title: Cauza T-485/11: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2011 — Akzo Nobel și Akcros Chemicals/Comisia

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/25

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2011 — Akzo Nobel și Akcros Chemicals/Comisia
   (Cauza T-485/11)
   2011/C 331/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Țările de Jos) și Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Swaak și R. Wesseling, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea, în tot sau în parte, a Deciziei Comisiei din 30 iunie 2001 de modificare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (în prezent articolul 1010 TFUE) și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 — stablizatori termici) în măsura în care le privește pe reclamante;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate la articolul 1 alineatele (2), (4), (19) și (21) din Decizia Comisiei din 30 iunie 2011 și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe eronata reținere a unei răspunderi solidare a reclamantelor și a societăților din cadrul grupului Elementis și pe incorecta aplicare a noțiunii de răspundere solidară, întrucât Comisia a considerat că reclamantele răspund pentru partea din amenda aplicată societăților din cadrul grupului Elementis.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe incorecta modificarea a deciziei din 2009, în detrimentul reclamantelor (în condițiile în care era pendinte o acțiune în anularea deciziei din 2009), cu încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe incorecta modificare a deciziei din 2009, în condițiile în care Comisia nu a adoptat o nouă comunicare privind obiecțiunile, încălcând astfel dreptul la apărare al reclamantelor și, în special, dreptul lor de a fi ascultate.


title: Cauza C-73/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus la data de 12 februarie 2007 — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy și Satamedia Oy

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/19

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus la data de 12 februarie 2007 — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy și Satamedia Oy
   (Cauza C-73/07)
   (2007/C 95/34)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein hallinto-oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Tietosuojavaltuutettu

      Pârâți: Satakunnan Markkinapörssi Oy și Satamedia Oy
   Întrebările preliminare

               1)

               Poate fi considerată o prelucrare a datelor cu caracter personal, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE (1), o activitate care constă în

                           (a)

                           colectarea, în cuprinsul actelor cu caracter public ale autorităților publice, a datelor referitoare la veniturile din muncă și capital, precum și la patrimoniul persoanelor fizice și prelucrarea acestora în vederea publicării,

                           (b)

                           publicarea acestora, în ordine alfabetică și pe clase de venit, sub forma unor liste detaliate stabilite pentru fiecare localitate,

                           (c)

                           cesiunea acestora sub forma unor discuri CD-ROM, pentru a fi utilizate în scopuri comerciale,

                           (d)

                           prelucrarea acestora în cadrul unui serviciu de teletext, permițând utilizatorilor de telefoane mobile care trimit numele și localitatea de reședință a unei persoane să primească informații cu privire la veniturile din muncă și capital, precum și la patrimoniul acestei persoane?

               2)

               Directiva 95/46/CE trebuie interpretată în sensul că diferitele activități menționate mai sus la întrebarea 1, punctele a)-d) pot fi considerate că reprezintă o prelucrare a datelor cu caracter personal efectuată numai în scopuri jurnalistice în sensul articolului 9 din directivă, dacă se ia în considerare faptul că datele care au fost colectate, ce privesc mai mult de un milion de persoane impozabile, provin din documente ce au un caracter public în temeiul legislației naționale privind accesul la informație? Faptul că scopul principal al acestei activități este publicarea datelor în discuție are relevanță în aprecierea cauzei?

               3)

               Articolul 17 din Directiva 95/46/CE trebuie interpretat în conformitate cu principiile și cu finalitatea directivei, în sensul că se opune publicării datelor care au fost colectate în scopuri jurnalistice și cesiunii acestora în scopuri comerciale?

               4)

               Directiva 95/46/CE trebuie interpretată în sensul că sunt excluse în întregime din domeniul său de aplicare sistemele de evidență nominative care conțin doar informații publicate deja în această formă în mijloacele de informare în masă?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce priveşte prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date, JO L 281, p. 31.


title: Cauza T-96/17: Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – King.com/EUIPO – TeamLava (Pictograme animate)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/45

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – King.com/EUIPO – TeamLava (Pictograme animate)
   (Cauza T-96/17)
   (2017/C 112/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: King.com Ltd (St. Julians, Malta) (reprezentanți: M. Hawkins, Solicitor, și T. Dolde, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: TeamLava LLC (Redwood Suite, California, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului în litigiu: reclamanta

      Desenul în litigiu: desenul Uniunii Europene nr. 2216416-0049

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 în cauza R 1948/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedură, în cazul în care aceasta intervine, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolele 5, 6 și 7 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-142/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — Hristomir Marinov, acționând în numele Lampatov — H — Hristomir Marinov/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite [Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 18 litera (c) și articolele 74 și 80 — Încetarea activității economice impozabile — Radierea persoanei impozabile din registrul TVA-ului de către administrația fiscală — Deținerea unor bunuri pentru care s-a dedus TVA-ul — Bază de impozitare — Valoarea de piață sau valoarea de achiziție — Determinare la momentul operațiunii — Efectul direct al articolului 74]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/29

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — Hristomir Marinov, acționând în numele Lampatov — H — Hristomir Marinov/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-142/12) (1)

   (Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 18 litera (c) și articolele 74 și 80 - Încetarea activității economice impozabile - Radierea persoanei impozabile din registrul TVA-ului de către administrația fiscală - Deținerea unor bunuri pentru care s-a dedus TVA-ul - Bază de impozitare - Valoarea de piață sau valoarea de achiziție - Determinare la momentul operațiunii - Efectul direct al articolului 74)
   2013/C 225/47
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hristomir Marinov, acționând în numele Lampatov — H — Hristomir Marinov

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad — Varna — Interpretarea articolului 18 litera (c), a articolului 74 și a articolului 80 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Operațiuni asimilate unei livrări de bunuri efectuate cu titlu oneros — Încetare a activității economice impozabile a unei persoane impozabile datorată faptului că, în urma unei radieri din registrul persoanelor plătitoare de TVA, persoana impozabilă nu mai are posibilitatea de a factura și de a deduce TVA-ul — Metodă de stabilire a bazei de impozitare pentru activele disponibile la momentul radierii din registru.

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 18 litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că acesta privește și încetarea activității economice impozabile rezultate din radierea persoanei impozabile din registrul taxei pe valoarea adăugată.

               2.

               Articolul 74 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care prevede că, în cazul încetării activității economice impozabile, baza de impozitare a operațiunii este „valoarea de piață” a bunurilor existente la momentul acestei încetări, cu excepția cazului în care această valoare corespunde în practică valorii reziduale a bunurilor menționate la acea dată și este astfel luată în considerare evoluția valorii acestor bunuri între data achiziționării lor și cea a încetării activității economice impozabile.

               3.

