title: Cauza C-292/11 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 ianuarie 2014 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Recurs — Executarea unei hotărâri a Curții prin care s a constatat o neîndeplinire a obligațiilor — Penalitate cu titlu cominatoriu — Cerere de plată — Abrogarea legislației naționale aflate la originea neîndeplinirii obligațiilor — Aprecierea de către Comisie a măsurilor adoptate de statul membru pentru a se conforma hotărârii Curții — Limite — Repartizarea competențelor între Curte și Tribunal)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 ianuarie 2014 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-292/11 P) (1)

   (Recurs - Executarea unei hotărâri a Curții prin care s a constatat o neîndeplinire a obligațiilor - Penalitate cu titlu cominatoriu - Cerere de plată - Abrogarea legislației naționale aflate la originea neîndeplinirii obligațiilor - Aprecierea de către Comisie a măsurilor adoptate de statul membru pentru a se conforma hotărârii Curții - Limite - Repartizarea competențelor între Curte și Tribunal)
   2014/C 85/02
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, P. Costa de Oliveira și M. Heller, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și J. Arsénio de Oliveira, agenți)

      Intervenienți în susținerea recurentei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și D. Hadroušek, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți), Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Bantou și I. Pouli, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, A. Adam și J. Rossi, precum și N. Rouam, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și M. Noort, agenți), Republica Polonă (reprezentanți: M. Szpunar și B. Majczyna, agenți), Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 29 martie 2011 — Portugalia/Comisia (T-33/09) prin care Tribunalul a anulat Decizia C(2008) 7419 final a Comisiei din 25 noiembrie 2008 — Cerere de plată a penalităților cu titlu cominatoriu datorate în executarea Hotărârii Curții din 10 ianuarie 2008, Comisia/Portugalia (C-70/06, Rep., p. I 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate Republica Portugheză în prezenta procedură.

               3.

               Republica Cehă, Republica Federală Germania, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos, Republica Polonă și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-188/11: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Austria) — Peter Hehenberger/Republica Austria [Agricultură — Fondul european de orientare și garantare agricolă — Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 și Regulamentul (CE) nr. 817/2004 — Sprijin pentru metode de producție agroecologice — Controale — Beneficiar al unui ajutor agricol — Împiedicarea realizării controlului la fața locului — Reglementare națională care impune restituirea tuturor ajutoarelor plătite pentru mai mulți ani — Compatibilitate]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/3

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Austria) — Peter Hehenberger/Republica Austria
   (Cauza C-188/11) (1)

   (Agricultură - Fondul european de orientare și garantare agricolă - Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 și Regulamentul (CE) nr. 817/2004 - Sprijin pentru metode de producție agroecologice - Controale - Beneficiar al unui ajutor agricol - Împiedicarea realizării controlului la fața locului - Reglementare națională care impune restituirea tuturor ajutoarelor plătite pentru mai mulți ani - Compatibilitate)
   2012/C 200/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Peter Hehenberger

      Pârâtă: Republica Austria

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (JO L 160, p. 80, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 134) coroborat cu Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 (JO L 153, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 57, p. 116) — Controale și sancțiuni — Reglementare a unui stat membru care prevede, în cazul refuzării unei măsuri de control de către beneficiarul unui ajutor agricol, restituirea tuturor ajutoarelor primite pe o perioadă de 5 ani — Proporționalitate

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente coroborat cu Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1257/1999 nu se opune unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul în care efectuarea controlului la fața locului al suprafețelor în cauză a fost împiedicată de agricultorul beneficiar al unui ajutor, toate ajutoarele deja acordate acestuia din urmă în cadrul unei măsuri de agromediu în perioada de angajament trebuie să fie restituite, chiar dacă aceste ajutoare au fost deja plătite pentru mai mulți ani.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-216/15: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – Dôvera zdravotná poist'ovňa/Comisia

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/31

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2015 – Dôvera zdravotná poist'ovňa/Comisia
   (Cauza T-216/15)
   (2015/C 262/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Dôvera zdravotná poist'ovňa, s.a. (Bratislava, Slovacia) (reprezentanți: O. Brouwer și A. Pliego Selie, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2015/248 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind măsurile SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) puse în aplicare de Republica Slovacă în favoarea Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) și Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) (notificată cu numărul C(2014) 7277) (JO 2015, L 41, p. 25);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe aplicarea incorectă a articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea incorectă a noțiunii de întreprindere în contextul specific al articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori de drept și pe erori vădite de apreciere.

                           —

                           În stabilirea și aplicarea criteriilor de determinare a naturii economice a sistemului de asigurări, Comisia a săvârșit erori de drept și erori vădite de apreciere atunci când a considerat că SZP/VZP nu pot fi considerate întreprinderi și nu a furnizat argumente corespunzătoare.


title: Cauza C-524/10: Hotărârea Curții (a patra) din 8 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolele 296-298 — Regim comun forfetar pentru producătorii agricoli — Procent zero de compensare în cotă forfetară)

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/2

         Hotărârea Curții (a patra) din 8 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-524/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolele 296-298 - Regim comun forfetar pentru producătorii agricoli - Procent zero de compensare în cotă forfetară)
   2012/C 126/02
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: M. Afonso, agent)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și R. Laires, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 296-298 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Regim forfetar având scopul de a compensa TVA aplicat achizițiilor de bunuri și prestărilor de servicii efectuate de producătorii agricoli forfetari — Procent de compensare în cotă forfetară zero

      Dispozitivul

               1.

               Prin aplicarea în privința producătorilor agricoli a unui regim special care derogă de la regimul instituit de Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoare adăugată, în temeiul căruia aceștia sunt scutiți de la plata taxei pe valoarea adăugată și li se aplică un procent zero de compensare în cotă forfetară, Republica Portugheză și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 296-298 din directiva menționată.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană și Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-483/09: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/69

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2009 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)
   (Cauza T-483/09)
   2010/C 24/122
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bricocenter Italia [Rozzano Milanofiori (Milano), Italia]

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 septembrie 2009 (R 1048/2008-4);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Bricocenter Srl.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă conținând elementul verbal „Affiliato BRICOCENTER” (cererea de înregistrare nr. 4 939 344) pentru servicii din clasa 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative comunitare conținând elementele verbale „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (nr. 3 262 623) și „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (nr. 989 046), pentru servicii din clasele 35, 37 și 39

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția în totalitate.

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorecte ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-408/10: Acțiune introdusă la 16 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/20

         Acțiune introdusă la 16 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-408/10)
   ()
   2010/C 274/32
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Sipos și E. Randvere, agenți)

      Pârât: Republica Estonia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Estonia nu a comunicat măsurile necesare pentru transpunerea Directivei 2008/31/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2008 de abrogare a Directivei 84/539/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul aparatelor electrice utilizate în medicina umană și veterinară;

               —

               obligarea Republicii Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei în ordinea juridică internă a expirat la 31 decembrie 2008.

