title: Cauza C-792/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de AZ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-196/19, AZ/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/23

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de AZ împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-196/19, AZ/Comisia
      (Cauza C-792/21 P)
      (2022/C 73/28)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: AZ (reprezentanți: T. Hartmann, D. Fouquet, M. Kachel, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  1.

                              a)

                              anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2021 în cauza T-196/19 și anularea Deciziei Comisiei Europene din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), notificată cu numărul C(2018) 3166, pentru anii 2012 și 2013;

                              b)

                              în subsidiar față de litera a), anularea hotărârii atacate și anularea deciziei în litigiu în privința recurentei;

                  2.

                  în subsidiar față de punctul 1,

                              a)

                              anularea hotărârii atacate și anularea deciziei în litigiu în măsura în care aceasta dispune, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 20 % din taxele de rețea publicate, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 500 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 15 % din aceste taxe, iar pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 8 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 10 % din taxele menționate și, în rest, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru a se pronunța asupra punctului 1 litera a) din concluziile formulate în primă instanță și a anula decizia în litigiu;

                              b)

                              în subsidiar față de litera a), anularea hotărârii atacate și anularea deciziei în litigiu în măsura în care aceasta dispune, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 20 % din taxele de rețea publicate și, în rest, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru a se pronunța asupra punctului 1 litera b) din concluziile formulate în primă instanță și a anula în întregime [sau „de asemenea, în rest”] în privința recurentei decizia în litigiu;

                  3.

                  în subsidiar față de punctul 2,

                              a)

                              anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru a se pronunța asupra punctului 1 litera a) din concluziile formulate în primă instanță și a anula decizia în litigiu;

                              b)

                              în subsidiar față de litera a), anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru a se pronunța asupra punctului 1 litera b) din concluziile formulate în primă instanță și a anula în privința recurentei decizia în litigiu;

                  4.

                  în subsidiar față de punctul 3,

                              a)

                              anularea hotărârii atacate și anularea deciziei în litigiu în măsura în care aceasta dispune, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 20 % din taxele de rețea publicate, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 500 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 15 % din aceste taxe, iar pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 8 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 10 % din taxele menționate;

                              b)

                              în subsidiar față de litera a), anularea hotărârii atacate și anularea deciziei în litigiu în privința recurentei în măsura în care aceasta dispune, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 20 % din taxele de rețea publicate;

                  5.

                  în subsidiar față de punctul 4,

                              a)

                              anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru a se pronunța asupra punctului 2 litera a) din concluziile formulate în primă instanță, anularea deciziei în litigiu în măsura în care aceasta dispune, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 20 % din taxele de rețea publicate, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 500 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 15 % din aceste taxe, iar pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 8 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 10 % din taxele menționate;

                              b)

                              în subsidiar față de litera a), anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru a se pronunța asupra punctului 2 litera b) din concluziile formulate în primă instanță, anularea deciziei în litigiu în privința recurentei în măsura în care aceasta dispune, pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază având un minimum de 7 000 de ore de utilizare anuală, rambursarea a peste 20 % din taxele de rețea publicate;

                  6.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat și a cheltuielilor de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

         Primul și al doilea motiv: încălcarea dreptului de a fi ascultat și încălcarea obligației de motivare

      În cadrul primelor două motive, recurenta susține că Tribunalul a încălcat dispoziții procedurale de drept al Uniunii, și anume dreptul recurentei de a fi ascultată și obligația Tribunalului de motivare a hotărârii. Ca urmare a acestor încălcări, Tribunalul concluzionează în mod eronat în sensul existenței unui ajutor de stat ilegal în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      Primul aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal a argumentației recurentei privind caracterul eronat al cadrului de referință care stă la baza examinării caracterului selectiv (punctele 8, 117 și 127 din hotărârea atacată).
      Al doilea aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal a argumentației recurentei în ceea ce privește stabilirea cuantumului suprataxei prevăzute la articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”) (punctele 12, 68, 100 și 101 din hotărârea atacată).
      Al treilea aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal, în cadrul examinării caracterului statal al resurselor, a argumentației recurentei în ceea ce privește nerambursarea tuturor pierderilor de venituri și a tuturor costurilor care rezultă din acordarea de scutiri de la plata taxelor de rețea (punctele 95 și 96 din hotărârea atacată).
      Al patrulea aspect al acestor două motive se întemeiază pe neluarea în considerare de către Tribunal, în cadrul analizei caracterului statal al resurselor, a argumentației recurentei privind nulitatea deciziei din 2011 a Bundesnetzagentur (punctul 76 din hotărârea atacată).

         Al treilea motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

      În cadrul celui de al treilea motiv, recurenta susține în plus că Tribunalul a încălcat dispoziții de drept material al Uniunii atunci când a considerat că suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV este un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În primul rând, recurenta susține în această privință că, în cadrul analizei sale, Tribunalul a aplicat criterii eronate din punct de vedere juridic în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește taxa în sensul dreptului ajutoarelor de stat și controlul de către stat (punctele 77, 83, 86 și 101 din hotărârea atacată).
      În al doilea rând, recurenta susține că, întemeindu-se pe o prezentare distorsionată a dreptului național, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a calificat suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV drept taxă în sensul ajutoarelor de stat, în pofida lipsei atât a unei obligații de percepere de către operatorii de rețea, cât și a unei obligații de plată de către utilizatori sau de către consumatorii finali de energie electrică și în pofida faptului că nu au fost rambursate operatorilor de rețea toate pierderile și toate costurile (punctele 68 și 75-115 din hotărârea atacată).
      În al treilea rând, recurenta susține că, întemeindu-se pe o prezentare distorsionată a dreptului național, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat în sensul existenței unui control de stat al suprataxei prevăzute la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV, întrucât a plecat de la ipoteza existenței unei obligații de percepere și a unei acoperiri integrale a costurilor și a considerat că Bundesnetzagentur a stabilit cuantumul suprataxei (punctele 100-112 din hotărârea atacată).
      În al patrulea rând, recurenta susține că, întemeindu-se pe o prezentare distorsionată a dreptului național, Tribunalul a stabilit un cadru de referință incomplet și eronat (punctele 8 și 128-131 din hotărârea atacată).

         Al patrulea motiv: încălcarea principiului nediscriminării

      În sfârșit, al patrulea motiv al recurentei se întemeiază pe încălcarea principiului nediscriminării, întrucât Tribunalul nu a ținut seama de diferența de tratament nelegală care rezultă din recuperarea ajutorului impusă prin decizia în litigiu a Comisiei în raport cu norma tranzitorie prevăzută la articolul 32 alineatul (7) din Ordonanța StromNEV din 2013 și, prin urmare, a apreciat că principiul general al egalității de tratament consacrat de dreptul Uniunii nu a fost încălcat (punctul 141 din hotărârea atacată).


title: Cauza C-793/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-196/19, AZ/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/26

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-196/19, AZ/Comisia
      (Cauza C-793/21 P)
      (2022/C 73/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și R. Kanitz, agenți)

         Celelalte părți din procedură: AZ, Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2021 în cauza T-196/19, în măsura în care a respins acțiunea ca nefondată;

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din StromNEV, C(2018) 3166 final, pentru anii 2012 și 2013, în conformitate cu articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și în fața Curții.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că schema instituită prin articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”) constituia un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În primul rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii caracterului statal al taxelor de rețea, că existența unui cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali și controlul statului asupra fondurilor sau asupra gestionarilor acestor fonduri erau două elemente care „fac parte dintr-o alternativă”.
      În al doilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui „cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali”, că relația dintre furnizorul de energie electrică și consumatorii finali de energie electrică era lipsită de relevanță. În plus, Tribunalul a luat în considerare în mod eronat obligația de percepere, iar nu obligația legală de plată a taxelor de rețea.
      În al treilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui control statal sau a unei competențe de dispoziție a statului, că alocarea exclusivă a taxelor de rețea percepute nu excludea ca statul să poată dispune de aceste fonduri.


