title: Cauza C-562/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 7 noiembrie 2016 – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 7 noiembrie 2016 – Peter Roßnagel, Alexandre Schröter/TUIfly GmbH
   (Cauza C-562/16)
   (2017/C 046/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Roßnagel, Alexandre Schröter

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Schimbarea unei rezervări prin transferul pe un alt zbor decât cel prevăzut inițial reprezintă o situație care se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Această dispoziție este aplicabilă în cazul unei schimbări a rezervării care nu a fost decisă de operatorul de transport aerian, ci exclusiv de tour operator?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza T-240/14 P: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2016 – Bodson şi alţii/BEI („Recurs — Funcție publică — Personalul BEI — Natura contractuală a raportului de muncă — Reforma sistemului de remunerații și de progresie salarială al BEI — Obligația de motivare — Denaturare — Erori de drept”)

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/24

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2016 – Bodson şi alţii/BEI
   (Cauza T-240/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Personalul BEI - Natura contractuală a raportului de muncă - Reforma sistemului de remunerații și de progresie salarială al BEI - Obligația de motivare - Denaturare - Erori de drept”))
   (2016/C 118/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Jean-Pierre Bodson (Luxemburg, Luxemburg), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Franţa), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Franţa), Marie-Christel Heger (Nospelt, Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Luxemburg), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) şi Henry von Blumenthal (Bergem, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții (reprezentanţi: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams şi G. Nuvoli, agenţi, asistaţi de P.-E. Partsch, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 12 februarie 2014, Bodson și alții/BEI (F-73/12, RecFP, EU:F:2014:16) și având ca obiect anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Bodson și ceilalți recurenți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli, precum și pe cele efectuate de Banca Europeană de Investiții (BEI) în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C ##, ##.


title: Cauza C-157/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 martie 2017 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 martie 2017 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-157/17)
   (2017/C 168/35)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: X

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Alte părți din cadrul procedurii: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens en Loeff NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 56 CE (în prezent, articolul 63 TFUE) se opune situației în care un fond de investiții stabilit în afara Țărilor de Jos nu beneficiază de rambursarea impozitului pe dividende aplicabil în Țările de Jos, întrucât nu are obligația reținerii acestui impozit, care se reține în cazul dividendelor care i-au fost distribuite de societăți stabilite în Țările de Jos, în timp ce un organism de plasament care are calitatea de persoană impozabilă, stabilit în Țările de Jos, care distribuie anual veniturile din investiții către deținătorii de unități de fond sau către titularii de participații, în condițiile reținerii impozitului pe dividende aplicabil în Țările de Jos, beneficiază de rambursarea impozitului în discuție?

               2.

               Articolul 56 CE (în prezent, articolul 63 TFUE) se opune faptului că un fond de investiții stabilit în afara Țărilor de Jos nu beneficiază de rambursarea impozitului pe dividende reținut în Țările de Jos, care se acordă unui organism de plasament olandez care are calitatea de persoană impozabilă, atunci când astfel se aduce atingere procesului de atragere în acest fond a investitorilor domiciliați sau stabiliți în Țările de Jos?


title: Cauza C-408/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Município de Barcelos (Portugalia) la 23 octombrie 2009 — Município de Barcelos/Portugalia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Município de Barcelos (Portugalia) la 23 octombrie 2009 — Município de Barcelos/Portugalia
   (Cauza C-408/09)
   2010/C 134/22
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Município de Barcelos

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Município de Barcelos

      Pârât: Portugalia

      Întrebările preliminare

   Prin Ordonanța din 12 februarie 2010, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) s-a declarat vădit necompetentă pentru a răspunde la întrebarea adresată de Município de Barcelos.


title: Cauza C-356/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 7 iulie 2011 — O, S

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/36

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 7 iulie 2011 — O, S
   (Cauza C-356/11)
   2011/C 269/74
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: O, S

      Pârâtă: Maahanmuuttovirasto

      Întrebările preliminare

               1.

               Refuzul de a acorda un permis de ședere resortisantului unei țări terțe întrucât nu are asigurate mijloacele de trai, în contextul familial în care soțului său îi este încredințat un copil care este cetățean al Uniunii, iar resortisantul țării terțe nu este nici părinte, nici tutore al copilului, reprezintă o încălcare a articolului 20 TFUE?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, efectul articolului 20 TFUE va fi interpretat diferit dacă resortisantul țării terțe care nu dispune de un permis de ședere locuiește împreună cu soțul său și cu copilul care este cetățean al Uniunii și care i-a fost încredințat soțului său?


title: Cauza T-219/14: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2014 – Regione autonoma della Sardegna/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/49

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2014 – Regione autonoma della Sardegna/Comisia
   (Cauza T-219/14)
   2014/C 175/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Regione autonoma della Sardegna (reprezentanți: T. Ledda, S. Sau, G. Roberti, G. Bellitti și I. Perego, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în tot sau în parte, a deciziei atacate întrucât:

                           —

                           Comisia a calificat drept ajutoare de stat compensația pentru obligația de serviciu public prevăzută de Legea regională nr. 15 din 7 august 2012 și aportul în capital decis de adunarea generală a acționarilor Saremar la 15 iunie 2012;

                           —

                           Comisia a considerat că aceste măsuri ar fi incompatibile cu piața internă și a dispus recuperarea lor;

               —

               declararea, în aplicarea articolului 277 TFUE, ca nelegale și inaplicabile a articolului 4 litera (f) din Decizia 2012/21/UE și a punctului 9 din Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (2011);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei Europene din 22 ianuarie 2014 referitoare la măsurile de ajutoare SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C), SA.32016 (2011/C) pe care Regiunea Sardinia le-a pus în aplicare în favoarea societății Saremar. Această decizie declară contrară cu piața internă ajutorul pe care reclamanta l-ar fi acordat Saremar pentru asigurarea furnizării unui serviciu de interes general de cabotaj între Sardinia și continent, efectuat în perioada 2011-2012, în vederea optimizării accesibilității economice pentru utilizatori.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Pârâta ar fi încălcat articolul 106 alineatul (2) [TFUE] întrucât a efectuat o apreciere eronată a faptelor și nu și-a motivat în mod suficient decizia având în vedere că, pe lângă faptul că a definit în mod inexact OSP ale Saremar, ea nu s-a limitat să comită o simplă eroare vădită de apreciere, ci a intervenit asupra conținutului deciziilor statului membru, amestecându-se astfel în alegerile acestuia de politică economică și socială.

               2.

               Pârâta ar fi încălcat articolul 107 alineatul (1) și articolul 106 alineatul (2) TFUE întrucât a considerat că, în speță, nu sunt întrunite condițiile prevăzute de jurisprudența Altmark. În această privință, Comisia a efectuat o apreciere eronată a faptelor și nu și-a motivat decizia în mod suficient, considerând printre altele că piața prezintă garanții adecvate și suficiente pentru satisfacerea exigențelor de serviciu public definite de Regiune.

               3.

               Pârâta ar fi încălcat articolul 106 alineatul (2) TFUE, precum și Deciziile nr. 2005/824/CE și 2012/21/UE, ar fi efectuat o apreciere eronată a faptelor și nu și-ar fi motivat în mod suficient decizia atunci când (i) a considerat că Decizia 2005/824/CE nu este aplicabilă ratione temporis și (ii) a concluzionat că, oricum, principiile stabilite prin deciziile invocate nu erau respectate în speță.

               4.

               Pârâta ar fi încălcat articolul 106 alineatul (2) TFUE, ar fi efectuat o apreciere eronată a faptelor și nu și-ar fi motivat în mod suficient decizia întrucât a calificat societatea Soremar drept întreprindere în dificultate, în sensul Orientărilor UE privind ajutorul de stat în vederea salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate.

