title: Cauza T-76/16: Acțiune introdusă la 17 februarie 2016 – Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/40

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2016 – Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)
   (Cauza T-76/16)
   (2016/C 118/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ikos GmbH (Lörrach, Germania) (reprezentant: A. Masberg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii ea Europeană „AEGYPTISCHE ERDE” – cererea de înregistrare nr. 14 027 239

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2015 în cauza R 1257/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și înregistrarea mărcii astfel cum s-a solicitat;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-767/15: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – Labeyrie/OAPI – Delpeyrat (Reprezentarea unor motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/28

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – Labeyrie/OAPI – Delpeyrat (Reprezentarea unor motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis)
   (Cauza T-767/15)
   (2016/C 078/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Franța) (reprezentant: A. Lecomte, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marcă comunitară figurativă fără revendicarea unor culori (reprezentarea unor motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis – marca comunitară nr. 3 916 533

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 octombrie 2015 în cauza R 2694/2014-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care aceasta a confirmat decizia Diviziei de anulare a OAPI prin care s-a pronunțat decăderea societății LABEYRIE din drepturile asupra mărcii comunitare nr. 3 916 533 pentru desemnarea de pești;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009, coroborat cu articolul 1 alineatul (1) litera (a) din același regulament, precum și a normei 22 și a normei 40 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-579/14 P: Recurs introdus la 12 decembrie 2014 de Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 16 octombrie 2014 în cauza T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/13

         Recurs introdus la 12 decembrie 2014 de Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 16 octombrie 2014 în cauza T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-579/14 P)
   (2015/C 311/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (reprezentant: C. Weil, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Prin Ordonanța din 4 iunie 2015, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a respins recursul și a obligat Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-413/10: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — Socitrel/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/34

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2010 — Socitrel/Comisia
   (Cauza T-413/10)
   ()
   2010/C 317/62
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (São Romão de Coronado, Portugalia) (reprezentanți: F. Proença de Carvalho și T. de Faria, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea parțială a articolelor 1 și 2 din Decizia Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare), în măsura în care o vizează pe reclamantă;

               —

               reducerea amenzii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată de reclamantă este aceeași precum decizia în litigiu în cauza T-385/10, ArcelorMittal Wire France și alții/Comisia.
   Reclamanta formulează următoarele motive:

               1.

               lipsa gravă de motivare a deciziei atacate, care conduce la încălcarea articolului 296 TFUE și atingerea adusă principiului încrederii legitime ca urmare a aplicării amenzii cu încălcarea dreptului la apărare al reclamantei, aflat în legătură cu calculul amenzii care i-a fost aplicată;

               2.

               încălcarea dreptului la apărare al Socitrel ca urmare a duratei excesive a procedurii administrative în fața Comisiei, care aduce atingere dreptului la un proces într-un termen rezonabil, consacrat prin articolul 6 alineatul (1) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

         Cu titlu subsidiar,

               3.

               Încălcarea articolului 101 TFUE și eroarea vădită de apreciere, întrucât Comisia a considerat că Socitrel nu își desfășura activitatea în mod autonom pe piață;

               4.

               Reclamanta reproșează de asemenea Comisiei o eroare vădită în legătură cu faptul că aceasta a integrat în cifra de afaceri, în scopul stabilirii limitei de 10 % din cifra de afaceri aplicabilă la calculul amenzilor, cifra de afaceri cumulată a societăților Emesa, Galycas și ITC, care nu făceau parte din grupul Previdente la momentul încălcării;

               5.

               Amenda a fost stabilită cu încălcarea principiilor proporționalității, nediscriminării și încrederii legitime.


title: Cauza C-428/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad Sofia (Bulgaria) la 1 august 2016 – „FrontEx International” EAD/Emil Yanakiev

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad Sofia (Bulgaria) la 1 august 2016 – „FrontEx International” EAD/Emil Yanakiev
   (Cauza C-428/16)
   (2016/C 371/08)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad Sofia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„FrontExInternational” EAD

      Pârât: Emil Yanakiev

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE (interzicerea împiedicării, restrângerii sau denaturării concurenței) se opune articolului 36 alineatul 2 din Legea profesiei de avocat, potrivit căreia o asociație de întreprinderii care exercită profesii liberale (Consiliul Superior al Avocaților) are puterea de apreciere pentru a stabili în avans valoarea minimă a prețurilor serviciilor prestate de aceste întreprinderi (a onorariilor avocațiale), pe baza competenței conferite de către stat?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Articolul 78 alineatul 5 din Codul de procedură civilă in fine este contrar articolului 101 alineatul (1) TFUE (în ceea ce privește faptul că nu permite reducerea onorariului avocațial sub o valoare minimă stabilită)?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Articolul 132 punctul 5 din Legea profesiei de avocat este contrar articolului 101 alineatul (1) TFUE (în ceea ce privește aplicarea articolului 136 alineatul 1 din lege)?

               4)

               Articolul 56 primul paragraf TFUE (interzicerea restricțiilor privind libera prestare a serviciilor) se opune articolului 36 alineatul 2 din Legea privind profesia de avocat?

               5)

               Articolul 78 alineatul 8 din Codul de procedură civilă este contrar articolului 101 alineatul (1) TFUE?

               6)

               Articolul 78 alineatul 8 din Codul de procedură civilă este contrar Directivei 77/249/CEE (1) (în ceea ce privește dreptul persoanelor reprezentate de consilieri juridici de a solicita onorarii avocațiale)?

               7)

               Articolul 2a din Dispozițiile complementare la Regulamentul nr. 1, care permite să se considere că TVA-ul este o componentă a prețului unui serviciu prestat în cadrul exercitării unei profesii liberale (cu privire la includerea TVA-ului ca parte a onorariului avocațial datorat) este contrar Directivei 2006/112/CE (2)?

      (1)  Directiva Consiliului din 22 martie 1977 de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați, JO L 78, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 46.

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-252/15 P: Recurs introdus la 28 mai 2015 de Naazneen Investments Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 18 martie 2015 în cauza T-250/13, Naazneen Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/19

         Recurs introdus la 28 mai 2015 de Naazneen Investments Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 18 martie 2015 în cauza T-250/13, Naazneen Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI)
   (Cauza C-252/15 P)
   (2015/C 294/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Naazneen Investments Ltd (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Energy Brands, Inc.

