title: Cauza C-434/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Peter Nowak/Data Protection Commissioner (Trimitere preliminară — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „date cu caracter personal” — Răspunsuri scrise furnizate de candidat în cadrul unui examen profesional — Observațiile examinatorului referitoare la aceste răspunsuri — Articolul 12 literele (a) și (b) — Domeniul de aplicare al drepturilor de acces și de rectificare ale persoanei vizate)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/20

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – Peter Nowak/Data Protection Commissioner
   (Cauza C-434/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 2 litera (a) - Noțiunea „date cu caracter personal” - Răspunsuri scrise furnizate de candidat în cadrul unui examen profesional - Observațiile examinatorului referitoare la aceste răspunsuri - Articolul 12 literele (a) și (b) - Domeniul de aplicare al drepturilor de acces și de rectificare ale persoanei vizate))
   (2018/C 072/25)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Peter Nowak

      Pârât: Data Protection Commissioner

      Dispozitivul

   Articolul 2 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că, în condiții precum cele în discuție în litigiul principal, răspunsurile scrise furnizate de un candidat în cadrul unui examen profesional și eventualele observații ale examinatorului referitoare la aceste răspunsuri constituie date cu caracter personal, în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza C-14/18 P: Recurs introdus la 5 ianuarie 2018 de Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 14 noiembrie 2017 în cauza T-831/14, Alfamicro/Comisia

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/29

         Recurs introdus la 5 ianuarie 2018 de Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 14 noiembrie 2017 în cauza T-831/14, Alfamicro/Comisia
   (Cauza C-14/18 P)
   (2018/C 072/38)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (reprezentanți: G. Gentil Anastácio și D. Pirra Xarepe, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 14 noiembrie 2017 pronunţate în cauza T-831/14,

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare în vederea pronunţării, în conformitate cu articolul 263 TFUE,

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Alfamicro nu împărtăşeşte poziţia adoptată de Tribunal care a respins acţiunea formulată de întreprinderea menţionată, obligând-o la plata către Comisia Europeană a sumei de 277 849,93 euro, plus dobânzi reprezentând 26,88 euro pe fiecare zi de întârziere. Alfamicro consideră că Tribunalul ar fi trebuit să se pronunţe asupra acţiunii în temeiul articolului 263 TFUE, iar nu al articolului 272 TFUE. Pe de altă parte, Alfamicro apreciază că Comisia, a cărei poziţie a fost însuşită de Tribunal, în decizia sa, care este prin natura ei o hotărâre administrativă, nu a respectat principiile proporţionalităţii, bunei-credinţe şi securităţii juridice.

               —

               Alfamicro consideră că atât analiza, cât şi contextul scrisorii Comisiei din 28 octombrie 2014 evidenţiază faptul că o astfel de scrisoare este un act administrativ decizional, altfel spus, o decizie administrativă. Termenii în care a fost redactată, faptul că se întemeiază pe un audit al Curţii de Conturi, împrejurarea că Comisia a extins concluziile auditului la toate celelalte convenţii semnate de recurentă şi compensările la care a recurs Comisia vin în susţinerea existenţei unei decizii administrative. Hotărârea Tribunalului, care reflectă poziţia sa cu privire la aprecierea acţiunii formulate drept o acţiune declarativă, iar nu o acţiune îndreptată împotriva unei decizii administrative, aduce atingere în mod grav dreptului la apărare al reclamantei. Astfel, Alfamicro susţine că Tribunalul a încălcat în mod grav principiul egalităţii părţilor şi principiul echilibrului contractual.

               —

               Prin reducerea cu peste 93 % a subvenţiei convenite cu recurenta, Comisia nu a luat măsurile adecvate astfel cum prevedea acordul de subvenţie şi a adus astfel atingere principiului proporţionalităţii. Necenzurând acţiunile Comisiei, Tribunalul nu a respectat principiul proporţionalităţii şi, implicit, chiar l-a încălcat. În plus, atunci când Comisia, care este chemată să adopte măsuri adecvate, adoptă măsuri inadecvate şi arbitrare, nu există securitate juridică. În măsura în care sprijină aceste acţiuni ale Comisiei, Tribunalul nu respectă nici principiul securităţii juridice.


title: Cauza T-816/17: Acțiune introdusă la 14 decembrie 2017 – Luxemburg/Comisia

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/38

         Acțiune introdusă la 14 decembrie 2017 – Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-816/17)
   (2018/C 072/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: D. Holderer, agent D. Waelbroeck și A. Steichen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni drept admisibilă și întemeiată;

               —

               cu titlu principal, anularea Deciziei din 4 octombrie a Comisiei privind ajutorul de stat SA.38944 care ar fi fost pus în aplicare în favoarea Amazon;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei din 4 octombrie 2017 privind ajutorul de stat SA.38944 care ar fi fost pus în aplicare de Luxemburg în favoarea Amazon în măsura în care prin aceasta se dispune recuperarea ajutorului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv divizat în trei aspecte, întemeiat pe încălcarea articolului 170 TFU întrucât Comisia nu a stabilit existenţa unui avantaj în sarcina Amazon EU S.à.r.l (denumită în continuare „LuxOpCO”).

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe faptul că aplicarea deciziei anticipative, precum și reînnoirea sa în anul 2011 nu ar fi condus la acordarea niciunui avantaj în măsura în care redevența pe care un terț ar fi plătit-o pentru o licență pe activele necorporale ar fi fost mai mare decât cea plătită de LuxOpCo societății Amazon Europe Holding Technologies SCS (denumită în continuare „LuxSCS”) în temeiul acordului de licență. Reclamanta susține că Decizia din 4 octombrie 2017 a Comisiei privind ajutorul de stat SA.38944, care ar fi fost pus în aplicare de Luxemburg în favoarea Amazon (denumită în continuare „decizia atacată”), prevede în mod eronat că redevența plătită efectiv de LuxOpCo se abate de la un preţ concurenţial;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe erori vădite de fapt şi de drept care ar afecta analiza efectuată în decizia atacată în legătură cu o pretinsă aplicare greșită a metodei tranzacţionale a marjei nete în cadrul deciziei anticipative, atât în alegerea părţii testate, cât şi în aplicarea parametrilor respectivei metode;

                           —

                           al treilea aspect, întemeiat pe argumentul potrivit căruia, dimpotrivă, tocmai calcularea prețului de transfer, astfel cum a fost efectuată de Comisie în decizia atacată, ar conduce la un rezultat care se abate în mod evident de la principiul deplinei concurenţe.

               2.

               Al doilea motiv, divizat în două aspecte, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, în măsura în care Comisia nu a stabilit selectivitatea deciziei anticipative în cauză.