               5.

               Pârâta ar fi încălcat articolul 106 alineatul (2) TFUE, efectuând o apreciere eronată în fapt și în drept atunci când a considerat că măsura nu îndeplinește condițiile de compatibilitate prevăzute de Orientările UE privind ajutorul de stat în vederea salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate.

               6.

               În sfârșit, pârâta ar fi încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE și a efectuat o apreciere eronată în fapt și în drept a naturii recapitalizării societății Saremar realizate de Regiunea Sardinia, considerând că aceasta procura un avantaj societății Saremar și era oricum contrară principiului investitorului într-o economie de piață.


title: Cauza C-132/14: Acțiune introdusă la 21 martie 2014  – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/24

         Acțiune introdusă la 21 martie 2014 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-132/14)
   2014/C 175/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: I. Liukkonen și L. Visaggio, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 1385/2013 al Consiliului din 17 decembrie 2013 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 850/98 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 1069/2009, (UE) nr. 1379/2013 și (UE) nr. 1380/2013 ale Parlamentului European și ale Consiliului, ca urmare a schimbării statutului Mayotte în raport cu Uniunea Europeană (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Parlamentul European solicită anularea Regulamentului (UE) nr. 1385/2013, pe care Consiliului l-a adoptat în temeiul juridic al articolului 349 TFUE.
   Parlamentul contestă această alegere a temeiului juridic efectuată de Consiliu, întrucât articolul 349 TFUE nu poate întemeia în drept ansamblul măsurilor adoptate, ci numai pe acelea dintre ele care constituie derogări de la aplicarea dreptului Uniunii în privința Mayotte. Or, regulamentul atacat pune în aplicare și materii care țin de politica comună privind pescuitul și de protecția sănătății publice, fără ca aceste măsuri să fie întemeiate, în mod specific, pe situația economică și socială structurală din Mayotte.
   În opinia Parlamentului, actul în cauză ar fi trebuit să fie adoptat, așadar, în raport cu diferitele materii pe care le reglementează, în temeiul articolului 43 alineatul (2) TFUE, al articolului 168 alineatul (4) litera (b) TFUE și al articolului 349 TFUE împreună, iar nu numai în temeiul acestui din urmă articol.

      (1)  JO L 354, p. 86.


title: Cauza C-640/16 P: Recurs introdus la 9 decembrie 2016 de Greenpeace Energy eG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2016 în cauza T-382/15, Greenpeace Energy eG/Comisia Europeană

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/19

         Recurs introdus la 9 decembrie 2016 de Greenpeace Energy eG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2016 în cauza T-382/15, Greenpeace Energy eG/Comisia Europeană
   (Cauza C-640/16 P)
   (2017/C 038/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Greenpeace Energy eG (reprezentanți: D. Fouquet, S. Michaels, J. Nysten, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 26 septembrie 2016 în cauza T-382/15, Greenpeace Energy eG, în măsura în care o privește pe recurentă;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedură la plata, în totalitate, a cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de avocat și de transport.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă cinci motive de recurs.

               1.

               Tribunalul ar fi considerat în mod evident că articolul 263 alineatul (4) al treilea paragraf TFUE impune ca actul normativ care poate fi atacat în temeiul acestui articol să fie de aplicabilitate generală. Această apreciere ar fi eronată din punct de vedere juridic, deoarece contravine însă atât modului de redactare al articolului, cât și genezei acestuia, și, în special, voinței legiuitorului.

               2.

               Tribunalul ar fi plecat de la premisa că, în ceea ce privește condiția afectării directe în cazul actelor juridice care nu cuprind măsuri de executare, trebuie analizate separat cele două criterii distincte. Această situație nu se regăsește însă în speță deoarece, pe de o parte, nu este necesară nicio măsură de executarea din partea Regatului Unit sau a Comisiei Europene, în sensul acestei dispoziții, și, pe de altă parte, acordarea ajutorului produce efecte imediate pe piață, în sensul că recurenta resimte imediat efectele concurenței.

               3.

               Tribunalul ar reproșa recurentei că nu ar fi stabilit în mod suficient afectarea sa directă și individuală. Prin aceasta, Tribunalul ar fi nesocotit informațiile prezentate sau, cel puțin, le-ar fi analizat insuficient.

               4.

               Tribunalul ar fi considerat că existența unei individualizări, în sensul articolului 263 alineatul (4) al treilea paragraf TFUE și în lumina jurisprudenței Plaumann, trebuie să fie respinsă din moment ce există și alte întreprinderi care sunt afectate, precum recurenta, de efectele concurențiale ale ajutorului. Potrivit jurisprudenței, în special a Hotărârii Codorniu (C-309/89), aceasta interpretare pare însă eronată din punct de vedere juridic și, în plus, restrictivă. Pe de altă parte, recurenta face trimitere la susținerile de fapt din cererea sa introductivă, care evidențiază o individualizare suficientă, care nu a fost luată în considerare de Tribunalul sau nu a fost luată în considerare în mod suficient.

               5.

               Tribunalul ar fi plecat de la premisa că protecția jurisdicțională efectivă împotriva unei decizii a Comisiei care autorizează un ajutor de stat poate fi asigurată de instanțele naționale. Aceasta ar însemna că, prin obligarea statelor membre să instituie un sistem de căi de atac necesare în acest sens [articolul 19 alineatul (1) paragraful al doilea TFUE], legiuitorul Uniunii ar fi urmărit să încredințeze instanțelor din statele membre sarcina de a controla actele individuale ale instituțiilor Uniunii, precum cele ale Comisiei Europene. Această poziție nu poate fi reținută și este, prin urmare, eronată din punct de vedere juridic, atât din perspectiva jurisprudenței Curții privind actele Uniunii și al sistemului actual al căilor de atac, cât și, în special, din perspectiva repartizării competențelor între instanțele naționale și Comisia Europeană în dreptul ajutoarelor de stat.


title: Cauza T-341/09: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2011 — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava și alții/OAPI (TXAKOLI) [Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare colective verbale TXAKOLI — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 66 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/21

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2011 — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava și alții/OAPI (TXAKOLI)
   (Cauza T-341/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare colective verbale TXAKOLI - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 66 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2011/C 186/39
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava (Amurrio, Spania); Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia (Leioa, Spania) și Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria (Getaria, Spania) (reprezentanți: J. Grimau Muñoz și J. Villamor Muguerza, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 iunie 2009 (cauza R 197/2009-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal TXAKOLI ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava, Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia și Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 256, 24.10.2009.


title: Cauza T-413/07: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2007 — Bayern Innovativ/OAPI — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/24

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2007 — Bayern Innovativ/OAPI — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Cauza T-413/07)
   (2008/C 8/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Nürnberg, Germania) (reprezentanți: A. Beschorner, B. Glaser și C. Thomas, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Life Sciences Partners Perstock N.V. (Amsterdam, Țările de Jos)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs nr. R 1545/2006-1 din 2 august 2007 privind marca comunitară nr. 3 585 957 „LifeScience”;

               —

               respingerea în totalitate a opoziției nr. B 795 270 a intervenientei;

               —

               dispunerea înregistrării de către OAPI a mărcii comunitare nr. 3 585 957 „LifeScience” astfel cum a fost publicată;

