title: Cauza T-665/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/78

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlamentul
   (Cauza T-665/15)
   (2016/C 048/86)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riga, Letonia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8305 C a Parlamentului European din 15 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-138/14: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Chart/SEAE („Răspundere extracontractuală — Agent local afectat în cadrul delegației Uniunii în Egipt — Încetarea contractului — Omisiunea delegației de a furniza organismului egiptean de securitate socială certificatul de terminare a serviciului al agentului și de a regulariza ulterior situația acestuia din urmă în această privință — Prescripție — Prejudiciu continuu — Inadmisibilitate parțială — Principiul bunei administrări — Termen rezonabil — Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Prejudiciu cert — Legătură de cauzalitate”)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/46

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Chart/SEAE
   (Cauza T-138/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Agent local afectat în cadrul delegației Uniunii în Egipt - Încetarea contractului - Omisiunea delegației de a furniza organismului egiptean de securitate socială certificatul de terminare a serviciului al agentului și de a regulariza ulterior situația acestuia din urmă în această privință - Prescripție - Prejudiciu continuu - Inadmisibilitate parțială - Principiul bunei administrări - Termen rezonabil - Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Prejudiciu cert - Legătură de cauzalitate”))
   (2016/C 048/52)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Randa Chart (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia) (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Service européen pour l’action extérieure (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se urmărește repararea prejudiciului pretins a fi suferit de reclamantă ca urmare a faptului că delegația Uniunii Europene din Cairo (Egipt) nu a furnizat, după demisia acesteia, organismului egiptean de securitate socială certificatul său de terminare a serviciului și nu a regularizat ulterior situația sa în această privință.

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Service européen pour l’action extérieure (SEAE) la plata unei despăgubiri de 25 000 de euro doamnei Randa Chart.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Doamna Chart suportă două zecimi din propriile cheltuieli de judecată și două zecimi din cheltuielile de judecată efectuate de SEAE.

               4)

               SEAE suportă opt zecimi din propriile cheltuieli de judecată și opt zecimi din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Chart.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza F-117/13: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2013 — ZZ/Frontex

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/23

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2013 — ZZ/Frontex
   (Cauza F-117/13)
   2014/C 31/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, lawyer)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (FRONTEX)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu prelungi contractul reclamantului ulterior anulării de către Tribunalul Funcție Publice a primei decizii prin care nu i s-a prelungit contractul

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Frontex din 19 februarie 2013 de a nu prelungi contractul reclamantului;

               —

               exercitarea, la cererea reclamantului, a competenței de fond a Tribunalului Funcție Publice în vederea asigurării efectivității deciziei sale;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-8/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 29 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Martorell – Spania) – BBVA SA, fostă Unnim Banc SA/Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Contract de împrumut ipotecar — Clauze abuzive — Procedură de executare — Opoziție — Termene de decădere)

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 29 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 4 de Martorell – Spania) – BBVA SA, fostă Unnim Banc SA/Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro
   (Cauza C-8/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Contract de împrumut ipotecar - Clauze abuzive - Procedură de executare - Opoziție - Termene de decădere))
   (2015/C 429/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Martorell

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BBVA SA, fostă Unnim Banc SA

      Pârâți: Pedro Peñalva López, Clara López Durán, Diego Fernández Gabarro

      Dispozitivul

   Articolele 6 și 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale tranzitorii, precum cea în discuție în litigiul principal, care supune consumatorii în privința cărora a fost inițiată o procedură de executare ipotecară înainte de data intrării în vigoare a legii din care face parte această dispoziție și care nu era finalizată la această dată unui termen de decădere de o lună, calculat din ziua următoare celei a publicării legii respective, pentru a formula o opoziție la executarea silită în temeiul caracterului pretins abuziv al unor clauze contractuale.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza C-274/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 5 iunie 2014 – Banco de Santander S.A.

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 5 iunie 2014 – Banco de Santander S.A.
   (Cauza C-274/14)
   2014/C 303/19
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Banco de Santander S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (2) din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine nr. C 45/07 (1) trebuie interpretat în sensul că așteptarea legitimă – recunoscută în cuprinsul alineatului menționat și în termenii în care este definită – este aplicabilă în ceea ce privește deducerea amortizării fiscale a fondului comercial financiar prevăzut la articolul 12 alineatul (5) din TRLIS, în privința achizițiilor indirecte de titluri de participare în societăți nerezidente, efectuate prin achiziționarea directă a unei societăți holding nerezidente?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, Decizia C(2013) 4399 final din 17 iulie 2013, emisă în cadrul procedurii cu privire la ajutorul de stat SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării de titluri de participare în entități nerezidente, prin care se decide inițierea procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE, este nulă, ca urmare a încălcării articolului 108 TFUE și a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (actualul articol 108 TFUE) (2)?

      (1)  JO 2011, L 7, p. 48

      (2)  JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza C-71/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Office of Communications/The Information Commissioner [Accesul publicului la informațiile despre mediu — Directiva 2003/4/CE — Articolul 4 — Excepții de la dreptul de acces — Cerere de acces care privește mai multe interese protejate de articolul 4 alineatul (2) din directiva menționată]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court of the United Kingdom — Regatul Unit) — Office of Communications/The Information Commissioner
   (Cauza C-71/10) (1)

   (Accesul publicului la informațiile despre mediu - Directiva 2003/4/CE - Articolul 4 - Excepții de la dreptul de acces - Cerere de acces care privește mai multe interese protejate de articolul 4 alineatul (2) din directiva menționată)
   2011/C 298/09
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Office of Communications

      Pârât: The Information Commissioner

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court of the United Kingdom — Interpretarea articolului 4 alineatul (2) literele (b) și (e) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200) — Excepții la dreptul de acces — Cerere de acces care afectează mai multe interese protejate de articolul 4 alineatul (2) din directivă, atingerea adusă fiecărui interes nefiind suficientă în sine pentru a justifica respingerea accesului

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că o autoritate publică, în situația în care deține informații despre mediu sau astfel de informații sunt deținute în numele său, poate, în cadrul evaluării comparative a intereselor publice servite de dezvăluire în raport cu interesele servite de refuzul dezvăluirii, în scopul aprecierii unei cereri vizând punerea acestor informații la dispoziția unei persoane fizice sau juridice, să țină seama în mod cumulativ de mai multe motive de refuz prevăzute de această dispoziție.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-152/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 31 martie 2010 — Unomedical A/S/Skatteministeriet

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 31 martie 2010 — Unomedical A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-152/10)
   2010/C 148/31
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Unomedical A/S

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebările preliminare

               1.

               Sacul de dializă, fabricat din material plastic, special conceput și care poate fi utilizat numai cu un aparat de dializă trebuie încadrat

                           —

                           la capitolul 90, la poziția 9010 90 30 din Nomenclatura Combinată, ca „parte” și/sau „accesoriu” al unui aparat de dializă, a se vedea nota de capitol punctul 2 litera (b) a capitolului 90 din Tariful vamal comun
                           sau

                           —

                           la capitolul 39, la poziția 3926 90 99 din Nomenclatura Combinată, ca material plastic sau articol din material plastic?

               2.