title: Cauza C-794/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-233/19 și T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG și Infineon Technologies AG/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/26

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-233/19 și T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG și Infineon Technologies AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-794/21 P)
      (2022/C 73/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și R. Kanitz, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG, Infineon Technologies AG, Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-233/19 și T-234/19, în măsura în care a respins acțiunile ca nefondate;

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din StromNEV, C(2018) 3166 final, pentru anii 2012 și 2013, în conformitate cu articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și în fața Curții.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că schema instituită prin articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”) constituia un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În primul rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii caracterului statal al taxelor de rețea, că existența unui cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali și controlul statului asupra fondurilor sau asupra gestionarilor acestor fonduri erau două elemente care „fac parte dintr-o alternativă”.
      În al doilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui „cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali”, că relația dintre furnizorul de energie electrică și consumatorii finali de energie electrică era lipsită de relevanță. În plus, Tribunalul a luat în considerare în mod eronat obligația de percepere, iar nu obligația legală de plată a taxelor de rețea.
      În al treilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui control statal sau a unei competențe de dispoziție a statului, că alocarea exclusivă a taxelor de rețea percepute nu excludea ca statul să poată dispune de aceste fonduri.


title: Cauza C-795/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de WEPA Hygieneprodukte GmbH și WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, aceasta din urmă fostă Wepa Leuna GmbH și Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH și alții/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/27

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de WEPA Hygieneprodukte GmbH și WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, aceasta din urmă fostă Wepa Leuna GmbH și Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH și alții/Comisia Europeană
      (Cauza C-795/21 P)
      (2022/C 73/31)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurente: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, aceasta din urmă fostă Wepa Leuna GmbH și Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (reprezentanți: H. Janssen, A. Vallone, avocați, D. Salm, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  1.

                  anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-238/19;

                  2.

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din StromNEV;

                  3.

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  4.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv, recurentele susțin că Tribunalul a denaturat faptele și nu a respectat conținutul și întinderea dreptului național atunci când a considerat, în susținerea deciziei sale, în primul rând, că Bundesnetzagentur a stabilit în mod obligatoriu cuantumul suprataxei prevăzute la articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”), în al doilea rând, că Bundesnetzagentur a adoptat prevederi foarte detaliate în acest cadru și, în al treilea rând, că pierderile operatorilor de rețea fuseseră acoperite integral prin suprataxa menționată. Recurentele invocă, așadar, lipsa totală a unor fapte relevante pentru Tribunal care să dovedească existența unui control din partea statului asupra fondurilor percepute prin intermediul suprataxei.
      În cadrul celui de al doilea motiv, recurentele susțin că Tribunalul nu a respectat condițiile de existență a unui ajutor acordat prin intermediul resurselor de stat, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În primul rând, Tribunalul nu respectă faptul că suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV nu constituie nici o taxă, nici o „sarcină obligatorie”, nici o „taxă parafiscală” (primul aspect al celui de al doilea motiv). În al doilea rând, Tribunalul nu respectă faptul că scutirea pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 alineatul (2) a doua teză din Ordonanța StromNEV și suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV nu reprezentau un ajutor acordat prin intermediul resurselor de stat (al doilea aspect al celui de al doilea motiv). Or, dacă suprataxa nu este o taxă – situație care se regăsește în speță –, condiția cuprinsă la articolul 107 alineatul (1) TFUE nu este îndeplinită, în opinia Tribunalului. În plus, chiar dacă ar fi vorba despre o taxă, condiția cuprinsă la articolul 107 alineatul (1) TFUE nu ar fi îndeplinită, dat fiind că suprataxa nu este un ajutor de stat sau un ajutor acordat prin intermediul resurselor de stat.


title: Cauza C-796/21 P: Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH și alții/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/28

      Recurs introdus la 16 decembrie 2021 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauza T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH și alții/Comisia Europeană
      (Cauza C-796/21 P)
      (2022/C 73/32)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și R. Kanitz, agenți)

         Celelalte părți din procedură: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, ultima fostă Wepa Leuna GmbH și Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH, precum și Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 octombrie 2021 în cauza T-238/19, în măsura în care a respins acțiunea ca nefondată;

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din StromNEV, C(2018) 3166 final, pentru anii 2012 și 2013, în conformitate cu articolul 61 primul paragraf din Statutul Curții;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și în fața Curții.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că schema instituită prin articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”) constituia un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În primul rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii caracterului statal al taxelor de rețea, că existența unui cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali și controlul statului asupra fondurilor sau asupra gestionarilor acestor fonduri erau două elemente care „fac parte dintr-o alternativă”.
      În al doilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui „cost obligatoriu în sarcina consumatorilor sau a clienților finali”, că relația dintre furnizorul de energie electrică și consumatorii finali de energie electrică era lipsită de relevanță. În plus, Tribunalul a luat în considerare în mod eronat obligația de percepere, iar nu obligația legală de plată a taxelor de rețea.
      În al treilea rând, Tribunalul a considerat în mod eronat, în cadrul aprecierii existenței unui control statal sau a unei competențe de dispoziție a statului, că alocarea exclusivă a taxelor de rețea percepute nu excludea ca statul să poată dispune de aceste fonduri.


title: Cauza C-800/21 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2021 de Infineon Technologies AG și Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-233/19 și T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG și Infineon Technologies AG/Comisia Europeană

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/29

      Recurs introdus la 17 decembrie 2021 de Infineon Technologies AG și Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-233/19 și T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG și Infineon Technologies AG/Comisia Europeană
      (Cauza C-800/21 P)
      (2022/C 73/33)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurente: Infineon Technologies AG și Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (reprezentanți: L. Assmann și M. Peiffer, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Federală Germania

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-233/19 și T-234/19 (ECLI:EU:T:2021:647);

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei Europene din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din StromNEV;

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta procedură își are originea într-o scutire de la plata taxelor de rețea, în temeiul căreia recurentele au fost scutite, în anii 2012 și 2013, de la plata taxelor de rețea către operatorii de rețea pentru aprovizionările cu energie electrică din rețeaua generală (denumită în continuare „scutirea de la plata taxelor de rețea”).
      Recurentele susțin că Tribunalul a statuat în hotărârea atacată că scutirea de la plata taxelor de rețea a fost finanțată prin intermediul resurselor de stat și, prin urmare, constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE (punctul 111 din hotărârea atacată). Astfel, Tribunalul ar fi denaturat în mod fundamental noțiunea de ajutor de stat în sensul jurisprudenței Curții.
      Scutirea de la plata taxelor de rețea ar fi fost finanțată prin suprataxa prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Stromnetzentgeltverordnung (Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică, „Ordonanța StromNEV”). Contrar celor statuate de Tribunal la punctul 97 din hotărârea atacată, aceasta nu ar fi o sarcină obligatorie în sensul jurisprudenței Curții, care ar putea fi un indiciu al caracterului statal al resurselor, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      Prin intermediul recursului, recurentele contestă în primul rând aplicarea dreptului european și susțin că Tribunalul ar fi apreciat în mod eronat dreptul național în raport cu criteriile dreptului european al ajutoarelor de stat (primul motiv de recurs). În realitate, scutirile de la plata taxelor de rețea nu au fost acordate prin intermediul resurselor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      Din jurisprudența Curții ar reieși că există resurse de stat în acest sens numai dacă există o legătură suficient de directă cu bugetul de stat. Or, suprataxa în litigiu, prevăzută la articolul 19 alineatul (2) din Ordonanța StromNEV, nu ar avea o legătură suficient de directă cu bugetul statului german. Suprataxa menționată rămâne astfel o resursă privată, iar nu o resursă de stat, plătită de utilizatorii rețelei către operatorii de rețea.
      În susținerea recursului, recurentele susțin și că Tribunalul a denaturat faptele întrucât nu a respectat conținutul și întinderea dreptului național (al doilea motiv de recurs).