               —

               obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată în fața Tribunalului și obligarea intervenientei la plata costurilor aferente procedurii administrative în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă comunitară ce constă într-o reprezentare în culori a spiralei ADN, a unui oval și a unei grile și care conține elementele verbale „LifeScience” scrise în partea inferioară, pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 36, 41, 42 — cererea nr. 3 585 957.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Life Sciences Partners Perstock N.V.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară ce constă într-o reprezentare a nudului unei femei înfășurat într-un lanț ADN și care conține elementele verbale „Life Sciences Partners” pentru servicii din clasele 35 și 36 — cererea nr. 2 136 026.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatului (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza C-697/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 28 decembrie 2015 – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 28 decembrie 2015 – MB Srl/Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)
   (Cauza C-697/15)
   (2016/C 106/25)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: MB Srl

      Pârâtă: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

      Întrebarea preliminară

   Principiile comunitare ale protecției încrederii legitime și securității juridice, împreună cu principiile liberei circulații a mărfurilor, libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), precum și principiile care decurg din acesta, cum sunt egalitatea de tratament, nediscriminarea, recunoașterea reciprocă, proporționalitatea și transparența, prevăzute (în ultimul rând) de Directiva 2014/24/UE (1), se opun unei reglementări naționale precum reglementarea italiană care decurge din dispozițiile coroborate ale articolului 87 alineatul 4 și ale articolului 86 alineatul 3bis din Decretul legislativ nr. 163 din 2006 și ale articolului 26 alineatul 6 din Decretul legislativ nr. 81 din 2008, astfel cum au fost interpretate, prin hotărârile Adunării plenare a Consiglio di Stato nr. 3 și nr. 9 din 2015, în exercitarea funcției sale de interpretare uniformă a dreptului, în temeiul articolului 99 din Codul de procedură administrativă italian, potrivit căreia omisiunea de a indica separat costurile de securitate în cadrul întreprinderii în ofertele economice dintr-o procedură de atribuire a unor contracte de lucrări publice determină indiferent de situație excluderea întreprinderii ofertante, chiar în situația în care obligația de indicare separată nu a fost precizată nici în reglementarea privind cererea de ofertă, nici în formularul de completat anexat pentru depunerea ofertelor și chiar independent de împrejurarea că, din punctul de vedere al conținutului, oferta respectă costurile minime de securitate în cadrul întreprinderii?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


title: Cauza C-13/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 12 ianuarie 2017 – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 12 ianuarie 2017 – Fédération des entreprises de la beauté/Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances
   (Cauza C-13/17)
   (2017/C 095/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fédération des entreprises de la beauté

      Pârâți: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

      Întrebările preliminare

               1)

               Recunoașterea echivalenței formărilor pe care statele membre o pot efectua în temeiul alineatului (2) al articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1223/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind produsele cosmetice (1) vizează doar formările acordate în statele terțe în raport cu Uniunea Europeană?

               2)

               Dispozițiile alineatului (2) al articolului 10 din regulament permit unui stat membru să stabilească discipline care pot fi considerate „similare” medicinei, farmaciei sau toxicologiei și niveluri de calificare corespunzătoare cerinţelor regulamentului?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, potrivit căror criterii disciplinele pot fi considerate „similare” medicinei, farmaciei sau toxicologiei?

      (1)  JO L 342, p. 59.


title: Cauza T-406/12 P: Recurs introdus la 21 martie 2013 de BG împotriva Hotărârii din 17 iulie 2012 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-54/11, BG/Ombudsmanul

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/44

         Recurs introdus la 21 martie 2013 de BG împotriva Hotărârii din 17 iulie 2012 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-54/11, BG/Ombudsmanul
   (Cauza T-406/12 P)
   2013/C 156/82
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: BG (Strasbourg, Franța) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Ombudsmanul European

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 17 iulie 2012 în cauza F-54/11;

               —

               în consecință, admiterea concluziilor recurentei din primă instanță și, prin urmare,

                           —

                           în principal, reintegrarea sa retroactivă de la data intrării în vigoare a deciziei de eliberare din funcție în postul său de administrator cu gradul A5 treapta a 2-a și plata drepturilor financiare datorate pentru toată această perioadă, majorate cu dobânzi de întârziere la rata BCE la care se adaugă două puncte;

                           —

                           în subsidiar, acordarea sumei care corespunde remunerației pe care ar fi perceput-o de la data intrării în vigoare a eliberării sale din funcție în august 2010 și până în luna în care va împlini vârsta de pensionare, în iulie 2040, și regularizarea corespunzătoare a drepturilor de pensie ale recurentei;

                           —

                           în orice caz, plata sumei de 65 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit;

                           —

                           obligarea Ombudsmanului la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Ombudsmanului la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o denaturare a dosarului cu ocazia controlului efectuat de TFP cu privire la respectarea procedurii disciplinare și în special pe o încălcare a articolului 25 din anexa IX la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, întrucât TFP a interpretat eronat noțiunea „urmăriri penale” (cu privire la punctul 68 și următoarele din hotărârea atacată)

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare a controlului obligației de motivare și pe o denaturare a dosarului, întrucât TFP a concluzionat că Ombudsmanul nu a încălcat obligația de motivare atunci când s-ar fi îndepărtat de avizul consiliului de disciplină (cu privire la punctele 102 și 103 din hotărârea atacată)

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o încălcare a controlului erorii vădite de apreciere, pe o încălcare a principiului proporționalității, precum și pe o denaturare a dosarului, întrucât TFP a concluzionat că Ombudsmanul nu a încălcat principiul proporționalității aplicând recurentei sancțiunea cea mai aspră prevăzută în statut (cu privire la punctele 115-130 din hotărârea atacată)

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare a controlului respectării principiului egalității între bărbați și femei și pe o încălcare de către TFP a obligației de motivare, întrucât TFP nu a examinat dacă starea de graviditate a recurentei, de care ar fi legat gestul său, ar fi determinat sau ar fi constituit o discriminare indirectă a recurentei (cu privire la punctul 139 și următoarele din hotărârea atacată)


title: Cauza C-225/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 aprilie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit] — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Able UK Ltd [TVA — Directiva 2006/112/CE — Scutiri — Articolul 151 alineatul (1) litera (c) — Operațiune de dezmembrare a navelor învechite ale marinei americane efectuată pe teritoriul unui stat membru]

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 aprilie 2012 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Regatul Unit] — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Able UK Ltd
   (Cauza C-225/11) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Articolul 151 alineatul (1) litera (c) - Operațiune de dezmembrare a navelor învechite ale marinei americane efectuată pe teritoriul unui stat membru)
   2012/C 174/17
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Pârâtă: Able UK Ltd

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Interpretarea articolului 151 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Exonerări privind anumite operațiuni asimilate exporturilor — Operațiune de demontare a navelor învechite ale marinei americane efectuată pe teritoriul unui stat membru

      Dispozitivul

   Articolul 151 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că o prestare de servicii, precum cea din acțiunea principală, efectuată într un stat membru care este parte la Tratatul Atlanticului de Nord și care constă în dezmembrarea navelor învechite ale marinei unui alt stat parte la acest tratat este scutită de taxa pe valoarea adăugată, în temeiul acestei dispoziții, numai atunci când:

               —

               această prestare este destinată unei părți a forțelor armate ale celuilalt stat, atunci când forțele respective participă la o acțiune comună de apărare, sau personalului civil care le însoțește și

               —

               aceeași prestare este destinată unei părți a forțelor armate respective care staționează sau vizitează teritoriul statului membru în discuție sau personalului civil care însoțește aceste forțe armate.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-7/16: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – LA TARTE TROPÉZIENNE/EUIPO (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunii Europeană — Marca figurativă LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/22