               Sacul de drenaj urinar, fabricat din material plastic, special conceput și care, prin urmare, poate fi utilizat numai — și, de fapt, este utilizat numai — împreună cu un cateter, trebuie încadrat la

                           —

                           capitolul 90, la poziția 9018399030 din Nomenclatura Combinată, ca „parte” și/sau „accesoriu” al unui cateter, a se vedea nota de capitol punctul 2 litera (b) a capitolului 90 din Tariful vamal comun
                           sau

                           —

                           la capitolul 39, la poziția 3926 90 99 din Nomenclatura Combinată, ca material plastic sau articol din material plastic?


title: Cauza C-495/11 P: Recurs introdus la 27 septembrie 2011 de Total SA și Elf Aquitaine SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 14 iulie 2011 în cauza T-190/06, Total și Elf Aquitaine/Comisia

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/10

         Recurs introdus la 27 septembrie 2011 de Total SA și Elf Aquitaine SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 14 iulie 2011 în cauza T-190/06, Total și Elf Aquitaine/Comisia
   (Cauza C-495/11 P)
   2011/C 355/17
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Total SA și Elf Aquitaine SA (reprezentanți: E. Morgan de Rivery și A. Noël-Baron, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

                     Cu titlu principal:

                           —

                           anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Hotărârii Tribunalului din 14 iulie 2011, Total și Elf Aquitaine/Comisia, pronunțate la în cauza T-190/06;

                           —

                           admiterea concluziilor formulate în primă instanță în fața Tribunalului;

                           —

                           în consecință, anularea articolului 1 literele (o) și (p), a articolului 2 litera (i) și a articolelor 3 și 4 din Decizia C(2006) 1766 final a Comisiei, din 3 mai 2006;

                     cu titlu subsidiar:

                           —

                           anularea, în temeiul articolului 261 TFUE a amenzilor aplicate în solidar Elf Aquitaine și Total conform articolului 2 litera (i) din decizia Comisiei citată anterior;

                     cu titlu foarte subsidiar:

                           —

                           reformarea, în temeiul articolului 261 TFUE, a amenzilor aplicate în solidar Elf Aquitaine și Total conform articolului 2 litera (i) din decizia Comisiei citată anterior;

                     în orice caz
                  , obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor suportate de Elf Aquitaine și Total în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă cinci motive cu titlu principal, un motiv cu titlu subsidiar și un motiv cu titlu foarte subsidiar.
   Prin intermediul primului motiv invocat, Total SA și Elf Aquitaine SA invocă încălcarea articolului 5 TUE de către Tribunal întrucât acesta din urmă ar fi validat principiul răspunderii automate a societăților-mamă, aplicat în speță de către Comisie și justificat prin noțiunea „întreprindere” în sensul articolului 101 TFUE. O asemenea abordare ar fi incompatibilă cu principiile atribuirii competențelor și subsidiarității (primul aspect), precum și al proporționalității (al doilea aspect).
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele invocă o interpretare vădit eronată a dreptului național și a noțiunii „întreprindere” întrucât, printre altele, Tribunalul ar fi conferit o valoare juridică inexactă principiului autonomiei persoanei juridice.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentele susțin, în esență, că Tribunalul a refuzat în mod deliberat să respecte natura penală a sancțiunilor în dreptul concurenței și a obligațiilor noi care decurg din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Într-adevăr, Tribunalul ar fi aplicat în mod abuziv și eronat conceptul „întreprindere” în dreptul Uniunii, cu încălcarea prezumției de autonomie care stă la baza dreptului național al societăților și cu încălcarea naturii penale a sancțiunilor în dreptul concurenței. În plus, recurentele susțin că Tribunalul ar fi trebuit să invoce din oficiu nelegalitatea sistemului actual de procedură administrativă în fața Comisiei.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentele invocă o încălcare a dreptului la apărare care rezultă dintr-o interpretare eronată a principiilor echității și egalității armelor. Într-adevăr, Tribunalul ar fi aprobat ca Comisia să recurgă la o probatio diabolica și a săvârșit o eroare prin faptul că a statuat că independența unei filiale trebuie să se aprecieze în general în funcție de raportul care se stabilește cu mama prin participația la capital, în timp ce aceasta trebuie să se aprecieze în funcție de un comportament pe o anumită piață.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurentele arată că Tribunalul ar fi săvârșit erori de drept în ceea ce privește cerința de motivare care revine Comisiei (primul aspect). În plus, părțile reproșează Tribunalului că a înlocuit motivarea Comisiei cu propria motivare (al doilea aspect).
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, părțile solicită, cu titlu subsidiar, anularea amenzilor care le-au fost aplicate.
   Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, invocat cu titlu foarte subsidiar, părțile solicită, în sfârșit, reducerea amenzilor care le-au fost aplicate.


title: Cauza C-177/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sala Tercera de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Supremo (Spania) la 10 aprilie 2014 – María José Regojo Dans/Consejo del Estado

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sala Tercera de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Supremo (Spania) la 10 aprilie 2014 – María José Regojo Dans/Consejo del Estado
   (Cauza C-177/14)
   2014/C 253/20
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo (Spania)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: María José Regojo Dans

      Pârât: Consejo del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „personal auxiliar” reglementată în prezent la articolul 12 din Legea 7/2007 din 12 aprilie 2007 privind statutul de bază al funcționarilor publici și noțiunea „personal auxiliar” reglementată în trecut la articolul 20 alineatul 2 din Legea 30/1984 din 2 august 1984 privind reforma funcției publice spaniole intră sub incidența definiției „lucrător[ului] cu contract de muncă pe perioadă determinată” prevăzută în clauza 3 alineatul (1) din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat între CES, UNICE și CEEP, anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului (1) din 28 iunie 1999?

               2)

               Principiul nediscriminării prevăzut în clauza 4 alineatul (4) din acordul-cadru încheiat între CES, UNICE și CEEP, menționat anterior, este aplicabil acestui „personal auxiliar”, în sensul că îi sunt recunoscute și plătite, cu titlu de spor de vechime, drepturile salariale acordate funcționarilor de carieră, angajaților pe durată nedeterminată, funcționarilor temporari și angajaților cu contracte de muncă pe durată determinată?

               3)

               Regimul numirii și al încetării în mod liber a raportului de muncă, întemeiat pe motive privind încrederea, care este aplicabil acestui „personal [auxiliar]” în temeiul celor două legi spaniole menționate anterior, poate reprezenta un motiv obiectiv invocat în clauza 4 pentru justificarea unui tratament diferit?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza F-10/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din  18 septembrie 2007 Botos/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Asigurare de boală — Suportarea cheltuielilor medicale — Boală gravă — Comitet de gestionare — Expertiză medicală)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 septembrie 2007 Botos/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-10/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Asigurare de boală - Suportarea cheltuielilor medicale - Boală gravă - Comitet de gestionare - Expertiză medicală)
   (2007/C 269/124)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Patricia Botos (Meise, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei AIPN din 30 octombrie 2006 de respingere a reclamației introduse de reclamantă împotriva a șase decizii administrative privind în special recunoașterea bolii acesteia ca fiind gravă, în scopul stabilirii procentului de rambursare a cheltuielilor medicale prevăzut la articolul 72 alineatul (1) din Statutul funcționarilor.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile din 23 ianuarie 2006 și din 30 octombrie 2006 ale Comisiei Comunităților Europene în măsura în care îi refuză doamnei Botos rambursarea analizelor efectuate de RED Laboratories și de Ategis în procentul obișnuit al sistemului de asigurări de boală comun instituțiilor Comunităților Europene.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la celelalte motive.

               3)

               Doamna Botos suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata unei treimi din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Botos.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007, p. 31.


title: Cauza T-532/13: Ordonanța Tribunalului din 28 ianuarie 2015 – Kicks Kosmetikkedjan/OAPI – Kik Textilien (KICKS) („Marcă comunitară – Opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/28

      Ordonanța Tribunalului din 28 ianuarie 2015 – Kicks Kosmetikkedjan/OAPI – Kik Textilien (KICKS)
      (Cauza T-532/13) (1)

      ((„Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
      (2015/C 107/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stockholm, Suedia) (reprezentant: K. Strömholm, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 iulie 2013 (cauza R 991/2012-4) privind o procedură de opoziție între Kicks Kosmetikkedjan AB și Kik Textilien und Non-Food GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Reclamanta și cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

         (1)  JO C 359, 7.12.2013.


title: Cauza T-123/10: Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2011 — Hartmann/OAPI (Complete) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Complete — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Motivare — Produse care constituie o grupă omogenă — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/49

      Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2011 — Hartmann/OAPI (Complete)
      (Cauza T-123/10) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Complete - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Motivare - Produse care constituie o grupă omogenă - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2012/C 25/93)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Germania) (reprezentant: N. Aicher, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial B. Schmidt, ulterior R. Manea și R. Pethke, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 ianuarie 2010 (cauza R 601/2009-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Complete ca marcă comunitară

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 ianuarie 2010 (R 601/2009-4).

