title: Cauza T-393/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Westfälische Drahtindustrie şi alţii/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare complexă — Încălcare unică și continuă — Distanțare — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Egalitate de tratament — Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor — Aprecierea capacității de plată — Comunicarea Comisiei din 2002 privind cooperarea — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Fond”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/34

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Westfälische Drahtindustrie şi alţii/Comisia
   (Cauza T-393/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare complexă - Încălcare unică și continuă - Distanțare - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Egalitate de tratament - Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor - Aprecierea capacității de plată - Comunicarea Comisiei din 2002 privind cooperarea - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Fond”))
   (2015/C 302/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Germania), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm), Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentanţi: iniţial C. Stadler şi N. Tkatchenko, ulterior C. Stadler şi S. Budde, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, R. Sauer şi C. Hödlmayr, agenţi, asistaţi de M. Buntscheck, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de reformare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011, precum și o cerere de anulare a scrisorii directorului general al Direcției Generale Concurență a Comisiei din 14 februarie 2011

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra prezentei acțiuni în ceea ce privește reducerea amenzii acordată Westfälische Drahtindustrie GmbH și Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010.

               2)

               Anulează articolul 2 punctul 8 din Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011.

               3)

               Anulează scrisoarea din 14 februarie 2011 a directorului general al Direcției Generale Concurență a Comisiei.

               4)

               Obligă Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. și Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. la plata în solidar a unei amenzi de 1 5 4 85  000 de euro.

               5)

               Obligă Westfälische Drahtindustrie și Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. la plata în solidar a unei amenzi de 2 3 3 70  000 de euro.

               6)

               Obligă Westfälische Drahtindustrie la plata unei amenzi de 7 6 95  000 de euro.

               7)

               Respinge în rest acțiunea.

               8)

               Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. și Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii. Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată ale Westfälische Drahtindustrie, ale Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. și ale Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co., inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Hotărârea Curții din 9 mai 2014 în cauza E-23/13 – Comisia elenă pentru piețele de capital (Directiva 2003/6/CE – Admisibilitate – Funcția judiciară sau administrativă – Cerere de informații – Obligația prevăzută de legislația națională de a se prezenta faptele care dau naștere la suspiciuni)

text:
               12.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/15

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 9 mai 2014
   în cauza E-23/13
   Comisia elenă pentru piețele de capital
   (Directiva 2003/6/CE – Admisibilitate – Funcția judiciară sau administrativă – Cerere de informații – Obligația prevăzută de legislația națională de a se prezenta faptele care dau naștere la suspiciuni)
   (2015/C 49/08)
   În cauza E-23/13, Comisia elenă pentru piețele de capital – CERERE formulată către Curte, întemeiată pe articolul 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, din partea Tribunalului administrativ al Principatului Liechtenstein (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) cu privire la interpretarea articolului 16 din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață), Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 9 mai 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Cerința prin care autoritatea ce solicită informații în conformitate cu articolul 16 din Directiva 2003/6/CE are obligația de a preciza faptele care dau naștere la suspiciuni nu este compatibilă cu Directiva 2003/6/CE.


title: Cauza C-138/14 P: Recurs introdus la 21 martie 2014 de Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 22 ianuarie 2014 în cauza T-468/12, Faktor B. i W. Gęsina/Comisia

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/11

         Recurs introdus la 21 martie 2014 de Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 22 ianuarie 2014 în cauza T-468/12, Faktor B. i W. Gęsina/Comisia
   (Cauza C-138/14 P)
   (2014/C 462/18)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (reprezentant: H. Mackiewicz, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 30 septembrie 2014, Curtea (Camera a opta) a respins recursul și a decis ca Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina și Gęsina Wojciech să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-426/08: Ordonanța președintelui Curții din 2 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/30

         Ordonanța președintelui Curții din 2 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cipru
   (Cauza C-426/08) (1)

   2009/C 205/52

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-441/13: Acțiune introdusă la 20 august 2013 — Makhlouf/Consiliul

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/39

         Acțiune introdusă la 20 august 2013 — Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-441/13)
   2013/C 325/64
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Eyad Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentanți: C. Rygaert și G. Karouni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2013/255/PESC din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei,

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-383/11, Makhlouf/Conseil (1).