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – LA TARTE TROPÉZIENNE/EUIPO (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
   (Cauza T-7/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunii Europeană - Marca figurativă LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ - Motiv absolut de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 462/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: LA TARTE TROPÉZIENNE (Cogolin, Franța) (reprezentant: T. Cuche, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 octombrie 2015 (cauza R 720/2015-4) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă LA TARTE TROPÉZIENNE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-322/10: Acțiune introdusă la 30 iulie 2010 — Clasado/Comisia

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/25

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2010 — Clasado/Comisia
   (Cauza T-322/10)
   ()
   2010/C 260/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Clasado Ltd. (Milton Keynes, Regatul Unit) (reprezentanți: G. C. Facenna, Barrister, M. E. Guinness și M. C. Hann, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea acelor părți din Regulamentele (UE) nr. 382/2010 (1) și nr. 384/2010 (2) din 5 mai 2010 ale Comisiei, referitoare la mențiunile de sănătate prezentate de reclamantă cu privire la BimunoBT (BGOS) Prebiotic și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea acelor părți ale Regulamentelor (UE) nr. 382/2010 și nr. 384/2010 din 5 mai 2010 ale Comisiei, în care s-a decis că mențiunile de sănătate prezentate de reclamantă cu privire la BimunoBT (BGOS) Prebiotic, un supliment alimentar probiotic destinat să sprijine sistemul imunitar și sănătatea gastrointestinală a oamenilor și să reducă riscul de îmbolnăvire cu diareea călătorului, nu respectă cerințele Regulamentului (CE) nr. 1924/2006 (3) și, prin urmare, nu ar trebui să fie autorizate.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               În primul rând, Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură atunci când a adoptat regulamentele în cauză, și anume procedura de prezentare a observațiilor de către solicitant sau de către orice altă persoană, potrivit articolului 16 alineatul (6) și articolului 17 din Regulamentului (CE) nr. 1924/2006.

               În al doilea rând, procedând astfel, Comisia de asemenea a încălcat în mod greșit articolul 38 alineatul (1) din Regulamentul nr. 178/2002 (4), al cărui scop este să garanteze că Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară ia măsuri pentru a-și desfășura activitățile cu un nivel ridicat de transparență.

               În plus, concluzionând că observațiile suplimentare efectuate la 4 decembrie 2009 de Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară cu privire la cererile reclamantei nu constituiau un aviz, în sensul articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 sau o parte din acest aviz, regulamentele în cauză au fost adoptate în temeiul unei erori de drept.

               Mai mult, regulamentele Comisiei a căror anulare este solicitată au fost adoptate cu încălcarea dreptului de care beneficiază Clasado de a fi ascultată în temeiul articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (5) și a încrederii sale legitime.

               În sfârșit, Comisia a încălcat de asemenea dreptul la buna administrare, unul dintre principiile generale care este comun tradițiilor constituționale ale statelor membre și în special obligația sa în calitate de organ decizional în temeiul articolului 17 din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 de a examina cu diligență și în mod independent toate elementele relevante care i-au prezentate.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 382/2010 al Comisiei din 5 mai 2010 de refuzare a autorizării anumitor mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare, altele decât cele care se referă la reducerea riscului de îmbolnăvire și la dezvoltarea și sănătatea copiilor (JO L 113, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 384/2010 al Comisiei din 5 mai 2010 privind autorizarea și refuzul autorizării anumitor mențiuni de sănătate atribuite produselor alimentare și referitoare la reducerea riscului de îmbolnăvire și la dezvoltarea și sănătatea copiilor (JO L 113, p. 6).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 08, p. 68).

      (5)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2010, C 83, p. 389).


title: Cauza T-769/16: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2016 – Picard/Comisia

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/44

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2016 – Picard/Comisia
   (Cauza T-769/16)
   (2017/C 014/52)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Maxime Picard (Hettange-Grande, Franța) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de stabilire în mod anticipat a anumitor elemente ale drepturilor sale la pensie sau abținerea de a adopta o asemenea decizie impusă de statut rezultată din mesajul adresat la 4 ianuarie 2016 reclamantei de către un administrator din sectorul 001 „Pensii” al Unității 4 a PMO, indicându-i, ca răspuns la cererea sa din aceeași zi, că drepturile sale la pensie s-au modificat ca urmare a reangajării sale în cadrul grupei de funcții II de la 1 iunie 2014, vârsta la care ar avea dreptul la pensie pentru limită de vârstă ajungând la 66 de ani, iar rata de dobândire a drepturilor sale la pensie la 1,8 % începând cu 1 iunie 2014;

               —

               anularea în măsura în care este nevoie a deciziei din 26 iulie 2016 a directorului direcției E a Direcției Generale Resurse Umane a Comisiei, în măsura în care aceasta respinge ca inadmisibilă, în lipsa unui act care lezează, și cu titlu subsidiar ca nefondată, reclamația din 1 aprilie 2016 a reclamantei împotriva deciziei sau a lipsei unei decizii rezultate din mesajul din 4 ianuarie 2016;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe o eroare de drept și pe încălcarea articolului 77 al doilea și al cincilea paragraf din Statutul funcționarilor (denumit în continuare „statutul”), precum și a articolului 21 al doilea paragraf și a articolului 22 alineatul (1) al doilea paragraf din anexa XIII la acesta, aplicabile în temeiul articolului 109 din Regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA), de care ar fi afectat mesajul din 4 ianuarie 2016, în sensul că data încadrării în muncă luată în considerare pentru aplicarea acestor dispoziții statutare a fost cea din 1 iunie 2014, dată la care a intrat în vigoare contractul prin care reclamanta a avut acces la grupa de funcții II („GF II”) în temeiul articolului 87 alineatul (4) din RAA, în condițiile în care ar fi trebuit să se ia în considerare data de 1 iulie 2008, dată la care a intrat inițial în serviciul Comisiei, în calitate de agent contractual din grupa de funcții I.
   Acest motiv se împarte în două aspecte:

               —

               Primul aspect, întemeiat pe faptul că sectorul 1 al Unității 4 a Oficiului pentru gestionarea și plata drepturilor bănești individuale („PMO”) și directorul direcției E a Direcției Generale Resurse Umane a Comisiei („DGHR”) ar fi considerat în mod eronat, pentru motivul că contractul din 19 mai 2014 prin care reclamanta a fost încadrată în GF II era nou și condusese la o nouă recrutare, că articolul 22 alineatul (1) al doilea paragraf și articolul 21 al doilea paragraf din anexa XIII la statut nu îi erau aplicabile, astfel încât articolul 77 al doilea și al cincilea paragraf din statut îi era, în schimb, aplicabil, în condițiile în care data încadrării în muncă prevăzută la articolele 21 și 22 din anexa XIII este cea a primei recrutări.

               —

               Al doilea aspect, întemeiat pe eroarea pe care sectorul 1 al Unității PMO și directorul direcției E a DGHR ar fi săvârșit-o de asemenea, considerând, pentru motivul că contractul din 19 mai 2014 prin care reclamanta a fost încadrată în GF II constituia o ruptură a continuității în cariera sa, că articolul 22 alineatul (1) al doilea paragraf și articolul 21 al doilea paragraf din anexa XIII la statut nu îi erau aplicabile, astfel încât articolul 77 al doilea și al cincilea paragraf din statut îi era, în schimb, aplicabil, în condițiile în care acest contract s-ar fi înscris în continuarea carierei sale întrucât ar fi avut drept obiect și efect reclasarea acestuia fără o altă schimbare a funcțiilor decât una formală.


title: Cauza C-266/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 2 iunie 2014 – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security S.L. și Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 2 iunie 2014 – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security S.L. și Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.
   (Cauza C-266/14)
   2014/C 282/25
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional – Sala de lo Social

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Pârâte: Tyco Integrated Security S.L. și Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios S.A.