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe faptul că, în mod eronat, Comisia ar prezuma selectivitatea deciziei anticipative în cauză, în timp ce, potrivit jurisprudenței, Comisia nu poate concluziona că există un avantaj pentru a prezuma selectivitatea acesteia, ci, obligatoriu, ar trebui ca, în contextul analizei sale privind selectivitatea, să definească mai întâi cadrul de referință aplicabil și apoi să identifice o derogare de la respectivul cadru de referință;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe împrejurarea că, în raţionamentele sale subsidiare, Comisia nu ar fi prezentat dovada pretinsei selectivităţi a ajutorului prezumat. Aceste două constatări subsidiare privind selectivitatea ar fi în mod vădit viciate întrucât Comisia s-ar înșela în legătură cu cadrele de referință și, în orice caz, omite să demonstreze existența oricărei derogări de la acestea din urmă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 4 și 5 TFUE, în măsura în care Comisia ar proceda la o armonizare fiscală deghizată prin impunerea propriei interpretări a prețului de transfer „bun” pe care LuxOpCo ar trebui să îl plătească LuxSCS în temeiul acordul de licență în cauză. În această privință, reclamanta susține că, de fapt, Comisia ar proceda la o instrumentalizare a legislaţiei privind ajutoarele de stat pentru a realiza o armonizare fiscală mascată în materie de prețuri de transfer, încălcând competența exclusivă a statelor membre în domeniul impozitării directe.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea Regulamentului 2015/1589 și a dreptului la apărare, în măsura în care Comisia ar fi încălcat dreptul la apărare prin adoptarea unei decizii prin care se înlătură lapidar elemente ex post furnizate de Amazon și al cărei argument principal, și anume eroarea în alegerea părții testate în scopul metodei tranzacţionale a marjei nete, nu a putut fi comentată anterior de Marele Ducat al Luxemburgului sau de Amazon.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 16 din Regulamentul 2015/1589 prin faptul că recuperarea ajutorului ar fi incompatibilă cu principiul securității juridice, având în vedere buna-credință a Marelui Ducat al Luxemburgului în aplicarea prețurilor de transfer și imprevizibilitatea noii abordări a prețurilor de transfer aplicate de Comisie în decizia atacată.


title: Cauza T-76/15: Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – Kenup Foundation și alții/EIT [„Cercetare și dezvoltare tehnologică — EIT — Program cadru pentru cercetare și inovare Orizont 2020 — Cerere de propuneri în vederea desemnării unei comunități a cunoașterii și a inovării — Respingerea ofertei reclamantelor — Regulamentul (CE) nr. 294/2008 — Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 — Delegare nelegală de competențe”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/31

         Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – Kenup Foundation și alții/EIT
   (Cauza T-76/15) (1)

   ([„Cercetare și dezvoltare tehnologică - EIT - Program cadru pentru cercetare și inovare Orizont 2020 - Cerere de propuneri în vederea desemnării unei comunități a cunoașterii și a inovării - Respingerea ofertei reclamantelor - Regulamentul (CE) nr. 294/2008 - Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 - Delegare nelegală de competențe”])
   (2018/C 072/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Kenup Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lunebourg, Germania), CO BIK Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (Ajdovščina, Slovenia), Evotec AG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: inițial U. Soltész, C. Wagner, H. Weiß și A. Richter, ulterior U. Soltész, H. Weiß și A. Richter și în cele din urmă U. Soltész și H. Weiß, avocați)

      Pârât: Institutul European de Inovare și Tehnologie (EIT) (reprezentanți: M. Kern, agent, asistat de P. de Bandt și M. Gherghinaru, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: Republica Malta (reprezentanţi: M. E. Perici Calascione, avocat) și Stiftung Universität Lüneburg (reprezentant: F. Oehl, avocat)

      Obiectul

   Cerere în temeiul articolului 263 TFUE și privind anularea deciziilor din 9 decembrie 2014, al căror sens a fost comunicat prin scrisoarea din 10 decembrie 2014, prin care EIT a desemnat Comunitatea cunoașterii și inovării (CCI) „Inovare pentru o viață sănătoasă și pentru îmbătrânire activă” și a respins propunerea prezentată de consorțiul Kenup.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile din 9 decembrie 2014, al căror sens a fost comunicat prin scrisoarea din 10 decembrie 2014, prin care Institutul European de Inovare și Tehnologie (EIT) a desemnat Comunitatea cunoașterii și inovării (CCI) „Inovare pentru o viață sănătoasă și pentru îmbătrânire activă” și a respins propunerea prezentată de consorțiul Kenup.

               2)

               EIT suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Kenup Foundation, de Candena GmbH, de CO BIK Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo și de Evotec AG.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015.


title: Cauza T-819/17: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2017 – Sierra/EUIPO

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/39

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2017 – Sierra/EUIPO
   (Cauza T-819/17)
   (2018/C 072/50)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Mercedes Sierra (Alicante, Spania) (reprezentanți: E. Fontes Vila, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtului să elimine din „Appraisal Report” al reclamantei pentru exercițiul 2016 orice reproș legat de stilul de comunicare al reclamantei menționate întrucât consideră că aceasta reprezintă o afirmație falsă și o încălcare a dreptului fundamental al persoanei de a-și exprima în mod liber ideile și opiniile.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei EUIPO adoptate în cadrul exercițiului anual de evaluare a îndeplinirii atribuțiilor de serviciu ale reclamantei corespunzător exercițiului 2016.
   Reclamanta solicită în concret eliminarea din „Appraisal Report” a anumitor aprecieri.
   În susținerea acțiunii, reclamanta își invocă dreptul de a se manifesta în mod liber față de agenție, fără a se teme de represalii în cazul în care realizează aceasta.
   Această parte consideră că dreptul său la libertatea de expresie a fost lezat și apreciază că motivul care justifică decizia de a nu îl promova pe funcționar astfel cum ar merita ținând seama de implicarea sa, de calitatea muncii și de performanțele lor aduce atingere dreptului său la apărare.


title: Cauza T-747/15: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – EDF/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare acordate de autoritățile franceze pentru EDF — Reclasarea drept dotare cu capital a unor provizioane contabile create cu scutire de impozit pentru reînnoirea rețelei de alimentare generală — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piaţa internă — Autoritate de lucru judecat — Criteriul investitorului privat”)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/32

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – EDF/Comisia
   (Cauza T-747/15) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutoare acordate de autoritățile franceze pentru EDF - Reclasarea drept dotare cu capital a unor provizioane contabile create cu scutire de impozit pentru reînnoirea rețelei de alimentare generală - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piaţa internă - Autoritate de lucru judecat - Criteriul investitorului privat”))
   (2018/C 072/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Électricité de France (EDF) (Paris, Franța) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, B. Stromsky și D. Recchia, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, ulterior D. Colas și J. Bousin, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea articolelor 1-5 din Decizia (UE) 2016/154 a Comisiei din 22 iulie 2015 privind ajutorul de stat SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) – Reclasarea drept capital a provizioanelor contabile scutite de plata impozitelor pentru reînnoirea rețelei de alimentare generală pus în aplicare de Franța în favoarea EDF (JO 2016, L 34, p. 152).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Électricité de France (EDF) să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor efectuate de aceasta din urmă ca urmare a intervenției Republicii Franceze.