               Articolul 74 din Directiva 2006/112 are efect direct.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Cauza C-253/12: Ordonanța președintelui Camerei întăi a Curții din 27 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — JS/Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/57

         Ordonanța președintelui Camerei întăi a Curții din 27 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — JS/Česká správa sociálního zabezpečení
   (Cauza C-253/12) (1)

   2013/C 225/115
   Limba de procedură: ceha
   Președintele Camerei întăi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza T-388/09: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2010 — Rosenruist/OAPI (Reprezentarea a două linii curbe pe un buzunar) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând două linii curbe pe un buzunar — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/31

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2010 — Rosenruist/OAPI (Reprezentarea a două linii curbe pe un buzunar)
   (Cauza T-388/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând două linii curbe pe un buzunar - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2010/C 317/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: S. Rizzo și S. González Malabia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 iunie 2009 (cauza R 237/2009-2) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn figurativ reprezentând două linii curbe pe un buzunar

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Rosenruist — Gestão e serviços, Lda la plata cheltuilelilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009


title: Cauza T-60/10: Acțiune introdusă la 10 februarie 2010 — Jackson International/OAPI — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/57

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2010 — Jackson International/OAPI — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)
   (Cauza T-60/10)
   2010/C 100/85
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jackson International Trading Company Kurt D. Brühl Gesellschaft m.b.H. & Co. KG (Graz, Austria) (reprezentanți: S. Di Natale și H. G. Zeiner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Royal Shakespeare Company (Stratford upon Avon, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 noiembrie 2009 în cauza R 317/2009-1; și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „ROYAL SHAKESPEARE” pentru produse și servicii din clasele 32, 33 și 42.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca verbală comunitară „RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY” înregistrată pentru servicii din clasa 41; marca figurativă britanică „RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY” înregistrată pentru servicii din clasa 41; marca neînregistrată „ROYAL SHAKESPEARE COMPANY” utilizată în mediul comercial din Regatul Unit pentru diferite servicii.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și, prin urmare, anulează înregistrarea mărcii comunitare care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a statuat, în mod eronat, că nu au fost îndeplinite condițiile de aplicare a dispoziției menționate.


title: Cauza T-230/09: Acțiune introdusă la 10 iunie 2009 — BT Pension Scheme Trustees/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/25

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2009 — BT Pension Scheme Trustees/Comisia
   (Cauza T-230/09)
   2009/C 193/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BT Pension Scheme Trustees Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Derenne și A. Müller-Rappard, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei;

               —

               alternativ, anularea articolului 1 din decizie în măsura în care se referă la faptul că ajutorul de stat a fost aplicat în mod ilegal, precum și a articolului 2, a articolului 3 primul paragraf și a articolului 4 din decizie în măsura în care se referă la recuperarea ajutorului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cerere introductivă este formulată de Consiliul de administrație al British Telecommunications Pension Scheme (denumită în continuare „BTPS”) — sistemul de pensii instituit de British Telecommunications plc (denumită în continuare „BT”) — care este responsabil de administrarea sistemului, și anume de colectarea și de investirea cotizațiilor, precum și de plata beneficiilor către angajații pensionați ai BT și către persoanele aflate în întreținerea acestora, în conformitate cu contractul de fiducie care reglementează BTPS și cu dreptul comun.
   Prin intermediul cererii introductive, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2009) 685 final a Comisiei din 11 februarie 2009 [ajutorul de stat nr. C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006)] în măsura în care califică măsura în cauză — „scutirea” BTPS de la plata cotizațiilor la Pension Protection Fund (denumit în continuare „PPF”) „în ceea ce privește obligațiile privind pensiile ale beneficiarului acoperite de garanția publică” — drept un ajutor de stat ilegal și incompatibil în sensul articolului 87 alineatul (1) CE și în măsura în care prevede că ajutorul trebuie recuperat de la beneficiar cu dobânzi de la data punerii în aplicare până la data recuperării.
   În cadrul primului motiv, reclamanta susține că decizia a încălcat articolul 87 alineatul (1) CE sub patru aspecte:
   În primul rând, potrivit reclamantei, condiția selectivității a fost încălcată întrucât decizia nu a determinat în mod clar sistemul corect de referință și obiectivul acestuia și întrucât, în consecință, Comisia a apreciat în mod greșit că BTPS a beneficiat de o așa-numită „scutire”.
   În al doilea rând, se pretinde că cerința avantajului economic a fost încălcată întrucât Comisia nu putea considera că BT beneficiază de un avantaj economic în sensul articolului 87 alineatul (1) CE deoarece Consiliul de administrație plătește cotizații reduse la PPF fără a compara situația generală a BT cu aceea a concurenților săi care nu suferă din cauza aceluiași dezavantaj structural în ceea ce privește costurile pensiilor precum BT.
   În al treilea rând, se susține că cerința denaturării concurenței și a afectării comerțului a fost încălcată întrucât, în lipsa oricărui avantaj, astfel cum s-a demonstrat în cadrul celui de al doilea aspect al primului motiv, nu poate exista nicio denaturare a concurenței și/sau nicio afectare a comerțului.
   În al patrulea rând, reclamanta invocă faptul că cerința transferului de resurse de stat a fost încălcată întrucât decizia nu putea califica transferul de resurse de stat aferente garanției publice ca transfer relevant de resurse de stat în scopul calificării drept ajutor de stat a imposibilității BTPS de a contribui la PPF.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta afirmă că decizia încalcă articolul 253 CE printr-o motivare neadecvată în ceea ce privește următoarele aspecte:

               —

               motivarea evaluării sistemului general de referință din cadrul analizei existenței unui avantaj selectiv este contradictorie;

               —

               în ceea ce privește analiza condiției selectivității, în special nu este respectată în detaliu analiza în trei etape prevăzută de jurisprudență;

               —

               Comisia ar fi motivat insuficient de ce consideră că obligațiile suplimentare născute în sarcina BT ca urmare a privatizării sunt irelevante în vederea evaluării poziției globale a BT pe piață în comparație cu concurenții săi;

               —

               Comisia nu ar fi explicat modul în care transferul de resurse de stat aferente garanției publice poate constitui transferul relevant de resurse de stat pentru mai multe scutiri [în temeiul prevederilor Legii privind pensiile din 2004 (Pensions Act 2004)] care decurg din existența garanțiilor legale.

         Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamantul susține că decizia încalcă noțiunea de ajutor ilegal în sensul articlolului 88 alineatul (3) CE coroborat cu articolul 1 litera (f) și cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (1), întrucât nu există un ajutor care trebuie recuperat nici de la BT, nici de la BTPS și de la Consiliul său de administrație, având în vedere că pretinsul ajutor nu a fost aplicat ca urmare a unui depozit fiduciar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999 L 83, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 41)


title: Cauza F-84/07: Acțiune introdusă la 17 august 2007 — Islamaj/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/33

         Acțiune introdusă la 17 august 2007 — Islamaj/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-84/07)
   (2007/C 235/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Agim Islamaj (Grimbergen, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea nelegalității articolului 2 din decizia Comisiei privind procedura de promovare a funcționarilor remunerați din creditele alocate pentru „Cercetare” în bugetul general (atât în versiunea din 16 iunie 2004 cât și în cea din 20 iulie 2005);

               —

               anularea deciziei Comisiei de suprimare a celor 38,5 puncte de promovare acumulate de reclamant în calitate de agent temporar;

               —

               anularea deciziei Comisiei de a nu-l promova pe reclamant în gradul AST 5 în cadrul exercițiului de promovare 2006, precum și, în măsura în care se va dovedi necesar, a celei de respingere a contestației formulate în fața Comitetului de promovare în scopul reconstituirii punctelor de promovare acumulate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, care și-a început activitatea la Comisie la 1 mai 2000 în calitate de agent temporar repartizat la Centrul Comun de Cercetare din Ispra (Italia), a fost numit funcționar în cadrul respectivului centru începând cu 16 aprilie 2004. La 16 aprilie 2005, a fost transferat la DG „Trade”. Prin scrisoarea din 16 iunie 2006, reclamantul a fost informat că punctele pe care le-a dobândit în calitate de agent temporar au fost suprimate, în aplicarea primei decizii atacate, în măsura în care reclamantul a efectuat o mobilitate pe un post cuprins în capitolul „Funcționare” al bugetului general mai înainte de expirarea unui termen de doi ani de la recrutarea sa în calitate de funcționar stagiar pe un post cuprins în capitolul „Cercetare” al respectivului buget.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă motive foarte asemănătoare celor invocate în cadrul cauzei F-33/07 (1).