title: Cauza C-803/21 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2021 de Versobank AS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-351/18 și T-584/18, Ukrselhosprom PCF și Versobank/ECB

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/30

      Recurs introdus la 17 decembrie 2021 de Versobank AS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 6 octombrie 2021 în cauzele conexate T-351/18 și T-584/18, Ukrselhosprom PCF și Versobank/ECB
      (Cauza C-803/21 P)
      (2022/C 73/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Versobank AS (reprezentant: O. Behrends, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE), Comisia Europeană, Ukrselhosprom PCF LLC

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  respingerea recursului;

                  —

                  declararea nulității deciziilor BCE privind revocarea autorizației acordate recurentei în data de 26 martie 2018 (denumită în continuare „prima decizie contestată”) și în data de 17 iulie 2018 (denumită în continuare „a doua decizie contestată”);

                  —

                  în măsura în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu poate pronunța o hotărâre pe fond, trimiterea cauzelor conexate T-351/18 și T-584/18 Tribunalului pentru a se pronunța asupra acțiunilor în anulare; și

                  —

                  obligarea BCE la plata către recurentă a cheltuielilor de judecată efectuate în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă șase motive:
      Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a apreciat în mod nejustificat că nu era necesar să se pronunțe în cauza T-351/18, a omis în mod eronat să ia în considerare faptul că presupusul efect ex tunc al celei de a doua decizii contestate încălca articolul 263 TFUE și a reținut în mod eronat că recurenta nu avea niciun interes pentru anularea primei decizii contestate.
      Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept cu privire la numeroase încălcări ale unor norme fundamentale de procedură.
      Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a omis în mod eronat să recunoască că BCE și-a depășit propria competență efectuând constatări în domeniul serviciilor de plată și al altor servicii financiare, în materie de CSB/CFT (combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului) sau în materie de rezoluție.
      Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a făcut constatări într-o chestiune care era exclusă printr-o tranzacție încheiată în fața unei instanțe administrative naționale.
      Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul a aplicat în mod eronat SRMR (1) în locul dreptului național cu privire la evaluările potrivit cărora o instituție este în dificultate sau în pericol de a intra în dificultate și cu privire la deciziile de a nu proceda prin rezoluție și a interpretat în mod eronat semnificația lor fără a dispune publicarea unor asemenea decizii.
      Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul (1) nu a respectat limitele propriei competențe în sensul articolului 263 TFUE prin faptul că a efectuat constatări guvernate de dreptul național care intră în competența exclusivă a autorităților și instanțelor naționale competente și a depășit revizuirea deciziilor BCE făcând constatări și aprecieri pe care BCE nu le-a făcut; (2) și-a întemeiat decizia pe constatări surprinzătoare pe baza depunerii tardive a unor documente voluminoase imediat anterior ședinței, fără a da recurentei posibilitatea de a face comentarii, (3) a omis să ia în considerare încălcarea drepturilor recurentei în sensul articolului 47 din cartă înainte de începerea procedurii și lipsa unei reprezentări efective a recurentei în cardul procedurii și (4) a refuzat în mod eronat să dispună prezentarea de decizii de rezoluție la nivel național, exprimând totodată opinii detaliate, dar eronate cu privire la semnificația juridică și la temeiul juridic al acestor decizii.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).


title: Cauza C-154/20: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 168 – Drept de deducere a taxei achitate în amonte – Condiții de fond ale dreptului de deducere – Calitatea de persoană impozabilă a furnizorului – Sarcina probei – Refuz al dreptului de deducere în cazul în care nu a fost identificat adevăratul furnizor – Condiții]

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/2

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Kemwater ProChemie s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
      (Cauza C-154/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 168 - Drept de deducere a taxei achitate în amonte - Condiții de fond ale dreptului de deducere - Calitatea de persoană impozabilă a furnizorului - Sarcina probei - Refuz al dreptului de deducere în cazul în care nu a fost identificat adevăratul furnizor - Condiții)
      (2022/C 73/02)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší správní soud

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Pârâtă: Odvolací finanční ředitelství

         Dispozitivul

      Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că exercitarea dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată (TVA) achitate în amonte trebuie refuzată, fără ca administrația fiscală să trebuiască să demonstreze că persoana impozabilă a săvârșit o fraudă în materie de TVA sau că știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea invocată pentru a justifica dreptul de deducere era implicată într-o astfel de fraudă, atunci când, întrucât adevăratul furnizor al bunurilor sau al serviciilor în cauză nu a fost identificat, această persoană impozabilă nu face dovada că furnizorul respectiv avea calitatea de persoană impozabilă, dacă, ținând seama de împrejurările de fapt și de elementele furnizate de această persoană impozabilă, lipsesc datele necesare pentru a verifica dacă adevăratul furnizor avea calitatea menționată.

         (1)  JO C 209, 22.6.2020.


title: Cauza C-217/20: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Overijssel – Țările de Jos) – XXXX/Staatssecretaris van Financiën [Trimitere preliminară – Directiva 2003/88/CE – Organizarea timpului de lucru – Protecția sănătății și securității lucrătorilor – Articolul 7 alineatul (1) – Dreptul la concediu anual plătit – Nivelul remunerației – Remunerație redusă ca urmare a incapacității de muncă]

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Overijssel – Țările de Jos) – XXXX/Staatssecretaris van Financiën
      (Cauza C-217/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Protecția sănătății și securității lucrătorilor - Articolul 7 alineatul (1) - Dreptul la concediu anual plătit - Nivelul remunerației - Remunerație redusă ca urmare a incapacității de muncă)
      (2022/C 73/03)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Overijssel

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXXX

         Pârât: Staatssecretaris van Financiën

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții și unor practici naționale în temeiul cărora, atunci când un lucrător aflat în incapacitate de muncă din motive de boală își exercită dreptul la concediu anual plătit, reducerea, ca urmare a incapacității de muncă, a cuantumului remunerației pe care a primit-o în perioada de muncă anterioară celei în care se solicită concediile anuale este luată în considerare pentru stabilirea cuantumului remunerației care îi va fi plătită pentru concediul său anual plătit.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-242/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Croația) – HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, succesoare în drepturi a HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb/BP Europa SE, succesoare în drepturi a Deutsche BP AG, ea însăși succesoare legală a The Burmah Oil (Deutschland) GmbH [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Articolul 5 punctul 3 – Noțiunea de „materie delictuală și cvasidelictuală” – Procedura judiciară de executare – Acțiune în restituirea plății nedatorate întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză – Articolul 22 punctul 5 – Executarea hotărârilor – Competență exclusivă]

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Croația) – HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, succesoare în drepturi a HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb/BP Europa SE, succesoare în drepturi a Deutsche BP AG, ea însăși succesoare legală a The Burmah Oil (Deutschland) GmbH
      (Cauza C-242/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 5 punctul 3 - Noțiunea de „materie delictuală și cvasidelictuală” - Procedura judiciară de executare - Acțiune în restituirea plății nedatorate întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză - Articolul 22 punctul 5 - Executarea hotărârilor - Competență exclusivă)
      (2022/C 73/04)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, succesoare în drepturi a HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagreb

         Intimată: BP Europa SE, succesoare în drepturi a Deutsche BP AG, ea însăși succesoare legală a de The Burmah Oil (Deutschland) GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 22 punctul 5 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o acțiune în restituire întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză nu intră în sfera de competență exclusivă prevăzută de această dispoziție, chiar dacă a fost inițiată ca urmare a expirării termenului în care poate fi solicitată restituirea sumelor plătite în mod nejustificat în cadrul unei proceduri de executare silită în cadrul aceleiași proceduri de executare silită.