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 18 martie 2015 în cauza T-250/13,

               —

               anularea Deciziei Camerei de recurs în cauza R-1101/2011-2 și, în subsidiar, dacă este cazul, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare,

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în fața Curții, a Tribunalului și a camerei de recurs și

               —

               în ipoteza în care Energy Brands, Inc. ar interveni în cadrul procedurii, obligarea Energy Brands, Inc. la plata propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta arată că Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea sferei de aplicare a articolului 51 alineatul (1) litera (a) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (1), că acesta nu a efectuat o apreciere globală, corectă și completă a tuturor elementelor de probă și a tuturor împrejurărilor pertinente ale speței sau nu a constatat, în mod eronat, nemotivarea camerei de recurs în această privință, și că nu a luat suficient în considerare sau a aplicat incorect principiile care rezultă din jurisprudență. Există de asemenea o denaturare a faptelor în ceea ce privește mai multe concluzii ale Tribunalului.
   I.   Încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009
   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aceea că a considerat că camera de recurs furnizase o motivare adecvată. În special, acesta nu a recunoscut nerespectarea de către camera de recurs a paginilor 6-22 din memoriul de expunere a motivelor căii de atac, nici neluarea în considerare a tuturor elementelor de probă prezentate și lipsa unor argumente autonome. În contextul aplicării motivelor juste pentru neutilizare, Tribunalul a săvârșit o eroare de procedură prin aceea că și-a întemeiat concluziile pe elementul nou bazat pe pretinsa obligație a licențiatului de a controla și de a superviza fabricarea produselor.
   II.   Încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009
   1.   Utilizarea serioasă
   Tribunalul

               —

               a săvârșit o eroare prin aceea că a considerat că camera de recurs luase în considerare declarațiile sub jurământ prezentate, în condițiile în care aceasta nu a tratat aspectul privind valoarea probatorie a acestor declarații sub jurământ,

               —

               și-a întemeiat concluziile pe fapte incorecte atunci când a confirmat valoarea economică foarte limitată a comenzii de douăsprezece paleți cu sticle în scopul de a efectua „vânzări test”,

               —

               a stabilit și a aplicat, în mod eronat, o normă care prevede că o piață de dimensiuni considerabile, cum este cea a băuturilor ca produse de consum de masă, determină în mod automat cerințe sporite în ceea ce privește sfera aplicării,

               —

               nu a respectat principiul inexistenței cerinței unei utilizări continue,

               —

               a săvârșit o eroare de drept prin aceea că a considerat că motivele care explicau de ce marca nu făcuse obiectul unei utilizări mai intensive și pe întreaga perioadă pertinentă trebuiau să fie examinate numai în cadrul aprecierii motivelor juste pentru neutilizare,

               —

               nu a ținut seama de distincția cazurile de „neutilizare” și cazurile de „utilizare restrânsă”,

               —

               a enunțat, în mod eronat, principiul potrivit căruia camera de recurs apreciază utilizarea serioasă a unei mărci, aceasta ia în considerare probele privind existența unei astfel de utilizări, iar nu probele care justifică neutilizarea acestei mărci,

               —

               a considerat, în mod eronat, că în contextul publicității și al celorlalte activități de promoții, numai campaniile de anvergură puteau fi pertinente,

               —

               nu a recunoscut, în mod eronat, pertinența extraselor imprimate ale site-ului internet al titularului mărcii și nu a luat în considerare explicațiile și probele prezentate în această privință,

               —

               a efectuat o interpretare incorectă a termenului„simbolic”.

         În contextul examinării pertinenței unui volum comercial modest în fazele de (re)lansare, Tribunalul:

               —

               a săvârșit o eroare de calcul,

               —

               nu a luat în considerare caracterul defectuos al produselor și procedura de decădere declanșată de un terț ca motiv plauzibil și

               —

               a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește motivele plauzibile ale utilizării restrânse. În contextul utilizării serioase, motivele pentru care o marcă nu a fost utilizată mai semnificativ nu trebuie să îndeplinească cerințele motivelor juste pentru neutilizare, ci trebuie să fie suficiente pentru a face plauzibile motivele pentru care utilizarea nu a fost mai semnificativă.

         2.   Motivele juste pentru neutilizare
   2.1   Problemele privind fabricarea băuturilor „SMART WATER”
   Tribunalul

               —

               și-a întemeiat concluziile pe o denaturare a faptelor, întrucât în realitate nu a existat o nerespectare a obligației de a controla și de a superviza fabricarea produselor,

               —

               a demonstrat o înțelegere incorectă a criteriilor „împrejurărilor independente de voința titularului mărcii” și „obstacolului în calea utilizării mărcii” în sensul articolului 19 alineatul (1) din Acordul TRIPS, în special prin aceea că nu și-a pus problema dacă ar fi fost nerezonabil să fabrice și să comercializeze noi produse, ci numai dacă acest lucru ar fi fost imposibil,

               —

               nu a recunoscut că recurenta furnizase explicații detaliate cu privire la motivele pentru care nu a fost posibil să se reia cu ușurință și rapid fabricarea și livrarea produselor, ceea ce nici camera de recurs, nici Tribunalul însuși nu au luat în considerare.

         2.2   Procedura de decădere declanșată de un terț
   Tribunalul

               —

               nu a recunoscut că procedura de decădere era vădit independentă de voința titularului mărcii,

               —

               a aplicat un criteriu incorect întemeindu-și concluzia pe faptul că o procedură de decădere nu îl împiedică pe titularul acestei mărci să o utilizeze,

               —

               a stabilit un criteriu incorect al „consecințelor directe”: Tribunalul a admis că era în continuare posibil ca, în ipoteza în care o astfel de procedură ar conduce la decăderea din drepturile asupra mărcii, să se intenteze o acțiune în despăgubire. Cu toate acestea, a indicat că acest lucru nu constituia un motiv just pentru neutilizare, întrucât nu era o „consecință directă” a procedurii de decădere. Concluzia Tribunalului în această privință este contrară ratio legis a cerinței unei utilizări serioase. Scurta declarație potrivit căreia revine titularului unei mărci sarcina de a evalua și a calcula riscurile sale și de a continua ulterior să își utilizeze marca în pofida incertitudinii legate de plata unei despăgubiri sau de a se abține de la aceasta conduce la o discriminare evidentă a întreprinderilor mici și mijlocii. În plus, acest lucru ar putea determina cu ușurință un risc de abuz din partea unor terți interesați de o marcă înregistrată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-359/15: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Arrom Conseil/EUIPO – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Roméo has a Gun by Romano Ricci — Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare NINA RICCI şi RICCI — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/41

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Arrom Conseil/EUIPO – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Cauza T-359/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Roméo has a Gun by Romano Ricci - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare NINA RICCI şi RICCI - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 402/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Arrom Conseil (Paris, Franța) (reprezentanți: C. Herissay Ducamp și J. Blanchard, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Nina Ricci SARL (Paris, Franța) (reprezentant: E. Armijo Chávarri, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 13 aprilie 2015 (cauza R 1021/2014-1) privind o procedură de opoziție între Nina Ricci şi Arrom Conseil.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Arrom Conseil să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi de Nina Ricci SARL.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-656/11 R II: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 13 iunie 2012 — Morison Menon Chartered Accountants și alții/Consiliul ( „Procedura măsurilor provizorii — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/22