      (1)  JO C 129, 9.6.2007, p. 26.


title: Cauza C-110/10 P: Recurs introdus la 1 martie 2010 de Solvay SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 17 decembrie 2009 în cauza T-58/01, Solvay/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/16

      Recurs introdus la 1 martie 2010 de Solvay SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 17 decembrie 2009 în cauza T-58/01, Solvay/Comisia
      (Cauza C-110/10 P)
      (2010/C 161/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Solvay SA (reprezentanți: P.-A. Foriers, R. Jafferali, F. Louis, A. Vallery, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Conexarea prezentei cauze la recursul introdus de recurentă împotriva Hotărârii Tribunalului din 17 decembrie 2009 în cauza T-57/01;

                  —

                  anularea hotărârii atacate din 17 decembrie 2009;

                  —

                  în consecință, reexaminarea acțiunii în ceea ce privește aspectele anulate și anularea în tot a Deciziei Comisiei din 13 decembrie 2000;

                  —

                  anularea amenzii de 2,25 milioane de euro sau, în caz contrar, reducerea substanțială a acesteia cu titlu de reparație a prejudiciului grav suferit de recurentă din cauza duratei excesive a procedurii;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura desfășurată la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.
      Prin intermediul primului motiv, care cuprinde cinci aspecte, recurenta invocă o încălcare a dreptului de judecare a cauzei într-un termen rezonabil. În special, Solvay critică Tribunalul întrucât nu a apreciat global termenul pentru a include atât etapa administrativă, cât și cea jurisdicțională a procedurii (primul aspect), nu a luat în considerare durata procedurii desfășurate la Tribunal (al doilea aspect), a supus sancționarea depășirii termenului rezonabil condiției demonstrării unei atingeri efective a dreptului său la apărare, deși cele două principii sunt independente și distincte (al treilea aspect), s-a pronunțat în sensul că, în speță, o asemenea atingere era inexistentă (al patrulea aspect) și a denaturat situația de fapt din cauză în sensul că Tribunalul a considerat că recurenta ar fi renunțat la solicitarea, cu titlu subsidiar, de reducere a amenzii ca urmare a depășirii termenului rezonabil (al cincilea aspect), deși recurenta a solicitat expres anularea sau cel puțin reducerea amenzii pentru acest motiv.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, care cuprinde cinci aspecte, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a dreptului la apărare întrucât a impus să se demonstreze că înscrisurile de la dosar, pierdute de Comisie, ar fi putut fi utile în apărarea sa (primul aspect). Astfel, în lipsa oricărei examinări provizorii a dosarului, nu se poate exclude din oficiu că documentele în discuție au putut influența decizia Comisiei (al doilea și al treilea aspect). De asemenea, recurenta critică Tribunalul întrucât, în hotărârea atacată, s-a pronunțat în sensul că recurenta nu demonstrează că înscrisurile dispărute ar fi putut avea utilitate pentru apărarea sa întrucât recurenta nu invocase la Tribunal un motiv prin care să conteste existența acordului, putând proceda astfel chiar în lipsa accesului la dosar, deși recurenta formulase acest motiv în fața Comisiei, nemaiputând fi stabilit conținutul documentelor pierdute (al patrulea aspect). În sfârșit, recurenta critică Tribunalul întrucât a negat orice interes privind înscrisurile pierdute pentru motivul că respinsese deja motivul de drept substanțial formulat de recurentă în ceea ce privește lipsa vreunui efect asupra comerțului dintre statele membre, deși nu cunoaște conținutul înscrisurilor pierdute și că, prin urmare, nu poate exclude că acestea ar fi permis recurentei să formuleze argumente suplimentare, chiar motive noi în totalitate, atât cu privire la dreptul substanțial, cât și cu privire la cuantumul amenzii sau la legalitatea procedurii (al cincilea aspect).
      Prin intermediul celui de al treilea și ultim motiv, recurenta critică încălcarea dreptului său de a fi audiată după anularea de către Tribunal a unei prime decizii prin care i s-a aplicat o amendă și prealabil adoptării de către Comisie a deciziei atacate. Astfel, hotărârea atacată nu răspunde acțiunii sale în anulare și refuză recunoașterea obligației Comisiei de a audia întreprinderea în cauză atunci când, printr-o hotărâre anterioară a Tribunalului, s-a constatat o neregularitate de procedură care a afectat măsurile pregătitoare.


title: Cauza T-315/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 august 2008 — Adomex International/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Ajutoare acordate de autoritățile olandeze în sectorul floriculturii — Decizia de a nu ridica obiecții — Lipsă a afectării individuale — Inadmisibilitate vădită )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 august 2008 — Adomex International/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-315/05) (1)

   („Acțiune în anulare - Ajutoare acordate de autoritățile olandeze în sectorul floriculturii - Decizia de a nu ridica obiecții - Lipsă a afectării individuale - Inadmisibilitate vădită’)
   (2008/C 272/49)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Adomex International BV (Aalsmeer, Țările de Jos) (reprezentanți: G. van der Wal și T. Boesman, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet si A. Stobiecka-Kuik, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2005) 592 final a Comisiei din 16 martie 2005 de a nu ridica obiecții în ceea ce privește ajutorul N 372/2003 privind sectorul floriculturii, notificat de către autoritățile olandeze.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă Adomex International BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza T-314/16: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2016 – MS/Comisia

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/29

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2016 – MS/Comisia
   (Cauza T-314/16)
   (2017/C 063/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: MS (Castries, Franța) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și întemeiată;

         în consecință:

               —

               anularea deciziei Comisiei de refuzare a accesului la documentele din 2 februarie 2016 și a deciziei de confirmare a acestui refuz din 19 aprilie 2016;

               —

               repararea prejudiciului moral care rezultă din comportamentul culpabil al Comisiei Europene, evaluat ex aequo et bono la 20 000 euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 3, p. 76), în special a articolelor 2 și 4 din acesta.
   În opinia reclamantului, pentru a refuza accesul la documentele solicitate, Comisia a invocat două excepții care figurează la articolul 4 din Regulamentul nr. 1049/2001, și anume, pe de o parte, protecția vieții private și integrității individului și, pe de altă parte, protecția procedurilor judiciare. Or, Comisia nu ar fi demonstrat că divulgarea documentelor în cauză ar fi adus atingere protecției vieții private și a integrității persoanelor care ar fi menționate în documentele respective. Pe de altă parte, transferul datelor cu caracter personal pe care aceste documente le conțin ar fi absolut necesar pentru a înțelege acuzațiile aduse reclamantului. În lipsa acestei posibilități, reclamantul nu ar beneficia de egalitatea armelor și nu ar fi în măsură să își pregătească în mod adecvat apărarea. Accesul la documente, precum și la datele cu caracter personal pe care le conțin, ar fi în schimb necesar, justificat și proporțional cu obiectivul bunei administrări, protecției dreptului la apărare și respectării vieții private a reclamantului. Comisia ar aduce cu atât mai mult atingere vieții private a reclamantului cu cât ea nu ar trata în mod loial datele cu caracter personal care îl privesc.
   Cu titlu subsidiar, reclamantul subliniază că excepțiile prevăzute la articolul 4 nu se opun divulgării unui document solicitat decât dacă un interes public nu justifică această divulgare. El consideră că drepturile fundamentale, în special dreptul la apărare, sunt de natură să constituie un asemenea interes public.
   În decizia sa de respingere a cererii de confirmare, Comisia s-ar fi limitat să furnizeze o motivare pur generică întrucât nu ar explica motivul pentru care un acces parțial la documentele menționate ar pune în pericol interesul protecției datelor cu caracter personal și a vieții private a personalelor menționate în acestea.
   Reclamantul consideră, în sfârșit, că nelegalitățile comise de Comisie constituie tot atâtea fapte culpabile care i-au cauzat un prejudiciu real și cert.