                  2.

                  OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Paul Hartmann AG, inclusiv cheltuielile necesare aferente procedurii în fața Camerei a patra de recurs.

         (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-105/11 P: Recurs introdus la 2 martie 2011 de Regatul Țărilor de Jos împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauzele conexate T-231/06 și T-237/06, Regatul Țărilor de Jos (T-231/06) și Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06)/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/3

         Recurs introdus la 2 martie 2011 de Regatul Țărilor de Jos împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauzele conexate T-231/06 și T-237/06, Regatul Țărilor de Jos (T-231/06) și Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06)/Comisia Europeană
   (Cauza C-105/11 P)
   2011/C 238/04
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurent: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.M. Wissels și M. Noort, agenți)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Stichting Nederlandse Publieke Omroep, fostă Nederlandse Omroep Stichting (NOS)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2010 în cauzele conexate T-231/06 și T-237/06;

               —

               soluționarea cauzei prin anularea Deciziei 2008/136/CE (1) a Comisiei din 22 iunie 2006 în măsura în care Comisia constată în aceasta că un cuantum de 42,457 milioane de euro trebuie calificat drept ajutor nou și recuperat ca parte dintr-o sumă totală de 76,327 milioane de euro (majorată cu dobânzi);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele aferente procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Prin motivul invocat, recurentul susține că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii întrucât pornește de la o interpretare incorectă a articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatele (1) și (3) TFUE coroborate cu articolul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (2) și întrucât nu și-a motivat aprecierile sau în orice caz nu le-a motivat suficient.
   Motivul cuprinde următoarele aspecte:

               1.

               pentru a concluziona că transferul constituie un ajutor nou, Tribunalul s-a bazat în mod eronat pe împrejurarea că articolul 109a din legea privind mijloacele de comunicare a fost introdus în aceasta după intrarea în vigoare a tratatului;

               2.

               pentru a concluziona că transferul constituie un ajutor nou, Tribunalul s-a bazat în mod eronat pe criteriul că acest ajutor răspunde unor „nevoi precise” (ale radiodifuziunii publice);

               3.

               pentru a concluziona că transferul constituie un ajutor nou, Tribunalul s-a bazat în mod eronat pe considerația că radiodifuziunea publică a beneficiat astfel de o supracompensare (complementară). Cuantumul unei eventuale supracompensări nu ar fi hotărâtor pentru a stabili dacă transferul constituie un ajutor nou. Aprecierea Tribunalului ar fi în orice caz motivată insuficient;

               4.

               Tribunalul a stabilit în mod eronat că, pentru a stabili dacă transferul constituie un ajutor nou, nu prezintă importanță proveniența transferului. Tribunalul ar ignora astfel distincția dintre ajutoarele noi și cele existente. Aprecierea Tribunalului ar fi în orice caz motivată insuficient;

               5.

               Tribunalul nu și-a motivat suficient aprecierea că nu este admisibil ca rezervele transferate să provină din finanțarea anuală a radiodifuziunii publice și, așadar, dintr-un ajutor existent;

               6.

               Tribunalul nu și-a motivat suficient aprecierea că mijloacele transferate provin din finanțări ad hoc și că, prin urmare, constituie un ajutor nou;

               7.

               Chiar dacă motivele Tribunalului criticate mai sus trebuie apreciate împreună, acestea nu pot justifica concluzia că transferul constituie un ajutor nou.

      (1)  Decizia Comisiei din 22 iunie 2006 privind finanțarea ad hoc a radiodifuziunilor publice din Țările de Jos C 2/2004 (ex NN 170/2003), (JO 2008, L 49, p. 1)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-297/06: Ordonanța președintelui Curții din 23 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/28

         Ordonanța președintelui Curții din 23 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-297/06) (1)

   (2007/C 183/50)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-235/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht Ried im Innkreis (Austria) la 2 iunie 2008 — Procedură penală împotriva Roland Langer

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht Ried im Innkreis (Austria) la 2 iunie 2008 — Procedură penală împotriva Roland Langer
   (Cauza C-235/08)
   (2008/C 223/35)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesgericht Ried im Innkreis
   Partea din acțiunea principală
   Roland Langer
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 43 CE (Tratatul de instituire a Comunității Europene în versiunea din 2 octombrie 1997, modificat ultima dată prin aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană la 25 aprilie 2005, JOCE L 157, p. 11) trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții care prevede că pot exploata jocuri de noroc în cazinouri numai societățile constituite ca societăți pe acțiuni cu sediul pe teritoriul acestui stat membru și care impune așadar constituirea sau achiziționarea unei astfel de societăți de capital în acest stat membru?

               2)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui monopol de stat în privința anumitor jocuri de noroc, precum jocurile de noroc în cazinouri, atunci când nu există în statul membru în cauză o politică coerentă și sistematică de limitare a jocurilor de noroc pentru că organizatorii care dispun de concesiuni într-un stat membru încurajează participarea la jocuri de noroc — precum pariuri sportive și loterii naționale — și fac publicitate în acest sens la televiziune, în ziare și reviste, publicitate care anunță chiar că o sumă în numerar va fi oferită pentru un buletin de participare cu puțin timp înaintea extragerii („TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück”) („Succes — Crede în șansă”)?

               3)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții potrivit căreia toate concesiunile de exploatare a jocurilor de noroc și a cazinourilor prevăzute de o reglementare națională privind jocurile de noroc se acordă pentru o perioadă de 15 ani în temeiul unei reglementări care exclude de la procedura de cerere de ofertă concurenții comunitari (care nu au naționalitatea acestui stat)?


               15.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/16

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur la data de 4 septembrie 2014 în cauza Wow air ehf./Samkeppniseftirlitið (Autoritatea islandeză în materie de concurență), Isavia ohf. și Icelandair ehf.
   (Cauza E-18/14)
   (2015/C 11/06)
   Prin scrisoarea din 4 septembrie 2014, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik, Islanda) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la data de 4 septembrie 2014, vizând obținerea unui aviz consultativ în cauza Wow air ehf./Samkeppniseftirlitið (Autoritatea islandeză în materie de concurență), Isavia ohf. și Icelandair ehf., cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Sunt statele membre obligate de Regulamentul (CEE) nr. 95/93 al Consiliului din 18 ianuarie 1993 privind normele comune de alocare a sloturilor orare pe aeroporturile comunitare să se asigure că unui coordonator desemnat în temeiul dispozițiilor din regulament i se acordă, în ceea ce privește executarea sarcinilor care îi revin, atribuții administrative independente, potrivit legislației naționale, ca parte a puterii executive a statului membru, sau statul membru dispune de o marjă discreționară pentru a decide statutul coordonatorului în conformitate cu legislația națională?

               2.

