title: Cauza T-329/17: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2019 — Hautala și alții/EFSA („Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la studii privind carcinogenitatea efectuate în cadrul înnoirii aprobării substanței active glifosat — Refuz parțial de acces — Excepția privind protecția intereselor comerciale — Interes public superior — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Noțiunea de informații care se referă la emisii în mediu”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/47

      Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2019 — Hautala și alții/EFSA
      (Cauza T-329/17) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la studii privind carcinogenitatea efectuate în cadrul înnoirii aprobării substanței active glifosat - Refuz parțial de acces - Excepția privind protecția intereselor comerciale - Interes public superior - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Noțiunea de informații care se referă la emisii în mediu”)
      (2019/C 148/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Heidi Hautala (Finlanda), Benedek Jávor (Ungaria), Michèle Rivasi (Franța), Bart Staes (Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (reprezentanți: D. Detken și J. Tarazona, F. Volpi și B. Vagenende, agenți, asistați de R. van der Hout și C. Wagner, avocați)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Cheminova A/S (Harboøre, Danemarca) (reprezentant: C. Mereu, avocat), Monsanto Europe (Anvers, Belgia) și Monsanto Company (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: inițial M. Pittie, P. Honoré și N. Callens, ulterior P. Honoré, N. Callens și A. Helfer, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea în parte a deciziei EFSA din 14 martie 2017, în măsura în care prin aceasta s-a refuzat în parte accesul la 12 studii privind carcinogenitatea referitoare la substanța activă glifosat, efectuate în cadrul procedurii de înnoire a aprobării acestei substanțe active în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO 2009, L 309, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) din 14 martie 2017 în măsura în care EFSA a refuzat accesul la părțile „Materiale, condiții de testare și metode” și „Rezultate și analize” din 12 studii privind carcinogenitatea referitoare la substanța activă glifosat.

                  2)

                     EFSA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de doamnele Heidi Hautala și Michèle Rivasi și de domnii Benedek Jávor și Bart Staes.

                  3)

                     Cheminova A/S, Monsanto Europe și Monsanto Company suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza T-26/18: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Franța/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Franța — Corecții financiare punctuale și forfetare — Schemă de ajutoare pe suprafață — Sistemul de identificare a parcelelor agricole — Determinarea suprafețelor eligibile — Menținerea terenurilor agricole în bune condiții agricole și de mediu — Particularități topografice — Lande care pot fi utilizate pentru pășunat — Sistem de control național întemeiat pe o definiție neconformă a suprafețelor eligibile — Proporționalitate — Obligația de motivare — Verificarea conformității — Eroarea cea mai probabilă — Eroare de drept”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/50

      Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Franța/Comisia
      (Cauza T-26/18) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Franța - Corecții financiare punctuale și forfetare - Schemă de ajutoare pe suprafață - Sistemul de identificare a parcelelor agricole - Determinarea suprafețelor eligibile - Menținerea terenurilor agricole în bune condiții agricole și de mediu - Particularități topografice - Lande care pot fi utilizate pentru pășunat - Sistem de control național întemeiat pe o definiție neconformă a suprafețelor eligibile - Proporționalitate - Obligația de motivare - Verificarea conformității - Eroarea cea mai probabilă - Eroare de drept”)
      (2019/C 148/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères și S. Horrenberger, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și D. Triantafyllou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea parțială a Deciziei de executare (UE) 2017/214 a Comisiei, din 8 noiembrie 2017, de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2017, L 292, p. 61)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-106/18: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2019 — Laverana/EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VERA GREEN — Marca Uniunii Europene verbală anterioară LAVERA — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

      Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2019 — Laverana/EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN)
      (Cauza T-106/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VERA GREEN - Marca Uniunii Europene verbală anterioară LAVERA - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 148/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Germania) (reprezentanți: inițial J. Wachinger, M. Zöbisch și R. Drozdz, ulterior N. Schmitz și J. Bittner, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Agroecopark, SL (Majadahonda, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și C. Serrano Rodríguez, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 18 decembrie 2017 (cauza R 982/2017-5) privind o procedură de opoziție între Laverana și Agroecopark.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Laverana GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza T-297/18: Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2019 — Wirecard Technologies/EUIPO — Striatum Ventures (supr) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală supr — Marca Benelux verbală anterioară Zupr — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

      Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2019 — Wirecard Technologies/EUIPO — Striatum Ventures (supr)
      (Cauza T-297/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală supr - Marca Benelux verbală anterioară Zupr - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 148/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Germania) (reprezentant: A. Bayer, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Bonne și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Striatum Ventures BV (‘s-Hertogenbosch, Țările de Jos) (reprezentant: G. Van den Hout, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 februarie 2018 (cauza R 2028/2017–5) privind o procedură de declarare a nulității între Striatum Ventures și Wirecard Technologies

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Wirecard Technologies GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza T-463/18: Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Novartis/EUIPO (SMARTSURFACE) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SMARTSURFACE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/52

      Hotărârea Tribunalului din 12 martie 2019 — Novartis/EUIPO (SMARTSURFACE)
      (Cauza T-463/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SMARTSURFACE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2019/C 148/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: L. Junquera Lara, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Bonne și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 mai 2018 (cauza R 1765/2017–2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal SMARTSURFACE ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Novartis AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza T-326/18: Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2019 — Herrero Torres/EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES — Marca națională figurativă anterioară Carajillo — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/2001 — Acțiune vădit nefondată”)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/53

      Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2019 — Herrero Torres/EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
      (Cauza T-326/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES - Marca națională figurativă anterioară Carajillo - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/2001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2019/C 148/51)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Spania) (reprezentant: J. Gil Martí, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: DZ Licores, SLU (Cartagena, Spania) (reprezentanți: A. Vela Ballesteros și B. Lamas Begué, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 martie 2018 (cauza R 2104/2017-5) privind o procedură de opoziție între domnul Herrero Torres și DZ Licores

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul José-Ramón Herrero Torres la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza T-131/19: Acțiune introdusă la 25 februarie 2019 — Oosterbosch/Parlamentul

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/55

      Acțiune introdusă la 25 februarie 2019 — Oosterbosch/Parlamentul
      (Cauza T-131/19)
      (2019/C 148/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Marc Oosterbosch (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei cereri introductive ca fiind admisibilă și întemeiată;

            în consecință:

                  —

                  anularea „deciziei atacate” compuse din fișele de salarizare aferente lunilor martie, aprilie și iunie 2018;

                  —

                  pronunțarea anulării, în măsura în care este necesar, a deciziei din 6 noiembrie 2018 de respingere a reclamației;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea principiilor legalității și securității juridice și pe o excepție de nelegalitate: decizia atacată a fost adoptată în aplicarea unor norme interne și a unor dispoziții de punere în aplicare care sunt nelegale.


title: Cauza T-132/19: Acțiune introdusă la 26 februarie 2019 — Ashworth/Parlamentul

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/56

      Acțiune introdusă la 26 februarie 2019 — Ashworth/Parlamentul
      (Cauza T-132/19)
      (2019/C 148/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Richard Ashworth (Lingfield, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Waisse, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  conexarea prezentei cauze cu cauza introdusă de domnul Salvador Garriga Polledo și alți 45 împotriva Parlamentului European la 19 februarie 2019 (cauza T-102/19) în temeiul articolului 68 din Regulamentul de procedură al Tribunalului ca urmare a conexității acestor două cauze;