      Întrebare preliminară

   Se impune interpretarea articolului 2 din Directiva 2003/88/CE (1) în sensul că timpul petrecut cu deplasarea la începutul și la finalul zilei de lucru de un lucrător care nu este alocat unui punct de lucru fix, ci trebuie să se deplaseze în fiecare zi de la domiciliu la unitatea unui client al întreprinderii, diferit în fiecare zi, și să revină la domiciliu de la unitatea unui alt client, la rândul său diferit (în baza unui traseu sau a unei liste stabilite de întreprindere în ziua anterioară), unități situate într-o zonă geografică mai mult sau mai puțin întinsă, în condițiile litigiului principal detaliate în motivarea prezentei trimiteri, constituie „timp de lucru” conform definiției acestei noțiuni din articolul menționat din directivă sau, dimpotrivă, trebuie considerat „perioadă de repaus”?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-286/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 89/48/CEE — Lucrători — Recunoașterea diplomelor — Inginer)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 23 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-286/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 89/48/CEE - Lucrători - Recunoașterea diplomelor - Inginer)
   (2008/C 313/03)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 3 din Directiva 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO 1989, L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76) — Nerecunoașterea în Spania a calificării profesionale de inginer obținute în Italia
   Dispozitivul

               1)

               Regatul Spaniei,

                           —

                           prin refuzul de a recunoaște calificarea profesională de inginer obținută în Italia în temeiul unei formări universitare desfășurate numai în Spania și

                           —

                           prin condiționarea admiterii la examenele de promovare internă din cadrul funcției publice a inginerilor deținători de titluri profesionale obținute în alt stat membru de recunoașterea universitară a acestor calificări,

                     nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 89/48 CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 2001, și în special în temeiul articolului 3 din aceasta.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-302/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — CNIPT/Comisia

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/10

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — CNIPT/Comisia
   (Cauza T-302/09)
   2009/C 244/16
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Comité national interprofessionnel de la pomme de terre (CNIPT) (Paris, Franța) (reprezentanți: V. Ledoux și B. Néouze, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei atacate în totalitate;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune reclamantul solicită anularea Deciziei C(2008) 7846 final (1) a Comisiei din 10 decembrie 2008 prin care Comisia a considerat că schema-cadru de acțiuni susceptibile să fie exercitate de organizații interprofesionale agricole franceze, constând în ajutoare pentru asistență tehnică, pentru producție și comercializare de produse agricole de calitate, pentru cercetare și dezvoltare și pentru publicitate în favoarea producătorilor primari și a întreprinderilor care își desfășoară activitatea în domeniul transformării și comercializării de produse agricole, finanțată din cotizații voluntare instituite ca obligatorii prin decret interministerial (denumit în continuare „CVO”) și care trebuie prelevate de la membrii acestor organizații interprofesionale constituie un ajutor de stat compatibil cu piața comună.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice cu cele invocate în cadrul cauzei T-293/09, CNIEL/Comisia.
   În plus reclamantul invocă o încălcare a principiului nediscriminării, Comisia tratând în mod general și unitar mai multe scheme de CVO distincte.

      (1)  JO 2009, C 116, p. 14.


title: Alegerea președinților camerelor

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/40

         Alegerea președinților camerelor
   (2007/C 269/69)
   La 20 septembrie 2007, Tribunalul de Primă Instanță, în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul de procedură, i-a ales pe doamna Tiili, domnul Azizi, domnul Meij, domnul Vilaras, domnul Forwood, doamna Martins Ribeiro, domnul Czúcz și doamna Pelikánová, drept președinți ai camerelor de cinci judecători și ai camerelor de trei judecători pentru perioada cuprinsă între 20 septembrie 2007 și 31 august 2010.


title: Cauza T-422/13: Hotărârea Tribunalului din 5 aprilie 2017 – CPME și alții/Consiliul [„Dumping — Importations de certains types de polyéthylène téréphtalate (PET) originaires de l’Inde, de Thaïlande et de Taïwan — Réexamen au titre de l’expiration des mesures — Proposition de la Commission de renouvellement desdites mesures — Décision du Conseil de clore la procédure de réexamen sans instituer ces mesures — Recours en annulation — Article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) n° 1225/2009 — Probabilité de réapparition d’un préjudice important — Article 21, paragraphe 1, du règlement n° 1225/2009 — Intérêt de l’Union — Erreurs manifestes d’appréciation — Obligation de motivation — Recours en indemnité”]

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/19

         Hotărârea Tribunalului din 5 aprilie 2017 – CPME și alții/Consiliul
   (Cauza T-422/13) (1)

   ([„Dumping - Importations de certains types de polyéthylène téréphtalate (PET) originaires de l’Inde, de Thaïlande et de Taïwan - Réexamen au titre de l’expiration des mesures - Proposition de la Commission de renouvellement desdites mesures - Décision du Conseil de clore la procédure de réexamen sans instituer ces mesures - Recours en annulation - Article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1225/2009 - Probabilité de réapparition d’un préjudice important - Article 21, paragraphe 1, du règlement no 1225/2009 - Intérêt de l’Union - Erreurs manifestes d’appréciation - Obligation de motivation - Recours en indemnité”])
   (2017/C 161/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) (Bruxelles, Belgia) și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert și J.-P. Hix, agenți, asistați de B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamanților: Comisia Europeană (reprezentanţi: J. F. Brakeland, A. Demeneix și M. França, agenți)

      Intervenientte în susținerea pârâtului: European Federation of Bottled Waters (EFBW) (Bruxelles, Belgia), Caiba, SA (Paterna, Spania), Coca Cola Enterprises Belgium (CCEB) (Anderlecht, Belgia), Danone (Paris, Franța), Nestlé Waters Management & Technology (Issy-les-Moulineaux, Franța), Pepsico International Ltd (Londres, Regatul Unit) și Refresco Gerber BV (Rotterdam, Țările de Jos), (reprezentant: E. McGovern, barrister)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare nr. 2013/226/UE a Consiliului din 21 mai 2013 de respingere a propunerii de regulament de punere în aplicare al Consiliului privind instituirea unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din India, Taiwan și Thailanda, ca urmare a unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, și de încheiere a unei proceduri de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor privind importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din Indonezia și Malaysia, având în vedere că propunerea ar impune o taxă antidumping definitivă la importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din India, Taiwan și Thailanda (JO 2013, L 136, p. 12), în măsura în care aceasta a respins propunerea de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile originare din India, Taiwan și Thailanda și a încheiat procedura de reexaminare privind aceste importuri și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamanți,

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2013/226/UE a Consiliului din 21 mai 2013 de respingere a propunerii de regulament de punere în aplicare al Consiliului privind instituirea unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din India, Taiwan și Thailanda, ca urmare a unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, și de încheiere a unei proceduri de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor privind importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din Indonezia și Malaysia, având în vedere că propunerea ar impune o taxă antidumping definitivă la importurile de anumite tipuri de polietilen tereftalat originare din India, Taiwan și Thailanda, în măsura în care aceasta a respins propunerea de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile originare din India, Taiwan și Thailanda și a încheiat procedura de reexaminare privind importurile de polietilen tereftalat (PET) din aceste trei țări.

               2)

               Respinge cererile de despăgubire.

               3)

               Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química, SA, Equipolymers Srl, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, M & G Polimeri Italia SpA, Novapet, SA, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group și UAB Orion Global pet suportă propriile cheltuieli de judecată, cu excepția celor prevăzute la punctul 5) de mai jos.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba, SA, Coca Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd și Refresco Gerber BV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de reclamante pentru intervenția lor.