      (1)  JO 2011, C 282, p. 30.


title: Cauza C-68/08: Ordonanța președintelui Curții din 16 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/18

         Ordonanța președintelui Curții din 16 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia
   (Cauza C-68/08) (1)

   (2009/C 6/34)

      Limba de procedură: estona

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-567/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos teismas (Lituania) la 2 noiembrie 2015 – UAB „LitSpecMet”/UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depą

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos teismas (Lituania) la 2 noiembrie 2015 – UAB „LitSpecMet”/UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depą
   (Cauza C-567/15)
   (2016/C 027/15)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „LitSpecMet”

      Pârâtă: UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas

      Cu participarea: UAB „Plienmetas”

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE (1) trebuie interpretat în sensul că o societate:

               —

               care a fost înfiinţată de o autoritate contractantă care se angajează în activităţi în domeniul transportului feroviar, și anume: gestionarea infrastructurii feroviare publice; transportul de pasageri și de mărfuri;

               —

               care se angajează în mod independent în activităţi comerciale, stabilește o strategie comercială, adoptă decizii privind condiţiile de desfășurare a activităţii sale (piaţa produselor, segmentul de clienţi etc.), participă pe o piaţă concurenţială în întreaga Uniune Europeană și în afara pieţei Uniunii, oferind servicii de fabricare și de reparare a materialului rulant și participă la proceduri de achiziţii publice care au legătură cu această activitate, urmărind să obţină comenzi din partea unor terţi (nu din partea societăţii-mamă);

               —

               care oferă servicii de reparare a materialului rulant fondatoarei sale pe baza unor tranzacţii interne, iar valoarea acestor servicii reprezintă 90 % din întreaga activitate a societăţii;

               —

               ale cărei servicii furnizate fondatoarei sale sunt destinate să asigure realizarea activităţii de transport de pasageri și de mărfuri a acesteia din urmă,
               nu trebuie considerată autoritate contractantă?

         În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene stabilește că societatea trebuie considerată autoritate contractantă în împrejurările arătate mai sus, articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că societatea își pierde calitatea de autoritate contractantă atunci când valoarea serviciilor de reparare a materialului rulant furnizate pe baza unor tranzacţii interne autorităţii contractante care este fondatoarea sa scade și constituie mai puţin de 90 % sau nu mai este partea principală a cifrei de afaceri totale din activitatea societăţii?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-288/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Energiewerke Nord/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Energiewerke Nord/Comisia
   (Cauza T-288/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Germania) (reprezentanți: T. Volz și B. Wißmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a efectelor juridice ale deciziei prin care Comisia a inițiat o procedură oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește legea germană privind energia din surse regenerabile

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-6/15: Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ocean ibiza — Mărcile naţionale figurative anterioare OC ocean club şi OC ocean club Ibiza — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/31

         Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza)
   (Cauza T-6/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ocean ibiza - Mărcile naţionale figurative anterioare OC ocean club şi OC ocean club Ibiza - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 243/32)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spania) (reprezentanţi: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto și E. Cebollero González, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 8 octombrie 2014 (cauza R 2207/2013-1) privind o procedură de opoziție între Marbella Atlantic Ocean Club şi Ice Mountain Ibiza

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Ice Mountain Ibiza, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza F-41/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 octombrie 2015 – FK/CEPOL

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/65

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 octombrie 2015 – FK/CEPOL
   (Cauza F-41/15) (1)

   (2015/C 381/91)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015, p. 28.


title: Cauza C-40/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 28 ianuarie 2011 — Yoshikazu Iida/Stadt Ulm

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 28 ianuarie 2011 — Yoshikazu Iida/Stadt Ulm
   (Cauza C-40/11)
   2011/C 145/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Yoshikazu Iida

      Pârât: Stadt Ulm

      Întrebările preliminare

   A.   Cu privire la articolele 2, 3 și 7 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație
       (1)
      :

               1.