                  —

                  în măsura în care este nevoie, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca activități de cercetare judecătorească în cauză, obligarea Parlamentului European să prezinte avizele eliberate de serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost date la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, fără a aduce atingere datei exacte, dar în orice caz înainte de adoptarea Deciziei Biroului Parlamentului European din 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (JO 2018, C 466, p. 8, denumite în continuare „normele de aplicare”);

                  —

                  anularea deciziei citate anterior a Biroului Parlamentului European din 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European, în măsura în care prin aceasta se modifică articolul 76 din normele de aplicare [considerentele (5) și (6), articolul 1 alineatul (7) și articolul 2 în măsura în care acesta privește articolul 76 din normele de aplicare din decizia citată anterior) sau în măsura în care prin aceasta se instituie prelevarea de 5 % la pensiile exigibile după 1 ianuarie 2019 sau, dacă elementele citate anterior nu ar fi considerate detașabile de restul actului atacat, anularea în integralitate a deciziei citate anterior;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe necompetența ratione materiae a biroului.

                              —

                              pe de o parte, actul atacat a fost adoptat cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Actul atacat contravine în special dispozițiilor articolului 27 din statut care impune menținerea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor viitoare”.

                              —

                              pe de altă parte, actul atacat creează un impozit prin instituirea unei prelevări speciale de 5 % din cuantumul nominal al pensiei, în condițiile în care crearea unui impozit nu ține de competența biroului potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea normelor fundamentale de procedură.

                              —

                              pe de o parte, se impută biroului că a adoptat actul atacat fără a respecta normele impuse de articolul 223 TFUE.

                              —

                              pe de altă parte, actul atacat este insuficient motivat și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor viitoare și a principiului încrederii legitime.

                              —

                              pe de o parte, actul atacat încălcă drepturile dobândite și drepturile viitoare care rezultă atât din principiile generale ale dreptului, cât și din statut, care impune în mod expres ca acestea să fie menținute „integral” (articolul 27).

                              —

                              pe de altă parte, actul atacat încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamanților sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de actul atacat.

                              —

                              pe de altă parte, actul atacat trebuie anulat pentru încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii.

                              —

                              pe de o parte, actul atacat încalcă principiul securității juridice în măsura în care are în mod nelegal efecte retroactive.

                              —

                              pe de altă parte, actul atacat încalcă principiul securității juridice în măsura în care prin acesta nu au fost luate măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-137/19: Acțiune introdusă la 28 februarie 2019 — Souruh/Consiliul

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/58

      Acțiune introdusă la 28 februarie 2019 — Souruh/Consiliul
      (Cauza T-137/19)
      (2019/C 148/57)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Souruh SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii reclamantei ca fiind admisibilă și fondată;

                  —

                  în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea întregului prejudiciu suferit de reclamantă cu un cuantum pe care Tribunalul îl va stabili în echitate;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamantă;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv principal și un motiv subsidiar care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-55/19, Cham Holding și Bena Properties/Consiliul.


title: Cauza C-226/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 14 martie 2019 — K.A./Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/44

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 14 martie 2019 — K.A./Minister van Buitenlandse Zaken
      (Cauza C-226/19)
      (2019/C 187/48)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: K.A.

         Pârât: Minister van Buitenlandse Zaken

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul unei acțiuni, în sensul articolului 32 alineatul (3) din Codul de vize (1), formulată împotriva unei decizii finale de refuz al unei vize pentru motivul menționat la articolul 32 alineatul (1) teza introductivă și litera (a) punctul (vi) din Codul de vize, este vorba despre o cale de atac eficientă în sensul articolului 47 din carta UE în următoarele circumstanțe:

                              —

                              în motivarea deciziei, statul membru s-a limitat la a afirma: „sunteți considerat de unul sau mai multe state membre ca reprezentând o amenințare pentru ordinea publică, siguranța internă sau sănătatea publică, astfel cum este definită la articolul 2 punctul 19 sau 21 din Codul Frontierelor Schengen, sau relațiile internaționale ale unuia sau mai multora din statele membre”;

                              —

                              statul membru nu precizează în decizie sau în acțiunea formulată care motiv sau motive specifice sunt invocate, din cele patru menționate la articolul 32 alineatul (1) teza introductivă și litera (a) punctul (vi) din Codul de vize;

                              —

                              în acțiunea formulată, statul membru nu furnizează informații suplimentare privind conținutul sau o susținere a motivului sau motivelor care stau la baza obiecțiilor celuilalt stat membru (celorlalte state membre)?

                  2)

                  În circumstanțele prezentate la întrebarea 1, este vorba de bună administrare în sensul articolului 41 din carta UE, în special în baza obligației administrației de a-și motiva deciziile?

                  3)

                              a.

                              Întrebările 1 și 2 trebuie să primească alt răspuns dacă, în decizia finală cu privire la viză, statul membru face referire la o cale de atac, efectiv existentă și specificată în mod suficient de clar în celălalt stat membru, împotriva autorității responsabile, nominalizate individual, din acest alt stat membru (sau state membre) care a (au) formulat obiecțiile menționate la articolul 32 alineatul (1) teza introductivă și litera (a) punctul (vi) din Codul de vize, cale de atac în care poate fi abordat acest motiv de refuz?

                              b.

                              Pentru un răspuns afirmativ la întrebarea 1 în legătură cu întrebarea 3.a, este necesar ca decizia din acțiunea formulată în și împotriva statului membru care a luat decizia finală să fie suspendată până la momentul în care solicitantul a putut face uz de calea de atac în celălalt stat membru (sau celelalte state membre) și, dacă solicitantul face uz de aceasta, până la momentul în care se pronunță decizia (finală) cu privire la această acțiune?

                  4)

                  Pentru răspunsurile la întrebări, este important dacă statului membru (sau statelor membre) (sau autorității din statul sau statele membre) care a (au) formulat obiecțiile împotriva eliberării vizei i (li) se poate oferi posibilitatea să acționeze în calitate de al doilea pârât în cadrul acțiunii împotriva deciziei finale cu privire la viză și, astfel, i (li) se poate permite să prezinte o susținere a motivului sau motivelor care stau la baza obiecțiilor?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) (JO 2009, L 243, p. 1).


title: Cauza C-214/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Sopocie — Polonia) — procedură inițiată de H. W. (Trimitere preliminară — Directiva 2006/112/CE — Taxă pe valoarea adăugată (TVA) — Executor judecătoresc — Executare silită — Onorarii stabilite prin lege — Practică administrativă a autorităților naționale competente de a considera că valoarea acestor onorarii include TVA-ul — Principiile neutralității și proporționalității)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/13

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Sopocie — Polonia) — procedură inițiată de H. W.
      (Cauza C-214/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2006/112/CE - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Executor judecătoresc - Executare silită - Onorarii stabilite prin lege - Practică administrativă a autorităților naționale competente de a considera că valoarea acestor onorarii include TVA-ul - Principiile neutralității și proporționalității)
      (2019/C 206/15)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Sopocie

         Părțile din procedura principală

      H. W.

         cu participarea: PSM „K”, Aleksandra Treder, acționând în calitate de executor judecătoresc pe lângă Sąd Rejonowy w Sopocie

         Dispozitivul

      Dispozițiile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/43/UE a Consiliului din 22 iulie 2013, precum și principiile neutralității taxei pe valoarea adăugată (TVA) și proporționalității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei practici administrative a autorităților naționale competente, cum este cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia TVA-ul aferent prestărilor de servicii furnizate de un executor judecătoresc în cadrul unei proceduri de executare silită este considerat ca fiind inclus în onorariul perceput de acesta.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza C-255/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 26 martie 2019 — Secretary of State for the Home Department/O A

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 26 martie 2019 — Secretary of State for the Home Department/O A
      (Cauza C-255/19)
      (2019/C 206/35)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Secretary of State for the Home Department

         Intimat: O A

         Întrebările preliminare

                  1.