                  2)

                  Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că o acțiune în restituire întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză nu intră în sfera de competență prevăzută de această dispoziție.

         (1)  JO C 262, 10.8.2020.


title: Cauza C-370/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Pro Rauchfrei e.V./JS e.K. [Trimitere preliminară – Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun – Directiva 2014/40/UE – Etichetare și ambalare – Articolul 8 alineatul (8) – Avertismentele de sănătate care trebuie să figureze pe fiecare pachet unitar de produse din tutun și pe orice ambalaj exterior – Distribuitor automat de pachete de țigarete – Avertismente de sănătate invizibile din exterior – Reprezentare a pachetelor unitare – Noțiunea de „imagine” de pachete unitare și de orice ambalaj exterior care vizează consumatorii din Uniunea Europeană]

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Pro Rauchfrei e.V./JS e.K.
      (Cauza C-370/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun - Directiva 2014/40/UE - Etichetare și ambalare - Articolul 8 alineatul (8) - Avertismentele de sănătate care trebuie să figureze pe fiecare pachet unitar de produse din tutun și pe orice ambalaj exterior - Distribuitor automat de pachete de țigarete - Avertismente de sănătate invizibile din exterior - Reprezentare a pachetelor unitare - Noțiunea de „imagine” de pachete unitare și de orice ambalaj exterior care vizează consumatorii din Uniunea Europeană)
      (2022/C 73/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent-Reclamant: Pro Rauchfrei e.V.

         Intimat-Pârât: JS e.K.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 8 alineatul (8) din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE trebuie interpretat în sensul că constituie o „imagine [de] pachet unitar”, în sensul acestei dispoziții, o imagine care nu este o reproducere fidelă a unui pachet unitar de țigarete, dar pe care consumatorul o asociază cu un astfel de pachet unitar datorită aspectului său, și anume chenarele, proporțiile și culorile sale, precum și logoul mărcii.

                  2)

                  Articolul 8 alineatul (8) din Directiva 2014/40 trebuie interpretat în sensul că o imagine a unui pachet de țigarete care intră sub incidența acestei dispoziții, dar care nu poartă avertismentele de sănătate prevăzute de capitolul II din titlul II din această directivă, nu este conformă cu dispoziția menționată, chiar dacă consumatorul are posibilitatea să vadă aceste avertismente pe pachetul de țigarete care corespunde unei astfel de imagini înainte de a-l cumpăra.

         (1)  JO C 390, 16.11.2020.


title: Cauza C-374/20 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 decembrie 2021 – Agrochem-Maks d.o.o./Comisia Europeană, Regatul Suediei [Recurs – Produse fitosanitare – Substanță activă – Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Articolul 6 litera (f) – Anexa II punctul 2.2 – Noțiunea de „informații de confirmare suplimentare” – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 844/2012 – Articolul 13 alineatul (3) – Refuzul reînnoirii aprobării substanței active „oxasulfuron” în vederea introducerii sale pe piață – Domeniul de aplicare al deciziei statului membru raportor prin care cererea de reînnoire este declarată admisibilă – Dreptul, pentru acest stat membru și Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), de a impune solicitantului să furnizeze informații suplimentare – Dreptul, pentru statul membru raportor, de a modifica proiectul de raport de evaluare a reînnoirii – Principiul precauției]

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/5

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 decembrie 2021 – Agrochem-Maks d.o.o./Comisia Europeană, Regatul Suediei
      (Cauza C-374/20 P) (1)

      (Recurs - Produse fitosanitare - Substanță activă - Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Articolul 6 litera (f) - Anexa II punctul 2.2 - Noțiunea de „informații de confirmare suplimentare” - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 844/2012 - Articolul 13 alineatul (3) - Refuzul reînnoirii aprobării substanței active „oxasulfuron” în vederea introducerii sale pe piață - Domeniul de aplicare al deciziei statului membru raportor prin care cererea de reînnoire este declarată admisibilă - Dreptul, pentru acest stat membru și Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), de a impune solicitantului să furnizeze informații suplimentare - Dreptul, pentru statul membru raportor, de a modifica proiectul de raport de evaluare a reînnoirii - Principiul precauției)
      (2022/C 73/06)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Agrochem-Maks d.o.o. (reprezentanți: S. Pappas și A. Pappas, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial X. Lewis, I. Naglis și G. Koleva, ulterior G. Koleva, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: J. Lundberg, O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A. M. Runeskjöld, H. Shev, H. Eklinder, R. Shahsavan Eriksson și M. Salborn Hodgson, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Agrochems-Maks d.o.o. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 329, 5.10.2020.


title: Cauza C-708/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de County Court at Birkenhead – Regatul Unit) – BT/Seguros Catalana Occidente, EB [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Competența în materie de asigurări – Cerere de reparare a prejudiciului suferit de un particular care are domiciliul într-un stat membru ca urmare a unui accident survenit într-o locuință închiriată în alt stat membru – Acțiune introdusă de partea vătămată împotriva, pe de o parte, a asigurătorului și, pe de altă parte, a asiguratului, proprietar al locuinței respective – Aplicabilitatea articolului 13 alineatul (3) din acest regulament]

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/5

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de County Court at Birkenhead – Regatul Unit) – BT/Seguros Catalana Occidente, EB
      (Cauza C-708/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Competența în materie de asigurări - Cerere de reparare a prejudiciului suferit de un particular care are domiciliul într-un stat membru ca urmare a unui accident survenit într-o locuință închiriată în alt stat membru - Acțiune introdusă de partea vătămată împotriva, pe de o parte, a asigurătorului și, pe de altă parte, a asiguratului, proprietar al locuinței respective - Aplicabilitatea articolului 13 alineatul (3) din acest regulament)
      (2022/C 73/07)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      County Court at Birkenhead

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BT

         Pârâte: Seguros Catalana Occidente, EB

         Dispozitivul

      Articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei acțiuni directe introduse de partea vătămată împotriva unui asigurător, în conformitate cu acest articol 13 alineatul (2), instanța din statul membru în care are domiciliul partea respectivă nu se poate declara de asemenea competentă, în temeiul articolului 13 alineatul (3) menționat, să se pronunțe cu privire la o cerere de despăgubire introdusă concomitent de partea menționată împotriva deținătorului poliței de asigurare sau a asiguratului care are domiciliul în alt stat membru și care nu a fost introdus în cauză de asigurător.

         (1)  JO C 110, 29.3.2021.


title: Cauza C-630/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Stuttgart (Germania) la 13 octombrie 2021 – O.K./Mercedes-Benz Bank AG

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Stuttgart (Germania) la 13 octombrie 2021 – O.K./Mercedes-Benz Bank AG
      (Cauza C-630/21)
      (2022/C 73/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Stuttgart

         Părțile din procedura principală

         Apelant-reclamant: O.K.

         Intimată-pârâtă: Mercedes-Benz Bank AG

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 14 din Directiva 2008/48/CE (1) trebuie interpretat în sensul că dreptul de retragere al consumatorului nu mai există atunci când contractul de credit a fost executat integral de ambele părți?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1):
                  Articolul 14 din Directiva 2008/48 se opune unei reglementări naționale a unui stat membru care conduce la situația ca dreptul de retragere al consumatorului să nu mai poată fi exercitat în cazul în care contractul de credit a fost executat integral de ambele părți?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1) și al unui răspuns afirmativ la întrebarea 2):
                  Articolul 14 alineatul (3) din Directiva 2008/48 se opune unei reglementări naționale a unui stat membru potrivit căreia un consumator care și-a exercitat efectiv dreptul de retragere întemeiat pe articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2008/48 are dreptul de a obține de la creditor restituirea fructelor pe care creditorul le-a dobândit din plățile efectuate de consumator către acesta până la momentul retragerii?