      (1)  JO L 81, p. 57.


title: Cauza T-137/11: Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Guiai Bi Poin/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/22

         Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Guiai Bi Poin/Consiliul
   (Cauza T-137/11)
   2011/C 130/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Georges Guiai Bi Poin (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluzii

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Georges Guiai Bi Poin, Regulamentul (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și Decizia 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011, publicate la 15 ianuarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011;

                           —

                           în subsidiar, să dispună ca numele domnului Georges Guiai Bi Poin să fie eliminat de pe listele anexate la regulamentul menționat și la respectiva decizie.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care motivele înscrierii reclamantului pe lista persoanelor și entităților cărora li se aplică măsurile restrictive ar fi stereotipe, nefiind menționat niciun element de fapt precis care să permită să se aprecieze pertinența respectivei înscrieri.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care:

                           —

                           reclamantului i se impută faptul că refuză să se supună autorității președintelui ales în mod democratic, domnul A. Ouattara, în condițiile în care reclamantul nu ar putea, în calitate de militar, să nu se supună autorităților constituționale ale țării sale care l-au proclamat pe domnul L. Gbagbo drept președinte ales și

                           —

                           i se impută reclamantului că este responsabil de violări grave ale drepturilor omului și ale dreptului internațional umanitar, deși reclamantul nu ar fi făcut obiectul unei proceduri la Curtea Penală Internațională a cărei competență a fost recunoscută de Republica Côte d’Ivoire.


title: Cauza C-493/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) la 14 septembrie 2016 – Sicurbau Srl și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și alții

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) la 14 septembrie 2016 – Sicurbau Srl și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și alții
      (Cauza C-493/16)
      (2016/C 454/31)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Sicurbau Srl, IGR – Imprese Generali Riunite Srl, Iterga Costruzioni Generali SpA, Pa.Co. – Pacifico Costruzioni SpA

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, Soa Rina SpA

         Întrebarea preliminară

      Principiile comunitare ale protecției încrederii legitime și securității juridice, împreună cu principiile liberei circulații a mărfurilor, libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), precum și principiile care decurg din acesta, cum sunt egalitatea de tratament, nediscriminarea, recunoașterea reciprocă, proporționalitatea și transparența, prevăzute (în ultimul rând) de Directiva 2014/24/UE (1), se opun unei reglementări naționale precum reglementarea italiană care decurge din dispozițiile coroborate ale articolului 87 alineatul 4 și ale articolului 86 alineatul 3-bis din Decretul legislativ nr. 163 din 2006 și ale articolului 26 alineatul 6 din Decretul legislativ nr. 81 din 2008, astfel cum au fost interpretate, prin hotărârile Adunării plenare a Consiglio di Stato nr. 3 și nr. 9 din 2015, în exercitarea funcției sale de interpretare uniformă a dreptului, în temeiul articolului 99 din Codul de procedură administrativă italian, potrivit căreia omisiunea de a indica separat costurile de securitate în cadrul întreprinderii în ofertele economice dintr-o procedură de atribuire a unor contracte de lucrări publice determină indiferent de situație excluderea întreprinderii ofertante, chiar în situația în care obligația de indicare separată nu a fost precizată nici în reglementarea privind cererea de ofertă, nici în formularul de completat anexat pentru depunerea ofertelor și chiar independent de împrejurarea că, din punctul de vedere al conținutului, oferta respectă costurile minime de securitate în cadrul întreprinderii?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


title: Cauza T-198/14: Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – 100% Capri Italia/OAPI – Cantoni ITC (100% Capri)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/35

         Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – 100% Capri Italia/OAPI – Cantoni ITC (100% Capri)
   (Cauza T-198/14)
   2014/C 159/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: 100% Capri Italia Srl (Capri, Italia) (reprezentanţi: A. Perani, G. Ghisletti şi F. Braga, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cantoni ITC SpA (Milano, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea încălcării articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 și, în consecință;

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 10 ianuarie 2014 în cauza R 2122/2012-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „100% Capri” pentru produse din clasele 3, 18 și 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cantoni ITC SpA.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „CAPRI” și marca națională verbală „CAPRI” pentru produse din clasele 3, 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-174/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 24 martie 2016 - H./Landul Berlin

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 24 martie 2016 - H./Landul Berlin
   (Cauza C-174/16)
   (2016/C 232/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: H.

      Pârât: Landul Berlin

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE (1), precum și dispozițiile acordului-cadru privind concediul pentru creșterea copilului publicat în anexa la aceasta trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări din dreptul intern conform căreia perioada de probă pentru promovarea într-un post de conducere ca funcționar public încetează prin efectul legii și fără posibilitate de a fi prelungită în cazul în care funcționarul sau funcționara s-a aflat în cea mai mare parte a acestei perioade de probă și se mai află și în prezent în concediu pentru creșterea copilului?

               2)

               Dispozițiile Directivei 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (2), în special articolul 14 alineatul (1) litera (a) sau litera (c), articolul 15 sau articolul 16 din directivă trebuie interpretate în sensul că o reglementare din dreptul intern, al cărei conținut este redat în cadrul primei întrebări, reprezintă o discriminare indirectă pe criteriu de sex dacă afectează sau este de natură să afecteze un număr mult mai mare de femei decât de bărbați?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare, interpretarea dispozițiilor menționate din dreptul european se opune unei astfel de reglementări din dreptul intern și în cazul în care aceasta este justificată de obiectivul de a evalua un funcționar, pe perioada de probă, în vederea numirii pe perioadă nedeterminată pe un post de conducere, evaluare care este posibilă numai în cazul exercitării în mod efectiv și pe o perioadă îndelungată a atribuțiilor de serviciu?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, interpretarea dreptului european admite o altă consecință juridică decât continuarea perioadei de probă imediat după terminarea concediului pentru creșterea copilului – pentru acea parte din perioada de probă rămasă neefectuată înainte de începerea concediului pentru creșterea copilului – pe același post sau pe unul echivalent, de exemplu, în cazul în care un astfel de post sau un post echivalent nu mai este disponibil?

               5)

               Interpretarea dreptului european impune, în acest caz, să nu se mai organizeze o nouă procedură de selecție, potrivit dreptului intern, la care să participe alți candidați, pentru ocuparea unui alt post sau a unei alte funcții de conducere?

      (1)  JO L 68, p. 13,

      (2)  JO L 204, p. 23.


title: Cauza T-81/14: Ordonanța Tribunalului din 1 august 2014 – Energy Brands/OAPI – Smart Wines (SMARTWATER) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/9

         Ordonanța Tribunalului din 1 august 2014 – Energy Brands/OAPI – Smart Wines (SMARTWATER)
   (Cauza T-81/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 361/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Energy Brands, Inc. (Atlanta, Statele Unite) (reprezentanți: D. Stone și R. Allos, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Smart Wines GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: I. Schwarz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2013 (cauza R 903/2013-2), referitoare la o procedură de opoziție între Energy Brands, Inc. și Smart Wines GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta, pârâtul și intervenienta suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-392/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 18 august 2014 – Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE și alții

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 18 august 2014 – Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE și alții
   (Cauza C-392/14)
   2014/C 372/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA

      Pârâte: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Întrebările preliminare

               1.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 (1) este invalidă întrucât nu a ținut seama la calcularea cotelor care trebuie alocate cu titlu gratuit de ponderea emisiilor asociate arderii de gaze reziduale – sau de gaze rezultate din procese siderurgice –, nici de cea a emisiilor asociate energiei termice produse prin cogenerare, prin aceasta încălcând articolul 290 TFUE și articolul 10a alineatele (1), (4) și (5) din Directiva 2003/87/CE (2), depășind limitele delegației conferite de această directivă și contravenind scopurilor directivei (stimularea celor mai eficiente tehnologii energetice și protejarea cerințelor dezvoltării economice și ale încadrării în muncă)?