                  „Protecția țării al cărui cetățean este” în sensul articolului 11 alineatul (1) litera (e) și al articolului 2 litera (e) din Directiva 2004/83 (1) trebuie să fie înțeleasă ca reprezentând o protecție din partea statului?

                  2.

                  Pentru a decide dacă există o temere fondată de a fi persecutat în sensul articolului 2 litera (e) Directiva 2004/83 și pentru a decide dacă este disponibilă o formă de protecție împotriva acestor acte de persecuție, în sensul articolului 7 din această directivă, urmează să se aplice, în ambele cazuri, „testul privind protecția” sau „analiza privind protecția”, iar dacă răspunsul este afirmativ, se aplică aceleași criterii în ambele situații?

                  3.

                  Dincolo de chestiunea aplicabilității protecției din partea agenților neguvernamentali conform articolului 7 alineatul (1) litera (b) și pornind de la ipoteza că răspunsul la întrebarea (1) de mai sus este afirmativ, eficacitatea sau disponibilitatea protecției urmează să fie evaluată exclusiv prin raportare la actele/funcțiile de protecție asigurate de stat sau pot fi avute în vedere actele/funcțiile de protecție asigurate de agenți privați (ai societății civile), precum familiile și/sau clanurile?

                  4.

                  Criteriile ce reglementează „analiza privind protecția” care trebuie realizată atunci când se ia în considerare încetarea în contextul articolului 11 alineatul (1) litera (e) sunt [astfel cum se prezumă în întrebările (2) și (3) de mai sus] aceleași cu cele care trebuie aplicate în contextul articolului 7?

         (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO 2004, L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).


title: Cauza T-268/19: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2019 — Imagina Media Audiovisual și alții/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/63

      Acțiune introdusă la 22 aprilie 2019 — Imagina Media Audiovisual și alții/Comisia
      (Cauza T-268/19)
      (2019/C 213/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Imagina Media Audiovisual, SA (Barcelona, Spania), Imagina EU (Bruxelles, Belgia), dpa Deutsche Presse-Agentur GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: P. Kuypers, N. Groot, B. Vitez, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 12 februarie 2019 cu referința Ares(2019)856949 privind excluderea IMAGINA MEDIA AUDIOVISUAL SL din procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice și de acordare a subvențiilor reglementate de Regulamentul (Eu, Euratom) nr. 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului (1), în măsura în care a exclus consorțiul Imagina/dpa sau i-a respins ofertele;

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 9 aprilie 2019 cu referința Ares(2019)2494476 în măsura în care este necesar să fie considerată ca decizia de excludere a consorțiului de la cererea de ofertă cu referința PO/2018-05/A4 sau în măsura în care i-a respins ofertele;

                  —

                  anularea actului/actelor prin care Comisia atribuie contractele sau autorizează o altă parte decât consorțiul Imagina/dpa să efectueze transmisia audiovizuală a chestiunilor curente ale Uniunii în legătură cu loturile I, III și VI, astfel cum este descris în cererea de ofertă;

                  —

                  obligarea Comisiei să despăgubească consorțiul pentru prejudiciul cauzat de Comisie prin împiedicarea consorțiului să execute contractele pentru loturile I, III și VI;

                  —

                  obligarea Comisie la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin aceea că nu a recunoscut că excluderea Imagina Media Audiovisual SL — și anume unul dintre membrii consorțiului — nu avea nici un efect asupra executării de către consorțiu a contractului privind loturile I, III și VI din cererea de ofertă. Excluderea Imagina Media Audiovisual SL nu are efect nici asupra deciziilro prin care Comisia a atribuit aceste contracte consorțiului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin aceea că nu a aplicat în mod corect documentele de cererii de ofertă. În consecință, Comisia nu a solicitat consorțiului să înlocuiască Imagina Media Audiovisual SL cu o altă entitate pentru a face parte din consorțiu, astfel cum impuneau documentele cererii de ofertă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin aceea că nu a aplicat în mod corect articolul 136 alineatul (9) din Regulamentul 2018/1046. În consecință, ordonatorul competent al Comisiei nu a solicitat consorțiului să înlocuiască Imagina Media Audiovisual SL cu o altă entitate pentru a face parte din consorțiu, astfel cum impunea Regulamentul 2018/1046.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat dreptul consorțiului la o cale de atac efectivă și principiul bunei administrări. Comisia a utilizat nelegal decizia sa din 12 februarie 2019 cu referința Ares(2019)856949 având ca obiect excluderea Imagina Media Audiovisual SL sau scrisoarea sa din 9 aprilie 2019 cu referința Ares (2019) 2494476 pentru excluderea consorțiului din cererea de ofertă cu referința PO/2018-05/A4.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat dreptul consorțiului la o cale de atac efectivă, obligația de motivare și principiul bunei administrări. Comisia a săvârșit erori de procedură și a atribuit nelegal contractele pentru loturile I, III și VI din cererea de ofertă cu referința PO/2018-05/A4 unui alt ofertant decât consorțiul.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a cauzat un prejudiciu consorțiului prin comportamentul său ilicit care a pus consorțiul în imposibilitatea de a executa contractele pentru loturile I, III și VI din cererea de ofertă cu referința PO/2018-05/44.

         (1)  Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p.1).


title: Cauza T-570/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — YQ/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/84

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — YQ/Comisia
      (Cauza T-570/18) (1)

      (2019/C 213/82)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza T-746/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Bronckers/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/85

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Bronckers/Comisia
      (Cauza T-746/18) (1)

      (2019/C 213/85)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza C-312/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 16 aprilie 2019 — XT/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 16 aprilie 2019 — XT/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Cauza C-312/19)
      (2019/C 220/25)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XT