         (1)  Directiva 2008/48/EG a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).


title: Cauza C-647/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Słupsku (Polonia) la 25 octombrie 2021 – Procedură penală împotriva lui D. K.

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Słupsku (Polonia) la 25 octombrie 2021 – Procedură penală împotriva lui D. K.
      (Cauza C-647/21)
      (2022/C 73/09)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Słupsku

         Partea din procedura principală

      D. K.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din Carta Drepturilor Fundamentale trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum articolul 47b alineatele 5 și 6 coroborat cu articolul 30 alineatul 1 și articolul 24 alineatul 1 din ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun) potrivit căreia un organ al unei instanțe naționale precum colegiul instanței are competența de a dispune degrevarea, parțială sau totală, a unui judecător de la respectiva instanță de cauzele care îi sunt atribuite, în condițiile în care:

                              a)

                              în compunerea colegiului instanței intră, de drept, președinții instanțelor numiți în aceste funcții de către o autoritate executivă, precum ministrul justiției, care este și procuror general;

                              b)

                              judecătorul este degrevat de cauzele care i-au fost atribuite fără acordul său;

                              c)

                              dreptul intern nu prevede criterii care trebuie urmate de colegiul instanței pentru degrevarea unui judecător de cauzele care îi sunt atribuite și nici obligațiile de motivare și de control judiciar ale unei astfel de decizii de degrevare;

                              d)

                              unii membri ai colegiului instanței au fost numiți judecători în împrejurări similare celor menționate în Hotărârea Curții din 15 iulie 2021, Comisia/Polonia (Regimul disciplinar al judecătorilor) (C-791/19, EU:C:2021:596)?

                  2)

                  Dispozițiile menționate la prima întrebare, precum și principiul supremației trebuie interpretate în sensul că abilitează (sau obligă) o instanță națională, sesizată cu o cauză penală care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2016/343 (1), în cadrul căreia un judecător a fost degrevat de cauze în modul descris în prima întrebare, precum și orice autoritate de stat să lase neaplicat actul colegiului instanței și alte acte emise ulterior acestuia, cum ar fi ordonanțele de reatribuire a cauzelor, inclusiv a celor din cauza principală, care omit judecătorul degrevat, astfel încât acesta să poată continua să facă parte din completul care examinează cauza respectivă?

                  3)

                  Dispozițiile menționate la prima întrebare și principiul supremației trebuie interpretate în sensul că impun ca în ordinea juridică națională să se prevadă, în cadrul procedurilor penale care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2016/34, măsuri care să garanteze că părțile din procedură, precum inculpații din cauza principală[,] au posibilitatea de a controla și contesta deciziile menționate [la prima întrebare], care urmăresc să conducă la modificarea completului de judecată al instanței sesizate cu soluționarea cauzei și, pe cale de consecință, să degreveze judecătorul desemnat anterior [de] examinarea cauzei în modul descris la prima întrebare [?]

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO 2016, L 65, p. 1).


title: Cauza C-648/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Słupsku (Polonia) la 25 octombrie 2021 – Procedură penală împotriva M. C., M. F.

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Słupsku (Polonia) la 25 octombrie 2021 – Procedură penală împotriva M. C., M. F.
      (Cauza C-648/21)
      (2022/C 73/10)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Słupsku

         Părțile din procedura principală

      M. C., M. F.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din Carta Drepturilor Fundamentale trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum articolul 47b alineatele 5 și 6 coroborat cu articolul 30 alineatul 1 și articolul 24 alineatul 1 din ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea din 27 iulie 2001 privind organizarea instanțelor de drept comun) potrivit căreia un organ al unei instanțe naționale precum colegiul instanței are competența de a dispune degrevarea, parțială sau totală, a unui judecător de la respectiva instanță de cauzele care îi sunt atribuite, în condițiile în care:

                              a)

                              în compunerea colegiului instanței intră, de drept, președinții instanțelor numiți în aceste funcții de către o autoritate executivă, precum ministrul justiției, care este și procuror general;

                              b)

                              judecătorul este degrevat de cauzele care i-au fost atribuite fără acordul său;

                              c)

                              dreptul intern nu prevede criterii care trebuie urmate de colegiul instanței pentru degrevarea unui judecător de cauzele care îi sunt atribuite și nici obligațiile de motivare și de control judiciar ale unei astfel de decizii de degrevare;

                              d)

                              unii membri ai colegiului instanței au fost numiți judecători în împrejurări similare celor menționate în Hotărârea Curții din 15 iulie 2021, Comisia/Polonia (Regimul disciplinar al judecătorilor) (C-791/19, EU:C:2021:596)?

                  2)

                  Dispozițiile menționate la prima întrebare, precum și principiul supremației trebuie interpretate în sensul că abilitează (sau obligă) o instanță națională, sesizată cu o cauză penală care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2016/343 (1), în cadrul căreia un judecător a fost degrevat de cauze în modul descris în prima întrebare, precum și orice autoritate de stat să lase neaplicat actul colegiului instanței și alte acte emise ulterior acestuia, cum ar fi ordonanțele de reatribuire a cauzelor, inclusiv a celor din cauza principală, care omit judecătorul degrevat, astfel încât acesta să poată continua să facă parte din completul care examinează cauza respectivă?

                  3)

                  Dispozițiile menționate la prima întrebare și principiul supremației trebuie interpretate în sensul că impun ca în ordinea juridică națională să se prevadă, în cadrul procedurilor penale care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2016/34, măsuri care să garanteze că părțile din procedură, precum inculpații din cauza principală[,] au posibilitatea de a controla și contesta deciziile menționate [la prima întrebare], care urmăresc să conducă la modificarea completului de judecată al instanței sesizate cu soluționarea cauzei și, pe cale de consecință, să degreveze judecătorul desemnat anterior [de] examinarea cauzei în modul descris la prima întrebare [?]

         (1)  Directiva (UE) 2016/343 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2016 privind consolidarea anumitor aspecte ale prezumției de nevinovăție și a dreptului de a fi prezent la proces în cadrul procedurilor penale (JO 2016, L 65, p. 1).


title: Cauza C-650/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 27 octombrie 2021 – FW, CE/Landespolizeidirektion Niederösterreich, Finanzamt Österreich

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 27 octombrie 2021 – FW, CE/Landespolizeidirektion Niederösterreich, Finanzamt Österreich
      (Cauza C-650/21)
      (2022/C 73/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: FW și CE

         Pârâți: Landespolizeidirektion Niederösterreich, Finanzamt Österreich

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE (1) coroborat cu articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale prin intermediul căreia un sistem de salarizare discriminatoriu pe motive de vârstă este înlocuit cu un sistem de salarizare în care încadrarea unui funcționar public continuă să fie stabilită pe baza vechimii în treapta salarială calculate discriminatoriu potrivit fostului sistem de salarizare de la o anumită lună de reîncadrare (luna februarie a anului 2015), fiind supusă unei corecții în ceea ce privește perioadele anterioare de serviciu calculate inițial care se efectuează prin stabilirea unei date de comparație, dar în care numai perioadele ulterioare datei celei de a 18-a aniversări se socotesc la jumătate și sunt supuse unei reexaminări, iar extinderea cu patru ani a perioadelor luate în considerare ca perioade de serviciu anterioare este contracarată de faptul că, la determinarea datei de comparație, celelalte perioade care se socotesc la jumătate trebuie considerate anterioare acestei date de comparație numai în măsura în care depășesc durata a patru ani care trebuie socotiți la jumătate (deducere forfetară a patru ani care trebuie socotiți la jumătate)?