               3)

               Obligă Republica Franceză să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană ca urmare a intervenției sale.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza C-442/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Irlanda) – Florea Gusa/Minister for Social Protection, Irlande, Attorney General (Trimitere preliminară — Directiva 2004/38/CE — Persoană care a încetat să desfășoare o activitate independentă — Menținerea calității de lucrător care desfășoară activități independente — Drept de ședere — Legislația unui stat membru care limitează acordarea unei indemnizații pentru persoane care caută de lucru la persoanele care au drept de ședere pe teritoriul acelui stat membru)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/20

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Irlanda) – Florea Gusa/Minister for Social Protection, Irlande, Attorney General
   (Cauza C-442/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2004/38/CE - Persoană care a încetat să desfășoare o activitate independentă - Menținerea calității de lucrător care desfășoară activități independente - Drept de ședere - Legislația unui stat membru care limitează acordarea unei indemnizații pentru persoane care caută de lucru la persoanele care au drept de ședere pe teritoriul acelui stat membru))
   (2018/C 072/26)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Florea Gusa

      Intimați: Minister for Social Protection, Irlande, Attorney General

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că își menține statutul de lucrător care desfășoară activități independente în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (a) din această directivă resortisantul unui stat membru care, după ce a avut reședința legală și a desfășurat o activitate independentă într-un alt stat membru timp de aproximativ patru ani, a încetat această activitate ca urmare a lipsei de muncă înregistrate în mod corespunzător cauzate de rațiuni independente de voința sa și s-a înregistrat ca persoană care caută de lucru la serviciul competent de ocupare a forței de muncă din acest din urmă stat membru.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza T-68/16: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2018 – Deichmann/EUIPO – Munich (Reprezentarea unei cruci pe partea laterală a unui pantof de sport) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene figurativă reprezentând o cruce pe partea laterală a unui pantof de sport — Marcă de poziție — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 18 alineatul (1) și articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/32

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2018 – Deichmann/EUIPO – Munich (Reprezentarea unei cruci pe partea laterală a unui pantof de sport)
   (Cauza T-68/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene figurativă reprezentând o cruce pe partea laterală a unui pantof de sport - Marcă de poziție - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 18 alineatul (1) și articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 072/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Munich, SL (Capellades, Spania) (reprezentanți: J. Güell Serra și M. del Mar Guix Vilanova, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2015 (cauza R 2345/2014-4) privind o procedură de decădere între Deichmann și Munich

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Deichmann SE la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Munich, SL.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-462/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Bingen-Alzey/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 90 alineatul (1) — Reducere de preț în condițiile stabilite de statele membre — Reducerea bazei de impozitare — Principii definite în Hotărârea din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) — Reduceri acordate caselor de asigurări private de sănătate]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/21

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Bingen-Alzey/Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG
   (Cauza C-462/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 90 alineatul (1) - Reducere de preț în condițiile stabilite de statele membre - Reducerea bazei de impozitare - Principii definite în Hotărârea din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) - Reduceri acordate caselor de asigurări private de sănătate])
   (2018/C 072/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant și intimat: Finanzamt Bingen-Alzey

      Pârâtă și recurentă: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

   În lumina principiilor definite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400, punctele 28 și 31), privind stabilirea bazei de impozitare a taxei pe valoarea adăugată și având în vedere principiul egalității de tratament din dreptul Uniunii, articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretat în sensul că reducerea acordată, în temeiul unei legi naționale, de o întreprindere farmaceutică unei întreprinderi de asigurări private de sănătate conduce, în sensul articolului menționat, la o reducere a bazei de impozitare în favoarea acestei întreprinderi farmaceutice atunci când produsele farmaceutice sunt livrate prin intermediul unor comercianți cu ridicata unor farmacii care le eliberează unor persoane acoperite de o asigurare privată de sănătate care rambursează asiguraților săi prețul de cumpărare al produselor farmaceutice.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza T-204/16: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METABOX) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale METABOX — Mărcile Uniunii Europene și națională verbale anterioare META4 și mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare meta4 — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Similitudinea semnelor — Risc de confuzie”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/33

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METABOX)
   (Cauza T-204/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale METABOX - Mărcile Uniunii Europene și națională verbale anterioare META4 și mărcile Uniunii Europene și națională figurative anterioare meta4 - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Similitudinea semnelor - Risc de confuzie”])
   (2018/C 072/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sun Media Ltd (Hong Kong, China) (reprezentant: A. Schnider, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 februarie 2016 (cauza R 307/2015-2) privind o procedură de opoziție între Meta4 Spain și Sun Media

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sun Media Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza C-268/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 decembrie 2017 – Binca Seafoods GmbH/Comisia Europeană [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 834/2007 — Producția și etichetarea produselor ecologice — Regulamentul (CE) nr. 889/2008 — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 — Interesul de a exercita acțiunea — Noțiunea „beneficiu personal”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/11

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 decembrie 2017 – Binca Seafoods GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-268/16 P) (1)

   ([Recurs - Regulamentul (CE) nr. 834/2007 - Producția și etichetarea produselor ecologice - Regulamentul (CE) nr. 889/2008 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 - Interesul de a exercita acțiunea - Noțiunea „beneficiu personal”])
   (2018/C 072/14)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Binca Seafoods GmbH (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis, G. von Rintelen și K. Walkerová, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 11 martie 2016, Binca Seafoods/Comisia (T-94/15, nepublicată, EU:T:2016:164).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-273/16: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale METAPORN — Mărcile Uniunii Europene și naționale verbale anterioare META 4 și figurative anterioare meta4 — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Similitudinea serviciilor — Noțiunea «servicii complementare» — Similitudinea semnelor — Risc de confuzie”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN)
   (Cauza T-273/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale METAPORN - Mărcile Uniunii Europene și naționale verbale anterioare META 4 și figurative anterioare meta4 - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Similitudinea serviciilor - Noțiunea «servicii complementare» - Similitudinea semnelor - Risc de confuzie”])
   (2018/C 072/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sun Media Ltd (Hong Kong, China) (reprezentant: A. Schnider, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 martie 2016 (cauzele conexate R 653/2015-2 și R 674/2015-2), privind o procedură de opoziție între Meta4 Spain și Sun Media

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sun Media Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza C-467/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Stuttgart – Germania) – Brigitte Schlömp/Landratsamt Schwäbisch Hall (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială — Convenția de la Lugano II — Litispendență — Noțiunea „instanță” — Autoritate de conciliere de drept elvețian, responsabilă cu desfășurarea procedurii de conciliere prealabile oricărei proceduri pe fond)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/22

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Stuttgart – Germania) – Brigitte Schlömp/Landratsamt Schwäbisch Hall
   (Cauza C-467/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială - Convenția de la Lugano II - Litispendență - Noțiunea „instanță” - Autoritate de conciliere de drept elvețian, responsabilă cu desfășurarea procedurii de conciliere prealabile oricărei proceduri pe fond))
   (2018/C 072/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Stuttgart

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Brigitte Schlömp

      Pârât: Landratsamt Schwäbisch Hall

      Dispozitivul

   Articolele 27 și 30 din Convenția privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială, semnată la 30 octombrie 2007, a cărei încheiere a fost aprobată în numele Comunității prin Decizia 2009/430/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2008, trebuie interpretate în sensul că, în caz de litispendență, data la care a fost inițiată o procedură obligatorie de conciliere în fața unei autorități de conciliere de drept elvețian constituie data la care se consideră că o „instanță” este sesizată.

      (1)  JO C 428, 21.11.2016.


title: Cauza T-398/16: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Starbucks/EUIPO – Nersesyan (COFFEE ROCKS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative COFFEE ROCKS — Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare STARBUCKS COFFEE — Motiv relativ de refuz — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Starbucks/EUIPO – Nersesyan (COFFEE ROCKS)
   (Cauza T-398/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative COFFEE ROCKS - Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare STARBUCKS COFFEE - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 072/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Starbucks Corp. (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: J. Schmitt, avocat, și I. Fowler, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și A. Kusturovic, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Hasmik Nersesyan (Borgloon, Belgia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 mai 2016 (cauza R 559/2015-4), privind o procedură de opoziție între Starbucks Corp. şi doamna Hasmik Nersesyan

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 24 mai 2016 (cauza R 559/2015-4).