         Pârât: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 9 alineatul (1) și articolul 193 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări cum sunt cele din speță, nu se poate considera că o persoană fizică precum reclamantul a realizat „în mod independent” activitatea (economică) în cauză și că este necesar să plătească integral taxa pe valoarea adăugată aferentă livrărilor în litigiu sau, altfel spus, în sensul articolului 9 alineatul (1) și al articolului 193 din Directiva 2006/112/CE, trebuie să se considere că persoana impozabilă căreia îi revin obligațiile în discuție este activitatea comună/parteneriatul (participanții la activitatea comună în mod colectiv; în situația de față, reclamantul și partenerul său de afaceri împreună) — care potrivit dreptului național nu constituie o persoană impozabilă și nu are personalitate juridică — iar nu doar o persoană fizică precum reclamantul?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 193 din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări cum sunt cele din speță, TVA-ul se plătește individual de fiecare dintre participanții la activitatea comună/parteneriat (în situația de față, de reclamant și de partenerul său de afaceri) — în condițiile în care activitatea comună/parteneriatul nu constituie, în conformitate cu dreptul național, o persoană impozabilă și nu are personalitate juridică — pentru partea din fiecare plată cu titlu de contraprestație care este primită de aceștia (sau care urmează să fie primită ori care le este datorată) în cazul livrărilor taxabile de bunuri imobile? Articolul 287 din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări de tipul celor din prezenta cauză, cifra de afaceri anuală menționată în această dispoziție se stabilește ținând seama de venitul total rezultat din activitatea comună (obținut în mod colectiv de participanții la activitatea comună respectivă)?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-321/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 18 aprilie 2019 — BY, CZ/Republica Federală Germania

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 18 aprilie 2019 — BY, CZ/Republica Federală Germania
      (Cauza C-321/19)
      (2019/C 220/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BY, CZ

         Pârâtă: Republica Federală Germania

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Un particular supus taxei de trecere poate invoca în fața instanțelor naționale respectarea dispozițiilor referitoare la calcularea taxei de trecere în conformitate cu articolul 7 alineatul (9) și cu articolul 7a alineatele (1) și (2) din Directiva 1999/62/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/38/CE (1) [fără a aduce atingere normelor prevăzute de directiva menționată la articolul 7a alineatul (3) coroborat cu anexa III], în cazul în care statul membru, în stabilirea legală a taxelor de trecere, nu a respectat pe deplin aceste dispoziții sau le-a pus în aplicare în mod eronat în sarcina persoanei supuse taxei de trecere?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                              a)

                              pot fi considerate costuri de operare a rețelei rutiere în sensul articolului 7 alineatul (9) a doua teză din Directiva 1999/62/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/38/CE, și costurile cu poliția rutieră?

                              b)

                              depășirea costurilor infrastructurii care sunt eligibile pentru a fi recunoscute prin taxele de trecere medii ponderate cu o valoare de

                                          aa)

                                          până la 3,8 %, în special atunci când sunt recunoscute costuri care nu sunt, prin natura lor, eligibile pentru a fi recunoscute,

                                          bb)

                                          până la 6 %
                                          determină o încălcare a interdicției privind depășirea costurilor prevăzute la articolul 7 alineatul (9) din Directiva 1999/62/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/38/CE, cu rezultatul că dreptul național nu este, prin urmare, aplicabil?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2 litera b):

                              a)

                              Hotărârea Curții de Justiție din 26 septembrie 2000 (C-205/98 (2), punctul 138) trebuie interpretată în sensul că o depășire semnificativă a costurilor nu mai poate fi compensată printr-un calcul al costurilor ex post, depus în cadrul unei proceduri judiciare, prin care ar urma să se demonstreze că, în concluzie, taxa de trecere stabilită nu depășește de fapt costurile eligibile pentru a fi recunoscute?

                              b)

                              în cazul unui răspuns negativ la întrebarea 3 litera a):
                              În efectuarea calcului ex post după expirarea perioadei de calcul, trebuie să se ia în considerare în totalitate costurile efective și veniturile efective din prelevarea taxei de trecere, iar nu ipotezele cu privire la acest subiect din calculul previzionat inițial?

         (1)  JO 2006, L 15, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 234.

         (2)  JO 2000, C 335, p. 10.


title: Cauza C-322/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 23 aprilie 2019 — KS, MHK/International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland și Attorney General

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 23 aprilie 2019 — KS, MHK/International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland și Attorney General
      (Cauza C-322/19)
      (2019/C 220/27)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: KS, MHK

         Intimați: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland și Attorney General

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când, în contextul interpretării unui instrument de drept al Uniunii care se aplică într-un anumit stat membru, este adoptat în același timp un instrument care nu se aplică în statul membru respectiv, poate fi avut în vedere acest din urmă instrument în interpretarea primului instrument?

                  2)

                  Articolul 15 din Directiva privind condițiile de primire (reformare) 2013/33/UE (1) se aplică unei persoane cu privire la care a fost luată o decizie de transfer în temeiul Regulamentului Dublin III, Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (2)?

                  3)

                  La transpunerea articolului 15 din Directiva privind condițiile de primire (reformare) 2013/33/UE un stat membru are dreptul să adopte o măsură generală care, în fapt, atribuie solicitanților susceptibili să facă obiectul transferului în temeiul Regulamentului Dublin III, Regulamentul (UE) nr. 604/2013, orice întârziere în luarea unei decizii de transfer sau după luarea unei astfel de decizii?

                  4)

                  În cazul în care un solicitant părăsește un stat membru în care nu a solicitat protecție internațională și se deplasează într-un alt stat membru în care formulează o cerere de protecție internațională și face obiectul unei decizii emise în temeiul Regulamentului Dublin III, Regulamentul (UE) nr. 604/2013, pe baza căreia este retrimis în primul stat membru, întârzierea subsecventă în examinarea cererii de protecție poate fi atribuită solicitantului în sensul articolului 15 din Directiva privind condițiile de primire (reformare) 2013/33/UE?

                  5)

                  În cazul în care un solicitant este susceptibil să facă obiectul transferului către un alt stat membru în temeiul Regulamentului Dublin III, Regulamentul (UE) nr. 604/2013, dar transferul este întârziat din cauza unor proceduri de control jurisdicțional inițiate de solicitant, care au drept consecință dispunerea suspendării transferului de către instanță, întârzierea subsecventă în examinarea cererii de protecție internațională poate fi atribuită solicitantului, în sensul articolului 15 din Directiva privind condițiile de primire (reformare) 2013/33/UE, fie cu titlu general, fie în mod special în cazul în care se poate stabili în cadrul procedurii respective că cererea de control jurisdicțional este în mod vădit sau în alt mod nefondată ori reprezintă un abuz de procedură?

         (1)  Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională (JO 2013, L 180, p. 96).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).


title: Cauza C-327/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 19 aprilie 2019 — Nobina Finland Oy

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 19 aprilie 2019 — Nobina Finland Oy
      (Cauza C-327/19)
      (2019/C 220/28)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Nobina Finland Oy

         Pârâte: Helsingin seudun liikenne –kuntayhtymä, Oy Pohjolan Kaupunkiliikenne Ab

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2004/17/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (Directiva privind utilitățile publice din 2004) se opune unei interpretări potrivit căreia o autoritate contractantă, într-o situație în care este posibilă prezentarea unei oferte pentru mai multe loturi sau pentru toate loturile unui contract, poate restricționa numărul loturilor care pot fi atribuite unui ofertant prin utilizarea unei clauze în invitația de prezentare a ofertei (clauza restrictivă)?