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 13 iunie 2012 — Morison Menon Chartered Accountants și alții/Consiliul
   (Cauza T-656/11 R II)
   (Procedura măsurilor provizorii - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 227/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Morison Menon Chartered Accountants (Dubai, Emiratele Arabe Unite); Morison Menon Chartered Accountants — Dubaï Office (Dubai); Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: H. Viaene, D. Gillet și T. Ruys, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M.-M. Joséphidès și G. Étienne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendarea executării, pe de o parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11) și, pe de altă parte, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), în măsura în care entitatea având denumirea „Morison Menon Chartered Accountant” a fost adăugată pe lista persoanelor și entităților ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-385/07: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — FIFA/Comisia ( „Transmisii de televiziune — Articolul 3a din Directiva 89/552/CEE — Măsuri adoptate de Regatul Belgiei privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea belgiană — Campionatul Mondial de Fotbal — Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul comunitar — Motivare — Articolele 43 CE și 49 CE — Drept de proprietate” )

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/19

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2011 — FIFA/Comisia
   (Cauza T-385/07) (1)

   (Transmisii de televiziune - Articolul 3a din Directiva 89/552/CEE - Măsuri adoptate de Regatul Belgiei privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea belgiană - Campionatul Mondial de Fotbal - Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul comunitar - Motivare - Articolele 43 CE și 49 CE - Drept de proprietate)
   2011/C 103/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération internationale de football association (FIFA) (Zürich, Elveția) (reprezentanți: inițial R. Denton, E. Batchelor, F. Young, solicitors, și A. Barav, avocat, ulterior E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond, avocat, și F. Carlin, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și N. Yerrell, agenți, asistați de J. Flynn, QC, și L. Maya, barrister)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck și C. Pochet, agenți, asistați de J. Stuyck, A. Berenboom și A. Joachimowicz, avocați), Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și J. Möller, agents), și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Behzadi-Spencer, E. Jenkinson și L. Seeboruth, agenți, asistați inițial de T. de la Mare, ulterior de B. Kennelly, barristers)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2007/479/CE a Comisiei din 25 iunie 2007 privind compatibilitatea cu dreptul comunitar a măsurilor adoptate de Belgia în temeiul articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 180, p. 24)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fédération internationale de football association (FIFA) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Belgiei, Republica Federală Germania și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza T-161/10: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2011 — Longevity Health Products/OAPI — Tecnifar (E-PLEX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale E-PLEX — Marca națională verbală anterioară EPILEX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/22

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2011 — Longevity Health Products/OAPI — Tecnifar (E-PLEX)
   (Cauza T-161/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale E-PLEX - Marca națională verbală anterioară EPILEX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 204/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA (Lisabona, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 februarie 2010 (cauza R 662/2009-4) privind o procedură de opoziție Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA și Longevity Health Products, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Longevity Health Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza F-12/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 septembrie 2007 — O'Connor/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Ceilalți agenți — Contracte succesive de agent temporar, auxiliar și contractual — Perioadă maximă de acordare a ajutorului de șomaj — Admisibilitate)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/42

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 11 septembrie 2007 — O'Connor/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-12/07) (1)

   (Funcție publică - Ceilalți agenți - Contracte succesive de agent temporar, auxiliar și contractual - Perioadă maximă de acordare a ajutorului de șomaj - Admisibilitate)
   (2007/C 283/76)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Elizabeth O'Connor (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei prin care se stabilește la 11 luni și 25 de zile în loc de 17,83 luni perioada maximă de acordare a ajutorului de șomaj în favoarea reclamantei, fost agent al Comisiei, în serviciul acesteia sub diferite contracte de agent temporar, auxiliar și contractual din 16 ianuarie 2001 până la 31 decembrie 2005.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea în parte ca fiind vădit inadmisibilă și în parte ca fiind vădit neîntemeiată.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă totalitatea cheltuielilor de judecată, inclusiv pe acelea pe care reclamanta le-ar fi efectuat eventual în cadrul cererii sale de asistență judiciară.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007, p. 57.


title: Cauza C-306/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour constitutionnelle — Belgia) — Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui I.B. (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizia cadru 2002/584/JAI — Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre — Articolul 4 — Motive de neexecutare facultativă — Articolul 4 punctul 6 — Mandat de arestare emis în scopul executării unei pedepse — Articolul 5 — Garanții care trebuie oferite de statul membru emitent — Articolul 5 punctul 1 — Condamnare în lipsă — Articolul 5 punctul 3 — Mandat de arestare emis în scopul urmăririi penale — Predare condiționată de returnarea persoanei căutate în statul membru de executare — Aplicare coroborată a punctelor 1 și 3 ale articolului 5 — Compatibilitate)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour constitutionnelle — Belgia) — Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui I.B.
   (Cauza C-306/09) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizia cadru 2002/584/JAI - Mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre - Articolul 4 - Motive de neexecutare facultativă - Articolul 4 punctul 6 - Mandat de arestare emis în scopul executării unei pedepse - Articolul 5 - Garanții care trebuie oferite de statul membru emitent - Articolul 5 punctul 1 - Condamnare în lipsă - Articolul 5 punctul 3 - Mandat de arestare emis în scopul urmăririi penale - Predare condiționată de returnarea persoanei căutate în statul membru de executare - Aplicare coroborată a punctelor 1 și 3 ale articolului 5 - Compatibilitate)
   2010/C 346/27
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Parte din acțiunea principală

   I.B

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour constitutionnelle (Belgia) — Interpretarea articolului 4 punctul (6) și a articolului 5 punctul (3) din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3), precum și a articolului 6 alineatul 82) din Tratatul UE — Motive de neexcutare facultativă a mandatului european de arestare și garanții care trebuie prezentate de statul membru emitent al acestui mandat — Posibilitatea avută de statul membru de executare de a condiționa predarea unei persoane rezidente pe teritoriul său de trimiterea acesteia din urmă în statul membru de executare, după audierea sa în statul membru în statul membru emitent al mandatului de arestare, în vederea executării pedepsei sau a măsurii privative de libertate care ar putea fi pronunțată împotriva acesteia în statul membru emitent — Situația particulară a unei persoane deja condamnate în statul membru emitent, însă printr o decizie pronunțată în lipsă împotriva căreia aceasta încă dispune de o cale de atac — Incidența pe care un risc de încălcare a drepturilor fundamentale a persoanei vizate și, în special, a respectării vieții sale private și familiale o poate avea asupra deciziei ce urmează să fie adoptată de autoritățile judiciare ale statului membru de executare

      Dispozitivul

   Articolul 4 punctul 6 și articolul 5 punctul 3 din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre trebuie interpretate în sensul că, atunci când statul membru de executare în cauză a transpus articolul 5 punctele 1 și 3 din această decizie cadru în ordinea sa juridică internă, executarea unui mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse pronunțate în lipsă în sensul articolului 5 punctul 1 poate fi supusă condiției ca persoana în cauză, resortisant sau rezident al statului membru de executare, să fie returnată în acest din urmă stat pentru a executa acolo, dacă este cazul, pedeapsa care va fi pronunțată împotriva sa la finalul unei noi proceduri de judecată organizate în prezența sa în statul membru emitent.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009, p. 11.