               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/1

         2010/C 221/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 209, 31.7.2010

      Publicații anterioare

      JO C 195, 17.7.2010

      JO C 179, 3.7.2010

      JO C 161, 19.6.2010

      JO C 148, 5.6.2010

      JO C 134, 22.5.2010

      JO C 113, 1.5.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-504/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 23 septembrie 2016 – Deister Holding AG în calitate de succesor universal al societății Traxx Investments N.V./Bundeszentralamt für Steuern

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 23 septembrie 2016 – Deister Holding AG în calitate de succesor universal al societății Traxx Investments N.V./Bundeszentralamt für Steuern
   (Cauza C-504/16)
   (2016/C 475/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Deister Holding AG, în calitate de succesor universal al societății Traxx Investments N.V.

      Pârât: Bundeszentralamt für Steuern

      Întrebările preliminare

               I)

               Articolul 43 CE coroborat cu articolul 48 CE (în prezent articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE) se opune unei dispoziții fiscale naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia unei societăți-mamă nerezidente, al cărei asociat unic are domiciliul pe teritoriul național, i se refuză scutirea de la plata impozitului pe veniturile din capital aplicat distribuirii de dividende,
               în măsura în care la această societate sunt deținute participații de persoane care nu ar avea dreptul la rambursare sau la scutire dacă acestea ar realiza veniturile în mod direct și

                           (1)

                           nu există rațiuni semnificative de natură economică sau de altă natură care să justifice implicarea societății-mamă nerezidente sau

                           (2)

                           societatea-mamă nerezidentă nu realizează, din activitatea economică proprie, mai mult de 10 % din totalul veniturilor sale brute din anul financiar în cauză (condiție care nu este îndeplinită, printre altele, atunci când societatea străină realizează veniturile sale brute din administrarea unor active) sau

                           (3)

                           societatea-mamă nerezidentă nu participă la schimburile economice generale cu o întreprindere organizată în mod adecvat pentru obiectul ei de activitate,

                     în timp ce societăților-mamă rezidente li se acordă scutirea de la plata impozitului pe veniturile din capital, fără să prezinte relevanță condițiile menționate anterior?

               II)

               Articolul 5 alineatul (1) coroborat cu articolul 1 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE (1) se opune unei dispoziții fiscale naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia unei societăți-mamă nerezidente, al cărei asociat unic are domiciliul pe teritoriul național, i se refuză scutirea de la plata impozitului pe veniturile din capital aplicat distribuirii de dividende,
               în măsura în care la această societate sunt deținute participații de persoane care nu ar avea dreptul la rambursare sau la scutire dacă acestea ar realiza veniturile în mod direct și

                           (1)

                           nu există rațiuni semnificative de natură economică sau de altă natură care să justifice implicarea societății-mamă nerezidente sau

                           (2)

                           societatea-mamă nerezidentă nu realizează, din activitatea economică proprie, mai mult de 10 % din totalul veniturilor sale brute din anul financiar în cauză (condiție care nu este îndeplinită, printre altele, atunci când societatea străină realizează veniturile sale brute din administrarea unor active) sau

                           (3)

                           societatea-mamă nerezidentă nu participă la schimburile economice generale cu o întreprindere organizată în mod adecvat pentru obiectul ei de activitate,

                     în timp ce societăților-mamă rezidente li se acordă scutirea de la plata impozitului pe veniturile din capital, fără să prezinte relevanță condițiile menționate anterior?

      (1)  Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO 1990, L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97).


title: Cauza T-203/16: Acțiune introdusă la 2 mai 2016 - Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark/Comisia

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/29

         Acțiune introdusă la 2 mai 2016 - Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark/Comisia
   (Cauza T-203/16)
   (2016/C 232/37)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark (Ikast, Danemarca) (reprezentant: N. Gade, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea faptului că Comisia a încălcat articolul 265 TFUE întrucât, în pofida cerinței de a acționa prevăzută în articolul respectiv, a inițiat procedura formală de investigare privind ajutorul de stat: a se vedea articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2015/1589 și, contrar termenului prevăzut de articolul 9 alineatul (6), a omis să adopte o decizie în cazul privind ajutoarele de stat SA.32699 și SA. 32184 cu privire la furnizorii de energie electrică, ceea ce afectează piața reglementată a energiei electrice.

               —

               Obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 265 TFUE întrucât a inițiat procedura formală de investigare doar după 29 de luni de la depunerea plângerii reclamantei și întrucât a omis să adopte o decizie în speță chiar după 31 de luni de la inițierea procedurii.
   Reclamanta mai arată că Comisia a primit toată informația care ar putea fi necesară pentru finalizarea procedurii privind ajutorul de stat și că o perioadă de 31 de luni trebuie considerată a fi mai mult decât suficientă pentru examinarea chestiunilor factuale și a aspectelor relevante ale speței, și nu în ultimul rând pentru că, pe lângă cele 29 de luni consacrate procedurii de examinare preliminară, Comisia a avut la dispoziție în total 5 ani pentru a investiga cazul.


title: Cauza T-298/09: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia [ Achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Prestare de servicii externe pentru programe educative — Atribuire a contractului în favoarea mai multor ofertanți — Clasare a unui ofertant — Acțiune în anulare — Obligația de motivare — Cauze de excludere din procedura de atribuire a contractelor de achiziții publice — Articolul 93 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul financiar — Perioadă de validitate a ofertelor — Răspundere extracontractuală ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/16

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-298/09) (1)

   (Achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Prestare de servicii externe pentru programe educative - Atribuire a contractului în favoarea mai multor ofertanți - Clasare a unui ofertant - Acțiune în anulare - Obligația de motivare - Cauze de excludere din procedura de atribuire a contractelor de achiziții publice - Articolul 93 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul financiar - Perioadă de validitate a ofertelor - Răspundere extracontractuală)
   2011/C 319/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Bambara și E. Manhaeve, agenți, asistați de P. Wytinck, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a două decizii ale Comisiei comunicate prin două scrisori distincte din 12 mai 2009 de clasare a reclamantei, pentru ofertele sale prezentate ca răspuns la cererea de ofertă deschisă EAC/01/2008 pentru prestarea de servicii externe pentru programele educative (ESP-ISEP) (JO 2008/S 158 212752), pentru lotul nr. 1 (Dezvoltare și întreținere de sisteme informatice), precum și pentru lotul nr. 2 (Studiu și testare a sistemelor informatice și servicii de formare și de asistență conexe), ca fiind al doilea contractant pentru fiecare dintre aceste loturi și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-194/13: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — United Parcel Service/Comisia