                  2)

                  Potrivit clauzei restrictive aplicate în convocarea la licitație lansată în speță în domeniul serviciilor de transport cu autobuzul, în cazul în care elementele de contract câștigate de un ofertant depășesc numărul maxim de zile-vehicul stabilit în clauză, elementul de contract pentru care diferența de punctaj între cea mai bună și a doua cea mai bună ofertă, înmulțită cu numărul de vehicule ale acestui element de contract, are valoarea cea mai mică, se atribuie ofertantului care a prezentat a doua cea mai bună ofertă. Aplicarea clauzei restrictive poate determina faptul că ofertantului care a prezentat cea mai bună ofertă cu privire la elementul de contract în cauză îi este atribuit, ca urmare a convocării la licitație, un număr total mai mic de zile-vehicul decât ofertantului care a prezentat a doua cea mai bună ofertă cu privire la acest element de contract.

                              a)

                              La evaluarea admisibilității clauzei restrictive, poate fi luat în considerare rezultatul pe care l-ar putea avea în mod concret aplicarea clauzei restrictive în convocarea la licitație sau acest aspect trebuie evaluat în mod abstract, astfel încât utilizarea unei clauze restrictive cum este cea în discuție în litigiul principal este fie admisibilă, fie inadmisibilă conform Directivei privind utilitățile publice din 2004?

                              b)

                              Pentru evaluarea admisibilității unei clauze restrictive cum este cea în discuție în litigiul principal, sunt relevante împrejurările indicate în invitația de prezentare a ofertei, în vederea justificării clauzei, împrejurări care sunt legate de menținerea situației concurențiale în domeniul serviciilor de transport în comun cu autobuzul din regiunea Helsinki și reducerea riscului operațional pe care îl presupune, în ceea ce privește calitatea serviciilor de transport, preluarea unui volum mare de servicii de transport, precum și începerea furnizării de servicii de transport pe rute modificate?

         (1)  JO 2004, L 134, p. 1, Ediție specială, 6/vol. 8, p. 3.


title: Cauza C-328/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 19 aprilie 2019 — Porin kaupunki

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 19 aprilie 2019 — Porin kaupunki
      (Cauza C-328/19)
      (2019/C 220/29)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Porin kaupunki

         Celelalte părți din procedură: Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că modelul comunei responsabile, de tipul acordului de cooperare între comune în discuție în speță, îndeplinește condițiile transferului de competențe, care nu este inclus în domeniul de aplicare al directivei (C-51/15, Remondis), sau condițiile colaborării orizontale, care nu este supusă obligației de lansare a unei cereri de ofertă (C-386/11, Piepenbrock, și jurisprudența citată) sau acesta constituie un alt, al treilea caz?

                  2)

                  În cazul în care modelul comunei responsabile prevăzut de acordul de cooperare îndeplinește condițiile transferului de competențe: la atribuirea contractelor în urma transferului de competențe, este considerat ca fiind o autoritate contractantă organismul public căruia i-a fost transferată competența și poate acest organism public, în virtutea competenței care i-a fost transferată de către celelalte comune, în calitate de comună responsabilă, să atribuie contracte de servicii unei entități asociate, de asemenea fără lansarea unei cereri de ofertă, în măsura în care atribuirea acestor contracte de servicii, fără instituția comunei responsabile, ar fi constituit obligația comunelor care au transferat competența, ca responsabilitate proprie a acestora?

                  3)

                  În cazul în care, dimpotrivă, modelul comunei responsabile prevăzut de acordul de cooperare îndeplinește condițiile colaborării orizontale: comunele care au încheiat cooperarea pot atribui contracte de servicii, fără lansarea unei cereri de ofertă către o comună participantă la cooperare, care atribuie aceste contracte de servicii unei entități asociate fără lansarea unei cereri de ofertă?

                  4)

                  Atunci când se examinează aspectul dacă o societate exercită cea mai mare parte a activității sale în favoarea comunei care deține controlul în privința acesteia, este luată în considerare, la calcularea cifrei de afaceri a comunei, cifra de afaceri a unei societăți aflate în proprietatea comunei care exploatează serviciile de transport în sensul Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și (CEE) nr. 1107/70 ale Consiliului (denumit în continuare „Regulamentul privind serviciile publice de transport”), în măsura în care societatea obține această cifră de afaceri din serviciile de transport pe care comuna le organizează în calitate de autoritate competentă în sensul Regulamentului privind serviciile publice de transport?

         (1)  JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 6/vol. 8, p. 116.

         (2)  JO 2007, L 315, p. 1.


title: Cauza C-333/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 24 aprilie 2019 — DA/Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian (Romatsa), România, Eurocontrol — Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene — și FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL/Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian (Romatsa), România, DA, Eurocontrol — Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 24 aprilie 2019 — DA/Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian (Romatsa), România, Eurocontrol — Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene — și FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL/Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian (Romatsa), România, DA, Eurocontrol — Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene
      (Cauza C-333/19)
      (2019/C 220/30)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: DA

         Pârâtă: Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian (Romatsa), România, Eurocontrol — Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene

         Celelalte părți: Comisia Europeană, FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Reclamanți: FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Pârâte: Administrația Română a Serviciilor de Trafic Aerian (Romatsa), România, DA, Eurocontrol — Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene

         Cealaltă parte: Comisia Europeană

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Decizia (UE) 2015/1470 a Comisiei Europene din 30 martie 2015 privind ajutorul de stat SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) (1) trebuie interpretată în sensul că vizează plățile datorate de România chiar și în cazul în care plățile vor fi recuperate de la aceasta în urma unei proceduri de executare silită a hotărârii arbitrale ICSID din 11 decembrie 2013, inițiată în fața instanțelor unui alt stat membru decât România?

                  2)

                  Dreptul Uniunii impune prin el însuși și din oficiu ca o instanță a unui stat membru (altul decât România), sesizată cu o acțiune împotriva unei proceduri de executare silită a unei hotărâri arbitrale ICSID care are autoritate de lucru judecat conform normelor de procedură naționale proprii acestui stat membru, să înlăture această hotărâre pentru simplul motiv că o decizie nedefinitivă a Comisiei Europene adoptată ulterior hotărârii consideră că această executare silită a hotărârii este contrară sistemului european al ajutoarelor de stat?

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special principiul cooperării loiale sau principiul autorității de lucru judecat, permite ca o instanță națională a unui stat membru (altul decât România) să nu își respecte obligațiile internaționale care decurg din Convenția ICSID în ipoteza în care Comisia Europeană a adoptat o decizie ulterior hotărârii, care consideră că executarea silită a hotărârii ar fi contrară sistemului european al ajutoarelor de stat, chiar dacă Comisia Europeană a participat la procedura de arbitraj (inclusiv la acțiunea în anulare împotriva hotărârii) și a invocat motivele sale referitoare la sistemul european al ajutoarelor de stat?

         (1)  Decizia (UE) 2015/1470 din 30 martie 2015 privind ajutorul de stat SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) pus în aplicare de România — Hotărârea arbitrală […] din 11 decembrie 2013 [notificată cu numărul C(2015) 2112] (JO 2015, L 232, p. 43).


title: Cauza C-340/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 29 aprilie 2019 — Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Hydro Energo”

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 29 aprilie 2019 — Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Hydro Energo”
      (Cauza C-340/19)
      (2019/C 220/31)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Valsts ieņēmumu dienests

         Intimată: SIA „Hydro Energo”

         Întrebarea preliminară

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011 (2), trebuie interpretată în sensul că poziția 7407 (bare, tije și profile din cupru) include lingouri din cupru sau din aliaj de cupru de formă dreptunghiulară, a căror grosime depășește a zecea parte din lățime și care au fost laminate la cald, dar a căror secțiune transversală conține pori, goluri și fisuri neregulate?