               6)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza C-227/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Torino (Italia) la 22 iunie 2009 — Antonino Accardo și alții/Comune di Torino

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Torino (Italia) la 22 iunie 2009 — Antonino Accardo și alții/Comune di Torino
   (Cauza C-227/09)
   2009/C 205/44
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Torino

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Domenico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro′, Roberto Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D'Angelo, Giancarlo Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele Paschetto, Frederica Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Trancuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, Guido Mandia, Luigi Rigon, Daniele Sgavetti

      Pârât: Comune di Torino

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 5, 17 și 18 din Directiva 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 (1) privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că pot fi aplicate în mod direct în ordinea juridică a unui stat membru, independent de transpunerea formală sau indiferent de norme de drept național care le limitează aplicabilitatea la anumite categorii profesionale într-un litigiu în care partenerii sociali au semnat convenții colective în conformitate cu această directivă?

               2)

               Independent de faptul dacă directiva în cauză are un efect direct, instanțele naționale dintr-un stat membru sunt, în orice caz, obligate să aplice o directivă care nu a făcut încă obiectul unei transpuneri în ordinea juridică internă sau a cărei aplicabilitate, după transpunere, pare exclusă de normele dreptului național respectiv în calitate de criteriu pentru interpretarea dreptului național și, în consecință, în calitate de referință pentru a elimina eventuale îndoieli de interpretare?

               3)

               Este interzis instanțelor statului membru să pronunțe ilegalitatea unei conduite, cu acordarea, în consecință, a despăgubirii prejudiciilor rezultate dintr-un fapt injust și ilegal, în cazul în care o astfel de conduită rezultă a fi fost autorizată de partenerii sociali și această autorizare este compatibilă cu dreptul comunitar, inclusiv în forma unei directive netranspuse încă în dreptul național?

               4)

               Articolul 17 alineatul (3) din directivă trebuie interpretat în sensul că permite în mod automat și, în consecință, în mod absolut independent de alineatul (2) și de lista activităților și profesiilor menționată în acest alineat, intervenția partenerilor sociali și introducerea de către aceștia de norme derogatorii în privința repausului săptămânal?

      (1)  JO L 307, p. 18.


title: Cauza T-255/00: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Ciga și alții/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/44

         Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Ciga și alții/Comisia
   (Cauza T-255/00) (1)

   2011/C 347/79
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza F-3/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009 — Ridolfi/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Funcționari afectați într-o țară terță — Alocație școlară majorată — Reafectare la sediul instituției — Reutilizare — Perioadă normală de afectare — Articolele 3 și 15 din anexa X la Statut)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/77

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009 — Ridolfi/Comisia
   (Cauza F-3/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Funcționari afectați într-o țară terță - Alocație școlară majorată - Reafectare la sediul instituției - Reutilizare - Perioadă normală de afectare - Articolele 3 și 15 din anexa X la Statut)
   2010/C 24/143
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Roberto Ridolfi (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei AIPN de a refuza reclamantului acordarea beneficiului reutilizării și menținerea alocațiilor școlare majorate pentru cei doi copii mai mari ai săi

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea

               2.

               Obligă pe domnul Ridolfi la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009, p. 53.


title: Cauza F-40/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 mai 2011 Lebedef/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Concediu anual — Absență care are loc după epuizarea concediului anual și fără permisiune prealabilă — Pierderea beneficiului remunerației — Articolul 60 din statut)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/52

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 mai 2011
   Lebedef/Comisia
   (Cauza F-40/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Concediu anual - Absență care are loc după epuizarea concediului anual și fără permisiune prealabilă - Pierderea beneficiului remunerației - Articolul 60 din statut)
   2011/C 252/111
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei referitoare la depășirea neautorizată cu 5 zile și jumătate a concediului anual la care avea dreptul reclamantul în anul 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea formulată de domnul Lebedef.

               2.

               Domnul Lebedef suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010, p. 55.


title: Cauza C-438/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht München – Germania) – Irmengard Weber/Mechthilde Weber [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 22 punctul 1 — Competență exclusivă — Litigii în materie de drepturi reale imobiliare — Natura dreptului de preempțiune — Articolul 27 alineatul (1) — Litispendență — Noțiunea de cereri formulate între aceleași părți și având același obiect — Raportul dintre articolul 22 punctul 1 și articolul 27 alineatul (1) — Articolul 28 alineatul (1) — Conexitate — Criterii de apreciere a suspendării acțiunii]

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht München – Germania) – Irmengard Weber/Mechthilde Weber
   (Cauza C-438/12) (1)

   ([Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 22 punctul 1 - Competență exclusivă - Litigii în materie de drepturi reale imobiliare - Natura dreptului de preempțiune - Articolul 27 alineatul (1) - Litispendență - Noțiunea de cereri formulate între aceleași părți și având același obiect - Raportul dintre articolul 22 punctul 1 și articolul 27 alineatul (1) - Articolul 28 alineatul (1) - Conexitate - Criterii de apreciere a suspendării acțiunii])
   2014/C 159/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Irmengard Weber

      Pârâtă: Mechthilde Weber

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Oberlandesgericht München – Interpretarea articolului 22 punctul 1, a articolelor 27 și 28, precum și a articolului 35 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) – Litispendență – Cereri având același obiect și aceeași cauză formulate între aceleași părți în fața unor instanțe din state membre diferite – Interpretarea noțiunilor „același obiect și aceeași cauză” și „aceleași părți” – Situație în care prima cerere a fost introdusă de către un terț împotriva celor două părți, iar a doua a fost formulată de către una dintre părți împotriva celeilalte

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 22 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că intră în categoria litigiilor „în materie de drepturi reale imobiliare” menționată la această dispoziție, o acțiune, precum cea din speță intentată în fața instanței dintr-un alt stat membru, prin care se urmărește să se constate nevaliditatea exercitării unui drept de preempțiune care grevează acest imobil și care produce efecte erga omnes.

               2)

               Articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că, înainte de a suspenda acțiunea în temeiul acestei dispoziții, instanța sesizată ulterior este obligată să examineze dacă, din cauza încălcării competenței exclusive prevăzute la articolul 22 punctul 1 din regulamentul menționat, o eventuală hotărâre pe fond a primei instanțe sesizate nu va fi recunoscută în celelalte state membre, conform articolului 35 alineatul (1) din acest regulament.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza T-343/14: Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Cipriani/OAPI – Hotel Cipriani (CIPRIANI)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/29

         Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Cipriani/OAPI – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Cauza T-343/14)
   2014/C 261/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Arrigo Cipriani (Veneția, Italia) (reprezentanți: A. Vanzetti, S. Bergia și G. Sironi, avocați, Veneția, Italia)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hotel Cipriani (Veneția, Italia)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 martie 2014, în cauza R 224/2012-4 și declararea, în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 8 alineatul 3 din Codul italian al proprietății industriale a nulității mărcii „Cipriani” nr. 115824 deținute de Hotel Cipriani pentru toate produsele și serviciile pentru care marca este înregistrată, sau

               —

               în subsidiar, pentru orice alte produse sau servicii decât „serviciile hoteliere și de rezervare a hotelurilor”, sau;

               —

               în subsidiar, pentru „servicii de restaurante, bufete cu autoservire, localuri de alimentație publică, baruri, catering, livrare de băuturi pentru consumul imediat”, sau

               —

               trimiterea cauzei la OAPI pentru declararea nulității;

               —

               dispunerea rambursării integrale a cheltuielilor de judecată suportate de domnul Arrigo Cipriani.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „CIPRIANI” pentru bunuri și servicii din clasele 16, 35 și 42 – marca comunitară nr. 1 15  824