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-823/17: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2017 – Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (Etnik)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/40

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2017 – Etnia Dreams/EUIPO – Poisson (Etnik)
   (Cauza T-823/17)
   (2018/C 072/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Etnia Dreams, SL (Valencia, Spania) (reprezentant: P. Gago Comes, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Serge Poisson (Limal, Belgia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Etnik” – cererea de înregistrare nr. 15 721 301

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 octombrie 2017 în cauza R 880/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului admiterea acțiunii și, prin urmare, pronunțarea unei hotărâri prin care să se admită opoziția nr. B 2 791 229 și, în consecință, după îndeplinirea formalităților legale necesare, să se respingă cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 15 721 301 „Etnik” pentru clasele 3 și 35, în temeiul articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009, având în vedere riscul de confuzie cu marca comunitară nr. 11 017 241 al cărei titular este Etnia Dreams S.L.

      Motivele invocate

               —

               Temeiul opoziției este în mod evident articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

               —

               Pârâtul ar fi trebuit să aplice ultima parte a normei 17 alineatele (3) și (4) din Regulamentul nr. 2868/95 și, prin urmare, ar fi trebuit să îi notifice neregularitatea pentru a fi remediată în termenul de două luni.

               —

               Încălcarea articolelor 41 și 42 din Regulamentul nr. 207/2009.

               —

               Încălcarea articolelor 10, 41, 47 și 48 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               —

               Încălcarea principiilor bunei-credințe și respectării încrederii legitime.


title: Cauza T-630/16: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Dehtochema Bitumat/ECHA („REACH — Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe — Reducere acordată IMM-urilor — Recomandarea 2003/361/CE — Noțiunea de întreprindere legată — Depunerea unei «declarații incorecte privind dimensiunea întreprinderii» — Reducere de 50 % a cuantumului taxei administrative aplicabile — Competența ECHA — Încetarea producerii substanței”)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Dehtochema Bitumat/ECHA
   (Cauza T-630/16) (1)

   ((„REACH - Redevență datorată pentru înregistrarea unei substanțe - Reducere acordată IMM-urilor - Recomandarea 2003/361/CE - Noțiunea de întreprindere legată - Depunerea unei «declarații incorecte privind dimensiunea întreprinderii» - Reducere de 50 % a cuantumului taxei administrative aplicabile - Competența ECHA - Încetarea producerii substanței”))
   (2018/C 072/45)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Dehtochema Bitumat s. r. o. (Bělá pod Bezdězem, Republica Cehă) (reprezentant: P. Holý, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial J.-P. Trnka, E. Maurage și M. Heikkilä, ulterior J.-P. Trnka și M. Heikkilä, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei SME(2016) 3038 a ECHA din 7 iulie 2016 prin care se constată că reclamanta nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de reducerea redevenței prevăzute pentru întreprinderile mijlocii și prin care i se impune o taxă administrativă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge ca inadmisibilă cererea de suspendare a executării Deciziei SME(2016) 3038 a Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) din 7 iulie 2016.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Dehtochema Bitumat s. r. o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza C-521/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 decembrie 2017 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/1289 — Aplicarea unei amenzi unui stat membru în cadrul supravegherii economice și bugetare în zona euro — Manipularea datelor statistice referitoare la deficitul statului membru în cauză — Competenţă judiciară — Regulamentul (UE) nr. 1173/2011 — Articolul 8 alineatele (1) și (3) — Decizia delegată 2012/678/UE — Articolul 2 alineatele (1) și (3), precum și articolul 14 alineatul (2) — Regulamentul (CE) nr. 479/2009 — Articolul 3 alineatul (1), articolul 8 alineatul (1), precum și articolele 11 și 11a — Dreptul la apărare — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 41 alineatul (1) — Dreptul la bună administrare — Articolele 121, 126 și 136 TFUE — Protocolul nr. 12 privind procedura aplicabilă deficitelor excesive — Materialitatea încălcării — Prezentare de date eronate — Stabilirea amenzii — Principiul neretroactivității dispozițiilor penale)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 decembrie 2017 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-521/15) (1)

   ((Acțiune în anulare - Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/1289 - Aplicarea unei amenzi unui stat membru în cadrul supravegherii economice și bugetare în zona euro - Manipularea datelor statistice referitoare la deficitul statului membru în cauză - Competenţă judiciară - Regulamentul (UE) nr. 1173/2011 - Articolul 8 alineatele (1) și (3) - Decizia delegată 2012/678/UE - Articolul 2 alineatele (1) și (3), precum și articolul 14 alineatul (2) - Regulamentul (CE) nr. 479/2009 - Articolul 3 alineatul (1), articolul 8 alineatul (1), precum și articolele 11 și 11a - Dreptul la apărare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 41 alineatul (1) - Dreptul la bună administrare - Articolele 121, 126 și 136 TFUE - Protocolul nr. 12 privind procedura aplicabilă deficitelor excesive - Materialitatea încălcării - Prezentare de date eronate - Stabilirea amenzii - Principiul neretroactivității dispozițiilor penale))
   (2018/C 072/03)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: A. Gavela Llopis, A. Rubio González și M. A. Sampol Pucurull, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Dumitriu-Segnana, A. F. Jensen și A. de Gregorio Merino, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: . Baquero Cruz, J.-P. Keppenne, M. Clausen și F. Simonetti, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza C-492/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Incyte Corporation/Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală și industrială — Dreptul brevetelor — Medicamente de uz uman — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolul 18 — Produse fitosanitare — Regulamentul (CE) nr. 1610/96 — Articolul 17 alineatul (2) — Certificat suplimentar de protecție — Durată — Stabilirea datei expirării — Efectele unei hotărâri a Curții — Posibilitatea sau obligația de rectificare a datei expirării]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/22

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Incyte Corporation/Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
   (Cauza C-492/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală și industrială - Dreptul brevetelor - Medicamente de uz uman - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 18 - Produse fitosanitare - Regulamentul (CE) nr. 1610/96 - Articolul 17 alineatul (2) - Certificat suplimentar de protecție - Durată - Stabilirea datei expirării - Efectele unei hotărâri a Curții - Posibilitatea sau obligația de rectificare a datei expirării])
   (2018/C 072/29)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Incyte Corporation

      Pârâtă: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente, analizat în lumina articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare, trebuie interpretat în sensul că data primei autorizații de introducere pe piață, astfel cum este indicată într-o cerere de certificat suplimentar de protecție, pe baza căreia autoritatea națională competentă să elibereze un astfel de certificat a calculat durata acestuia, este incorectă într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care a determinat o modalitate de calcul al duratei certificatului menționat neconformă cu prevederile articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 469/2009, astfel cum a fost interpretat într-o hotărâre ulterioară a Curții.

               2)

               Articolul 18 din Regulamentul nr. 469/2009, analizat în lumina considerentului (17) și a articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1610/96, trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea descrisă la punctul 1) din prezentul dispozitiv, titularul unui certificat suplimentar de protecție dispune, în temeiul articolului 18 menționat, de o cale de atac în scopul de a obține rectificarea duratei indicate în respectivul certificat atât timp cât acesta nu a expirat.