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare este diferit în ceea ce privește acele proceduri în care, anterior intrării în vigoare a 2. Dienstrechts-Novelle (A doua lege de modificare a legislației privind funcția publică din anul 2019), a fost stabilită o nouă dată de referință pentru promovare, dar aceasta nu a produs încă efecte asupra poziției salariale a funcționarului public deoarece o decizie a autorității publice nu a fost încă adoptată în aplicarea directă a dreptului Uniunii și în care, în prezent, trebuie să se stabilească din nou, fără luarea în considerare a datei de referință pentru promovare stabilite între timp, data de comparație în raport cu data de referință pentru promovare stabilită în mod discriminatoriu pe motive de vârstă și în care celelalte perioade care se socotesc la jumătate sunt supuse deducerii forfetare?

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE coroborat cu articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale prin care, în pofida unei noi modalități de stabilire a vechimii în treapta salarială și a poziției salariale, perioadele acumulate în cadrul unui contract de formare cu o colectivitate teritorială națională trebuie să fie luate în considerate la stabilirea datei de comparație numai atunci când funcționarul public a început raportul de muncă după 31 martie 2000, în caz contrar, aceste perioade fiind considerate alte perioade socotite numai la jumătate și fiind, prin urmare, supuse deducerii forfetare, în condițiile în care această reglementare dezavantajează cu precădere funcționarii publici cu mai multă vechime în serviciu?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16).


title: Cauza C-658/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (België) la 29 octombrie 2021 – VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR)/Vlaams Gewest

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (België) la 29 octombrie 2021 – VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR)/Vlaams Gewest
      (Cauza C-658/21)
      (2022/C 73/12)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR)

         Pârâtă: Vlaams Gewest

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/1535 (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale trebuie interpretat în sensul că interzicerea utilizării pesticidelor care conțin glifosat de către utilizatorii care nu dețin o fitolicență, pe terenuri de uz privat, este considerată că privește o reglementare tehnică ce trebuie notificată Comisiei Europene, în conformitate cu prevederile articolului respectiv?

         (1)  JO 2015, L 241, p. 1.


title: Cauza C-663/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 5 noiembrie 2021 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl/AA

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 5 noiembrie 2021 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl/AA
      (Cauza C-663/21)
      (2022/C 73/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Autoritatea recurentă: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         cu participarea: AA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  La aprecierea aspectului dacă statutul de beneficiar al dreptului de azil, recunoscut anterior unui străin de către autoritatea competentă, poate fi revocat pentru motivul indicat la articolul 14 alineatul (4) litera (b) din Directiva 2011/95/UE (1), trebuie întreprinsă o evaluare comparativă a intereselor drept criteriu autonom, astfel încât pentru revocare se impune ca interesul public pentru returnare să prevaleze față de interesele refugiatului de menținere a protecției de către statul de refugiu, cântărindu-se caracterul reprobabil al infracțiunii și amenințarea potențială pentru societate, pe de o parte, și interesul străinului de a fi protejat, pe de altă parte, sens în care se va avea în vedere întinderea și natura măsurilor la care acesta ar fi expus?

                  2)

                  Dispozițiile Directivei 2008/115/CE (2), în special articolele 5, 6, 8 și 9 din aceasta, se opun unei situații juridice naționale potrivit căreia trebuie adoptată o decizie de returnare împotriva resortisantului unei țări terțe căruia i s-a retras dreptul de ședere pentru refugiați de care beneficia prin revocarea statutului de beneficiar al dreptului de azil, chiar și în condițiile în care la momentul adoptării deciziei de returnare este vădit că îndepărtarea pe o perioadă nedeterminată este inadmisibilă ca urmare a principiului nereturnării, acest lucru fiind de altfel stabilit într-o decizie susceptibilă să rămână definitivă?

         (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).

         (2)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98).


title: Cauza C-680/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) la 11 noiembrie 2021 – UL, SA Royal Antwerp Football Club/Union royale belge des sociétés de football association ASBL

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) la 11 noiembrie 2021 – UL, SA Royal Antwerp Football Club/Union royale belge des sociétés de football association ASBL
      (Cauza C-680/21)
      (2022/C 73/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: UL, SA Royal Antwerp Football Club

         Pârâtă: Union royale belge des sociétés de football association ASBL

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune planului referitor la „JFL” adoptat la 2 februarie 2005 de Comitetul executiv al UEFA, aprobat de cele 52 de asociații membre ale UEFA la Congresul de la Tallinn la 21 aprilie 2005 și pus în aplicare prin regulamente adoptate atât de UEFA, cât și de federațiile membre ale acesteia?

                  2)

                  Articolele 45 și 101 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării normelor privind înscrierea și alinierea pe foaia de meci a jucătorilor formați pe plan local, standardizate de articolele P335.11 și P.1422 din Regulamentul federal al URBSFA și reluate la articolul B4.1[12] din titlul 4 și la articolul B6.109 din titlul 6 din noul Regulament al URBSFA?


title: Cauza C-693/21 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2021 de EDP España, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 septembrie 2021 în cauza T-328/18, Naturgy Energy Group/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/11

      Recurs introdus la 18 noiembrie 2021 de EDP España, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 septembrie 2021 în cauza T-328/18, Naturgy Energy Group/Comisia
      (Cauza C-693/21 P)
      (2022/C 73/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: EDP España, S.A. (reprezentanți: J.L. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, V. Romero Algarra, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Naturgy Energy Group, S.A., fostă Gas Natural SDG, S.A., Comisia Europeana, Viesgo Producción, S.L., succesoare în drepturi a Viesgo Generación, S.L.

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  declararea motivelor expuse în susținerea prezentului recurs ca fiind admisibile și întemeiate;

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 8 septembrie 2021 pronunțate în cauza T-328/18, Naturgy Energy Group/Comisia;

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 27 noiembrie 2017 privind Ajutorul de stat SA.47912 (2017/NN) (1) – Stimulent de mediu pentru centralele de cărbune adoptat pentru Spania, prin care se inițiază procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta solicită anularea hotărârii atacate în temeiul motivelor prezentate în continuare.
      Primul motiv: incorectă interpretare și aplicare de către Tribunal a obligației de motivare în ceea ce privește noțiunea de selectivitate.
      Reclamanta susține că Tribunalul a neglijat să deducă consecința juridică ce rezultă din jurisprudența Uniunii, pe care refuză să o aplice în speță, potrivit căreia lipsa de motivare în privința selectivității trebuie să conducă la anularea procedurii oficiale de investigare. Pe de altă parte, Tribunalul a încercat să remedieze această lipsă de motivare reconstruind, contrar jurisprudenței, o schiță de motivare bazată pe diverse puncte din decizia în litigiu.
      Al doilea motiv: în ipoteza în care Curtea nu va admite primul motiv, incorectă interpretare și a articolului 107 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește noțiunea de selectivitate.
      Mai precis, reclamanta susține că Tribunalul a considerat în mod eronat că controlul pe care îl exercită trebuie să se limiteze la aspectul dacă Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Aprecierea Tribunalului este eronată deoarece își întemeiază analiza pe aspectul dacă părțile au reușit să demonstreze o eroare „vădită” în analiza Comisiei, iar nu pe chestiunea pertinentă, care constă în a stabili dacă analiza selectivității de către Comisie este sau nu eronată. În orice caz, chiar dacă s-ar considera că este vorba într-adevăr despre un criteriu de apreciere aplicabil, Tribunalul ar fi trebuit să conchidă că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere la examinarea condiției selectivității.