               La o interpretare extensivă a articolului 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38/CE, în special în lumina articolelor 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, „membru de familie” înseamnă și un părinte cetățean al unui stat terț, al cărui copil, care nu se mai află în întreținerea părintelui respectiv, beneficiază de dreptul la liberă circulație în calitate de cetățean al Uniunii?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ: la o interpretare extensivă a articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE, în special în lumina articolelor 7 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, se aplică directiva părintelui menționat rămas în statul de origine al copilului, cetățean al Uniunii, chiar și în cazul în care acest părinte nu „însoțește” și nici nu „se alătură” copilului, care între timp a părăsit teritoriul statului membru de origine?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ: la o interpretare extensivă a articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE, rezultă de aici pentru acest părinte, în special în lumina articolelor 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, un drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni în statul de origine al copilului, cetățean al Uniunii, care este recunoscut cel puțin atât timp cât copilul se află în întreținerea părintelui, iar acesta din urmă își exercită în mod efectiv drepturile părintești?

         B.   Cu privire la dispozițiile coroborate ale articolului 6 alineatul (1) TUE și ale Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene:

               1.a)

               Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene este aplicabilă în temeiul articolului 51 alineatul (1) prima teză al doilea aspect din aceasta, în cazul în care obiectul litigiului depinde de aplicarea unei legi naționale (sau a unei părți dintr-o lege), prin intermediul căreia sunt transpuse și directive europene — dar nu numai acestea?

               1.b)

               În cazul unui răspuns negativ: este aplicabilă carta în conformitate cu articolul 51 alineatul (1) prima teză al doilea aspect din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în baza faptului că reclamantul beneficiază eventual de un drept de ședere conform dreptului Uniunii și că acesta ar putea avea dreptul, în conformitate cu articolul 5 alineatul 2 prima teză din Legea privind libera circulație a cetățenilor Uniunii [Freizügigkeitsgesetz/EU], la un permis de ședere de membru de familie pentru un cetățean al Uniunii, al cărui temei juridic îl constituie articolul 10 alineatul (1) prima teză din Directiva 2004/38/CE?

               1.c)

               În cazul unui răspuns negativ: ca o reflectare a jurisprudenței Curții în cauza ERT (Hotărârea Curții din 18 iunie 1991, cauza C-260/89, Rec., p. I-2925, punctele 41-45), este aplicabilă carta, conform articolului 51 alineatul (1) prima teză al doilea aspect, în cazul în care un stat membru limitează dreptul de ședere al tatălui, cetățean al unui stat terț, în întreținerea căruia se află fiica sa minoră, cetățean al Uniunii, care locuiește în principal într-un alt stat membru împreună cu mama sa, datorită activității salariate a acesteia?

               2.a)

               În cazul în care carta este aplicabilă, se poate deduce în mod direct din articolul 24 alineatul 3 al acestei carte un drept de ședere conform dreptului Uniunii recunoscut unui tată, cetățean al unui stat terț, cel puțin atât timp cât copilul, cetățean al Uniunii, se află în întreținerea părintelui, iar acesta din urmă exercită în mod efectiv drepturile părintești, chiar dacă copilul locuiește cea mai mare parte a timpului în alt stat membru?

               2.b)

               În cazul unui răspuns negativ: din dreptul la liberă circulație al copilului, cetățean al Uniunii, prevăzut la articolul 45 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborat, eventual, cu articolul 24 alineatul (3) din această cartă, rezultă un drept de ședere conform dreptului Uniunii al tatălui, cetățean al unui stat terț, drept recunoscut cel puțin atât timp cât copilul, cetățean al Uniunii, se află în întreținerea tatălui, iar acesta din urmă își exercită în mod efectiv drepturile părintești, astfel încât în special dreptul la liberă circulație al copilului, cetățean al Uniunii, să nu fie lipsit de efectul său util?

         C.   Cu privire la articolul 6 alineatul (3) TUE coroborat cu principiile generale ale dreptului Uniunii:

               1.

