundate deoarece produsele sunt doar în mod vag similare, iar semnele sunt diferite sau prezintă doar o similitudine vagă.


title: Cauza T-374/08: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Aldi Einkauf/OAPI — Illinois Tools Works (TOP CRAFT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TOP CRAFT — Mărci naționale figurative anterioare Krafft — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009] și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/32

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Aldi Einkauf/OAPI — Illinois Tools Works (TOP CRAFT)
   (Cauza T-374/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TOP CRAFT - Mărci naționale figurative anterioare Krafft - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 43 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009] și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
   2011/C 252/74
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks și C. Fürsen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Illinois Tools Works, Inc. (Glenview, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 iunie 2008 (cauza R 952/2007-2) privind o procedură de opoziție între Illinois Tools Works, Inc. și Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 iunie 2008 (cauza R 952/2007-2) privind o procedură de opoziție între Illinois Tools Works, Inc. și Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza F-78/13: Acțiune introdusă la 23 august 2013 — ZZ/SEAE

text:
               5.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 291/7

         Acțiune introdusă la 23 august 2013 — ZZ/SEAE
   (Cauza F-78/13)
   2013/C 291/09
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, A. Coolen și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de transfer al reclamantului de la reprezentanța în Burundi la sediul SEAE Bruxelles

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 15 iulie 2013 a Înaltului Reprezentant al Uniunii Europene de transferare a reclamantului în interesul serviciului cu efect imediat într-un post din MDR.C la Bruxelles;

               —

               constatarea faptului că SEAE a săvârșit o serie de greșeli de serviciu adoptând decizia atacată, greșeli care atrag răspunderea Uniunii;

               —

               constatarea faptului că decizia atacată îi cauzează reclamantului și soției sale un prejudiciu grav;

               —

               confirmarea faptului că s-a luat act de cererile formulate;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.