title: Cauza F-41/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Roumimper/Oficiul European de Poliție (Europol) (Funcție publică — Personalul Europol — Neprelungire a unui contract — Contract pe perioadă nedeterminată — Articolul 6 din Statutul personalului Europol — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/71

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Roumimper/Oficiul European de Poliție (Europol)
      (Cauza F-41/09) (1)

      (Funcție publică - Personalul Europol - Neprelungire a unui contract - Contract pe perioadă nedeterminată - Articolul 6 din Statutul personalului Europol - Principiul respectării dreptului la apărare)
      (2010/C 288/132)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamant: Jacques Pierre Roumimper (Zoetermeer, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. de Casparis, avocat, ulterior W. J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

         Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, asistați de B. Wägenbaur și de R. Van der Hout, avocați)

         Obiectul

      Anularea deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamantul a fost informat despre imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a deciziei din 7 ianuarie 2009 prin care se respinge reclamația depusă împotriva primei decizii

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia din 12 iunie 2008 prin care Oficiul European de Poliție (Europol) a refuzat acordarea unui contract pe durată nedeterminată domnului Roumimper.

                  2.

                  Obligă Oficiul European de Poliție la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 180, 1.8.2009, p. 63.


title: Cauza T-283/12: Hotărârea Tribunalului din 6 noiembrie 2014 – FIS’D/Comisia ( „Programul de acțiune Erasmus Mundus — Acord-cadru de parteneriat — Acord de grant specific — Decizie a EACEA de a rezilia acordul-cadru și de a modifica acordul specific — Acțiune administrativă în fața Comisiei — Decizie a Comisiei de respingere a acțiunii administrative ca nefondată — Încălcarea acordurilor și a manualului administrativ și financiar” )

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/18

         Hotărârea Tribunalului din 6 noiembrie 2014 – FIS’D/Comisia
   (Cauza T-283/12) (1)

   ((„Programul de acțiune Erasmus Mundus - Acord-cadru de parteneriat - Acord de grant specific - Decizie a EACEA de a rezilia acordul-cadru și de a modifica acordul specific - Acțiune administrativă în fața Comisiei - Decizie a Comisiei de respingere a acțiunii administrative ca nefondată - Încălcarea acordurilor și a manualului administrativ și financiar”))
   (2014/C 448/23)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: FIS’D – Formazione integrata superiore del design (Catanzaro, Italia) (reprezentanți: inițial S. Bariatti și A. Sodano, ulterior F. Sutti și A. Boso Caretta, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Van Hoof, ulterior C. Cattabriga și D. Roussanov și în final C. Cattabriga, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) (reprezentanți: H. Monet, agent, asistat de M. Merola și de C. Santacroce, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 12 aprilie 2012 [ref. Ares (2012) 446225] de respingere a acțiunii administrative formulate împotriva deciziei Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) din 13 ianuarie 2012 prin care aceasta din urmă a reziliat anticipat Acordul-cadru de parteneriat nr. 2011/0181 pe care îl încheiase cu Università degli Studi Mediterranea di Reggio Calabria (Universitatea de studii mediteraneene din Reggio Calabria, Italia) şi a modificat acordul de grant specific pe care îl încheiase cu universitatea respectivă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               FIS’D – Formazione integrata superiore del design suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-397/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Bíróság — Ungaria) — Erika Jőrös/Aegon Magyarország Hitel Zrt. (Directiva 93/13/CEE — Clauzele abuzive care figurează în contractele încheiate cu consumatorii — Examinare din oficiu de către instanța națională a caracterului abuziv al unei clauze contractuale — Consecințele care trebuie deduse de instanța națională din constatarea caracterului abuziv al clauzei)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Bíróság — Ungaria) — Erika Jőrös/Aegon Magyarország Hitel Zrt.
   (Cauza C-397/11) (1)

   (Directiva 93/13/CEE - Clauzele abuzive care figurează în contractele încheiate cu consumatorii - Examinare din oficiu de către instanța națională a caracterului abuziv al unei clauze contractuale - Consecințele care trebuie deduse de instanța națională din constatarea caracterului abuziv al clauzei)
   2013/C 225/12
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék (fostă Fővárosi Bíróság)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Erika Jőrös

      Pârâtă: Aegon Magyarország Hitel Zrt.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Fővárosi Bíróság — Interpretarea articolului 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 02, p. 273) — Legislație națională care prevede că o instanță națională are o competență limitată de examinare a caracterului abuziv al așa-numitelor contracte de adeziune în cazul în care părțile nu îi solicită expres constatarea acestui caracter abuziv — Posiblitatea ca instanța națională de apel să aprecieze din oficiu caracterul abuziv al unei clauze care apare într-un contract supus aprecierii acesteia în condițiile în care acest aspect nu a fost invocat în primă instanță, iar, conform normelor naționale, în apel, nu se pot lua în considerare fapte sau probe noi

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că, din moment ce instanța națională, sesizată în apel cu un litigiu privind validitatea clauzelor cuprinse într-un contract încheiat între un vânzător sau furnizor și un consumator pe baza unui formular preredactat de către respectivul vânzător sau furnizor, poate să examineze, potrivit normelor de procedură interne, orice cauză de nulitate care rezultă fără echivoc din elementele prezentate în procedura în primă instanță și, eventual, să recalifice temeiul juridic invocat pentru a demonstra nevaliditatea acestor clauze, în funcție de faptele stabilite, ea poate să aprecieze, din oficiu sau prin recalificarea temeiului juridic al cererii, caracterul abuziv al respectivelor clauze în raport cu criterii stabilite în această directivă.

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că instanța națională care constată caracterul abuziv al unei clauze contractuale este obligată, pe de o parte, fără a aștepta ca consumatorul să prezinte o cerere în acest sens, să stabilească toate consecințele care decurg, potrivit dreptului național, din această constatare pentru a se asigura că această clauză nu creează obligații pentru consumator și, pe de altă parte, să aprecieze, în principiu pe baza unor criterii obiective, dacă respectivul contract poate continua să existe fără acea clauză.

               3.

               Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că instanța națională care a constatat din oficiu caracterul abuziv al unei clauze contractuale trebuie, în măsura posibilului, să aplice normele sale de procedură internă astfel încât să stabilească toate consecințele care decurg, potrivit dreptului național, din constatarea caracterului abuziv al clauzei în discuție pentru a se asigura că aceasta nu creează obligații pentru consumator.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza T-107/16: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Airhole Facemasks/EUIPO – sindustrysurf (AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Competență de modificare”]

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/20

         Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Airhole Facemasks/EUIPO – sindustrysurf (AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT)
   (Cauza T-107/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Competență de modificare”])
   (2017/C 221/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Airhole Facemasks, Inc. (Vancouver, Canada) (reprezentanţi: S. Barker, solicitor, și A. Michaels, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: sindustrysurf, SL (Trapagaran, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 ianuarie 2016 (cauza R 2547/2014-4) privind o procedură de declarare a nulității între Airhole Facemasks și sindustrysurf

      Dispozitivul

               1)

               Anulează și modifică Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 18 ianuarie 2016 (cauza R 2547/2014-4) privind o procedură de declarare a nulității între Airhole Facemasks, Inc. și sindustrysurf, SL, în sensul că calea de atac formulată în fața EUIPO de sindustrysurf împotriva deciziei diviziei de anulare din 30 iulie 2014 este respinsă.

               2)

               Airhole Facemasks și EUIPO suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată efectuate în fața Tribunalului.

               3)

               Obligă Sindustrysurf la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Airhole Facemasks în fața camerei de recurs a EUIPO.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-47/09: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2010 — Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch/OAPI (diegesellschafter.de) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale diegesellschafter.de — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/28

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2010 — Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch/OAPI (diegesellschafter.de)
   (Cauza T-47/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale diegesellschafter.de - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 317/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch eV (Mayence, Germania) (reprezentanți: V. Töbelmann și A. Piltz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 noiembrie 2008 (cauza R 1094/2008-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal diegesellschafter.de ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch eV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauzele conexate C-278/07 — C-280/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 ianuarie 2009 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Bundesfinanzhof — Germania) — Hauptzollamt Hamburg-Jonas/Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co. (Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene — Articolul 3 — Recuperarea unei restituiri la export — Determinarea termenului de prescripție — Abateri săvârșite anterior intrării în vigoare a Regulamentului nr. 2988/95 — Normă de prescripție care face parte din dreptul civil general al unui stat membru)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 ianuarie 2009 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Bundesfinanzhof — Germania) — Hauptzollamt Hamburg-Jonas/Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co.
   (Cauzele conexate C-278/07 — C-280/07) (1)

   (Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene - Articolul 3 - Recuperarea unei restituiri la export - Determinarea termenului de prescripție - Abateri săvârșite anterior intrării în vigoare a Regulamentului nr. 2988/95 - Normă de prescripție care face parte din dreptul civil general al unui stat membru)
   (2009/C 69/09)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Pârâți: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co (C-278/07), Vion Trading GmbH (C-279/07), Ze Fu Fleischhandel GmbH (C-280/07)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) primul paragraf prima teză și a articolului 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166) — Stabilirea termenului de prescripție aplicabil abaterilor comise înaintea intrării în vigoare a Regulamentului nr. 2988/95 și care determină recuperarea unei restituiri la export
   Dispozitivul

               1)

               Termenul de prescripție prevăzut la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene este aplicabil măsurilor administrative precum recuperarea unei restituiri la export obținute nejustificat de un exportator ca urmare a unor abateri săvârșite de acesta din urmă.

               2)

               În situații precum cele din acțiunea principală, termenul de prescripție prevăzut la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 2988/95:

                           —

                           se aplică unor abateri săvârșite anterior intrării în vigoare a acestui regulament;

                           —

                           începe să curgă de la data săvârșirii abaterii în cauză.

               3)

               Termenele de prescripție mai lungi pe care statele membre păstrează posibilitatea de a le aplica în temeiul articolului 3 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2988/95 pot rezulta din dispoziții de drept comun anterioare datei adoptării acestui regulament.

      (1)  JO C 211, 9. 9.2007.


title: Cauza T-511/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 23 ianuarie 2009 — Unity OSG FZE/Consiliul și EUPOL Afghanistan ( Măsuri provizorii — Achiziții publice — Respingerea unei oferte — Cerere de suspendare a executării — Pierdere a unei ocazii — Lipsa urgenței )

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/25

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 23 ianuarie 2009 — Unity OSG FZE/Consiliul și EUPOL Afghanistan
   (Cauza T-511/08 R) (1)

   („Măsuri provizorii - Achiziții publice - Respingerea unei oferte - Cerere de suspendare a executării - Pierdere a unei ocazii - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 82/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Unity OSG FZE (Sharjah, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: C. Bryant și J. McEwen, solicitors)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Marhic și A. Vitro, agenți) și Misiunea de poliție a Uniunii Europene în Afghanistan (EUPOL Afghanistan) (Kabul, Afghanistan)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării deciziei, adoptate de EUPOL Afghanistan în cadrul unei proceduri de cerere de ofertă, de respingere a ofertei reclamantului și de atribuire în favoarea altui ofertant a contractului de prestare de servicii de securitate și de gardă de corp în Afghanistan
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-253/12: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2015 – Hammar Nordic Plugg/Comisia („Ajutoare de stat — Vânzare și închiriere a unor terenuri și a unei unități de producție — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa — Lipsa unei proceduri de cerere de oferte — Stabilirea prețului de piață — Criteriul investitorului privat — Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre”)

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/15

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2015 – Hammar Nordic Plugg/Comisia
   (Cauza T-253/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Vânzare și închiriere a unor terenuri și a unei unități de producție - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa - Lipsa unei proceduri de cerere de oferte - Stabilirea prețului de piață - Criteriul investitorului privat - Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre”))
   (2015/C 429/19)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Hammar Nordic Plugg AB (Trollhättan, Suedia) (reprezentanți: I. Otken Eriksson și U. Öberg, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan și P.-J. Loewenthal, agenți, asistați de L. Sandberg-Morch, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/293/UE a Comisiei din 8 februarie 2012 privind ajutorul de stat SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 și ex CP 194/09) pus în aplicare de Suedia în favoarea Hammar Nordic Plugg AB (JO L 150, p. 78)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Hammar Nordic Plugg AB va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.


title: Cauza C-396/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland (Politica agricolă comună — Finanțare prin FEADR — Sprijin pentru dezvoltarea rurală — Reducerea sau anularea plăților în cazul nerespectării normelor privind ecocondiționalitatea — Noțiunea „nerespectare deliberată” )

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
   (Cauza C-396/12) (1)

   ((Politica agricolă comună - Finanțare prin FEADR - Sprijin pentru dezvoltarea rurală - Reducerea sau anularea plăților în cazul nerespectării normelor privind ecocondiționalitatea - Noțiunea „nerespectare deliberată”))
   2014/C 112/08
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren

      Pârât: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Raad van State – Ţările de Jos – Interpretarea articolului articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 74/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 (JO L 30, p. 100), a articolului 23 din Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 al Comisiei din 7 decembrie 2006 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a ecocondiționalității în ceea ce privește măsurile de sprijin pentru dezvoltarea rurală (JO L 368, p. 74, Ediție specială, 03/vol. 80, p. 192) și a articolului 67 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210) – Sprijin pentru dezvoltarea rurală – Reducerea sau anularea plăţilor în caz de nerespectare a normelor – Noțiunea de nerespectare deliberată

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „nerespectare deliberată” în sensul articolului 67 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și al articolului 23 din Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 al Comisiei din 7 decembrie 2006 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a ecocondiționalității în ceea ce privește măsurile de sprijin pentru dezvoltarea rurală trebuie interpretată în sensul că este necesară încălcarea normelor privind ecocondiționalitatea de către un beneficiar al unui ajutor care urmărește o situație de neconformitate cu normele respective sau care, fără a urmări o astfel de situație, acceptă eventualitatea producerii acesteia. Dreptul Uniunii nu se opune unei dispoziții naționale care, precum cea în discuție în litigiul principal, atribuie o forță probantă semnificativă criteriului existenței unei politici constante pe termen lung, atât timp cât beneficiarul ajutorului are posibilitatea, dacă este cazul, să facă dovada lipsei elementului intențional din comportamentul său.