      (1)  JO C 454, 5.12.2016.


title: Cauza T-834/17: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2017 – United Parcel Service/Comisia

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/41

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2017 – United Parcel Service/Comisia
   (Cauza T-834/17)
   (2018/C 072/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Georgia, Statele Unite) (reprezentanți: A. Ryan, solicitor, F. Hoseinian și W. Knibbeler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               acordarea de despăgubiri în favoarea UPS pentru prejudiciile suferite, în cuantum de 1 742 miliarde de euro și dobânzile aferente;

               —

               acordarea de despăgubiri în favoarea UPS pentru taxele care îi vor fi impuse pe despăgubirile obținute, pe baza ratei dobânzii aplicabile în ziua pronunțării hotărârii și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită despăgubiri în temeiul articolului 340 TFUE pentru pierderea suferită în urma adoptării Deciziei C(2013) 431 a Comisiei în cazul COMP/M.6570 – UPS/TNT Express („decizia”) care a fost anulată de Tribunale prin Hotărârea din 7 martie 2017 în cauza T-194/13.
   În susținerea acțiunii, reclamanta susține că decizia este afectată de erori vădite ale unor norme juridice menite să confere drepturi în favoarea UPS. Potrivit reclamantei, fiecare încălcare avută în vedere în mod individual a stat la baza deciziei și a împiedicat-o pe reclamantă să achiziționeze TNT și să materializeze beneficiile asociate cu tranzacția propusă.
   Reclamanta susține că aceste încălcări sunt încălcări suficient de grave ale normelor juridice privind (1) analiza concentrării referitoare la prețuri; (2) analiza eficacității; (3) evaluarea competitivității FedEx; și (4) evaluarea proximității concurenței efectuate în decizie.
   Potrivit reclamantei, fiecare dintre aceste încălcări, în mod individual sau împreună, contribuie la nelegalitatea deciziei și determină răspunderea Uniunii în temeiul articolului 340 TFEU.
   Reclamanta mai susține că aceste încălcări au cauzat una după alta pierderea reclamantei întrucât dacă nu ar fi existat, UPS ar fi achiziționat TNT. Potrivit acesteia, dacă analiza concentrării referitoare la prețuri, analiza eficacității, evaluarea competitivității FedEx și evaluarea proximității concurenței nu ar fi fost efectuate eronat, nicio administrație rezonabil de prudentă și de diligentă nu ar fi împiedicat tranzacția propusă.
   Potrivit reclamantei, aceasta ar trebui să fie pusă în situația în care s-ar fi aflat dacă decizia nelegală nu ar fi fost adoptată, iar acest lucru s-ar realiza prin despăgubiri în temeiul articolului 340 TFEU.


title: Cauza C-500/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Caterpillar Financial Services sp. z o.o. [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 135 alineatul (1) litera (a) — Scutiri — Taxe percepute cu încălcarea dreptului Uniunii — Obstacole în calea restituirii TVA-ului perceput în exces — Articolul 4 alineatul (3) TUE — Principiile echivalenței, efectivității și cooperării loiale — Drepturi conferite particularilor — Împlinirea termenului de prescripție a obligației fiscale — Efectele unei hotărâri a Curții — Principiul securității juridice]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/23

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Caterpillar Financial Services sp. z o.o.
   (Cauza C-500/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 135 alineatul (1) litera (a) - Scutiri - Taxe percepute cu încălcarea dreptului Uniunii - Obstacole în calea restituirii TVA-ului perceput în exces - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Principiile echivalenței, efectivității și cooperării loiale - Drepturi conferite particularilor - Împlinirea termenului de prescripție a obligației fiscale - Efectele unei hotărâri a Curții - Principiul securității juridice])
   (2018/C 072/30)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caterpillar Financial Services sp. z o.o.

      cu participarea: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Dispozitivul

   Principiile echivalenței și efectivității, analizate în lumina articolului 4 alineatul (3) TUE, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite să se respingă o cerere de restituire a taxei pe valoarea adăugată (TVA) percepute în exces în cazul în care această cerere a fost formulată de persoana impozabilă după împlinirea termenului de prescripție de cinci ani, deși decurge dintr-o hotărâre a Curții, pronunțată ulterior împlinirii termenului menționat, că plata TVA-ului care a făcut obiectul cererii de restituire menționate nu era datorată.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza C-276/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Prequ' Italia Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Trimitere preliminară — Principiul respectării dreptului la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Codul vamal comunitar — Articolul 244 — Recuperarea unei datorii în materie vamală — Lipsa unei audieri prealabile a destinatarului înainte de adoptarea unei decizii de impunere rectificative — Dreptul destinatarului de a obține suspendarea executării deciziei rectificative — Lipsa unei suspendări automate în cazul introducerii unei căi de atac administrative — Trimitere la condițiile prevăzute la articolul 244 din Codul vamal]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/12

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Prequ' Italia Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Cauza C-276/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Principiul respectării dreptului la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Articolul 244 - Recuperarea unei datorii în materie vamală - Lipsa unei audieri prealabile a destinatarului înainte de adoptarea unei decizii de impunere rectificative - Dreptul destinatarului de a obține suspendarea executării deciziei rectificative - Lipsa unei suspendări automate în cazul introducerii unei căi de atac administrative - Trimitere la condițiile prevăzute la articolul 244 din Codul vamal])
   (2018/C 072/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Prequ' Italia Srl

      Intimată: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Dispozitivul

   Dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de adoptarea oricărei decizii susceptibile să îi afecteze în mod defavorabil interesele trebuie interpretat în sensul că dreptul la apărare al destinatarului unei decizii de impunere rectificative adoptate de autoritățile vamale în lipsa unei audieri prealabile a persoanei interesate nu este încălcat în cazul în care reglementarea națională care permite persoanei interesate să conteste acest act în cadrul unei căi de atac administrative se limitează să prevadă posibilitatea de a solicita suspendarea executării acestui act până la eventuala reformare a acestuia prin trimitere la articolul 244 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, fără ca introducerea unei căi de atac administrative să suspende în mod automat executarea actului atacat, din moment ce aplicarea articolului 244 al doilea paragraf din regulamentul menționat de către autoritățile vamale nu restrânge acordarea suspendării executării atunci când acestea au motive întemeiate să creadă că decizia contestată nu este în spiritul legislației vamale sau că există temerea privind producerea unui prejudiciu ireparabil pentru persoana interesată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza T-835/17: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2017 – Eurofer/Comisia

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/42

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2017 – Eurofer/Comisia
   (Cauza T-835/17)
   (2018/C 072/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eurofer, Association Européenne de l'Acier, ASBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Killick, barrister, și G. Forwood, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1795 al Comisiei din 5 octombrie 2017 (JO 2017, L 258, p. 24);

               —

               dispunerea măsurilor de organizare a procedurii solicitate, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere şi pe o eroare de drept, ca urmare a deciziei de a nu cumula importurile din Serbia cu importurile din celelalte patru ţări care fac obiectul investigaţiei, în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din regulamentul de bază (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere şi pe o eroare de drept, ca urmare a aprecierii că măsurile de protecţiei împotriva Serbiei nu erau „necesare”, în sensul articolului 9 alineatul (2) din regulamentul de bază, chiar în lipsa cumulului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 20 alineatul (2) din regulamentul de bază, a dreptului la informare al reclamantei şi a dreptului său la apărare, precum şi pe încălcarea obligaţiei de bună administrare consacrate la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât Comisia a omis să comunice marja de prejudiciu (subcotarea preţurilor indicative) şi marja de subcotare în ceea ce priveşte importurile din Serbia şi, în consecinţă, a refuzat să examineze cu atenţie şi imparţialitate toate elementele relevante ale cauzei.