               În instrucțiunile vizând examinarea plângerilor privind alocarea sloturilor prevăzute la articolul 8 alineatul (7) și articolul 8 alineatul (8) din Regulamentul (CEE) nr. 95/93, se presupune că toate plângerile, inclusiv plângerile pe baza considerațiilor legate de concurență, vor fi supuse procedurii stabilite de acestea sau considerentul 15 din preambulul regulamentului trebuie înțeles în sensul că regulamentul se aplică fără a aduce atingere normelor în materie de concurență din tratat, în special articolelor 85 și 86, astfel încât plângerile pe baza considerațiilor legate de concurență să facă exclusiv obiectul jurisdicției autorităților de concurență din statul membru respectiv și, prin urmare, să fie depuse direct la acestea?

               3.

               În cazul în care autoritatea de concurență a unui stat membru emite instrucțiuni pe baza legislației naționale de concurență și cu trimitere la Regulamentul (CEE) nr. 95/93, cu intenția de a încuraja concurența, se presupune în regulament că aceste instrucțiuni vor fi emise organismului de administrare a unui aeroport/autorității competente sau ar trebui ca aceste instrucțiuni să fie emise coordonatorului?


title: Cauza C-291/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Cipru) la 27 mai 2013 — Sotiris Papasavvas/Fileleftheros Dimosia Etaireia, Takis Kounnafi și Giorgios Sertis

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Cipru) la 27 mai 2013 — Sotiris Papasavvas/Fileleftheros Dimosia Etaireia, Takis Kounnafi și Giorgios Sertis
   (Cauza C-291/13)
   2013/C 207/56
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Eparchiako Dikastirio Lefkosias

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sotiris Papasavvas

      Pârâți: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi și Giorgios Sertis

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere că reglementările statelor membre în materie de calomnie afectează capacitatea de a furniza servicii de informare prin mijloace electronice atât la nivel național, cât și în cadrul Uniunii, asemenea reglementări pot fi considerate restricții privind prestarea de servicii de informare în sensul Directivei 2000/31/CE?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, dispozițiile articolelor 12, 13 și 14 din Directiva 2000/31/CE în materie de răspundere sunt aplicabile în cauze de drept civil între particulari, cum ar fi chestiunile referitoare la răspunderea civilă în cazuri de calomnie, sau se limitează la răspunderea civilă pentru operațiuni comerciale/contracte cu consumatorii?

               3.

               Având în vedere finalitatea articolelor 12, 13 și 14 din Directiva 2000/31/CE, referitoare la răspunderea furnizorilor de servicii ale societății informaționale, și dat fiind că în numeroase state membre existența unei acțiuni judiciare este o condiție prealabilă pentru dispunerea unor măsuri provizorii de interzicere până la soluționarea litigiului, articolele menționate instituie drepturi individuale care pot fi invocate ca mijloace de apărare în cadrul unei acțiuni civile pentru calomnie sau constituie obstacole legale la introducerea unei asemenea acțiuni?

               4.

               Noțiunile „servicii ale societății informaționale” și „furnizor de servicii [ale societății informaționale]” care figurează la articolul 2 din Directiva 2000/31/CE și la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 98/34/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE, se aplică serviciilor de informare on line care nu sunt remunerate direct de destinatarul serviciilor, ci indirect prin intermediul anunțurilor publicitare comerciale care apar pe site-ul internet?

               5.

               Având în vedere definiția „furnizorului de servicii [ale societății informaționale]” vizată la articolul 2 din Directiva 2000/31/CE și la 1 alineatul (2) din Directiva 98/34/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE, în ce măsură ar fi posibil să se rețină că situațiile următoare sau una dintre acestea constituie o „simplă transmitere”, o „stocare-catching” sau o „stocare-hosting” în sensul articolelor 12, 13 și 14 din Directiva 2000/31/CE:

                           (a)

                           un ziar dotat cu un site internet accesibil gratuit pe care este publicată ediția electronică a versiunii imprimate cu toate articolele și anunțurile publicitare din aceasta, în format PDF sau în alt format electronic analog;

                           (b)

                           un ziar on line liber accesibil al cărui furnizor este remunerat prin intermediul anunțurilor publicitare comerciale care apar pe site-ul internet, informațiile publicate în ziarul on line fiind furnizate de personalul ziarului și/sau de jurnaliști independenți;

                           (c)

                           un site internet cu plată care furnizează unul dintre serviciile menționate la literele (a) și (b)?


title: Cauza C-355/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH/Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien [Trimitere preliminară — Achiziții publice — Directiva 89/665/CEE — Proceduri privind căile de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice — Articolul 1 alineatul (3) — Interesul de a exercita acţiunea — Articolul 2a alineatul (2) — Noțiunea „ofertant interesat” — Dreptul unui ofertant exclus definitiv de autoritatea contractantă de a formula o cale de atac împotriva deciziei ulterioare de atribuire a contractului]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH/Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien
   (Cauza C-355/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 89/665/CEE - Proceduri privind căile de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice - Articolul 1 alineatul (3) - Interesul de a exercita acţiunea - Articolul 2a alineatul (2) - Noțiunea „ofertant interesat” - Dreptul unui ofertant exclus definitiv de autoritatea contractantă de a formula o cale de atac împotriva deciziei ulterioare de atribuire a contractului])
   (2017/C 053/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH

      Intimate: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune ca unui ofertant care a fost exclus dintr-o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice printr-o decizie rămasă definitivă a autorității contractante să îi fie refuzat accesul la o cale de atac împotriva deciziei de atribuire a contractului de achiziții publice în cauză și împotriva încheierii contractului, atunci când numai ofertantul exclus și adjudecatarul acestui contract au depus oferte, iar ofertantul menționat susține că oferta acestui adjudecatar ar fi trebuit să fie de asemenea respinsă.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza T-17/17: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2017 – Constantinescu/Parlamentul

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/24

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2017 – Constantinescu/Parlamentul
   (Cauza T-17/17)
   (2017/C 070/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Radu Constantinescu (Kreuzweiler, Germania) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată și

         în consecință:

               —

               anularea deciziei din 27 mai 2016 a Oficiului pentru Infrastructură și Logistică – Luxemburg privind înscrierea copilului reclamantului la centrul de îngrijire a copiilor din Bertrange Mamer și, prin urmare, refuzul înscrierii acestuia la centrul de îngrijire din Kirchberg;

               —

               anularea deciziei din 7 octombrie 2016 a Parlamentului European de respingere a reclamației reclamantului din 6 iunie 2016 împotriva deciziei respective;

               —

               acordarea unor despăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit;

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”) și a articolului 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, pe încălcarea principiului nediscriminării și pe încălcarea normelor privind sarcina probei. În această privință, reclamantul reproșează pârâtului că a acordat derogări altor familii, in timp ce lui i-a refuzat o astfel de derogare fără ca diferența de tratament să fie justificată prin circumstanțe obiective.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe erori vădite de apreciere, pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de diligență, precum și pe încălcarea articolului 41 din cartă, care ar afecta decizia atacată.


title: Cauza C-20/07: Ordonanța președintelui Curții din 8 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/39

         Ordonanța președintelui Curții din 8 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-20/07) (1)

   (2008/C 22/69)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-609/16 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-118/14, LDC Argentina/Consiliul

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/38

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-118/14, LDC Argentina/Consiliul
   (Cauza C-609/16 P)
   (2017/C 030/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, avocat)

      Celelalte părți din procedură: LDC Argentina SA, Comisia Europeană, European Biodiesel Board (EBB)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 15 septembrie 2016, notificată Consiliului la 16 septembrie 2016, în cauza T-118/14, LDC Argentina SA/Consiliul;

               —

               respingerea cererii de anulare a regulamentului atacat formulate de reclamanta în primă instanță și

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  În primul rând, Tribunalul a aplicat un criteriu juridic greșit atunci când a examinat dacă Consiliul dispunea de elemente de probă pentru a decide că prețurile interne ale materiilor prime care figurau în registrele exportatorilor argentinieni relevanți erau suficient de denaturate pentru a justifica neluarea lor în considerare și recurgerea la metodologia prevăzută la articolul 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de bază (1). Procedând astfel, Tribunalul a impus acestei instituții o sarcină a probei prea dificilă.