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/30

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — United Parcel Service/Comisia
   (Cauza T-194/13)
   2013/C 147/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Statele Unite) (reprezentanți: A. Ryan, B. Graham, Solicitors, precum și W. Knibbeler și P. Stamou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Deciziei Comisiei Europene din 30 ianuarie 2013, C(2013) 431 (Comp/M.6570 — UPS/TNT Express) prin care se interzice proiectul de achiziție de către UPS a TNT Express N.V., întrucât interzice concentrarea și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, inclusiv pe cele efectuate de posibilii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere în cadrul examinării efectelor posibile ale concentrării asupra prețurilor. În plus, Comisia a încălcat obligația sa de motivare și dreptul la apărare al UPS prin modificarea substanțială a modelului econometric prezentat de UPS fără să asculte UPS sau să explice adecvat modificările efectuate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin stabilirea unui criteriu arbitrar pentru aprecierea caracterului verificabil al creșterilor de eficiență, Comisia a săvârșit o eroare de drept și s-a îndepărtat de criteriul stabilit de jurisprudență. În plus, Comisia a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere atribuind o pondere insuficientă sau nulă creșterilor de eficiență a căror existență fusese admisă în principiu. În sfârșit, Comisia a încălcat dreptul la apărare al UPS întemeindu-și respingerea creșterilor de eficiență pe obiecțiuni despre care UPS nu a avut anterior cunoștință.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere prin aplicarea eronată a conceptului de intensitate a concurenței. De asemenea, a săvârșit o eroare atunci când a conchis, fără vreo probă concretă, că creșterile posibile de prețuri generate de entitatea rezultată din concentrare vor fi atenuate de entitățile rivale entității rezultate din concentrare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului de apărare al UPS prin refuzul accesului la probe pertinente și dezincriminatoare. În plus, Comisia nu și-a îndeplinit obligația de motivare și a săvârșit o eroare de drept și de fapt, precum și o eroare vădită de apreciere atunci când a conchis că concurenții care nu sunt concurenți apropiați nu se puteau dezvolta astfel încât să exercite o presiune efectivă, în viitorul apropiat, asupra entității rezultate din concentrare.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept și a unei erori vădite de apreciere în analizarea capacității clienților de a influența entitatea rezultată din concentrare.


title: Cauza C-27/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Duisburg (Germania) la 20 ianuarie 2014 – Elfriede Stermann, Hans Gerd Stermann/Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Duisburg (Germania) la 20 ianuarie 2014 – Elfriede Stermann, Hans Gerd Stermann/Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG
   (Cauza C-27/14)
   2014/C 112/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Duisburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Elfriede Stermann, Hans Gerd Stermann

      Pârâtă: Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG
   Prin Ordonanța Curții din 12 februarie 2014, cauza a fost radiată din registrul Curții


title: Cauza F-25/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iulie 2007 — Ider, Desorbay și Noschese/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agenți contractuali — Încadrare și remunerare — Oficiul Infrastructură și logistică din Bruxelles (OIB) — Agenți însărcinați cu atribuții de execuție — Foști salariați angajați de drept belgian — Modificarea regimului aplicabil — Egalitate de tratament)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 iulie 2007 — Ider, Desorbay și Noschese/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-25/06) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Încadrare și remunerare - Oficiul „Infrastructură și logistică’ din Bruxelles (OIB) - Agenți însărcinați cu atribuții de execuție - Foști salariați angajați de drept belgian - Modificarea regimului aplicabil - Egalitate de tratament)
   (2007/C 199/90)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Béatrice Ider (Halle, Belgia), Marie-Claire Desorbay (Meise, Belgia) și Lino Noschese (Braine-le-Château, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Lozano Palacios)
   Obiectul
   Anularea deciziei Comisiei de respingere a plângerilor introduse de reclamanți împotriva deciziilor de stabilire a încadrării și remunerației lor în calitate de agenți contractuali.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia prin care Comisia Comunităților Europene a stabilit remunerația doamnei Ider, în temeiul unui contract de agent contractual semnat în aprilie 2005.

               2)

               Respinge restul capetelor de cerere.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Ider.

               4)

               Doamna Ider suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Doamna Desorbay și domnul Noschese suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006, p. 34.


title: Cauza C-97/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona – Spania) – José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide Spain SL, Last Mile Courier SL, fostă Transportes Saripod SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2002/15/CE — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Organizarea timpului de lucru — Transport rutier — Lucrător mobil — Conducător auto independent — Noţiune — Inadmisibilitate)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/8

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Spania) – José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide Spain SL, Last Mile Courier SL, fostă Transportes Saripod SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Cauza C-97/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2002/15/CE - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Transport rutier - Lucrător mobil - Conducător auto independent - Noţiune - Inadmisibilitate))
   (2017/C 121/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: José María Pérez Retamero

      Pârâte: TNT Express Worldwide Spain SL, Last Mile Courier SL, fostă Transportes Saripod SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Tribunalul pentru Litigii de Muncă din Barcelona, Spania) este inadmisibilă.

      (1)  JO C 156, 2.5.2016.


title: Cauza T-374/09: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2009 — Lorenz Shoe Group/OAPI — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/57

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2009 — Lorenz Shoe Group/OAPI — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
   (Cauza T-374/09)
   2009/C 282/106
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen, Austria) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Fujian, Volksrepublik China)

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 16 iulie 2009 în cauza R 1289/2008-1,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Ganeder” pentru produse din clasele 14, 18 și 25 (cerere de înregistrare nr. 5 108 774)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta (inițial shoe fashion group LORENZ AG)

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „Ganter” pentru produse din clasa 25 (marcă comunitară nr. 469 262), în condițiile în care opoziția s-a îndreptat numai împotriva efectuării înregistrării pentru produse din această clasă

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât există un risc de confuzie între mărcile aflate în opoziție

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-160/07: Ordonanța președintelui Curții din 11 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/35

         Ordonanța președintelui Curții din 11 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-160/07) (1)

   (2007/C 297/71)

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza T-399/12: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2013 — Cosma Moden/OAPI — s.Oliver Bernd Freier (COSMA) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/81

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2013 — Cosma Moden/OAPI — s.Oliver Bernd Freier (COSMA)
   (Cauza T-399/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 225/180
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Germania) (reprezentant: J. Meyer, avocat]

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Germania) (reprezentanți: S. Körber și B. Bleifeld, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 4 iulie 2012 (R 2010/2010-4) referitoare la o procedură de opoziție între Cosma Moden GmbH & Co. KG și s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile pârâtului.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza C-32/17 P: Recurs introdus la 23 ianuarie 2017 de Apcoa Parking Holdings GmbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 noiembrie 2016 în cauzele conexate T-268/15 și T-272/15, Apcoa Parking Holdings GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/15

         Recurs introdus la 23 ianuarie 2017 de Apcoa Parking Holdings GmbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 8 noiembrie 2016 în cauzele conexate T-268/15 și T-272/15, Apcoa Parking Holdings GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-32/17 P)
   (2017/C 151/21)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Apcoa Parking Holdings GmbH (reprezentant: Dr. A. Lohmann, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții să pronunțe următoarele:

               1.

               Anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea) din 8 noiembrie 2016 în cauzele conexate T-268/15 și T-272/15.

               2.

               Anularea Deciziilor Camerei a patra de recurs a EUIPO (anterior OAPI) din 25 martie 2015 în cauzele privind procedura de recurs nr. R 2062/2014-4 și procedura de recurs nr. R 2063/2014-4.

               3.

               Obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia recurentei ordonanța se întemeiază pe un viciu de procedură (primul motiv). În plus, încalcă dreptul Uniunii. Tribunalul nu a luat în considerare împrejurări de fapt esențiale (al doilea motiv). Acesta a denaturat elementele de fapt (al treilea motiv). Ordonanța încalcă principiul caracterului unitar al mărcii Uniunii Europene (al patrulea motiv).
   Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul s-a pronunțat asupra acțiunii în lipsa unei ședințe de audiere a pledoariilor, cu toate că recurenta a solicitat expres organizarea unei astfel de ședințe.
   O ședință de audiere a pledoariilor nu era o etapă la care se putea renunța, întrucât acțiunea nu era nici vădit inadmisibilă, nici vădit neîntemeiată. Prin urmare, ordonanța se întemeiază pe un viciu de procedură.
   Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului Uniunii prin ordonanța Tribunalului. Contrar celor reținute de Tribunal, în cazul mărcilor în litigiu nu este incident motivul de refuz prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 (1). În cazul acestor mărci nu este vorba despre indicații descriptive.
   Tribunalul nu a luat în considerare elemente de fapt relevante. Acesta a prezumat că în percepția publicului relevant din Regatul Unit termenul în limba engleză „Parkway” înseamnă o parcare aferentă unei gări feroviare. Tribunalul a omis însă faptul că Oficiul pentru mărci din Marea Britanie a analizat în mod expres această chestiune, chiar și în cadrul unei audieri, și în urma unei examinări minuțioase a hotărât că nu există nicio indicație descriptivă. Dacă noțiunea este utilizată în mod izolat, astfel cum este inclusă în marcă, ea nu are semnificația care i-a fost atribuită de Tribunal. Pe calea extinderii mărcii comunitare, mărci identice „Parkway” au fost acceptate pentru înregistrare și înregistrate în mai multe state membre (printre altele în Irlanda) și ca cereri naționale în Regatul Unit.
   Toate acestea au fost ignorate de Tribunal, care a subliniat doar că nu este ținut în general de hotărârile naționale. Tribunalul a pierdut însă din vedere că simplul motiv că nu este ținut de aceste hotărâri nu îl exonerează de obligația de a ține cont și de a analiza cel puțin toate elementele de fapt relevante. Înregistrările naționale ale unor mărci identice în state membre în al căror spațiu lingvistic își are originea termenul în litigiu reprezintă în orice caz elemente de fapt relevante. Ignorarea în totalitate a acestora reprezintă o eroare de drept.
   Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Tribunal a dedus înțelesul avut în vedere al termenului „Parkway” pe baza a două articole de dicționar. Tribunalul a redat însă aceste articole în mod incomplet și denaturat. Tribunalul nu a luat în considerare faptul că din aceste articole nu se poate extrage o semnificație generală a termenului „Parkway” în mod izolat, de natura celei pe care s-a bazat în adoptarea deciziei sale. Și acest lucru rezultă în detaliu din decizia Oficiului pentru mărci al Regatului Unit privind posibilitatea de înregistrare a mărcii în această țară, unde au fost avute în vedere și analizate aceleași surse de referință. Oficiul pentru mărci a ajuns la concluzia că semnificația termenului menționată în dicționar nu se opune unei înregistrări ca marcă. Dacă și Tribunalul ar fi analizat referințele în mod obiectiv, ar fi trebuit să ajungă la același rezultat. Și denaturarea faptelor reprezintă o eroare de drept.
   Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea prin ordonanță a principiului caracterului unitar al mărcii Uniunii Europene. Sub acest aspect, cu toate că pentru niciun stat membru al Uniunii Europene nu există vreun motiv absolut de refuz, Tribunalul a respins solicitarea recurentei privind acordarea protecției unitare de marcă a Uniunii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-339/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc (Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Pozițiile 2204 și 2206 — Băutură fermentată pe bază de struguri proaspeți — Titru alcoolic volumic existent de 15,8 %-16,1 % — Adăugare de alcool din porumb și de zahăr din sfeclă în cursul producției)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc
   (Cauza C-339/09) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Pozițiile 2204 și 2206 - Băutură fermentată pe bază de struguri proaspeți - Titru alcoolic volumic existent de 15,8 %-16,1 % - Adăugare de alcool din porumb și de zahăr din sfeclă în cursul producției)
   2011/C 55/19
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Skoma-Lux sro

      Pârâtă: Celní ředitelství Olomouc

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Nejvyšší správní soud — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3) astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 (JO L 281, p. 1) — Vin roșu de desert Kagor — Clasificare la poziția tarifară 2204 sau 2206 din Nomenclatura Combinată

      Dispozitivul

   Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005, trebuie interpretat în sensul că o băutură fermentată pe bază de struguri proaspeți, comercializată în sticle de 0,75 litri, având un titru alcoolic de 15,8 %-16,1 % vol, căreia i s au adăugat în cursul producției zahăr din sfeclă și alcool din porumb, trebuie să fie clasificată la poziția 2206 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la regulamentul menționat.

      (1)  JO C 282, 21.11.09.


title: Cauza C-176/09: Acțiune introdusă la 15 mai 2009 — Marele Ducat al Luxemburgului/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/29

         Acțiune introdusă la 15 mai 2009 — Marele Ducat al Luxemburgului/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-176/09)
   2009/C 180/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: C. Schiltz, agent, P. Kinsch, avocat)

      Pârâți: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               În principal, anularea pasajului redactat astfel: „precum și aeroportului cu cel mai mare trafic de pasageri din fiecare stat membru”, din articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2009/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2009 privind tarifele de aeroport (1);

               —

               în subsidiar, anularea directivei în întregime;

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Marele Ducat al Luxemburgului invocă două motive în susținerea acțiunii sale.
   Prin intermediul primului motiv, reclamantul invocă încălcarea principiului nediscriminării, în măsura în care un aeroport precum Aeroportul Luxembourg-Findel, ca urmare a lărgirii domeniului de aplicare al Directivei 2009/12/CE la aeroporturile „cu cel mai mare trafic de pasageri din fiecare stat membru”, ar fi supus unor obligații administrative și financiare la care nu ar fi supuse alte aeroporturi care s-ar găsi într-o situație comparabilă, fără ca o asemenea diferență de tratament să fie justificată în mod obiectiv. În particular, reclamantul evocă, în această privință, situația aeroporturilor din Hahn și din Charleroi, care deservesc aceeași zonă de recepție ca Aeroportul Findel și care generează fiecare câte un număr de pasageri mai mare decât acesta din urmă, dar care nu ar fi supuse la aceleași obligații. Prezența frontierelor între aceste trei aeroporturi nu ar putea justifica în niciun mod supunerea lor la un tratament diferit.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantul susține, pe de altă parte, că dispoziția în cauză nu respectă principiul subsidiarității și principiul proporționalității. Astfel, pe de o parte, intervenția la nivel european nu ar fi necesară pentru a reglementa o situație care ar fi putut să fie reglementată în mod perfect la nivel național, atât timp cât pragul de 5 milioane de pasageri nu este atins. Pe de altă parte, aplicarea directivei ar conduce la proceduri și costuri suplimentare nejustificate pentru un aeroport precum Aeroportul Findel, care are singura particularitate de a fi un aeroport care înregistrează cel mai mare trafic de pasageri într-un stat membru, fără ca acest factor să aibă o pertinență reală din perspectiva obiectivelor directivei.

      (1)  JO L 70, p. 11.


title: Cauza T-103/11: Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Shang/OAPI (justing)

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/19

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Shang/OAPI (justing)
   (Cauza T-103/11)
   2011/C 113/38
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Tiantian Shang (Roma, Italia) (reprezentant: A. Salerni, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea dispoziției atacate;

               —

               la reformarea deciziei adoptate de OAPI, recunoașterea dreptului de preexistență a mărcii naționale RM 2006C002075 față de marca comunitară 008391202 care cuprinde un nume și un simbol, cu toate consecințele care decurg în sensul și ca urmare a efectelor Regulamentului nr. 40/94, regulamentul comunitar în materia mărcilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               în subsidiar, dată fiind coincidența cel puțin a elementului nominativ prezent în ambele mărci, națională și comunitară, ambele caracterizate de cuvântul „Justing”, se solicită recunoașterea dreptului de preexistență a părții nominative a mărcii, mai exact a numelui „Justing”, extinzând efectele retroactive ale înregistrării comunitare, cu eventuala excludere numai a părții grafice ilustrative care înconjoară numele.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cuprinzând elementul verbal „Justing” (cerere de înregistrare nr. 8 391 203), pentru produse și servicii din clasele 18 și 25, în raport cu care se revendică preexistența mărcii figurative naționale (înregistrarea italiană nr. 1 217 303), cuprinzând și elementul verbal „JUSTING”