               Drepturile fundamentale „nescrise” ale Uniunii Europene, astfel cum au fost dezvoltate de jurisprudența Curții de Justiție, începând cu hotărârea pronunțată în cauza Stauder [în urma trimiterii preliminare din partea instanței] din Stuttgart (cauza 29/69, punctul 7) și mergând, de exemplu, până la cauza Mangold (cauza C-144/04, punctul 75), se aplică în totalitate, chiar și în cazul în care, Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene nu este aplicabilă în speță; cu alte cuvinte, drepturile fundamentale care își păstrează valabilitatea, conform articolului 6 alineatul (3) TUE, ca principii fundamentale generale ale dreptului Uniunii, există în mod autonom și independent, alături de noile drepturi fundamentale consacrate în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în temeiul articolului 6 alineatul (1) TUE?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ din principiile generale ale dreptului Uniunii poate rezulta, în vederea exercitării efective a drepturilor părintești, în special în lumina articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, un drept de ședere conform dreptului Uniunii în favoarea tatălui cu cetățenia unui stat terț al unui minor cetățean al Uniunii, care locuiește, împreună cu mama sa, datorită activității salariate a acesteia, într-un alt stat membru?

         D.   Cu privire la dispozițiile coroborate ale articolului 21 alineatul (1) TFUE și ale articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale:

   În cazul în care din articolul 6 alineatul (1) sau alineatul (3) TUE nu rezultă un drept de ședere al reclamantului conform dreptului Uniunii, ca o reflectare a jurisprudenței Curții în cauza Zhu și Chen (Hotărârea Curții din 19 octombrie 2004, cauza C-200/02, punctele 45-47), în vederea exercitării efective drepturilor părintești care rezultă din dreptul de liberă circulație al unei minore, cetățean al Uniunii, care locuiește în principal într-un alt stat membru împreună cu mama sa datorită activității salariate a acesteia, poate rezulta potrivit articolului 21 alineatul (1) TFUE, eventual în lumina articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, un drept de ședere în conformitate cu dreptul Uniunii pentru tatăl cetățean al unui stat terț pe teritoriul statului de origine al copilului cetățean al Uniunii?
   E.   Cu privire la articolul 10 din Directiva 2004/38/CE:

   În cazul în care se recunoaște existența unui drept de ședere, beneficiază un părinte cetățean al unui stat terț, precum reclamantul, de un drept la eliberarea unui „permis de ședere de membru de familie pentru un cetățean al Uniunii”, în conformitate eventual cu articolul 10 alineatul (1) prima teză din directivă?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (Text cu relevanță pentru SEE) — JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05 vol. 7, p. 56.


title: Cauza T-373/16: Acțiune introdusă la 13 iulie 2016 – Victaulic Europe/Comisia

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/20

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2016 – Victaulic Europe/Comisia
   (Cauza T-373/16)
   (2016/C 350/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Victaulic Europe (Nazareth, Belgia) (reprezentant: C. Fairpo, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei în măsura în care decizia califică în mod eronat sistemul de decizii fiscale anticipate privind profitul excedentar drept o schemă, nu identifică în mod corespunzător pretinsa măsură de ajutor de stat, consideră în mod eronat decizia fiscală anticipată privind profitul excedentar un ajutor de stat incompatibil în sensul articolului 107 TFUE și impune în mod eronat Belgiei să recupereze sume nedeterminabile de la beneficiarii deciziilor în temeiul sistemului de decizii fiscale anticipate privind profitul excedentar și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin calificarea în mod eronat a sistemului de decizii fiscale anticipate privind profitul excedentar drept schemă de ajutoare.

               2.

               Al doilea motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a analizat dacă pretinsele ajutoare au conferit efectiv un avantaj.

               3.

               Al treilea motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat sistemul de decizii fiscale anticipate privind profitul excedentar ca fiind selectiv.

               4.