         (1)  JO 2018, C 80, p. 20.


title: Cauza C-696/21 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2021 de GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 9 septembrie 2021 în cauza T-881/19, GABO:mi/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/12

      Recurs introdus la 18 noiembrie 2021 de GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 9 septembrie 2021 în cauza T-881/19, GABO:mi/Comisia
      (Cauza C-696/21 P)
      (2022/C 73/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (reprezentant: Ch. Mayer, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea ordonanței atacate în măsura în care aceasta nu se referă la acordurile de grant semnate de REA sau de IMI-JU (CANCER-ID, DIACAT, EU-AIMS, EUC2LID, EUROFORGEN, ONCOTRACK, RADAR-CNS), și obligarea intimatei la plata sumei de 1 304 465,36 euro, majorată cu dobânzi în valoare de 74 024,01 euro către domnul Ivo-Meinert Willrodt, în calitate de administrator judiciar al GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbhH & Co. KG;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea ordonanței atacate în măsura în care nu se referă la acordurile de grant semnate de REA sau de IMI-JU (CANCER-ID, DIACAT, EU-AIMS, EUC2LID, EUROFORGEN, ONCOTRACK, RADAR-CNS), și declararea acțiunii formulate de recurentă în fața Tribunalului Uniunii Europene ca admisibilă, precum și trimiterea cauzei Tribunalului Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra fondului;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea ordonanței atacate în măsura în care nu se referă la acordurile de grant semnate de REA sau de IMI-JU, precum și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene și;

                  —

                  obligarea intimatei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      1.   Primul motiv de recurs: încălcarea dreptului la un proces echitabil printr-o încălcare a obligației de informare

      Prin constatarea inadmisibilității acțiunii fără informarea în prealabil a recurentei cu privire la presupusa lipsă de precizie a obiectului acesteia, Tribunalul a încălcat dreptul la un proces echitabil.
      Dreptul prevăzut de articolul 47 din cartă trebuie să implice o obligație de diligență a părților la procedură care se concretizează în speță într-o obligație de a informa în mod explicit părțile cu privire la poziția juridică a tribunalului anterior adoptării unei decizii și de a îi invita să prezinte observații sau, dacă este necesar, să furnizeze clarificări suplimentare. Această situație se regăsește în special într-un caz precum cel din speță, în care se pare că există de asemenea neînțelegeri cu privire la conținutul documentelor de care dispunea recurenta (la acel moment reclamanta), și în care – potrivit opiniei Tribunalului – susținerea pur și simplu nu a fost argumentată suficient.
      2.   Al doilea motiv de recurs: aplicarea eronată a articolului 76 litera (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului

      Constatarea Tribunalului cu privire la faptul că cererea nu a îndeplinit cerințele articolului 76 litera (d) din Regulamentul de procedură al Tribunalului este eronată în drept. Tribunalul extinde cerințele pentru justificarea unei acțiuni în temeiul acestui articol.
      În special, contrar presupunerii Tribunalului, era posibilă o apărare corespunzătoare a Comisiei, și era de asemenea posibilă pronunțarea Tribunalului asupra acțiunii. Aceasta este situația în special întrucât Comisia acceptase deja susținerile reclamantei.
      Mai mult, cererea nu a fost vagă și imprecisă în ceea ce privește sumele pretinse de reclamantă.
      În plus, contrar constatării Tribunalului, acțiunea nu a fost în întregime lipsită de claritate; mai ales, nu a existat o „incoerență” între temeiurile legale invocate și argumentația prezentată.


title: Cauza C-698/21 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2021 de Naturgy Energy Group, S. A., fostă Gas Natural SDG, S. A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 septembrie 2021 în cauza T-328/18, Naturgy Energy Group/Comisia

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/13

      Recurs introdus la 19 noiembrie 2021 de Naturgy Energy Group, S. A., fostă Gas Natural SDG, S. A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 septembrie 2021 în cauza T-328/18, Naturgy Energy Group/Comisia
      (Cauza C-698/21 P)
      (2022/C 73/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Naturgy Energy Group, S. A., fostă Gas Natural SDG, S. A. (reprezentanți: F. González Díaz, J. Blanco Carol, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, EDP España, S. A., Viesgo Producción, S. L., succesoare în drepturi a Viesgo Generación, S. L.

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  a.

                  anularea hotărârii Tribunalului din 8 septembrie 2021 în cauza T-328/18, Naturgy Energy Group/Comisia;

                  b.

                  soluționarea definitivă a litigiului fără a-l trimite spre judecare Tribunalului, astfel cum permite Statutul Curții, anulând Decizia C(2017) 7733 final din 27 noiembrie 2017 referitoare la ajutorul de stat SA.47912 (2017/NN) (1) – Spania; Stimulent de mediu pentru centralele de cărbune;

                  c.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în prezenta procedură, cât și în procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele două motive:
      1.   Primul motiv de recurs, întemeiat pe o eroare de drept la controlul motivării deciziei atacate în ceea ce privește caracterul selectiv al măsurii în discuție

      Naturgy consideră că examinarea de către Tribunal a motivării deciziei atacate, în ceea ce privește natura selectivă a măsurii în discuție, este afectată de o eroare de drept.
      În esență, Naturgy consideră că este imposibil să se conchidă că motivarea deciziei de inițiere a procedurii este corectă din punct de vedere juridic în condițiile în care aceasta nici nu se referă la analiza comparabilității impusă de jurisprudență pentru justificarea caracterului selectiv al unui ajutor, nici nu include, fie și în mod sumar, o expunere, fie și preliminară, a motivelor pentru care, în temeiul acestei analize a comparabilității, măsura în discuție ar fi selectivă. Tribunalul nu poate invoca, în conformitate cu legea, caracterul provizoriu al deciziei de inițiere a procedurii pentru aplicarea unui standard de motivare incorect. În special, având în vedere că scopul deciziei de inițiere a procedurii este o măsură în curs de executare care, așadar, produce efecte juridice importante pentru beneficiarii săi, Tribunalul ar fi trebuit să solicite Comisiei o motivare conformă standardelor stabilite de jurisprudență în materia selectivității, chiar dacă această motivare ar fi fost succintă și provizorie.
      2.   Al doilea motiv de recurs, întemeiat pe o eroare de drept la controlul aplicării articolului 107 alineatul (1) TFUE în raport cu caracterul selectiv al măsurii în discuție

      Naturgy consideră că concluzia examinării de către Tribunal a caracterizării selectivității măsurii în discuție, realizată de Comisie, este afectată de erori de drept. Naturgy consideră că Tribunalul, pe lângă faptul că a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că criteriile juridice pentru a controla caracterul selectiv al unei măsuri ar fi distincte în funcție de aspectul dacă măsura în cauză face obiectul analizei anterior sau ulterior inițierii procedurii formale de investigație, a mai săvârșit o eroare de drept și prin faptul că a inversat sarcina probei și nu a constatat eroarea Comisiei constând în concluzia, bazată pe motivarea deciziei de inițiere a procedurii, că măsura în discuție este selectivă și/sau nu a demonstrat în conformitate cu cerințele legale selectivitatea măsurii.