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de revendicare a preexistenței mărcii figurative naționale, întrucât marca italiană și cea comunitară nu sunt identice

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a articolului 34 din Regulamentul nr. 207/2009, precum și încălcarea Directivei 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale


title: Cauza T-396/14: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Best-Lock (Europe)/OAPI – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie cu protuberanță) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară tridimensională — Forma unei figurine de jucărie cu protuberanță — Motive absolute de refuz — Semn constituit exclusiv din forma impusă de însăși natura produsului — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/25

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Best-Lock (Europe)/OAPI – Lego Juris (Forma unei figurine de jucărie cu protuberanță)
   (Cauza T-396/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară tridimensională - Forma unei figurine de jucărie cu protuberanță - Motive absolute de refuz - Semn constituit exclusiv din forma impusă de însăși natura produsului - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Best-Lock (Europe) Ltd (Colne, Regatul Unit) (reprezentant: J. Becker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: D. Hanf și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lego Juris A/S (Billund, Danemarca) (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 martie 2014 (cauza R 1696/2013-4), privind o procedură de declarare a nulității între Best-Lock (Europe) Ltd și Lego Juris A/S.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Best-Lock (Europe) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza T-131/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Jacobs/Comisia ( Funcție publică — Funcționari — Hotărâre interlocutorie — Lipsa necesității de a se pronunța )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Jacobs/Comisia
   (Cauza T-131/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Hotărâre interlocutorie - Lipsa necesității de a se pronunța’)
   (2008/C 301/58)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Luc Jacobs (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, cererea de anulare a Deciziei Comisiei din 14 aprilie 2003 privind modificarea încadrării în grad a reclamantului, în măsura în care aceasta stabilește încadrarea sa în treaptă, la data numirii sale, la gradul B4, treapta a doua, în măsura în care stabilește data de 5 octombrie 1995 ca dată de la care decizia începe să își producă efectele financiare și în măsura în care aceasta nu a reconstituit cariera în grad a reclamantului, precum și cererea de anulare a deciziei de respingere a reclamației reclamantului și, pe de altă parte, cererea privind repararea pretinsului prejudiciu rezultat din această decizie
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 118, 30.4.2004.


title: Cauza T-651/11: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2011 — Syriatel Mobile Telecom/Consiliul

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/20

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2011 — Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
   (Cauza T-651/11)
   2012/C 39/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damasc, Siria) (reprezentant: J. Pujol, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii formulate de reclamantă ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei 2011/628/PESC, precum și a Regulamentului (UE) nr. 950/2011 și a actelor ulterioare de punere în aplicare, în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa unui temei legal al Deciziei 2011/628/PESC (1) în urma abrogării Deciziei 2011/273/PESC (2) prin Decizia 2011/782/PESC (3).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa unui temei legal al Regulamentului nr. 950/2011 (4) în urma abrogării Deciziei 2011/273/PESC.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că măsurile atacate ar încălca dreptul la apărare și, în special, dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă prevăzute la articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”), la articolul 215 TFUE și la articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul ar fi încălcat obligația de motivare, întrucât motivarea oferită nu respectă obligația care revine instituțiilor Uniunii Europene conform articolului 6 din CEDO, articolului 296 TFUE, precum și articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că măsurile atacate ar restrânge în mod nejustificat și disproporționat drepturile fundamentale ale reclamantei și, în special, drepturile de proprietate prevăzute la articolul 1 din Protocolul adițional la CEDO și la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dreptul la respectarea reputației acesteia prevăzut la articolul 8 și la articolul 10 alineatul (2) din CEDO.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe atingerea adusă concurenței în cadrul Uniunii Europene, întrucât măsurile adoptate ar avea ca efect denaturarea funcționării normale a pieței telecomunicațiilor în cadrul Uniunii și, prin urmare, ar aduce atingere concurenței între operatorii europeni și în cadrul comerțului dintre statele membre.

      (1)  Decizia 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 247, p. 17).

      (2)  Decizia 2011/273/PESC a Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 121, p. 11).

      (3)  Decizia 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273/PESC (JO L 319, p. 56).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 950/2011 al Consiliului din 23 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 247, p. 3).


title: Cauza C-576/08 P: Recurs introdus la 23 decembrie 2008 de People's Mojahedin Organization of Iran împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 23 octombrie 2008 în cauza T-256/07, People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/15

         Recurs introdus la 23 decembrie 2008 de People's Mojahedin Organization of Iran împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 23 octombrie 2008 în cauza T-256/07, People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-576/08 P)
   (2009/C 55/24)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: People's Mojahedin Organization of Iran (reprezentanți: J.-P. Spitzer, avocat, D. Vaughan QC, M.-E. Demetriou, Barrister)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Comunităților Europene, Regatul Țărilor de Jos
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de PMOI împotriva Deciziei 2007/445/CE a Consiliului (1) ca nefondată;

               —

               anularea Deciziei 2007/445/CE în măsura în care privește PMOI;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale recurentei la Curte și, în ceea ce privește Decizia 2007/445/CE, la Tribunalul de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că, într-o cauză care privea drepturile fundamentale și aplicarea articolului 1 alineatele (4) și (6) din Poziția comună 2001/931 și a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 în raport cu o măsură comunitară care a menținut People's Mojahedin of Iran pe lista organizațiilor interzise:

               (1)

               Tribunalul de Primă Instanță nu a efectuat un control integral al legalității Deciziei 2006/445/CE astfel cum prevede Tratatul CE pentru a stabili dacă a săvârșit Consiliul o eroare manifestă de apreciere;

               (2)

               prin neefectuarea unui control integral al legalității, Tribunalul de Primă Instanță nu a respectat principiul unei protecții jurisdicționale efective;

               (3)

               Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că nu a săvârșit Consiliul o eroare manifestă de apreciere în adoptarea deciziei. Consiliul și TPI au avut la dispoziție toate faptele și argumentele pe care le-a avut la dispoziție și instanța națională și ar fi trebui să ia în considerare elementele dezincriminatoare în detaliu;

               (4)

               Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept în raport cu articolul 1 alineatele (4) și (6) din poziția comună menționată anterior și cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul menționat anterior respingând susținerea recurentei potrivit căreia numai activitățile teroriste sau amenințările contemporane pot să justifice includerea în continuare a unei persoane pe listă;

               (5)

               TPI a concluzionat în mod eronat că în mod corect Consiliul ar putea exclude elementele dezincriminatoare prezentate de recurentă în temeiul concluziilor sale cu privire la aspectele abordate de motivele anterioare de recurs;

               (6)

               Tribunalul de Primă Instanță a respins în mod eronat argumentul recurentei privind lipsa unei motivări corespunzătoare din partea Consiliului în ceea ce privește elementele dezincriminatoare referitoare la evenimente ulterioare anului 2001 prezentate de recurentă și în ceea ce privește justificarea menținerii recurentei pe lista organizațiilor interzise.