               Al patrulea motiv, prin care se susține că obligarea Belgiei să recupereze pretinsele ajutoare încalcă principiul securității juridice.


title: Cauza T-272/11: Acțiune introdusă la 25 mai 2011 — Coin/OAPI — Dynamiki Zoi (Fitcoin)

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/26

         Acțiune introdusă la 25 mai 2011 — Coin/OAPI — Dynamiki Zoi (Fitcoin)
   (Cauza T-272/11)
   2011/C 226/54
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Coin SpA (Mestre, Italia) (reprezentanți: P. Perani și G. Ghisletti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dynamiki Zoi AE (Atena, Grecia)

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 februarie 2011 în cauza R 1836/2010-2;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate numai în măsura în care cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3725298 a fost admisă pentru produse din clasa 25 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Fitcoin”, pentru produse și servicii din clasele 16, 25, 28, 35, 36 și 41 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 3725298.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea nr. 109827 a mărcii comunitare figurative „coin”, pentru bunuri și servicii din clasele 16, 25, 28 și 35; înregistrarea nr. 3308401 a mărcii comunitare figurative „coin”, pentru bunuri și servicii din clasele 16, 25, 28 și 35; înregistrarea nr. 3364511 a mărcii comunitare figurative „coinyou”, pentru bunuri și servicii din clasele 16, 35 and 36; înregistrarea nr. 160126 a mărcii figurative italiene „coin”, pentru produse din clasa 25; înregistrarea nr. 253233 a mărcii figurative italiene „coin”, pentru produse din clasele 16, 25, 28, 35, 36 și 41; înregistrarea nr. 240305 a mărcii figurative italiene „coin”, pentru produse și servicii din clasele 16, 25, 35, 36 și 41; înregistrarea nr. 169548 a mărcii figurative italiene „coin”, pentru produse din clasele 16 și 28; înregistrarea nr. 240286 a mărcii figurative italiene „coin”, pentru produse din clasa 25; înregistrarea nr. R381015 a mărcii figurative internaționale „coin”, pentru produse și servicii din clasele 16, 25, 28, 35, 36 și 41; înregistrarea nr. R363492 a mărcii figurative internaționale „coin”, pentru produse și servicii din clasele 16, 28, 35, 36 și 41; înregistrarea nr. 260545 a mărcii figurative internaționale „coin”, pentru produse din clasa 25; înregistrarea nr. R299708 a mărcii figurative internaționale „coin”, pentru produse și servicii din clasele 35, 36 și 41; înregistrarea nr. 299710 a mărcii figurative internaționale „coin”, pentru produse din clasele 16 și 28; înregistrarea nr. R363491 a mărcii figurative internaționale „coin”, pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată și admite opoziția pentru produse din clasele 28 și 41 și respinge calea de atac în ceea ce privește celelalte produse și servicii, prin urmare, admite cererea pentru produse din clasele 16, 25, 28, 35, 36 și 41.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a luat în considerare numai unul dintre posibilele înțelesuri ale cuvântului FIT și, pe baza unei astfel de aprecieri parțiale, a considerat că exista un risc de confuzie în ceea ce privește partea principală a bunurilor și serviciilor în cauză.


title: Cauza T-330/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Ligny Pesca di Guaiana Francesco și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/38

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Ligny Pesca di Guaiana Francesco și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-330/08)
   (2008/C 272/78)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamante: Ligny Pesca di Guaiana Francesco și C. Snc (Trapani, Italia), Macaluso Gaetano (Palermo, Italia), Gallo (Salerno, Italia), Severino Pesca (Salerno, Italia), Gallo Pesca (Salerno, Italia), Fulvia di Pappalardo Luigi Matteo (Cetara, Italia), Federazione Nazionale delle Imprese di Pesca (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Clarizia, avvocato, P. Ziotti, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Admiterea cererilor formulate în partea introductivă a acțiunii și, în consecință, anularea regulamentului care a interzis, începând cu 16 iunie 2008, pescuitul de ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană de către navele de pescuit cu plase-pungă care arborează pavilionul Italiei (articolul 1 din regulament) și a obligat operatorii comunitari, începând cu 16 iunie 2008, să nu accepte debarcarea, plasarea în cuști în scopul îngrășării sau al creșterii ori transbordarea în apele sau în porturile comunitare a tonului roșu capturat în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană de către navele menționate mai sus [articolul 3 alineatul (1) din regulament].