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO L 176, p. 21).


title: Cauzele conexate C-504/16 și C-613/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – Deister Holding AG fostă Traxx Investments NV (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)/Bundeszentralamt für Steuern [Trimitere preliminară — Fiscalitate directă — Libertatea de stabilire — Directiva 90/435/CEE — Articolul 1 alineatul (2) — Articolul 5 — Societate-mamă — Holding — Reținere la sursă a impozitelor pentru profiturile distribuite unei societăți-mamă holding nerezidente — Scutire — Fraudă, evaziune și abuz în materie fiscală — Prezumție]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/24

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Köln – Germania) – Deister Holding AG fostă Traxx Investments NV (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)/Bundeszentralamt für Steuern
   (Cauzele conexate C-504/16 și C-613/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate directă - Libertatea de stabilire - Directiva 90/435/CEE - Articolul 1 alineatul (2) - Articolul 5 - Societate-mamă - Holding - Reținere la sursă a impozitelor pentru profiturile distribuite unei societăți-mamă holding nerezidente - Scutire - Fraudă, evaziune și abuz în materie fiscală - Prezumție])
   (2018/C 072/31)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Deister Holding AG fostă Traxx Investments NV (C-504/16), Juhler Holding A/S (C-613/16)

      Pârât: Bundeszentralamt für Steuern

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/98/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, coroborat cu articolul 5 alineatul (1) din această directivă, pe de o parte, și articolul 49 TFUE, pe de altă parte, trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații fiscale a unui stat membru precum cea în discuție în litigiile principale, care, atunci când într-o societate-mamă nerezidentă sunt deținute participații de către persoane care nu ar avea dreptul la rambursarea sau la scutirea de reținerea la sursă a impozitelor dacă ar percepe în mod direct dividendele provenite de la o filială rezidentă, refuză, în cazul în care una dintre condițiile stabilite de această legislație este îndeplinită, scutirea de la plata impozitului pe veniturile din capital aplicat distribuirii de dividende acestei societăți-mamă.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza T-804/16: Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – LG Electronics /EUIPO (Dual Edge) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Dual Edge — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/36

         Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – LG Electronics /EUIPO (Dual Edge)
   (Cauza T-804/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Dual Edge - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 072/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seul, Coreea de Sud) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 septembrie 2016 (cauza R 832/2016-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Dual Edge ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă LG Electronics, Inc. La plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza C-664/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation/Bezirkshauptmannschaft Gmünd [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2000/60/CE — Politica Uniunii Europene în domeniul apei — Articolul 4 alineatul (1) și articolul 14 alineatul (1) — Obligațiile de a preveni deteriorarea stării corpurilor de apă și de a încuraja participarea activă a tuturor părților interesate la punerea în aplicare a directivei — Convenția de la Aarhus — Participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu — Articolul 6 și articolul 9 alineatele (3) și (4) — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Proiect susceptibil de a avea un impact asupra stării apelor — Procedură administrativă de autorizare — Organizație de protecție a mediului — Cerere care vizează obținerea calității de parte în procedura administrativă — Posibilitate de a invoca drepturi conferite de Directiva 2000/60/CE — Decădere din calitatea de parte în procedură și din dreptul la o cale de atac în cazul neinvocării drepturilor menționate în timp util în cursul procedurii administrative]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation/Bezirkshauptmannschaft Gmünd
   (Cauza C-664/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2000/60/CE - Politica Uniunii Europene în domeniul apei - Articolul 4 alineatul (1) și articolul 14 alineatul (1) - Obligațiile de a preveni deteriorarea stării corpurilor de apă și de a încuraja participarea activă a tuturor părților interesate la punerea în aplicare a directivei - Convenția de la Aarhus - Participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu - Articolul 6 și articolul 9 alineatele (3) și (4) - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Proiect susceptibil de a avea un impact asupra stării apelor - Procedură administrativă de autorizare - Organizație de protecție a mediului - Cerere care vizează obținerea calității de parte în procedura administrativă - Posibilitate de a invoca drepturi conferite de Directiva 2000/60/CE - Decădere din calitatea de parte în procedură și din dreptul la o cale de atac în cazul neinvocării drepturilor menționate în timp util în cursul procedurii administrative])
   (2018/C 072/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation

      Pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Gmünd

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 9 alineatul (3) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată la Aarhus la 25 iunie 1998 și aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2005, coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că o organizație de protecție a mediului constituită în mod corespunzător și care funcționează potrivit cerințelor prevăzute de dreptul național trebuie să poată să conteste în fața unei instanțe o decizie de autorizare a unui proiect susceptibilă de a fi contrară obligației de a preveni deteriorarea stării corpurilor de apă, astfel cum este impusă la articolul 4 din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului european și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei.

               2)

               Dispozițiile articolului 9 alineatul (3) din această convenție, aprobată prin Decizia 2005/370, coroborate cu cele ale articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale, precum și articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2000/60 trebuie interpretate în sensul că se opun unui drept procedural național care exclude, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, dreptul de participare al organizațiilor de protecție a mediului, ca parte în procedură, la o procedură de autorizare prin care se urmărește punerea în aplicare a Directivei 2000/60 și care limitează dreptul la o cale de atac pentru a contesta decizii rezultate dintr-o astfel de procedură doar la persoanele care au această calitate.

               3)

               Sub rezerva verificării de către instanța de trimitere a elementelor de fapt și de drept național pertinente, articolul 9 alineatele (3) și (4) din convenția menționată, aprobată prin Decizia 2005/370, coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat în sensul că se opune faptului de a impune, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, unei organizații de protecție a mediului o normă de drept procedural național de decădere în temeiul căreia o persoană este decăzută din calitatea sa de parte în procedură și nu poate, așadar, să introducă o cale de atac împotriva deciziei rezultate din această procedură în cazul în care a omis să își susțină obiecțiunile, în timp util, încă în procedura administrativă și cel mai târziu în faza orală a procedurii.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-837/17: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2017 – Negru/EUIPO – Sky (SkyPrivate)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/43

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2017 – Negru/EUIPO – Sky (SkyPrivate)
   (Cauza T-837/17)
   (2018/C 072/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: româna

      Părțile

      Reclamant: Alexandru Negru (Iași, România) (reprezentant de: I.-M. Iliescu, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sky plc (Isleworth, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamantul

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Skyprivate”

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 octombrie 2017 în cauza R 349/2017-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8(1)(b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-516/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Austria) – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse eGen/Agrarmarkt Austria [Trimitere preliminară — Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Program operațional în sectorul fructelor și legumelor — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 361/2008 — Articolele 103b, 103d și 103 g — Asistență financiară din partea Uniunii Europene — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 — Articolul 60 și anexa IX punctul 23 — Investiții realizate în exploatațiile și/sau la sediile organizației de producători — Noțiune — Încredere legitimă — Securitate juridică]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/24

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Austria) – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse eGen/Agrarmarkt Austria
   (Cauza C-516/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Program operațional în sectorul fructelor și legumelor - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 361/2008 - Articolele 103b, 103d și 103 g - Asistență financiară din partea Uniunii Europene - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 - Articolul 60 și anexa IX punctul 23 - Investiții realizate în exploatațiile și/sau la sediile organizației de producători - Noțiune - Încredere legitimă - Securitate juridică])
   (2018/C 072/32)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse eGen

      Pârâtă: Agrarmarkt Austria

      Dispozitivul

               1)

               Punctul 23 din anexa IX la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate, în măsura în care se referă la investiții realizate „în exploatațiile și/sau la sediile organizației de producători”, trebuie interpretat în sensul că

                           —

                           simplul fapt că o investiție realizată în cadrul unui program operațional menționat la articolul 60 alineatul (1) din acest regulament este amplasată pe un teren al cărui proprietar este un terț, iar nu organizația de producători în cauză nu constituie, în principiu, în temeiul primei dispoziții menționate, un motiv de neeligibilitate pentru ajutor a cheltuielilor suportate de respectiva organizație de producători pentru investiția menționată;

                           —

                           punctul 23 din anexa IX menționată se referă la investiții realizate în exploatații și/sau la sedii care se află, atât în drept, cât și în fapt, sub controlul exclusiv al organizației de producători în cauză, astfel încât să fie exclusă orice utilizare a investițiilor menționate în beneficiul unui terț.