         (1)  JO 1987, L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

         (2)  JO 2011, L 282, p. 1.


title: Cauza C-352/19 P: Recurs introdus la 1 mai 2019 de Région de Bruxelles-Capitale împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2019 în cauza T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale/Comisia

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/26

      Recurs introdus la 1 mai 2019 de Région de Bruxelles-Capitale împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2019 în cauza T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale/Comisia
      (Cauza C-352/19 P)
      (2019/C 220/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Région de Bruxelles-Capitale (reprezentant: A. Bailleux, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Ordonanței din 28 februarie 2019 (T-178/18);

                  —

                  statuarea asupra acțiunii în anulare introduse de Région de Bruxelles-Capitale împotriva Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2324 al Comisiei din 12 decembrie 2017 de reînnoire a aprobării substanței active glifosat, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (1), și în rest trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin ordonanța atacată, Tribunalul a declarat inadmisibilă pentru lipsa interesului de a exercita acțiunea formulată de Région de Bruxelles-Capitale. Mai precis, Tribunalul a statuat că Région de Bruxelles-Capitale nu era vizată în mod direct de regulamentul atacat, în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE.
      În susținerea recursului formulat, Région de Bruxelles-Capitale invocă un motiv unic, care se împarte în două aspecte.
      În primul rând, refuzul Tribunalului de a examina condițiile de admisibilitate a acțiunii în lumina articolului 9 din Convenția de la Aarhus rezultă dintr-o interpretare eronată a articolelor 2 punctul 4 și 9 din aceeași convenție și nu este motivat corespunzător.
      În al doilea rând, Tribunalul a concluzionat că lipsește afectarea directă a reclamantei cu prețul unei motivări insuficiente, precum și al unei încălcări a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE și a articolelor 20 alineatul (2), 32 alineatul (1), 36 alineatul (3), 41 alineatul (1) și 43 alineatele (5) și (6) din Regulamentul 1107/2009.
      În a doua parte a cererii sale, dezvoltată în ipoteza în care Curtea ar admite cererea de anulare a ordonanței atacate și ar decide să se pronunțe ea însăși asupra admisibilității acțiunii, Région de Bruxelles-Capitale expune motivele pentru care acțiunea sa trebuie declarată admisibilă întrucât îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf TFUE.

         (1)  JO 2017, L 333, p. 10.


title: Cauza C-386/19 P: Recurs introdus la 16 mai 2019 de Hamas împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 6 martie 2019 în cauza T-289/15, Hamas/Consiliul Uniunii Europene

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/27

      Recurs introdus la 16 mai 2019 de Hamas împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 6 martie 2019 în cauza T-289/15, Hamas/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-386/19 P)
      (2019/C 220/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Hamas (reprezentant: L. Glock, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

         Concluziile

                  —

                  Anularea Hotărârii din 6 martie 2019, Hamas/Consiliul, T-289/15;

                  —

                  pronunțarea cu titlu definitiv cu privire la aspectele care fac obiectul recursului;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Curții.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentul invocă patru motive în susținerea recursului său.
      În primul rând, atunci când a statuat că faptele citate la punctul 15 din anexa A și la punctul 17 din anexa B la expunerea de motive a actelor din luna martie a anului 2015 sunt invocate cu titlu autonom de către Consiliu, Tribunalul a denaturat înscrisurile din dosar, a substituit motivele autorului actelor atacate cu propriile motive, a încălcat obligația de motivare a deciziei sale și a privat recurentul de posibilitatea de a-și pregăti apărarea.
      În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 1 alineatul (4) din Poziția comună 2001/931, atunci când a admis că o decizie a unei autorități administrative era adoptată de o autoritate competentă în sensul acestei dispoziții, cu toate că ea nu făcuse niciodată obiectul unui control jurisdicțional.
      În al treilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 1 alineatul (4) din Poziția comună 2001/931, articolul 296 TFUE, precum și dreptul la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă ale recurentului, atunci când a statuat că decizia britanică era o decizie de condamnare și că Consiliul avea în consecință obligația să se conformeze în măsura posibilului la aprecierea autorității care a adoptat-o.
      În al patrulea rând, atunci când a statuat că Hamas și Hamas IDQ erau o singură entitate, Tribunalul a încălcat normele privind sarcina probei, a admis o regularizare de către Consiliu a motivelor sale în cursul judecății, a ținut seama de elemente de probă fără să verifice dacă erau operante, nu a respectat caracterul contradictoriu al dezbaterii asupra faptelor, a denaturat elementele dosarului și nu a respectat principiul independenței procedurilor.


title: Cauza C-243/18 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 — Entreprise commune européenne pour ITER et le développement de l'énergie de fusion/Yosu Galocha (Recurs — Funcție publică — Funcționari — Concurs — Hotărâre de anulare — Întinderea anulării — Evaluare comparativă a intereselor în cauză — Anularea listelor de rezervă — Anularea deciziilor de a angaja candidați admiși care figurează pe aceste liste)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/15

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 — Entreprise commune européenne pour ITER et le développement de l'énergie de fusion/Yosu Galocha
      (Cauza C-243/18 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Concurs - Hotărâre de anulare - Întinderea anulării - Evaluare comparativă a intereselor în cauză - Anularea listelor de rezervă - Anularea deciziilor de a angaja candidați admiși care figurează pe aceste liste)
      (2019/C 230/18)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurente: Entreprise commune européenne pour ITER et le développement de l'énergie de fusion (reprezentanți: G. Poszler și R. Hanak, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Yosu Galocha (reprezentant: A. Asmaryan Degtyareva, abogada)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza T-185/18: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Lucchini/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața fier-betonului în bare sau în rulouri — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Anularea în parte a deciziei Comisiei — Respingerea unei cereri de obținere a rambursării amenzii plătite în executarea deciziei anulate în parte — Respingerea unei cereri de admitere a participării la procedura administrativă redeschisă în urma anulării în parte a deciziei — Dreptul la apărare — Act inexistent — Răspundere extracontractuală — Prescripție”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/39

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Lucchini/Comisia
      (Cauza T-185/18) (1)

      („Concurență - Înțelegeri - Piața fier-betonului în bare sau în rulouri - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Anularea în parte a deciziei Comisiei - Respingerea unei cereri de obținere a rambursării amenzii plătite în executarea deciziei anulate în parte - Respingerea unei cereri de admitere a participării la procedura administrativă redeschisă în urma anulării în parte a deciziei - Dreptul la apărare - Act inexistent - Răspundere extracontractuală - Prescripție”)
      (2019/C 230/48)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Lucchini SpA in AS (Piombino, Italia) (reprezentant: G. Belotti, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, G. Conte și T. Vecchi, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei din 17 ianuarie 2018 de respingere a cererii reclamantei de a i se restitui amenda, în cuantum de 14 350 000 de euro, care i-a fost aplicată prin Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 din Tratatul CECO, în conformitate cu articolul 101 TFUE și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/37.956 — Fier beton armat, readoptare), precum și a scrisorii Comisiei din 9 martie 2018 de respingere a cererii reclamantei de a fi admisă să participe la reluarea procedurii în aceeași cauză și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a încălcării articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene săvârșite de Comisie în procedura în urma căreia a fost adoptată decizia menționată

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Lucchini SpA in AS la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-269/15: Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2019 — Novartis Europharm/Comisia („Medicamente de uz uman — Autorizație de introducere pe piață a medicamentului «Vantobra» — Tobramicină — Retragerea actului atacat — Litigiu rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/19

      Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2019 — Novartis Europharm/Comisia
      (Cauza T-269/15) (1)

      („Medicamente de uz uman - Autorizație de introducere pe piață a medicamentului «Vantobra» - Tobramicină - Retragerea actului atacat - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 246/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová, A. Sipos și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Germania) (reprezentanți: M. Epping și W. Rehmann, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare C(2015) 1977 final a Comisiei din 18 martie 2015 privind autorizația de introducere pe piață pentru „Vantobra” — tobramicină, medicament de uz uman, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului

         Dispozitivul

                  1)

                     Nu mai este necesară pronunțarea asupra prezentei acțiuni.