               2)

               Articolul 67 alineatul (1) din Regulamentul nr. 796/2004 și articolul 23 din Regulamentul nr. 1975/2006 trebuie interpretate în sensul că, în ipoteza unei încălcări a cerințelor privind ecocondiționalitatea de către un terț care execută lucrări la cererea unui beneficiar al unui ajutor, beneficiarul respectiv poate fi considerat răspunzător pentru această încălcare dacă a acționat în mod intenționat sau neglijent cu ocazia alegerii sau a supravegherii acestui terț sau prin instrucțiunile date acestuia, independent de caracterul intenționat sau neglijent al comportamentului acestui terț.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012,


title: Cauza C-683/15: Ordonanța președintelui Curții din 27 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/27

         Ordonanța președintelui Curții din 27 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-683/15) (1)

   (2017/C 300/32)
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza T-320/10: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt/OAPI — Castel Frères (CASTEL) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală CASTEL — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Admisibilitate — Motiv absolut de refuz neinvocat în fața camerei de recurs — Examinare din oficiu a faptelor — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt/OAPI — Castel Frères (CASTEL)
   (Cauza T-320/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală CASTEL - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Admisibilitate - Motiv absolut de refuz neinvocat în fața camerei de recurs - Examinare din oficiu a faptelor - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 313/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Germania) (reprezentanți: R. Kunze, G. Würtenberger și T. Wittmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Geroulakos și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Castel Frères SAS (Blanquefort, Franța) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 mai 2010 (cauza R 962/2009-2) privind o procedură de declarare a nulității între Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell Castell și Castel Frères SAS

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 mai 2010 (cauza R 962/2009-2).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell Castell.

               3.

               Castel Frères SAS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauzele conexate C-352/07-C-356/07, C-365/07-C-367/07 și C-400/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 aprilie 2009 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl Laboratori Guidotti SpA, FIRMA srl, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Sanofi Aventis SpA, Sanofi Aventis SpA (C-353/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), IFB Stroder Srl (C-354/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Schering Plough SpA (C-355/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Baxter SpA, Bayer SpA (C-356/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute, Simesa SpA (C-365/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, Abbott SpA (C-366/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Baxter SpA (C-367/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, și SALF SpA (C-400/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute (Directiva 89/105/CEE — Transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman — Articolul 4 — Blocarea prețurilor — Reducerea prețurilor)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 aprilie 2009 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl Laboratori Guidotti SpA, FIRMA srl, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Sanofi Aventis SpA, Sanofi Aventis SpA (C-353/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), IFB Stroder Srl (C-354/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Schering Plough SpA (C-355/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Baxter SpA, Bayer SpA (C-356/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute, Simesa SpA (C-365/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, Abbott SpA (C-366/07)/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Baxter SpA (C-367/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), cu participarea: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, și SALF SpA (C-400/07)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Cauzele conexate C-352/07-C-356/07, C-365/07-C-367/07 și C-400/07) (1)

   (Directiva 89/105/CEE - Transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman - Articolul 4 - Blocarea prețurilor - Reducerea prețurilor)
   2009/C 141/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07), Sanofi Aventis SpA (C-353/07), IFB Stroder Srl (C-354/07), Schering Plough SpA (C-355/07), Bayer SpA (C-356/07), Simesa SpA (C-365/07), Abbott SpA (C-366/07), Baxter SpA (C-367/07), SALF SpA (C-400/07)

      Pârâți: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Interpretarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO 1989, L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84). — Medicamente supuse unei blocări a prețurilor — Condiții care trebuie respectate în cazul unei eventuale reduceri a prețurilor

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate trebuie interpretat în sensul că, sub rezerva respectării cerințelor prevăzute de această dispoziție, autoritățile competente ale unui stat membru pot adopta măsuri cu caracter general care constau în reducerea prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente, chiar dacă adoptarea acestor măsuri nu este precedată de o blocare a acestor prețuri.

               2)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105 trebuie interpretat în sensul că, sub rezerva respectării cerințelor prevăzute de această dispoziție, adoptarea de măsuri de reducere a prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente este posibilă de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani.

               3)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105 trebuie interpretat în sensul că nu se opune posibilității ca adoptarea de măsuri prin care se urmărește controlarea prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente să fie întemeiată pe estimări ale cheltuielilor, cu condiția ca cerințele prevăzute de această dispoziție să fie respectate și ca aceste estimări să fie întemeiate pe date obiective și verificabile.

               4)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 89/105 trebuie interpretat în sensul că este de competența statelor membre să stabilească, respectând obiectivul de transparență urmărit prin această directivă, precum și a cerințelor prevăzute de dispoziția menționată, criteriile în temeiul cărora trebuie să fie efectuată analiza condițiilor macroeconomice prevăzută de această dispoziție și că aceste criterii pot fi reprezentate fie numai de cheltuielile farmaceutice, fie de cheltuielile pentru sănătate în ansamblu, fie chiar de alte tipuri de cheltuieli.

               5)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 89/105 trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           statele membre trebuie să prevadă, în orice caz, posibilitatea ca o întreprindere vizată printr-o măsură de blocare sau de reducere a prețurilor tuturor medicamentelor sau ale anumitor categorii de medicamente să solicite o derogare de la prețul impus în temeiul acestor măsuri;

                           —

                           acestea sunt obligate să se asigure că, pentru fiecare cerere, este adoptată o decizie motivată și

                           —

                           participarea concretă a întreprinderii vizate constă, pe de o parte, în prezentarea unei expuneri adecvate a motivelor speciale pe care se întemeiază cererea de derogare și, pe de altă parte, în furnizarea de informații suplimentare detaliate în ipoteza în care informațiile care susțin cererea nu sunt adecvate.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007

      JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-138/07: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Schindler Holding și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Manipularea cererilor de ofertă — Împărțirea piețelor — Stabilirea prețurilor” )

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/44

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Schindler Holding și alții/Comisia
   (Cauza T-138/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Manipularea cererilor de ofertă - Împărțirea piețelor - Stabilirea prețurilor)
   2011/C 269/96
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Elveția); Schindler Management AG (Ebikon, Elveția); Schindler SA (Bruxelles, Belgia); Schindler Deutschland Holding GmbH (Berlin, Germania); Schindler Sàrl (Luxemburg, Luxemburg); și Schindler Liften BV (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész și S. Hirsbrunner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mojzesowicz și R. Sauer, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și G. Kimberley, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 512 final a Comisiei din 21 februarie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cazul COMP/E-1/38.823 — PO/Ascensoare și scări rulante) și, în subsidiar, de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei, în măsura în care acțiunea a fost formulată de Schindler Management AG.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Schindler Holding Ltd, Schindler SA, Schindler Deutschland Holding GmbH, Schindler Sàrl și Schindler Liften BV la plata cheltuielilor de judecată.