      Titularul mărcii comunitare: Hotel Cipriani

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamantul

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca a fost înregistrată cu rea-credință și a încălcat dreptul la numele de persoană notoriu „CIPRIANI”

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 8 alineatul 3 din Codul italian al proprietății industriale;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-428/10: Ordonanța președintelui Curții din 24 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/27

         Ordonanța președintelui Curții din 24 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-428/10) (1)

   2011/C 252/59
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-364/09 P: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Lebedef/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Concediu anual — Detașare cu jumătate de normă în scopul reprezentării sindicale — Absență nemotivată — Scădere a unui număr de zile din dreptul la concediul anual — Articolul 60 din statut” )

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/14

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Lebedef/Comisia
   (Cauza T-364/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Concediu anual - Detașare cu jumătate de normă în scopul reprezentării sindicale - Absență nemotivată - Scădere a unui număr de zile din dreptul la concediul anual - Articolul 60 din statut)
   2011/C 38/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 7 iulie 2009, Lebedef/Comisia (F-39/08, nepublicată încă în Repertoriu), și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Giorgio Lebedef suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-402/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovenia (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/35/CE — Răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovenia
   (Cauza C-402/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/35/CE - Răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 113/27
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și V. Kovačič, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia (reprezentant: A. Vran, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului (JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-166/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija (Letonia) la 13 aprilie 2015 – Procedură penală împotriva Aleksandrus Rankus și Jurijus Vasiļevičus

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija (Letonia) la 13 aprilie 2015 – Procedură penală împotriva Aleksandrus Rankus și Jurijus Vasiļevičus
   (Cauza C-166/15)
   (2015/C 205/29)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija

      Părțile din procedura principală

      Inculpați:Aleksandrs Ranks și Jurijs Vasiļevičs

      Alte părți în cauză: Finanšu un ekonomisko noziegumu izmeklēšanas prokoratūra, Microsoft Corporation

      Întrebările preliminare

               1)

               O persoană care a achiziționat un program pentru calculator cu licență „second hand”, inscripționat pe un disc care nu este original, care funcționează și care nu este folosit de niciun alt utilizator, poate, în temeiul articolului 5 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2009/24 (1) a Parlamentului European și a Consiliului, să invoce epuizarea dreptului de a distribui un exemplar (copie) al respectivului program, pe care primul dobânditor l-a achiziționat de la titularul drepturilor prin intermediul discului original, în condițiile în care discul s-a deteriorat, iar primul dobânditor a șters exemplarul său (copia) și nu îl mai folosește?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, o persoană care poate invoca epuizarea dreptului de a distribui un exemplar (copie) al programului pentru calculator are dreptul să revândă respectivul program unui terț pe un disc care nu este cel original, în sensul articolului 4 alineatul (2) și al articolului 5 alineatul (2) din Directiva 2009/24?

      (1)  Directiva 2009/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (JO L 111, p. 16).


title: Cauza C-185/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 10 aprilie 2017 – Nachalnik na Mitnitsa Varna/Saksa OOD

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 10 aprilie 2017 – Nachalnik na Mitnitsa Varna/Saksa OOD
   (Cauza C-185/17)
   (2017/C 213/27)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Intimată: Saksa OOD

      Întrebările preliminare

               1.

               Regula prevăzută la nota din tabelul 3 din standardul EN 590, în prezent EN 590:2014, care prevede că „este posibil ca definiția pentru motorină din cadrul Tarifului vamal al Uniunii Europene să nu se aplice claselor destinate utilizării în condiții de climă arctică sau în condiții dure de iarnă” are semnificația că este posibil ca în cazul acestui tip de carburant, pentru clasificarea tarifară a produselor, să nu se aplice regulile generale de la nota explicativă 2 la capitolul 27 literele (d) și (e) din Tariful vamal comun?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și pentru situația în care produsul pentru care ia naștere datoria vamală corespunde definiției „carburant diesel destinat utilizării în condiții de climă arctică sau în condiții dure de iarnă din clasa 4”, prevăzută de standardul EN 590, acesta trebuie clasificat la codul tarifar 2710 19 43 din Nomenclatura combinată, corespunzător „motorinei”, sau se aplică regulile generale de la nota explicativă 2 la capitolul 27 literele (d) și (e) din Tariful vamal comun?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care sunt criteriile potrivit cărora trebuie să se aprecieze când trebuie să se aplice definiția motorinei prevăzută în Tariful vamal comun al Uniunii Europene și când trebuie să se recurgă la cerințele și la metodele de verificare în temeiul standardului EN 590, în scopul clasificării tarifare a produsului?

               4.

               Metodele și indicatorii de verificare prevăzuți în nota explicativă 2 la capitolul 27 literele (d) și (e) din Tariful vamal comun sunt suficienți pentru caracterizarea deplină și precisă a unui produs drept „motorină” sau trebuie să se țină seama de toți indicatorii chimici caracteristici pentru acest produs?


title: Cauza T-363/12: Acțiune introdusă la 8 august 2012 — Harper Hygienics/OAPI — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/27

         Acțiune introdusă la 8 august 2012 — Harper Hygienics/OAPI — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
   (Cauza T-363/12)
   2012/C 355/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: Harper Hygienics S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, consilier juridic)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Clinique Laboratories LLC (New York, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 mai 2012 (cauza R 1134/2011-2), prin care s-a respins cererea de înregistrare a mărcii comunitare „CLEANIC natural beauty” pentru produse din clasele 3, 5 și 16;

               —

               modificarea deciziei atacate, în sensul înregistrării mărcii pentru toate produsele și serviciile pentru care se solicită;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „CLEANIC natural beauty”, pentru produse din clasele 3, 5 și 16.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară nr. 54 429 pentru produse din clasele 3, 14, 25 și 42, marca comunitară nr. 2 294 429 pentru produse din clasele 35 și 42 și marca națională (poloneză) nr. 51 732 pentru produse din clasele 3 și 5.

      Decizia diviziei de opoziție: a admis opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.
   Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât s-a declarat că mărcile sunt similare și există un risc de confuzie pentru public, precum și încălcarea articolului 8 alineatul (5) din acest regulament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, 24.3.2009, p. 1).


title: Cauza C-12/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 9 ianuarie 2012 — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co.

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 9 ianuarie 2012 — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co.
   (Cauza C-12/12)
   2012/C 89/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Colloseum Holding AG

      Pârâtă: Levi Strauss & Co.

      Întrebările preliminare

   Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) trebuie interpretat în sensul că:

               1.

               o marcă, care este parte a unei mărci complexe și care a dobândit un caracter distinctiv numai ca urmare a utilizării mărcii complexe, poate face obiectul unei utilizări de natură să conserve drepturile dobândite dacă se utilizează numai marca complexă;

               2.

               o marcă face obiectul unei utilizări de natură să conserve drepturile dobândite dacă se utilizează numai împreună cu o altă marcă, publicul vede în cele două mărci semne autonome și ambele mărci sunt în plus înregistrate împreună ca marcă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-23/07 RENV-RX: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 31 martie 2011 — M/Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA)

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/29

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 31 martie 2011 — M/Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA)
   (Cauza F-23/07 RENV-RX) (1)

   2011/C 160/45
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei, ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 117 din 26.5.2007, p. 35.


title: Cauza C-75/14: Ordonanța președintelui Curții din 18 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila – Spania) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero, María Ángeles Barbero Gutiérrez

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/20

         Ordonanța președintelui Curții din 18 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila – Spania) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero, María Ángeles Barbero Gutiérrez
   (Cauza C-75/14) (1)