                  2)

                     Novartis Europharm Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                     Pari Pharma GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza C-795/18 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2018 de FCA US LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 18 octombrie 2018 în cauza T-109/17, FCA US/EUIPO — Busbridge

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/15

      Recurs introdus la 18 decembrie 2018 de FCA US LLC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 18 octombrie 2018 în cauza T-109/17, FCA US/EUIPO — Busbridge
      (Cauza C-795/18 P)
      (2019/C 255/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: FCA US LLC (reprezentant: C. Morcom, QC)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 20 iunie 2019, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-381/19: Acțiune introdusă la 21 iunie 2019 — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/43

      Acțiune introdusă la 21 iunie 2019 — adp Gauselmann/EUIPO — Gameloft (City Mania)
      (Cauza T-381/19)
      (2019/C 270/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Lübeck, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gameloft SE (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale City Mania — cererea de înregistrare nr. 15 936 339

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 aprilie 2019 în cauza R 976/2018-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea motivului ca fiind întemeiat și anularea deciziei atacate, constatarea existenței unui risc de confuzie între mărcile în litigiu și, în consecință, dispunerea respingerii în întregime a cererii de înregistrare a mărcii;

                  —

                  obligarea EUIPO și a părții care a formulat opoziția, în cazul în care intervine în procedura aflată pe rolul Tribunalului, să suporte cheltuielile de judecată.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-382/19: Acțiune introdusă la 25 iunie 2019 — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/44

      Acțiune introdusă la 25 iunie 2019 — Turk Hava Yollari/EUIPO — Sky (skylife)
      (Cauza T-382/19)
      (2019/C 270/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Turk Hava Yollari AO (Istanbul, Turcia) (reprezentant: R. Almaraz Palmero, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sky Ltd (Isleworth, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „skylife” — înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 898 322

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 23 aprilie 2019 în cauza R 880/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la declararea validității înregistrării internaționale în litigiu a mărcii nr. 898 322 pentru toate produsele și serviciile, astfel cum au fost înregistrate în clasele 39 și 41;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei, Sky Limited, la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente litigiului în fața Tribunalului, inclusiv a celor privind procedura în fața Camerei a patra de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a), coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  Încălcarea articolului 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-383/19: Acțiune introdusă la 21 iunie 2019 — CI și alții/Parlamentul și Consiliul

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/45

      Acțiune introdusă la 21 iunie 2019 — CI și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-383/19)
      (2019/C 270/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: CI, CJ, CK, CL și CN (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) 2019/592 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 aprilie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) 2018/1806 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, în ceea ce privește retragerea Regatului Unit din Uniune;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene și a Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat în cuantum de 5 000 euro.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea prin Regulamentul (UE) 2019/592 a drepturilor dobândite rezultate din cetățenia europeană.
                  În primul rând, reclamanții consideră că Parlamentul și Consiliul au încălcat dreptul lor la viață privată și de familie în măsura în care aceștia s-au stabilit de mai mult de 15 ani într-un alt stat membru al Uniunii, stat cu care au legături strânse: unii au soți și copii resortisanți ai unui alt stat membru sau dețin un bun imobil în acel stat.
                  În al doilea rând, reclamanții consideră că regulamentul atacat încalcă principiul egalității în condițiile în care el recunoaște încetarea drepturilor conferite acestora de cetățenia europeană fără a stabili o distincție între cetățenii care fac obiectul regulii eliminării dreptului lor de vot după 15 ani de reședință în afara Regatului Unit și ceilalți.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea prin regulamentul atacat a statutului Gibraltarului, întrucât referirea la Gibraltar în regulamentul atacat ca fiind o „colonie a Coroanei britanice” nu poate decât să conducă la un climat nefavorabil concilierii dintre Spania și Regatul Unit în detrimentul drepturilor locuitorilor din Gibraltar.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea exonerării de obligația de a deține viză acordată cetățenilor britanici prin Regulamentul 2018/1240, pentru motivul că reclamanții vor trebui să solicite o autorizație de călătorie ETIAS și că există deci o posibilitate ca această autorizație să le fie refuzată.


title: Cauza C-303/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 11 aprilie 2019 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 11 aprilie 2019 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/VR
      (Cauza C-303/19)
      (2019/C 288/18)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Intimat: VR

         Întrebarea preliminară

      Articolul 11 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 (1) și principiul egalității de tratament între rezidenții pe termen lung și cetățenii naționali trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia, contrar celor prevăzute pentru resortisanții statului membru, la stabilirea membrilor gospodăriei în vederea calculării alocației pentru gospodărie, sunt excluși membrii de familie ai lucrătorului care este rezident pe termen lung și care este resortisant al unui stat terț, în cazul în care aceștia au reședința în țara terță de origine?

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-326/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 23 aprilie 2019 — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 23 aprilie 2019 — EB/Presidenza del Consiglio dei Ministri și alții
      (Cauza C-326/19)
      (2019/C 288/20)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: EB

         Pârâte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Deși nu există o obligație generală a statelor membre de a prevedea transformarea contractelor de muncă pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată, clauza 5 din Acordul-cadru anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată (1), încheiat între CES, UNICE și CEEP, intitulată „Măsuri de prevenire a abuzurilor”, inclusiv în lumina principiului echivalenței, se opune ca o reglementare națională precum cea prevăzută la articolul 29 alineatul 2 litera d) și la articolul 29 alineatul 4 din Decretul legislativ nr. 81 din 15 iunie 2015 și la articolul 36 alineatele 2 și 5 din Decretul legislativ nr. 165 din 30 martie 2001, să excludă în privința cercetătorilor universitari angajați cu contract pe durată determinată de trei ani, care poate fi prelungit cu doi ani, potrivit articolului 24 alineatul 3 litera a) din Legea nr. 240 din 2010, instituirea ulterioară a unui raport de muncă pe durată nedeterminată?