               4.

               Schindler Management suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-216/13: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2013 — Telefónica/Comisia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/54

         Acțiune introdusă la 9 aprilie 2013 — Telefónica/Comisia
   (Cauza T-216/13)
   2013/C 156/100
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Telefónica, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez și E. Peinado Iríbar, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 1 și 2 din decizia Comisiei din 23 ianuarie 2013, în măsura în care o privesc pe reclamantă, sau, în subsidiar

               —

               declararea nulității parțiale a articolului 2 din decizia atacată și reducerea cuantumului amenzii impuse și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași precum în cauza T-208/13, Portugal Telecom/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive principale.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE

                           —

                           Se afirmă în această privință că prin decizia atacată se aplică în mod greșit jurisprudența referitoare la restricții prin obiect și se încalcă principiile prezumției de nevinovăție, sarcinii probei și in dubio pro reo în ceea ce privește conținutul clauzei a noua din acordul de achiziționare. Se susține, în particular cu privire la acest aspect, că respectiva clauză este legată de operațiunea menționată și nu poate fi interpretată sau aplicată independent de aceasta și în afara contextului unui proces de negociere dificil, caracterizat prin interferența permanentă a guvernului portughez.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE

                           —

                           Se invocă în această privință o eroare vădită de apreciere a faptelor și încălcarea principiului aprecierii globale a probelor în raport cu contextul în care clauza a fost convenită, cu comportamentul părților implicate și cu finalitatea acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor sarcinii probei și bunei administrări, a dreptului la apărare și a prezumției de nevinovăție în raport cu dovada intervenției guvernului portughez în negocieri și în elaborarea și menținerea clauzei în cauză.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE

                           —

                           Se invocă în această privință motivarea insuficientă și aprecierea greșită a capacității clauzei de a restrânge concurența ca cerință necesară pentru existența încălcării, cel puțin prin obiect, a articolului 101 TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 101 TFUE

                           —

                           Se afirmă în această privință că respectiva clauză nu constituie nici o restricție prin efecte contrară articolului 101 TFUE.

                     Cu titlu subsidiar, reclamanta invocă de asemenea încălcarea principiilor proporționalității și motivării, precum și săvârșirea unei erori vădite prin faptul că nu au fost admise circumstanțe atenuante și prin aprecierea insuficientă a acestora.


title: Cauza T-15/13: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2013 — Group Nivelles/OAPI — Easy Sanitairy Solutions (reprezentarea unei țevi de evacuare pentru duș)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/28

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2013 — Group Nivelles/OAPI — Easy Sanitairy Solutions (reprezentarea unei țevi de evacuare pentru duș)
   (Cauza T-15/13)
   2013/C 108/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Group Nivelles (Gingelom, Belgia) (reprezentant: H. Jonkhout, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Easy Sanitairy Solutions BV (Losser, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 octombrie 2012 în cauza 2004/2010-3 și, dacă este cazul după rectificarea motivării, confirmarea deciziei diviziei de anulare a OAPI din 23 septembrie 2010 în cauza ICD 000007024, comunicată la 1 octombrie 2010.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: model industrial care reprezintă o țeavă de evacuare pentru duș — modelul industrial comunitar nr. 107834-0025

      Titularul desenului sau al modelului industrial comunitar: Easy Sanitary Solutions BV

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau a modelului industrial comunitar: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: articolele 4-9 din Regulamentul nr. 6/2002

      Decizia diviziei de anulare: anulează modelul industrial

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare

      Motivele invocate: decizia camerei de recurs se întemeiază pe o motivare eronată și pe un criteriu de comparație eronat în fapt.


title: Cauza T-378/12: Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2013 — Capitalizaciones Mercantiles/OAPI — Leineweber (X) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative X — Marca comunitară figurativă anterioară X — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Caracter distinctiv al mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/27

         Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2013 — Capitalizaciones Mercantiles/OAPI — Leineweber (X)
   (Cauza T-378/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative X - Marca comunitară figurativă anterioară X - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Caracter distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 367/49
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Capitalizaciones Mercantiles Ltda (Bogota, Columbia) (reprezentanți: J. Devaureix și L. Montoya Terán, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Leineweber GmbH & Co. KG (Herford, Germania) (reprezentanți: S. Jackermeier și D. Wiedemann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 mai 2012 (R 1524/2011-1), privind procedura de opoziția între Leineweber GmbH & Co. KG și Capitalizaciones Mercantiles Ltda

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Capitalizaciones Mercantiles Ltda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza C-403/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 25 august 2014 – Vekos Trade AD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 25 august 2014 – Vekos Trade AD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Cauza C-403/14)
      (2014/C 395/30)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Varna

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vekos Trade AD

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O practică administrativă și o jurisprudență care obligă vânzătorul – expeditorul, conform contractului de transport – să constate autenticitatea semnăturii beneficiarului și să clarifice problema dacă aceasta aparține unui reprezentant al unei societăți beneficiare, fie el un angajat cu o poziție corespunzătoare sau un mandatar, încalcă principiile neutralității fiscale, proporționalității și protecției încrederii legitime?

                  2)

                  Într-un caz precum cel în speță, articolul 138 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) are efect direct și instanța națională poate să îl aplice în mod direct?

         (1)  JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-371/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 3 august 2007 — Danfoss A/S og AstraZeneca A/S/Skatteministeriet

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/16

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 3 august 2007 — Danfoss A/S og AstraZeneca A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-371/07)
   (2007/C 247/20)
   Limba de procedură: daneza
   Instanța de trimitere
   Vestre Landsret
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Danfoss A/S og AstraZeneca A/S

      Pârât: Skatteministeriet
   Întrebările preliminare

               1.