               2)

               Principiul protecției încrederii legitime trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, autoritatea națională competentă, pe de o parte, să refuze plata soldului ajutorului financiar care a fost solicitat de o organizație de producători pentru o investiție considerată în cele din urmă ca fiind neeligibilă pentru acesta în temeiul punctului 23 din anexa IX la Regulamentul de punere în aplicare nr. 543/2011 și, pe de altă parte, să solicite acestei organizații de producători restituirea ajutorului deja primit pentru investiția respectivă.

               3)

               În împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, în lipsa limitării efectelor prezentei hotărâri în timp, nu se opune ca principiul securității juridice să fie luat în considerare pentru a exclude restituirea unui ajutor plătit în mod nejustificat, cu condiția ca cerințele prevăzute să fie identice cu cele prevăzute pentru recuperarea prestațiilor financiare pur naționale, ca interesul Uniunii Europene să fie luat în considerare pe deplin și ca buna-credință a beneficiarului să fie dovedită.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza C-277/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Trimitere preliminară — Cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice — Directiva 2002/21/CE — Articolele 8 și 16 — Directiva 2002/19/CE — Articolele 8 și 13 — Operator desemnat ca având o putere semnificativă pe o piață — Controlul prețurilor — Obligații impuse de autoritățile naționale de reglementare — Obligația orientării prețurilor în funcție de costuri — Stabilirea tarifelor la un nivel inferior față de costurile suportate de operatorul în cauză pentru furnizarea serviciilor de terminare a apelurilor de voce în rețelele mobile — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 16 — Libertatea de a desfășura o activitate comercială — Proporționalitate)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Cauza C-277/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice - Directiva 2002/21/CE - Articolele 8 și 16 - Directiva 2002/19/CE - Articolele 8 și 13 - Operator desemnat ca având o putere semnificativă pe o piață - Controlul prețurilor - Obligații impuse de autoritățile naționale de reglementare - Obligația orientării prețurilor în funcție de costuri - Stabilirea tarifelor la un nivel inferior față de costurile suportate de operatorul în cauză pentru furnizarea serviciilor de terminare a apelurilor de voce în rețelele mobile - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 16 - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Proporționalitate))
   (2018/C 072/16)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Polkomtel sp. z o.o.

      Intimat: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      cu participarea: Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 8 alineatul (4) și articolul 13 din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) trebuie să fie interpretate în sensul că, atunci când o autoritate națională de reglementare îi impune unui operator desemnat ca având o putere semnificativă pe o anumită piață obligația de a-și stabili prețurile în funcție de costuri, această autoritate națională de reglementare poate, în scopul promovării eficienței economice și al favorizării unei concurențe durabile, să stabilească prețurile pentru serviciile care fac obiectul unei asemenea obligații la un nivel inferior față de costurile suportate de operatorul respectiv pentru furnizarea acelor servicii, dacă aceste costuri sunt superioare celor ale unui operator eficient, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

               2)

               Articolul 8 alineatul (4) și articolul 13 alineatul (3) din Directiva 2002/19 coroborate cu articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretate în sensul că o autoritate națională de reglementare poate impune unui operator, desemnat ca având o putere semnificativă pe o anumită piață și supus unei obligații de orientare a prețurilor în funcție de costuri, să își stabilească anual prețurile pe baza celor mai recente date și să îi comunice, în vederea verificării, aceste prețuri, precum și elementele care le justifică, anterior aplicării lor, cu condiția ca astfel de obligații să fie întemeiate pe natura problemei identificate, proporționale și justificate în ceea ce privește obiectivele enunțate la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru), aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

               3)

               Articolul 13 alineatul (3) din Directiva 2002/19 trebuie să fie interpretat în sensul că, atunci când unui operator i-a fost impusă, în temeiul articolului 13 alineatul (1) din această directivă, o obligație de orientare a prețurilor în funcție de costuri, operatorului respectiv i se poate impune o obligație de ajustare a prețurilor înainte sau după ce a început să le aplice.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-231/17: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – SE/Consiliul [„Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Alocații familiale — Articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la statut — Noțiunea «copil aflat în întreţinere» — Noțiunea «copil pentru care funcționarul are obligația de a plăti pensie alimentară, ca urmare a unei hotărâri judecătorești întemeiate pe legislația unui stat membru privind protecția minorilor» — Refuz de a acorda statutul de copil aflat în întreținere nepoatei funcționarului”]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/36

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – SE/Consiliul
   (Cauza T-231/17) (1)

   ([„Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Alocații familiale - Articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la statut - Noțiunea «copil aflat în întreţinere» - Noțiunea «copil pentru care funcționarul are obligația de a plăti pensie alimentară, ca urmare a unei hotărâri judecătorești întemeiate pe legislația unui stat membru privind protecția minorilor» - Refuz de a acorda statutul de copil aflat în întreținere nepoatei funcționarului”])
   (2018/C 072/47)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: SE (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei Consiliului din 22 iunie 2016 prin care autoritatea împuternicită să facă numiri a acestei instituții a refuzat să recunoască faptul că nepoata reclamantului era un „copil aflat în întreținerea” acestuia în sensul articolului 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe SE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 213, 3.7.2017.


title: Cauza C-291/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil n° 8 de Barcelona – Spania) – Schweppes SA/Red Paralela SL, Red Paralela BCN SL, fostă Carbòniques Montaner SL [Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolul 7 alineatul (1) — Epuizarea drepturilor conferite de o marcă — Mărci paralele — Cesiunea mărcilor pentru o parte a teritoriului Spațiului Economic European (SEE) — Strategie comercială care favorizează în mod deliberat imaginea unei mărci globale și unice după cesiune — Titulari independenți care au raporturi comerciale și economice strânse]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona – Spania) – Schweppes SA/Red Paralela SL, Red Paralela BCN SL, fostă Carbòniques Montaner SL
   (Cauza C-291/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 7 alineatul (1) - Epuizarea drepturilor conferite de o marcă - Mărci paralele - Cesiunea mărcilor pentru o parte a teritoriului Spațiului Economic European (SEE) - Strategie comercială care favorizează în mod deliberat imaginea unei mărci globale și unice după cesiune - Titulari independenți care au raporturi comerciale și economice strânse])
   (2018/C 072/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schweppes SA

      Pârâte: Red Paralela SL, Red Paralela BCN SL, fostă Carbòniques Montaner SL

      cu participarea: Orangina Schweppes Holding BV, Schweppes International Ltd, Exclusivas Ramírez SL

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, citit în lumina articolului 36 TFUE, trebuie interpretat în sensul că se opune ca titularul unei mărci naționale să se împotrivească importului de produse identice care poartă aceeași marcă care provin dintr-un alt stat membru unde această marcă, aparținând inițial aceluiași titular, este deținută în prezent de un terț care a dobândit drepturile asupra ei prin cesiune, atunci când, după această cesiune,

               —

               titularul, singur sau dispunând de o strategie de marcă coordonată cu acest terț, a continuat să promoveze în mod activ și deliberat o imagine de marcă unică și globală, creând sau întărind astfel față de publicul relevant o confuzie privind originea comercială a produselor care poartă această marcă,

         sau

               —

               există legături economice între titular și terțul menționat, în sensul că își coordonează politicile comerciale sau se pun de acord pentru a controla împreună utilizarea mărcilor menționate, astfel încât să aibă posibilitatea să stabilească direct sau indirect produsele cărora li se aplică marca și să controleze calitatea acestora.