               2.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în lumina articolului 6 TUE întrucât contravine articolului 1 din Protocolul adițional la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO), precum și a articolului 17 din această convenție prin faptul că a determinat în mod nejustificat lezarea așteptării legitime a societăților reclamante privind menținerea activului constând in cantitatea de cote alocate în prealabil și care li se cuvin în temeiul prevederilor directivei, prin aceasta determinând privarea de utilitatea economică asociată activului menționat mai sus?

               3.

               De asemenea, Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, luând în considerare faptul că decizia încalcă articolul 296 al doilea paragraf TFUE și articolul 41 din Carta de la Nisa, întrucât este lipsită de o motivare corespunzătoare?

               4.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, luând în considerare faptul că decizia încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE și principiul proporționalității consacrat de articolul 5 alineatul (4) TUE și, în plus, este viciată prin lipsa examinării și printr-o eroare de apreciere, având în vedere faptul că la calcularea cantității maxime a cotelor care trebuie alocate cu titlu gratuit (date relevante pentru stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform) nu a ținut seama de efectele modificărilor intervenite în ceea ce privește interpretarea noțiunii „instalație de ardere” între prima (2005-2007) și a doua etapă (2008-2012) de punere în aplicare a Directivei 2003/87/CE?

               5.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, întrucât încalcă articolul 10a alineatul (5) și articolul 9a alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, precum și pentru lipsa examinării și pentru eroare de apreciere, deoarece calcularea cantității maxime a cotelor care trebuie alocate cu titlu gratuit (date relevante pentru stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform) a fost efectuată pe baza datelor furnizate de statele membre, care sunt inconsecvente pentru că se bazează pe o interpretare diferită a articolului 9a alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE?

               6.

               În sfârșit, Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, întrucât încalcă normele privind procedura prevăzută la articolul 10a alineatul (1) și la articolul 23 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE?

      (1)  Decizia privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27).

      (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială,15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza F-100/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 iulie 2016 – De Nicola/BEI (Funcție publică – Personalul BEI – Evaluare – Raport de evaluare 2013 – Decizia comitetului de recursuri)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/33

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 iulie 2016 – De Nicola/BEI
      (Cauza F-100/15) (1)

      ((Funcție publică - Personalul BEI - Evaluare - Raport de evaluare 2013 - Decizia comitetului de recursuri))
      (2016/C 364/38)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentanți: inițial L. Isola și G. Isola, avocați, ulterior G. Ferabecoli, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: inițial G. Nuvoli și J.-P. Minnaert, agenți, și A. Dal Ferro, avocat, ulterior G. Nuvoli și G. Faedo, agenți, și A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere de anulare a raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru anul 2013 și, pe de altă parte, cerere de anulare a deciziilor consecutive și conexe ale BEI, precum decizia de a nu îl promova pe reclamant la gradul D, precum și cerere de reparare a prejudiciilor moral și material pretins suferite

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Carlo de Nicola suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile efectuate de Banca Europeană de Investiții.

         (1)  JO C 41, 14.12.2015, p 41.


title: Cauza C-137/16 P: Recurs introdus la 7 martie 2016 de Juozas Edvardas Petraitis împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 18 decembrie 2015 în cauza T-460/15, Petraitis/Comisia

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/13

         Recurs introdus la 7 martie 2016 de Juozas Edvardas Petraitis împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șaptea) din 18 decembrie 2015 în cauza T-460/15, Petraitis/Comisia
   (Cauza C-137/16 P)
   (2017/C 112/19)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Recurent: Juozas Edvardas Petraitis (reprezentant: T. Veščiūno, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 24 noiembrie 2016, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a respins recursul și a dispus ca domnul Juozas Edvardas Petraitis să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-264/15: Acțiune introdusă la 8 mai 2015 – Gameart/Comisia

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/17

         Acțiune introdusă la 8 mai 2015 – Gameart/Comisia
   (Cauza T-264/15)
   (2015/C 254/21)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polonia) (reprezentant: P. Hoffman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 februarie 2015, în măsura în care prin aceasta s-a confirmat refuzul de admitere a cererii adresate Ministerului Afacerilor Externe al Republicii Polone de a acorda acces la copiile, aflate în posesia acestui minister, ale scrisorilor Republicii Polone trimise Comisiei referitoare la procedura derulată de Comisie având ca obiect încălcarea dreptului Uniunii de către Republica Polonă în legătură cu Legea din 19 noiembrie 2009 privind jocurile de noroc;

               —

               constatarea faptului că, în cazul în care Tribunalul nu împărtășește punctul de vedere al reclamantei potrivit căruia articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei nu poate fi interpretat în sensul că autorizează Comisia Europeană să adopte o decizie obligatorie cu privire la o cerere de acces la documente, care a fost adresată de o persoană fizică sau juridică unei instituții dintr-un stat membru și pe care statul membru respectiv a transmis-o Comisiei, în conformitate cu articolul 277 TFUE, articolul 5 alineatul (2) din acest regulament este nul și, prin urmare, nu este aplicabil în prezenta cauză;

               —

               obligarea Comisiei Europene să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe necompetența Comisiei în lumina articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001

                           —

                           Întrucât cererea a fost adresată unei instituții dintr-un stat membru și a privit documente emise de acest stat membru, articolul 5 din regulament nu este aplicabil. Simpla transmitere a cererii de către statul membru Comisiei în temeiul articolului 5 alineatul (2) din regulament nu constituie temeiul pentru competența Comisiei, în cazul în care cererea nu privește documente care emană de la Comisie. Chiar dacă articolul 5 din regulament s-ar aplica cererii, articolul 5 alineatul (2) din regulament nu ar putea fi interpretat în sensul că autorizează o instituție a Uniunii să adopte o decizie obligatorie cu privire la această cerere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatele (4) și (5) din Regulamentul nr. 1049/2001

                           —

                           Întrucât trebuia să adopte o decizie privind accesul la un document emis de Republica Polonă, Comisia era obligată să consulte acest stat în temeiul articolului 4 alineatul (4) din regulament, însă Comisia nu a procedat în acest mod. În lipsa opoziției formulate în conformitate cu articolul 4 alineatul (5) din regulament, accesul la documentul emis de Republica Polonă putea fi refuzat numai în împrejurări excepționale, care nu se regăseau în speță.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE

                           —

                           Comisia nu și-a întemeiat în niciun fel competența pentru adoptarea deciziei în privința părții atacate, în pofida faptului că, în cererea sa de confirmare, reclamanta a pus în mod clar accentul pe problema necompetenței Comisiei. Motivarea deciziei atacate nu conține nicio precizare cu privire la acest aspect, fapt care face imposibil pentru reclamantă să își apere în mod adecvat drepturile în fața Tribunalului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe excepția de nulitate invocată în temeiul articolului 277 TFUE