                  2)

                  Deși nu există o obligație generală a statelor membre de a prevedea transformarea contractelor de muncă pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată, clauza 5 din Acordul-cadru anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, intitulată „Măsuri de prevenire a abuzurilor”, inclusiv în lumina principiului echivalenței, se opune ca o reglementare națională, precum cea prevăzută la articolul 29 alineatul 2 litera d) și la articolul 29 alineatul 4 din Decretul legislativ nr. 81 din 15 iunie 2015 și la articolul 36 alineatele 2 și 5 din Decretul legislativ nr. 165 din 30 martie 2001, să fie aplicată de instanțele naționale din statul membru în cauză astfel încât se acordă persoanelor angajate de administrația publică, prin intermediul unui contract de muncă flexibil supus normelor dreptului muncii, un drept la menținerea raportului de muncă, însă acest drept nu este recunoscut, în general, personalului angajat de această administrație în temeiul dreptului administrativ, întrucât nu există (prin efectul dispozițiilor naționale menționate anterior) o altă măsură eficace în ordinea juridică națională pentru sancționarea unor asemenea abuzuri față de lucrători?

                  3)

                  Deși nu există o obligație generală a statelor membre de a prevedea transformarea contractelor de muncă pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată, clauza 5 din Acordul-cadru anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, intitulată „Măsuri de prevenire a abuzurilor”, inclusiv în lumina principiului echivalenței, se opune […] unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 24 alineatele 1 și 3 din Legea nr. 240 din 30 decembrie 2010, care prevede încheierea între cercetători și universități a unor contracte pe durată determinată și prelungirea acestora în total cu cinci ani (trei ani cu o eventuală prelungire cu doi ani), încheierea contractului fiind însoțită de condiția ca aceasta să aibă loc „[î]n cadrul resurselor disponibile conform programului, pentru desfășurarea activităților de cercetare, didactice și de servicii pentru studenți”, iar prelungirea acestuia fiind condiționată de „evaluarea pozitivă a activităților didactice și de cercetare desfășurate”, fără a stabili criterii obiective și transparente pentru a verifica dacă încheierea și prelungirea unor astfel de contracte corespund efectiv unei nevoi reale, dacă acestea sunt adecvate pentru realizarea obiectivului urmărit și dacă sunt necesare în acest scop, și, prin urmare, presupune un risc real de a se recurge în mod abuziv la acest tip de contracte, astfel încât nu este compatibilă cu obiectivul și cu efectul util al acordului-cadru?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-476/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Göteborg (Suedia) la 19 iunie 2019 — Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/35

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Göteborg (Suedia) la 19 iunie 2019 — Allmänna ombudet hos Tullverket/Combinova AB
      (Cauza C-476/19)
      (2019/C 288/42)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Kammarrätten i Göteborg

         Părțile din procedura principală

         Apelant: Allmänna ombudet hos Tullverket

         Intimată: Combinova AB

         Întrebarea preliminară

      O datorie vamală la import sau la export care a luat naștere în temeiul articolului 79 trebuie să fie stinsă în conformitate cu articolul 124 alineatul (1) litera (k) (1) în cazul în care există suficiente dovezi care să demonstreze într-un mod considerat satisfăcător de către autoritățile vamale că mărfurile nu au fost utilizate sau consumate și că au fost scoase de pe teritoriul vamal al Uniunii. Noțiunea „utilizat” înseamnă că mărfurile au fost prelucrate sau perfecționate în scopul pentru care unei întreprinderi i-a fost acordată autorizația pentru aceste mărfuri sau termenul se referă la o utilizare care depășește prelucrarea sau perfecționarea? Este relevant dacă utilizarea are loc înainte sau după nașterea datoriei vamale?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013 L 269, p. 1).


title: Cauza C-483/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 24 iunie 2019 — Ville de Verviers/J

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 24 iunie 2019 — Ville de Verviers/J
      (Cauza C-483/19)
      (2019/C 288/43)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Ville de Verviers

         Intimat: J

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Împrejurarea că partenerii sociali au decis, prin intermediul avizului nr. 13 42 al Consiliului Național al Muncii, să recurgă la posibilitatea de excludere din domeniul de aplicare al acordului-cadru menționat, prevăzută la clauza 2 literele (a) și (b) din acesta, dispensează totuși legiuitorul belgian de obligația de a adopta, cu privire la contractele de muncă încheiate în cadrul unui program specific de formare, inserție și reconversie profesională cu caracter public sau susținut de autorități publice, dispoziții precise, obiective și concrete având ca scop să garanteze lucrătorilor încadrați în muncă pe aceste posturi subvenționate obiectivele acordului-cadru menționat?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la această primă întrebare, respectiv în cazul menținerii obligațiilor contractate de statul belgian în cadrul punerii în aplicare a Directivei 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind [acordul-cadru cu privire la] munca pe durată determinată (1), clauza 5 punctul 1 litera (a) din acordul-cadru menționat se opune unei dispoziții naționale care, precum articolul 10 din Legea din 3 iulie 1978 privind contractele de muncă, permite recurgerea succesivă la contracte de muncă pe durată determinată fără a fi respectate condițiile stricte privind durata maximă și reînnoirea prevăzute la articolul 10bis din aceeași lege, cu condiția ca angajatorul public să stabilească „motive legitime” care nu sunt precizate în alt mod de legea menționată, însă care justifică recurgerea la această succesiune nelimitată în timp de contracte de muncă pe durată determinată?

                  3.

                  De asemenea în cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, clauza 5 punctul 1 litera (a) din acordul-cadru menționat implică obligația, pentru instanța națională sesizată cu un litigiu între un angajator public și un lucrător pe care l-a angajat prin contracte de muncă pe durată determinată succesive încheiate în cadrul a diferite programe de formare, inserție și reconversie, de a aprecia validitatea succesiunii acestora în lumina „motivelor obiective” definite de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-490/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 26 iunie 2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/37

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 26 iunie 2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier/Société Fromagère du Livradois SAS
      (Cauza C-490/19)
      (2019/C 288/44)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

         Pârâtă: Société Fromagère du Livradois SAS

         Întrebarea preliminară

      Articolele 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 (1) și, respectiv, din Regulamentul nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 (2) trebuie interpretate în sensul că interzic numai utilizarea de către un terț a denumirii înregistrate sau trebuie interpretate în sensul că interzic prezentarea unui produs protejat printr-o denumire de origine, în special reproducerea formei sau a aspectului care îl caracterizează, care poate să inducă în eroare consumatorii cu privire la originea adevărată a produsului, chiar dacă nu este utilizată denumirea înregistrată?

         (1)  1Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (JO 2006, L 93, p. 12, Ediție specială, 03/vol.71, p. 114).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p. 1).


title: Cauza C-633/17: Ordonanța președintelui Curții din 29 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Austria) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, cu participarea: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/37

      Ordonanța președintelui Curții din 29 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Austria) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, cu participarea: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land
      (Cauza C-633/17) (1)

      (2019/C 288/45)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza C-167/18: Ordonanța președintelui Curții din 17 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Spania) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/38

      Ordonanța președintelui Curții din 17 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Spania) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote/Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL
      (Cauza C-167/18) (1)

      (2019/C 288/46)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza C-633/18 P: Ordonanța președintelui Curții din 10 mai 2019 — Apple Distribution International/Comisia Europeană, susținută de: Republica Franceză

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/39

      Ordonanța președintelui Curții din 10 mai 2019 — Apple Distribution International/Comisia Europeană, susținută de: Republica Franceză
      (Cauza C-633/18 P) (1)

      (2019/C 288/49)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.