      (1)  JO C 305, 22.08.2016.


title: Cauza T-809/17: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2017 – Intercontact Budapest/CdT

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/37

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2017 – Intercontact Budapest/CdT
   (Cauza T-809/17)
   (2018/C 072/48)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: É. Subasicz, avocat)

      Pârât: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal, stabilirea aspectului dacă punctele de evaluare acordate fiecăruia dintre ofertanți corespund realității, fiind stabilite pe baza unei comparații a ofertelor prezentate și dacă acestea sunt conforme cu principiile egalității de tratament, nediscriminării, proporționalității și transparenței;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei adoptate de pârâtă la 10 iulie 2017 cu privire la rezultatul procedurilor de achiziții publice FL/GEN 16-02 și FL/GEN 16-01;

               —

               cu titlu și mai subsidiar, anularea procedurii de achiziții publice;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament, nediscriminării, proporționalității și transparenței întrucât pârâta, în procedurile de achiziții publice susmenționate, a aplicat evaluări diferite în funcție de ofertanți și în cadrul fiecărei proceduri a evaluat în mod diferit activități similare (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere, întrucât pârâta nu a comunicat reclamantei informațiile pe care aceasta le-a solicitat în procedurile de achiziții publice (2).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea cerinței transparenței procedurilor de achiziții publice, întrucât pârâta nu a publicat decât tardiv rezultatul procedurii în Jurnalul Oficial și fără a-l însoți de informațiile complete indicate în Directiva Uniunii (3).

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat Directiva Uniunii privind achizițiile publice omițând să indice termenele de formulare a unei acțiuni și, prin urmare, limitând posibilitatea formulării căii de atac (4).

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, 28.3.2014, p. 65-242), considerentele (1) și (90).

      (2)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, 26.10.2012, p. 1-96), articolul 113.

      (3)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94 din 28.3.2014, p. 65–242), articolul 50.

      (4)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94 din 28.3.2014, p. 65–242), anexa V partea D punctul 16.


title: Cauza T-3/18: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2018 – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (ANN TAYLOR)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/43

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2018 – Holzer y Cia/EUIPO – Annco (ANN TAYLOR)
   (Cauza T-3/18)
   (2018/C 072/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Holzer y Cia, SA de CV (Ciudad de Mexico, Mexic) (reprezentant: N. Fernández Fernández-Pacheco, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Annco, Inc. (New York, New York, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „ANN TAYLOR” – marca Uniunii Europene nr. 9 865 651

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 noiembrie 2017 în cauza R 2370/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               confirmarea validității înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 9 865 651 „ANN TAYLOR” pentru toate produsele pentru care s-a solicitat protecție în cererea respectivă;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Camera de recurs a săvârșit o eroare atunci când a analizat următoarele aspecte: existența unei similitudini care poate genera un risc de confuzie între semnele în conflict și împrejurarea că titularul avea cunoștință, la momentul depunerii cererii, de existența unei mărci similare care poate genera un risc de confuzie; intențiile titularului la momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii; valoarea probatorie dată dovezilor prezentate de persoana care a solicitat declararea nulității și sarcina probei.


title: Cauza C-677/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 decembrie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA (Recurs — Contracte de achiziții publice de servicii — Prestare de servicii externe referitoare la gestionarea de programe și de proiecte, precum și consultanță tehnică în domeniul tehnologiilor informației — Procedură în cascadă — Ponderarea subcriteriilor în cadrul criteriilor de atribuire — Principiile egalității de șanse și transparenței — Erori vădite de apreciere — Vicii de motivare — Pierderea unei șanse — Răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene — Cerere de despăgubire)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 decembrie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA
   (Cauza C-677/15 P) (1)

   ((Recurs - Contracte de achiziții publice de servicii - Prestare de servicii externe referitoare la gestionarea de programe și de proiecte, precum și consultanță tehnică în domeniul tehnologiilor informației - Procedură în cascadă - Ponderarea subcriteriilor în cadrul criteriilor de atribuire - Principiile egalității de șanse și transparenței - Erori vădite de apreciere - Vicii de motivare - Pierderea unei șanse - Răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene - Cerere de despăgubire))
   (2018/C 072/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (reprezentanți: N. Bambara, agent, asistat de P. Wytinck și B. Hoorelbeke, avocați)

      Celelalte părți din procedură: European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA (reprezentanți: M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, dikigoroi)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 7 octombrie 2015, European Dynamics Luxembourg și alții/OAPI (T-299/11, EU:T:2015:757), în măsura în care

                           —

                           la punctul 2 din dispozitiv, se obligă Uniunea Europeană să repare prejudiciul suferit de European Dynamics Luxembourg pentru pierderea șansei de a-i fi atribuit contractul-cadru ca prim contractant în cascadă și

                           —

                           la punctele 4 și 5 din dispozitiv, se decide că părțile vor transmite Tribunalului cuantumul despăgubirilor, stabilit de comun acord, sau, în lipsa unui acord, acestea vor transmite Tribunalului concluziile lor privind cuantumul despăgubirilor.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Respinge cererea de despăgubire formulată de European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE și de European Dynamics Belgium SA în cauza T-299/11.

               4)

               Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), precum și European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE și European Dynamics Belgium SA suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs și procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza C-322/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Global Starnet Ltd/ Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato (Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor, libertatea de stabilire, libera circulație a capitalurilor și libertatea de a desfășura o activitate comercială — Restricții — Atribuirea unor noi concesiuni pentru gestionarea la distanță a jocurilor — Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime — Hotărâre a Curții Constituționale — Obligația sau lipsa obligației instanței naționale de a sesiza Curtea)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/15

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Global Starnet Ltd/ Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato
   (Cauza C-322/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor, libertatea de stabilire, libera circulație a capitalurilor și libertatea de a desfășura o activitate comercială - Restricții - Atribuirea unor noi concesiuni pentru gestionarea la distanță a jocurilor - Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime - Hotărâre a Curții Constituționale - Obligația sau lipsa obligației instanței naționale de a sesiza Curtea))
   (2018/C 072/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanttă: Global Starnet Ltd

      Intimați: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că instanța națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac este, în principiu, obligată să procedeze la trimiterea preliminară a unei chestiuni de interpretare a dreptului Uniunii chiar dacă, în cadrul aceleiași proceduri naționale, Curtea Constituțională a statului membru interesat a apreciat constituționalitatea reglementării naționale prin prisma unor norme de referință care au un conținut analog celor din dreptul Uniunii.

               2)

               Articolele 49 și 56 TFUE, precum și principiul încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune unor persoane care sunt deja concesionare în sectorul gestionării online a jocurilor autorizate prin lege condiții noi pentru exercitarea activității lor prin intermediul unui act adițional la contractul existent, în măsura în care instanța de trimitere concluzionează că această reglementare poate fi justificată de motive imperative de interes general, este aptă să garanteze realizarea obiectivelor urmărite și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestora.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.