                           —

                           În cazul în care Tribunalul ar urma să decidă, contrar argumentelor referitoare la primul motiv, că dispoziția articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001 trebuie interpretată în sensul că transmiterea de către un stat membru a unei cereri de acces la un document, care se află în posesia sa, unei instituții a Uniunii autorizează instituția respectivă să adopte o decizie obligatorie privind cererea în cauză, reclamanta susține că dispoziția articolului 5, dacă este interpretată astfel, nu se poate întemeia nici pe articolul 15 alineatul (3) TFUE, nici pe articolul 255 CE drept temei juridic adecvat și, prin urmare, este nul. În plus, interpretată astfel, această dispoziție este contrară motivării Regulamentului nr. 1049/2001, ceea ce determină nulitatea sa, conform articolului 296 TFUE (articolul 253 CE).


title: Cauza T-38/07: Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — Shell Petroleum și alții/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/45

         Acțiune introdusă la data de 16 februarie 2007 — Shell Petroleum și alții/Comisie
   (Cauza T-38/07)
   (2007/C 82/96)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Shell Petroleum NV (Haga, Țările de Jos), Shell Nederland BV (Haga, Țările de Jos) și Shell Nederland Chemie BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: T. Snoep și J. Brockhoff, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor
   SPNV solicită Curții:

               —

               anularea în întregime a deciziei, în măsura în care se adresează SPNV;

               —

               în subsidiar:

                           —

                           anularea articolul 2 litera (d) din decizie, sau

                           —

                           reducerea, în mod corespunzător, a amenzii aplicate; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         SNBV solicită Curții:

               —

               anularea în întregime a deciziei, în măsura în care se adresează SNBV;

               —

               în subsidiar:

                           —

                           anularea articolul 2 litera (d) din decizie, sau

                           —

                           reducerea, în mod corespunzător, a amenzii aplicate; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         SNC solicită Curții:

               —

               anularea articolul 2 litera (d) din decizie, sau reducerea, în mod corespunzător, a amenzii aplicate; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea Deciziei C(2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 în cauza COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienă și cauciuc butadienă-stiren în emulsie, prin care Comisia a constatat că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, prin realizarea unui acord asupra obiectivelor de prețuri pentru produse, împărțirea clienților, prin acorduri de neagresiune și schimbul de informații comerciale cu privire la prețuri, concurenți și clienți.
   Reclamantele își întemeiază cererea pe încălcarea de către Comisie a articolului 81 CE și a articolelor 7 și 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) al Consiliului, prin:

               a)

               imputarea încălcării inclusiv societăților Shell Petroleum NV și Shell Nederland BV, deși Comisia recunoaște că doar Shell Nederland Chemie BV a contribuit în mod direct la încălcare;

               b)

               creșterea cuantumului de bază al amenzii aplicate reclamantelor cu 50 % pentru recidivă, cu încălcarea principiilor proporționalității și al securității juridice;

               c)

               aplicarea unui coeficient de majorare cu titlu disuasiv, cu încălcarea principiilor egalității de tratament și al proporționalității; și

               d)

               stabilirea cuantumului de bază al amenzii aplicate reclamantelor, cu încălcarea Liniilor directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate (2) și a principiilor proporționalității și al egalității de tratament.

         În subsidiar, reclamantele invocă o încălcare a obligației de motivare prevăzută de articolul 253 CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurenţă prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1).

      (2)  Comunicarea Comisiei din 14 ianuarie 1998 intitulată „Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și al articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO ”(JO 1998 C 9, p. 3).


title: Cauza C-199/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 26 aprilie 2010 — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 26 aprilie 2010 — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL/Fazenda Pública
   (Cauza C-199/10)
   2010/C 195/08
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Secilpar — Sociedade Unipessoal SL

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

   Reținerea la sursă a impozitului pe societăți aferent anului 2003 la care a fost supusă o societate nerezidentă pe teritoriul național, percepută la cota de 15 %, conform prevederilor Convenției încheiate între Portugalia și Spania pentru evitarea dublei impuneri, pentru dividendele nete ce i-au fost distribuite în calitate de acționar la o societate rezidentă a unui stat membru, în temeiul articolului 80 alineatul (2) litera (c) și al articolului 88 alineatul (3) litera (b), alineatul (4) și alineatul (5) din CIRC, al articolului 71 literele (a) și (d) din CIRS și al articolului 59 din EBF, în versiunea sa în vigoare la momentul respectiv, încalcă principiile nediscriminării, libertății de stabilire și liberei circulații a capitalurilor prevăzute la articolele 12 CE, 43 CE, 46 CE, 56 CE și la articolul 58 alineatul (3) CE, precum și dispozițiile articolului 5 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE?


title: Cauza C-85/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 18 februarie 2014 – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM), celelalte părți: UPC Nederland BV și alții

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 18 februarie 2014 – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM), celelalte părți: UPC Nederland BV și alții
   (Cauza C-85/14)
   2014/C 151/14
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: KPN BV

      Pârâtă: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Celelalte părți la procedură: UPC Nederland BV, UPC Nederland Business BV, Tele2 Nederland BV, BT Nederland BV

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 28 din Directiva privind serviciul universal (1) permite impunerea unei reglementări tarifare fără ca dintr-o analiză a pieței să reiasă că un operator dispune de o putere semnificativă pe piață în ceea ce privește serviciul reglementat, în condițiile în care accesibilitatea transfrontalieră a numerelor nongeografice este posibilă din punct de vedere tehnic, iar singurul obstacol în calea accesului la aceste numere constă în practicarea unor tarife care presupun faptul că un apel către un număr nongeografic este mai scump decât un apel către un număr geografic?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, pentru College se ridică următoarele două întrebări:

                           a.

                           Competența de reglementare tarifară se aplică și în cazurile în care tarifele mai mari au un impact redus asupra volumului apelurilor către numerele nongeografice?

                           b.

                           În ce măsură instanța națională mai are o marjă de apreciere în ceea ce privește aspectul dacă o măsură tarifară necesară în temeiul articolului 28 din Directiva privind serviciul universal, având în vedere obiectivele urmărite, nu este deosebit de oneroasă pentru furnizorul de tranzit?

               3)

               Articolul 28 alineatul (1) din Directiva privind serviciul universal permite ca măsurile menționate în această prevedere să fie emise de o altă autoritate decât autoritatea națională de reglementare care exercită competența menționată la articolul 13 alineatul (1) din Directiva privind accesul (2), iar acesteia din urmă să îi revină doar competența de executare?

      (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).

      (2)  Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169).


title: Cauza T-558/12: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2012 — Changshu City Standard Parts Factory/Consiliul

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/22

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2012 — Changshu City Standard Parts Factory/Consiliul
   (Cauza T-558/12)
   2013/C 46/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, China) (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 al Consiliului din 4 octombrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză, în măsura în care are legătură cu reclamanta; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente acestor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, prin care susține că excluderea de la calcularea marjei de dumping a unor exporturi ale reclamantei încalcă articolul 2 alineatul (11), articolul 2 alineatul (8), articolul 2 alineatul (9), articolul 2 alineatul (7) litera (a) și articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, principiul nediscriminării și articolul 2.4.2 din Acordul OMC privind punerea în aplicare a articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994.

               2.