   (2015/C 213/32)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-285/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Heinrich Stefan Schneider/Land Rheinland-Pfalz (Agricultură — Regulamentele (CE) nr. 1493/1999 și (CE) nr. 753/2002 — Organizarea comună a pieței vitivinicole — Descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole — Protejarea mențiunilor tradiționale — Traducere înt-o altă limbă — Utilizare pentru vinuri provenite dintr-un alt stat membru producător)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Heinrich Stefan Schneider/Land Rheinland-Pfalz
   (Cauza C-285/06) (1)

   (Agricultură - Regulamentele (CE) nr. 1493/1999 și (CE) nr. 753/2002 - Organizarea comună a pieței vitivinicole - Descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole - Protejarea mențiunilor tradiționale - Traducere înt-o altă limbă - Utilizare pentru vinuri provenite dintr-un alt stat membru producător)
   (2008/C 116/09)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Heinrich Stefan Schneider

      Pârât: Landul Rheinland-Pfalz

      Cu participarea: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 47 alineatul (2) literele (b) și (c) precum și a punctului B.1 litera (b) a cincea liniuță și a punctului B.3 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vitivinicole (JO L 179, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 190), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2005 al Comisiei din 15 septembrie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 753/2002 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului în ceea ce privește desemnarea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole (JO L 241, p. 15, Ediție specială, 3/vol. 65, p. 220), ca și a articolelor 23 și 24 din Regulamentul (CE) nr. 753/2002 al Comisiei din 29 aprilie 2002 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului nr. 1493/1999 al Consiliului în ceea ce privește descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole (JO L 118, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 43, p. 3) — Interzicerea imitării sau a citării mențiunilor tradiționale suplimentare protejate — Posibilitatea de a utiliza o astfel de mențiune într-o altă limbă decât cea a mențiunii tradiționale protejate sau pentru vinuri provenite dintr-un alt stat membru decât cel al mențiunii tradiționale protejate — Utilizarea mențiunilor indicate în limba franceză „Réserve” sau „Grande réserve”, ori în limba germană „Reserve” sau „Privat-Reserve” pentru vinuri germane
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 47 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vitivinicole coroborat cu punctul B.3 din anexa VII la acest regulament și cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 753/2002 al Comisiei din 29 aprilie 2002 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului nr. 1493/1999 în ceea ce privește descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2005 al Comisiei din 15 septembrie 2005, trebuie interpretat în sensul că utilizarea unei indicații privitoare la metoda de producție, de elaborare, de maturare sau la calitatea vinului nu poate fi autorizată în temeiul acestor dispoziții decât dacă respectiva indicație nu creează, pentru persoanele cărora li se adresează, un risc de confuzie între indicație și mențiunile tradiționale suplimentare prevăzute la punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII și la articolul 23 din Regulamentul nr. 753/2002. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă mențiunile în cauză în acțiunea principală pot să creeze un astfel de risc.

               2)

               Articolul 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1512/2005, trebuie interpretat în sensul că poate exista o imitație sau o citare a unei mențiuni tradiționale în sensul acestei prevederi în cazul în care mențiunea respectivă este tradusă într-o altă limbă decât cea în care este indicată mențiunea în anexa III la acest regulament dacă traducerea în cauză este de natură să creeze confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează. Este de competența instanței de trimitere să analizeze dacă situația se prezintă astfel în litigiul cu a cărui soluționare a fost sesizată.

               3)

               Articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 753/2002, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1512/2005, trebuie interpretat în sensul că o mențiune tradițională cuprinsă în anexa III la acest regulament este protejată atât în raport cu vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din același stat membru producător ca și mențiunea tradițională în cauză, cât și în raport cu vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din alte state membre producătoare.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza C-158/09: Acțiune introdusă la 7 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/26

         Acțiune introdusă la 7 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-158/09)
   2009/C 180/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Martinez del Peral Cagigal și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2003/88/CE (1) în privința personalului necivil din administrația publică, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 alineatul (3) din Directiva 2003/88/CE și în temeiul articolului 18 litera (a) din Directiva 93/104/CE (2), menținut prin articolul 27 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE, coroborat cu anexa I partea B la aceeași directivă.

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Directiva 2003/88/CE are ca obiect stabilirea dispozițiilor minime de securitate și de sănătate în materia organizării timpului de lucru. Ca directivă de codificare, aceasta a înlocuit Directiva 93/104/CE fără a afecta obligațiile statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere.
   Măsurile de transpunere a Directivei 2003/88/CE notificate Comisiei de autoritățile spaniole nu cuprind actele cu putere de lege sau actele administrative necesare pentru transpunerea directivei în ceea ce privește personalul necivil din administrația publică.
   Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2003/88/CE prevede că aceasta se aplică tuturor sectoarelor de activitate, private și publice, în sensul articolului 2 din Directiva 89/391/CEE (3) care cuprinde anumite excepții din cauza particularităților inerente unor activități specifice determinate ale funcției publice, cum ar fi în forțele armate sau poliție, sau unor activități specifice determinate din serviciile protecției civile. Potrivit jurisprudenței Curții, criteriul utilizat de legiuitorul comunitar pentru a determina domeniul de aplicare al Directivei 89/391/CEE nu este întemeiat pe apartenența lucrătorilor la diferitele sectoare de activitate menționate la articolul 2 din directivă, considerate în mod global, ci exclusiv pe natura specifică a anumitor sarcini speciale desfășurate de lucrătorii din cadrul sectoarelor menționate.
   Prin urmare, reclamanta consideră că nu există nicio îndoială că Directiva 2003/88/CE se aplică personalului necivil din administrația publică și, în cadrul acestei categorii, Gărzii Civile, astfel încât neadoptarea de măsuri de transpunere în acest sector constituie o încălcare a directivei menționate.

      (1)  A Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).

      (2)  a Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 307, p. 18).

      (3)  a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO L 183, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 88).


title: Cauza C-119/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 martie 2012 — Josef Probst/mr.nexnet GmbH

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 martie 2012 — Josef Probst/mr.nexnet GmbH
   (Cauza C-119/12)
   2012/C 174/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Josef Probst

      Intimată: mr.nexnet GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatele (2) și (5) din Directiva 2002/58/CE (1) permite transmiterea datelor de transfer de către furnizorul de servicii cesionarului unei creanțe privind plata unor servicii de telecomunicații, în cazul în care cesiunea, realizată în vederea recuperării creanțelor neachitate, are la bază următoarele dispoziții contractuale, care se adaugă obligației generale de respectare a secretului telecomunicațiilor și a protecției datelor rezultate din prevederile legale în vigoare:

               furnizorul de servicii și cesionarul se obligă să prelucreze și să utilizeze datele protejate numai în cadrul cooperării lor și exclusiv în scopul care a stat la baza încheierii contractului și în modul indicat în cadrul acestuia;

               de îndată ce cunoașterea datelor protejate nu mai este necesară pentru îndeplinirea acestui scop, toate datele protejate aferente se vor șterge în mod definitiv sau se vor restitui cedentului;

               fiecare dintre părțile contractante are dreptul de a controla respectarea normelor privind protecția datelor și siguranța acestora de către cealaltă parte în conformitate cu prevederile prezentului contract;

               documentele și informațiile confidențiale transmise trebuie să fie accesibile numai acelor angajați care au nevoie de acestea în vederea executării contractului;

               în conformitate cu prezentul contract, părțile contractante vor impune angajaților lor o obligație de confidențialitate;

               la cerere sau cel târziu la încetarea colaborării dintre părțile contractante, toate informațiile confidențiale deținute în acest context trebuie șterse în mod definitiv sau restituite celeilalte părți contractante?

      (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice, JO L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63).