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, inclusiv a cheltuielilor de asistență legală ale reclamantelor.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauzele T-305/08 Republica Italiană/Comisia și T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia. Se invocă în special caracterul eronat al temeiului juridic al regulamentului atacat, în măsura în care articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 237) nu este adecvat pentru adoptarea măsurilor cuprinse în regulamentul atacat, care ar fi impus recurgerea la dispoziția diferită cuprinsă la articolul 26 alineatele (2) și (3) din același regulament.


title: Cauza C-374/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 7 iulie 2016 – Rochus Geissel, în calitate de lichidator al RGEX GmbH i. L./Finanzamt Neuss

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 7 iulie 2016 – Rochus Geissel, în calitate de lichidator al RGEX GmbH i. L./Finanzamt Neuss
   (Cauza C-374/16)
   (2016/C 392/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Rochus Geissel, în calitate de lichidator al RGEX GmbH i. L.

      Intimat: Finanzamt Neuss

      Întrebările preliminare

               1)

               Factura necesară pentru exercitarea dreptului de deducere în temeiul articolului 168 litera (a) coroborat cu articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) menționează „adresa completă” în sensul articolului 226 punctul (5) din această directivă atunci când factura emisă de întreprinderea prestatoare pentru serviciile prestate indică o adresă de corespondență poștală, la care întreprinderea prestatoare nu desfășoară însă nicio activitate economică?

               2)

               Articolul 168 litera (a) coroborat cu articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, având în vedere principiul efectivității, se opune unei practici naționale potrivit căreia buna-credință a clientului cu privire la îndeplinirea condițiilor de deducere se ia în considerare numai în afara procedurii de stabilire a taxei, în cadrul unei proceduri separate inițiate pentru motive de echitate? Se poate invoca în acest sens articolul 168 litera (a) coroborat cu articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-550/13: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2013 — Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/17

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2013 — Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza T-550/13)
   2013/C 377/40
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias, X. Basakou și A. Vasilopoulou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în parte a deciziei finale și definitive a Comisiei din 13 august 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2013) 5225] (JO L 219, p. 49, în măsura în care privește Republica Elenă), precum și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Prin intermediul primului motiv de anulare, privind corecția aplicată schemei de sprijin pentru prelucrarea piersicilor și a perelor, Republica Elenă arată că decizia de a aplica, după mai mult de patru ani de inacțiune a Comisiei, corecții în anul 2013 pentru exercițiile 2006 și 2007, referitor la deficiențe ale sistemului de control care fuseseră deja constatate în 2008, încalcă principiul general al securității juridice, al termenului rezonabil și al acțiunii în timp util a Comisiei, întrucât durata excesivă nejustificată a termenului procedural a luat complet prin surprindere Republica Elenă pe plan bugetar și îi aduce prejudicii în contextul bugetar actual.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv de anulare, privind corecția aplicată schemei de sprijin pentru prelucrarea piersicilor și a perelor, Republica Elenă arată că Comisia, ajungând la concluzia că nu au fost efectuate două controale esențiale și propunând o corecție forfetară de 10 %, a săvârșit o eroare de fapt și a motivat decizia în mod cu totul insuficient, iar procentul menționat nu ar trebui în niciun caz să depășească 5 % aplicabil cazurilor în care se constată deficiențe în cadrul controalelor esențiale.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv de anulare, Republica Elenă susține că, în ceea ce privește corecția în domeniul POSEI — insulele mici din Marea Egee, decizia Comisiei este lipsită de o motivare specifică susceptibilă să justifice corecția aplicată.


title: Cauza T-419/17: Acțiune introdusă la 4 iulie 2017 – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/55

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2017 – Mendes/EUIPO – Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Cauza T-419/17)
   (2017/C 277/80)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Mendes SA (Lugano, Elveția) (reprezentant: G. Carpineti, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Actial Farmaceutica Srl (Roma, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „VSL#3” – marca Uniunii Europene nr. 1 437 789

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 mai 2017 în cauza R 1306/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal, anularea deciziei atacate a camerei de recurs a OAPI, în sensul și potrivit articolului 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate a camerei de recurs a OAPI, în sensul și potrivit articolului 51 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene;

               —

               indiferent de situație, să se dispună că reclamantei i se vor rambursa în totalitate cheltuielile de procedură sau cel puțin că fiecare parte suportă în totalitate propriile cheltuieli de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