               Al doilea motiv, prin care se susține că respingerea anumitor ajustări solicitate de reclamantă încalcă articolul 2 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene și articolul 2.4.2 din Acordul OMC privind punerea în aplicare a articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994. Cu titlu subsidiar, reclamanta consideră că Consiliul a încălcat articolul 296 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene.


title: Cauza F-56/11: Acțiune introdusă la 12 mai 2011 — ZZ/Comisia Europeană

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/31

         Acțiune introdusă la 12 mai 2011 — ZZ/Comisia Europeană
   (Cauza F-56/11)
   2011/C 226/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care i-a fost aplicată reclamantului sancțiunea retrogradării cu două grade în cadrul aceleiași grupe de funcții

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN din 6 iulie 2010 prin care i-a fost aplicată reclamantului sancțiunea retrogradării cu două grade în cadrul aceleiași grupe de funcții, ca urmare a deciziei AIPN din 16 noiembrie 2009 de inițiere a procedurii disciplinare împotriva sa;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-113/09: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2010 — PromoCell bioscience alive/OAPI (SupplementPack) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SupplementPack — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/25

         Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2010 — PromoCell bioscience alive/OAPI (SupplementPack)
   (Cauza T-113/09) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SupplementPack - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 80/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte (Heidelberg, Germania) (reprezentant: K. Mende, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 ianuarie 2009 (cauza R 996/2008 4) având ca obiect o cerere de înregistrare a semnului verbal SupplementPack ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza C-164/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH/Finanzamt Hamburg-Mitte (Fiscalitate — Impozit pe profit — Transferul participațiilor deținute într-o societate de persoane într-o societate de capital — Valoare contabilă — Valoare estimată — Convenție pentru evitarea dublei impuneri — Impozitare imediată a plusvalorilor latente — Diferență de tratament — Restricții privind libera circulație a capitalurilor — Menținerea repartizării competenței de impozitare între statele membre — Proporționalitate)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH/Finanzamt Hamburg-Mitte
   (Cauza C-164/12) (1)

   (Fiscalitate - Impozit pe profit - Transferul participațiilor deținute într-o societate de persoane într-o societate de capital - Valoare contabilă - Valoare estimată - Convenție pentru evitarea dublei impuneri - Impozitare imediată a plusvalorilor latente - Diferență de tratament - Restricții privind libera circulație a capitalurilor - Menținerea repartizării competenței de impozitare între statele membre - Proporționalitate)
   2014/C 93/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DMC Beteiligungsgesellschaft mbH

      Pârât: Finanzamt Hamburg-Mitte

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea articolului 43 CE (devenit articolul 49 TFUE) — Societăți, stabilite în alt stat membru, care aduc ca aport în natură într-o societate de capitaluri națională participații la o întreprindere în schimbul unor părți sociale ale acestei societăți — Reglementare care prevede că, într-un astfel de caz, aportul de capital trebuie să fie înscris în bilanțul societății de capitaluri în funcție de valoarea sa reală, iar nu de valoarea sa contabilă, anticipând astfel impozitarea valorilor mobiliare nerealizate — Posibilitatea de a plăti impozitele în cauză în cinci tranșe anuale, cu condiția existenței unei garanții de plată

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că obiectivul de menținere a repartizării competenței de impozitare între statele membre poate justifica o reglementare a unui stat membru care impune stabilirea valorii activelor aduse ca aport dintr-o societate în comandită simplă în capitalul unei societăți de capital cu sediul pe teritoriul acestui stat membru la valoarea estimată a acestora, determinând impozitarea, înainte de realizarea lor efectivă, a plusvalorilor latente aferente acestor active generate pe acest teritoriu, din moment ce statul membru respectiv nu poate în mod efectiv să își exercite competența fiscală asupra acestor plusvalori la momentul realizării lor efective, aspect care trebuie stabilit de instanța națională.

               2.

               O reglementare a unui stat membru care prevede o impozitare imediată a plusvalorilor latente generate pe teritoriul său nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului de menținere a repartizării competenței de impozitare între statele membre în măsura în care, atunci când contribuabilul optează pentru o amânare a plății impozitului, obligația de constituire a unei garanții bancare este impusă în funcție de riscul real privind neplata impozitului.

      (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza T-30/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/30

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION)
   (Cauza T-30/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 354/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Germania) (reprezentanți: J. Wachinger și M. Zöbisch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 11 noiembrie 2013 (cauza R 1749/2013-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Laverana GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza C-154/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 29 martie 2012 — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 29 martie 2012 — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Cauza C-154/12)
   2012/C 174/27
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken

      Pârât: Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)

      Întrebarea preliminară

   Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (1), în prezent articolul 51 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (2), prin faptul că impune producătorilor din sectorul „zahărului-sfeclei” o taxă de 12 euro pe tona de zahăr căruia i se aplică o cotă, este nevalid:

               —

               întrucât temeiul juridic utilizat de legiuitor pentru adoptarea acestei dispoziții este fostul articol 37 alineatul (2) al treilea paragraf din Tratatul CE, în prezent articolul 43 alineatul (2) din Tratatul FUE;

               —

               întrucât, prin faptul că ar fi justificat taxa ca fiind o măsură destinată să finanțeze cheltuielile OCP în sectorul zahărului deși aceasta ar finanța în realitate ajutoarele directe și/sau ar urmări să mențină neutralitatea bugetară a reformei sectorului zahărului din 2006, legiuitorul nu ar face să reiasă în mod clar și neechivoc raționamentul care justifică instituirea taxei, astfel cum impune articolul 296 din Tratatul FUE (fostul articol 253 din Tratatul CE);

               —

               întrucât, [dat fiind că] sectorul „zahărului-sfeclei” ar fi singurul sector în care a fost impusă o astfel de taxă cu caracter de contribuție la bugetul general al Uniunii Europene, taxa ar trebui considerată discriminatorie atât între cultivatorii care au continuat producția de sfeclă și cei care au încetat această producție, cât și între sectorul „zahărului-sfeclei” și orice alt sector agricol sau neagricol;

               —

               întrucât ar trebui să se considere că taxa încalcă principiul proporționalității prin faptul că nu este nici adecvată, nici necesară pentru finanțarea cheltuielilor din cadrul OCP în sectorul zahărului, nici proporțională în raport cu cheltuielile reale și cu perspectivele privind cheltuielile din cadrul OCP în sectorul zahărului?

      (1)  JO L 58, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 77.

      (2)  JO L 299, p. 1.


title: Cauza T-116/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 noiembrie 2011 — EMA/Comisia ( „Măsuri provizorii — Program de cercetare și dezvoltare tehnologică — Decizie prin care se pune capăt participării la un proiect — Notă de debit — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/15

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 noiembrie 2011 — EMA/Comisia
   (Cauza T-116/11 R)
   (Măsuri provizorii - Program de cercetare și dezvoltare tehnologică - Decizie prin care se pune capăt participării la un proiect - Notă de debit - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2012/C 13/31
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Association médicale européenne (EMA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Franchi, L. Picciano și N. di Castelnuovo)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude și N. Bambara, ulterior S. Delaude și F. Moro, agenți, asistați de D. Gullo, avocat)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei Comisiei din 5 noiembrie 2010 privind rezilierea contractelor încheiate pentru două proiecte de cercetare și a notei de debit din 13 decembrie 2010 prin care reclamanta este informată în legătură cu constatarea creanțelor în cadrul executării contractelor menționate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-494/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Ryanair/Comisia

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/40

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-494/08)
   (2009/C 32/78)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în conformitate cu articolele 230 CE și 231 CE, a deciziei implicite a Comisiei prin care se refuza accesul la documentele la care reclamanta a solicitat acest acces prin cererea din 25 iunie 2008 și constatarea inexistenței deciziei Comisiei din 9 octombrie 2008 prin care se refuză accesul la aceste documente;