               2.

                  În al doilea rând, aprecierea Tribunalului în sensul că probele prezentate de instituții nu erau suficiente pentru a demonstra că exista o denaturare considerabilă a prețurilor principalelor materii prime în Argentina ca efect al regimului taxelor de export diferențiate nu este motivată în mod adecvat.

               3.

                  În al treilea rând, dispozitivul hotărârii atacate care anulează taxele antidumping în măsura în care vizează reclamanta în prima instanță este disproporționat în raport cu unicul motiv de anulare examinat de Tribunal și conferă efecte necuvenite constatării nelegalității.

               4.

               Consiliul va demonstra că hotărârea atacată este viciată de mai multe erori de drept care îi afectează validitatea. În plus, Consiliul susține că faptele pe care se bazează primul motiv invocat de reclamanta în prima instanță sunt stabilite în suficientă măsură pentru ca Curtea să poată statua cu privire la acest motiv și să respingă cererea.

               5.

               Prin urmare, Consiliul solicită în mod respectuos anularea hotărârii atacate și respingerea cererii de anulare a regulamentului în litigiu formulate de reclamanta în prima instanță.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 2009, L 343, p. 51) („Regulamentul de bază”).


title: Cauza F-46/16: Acțiune introdusă la 26 august 2016 – ZZ/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/32

         Acțiune introdusă la 26 august 2016 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-46/16)
   (2016/C 371/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei privind executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice în măsura în care refuză recrutarea reclamantului ca funcționar pe postul pe care refuzase deja să îl recruteze și care a făcut obiectul deciziei care a fost anulată prin hotărârea menționată

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 27 octombrie 2015 prin care DG „Resurse umane” a Comisiei Europene a luat măsuri de executare a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 6 octombrie 2015, F-119/14, FE/Comisia;

               —

               anularea deciziei AIPN din 19 mai 2016 prin care AIPN a respins reclamația introdusă de reclamant împotriva deciziei sus-menționate;

               —

               obligarea pârâtei la plata a 25 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral, această sumă fiind stabilită cu titlu provizoriu;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-190/08: Acțiune introdusă la 14 mai 2008 — CHEMK și Kuznetskie ferrosplavy/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/25

         Acțiune introdusă la 14 mai 2008 — CHEMK și Kuznetskie ferrosplavy/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-190/08)
   (2008/C 197/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Chelyabinsk elektrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Chelyabinsk, Rusia) și Kuznetskie ferrosplavy OAO (Novokuznetsk, Rusia) (reprezentant: P. Vander Schueren, lawyer)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea regulamentului atacat în măsura în care le afectează pe reclamante;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamante în legătură cu aceste proceduri; sau

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamante în legătură cu aceste proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele invocă cinci motive în susținerea cererii lor de anulare a Regulamentului (CE) nr. 172/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse la importurile de ferosiliciu originare din Republica Populară Chineză, Egipt, Kazahstan, fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Rusia (1) (denumit în continuare „regulamentul atacat”), în măsura în care le afectează pe acestea. În subsidiar, reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei din 28 februarie 2008, notificată acestora la 3 martie 2008, prin care Comisia le-a respins cererea de suspendare a măsurilor antidumping care au fost introduse prin regulamentul atacat (denumită în continuare „decizia atacată”).
   În primul rând, reclamantele pretind că, în speță, Consiliul a acționat contrar articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază (2) (denumit în continuare „regulamentul de bază”) și nu și-a îndeplinit obligația de a furniza o motivare corespunzătoare atunci când a refuzat să utilizeze marja de profit reală a importatorului aflat în legătură cu reclamantele, pentru calcularea prețului lor de export.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că, prin faptul că a permis informarea anticipată a producătorului din Macedonia, SILMAK, Consiliul a încălcat principiul nediscriminării, precum și articolul 6 alineatul (7), articolul 8 alineatul (4) și articolul 20 alineatul (1) din regulamentul de bază.
   În al treilea rând, reclamantele afirmă că, în speță, Consiliul a acționat contrar articolului 3 alineatul (6) din regulamentul de bază, sâvârșind o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că industria comunitară a suferit un prejudiciu important.
   În al patrulea rând, reclamantele susțin că regulamentul atacat este contrar articolului 3 alineatul (6) și articolului 3 alineatul (7) din regulamentul de bază și cuprinde o eroare de drept, multiple erori vădite de apreciere, lipsă de diligență și o motivare necorespunzătoare, în măsura în care Consiliul nu ar fi luat în considerare efectul altor factori asupra situației industriei comunitare care separă legătura între importurile vizate și presupusul prejudiciu important adus industriei comunitare.
   În al cincilea rând, reclamantele susțin că, prin refuzul de le furniza informații cu privire la plângerea care a determinat deschiderea anchetei antidumping, Consiliul le-a încălcat dreptul la apărare.
   În subsidiar, reclamantele invocă un motiv de anulare a deciziei atacate, și anume faptul că prin respingerea cererii reclamantelor de suspendare a măsurilor, Comisia a săvârșit o eroare de drept, o eroare vădită de apreciere și a încălcat principiul egalității de tratament și principiul bunei administrări.

      (1)  JO 2008, L 55, p. 6.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza T-268/11 P: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Comisia/Strack [ „Recurs — Funcție publică — Foncționari — Concedii — Concediu medical — Anulare în primă instanță a deciziei Comisiei de respingere a reportării zilelor de concediu anual neluate de persoana în cauză — Articolul 4 din anexa V la Statut — Articolul 1e alineatul (2) din Statut — Directiva 2003/88/CE — Recurs întemeiat — Litigiu în stare de judecată — Respingerea acțiunii” ]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/19

         Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2012 — Comisia/Strack
   (Cauza T-268/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Foncționari - Concedii - Concediu medical - Anulare în primă instanță a deciziei Comisiei de respingere a reportării zilelor de concediu anual neluate de persoana în cauză - Articolul 4 din anexa V la Statut - Articolul 1e alineatul (2) din Statut - Directiva 2003/88/CE - Recurs întemeiat - Litigiu în stare de judecată - Respingerea acțiunii)
   2012/C 399/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și J. Currall, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 15 martie 2011, Strack/Comisia (F-120/07, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 15 martie 2011, Strack/Comisia (F-120/07).

               2.

               Respinge acțiunea formulată de domnul Guido Strack la Tribunalul Funcției Publice în cauza F-120/07.

               3.

               Domnul Strack și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în procedura desfășurată în fața Tribunalului Funcției Publice cât și în prezenta procedură.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-487/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ourense (Spania) la 2 noiembrie 2012 — Vueling Airlines S.A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense (Spania) la 2 noiembrie 2012 — Vueling Airlines S.A./Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
   (Cauza C-487/12)
   2013/C 26/46
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vueling Airlines S.A.

      Pârât: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

      Întrebarea preliminară

   Articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 prin care se stabilesc normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme naționale (articolul 97 din Legea nr. 48/1960 privind transportul aerian) care obligă transportatorii aerieni de pasageri să le recunoască acestora indiferent de situație dreptul de a înregistra o valiză fără nicio suprataxă sau vreun tarif suplimentar peste prețul de bază al biletului achiziționat?