      (1)  Decizia 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE (JO L 169, p. 58).


title: Camera de recurs

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/42

         Camera de recurs
   (2007/C 269/73)
   La 19 septembrie 2007, Tribunalul de Primă Instanță a hotărât că, pentru perioada cuprinsă între 25 septembrie 2007 și 30 septembrie 2008, camera de recurs va fi compusă din președintele Tribunalului și, potrivit unui sistem de rotație, din patru președinți de cameră.


title: Cauza T-148/16 P: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Barnett și Mogensen/Comisia [„Recurs — Recurs incident — Funcție publică — Funcționari — Pensii — Ajustarea coeficienților corectori — Actualizare intermediară — Act care lezează — Admisibilitatea recursului incident — Articolul 65 alineatul (4) din statut — Actualizare pentru anul 2014 — Prag de sensibilitate privind evoluția costului vieții”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/39

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Barnett și Mogensen/Comisia
   (Cauza T-148/16 P) (1)

   ([„Recurs - Recurs incident - Funcție publică - Funcționari - Pensii - Ajustarea coeficienților corectori - Actualizare intermediară - Act care lezează - Admisibilitatea recursului incident - Articolul 65 alineatul (4) din statut - Actualizare pentru anul 2014 - Prag de sensibilitate privind evoluția costului vieții”])
   (2017/C 283/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Adrian Barnett (Roskilde, Danemarca) și Sven-Ole Mogensen (Hellerup, Danemarca) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 5 februarie 2016, Barnett și Mogensen/Comisia (F-56/15, EU:F:2016:11), și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul și recursul incident.

               2)

               Domnii Adrian Barnett și Sven-Ole Mogensen suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană aferente recursului.

               3)

               Comisia suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnii Barnett și Mogensen aferente recursului incident.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-325/06 P: Ordonanța Curții din 20 martie 2007 — Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland)/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Proiect comunitar privind un sistem de navigație prin satelit (GALILEO) — Prejudiciu suferit de titularii de mărci și de denumiri sociale care conțin termenul Galileo — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/27

         Ordonanța Curții din 20 martie 2007 — Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland)/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-325/06 P) (1)

   (Recurs - Proiect comunitar privind un sistem de navigație prin satelit (GALILEO) - Prejudiciu suferit de titularii de mărci și de denumiri sociale care conțin termenul „Galileo’ - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   (2007/C 96/47)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurenți: Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Company, Timas Ltd (trading as Galileo Ireland) (reprezentanți: J.-N. Louis și C. Delcorde, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Huttunen și W. Wils, agenți)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua lărgită) din 10 mai 2006, Galileo International Technology LLC și alții/Comisie (T-279/03), prin care s-a respins cererea în despăgubiri vizând, pe de o parte, încetarea utilizării de către Comisie a termenului „Galileo ”în legătură cu proiectul comunitar privind un sistem global de radionavigație prin satelit, precum și a încurajării terților să folosească acest termen, iar pe de altă parte, obligarea la repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit de către reclamanți ca urmare a utilizării și a promovării de către Comisie a termenului respectiv, pretins a fi identic cu mărcile înregistrate de reclamanți și cu denumirile lor comerciale.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Co. și Timas Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-572/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 11 decembrie 2014 – Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH/Amazon EU Sàrl și alții

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 11 decembrie 2014 – Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH/Amazon EU Sàrl și alții
   (Cauza C-572/14)
   (2015/C 081/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Obersten Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

      Intimate: Amazon EU Sàrl, Amazon Services Europe Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon Logistik GmbH, Amazon Media Sàrl

      Întrebarea preliminară

   Obligația de plată a unei „compensații echitabile” în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1) care, potrivit dreptului austriac, revine societăților care introduc pentru prima dată pe piață suporturi de înregistrare pe teritoriul național, în scopuri comerciale și cu titlu oneros, este o obligație care rezultă dintr-un „delict sau cvasidelict” în sensul articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (2)?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230, rectificare în JO 2008, L 314, p. 16.

      (2)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauzele conexate C-359/08-C-361/08: Ordonanța președintelui Curții din 2 aprilie 2009 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Raad van State — Țările de Jos) Stichting Greenpeace Nederland (C-359/08-C-361/08), Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie VoMiGen (C-360/08)/Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, în prezența: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division GmbH

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/36

         Ordonanța președintelui Curții din 2 aprilie 2009 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Raad van State — Țările de Jos) Stichting Greenpeace Nederland (C-359/08-C-361/08), Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie „VoMiGen” (C-360/08)/Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, în prezența: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division GmbH
   (Cauzele conexate C-359/08-C-361/08) (1)

   2009/C 180/64

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzelor.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza F-85/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 iulie 2012 — AI/Curtea de Justiție (Funcție publică — Agenți temporari — Concurs intern — Excludere din concurs în urma rezultatului obținut la prima probă scrisă — Reexaminare — Egalitate de tratament — Recalificarea contractului pe perioadă determinată în contract pe durată nedeterminată — Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/26

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 iulie 2012 — AI/Curtea de Justiție
   (Cauza F-85/10) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Concurs intern - Excludere din concurs în urma rezultatului obținut la prima probă scrisă - Reexaminare - Egalitate de tratament - Recalificarea contractului pe perioadă determinată în contract pe durată nedeterminată - Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire)
   2013/C 46/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: AI (reprezentanți: inițial M. Erniquin, avocat, ulterior M. Erniquin și L. N’Gapou, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție (reprezentant: A. V. Placco, agent)

      Obiectul

   Funcție publică — Pe de o parte, cererea de anulare a deliberărilor comisiei de evaluare cu privire la rezultatele probei de franceză a concursului intern nr. CJ 12/09 și, dacă este cazul, anularea contractelor și a numirilor persoanelor care au reușit acest concurs, precum și, pe de altă parte, cererea de anulare a deciziei de a nu reînnoi contractul de agent temporar al reclamantei și cererea de reparare a prejudiciului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AI suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 39.


title: Cauza T-211/07: Acțiune introdusă la 13 iunie 2007 — AWWW/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/39

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2007 — AWWW/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă
   (Cauza T-211/07)
   (2007/C 183/75)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: AWWW GmbH ArbeitsWelt — Working World (Göttingen, Germania) (reprezentanți: B. Schreier, M. Kappuhne, lawyers)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea procedurii de atribuire a contractului de achiziții publice: licitația publică restrânsă accelerată nr. 2007/S 13-014125 publicată în JO S 13, 19.1.2007 referitoare la informarea și analiza calității muncii și a încadrării în muncă, relațiile industriale și restructurarea la nivel european, a Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta pretinde că pârâta nu a desfășurat corect procedura de atribuire a contractului de achiziții publice.
   Reclamanta susține în primul rând că nu sunt suficient motivate cauzele de respingere a ofertei sale. În particular, extrasele din fișa de evaluare care i-au fost transmise reclamantei nu ar explica în mod corespunzător motivul pentru care contractul a fost atribuit altui ofertant.
   În al doilea rând, reclamanta mai susține că scrisoarea pârâtei din 15 mai 2007 conține vicii de formă, întrucât anexa B la raportul de evaluare nu ar fi fost semnată de persoane însărcinate cu evaluarea rezultatelor licitației publice.


title: Cauza C-246/07: Acțiune introdusă la 22 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/19

         Acțiune introdusă la 22 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-246/07)
   (2007/C 183/31)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Valero Jordana și C. Tufvesson, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin propunerea cu caracter unilateral ca substanța PFOS (acid sulfonic perfluoroctanic) să fie adăugată în anexa A la Convenția de la Stockholm asupra poluanților organici persistenți, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 10 CE și al articolului 300 alineatul (1) CE;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Suedia a propus în mod unilateral ca substanța PFOS (acid sulfonic perfluoroctanic) să fie adăugată în anexa A la Convenția de la Stockholm asupra poluanților organici persistenți.
   Comisia susține că propunerea unilaterală a Suediei privind PFOS a condus la divizarea reprezentării comunitare la nivel internațional. Suedia a acționat în mod unilateral cu privire la PFOS deși cunoștea faptul că legislația aplicabilă acestei substanțe era în curs de elaborare în cadrul Comunitatății. Acțiunea Suediei a împiedicat Comunitatea și statele membre să prezinte împreună propuneri de adăugiri la Convenția de la Stockholm. Astfel, Suedia nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 10 CE și al articolului 300 alineatul (1) CE.