               —

               alternativ, anularea, în conformitate cu articolele 230 CE și 231 CE, a deciziei Comisiei din 9 octombrie 2008 prin care se refuza accesul la documentele la care reclamanta a solicitat acest acces prin cererea din 25 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul procedurilor și

               —

               luarea măsurilor pe care Tribunalul le consideră adecvate.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea introductivă, reclamanta urmărește anularea deciziei implicite a Comisiei prin care se respinge cererea celei dintâi, în conformitate cu Regulamentul nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1) și cu privire la accesul la documente referitoare la proceduri de ajutoare de stat aflate în legătură cu ajutoarele care se prezumă a fi fost acordate printr-un acord cu administratorul aeroportului Aarhus. Decizia menționată a fost urmată de decizia expresă din 9 octombrie 2008. În prezenta cauză, reclamanta urmărește, alternativ, anularea deciziei exprese.
   În susținerea cererii introductive, reclamanta formulează două motive de drept.
   În primul rând, reclamanta susține că refuzul Comisiei încalcă articolul 4 din Regulamentul nr. 1049/2001. Mai întâi, reclamanta pretinde că s-a procedat de către Comisie la o examinare generală, și nu la o examinare individuală a documentelor la care s-a făcut referire în cererea de acces. În special, reclamanta susține că nu s-a evaluat de Comisie în măsură suficientă existența riscului specific, actual și previzibil de producere a unor prejudicii în raport cu interesele protejate stabilite prin articolul 4 alineatele (2) și (3) din regulament. În plus, reclamanta susține că nu s-a evaluat de Comisie în măsură suficientă dacă dezvăluirea parțială a documentelor ar fi produs prejudicii protecției consultanței juridice, scopului investigațiilor sau procesului decizional al Comisiei și, astfel, s-ar fi încălcat articolul 4 alineatul (6) din regulament și nu s-ar fi aplicat în mod corespunzător principiul proporționalității. În cele din urmă, reclamanta susține că nu s-au evaluat de Comisie considerațiile de interes public privitoare la dreptul la apărare și la transparență și deschidere pe care se întemeia reclamanta.
   În al doilea rând, reclamanta susține că refuzul implicit al Comisiei de a acorda accesul și decizia acesteia din 9 octombrie 2008 încalcă obligația de motivare stabilită prin articolul 253 CE și prin articolul 8 din Regulamentul nr. 1049/2001.

      (1)  JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-434/07: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/38

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-434/07)
   (2007/C 269/65)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Zadra și M. Telles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 de modificare a Directivei 76/115/CEE a Consiliului de apropiere a legislațiilor statelor membre privind punctele de ancorare ale centurilor de siguranță la autovehicule (1) și, în orice caz, întrucât nu le-a comunicat Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 19 aprilie 2006.

      (1)  JO L 255, p. 149.


title: Cauza T-223/15: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2015 – Morton’s of Chicago/OAPI – Mortons the Restaurant Ltd (MORTON’S)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/20

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2015 – Morton’s of Chicago/OAPI – Mortons the Restaurant Ltd (MORTON’S)
   (Cauza T-223/15)
   (2015/C 228/25)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Morton’s of Chicago, Inc. (Chicago, Statele Unite) (reprezentant: J. Moss, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mortons the Restaurant Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „MORTON’S”, cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 951 291.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 februarie 2015 în cauza R 46/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-56/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tallinna Halduskohus la 13 februarie 2008 — Pärlitigu OÜ/Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tallinna Halduskohus la 13 februarie 2008 — Pärlitigu OÜ/Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   (Cauza C-56/08)
   (2008/C 92/36)
   Limba de procedură: estona
   Instanța de trimitere
   Tallinna Halduskohus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pärlitigu OÜ

      Pârât: Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   Întrebările preliminare

               1)

               Nomenclatura combinată a Tarifului Vamal Comun care figurează la anexa I la Regulamentul (CE) nr. 2658/87 (1) al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun trebuie interpretată în sensul că șira spinării congelată (oase cu carne de pește) de somon de crescătorie de Atlantic (Salmo salar), obținută după filetarea peștelui, care este comestibilă și în mod normal comercializată ca produs alimentar, trebuie clasificată

                           a)

                           la subpoziția 0511 91 10„Deșeuri de pește”
                           sau

                           b)

                           la subpoziția 0303220015„alte” părți ale „al[tor]”„somoni de Atlantic (Salmo salar)”?

               2)

               În ipoteza în care se răspunde la prima întrebare în sensul literei b), trebuie să se considere că tabelul care figurează la articolul 1 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 85/2006 (2) al Consiliului din 17 ianuarie 2006 de instituire a dreptului antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importul de somon de crescătorie originar din Norvegia este invalid întrucât încalcă principiul proporționalității consacrat la articolul 5 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, în măsura în care prețul minim de import pe care acest tabel îl prevede pentru șira spinării congelată este mai ridicat decât prețul minim de import prevăzut pentru peștii întregi și pentru peștii eviscerați cu cap?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

      (2)  JO L 15, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 44, p. 99.


title: Cauze conexate T-125/03 și T 253/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 septembrie 2007 — Akzo Nobel Chemicals și Akcros Chemicals/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Procedură administrativă — Competențe de investigație ale Comisiei — Documente sechestrate în cursul unei investigații — Protecția confidențialității comunicărilor între avocați și clienți — Admisibilitate )

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/43

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 septembrie 2007 — Akzo Nobel Chemicals și Akcros Chemicals/Comisia Comunităților Europene
   (Cauze conexate T-125/03 și T 253/03) (1)

   („Concurență - Procedură administrativă - Competențe de investigație ale Comisiei - Documente sechestrate în cursul unei investigații - Protecția confidențialității comunicărilor între avocați și clienți - Admisibilitate’)
   (2007/C 269/77)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Akzo Nobel Chemicals Ltd (Hersham, Walton on Thames, Surrey, Regatul Unit) și Akcros Chemicals Ltd (Hersham) (reprezentanți: C. Swaak, M. Mollica, M. van der Woude, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial R. Wainwright și C. Ingen-Housz, ulterior F. Castillo de la Torre și X. Lewis, agenți)

      Intervenienți în susținerea reclamantelor: Conseil des barreaux européens (CCBE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Flynn, QC); Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: O. Brouwer și C. Schillemans, lawyers); European Company Lawyers Association (ECLA) (Bruxelles) (reprezentanți: M. Dolmans, K. Nordlander, lawyers și J. Temple Lang, solicitor); American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (Paris, Franța) (reprezentanți: G. Berrisch, lawyer și D. Hull, solicitor) și International Bar Association (IBA) (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: J. Buhart, lawyer)
   Obiectul
   În primul rând, o cerere privind, pe de o parte anularea Deciziei Comisiei C (2003) 559/4 din 10 februarie 2003 și, în măsura în care este necesar, a Deciziei Comisiei C (2003) 85/4 din 30 ianuarie prin care Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd și Akcros Chemicals precum și filialele acestora au fost obligate să se supună unor controale în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 17 al Consiliului din 6 februarie 1962, Primul regulament de punere în aplicare a articolelor [81CE] și [82 CE] (JO 1962, 13, p. 204) (cauza COMP/E-1/38.589) și pe de altă parte, obligarea Comisiei la restituirea anumitor documente sechestrate cu ocazia investigației respective și interzicerea utilizării conținutului acestora de către Comisie (cauza T-125/03), precum și, în al doilea rând, o cerere privind anularea Deciziei Comisiei C (2003) 1533 final din 8 mai 2003 prin care s-a respins o cerere de protecție a documentelor respective în temeiul confidențialității comunicărilor între avocați și clienți (cauza T-253/03).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea introdusă în cauza T-125/03.