               13.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/26

         Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, de către Oslo tingrett la data de 31 august 2016 în cauza Mobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring
   (Cauza E-11/16)
   (2017/C 120/14)
   Prin scrisoarea din 31 august 2016, înregistrată la grefa Curții la data de 7 septembrie 2016, Oslo tingrett (Tribunalul districtual Oslo) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere de aviz consultativ în cauza YMobil Betriebskrankenkasse/Tryg Forsikring, cuprinzând două întrebări, expuse în continuare.
   Întrebarea 1, privind interpretarea articolul 85 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind coordonarea sistemelor de securitate socială:
   Atunci când o instituție din țara de origine a părții prejudiciate, care este responsabilă pentru acordarea prestațiilor în conformitate cu legislația respectivei țări „subrogată” în dreptul pe care partea prejudiciată îl are împotriva unei „părți terțe”, alte state SEE trebuie să recunoască subrogarea instituției. Acest lucru înseamnă:

               —

               că alte state SEE trebuie să recunoască transferul creanței de la partea prejudiciată la instituție și că existența și conținutul creanței sunt reglementate de legislația țării de origine,

               —

               că alte state SEE trebuie să recunoască transferul creanței de la partea prejudiciată la instituție și că existența și conținutul creanței sunt reglementate de legislația țării în care s-a înregistrat prejudiciul sau

               —

               că alte state SEE trebuie să recunoască transferul creanței de la partea prejudiciată la instituție, dar că Regulamentul privind coordonarea sistemelor de securitate socială nu are nicio influență asupra opțiunii privind legea care va reglementa existența și conținutul creanței?

         Întrebarea 2, privind interpretarea articolul 85 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind coordonarea sistemelor de securitate socială:
   În cazul în care instituția responsabilă de furnizarea prestațiilor are un drept direct împotriva părții terțe, un alt stat SEE recunoaște acest drept. Acest lucru înseamnă:

               —

               că alte state SEE trebuie să recunoască dreptul integral, inclusiv că existența și conținutul său depind de legislația țării de origine sau

               —

               că alte state SEE trebuie să recunoască dreptul, sub rezerva acestor restricții care rezultă din normele de drept din țara în care s-a înregistrat prejudiciul?


title: Cauzele conexate C-144/13, C-154/13 și C-160/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën/X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13) (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Deduceri — Scutiri — Livrări de proteze dentare)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën/X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)
   (Cauzele conexate C-144/13, C-154/13 și C-160/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Deduceri - Scutiri - Livrări de proteze dentare))
   (2015/C 138/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: VDP Dental Laboratory NV (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën (C-154/13, C-160/13)

      Pârâți: Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 168 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75/CE a Consiliului din 20 decembrie 2007, trebuie interpretat în sensul că, atunci când scutirea de taxa pe valoarea adăugată prevăzută de dreptul național este incompatibilă cu Directiva 2006/112, articolul 168 menționat nu permite unei persoane impozabile să beneficieze de această scutire pretinzând în același timp dreptul de deducere.

               2)

               Articolul 140 literele (a) și (b) și articolul 143 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75, trebuie interpretate în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată pe care o prevăd se aplică achiziției intracomunitare și importului definitiv de proteze dentare livrate de dentiști și de tehnicienii dentari în cazul în care statul membru de livrare sau de import nu a pus în aplicare reglementarea tranzitorie prevăzută la articolul 370 din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75.

               3)

               Articolul 140 literele (a) și (b) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/75, trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată menționată la această dispoziție se aplică și în cazul în care achiziția intracomunitară de proteze dentare provine dintr-un stat membru care a pus în aplicare regimul derogatoriu și tranzitoriu prevăzut la articolul 370 din această directivă.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza C-248/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 7 iulie 2009 — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 7 iulie 2009 — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-248/09)
   2009/C 220/43
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SIA Pakora Pluss