      (1)  JO L 293, p. 3.


title: Cauza C-468/08: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/14

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-468/08)
   (2009/C 6/22)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și V. Peere, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/36/CE a expirat la 20 octombrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase încă toate măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza T-137/13: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2015 – Saferoad RRS/OAPI (MEGARAIL) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MEGARAIL — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/34

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2015 – Saferoad RRS/OAPI (MEGARAIL)
   (Cauza T-137/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MEGARAIL - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 198/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Germania) (reprezentant: C. Czychowski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2013 (cauza R 2536/2011-4) referitoare la cererea de înregistrare a semnului verbal „MEGARAIL” ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Saferoad RRS GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauzele conexate C-403/04 P și C-405/04 P: Hotărârea Curții (camera întâi) din 25 ianuarie 2007 — Sumitomo Metal Industries Ltd, Nippon Steel Corp./JFE Engineering Corp. fostă NKK Corp., JFE Steel Corp., fostă Kawasaki Steel Corp., Comisia, Autoritatea de Supraveghere AELS (Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața țevilor din oțel fără sudură — Protecția piețelor naționale — Sarcina și administrarea probelor — Durata procedurii în fața Tribunalului)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/2

         Hotărârea Curții (camera întâi) din 25 ianuarie 2007 — Sumitomo Metal Industries Ltd, Nippon Steel Corp./JFE Engineering Corp. fostă NKK Corp., JFE Steel Corp., fostă Kawasaki Steel Corp., Comisia, Autoritatea de Supraveghere AELS
   (Cauzele conexate C-403/04 P și C-405/04 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața țevilor din oțel fără sudură - Protecția piețelor naționale - Sarcina și administrarea probelor - Durata procedurii în fața Tribunalului)
   (2007/C 56/03)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurente: Sumitomo Metal Industries Ltd (reprezentanți: C. Vajda QC, G. Sproul și S. Szlezinger, Solicitors) Nippon Steel Corp. (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocats)

      Celelalte părți în proces: JFE Engineering Corp. fostă NKK Corp., JFE Steel Corp., JFE Steel Corp., fostă Kawasaki Steel Corp., Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Khan și A. Whelan, agenți), Autoritatea de Supraveghere AELS
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din 8 iulie 2004, JFE Engineering Corp. și alții/Comisie (cauzele conexate T-67/00, T-68/00, T-71/00 și T-78/00) pentru anularea parțială a deciziei 2003/382/CE a Comisiei din 8 decembrie 1999 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 din tratatul CE (IV/E-1/35.860-B țevi și conducte din oțel fără sudură) [notificată sub numărul C(1999) 4154] și pentru reducerea cuantumului amenzii aplicate recurentelor.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Sumitomo Metal Industries Ltd la plata cheltuielilor de judecată în cauza C-403/04 P și Nippon Steel Corp. la plata cheltuielilor de judecată în cauza C-405/04 P.

      (1)  JO C 284, 20.11.2004.


title: Cauza T-54/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 29 aprilie 2008 — Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/22

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 29 aprilie 2008 — Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-54/08) (1)

   (2008/C 158/38)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza F-18/15: Acțiune introdusă la 2 februarie 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/28

         Acțiune introdusă la 2 februarie 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-18/15)
   (2015/C 096/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de modificare a descrierii postului tip al reclamanților în aplicația sysper 2 și de a nu-i include în lista funcționarilor propuși pentru promovarea în gradele AD13 și AD14 în cadrul exercițiului de promovare al anului 2014

      Concluziile reclamanților

   Cu titlu principal:

               —

               constatarea nelegalității articolului 45 din Statut și a anexei I, precum și a măsurilor tranzitorii care se raportează la acestea

               —

               anularea Deciziei AIPN din 14 aprilie 2014 de modificare a dosarului de promovare al reclamanților cuprins în sistemul „Sysper 2” pentru a bloca orice posibilitate a promovării lor;

               —

               anularea deciziei subsecvente a AIPN, notificată la 24 iunie 2014, de a nu-i include pe reclamanți pe lista funcționarilor propuși pentru promovarea în gradele AD13 și AD14, în cadrul exercițiului anual de promovare 2014 prevăzut la articolul 45 din Statut;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               anularea Deciziei AIPN din 14 aprilie 2014 de modificare a dosarului de promovare a reclamanților cuprins în sistemul „Sysper 2” pentru a bloca orice posibilitate a promovării lor;

               —

               anularea deciziei subsecvente a AIPN, notificată la 24 iunie 2014, de a nu-i include pe reclamanți pe lista funcționarilor propuși pentru promovarea în gradele AD13 și AD14, în cadrul exercițiului anual de promovare 2014 prevăzut la articolul 45 din Statut;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-553/12: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Bateaux mouches/OAPI (BATEAUX-MOUCHES) [ „Marcă comunitară — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative BATEAUX MOUCHES — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/28

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Bateaux mouches/OAPI (BATEAUX-MOUCHES)
   (Cauza T-553/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative BATEAUX MOUCHES - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 212/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie des bateaux mouches SA (Paris, Franța) (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 octombrie 2012 (cauza R 1709/2011-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ BATEAUX-MOUCHES ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă Compagnie des bateaux mouches SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza T-380/07: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2007 — Kaloudis/OAPI — Fédération Française de Tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/39

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2007 — Kaloudis/OAPI — Fédération Française de Tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)
   (Cauza T-380/07)
   (2007/C 283/70)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamant: Dimitrios Kaloudis (Dasia-Corfu, Grecia) (reprezentant: G. Kaloudis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Fédération Française de Tennis (Paris, Franța)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 iulie 2007;

               —

               admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare Roland Garros SPORTSWEAR nr. 3114477 pentru clasa 25;

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura în fața camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Roland Garros SPORTSWEAR” pentru produse din clasa 25 — cererea nr. 3114477

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Fédération Française de Tennis

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională „Roland Garros” pentru produse din clasele 3, 16, 18, 22, 25, 28, 32, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate

      Decizia camerei de recurs: consideră că recursul reclamantului nu a fost formulat din cauza întârzierii la plata taxei de recurs


title: Cauza T-207/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 iunie 2007 — Europig/OAPI ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EUROPIG — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 iunie 2007 — Europig/OAPI
   (Cauza T-207/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EUROPIG - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2007/C 170/47)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Europig SA (Josselin, Franța) (reprezentant: D. Masson, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 31 mai 2006 (cauza R 1425/2005-4) referitoare la o cerere de înregistrare a mărcii verbale EUROPIG ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.1.2006.


title: Cauza F-63/10: Acțiune introdusă la 5 august 2010 — Lunetta/Comisia

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/29

         Acțiune introdusă la 5 august 2010 — Lunetta/Comisia
   (Cauza F-63/10)
   ()
   2010/C 260/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Calogero Lunetta (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și C. Christophe Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de închidere a procedurii inițiate în temeiul articolului 73 din statut în urma accidentului reclamantului din 13 august 2001 prin care i se recunoaște o rată a invalidității permanente parțiale de 6 % și obligarea pârâtei la plata către reclamantă a unei sume cu titlu de daune interese.