               2)

               Respinge ca neîntemeiată acțiunea introdusă în cauza T-253/03.

               3)

               Akzo Nobel Chemicals Ltd și Akcros Chemicals Ltd suportă trei cincimi din propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii din acțiunea principală și procedurii privind măsurile provizorii. De asemenea, acestea suportă trei cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de către Comisie, aferente procedurii în acțiunea principală și procedurii privind măsurile provizorii.

               4)

               Comisia suportă două cincimi din propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii din acțiunea principală și procedurii privind măsurile provizorii. De asemenea, aceasta suportă două cincimi din cheltuielile efectuate de Akzo Nobel Chemicals și Akcros Chemicals, aferente procedurii din acțiunea principală și procedurii privind măsurile provizorii.

               5)

               Intervenienții suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii din acțiunea principală și procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 146, 21.6.2003.


title: Cauza C-369/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 1 iulie 2013 — Procedură penală împotriva N.F. Gielen și alții

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 1 iulie 2013 — Procedură penală împotriva N.F. Gielen și alții
   (Cauza C-369/13)
   2013/C 260/57
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch

      Părțile din procedura principală

   N.F. Gielen, M.M.J. Geerings, F.A.C. Pruijmboom, A.A. Pruijmboom

      Întrebările preliminare

               1a.

               Substanța chimică alfa-fenilacetoacetonitril (nr. CAS 4468-48-8, denumită în continuare „APAAN”) poate fi asimilată substanței clasificate 1-fenil-2-propanonă (nr. CAS 103-79-7, denumită în continuare „BMK”)? Rechtbank urmărește în special să se stabilească dacă noțiunea în limba olandeză „bevatten” [„conținând”], respectiv noțiunea în limba engleză „containing” și noțiunea în limba franceză „contenant” trebuie interpretate în sensul că substanța BMK trebuie să existe deja ca atare în substanța APAAN.
               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1a, rechtbank dorește să adreseze Curții următoarele întrebări suplimentare:

               1b.

               APAAN trebuie considerată una dintre „stoffen […], die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd” [„substanțe”[le] care „sunt combinate în așa fel încât substanțele nu pot fi folosite sau recuperate prin metode ușor de aplicat sau viabile din punct de vedere economic”], respectiv „substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means” sau „une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables”? În temeiul datelor furnizate de poliție cuprinse în anexa 3 pare să fie vorba despre un procedeu de transformare relativ previzibil, probabil chiar simplu.

               1c.

               Pentru răspunsul la întrebarea 1b, în special în legătură cu sintagma „economische rendabele middelen [«viabile din punct de vedere economic»]/economically viable means/économiquement viable” este important aspectul că în cazul transformării APAAN în BMK, în mod evident, — chiar dacă acest lucru se realizează ilegal — se câștigă (se pot câștiga) sume considerabile, în cazul în care APAAN este transformat cu succes în BMK și/sau în amfetamine și/sau BMK obținut din APAAN este introdus pe piață (ilegal)?

               2.

               Noțiunea „operator” este definită la articolul 2 litera (d) din Regulamentul nr. 273/2004 (1) și la articolul 2 litera (f) din Regulamentul nr. 111/2005 (2). Pentru răspunsul la întrebarea următoare, rechtbank solicită să se prezume că este vorba despre o substanță clasificată în sensul articolului 2 litera (a) sau despre o substanță asimilată în sensul „ANEXEI I Substanțe clasificate în sensul articolului 2 litera (a)” la regulamente. Noțiunea „operator” cuprinde și o persoană fizică care, singură sau împreună cu (o) altă persoană juridică/alte persoane juridice și/sau cu o altă persoană fizică/alte persoane fizice, deține (în mod intenționat) fără autorizație o substanță clasificată, fără să existe și alte împrejurări suspecte?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor (JO L 47, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 183).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 111/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 de stabilire a normelor de monitorizare a comerțului cu precursori de droguri între Comunitate și țările terțe (JO L 22, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 13, p. 114).


title: Cauza T-295/12: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Germania/Comisia ( „Ajutoare de stat — Servicii de eliminare a carcaselor de animale și a deșeurilor de abator — Menținerea unei rezerve de capacitate în cazul unei epidemii — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Avantaj — Serviciu de interes economic general — Compensare legată de obligația de serviciu public — Afectarea schimburilor între state membre și denaturarea concurenței — Necesitatea ajutorului — Subsidiaritate — Obligația de motivare” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Germania/Comisia
   (Cauza T-295/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Servicii de eliminare a carcaselor de animale și a deșeurilor de abator - Menținerea unei rezerve de capacitate în cazul unei epidemii - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Avantaj - Serviciu de interes economic general - Compensare legată de obligația de serviciu public - Afectarea schimburilor între state membre și denaturarea concurenței - Necesitatea ajutorului - Subsidiaritate - Obligația de motivare”))
   2014/C 292/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, asistați de T. Lübbig și de M. Klasse, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Egerer și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/485/UE a Comisiei din 25 aprilie 2012 privind ajutorul de stat SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10) acordat de Germania în favoarea întreprinderii Zweckverband Tierkörperbeseitigung în Renania-Palatinat, Saarland, Rheingau-Taunus-Kreis și Landkreis Limburg-Weilburg (JO L 236, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza T-570/10 RENV: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Environmental Manufacturing/OAPI – Wolf (Reprezentarea unui cap de lup) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând un cap de lup — Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare WOLF Jardin și Outils WOLF — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/10

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Environmental Manufacturing/OAPI – Wolf (Reprezentarea unui cap de lup)
   (Cauza T-570/10 RENV) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând un cap de lup - Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare WOLF Jardin și Outils WOLF - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 096/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, și M. Atkins, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Franța) (reprezentant: N. Boespflug, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 6 octombrie 2010 (cauza R 425/2010-2) privind o procedură de opoziție între Société Elmar Wolf și Environmental Manufacturing LLP.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 octombrie 2010 (cauza R 425/2010-2).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată în fața Tribunalului și a Curții, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Environmental Manufacturing LLP în fața Tribunalului și a Curții.