         (1)  JO 2018, C 80, p. 20.


title: Cauza T-522/16: Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Nguyen/Consiliul („Funcție publică – Agenți contractuali – Reforma statutului din 2014 – Rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală și acordarea concediului aferent duratei călătoriei – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/42

      Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Nguyen/Consiliul
      (Cauza T-522/16) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Reforma statutului din 2014 - Rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală și acordarea concediului aferent duratei călătoriei - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 73/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Huynh Duong Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocată)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și M. Ecker, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, având ca obiect în esență, pe de o parte, anularea deciziilor de a nu mai acorda reclamantei, începând cu 1 ianuarie 2014, un concediu aferent duratei călătoriei și rambursarea cheltuielilor de călătorie anuală pentru ca aceasta să poată continua să aibă o legătură cu locul său de origine și, pe de altă parte, obligarea pârâtului la repararea prejudiciilor material și moral care i-ar fi fost cauzate reclamantei.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Huynh Duong Vi Nguyen la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Parlamentul European va suporta propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 448 din 15.12.2014 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-99/14 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-524/16: Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Aresu/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Reforma statutului din 2014 – Concediu aferent duratei călătoriei – Concediu pentru vizitarea țării de origine – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/43

      Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Aresu/Comisia
      (Cauza T-524/16) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Reforma statutului din 2014 - Concediu aferent duratei călătoriei - Concediu pentru vizitarea țării de origine - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 73/53)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Antonio Aresu (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Blanc, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și M. Ecker, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, având ca obiect anularea deciziei de a nu mai acorda reclamantului, începând cu 1 ianuarie 2014, concediul aferent duratei călătoriei de cinci zile de care beneficia anterior, în temeiul articolului 7 din anexa V la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, astfel cum a fost modificat de Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 (JO 2013, L 287, p. 15).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Antonio Aresu la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cheltuielile de judecată efectuate în procedura privind măsurile provizorii.

                  3)

                  Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 26 din 26.1.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-106/14 și transferată Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-709/20 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 decembrie 2021 – OJ/Comisia („Procedură provizorie – Funcție publică – Recrutare – Concurs general – Decizia EPSO de a refuza prelungirea datelor pentru testele tip chestionar cu răspunsuri multiple pe computer – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenței”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/44

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 1 decembrie 2021 – OJ/Comisia
      (Cauza T-709/20 R)
      („Procedură provizorie - Funcție publică - Recrutare - Concurs general - Decizia EPSO de a refuza prelungirea datelor pentru testele tip chestionar cu răspunsuri multiple pe computer - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2022/C 73/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: OJ (reprezentant: H. E. von Harpe, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Melo Sampaio și L. Hohenecker, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE de suspendare a procedurii de selecție din cadrul concursului general EPSO/AD/380/19 privind stabilirea, pentru Comisie, a unei liste de rezervă de administratori în domeniul cooperării internaționale și gestionării ajutorului pentru țări terțe

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se judecă odată cu fondul.


title: Cauza T-726/20: Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Grupa Azoty și alții/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 – Sectoare eligibile – Excluderea sectorului fabricării de îngrășăminte – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/44

      Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Grupa Azoty și alții/Comisia
      (Cauza T-726/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 - Sectoare eligibile - Excluderea sectorului fabricării de îngrășăminte - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 73/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Grupa Azoty S. A. (Tarnów, Polonia), Azomureș S. A. (Târgu Mureş, România), Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (Palaio Fáliro, Grecia) (reprezentanți: D. Haverbeke, L. Ruessmann și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și G. Braga da Cruz, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea în parte a Comunicării Comisiei din 25 septembrie 2020 intitulată „Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021” (JO 2020, C 317, p. 5).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

                  3)

                  Grupa Azoty S. A., Azomureș SA și Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis vor suporta pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                  Autoritatea de Supraveghere AELS va suporta propriile cheltuieli de judecată aferente cererii sale de intervenție.

         (1)  JO C 72, 1.3.2021.


title: Cauza T-741/20: Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Advansa Manufacturing și alții/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 – Sectoare eligibile – Excluderea sectorului fabricării de fibre artificiale sau sintetice – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/45

      Ordonanța Tribunalului din 29 noiembrie 2021 – Advansa Manufacturing și alții/Comisia
      (Cauza T-741/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 - Sectoare eligibile - Excluderea sectorului fabricării de fibre artificiale sau sintetice - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 73/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Advansa Manufacturing GmbH (Francfort pe Main, Germania) și ceilalalți 14 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: D. Haverbeke, L. Ruessmann și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și G. Braga da Cruz, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea în parte a Comunicării Comisiei din 25 septembrie 2020 intitulată „Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021” (JO 2020, C 317, p. 5).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

                  3)

                  Advansa Manufacturing GmbH și ceilalalți 14 reclamanți ale căror nume figurează în anexă vor suporta pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                  Autoritatea de Supraveghere AELS va suporta propriile cheltuieli de judecată aferente cererii sale de intervenție.

         (1)  JO C 79, 8.3.2021.


title: Cauza T-744/20: Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2021 – Airoldi Metalli/Comisia („Dumping – Importuri de extrudate din aluminiu originare din China – Act prin care se impune o taxă antidumping provizorie – Act care nu este supus căilor de atac – Act pregătitor – Inadmisibilitate – Taxă antidumping definitivă – Dispariția interesului de a exercita acțiunea – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/45

      Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2021 – Airoldi Metalli/Comisia
      (Cauza T-744/20) (1)

      („Dumping - Importuri de extrudate din aluminiu originare din China - Act prin care se impune o taxă antidumping provizorie - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate - Taxă antidumping definitivă - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2022/C 73/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italia) (reprezentanți: M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey și V. Villante, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Luengo și P. Němečková, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/1428 al Comisiei din 12 octombrie 2020 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de extrudate din aluminiu originare din Republica Populară Chineză (JO 2020, L 336, p. 8)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Airoldi Metalli SpA va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Parlamentul European, Airoldi Metalli și Comisia vor suporta fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 53, 15.2.2021.


title: Cauza T-710/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 noiembrie 2021 – Roos și alții/Parlamentul („Măsuri provizorii – Membri ai Parlamentului – Condiții de acces în clădirile Parlamentului din cele trei orașe în care își are sediul, în legătură cu criza sanitară – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/46

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 noiembrie 2021 – Roos și alții/Parlamentul
      (Cauza T-710/21 R)
      („Măsuri provizorii - Membri ai Parlamentului - Condiții de acces în clădirile Parlamentului din cele trei orașe în care își are sediul, în legătură cu criza sanitară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2022/C 73/58)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Robert Roos (Poortugaal, Țările de Jos), Anne Sophie Pelletier (Ixelles, Belgia), Francesca Donato (Palermo, Italia), Virginie Joron (Durningen, Franța), IC (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru și L. Panepinto, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alves și A.-M. Dumbrăvan, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmărește suspendarea executării deciziei Biroului Parlamentului din 27 octombrie 2021 privind regulile excepționale în materie de sănătate și de securitate care reglementează accesul în clădirile Parlamentului din cele trei orașe în care acesta își are sediul.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Revocă ordonanța din 5 noiembrie 2021, Roos și alții/Parlamentul (T-710/21 R).

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-711/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 noiembrie 2021 – ID și alții/Parlamentul („Măsuri provizorii – Funcție publică – Condiții de acces în clădirile Parlamentului din cele trei orașe în care își are sediul, în legătură cu criza sanitară – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               14.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/47

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 noiembrie 2021 – ID și alții/Parlamentul
      (Cauza T-711/21 R)
      („Măsuri provizorii - Funcție publică - Condiții de acces în clădirile Parlamentului din cele trei orașe în care își are sediul, în legătură cu criza sanitară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2022/C 73/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: ID și alți 6 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru și L. Panepinto, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: D. Boytha, S. Bukšek Tomac și L. Darie, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmărește suspendarea executării deciziei Biroului Parlamentului din 27 octombrie 2021 privind regulile excepționale în materie de sănătate și de securitate care reglementează accesul în clădirile Parlamentului din cele trei orașe în care acesta își are sediul.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Revocă ordonanța din 5 noiembrie 2021, ID și alții/Parlamentul (T-711/21 R).

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.