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea faptului că prezenta cerere introductivă este admisibilă;

               —

               dacă este cazul, invitarea pârâtei de a prezenta decizia adoptată de Președintele Curții de Justiție a Uniunii Europene în vederea desemnării celui de al treilea medic din comisia medicală;

               —

               dacă este cazul, invitarea pârâtei de a prezenta o copie a documentelor dosarului cu numărul 10006353;

               —

               anularea deciziei AIPN din 28 octombrie 2009 de închidere a procedurii inițiate în temeiul articolului 73 din statut în urma accidentului reclamantului din 13 august 2001 prin care i se recunoaște o rată a invalidității permanente parțiale de 6 % și, dacă este necesar, decizia AIPN prin care i se respinge reclamația;

               —

               în consecință, să se dispună evaluarea ratei „invalidității permanente parțiale” pe baza reglementării și a baremului de evaluare în vigoare în ziua accidentului și până la 1 ianuarie 2006 și reexaminarea cererii formulate de reclamant în temeiul articolului 73 din statut de o comisie medicală instituită în mod imparțial și neutru, care poate să lucreze rapid, în deplină independență și fără prejudecăți;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor daune interese stabilite ex aequo et bono la 50 000 de euro (cincizeci de mii de euro) pentru prejudiciul moral suferit în urma adoptării deciziilor atacate;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor daune interese stabilite în mod provizoriu la 25 000 de euro (douăzeci și cinci de mii de euro) pentru prejudiciul material suferit în urma adoptării deciziilor atacate;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor dobânzi de întârziere în privința capitalului datorat în temeiul articolului 73 din statut cu o rată de 12 % pe o perioadă care începe cel mai târziu la 13 august 2002, până la plata totală a capitalului;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata unor daune interese stabilite ex aequo et bono la 50 000 de euro (cincizeci de mii de euro) pentru prejudiciul suferit în urma încălcării termenului rezonabil;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-464/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalia) la 8 octombrie 2014 – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalia) la 8 octombrie 2014 – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-464/14)
   (2015/C 034/02)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 31 din Acordul cu Tunisia (1) constituie o normă clară, precisă și necondiționată și, prin urmare, imediat aplicabilă, din care trebuie să rezulte aplicarea în prezenta cauză a dreptului de stabilire?

               2)

               În caz afirmativ, dreptul de stabilire prevăzut în această dispoziție atrage consecințele invocate de reclamantă, în sensul că, în cazul contrar al încălcării sale, implică aplicarea mecanismului de deducere integrală prevăzut la articolul 46 alineatul 1 din CIRC [Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas (Codul privind impozitul pe profit)] în cazul dividendelor încasate de reclamantă de la filiala sa din Tunisia?

               3)

               Articolul 34 din Acordul cu Tunisia constituie o normă clară, precisă și necondiționată și, prin urmare, imediat aplicabilă din care trebuie să rezulte aplicarea în prezenta cauză a liberei circulații a capitalurilor, astfel încât trebuie să se considere că aceasta se referă la investiția realizată de reclamantă?

               4)

               În caz afirmativ, libera circulație a capitalurilor prevăzută în această dispoziție are implicațiile invocate de reclamantă, astfel încât să impună aplicarea, în cazul dividendelor încasate de filiala sa din Tunisia, a mecanismului de deducere integrală stabilit în articolul 46 alineatul 1 din CIRC?

               5)

               Dispozițiile articolului 89 din Acordul cu Tunisia condiționează răspunsul afirmativ la întrebările formulate mai sus?

               6)

               Aplicarea unui tratament restrictiv în cazul dividendelor distribuite de Société des Ciments de Gabés este justificată, dat fiind că în cazul Tunisiei nu există cadrul de cooperare stabilit în Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe (2)?

               7)

               Dispozițiile articolului 31 din Acordul cu Liban, coroborate cu dispozițiile articolului 34 din același Acord, constituie o normă clară, precisă și necondiționată și, prin urmare, imediat aplicabilă, din care trebuie să rezulte aplicabilitatea în prezenta cauză a liberei circulații a capitalurilor?

               8)

               În caz afirmativ, libera circulație a capitalurilor prevăzută în dispozițiile menționate are implicațiile invocate de reclamantă, astfel încât să impună aplicarea în cazul dividendelor încasate de la filiala sa din Liban a mecanismului deducerii integrale stabilit în articolul 46 alineatul 1 din CIRC?

               9)

               Dispozițiile articolului 103 din Acordul cu Liban (3) condiționează răspunsul afirmativ la întrebările formulate mai sus?

               10)

               Aplicarea unui tratament restrictiv în cazul dividendelor distribuite de Ciments de Sibline, S.A.L. este justificată, având în vedere că în cazul Libanului nu există cadrul de cooperare stabilit în Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe?

               11)

               În prezenta cauză, sunt aplicabile dispozițiile articolului 56 CE (devenit articolul 63 TFUE) și, în cazul unui răspuns afirmativ, din libera circulație a capitalurilor consacrată în acest articol rezultă necesitatea aplicării mecanismului deducerii integrale prevăzut la articolul 46 alineatul 1 din CIRC în cazul dividendelor distribuite în exercițiul 2009 de Société des Ciments de Gabés, S.A. și de Ciments de Sibline S.A.L. în favoarea reclamantei sau, ca o alternativă, a mecanismului deducerii parțiale prevăzut la alineatul 8 al aceleiași dispoziții?

               12)

               În cazul în care s-ar considera că libera circulație a capitalurilor este aplicabilă în prezenta cauză, neaplicarea mecanismelor de eliminare sau atenuare a dublei impuneri economice prevăzute în legislația portugheză în vigoare la acea dată în cazul dividendelor în cauză poate fi justificată de faptul că în cazul Tunisiei și al Libanului nu există cadrul de cooperare stabilit prin Directiva 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe?

               13)

               Dispozițiile clauzei de standstill din articolul 57 alineatul (1) CE (devenit articolul 64 TFUE) împiedică aplicarea liberei circulații a capitalurilor, cu acele consecințe invocate de reclamantă?

               14)

               Clauza de standstill prevăzută la articolul 57 alineatul (1) CE (devenit articolul 64 TFUE) devine inaplicabilă ca urmare a introducerii între timp a regimului avantajelor fiscale în cazul investițiilor de natură contractuală stabilit prin articolul 41 alineatul 5 litera b) din EBF [Estatuto dos Benefícios Fiscais] și a regimului prevăzut la articolul 42 din EBF pentru dividendele provenind din țările de limbă portugheză din Africa [PALOP] și Timorul de Est?

      (1)  Acordul euro-mediteranean de constituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Republica Tunisia, pe de altă parte (JO 1998, L 92, p. 2).

      (2)  JO L 336, p. 15, Ediție specială 09/vol. 1, p. 94.

      (3)  Acordul euro-mediteranean de instituire a unei asocieri între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Libaneză, pe de altă parte (JO 2006, L 143, p. 2).


title: Cauza T-169/12: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — CHEMK și KF/Consiliul

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/34

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — CHEMK și KF/Consiliul
   (Cauza T-169/12)
   2012/C 165/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Chelyabinsk, Rusia); și Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuznetsk, Rusia) (reprezentant: B. Evtimov, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 60/2012 al Consiliului din 16 ianuarie 2012 de încheiere a reexaminării intermediare parțiale, în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, a măsurilor antidumping aplicabile importurilor de ferosiliciu originar, printre altele, din Rusia (JO L 22, p. 1), în ceea ce le privește pe reclamante;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe

                           —

                           Încălcarea articolului 11 alineatul (9) coroborat cu articolul 2 alineatul (12) din „regulamentul de bază” (1) de către instituții întrucât nu au stabilit valoarea marjei de dumping a reclamantelor. În plus, sau în subsidiar, instituțiile au săvârșit o eroare de drept și au depășit marja de apreciere în cadrul competenței lor de evaluare prospective în temeiul articolului 11 alineatul (3) permițând constatărilor privind caracterul durabil al circumstanțelor modificate să includă constatările privind dumpingul, afectând constatările privind marja de dumping modificată în cadrul reexaminării intermediare și extinzând obiectul analizei privind continuarea dumpingului astfel încât să includă/afecteze constatările privind marja de dumping. În sfârșit, instituțiile au încălcat dreptul la apărare al reclamantelor în ceea ce privește dumpingul, necomunicându-le acestora calculul final al dumpingului.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe

                           —

                           O eroare vădită de apreciere săvârșită de instituții atunci când au reținut că trebuia operată o ajustare a prețului de export al reclamantelor pentru a ține seama de cheltuielile de vânzare, cheltuielile administrative și de profitul obținut de RFAI și atunci când au constatat în continuare că reclamantele și RFAI nu constituie o entitate economică unică.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe

                           —

                           încălcarea de către instituții a articolului 11 alineatul (3) al treilea paragraf și/sau săvârșirea de către acestea a unor erori vădite de apreciere atunci când au reținut că nu exista nicio schimbare durabilă a circumstanțelor în ceea ce privește reducerea marjei de dumping a reclamantelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene („regulamentul de bază”) (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-680/16 P: Recurs introdus la 23 decembrie 2016 de Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel și Remedia d.o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 20 octombrie 2016 în cauza T-672/14, Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Comisia Europeană

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/13

         Recurs introdus la 23 decembrie 2016 de Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel și Remedia d.o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 20 octombrie 2016 în cauza T-672/14, Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o./Comisia Europeană
   (Cauza C-680/16 P)
   (2017/C 078/19)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (reprezentanți: P. Klappich și C. Schmidt, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 20 octombrie 2016 în cauza T-672/14, precum și anularea Deciziei de punere în aplicare C(2014) 6030 final a pârâtei din 19 august 2014 privind autorizațiile de introducere pe piață a medicamentelor de uz uman pentru uz topic cu o concentrație ridicată de estradiol, în conformitate cu articolul 31 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului, în măsura în care decizia menționată obligă statele membre să respecte obligațiile prevăzute pentru medicamentele pentru uz topic cu un conținut de 0,01 % în greutate de estradiol, menționate și nemenționate în anexa I la aceasta, cu excepția restricției în temeiul căreia medicamentele pentru uz topic cu un conţinut de 0,01 % în greutate de estradiol, menționate în aceeași anexă, pot fi administrate doar intravaginal;

               —

               în mod subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului menționate la punctul 1, precum și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele invocă trei motive.

               1.

                  Primul motiv: încălcarea articolelor 31 și 32 din Directiva 2001/83/CE

               În acest context, recurentele invocă faptul că decizia de punere în aplicare atacată se întemeiază pe o procedură inițiată și desfășurată în mod nelegal din punct de vedere formal. Recurentele invocă în primul rând faptul că, contrar dispozițiilor articolului 31 alineatul (1) prima teză din Directiva 2001/83/CE (1), procedura nu a fost inițiată anterior, ci abia ulterior adoptării unei decizii de respingere a cererii de reînnoire a autorizației pentru medicamentul în cauză. În plus, în lipsa unor raportări actuale a unor îndoieli legate de siguranța medicamentului, nu a fost vorba despre un caz special care să prezinte un interes pentru Uniune. În continuare, faptul că a fost numit un raportor principal care este membru al Comitetului pentru medicamente de uz uman (CHMP) din statul membru care a inițiat acțiunea constituie o încălcare a principiului unei analizei atente și imparțiale, prevăzut la articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene. În orice caz, se constată un tratament părtinitor atât din punct de vedere obiectiv, cât și din punct de vedere subiectiv în condițiile în care, la data introducerii acțiunii, la nivel național este pendinte un litigiu între statul membru din care provine raportorul principal și deținătorul autorizației de introducere pe piață, având ca obiect respingerea cererii de reînnoire a autorizației pentru medicamentul în discuție. În sfârșit, recurentele critică încălcarea dreptului oricărei persoane de a fi ascultată, întrucât, în cadrul procedurii desfășurate în cadrul CHMP, prima recurentă nu a fost ascultată cu privire la conținutul cererii de modificare a autorizației.

               2.

                  Al doilea motiv de recurs: încălcarea articolului 116 prima teză și a articolului 126 prima teză din Directiva 2001/83/CE

               În această privință, recurentele susțin că s-a încălcat principiul repartizării obligației de prezentare a faptelor și sarcina probei, întrucât în ceea ce privește aprecierea revizuită a raportului beneficii/riscuri, CHMP se întemeiază exclusiv pe lipsa unor studii privind existența unui risc întemeiat numai pe ipoteze. CHMP a apreciat în mod eronat riscurile medicamentului, întrucât nu a ținut seama în mod suficient de datele de farmacovigilență. Nu s-a ținut seama așadar de împrejurarea că, în cursul unei perioade de prezență pe piață de peste 45 de ani, nu s-au semnalat raportări privind existența unor riscuri grave legate de utilizarea medicamentului, menite să confirme riscurile ipotetice enunțate de CHMP. În plus, recurentele invocă faptul că, din punct de vedere științific, expertiza CHMP nu conține o motivare rezonabilă și sustenabilă a riscurilor ipotetice.

               3.

                  Al treilea motiv: încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament

               Recurentele invocă în primul rând încălcarea principiului proporționalității, întrucât, cel puțin pe planul efectelor juridice, ar trebui să se țină seama de caracterul pur ipotetic al riscurilor, a căror materializare este deosebit de improbabilă. Astfel, numai o actualizare a avertismentelor privind sănătatea sau decizia de a realiza un studiu de siguranță ar constitui măsuri proporționale. În plus, excluderea unei utilizări repetate a medicamentului încalcă principiul proporționalității, întrucât în cazul unor medicamente similare s-au actualizat doar avertismentele privind sănătatea. Or, excluderea unei utilizări repetate a medicamentului se dispune numai în cazul medicamentelor pentru care s-a dovedit existența riscului de a pune în pericol viața pacientului.

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.


title: Cauza F-45/13: Acțiune introdusă la 15 mai 2013 — ZZ și alții/BEI

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/62

         Acțiune introdusă la 15 mai 2013 — ZZ și alții/BEI
   (Cauza F-45/13)
   2013/C 207/108
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor care figurează în fișele de salariu, de aplicare a deciziei generale a Băncii Europene de Investiții care stabilește o creștere salarială limitată la 2,3 % pentru întregul personal și a deciziei care stabilește o grilă de merit care determină o pierdere cuprinsă între 1 și 3 % din salariu, și cererea subsecventă de obligare a instituției la plata diferenței de remunerație, precum și la plata unor daune interese

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor de aplicare în cazul reclamanților a deciziei Consiliului de administrație al BEI din 18 decembrie 2012 de stabilire a unei creșteri salariale limitate la 2,3 % și a deciziei Comitetului de direcție al BEI din 29 ianuarie 2013 care definește o grilă de merit care determină o pierdere cuprinsă între 1 și 3 % din salariu, potrivit reclamanților, decizii care figurează în fișele de salariu din aprilie 2013, precum și anularea, în aceeași măsură, a tuturor deciziilor care figurează în fișele de salariu ulterioare și, în măsura în care este necesar, anularea notei de informare pe care pârâta a adresat-o reclamanților la 5 februarie 2013;

               —

               obligarea pârâtei la plata diferenței de remunerație care rezultă din decizia citată anterior a Consiliului de administrație al BEI din 18 decembrie 2012 și din cea a Comitetului de direcție al BEI din 29 ianuarie 2013 în raport cu aplicarea grilei de merit „4-3-2-1-0” și a grilei „tânăr”„5-4-3-1-0”, sau, cu titlu subsidiar, pentru reclamanții care au avut o notă A, în raport cu aplicarea grilei de merit 3-2-1-0-0 și, pentru reclamanții cărora li se aplică grila „tânăr”, în raport cu o grilă tânăr „4-3-2-0-0”; această diferență de remunerație trebuie majorată cu dobânzi de întârziere care încep să curgă de la 12 aprilie 2013 și apoi de la data de 12 a fiecărei luni până la plata integrală a sumei datorate, dobânzile respective fiind stabilite la nivelul ratei BCE majorate cu 3 puncte;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor daune interese pentru prejudiciul suferit ca urmare a pierderii puterii de cumpărare, acest prejudiciu fiind evaluat ex aequo et bono, și cu titlu provizoriu, la 1,5 % din remunerația lunară a fiecărui reclamant;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.