               3)

               Société Elmar Wolf suportă propriile cheltuieli de judecată în fața Tribunalului și a Curții, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Environmental Manufacturing LLP în fața Tribunalului și a Curții.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011.


title: Cauza C-44/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2015 – Regatul Spaniei/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 1052/2013 — Trecerea frontierelor externe — Sistemul Eurosur — Dezvoltarea dispozițiilor acquis-ului Schengen — Participare — Cooperare cu Irlanda și cu Regatul Unit — Validitate]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 septembrie 2015 – Regatul Spaniei/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-44/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 1052/2013 - Trecerea frontierelor externe - Sistemul Eurosur - Dezvoltarea dispozițiilor acquis-ului Schengen - Participare - Cooperare cu Irlanda și cu Regatul Unit - Validitate])
   (2015/C 363/09)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: D. Moore, S. Alonso de Leon și A. Pospíšilová Padowska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Chavrier, F. Florindo Gijón, M.-M. Joséphidès și P. Plaza García, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâților: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, G. Hodge și A. Joyce, agenți, asistați de G. Gilmore, barrister), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: L. Christie, agent, asistat de J. Holmes, barrister), Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și G. Wils, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Irlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza C-379/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Amurta S.G.P.S./Inspecteur van de Belastingdienst (Articolele 56 CE și 58 CE — Libera circulație a capitalurilor — Legislație fiscală națională care prevede scutirea participațiilor de impozitul pe profit — Impozitarea dividendelor — Taxa reținută la sursă — Scutire de taxa reținută la sursă — Aplicarea la societățile beneficiare care dispun de sediu sau de un sediu permanent în statul membru care acordă scutirea și ale căror participații beneficiază de scutirea de impozitul pe profit — Refuz de aplicare a scutirii de taxa reținută la sursă la dividendele distribuite unei societăți beneficiare care nu dispune nici de sediu, nici de sediu permanent în statul membru respectiv)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Amurta S.G.P.S./Inspecteur van de Belastingdienst
   (Cauza C-379/05) (1)

   (Articolele 56 CE și 58 CE - Libera circulație a capitalurilor - Legislație fiscală națională care prevede scutirea participațiilor de impozitul pe profit - Impozitarea dividendelor - Taxa reținută la sursă - Scutire de taxa reținută la sursă - Aplicarea la societățile beneficiare care dispun de sediu sau de un sediu permanent în statul membru care acordă scutirea și ale căror participații beneficiază de scutirea de impozitul pe profit - Refuz de aplicare a scutirii de taxa reținută la sursă la dividendele distribuite unei societăți beneficiare care nu dispune nici de sediu, nici de sediu permanent în statul membru respectiv)
   (2007/C 315/12)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Gerechtshof te Amsterdam
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Amurta S.G.P.S.

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Gerechtshof te Amsterdam — Interpretarea articolelor 56 CE, 57 CE și 58 CE — Impozit pe profit — Scutire de impozit în ceea ce privește dividendele distribuite de o societate stabilită pe teritoriul național unei societăți stabilite pe același teritoriu — Refuz de acordare a acestei scutiri în ceea ce privește dividendele distribuite de o societate stabilită pe teritoriul național unei societăți stabilite pe teritoriul unui alt stat membru — Efectul existenței în acest alt stat membru a unei scutiri echivalente de impozitul pe dividende în beneficiul societății stabilite aici
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 56 CE și 58 CE se opun legislației unui stat membru care, atunci când pragul minim al participațiilor societății-mamă la capitalul filialei, instituit de articolul 5 alineatul (1) din Directiva 90/435 CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, nu este atins, prevede o taxă reținută la sursă pe dividendele distribuite de o societate stabilită în acest stat membru către o societate beneficiară stabilită într-un alt stat membru, scutind însă de această taxă reținută la sursă dividendele plătite către o societate beneficiară care este supusă impozitului pe profit în primul stat membru sau care dispune, în același stat membru, de un sediu permanent căruia îi aparțin acțiunile deținute la societatea distribuitoare.

               2)

               Un stat membru nu poate invoca existența unui credit fiscal integral, acordat în mod unilateral de un alt stat membru unei societăți beneficiare stabilite în acest ultim stat membru, pentru a se sustrage de la obligația de prevenire a dublei impuneri economice a dividendelor obținute din exercitarea competenței sale de impozitare, în situația în care primul stat membru previne dubla impunere economică a dividendelor distribuite societăților beneficiare stabilite pe teritoriul său. Atunci când un stat membru invocă o convenție de evitare a dublei impuneri încheiată cu alt stat membru, este de competența instanței naționale să stabilească dacă este necesar să se țină cont de această convenție în litigiul din acțiunea principală și, după caz, să verifice dacă aceasta permite neutralizarea efectelor restricției privind libera circulație a capitalurilor.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauza C-319/09 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 decembrie 2011 — ACEA SpA/Iride SpA, fostă AEM SpA, Comisia Europeană [Recurs — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate unor întreprinderi de servicii publice — Scutiri fiscale — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Calitate procesuală activă — Interesul de a exercita acțiunea — Articolul 87 CE — Noțiunea de ajutor — Articolul 88 CE — Noțiunea de ajutor nou — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolele 1 și 14 — Legalitatea unui ordin de recuperare — Obligația de motivare]

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/4

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 decembrie 2011 — ACEA SpA/Iride SpA, fostă AEM SpA, Comisia Europeană
   (Cauza C-319/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate unor întreprinderi de servicii publice - Scutiri fiscale - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Calitate procesuală activă - Interesul de a exercita acțiunea - Articolul 87 CE - Noțiunea de ajutor - Articolul 88 CE - Noțiunea de ajutor nou - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolele 1 și 14 - Legalitatea unui ordin de recuperare - Obligația de motivare)
   2012/C 49/06
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: ACEA SpA (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, A. Giardina și T. Ubaldi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Righini, V. Di Bucci și D. Grespan, agenți), Iride SpA, fostă AEM Spa (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi și A. Santa Maria, avocați)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta extinsă) din 11 iunie 2009, ACEA/Comisia (T-297/02), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și recursul incident.

               2.

               Obligă ACEA SpA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident.

               4.

               Iride SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-597/11 P: Ordonanța Tribunalului din 8 octombrie 2013 — Michail/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Cerere de asistență — Articolul 24 din statut — Hărțuire morală — Recurs vădit nefondat” )

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/12

         Ordonanța Tribunalului din 8 octombrie 2013 — Michail/Comisia
   (Cauza T-597/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Cerere de asistență - Articolul 24 din statut - Hărțuire morală - Recurs vădit nefondat)
   2013/C 359/21
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Christos Michail (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Meïdanis, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți, asistați de E. Bourtzalas și E. Antypas, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 13 septembrie 2011, Michail/Comisia (F-100/09, nepublicată încă în Repertoriu) și vizând anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Christos Michail suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza C-550/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 11 decembrie 2008 — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 11 decembrie 2008 — British American Tobacco (Germany) GmbH/Hauptzollamt Schweinfurt
   (Cauza C-550/08)
   (2009/C 69/34)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht München
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Schweinfurt
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (2) primul paragraf prima liniuță din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse (1) trebuie interpretat în sensul că produsele necomunitare supuse accizelor și plasate sub regimul de perfecționare activă prevăzut la articolul 84 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (Codul vamal) sunt considerate plasate sub regim de suspendare a accizelor și atunci când produsele respective sunt fabricate în regim de perfecționare activă din produse la care nu se aplică accize și numai după importarea acestora din urmă, astfel încât, în conformitate cu considerentul al cincisprezecelea al Directivei 92/12/CEE, în ceea ce privește circulația produselor menționate nu este necesară utilizarea documentului de însoțire.

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Articolul 15 alineatul (4) din Directiva 92/12/CEE trebuie interpretat în sensul că dovada preluării de către destinatar a produselor supuse accizelor poate fi administrată și în alt mod decât prin intermediul documentului de însoțire menționat la articolul 18 din Directiva 92/12/CEE?

      (1)  JO L 76, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 129.