               Trebuie interpretat articolul 17 alineatul (6) al doilea paragraf din A șasea directivă (1) în sensul că un stat membru poate refuza dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată aplicată produselor folosite pentru mesele oferite la cantina unei societăți pentru clienții și personalul acesteia cu ocazia reuniunilor, cu condiția să fi existat o prevedere legală în dreptul intern, anterior intrării în vigoare a directivei, care să fi permis refuzul deducerii în cauză și aceasta să fi fost astfel aplicată în practică de autoritățile fiscale, încât s-a refuzat dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată aplicată acestor produse?

               2.

               În formularea răspunsului la prima întrebare, are vreo importanță faptul că: a) aceste cantine exploatate de societăți nu erau plătitoare de TVA în temeiul legislației naționale privind TVA, în vigoare în statul membru în cauză anterior punerii în aplicare a celei de A șasea directive în 1978; b) prevederile interne referitoare la excluderea dreptului de deducere nu au fost modificate prin punerea în aplicare a celei de A șasea directive; c) prevederea referitoare la excluderea dreptului de deducere a dobândit relevanță pentru acest tip de activitate economică numai după ce cantinele exploatate de societăți au devenit plătitoare de TVA în momentul punerii în aplicare a celei de A șasea directive?

               3.

               Se „menține” excluderea dreptului de deducere în sensul articolului 17 alineatul (6) al doilea paragraf din A șasea directivă dacă, de la punerea în aplicare a celei de A șasea directive în 1978 și până în 1999, dreptul de a deduce TVA-ul aplicat cheltuielilor respective exista ca urmare a unei practici administrative precum cea în discuție în acțiunea principală?

               4.

               Trebuie interpretat articolul 6 alineatul (2) literele (a) și (b) din A șasea directivă în sensul că este aplicabil în cazul meselor oferite gratuit la cantina unei societăți pentru clienții acesteia cu ocazia reuniunilor desfășurate la societate?

               5.

               Trebuie interpretat articolul 6 alineatul (2) literele (a) și (b) din a șasea directivă în sensul că este aplicabil în cazul meselor oferite gratuit la cantina unei societăți pentru personalul acesteia cu ocazia reuniunilor desfășurate la societate?

      (1)  Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977 L 145, p. 1).


title: Cauza T-271/10: Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — H/Consiliul și alții

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/55

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — H/Consiliul și alții
   (Cauza T-271/10)
   ()
   2010/C 221/88
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: H (Catania, Italia) (reprezentanți: C. Mereu și M. Velardo, avocați)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană și Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Bosnia și Herțegovina („MPUE”)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate din 7 aprilie 2010 și, dacă se impune, decizia din 30 aprilie 2010;

               —

               obligarea pârâților la plata daunelor suferite de reclamantă evaluate la 30 000 de euro;

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată cu o dobândă de 8 %.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea deciziei adoptate de Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Bosnia și Herțegovina (MPUE) la 7 aprilie 2010 și, dacă se impune, a deciziei de confirmare subsecvente din 30 aprilie 2010, prin care s-a decis să o nouă repartizare a reclamantului de la cartierul general al Misiunii de la Sarajevo la biroul regional de la Banja Luka și să îl retrogradeze. Pe de altă parte, reclamantul solicită, în temeiul articolului 340 TFUE, acordarea de despăgubiri în valoare de 30 000 de euro.
   Reclamantul susține că Tribunalul de Primă Instanță are competența de a soluționa prezenta cauză, în conformitate cu Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 9 octombrie 2006 în cauza F 53/06, Gualtieri/Comisia.
   Reclamantul invocă următoarele motive în susținerea pretențiilor sale.
   În primul rând, reclamanta invocă abuzul de putere întrucât nu exista un motiv obiectiv care să justifice noua repartizare.
   În al doilea rând, reclamantul apreciază că decizia atacată este nemotivată, dat fiind că Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Bosnia și Herțegovina nu a justificat motivele operaționale care au stat la baza noii repartizări.
   În al treilea rând, a existat o eroare vădită de apreciere dat fiind că nu era necesară repartizarea urgentă a unui procuror la biroul regional de la Banja Luka
   În plus, s-a încălcat Decizia 2009/906/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2009 (1) deoarece șeful Misiunii nu era abilitat să repartizeze din nou personalul, ci doar să se ocupe de gestiunea în mod curent a resurselor de personal.
   În sfârșit, reclamanta solicită acordarea de despăgubiri pentru hărțuirea morală.

      (1)  Decizia 2009/906/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2009 privind Misiunea de Poliție a Uniunii Europene (MPUE) în Bosnia și Herțegovina (JO L 322, p. 22).


title: Cauza T-564/11: Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2012 — Farage/Parlamentul și Buzek ( „Drept instituțional — Decizie a președintelui Parlamentului prin care se dispune împotriva unui deputat european sancțiunea pierderii dreptului la indemnizația de ședere pentru o perioadă de zece zile — Decizie a Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului prin care se declară inadmisibilă cererea deputatului în vederea apărării imunității sale parlamentare — Necompetență vădită a Tribunalului — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/25

      Ordonanța Tribunalului din 5 septembrie 2012 — Farage/Parlamentul și Buzek
      (Cauza T-564/11) (1)

      (Drept instituțional - Decizie a președintelui Parlamentului prin care se dispune împotriva unui deputat european sancțiunea pierderii dreptului la indemnizația de ședere pentru o perioadă de zece zile - Decizie a Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului prin care se declară inadmisibilă cererea deputatului în vederea apărării imunității sale parlamentare - Necompetență vădită a Tribunalului - Inadmisibilitate vădită)
      (2012/C 331/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Nigel Paul Farage (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Bennett, solicitor)

         Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz și D. Moore, agenți) și Jerzy Buzek (Bruxelles, Belgia)

         Obiectul

      Cerere de anulare, în primul rând, a deciziei din 2 martie 2010 a președintelui Parlamentului, prin care se aplică reclamantului sancțiunea pierderii dreptului la indemnizația de ședere pentru o perioadă de zece zile, în al doilea rând, a deciziei din 24 martie 2010 a Biroului Parlamentului, prin care se confirmă decizia sus-menționată a președintelui Parlamentului, în al treilea rând, a deciziei Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului, prin care se declară inadmisibilă cererea reclamantului în vederea apărării imunității sale, în al patrulea rând, a unei decizii a Parlamentului neidentificate

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Domnul Nigel Paul Farage suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-437/09: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2009 — Oyster Cosmetics/OAPI — Kadabell (OYSTER COSMETICS)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/32

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2009 — Oyster Cosmetics/OAPI — Kadabell (OYSTER COSMETICS)
   (Cauza T-437/09)
   2010/C 11/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Italia) (reprezentanți: A. Perani și P. Pozzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kadabell GmbH & Co. KG (Lenzkirch, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 august 2009 din cauza R 1367/2008-1

               —

               obligarea părților adverse la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „OYSTER COSMETICS” pentru produse din clasa 3

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară „KADUS OYSTRA AUTO STOP PROTECTION” înregistrată pentru produse din clasa 3.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 a Consiliului întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat existența unui risc de confuzie între mărcile în discuție.