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care a fost completată o declarație de încărcare, însă nu au fost întocmite documentele prevăzute la articolul 448 din Regulamentul nr. 2454/93 (autoritățile vamale germane nu au notificat în mod corespunzător solicitarea companiei maritime autorităților vamale letone), se poate considera că formalitățile de export au fost efectuate astfel cum prevede punctul 1 [din capitolul 5 din anexa IV] din Actul de aderare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, se poate considera, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, că normele aplicabile procedurilor vamale (Regulamentele nr. 2913/92 și 2454/93) nu sunt în mod absolut necesar aplicabile?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, trebuie interpretat punctul 1 din capitolul 5 din anexa IV la Actul de aderare la Uniunea Europeană în sensul că, dacă un produs transportat în Comunitatea extinsă după ce a făcut obiectul formalităților de export nu este pus în liberă circulație, nu va beneficia de scutirea de taxe vamale și alte măsuri vamale, deși nu exista nicio îndoială asupra caracterului comunitar al acestui produs? Altfel spus, întrebarea dacă procedura de punere în liberă circulație a fost sau nu îndeplinită este sau nu este decisivă în circumstanțele din speță?

               4)

               Este necesar să se includă taxa pe valoarea adăugată între taxele de import în sensul articolului 4 alineatul (10) din Regulamentul nr. 2913/92?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare, obligația de plată a taxei pe valoarea adăugată datorată, cu titlu de drepturi vamale la importul produsului, revine principalului obligat sau destinatarului final al produsului? Obligația amintită poate fi divizată, și în ce condiții?


title: Cauza C-440/07 P: Ordonanța Curții din 9 iunie 2010 — Comisia Europeană/Schneider Electric SA, Republica Federală Germania, Republica Franceză (Recurs — Anulare în parte a hotărârii atacate — Litigiu în stare de judecată — Răspunderea extracontractuală a Comunității — Evaluarea prejudiciului)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/13

      Ordonanța Curții din 9 iunie 2010 — Comisia Europeană/Schneider Electric SA, Republica Federală Germania, Republica Franceză
      (Cauza C-440/07 P) (1)

      (Recurs - Anulare în parte a hotărârii atacate - Litigiu în stare de judecată - Răspunderea extracontractuală a Comunității - Evaluarea prejudiciului)
      (2010/C 288/20)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Petite, F. Arbault, T. Christoforou, R. Lyal și C-F Durand, agenți)

         Celelalte părți în proces: Schneider Electric SA (reprezentanți: M. Pittie și A. Winckler, avocați), Republica Federală Germania, Republica Franceză

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) din 11 iulie 2007, Schneider Electric SA/Comisia (T-351/03) prin care Tribunalul a obligat Comunitatea Europeană la plata, pe de o parte, a cheltuielilor efectuate de Schneider Electric pentru a participa la reluarea procedurii de control al compatibilității cu piața comună a operațiunii de concentrare economică, intervenită după pronunțarea Hotărârilor Tribunalului din 22 octombrie 2002, Schneider Electric/Comisia (T-310/01 și T-77/02), și, pe de altă parte, a două treimi din prejudiciul suferit de Schneider Electric corespunzător valorii reducerii prețului de cesionare a societății Legrand SA pe care Schneider Electric a trebuit să o consimtă în favoarea cesionarului în schimbul prelungirii termenului realizării efective a vânzării societății Legrand până la 10 decembrie 2002 — Condiții de angajare a răspunderii extracontractuale a Comunității — Noțiunile de culpă, de prejudiciu și de cauzalitate directă între comportamentul culpabil și prejudiciul suferit — Încălcare „suficient de gravă” a dreptului comunitar care viciază o procedură de control al compatibilității unei operațiuni de concentrare economică cu piața comună

         Dispozitivul

                  1.

                  Stabilește la suma de 50 000 de euro cuantumul prejudiciului reparabil prevăzut la punctul 3 al dispozitivului Hotărârii Curții de Justiție a Comunităților Europene din 16 iulie 2009, Comisia/Schneider Electric (C-440/07 P, nepublicată încă în Repertoriu).

                  2.

                  Respinge cererea formulată de Schneider Electric SA privind cheltuielile de judecată.

         (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-335/08: Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — BNP Paribas și BNL/Comisia (Ajutoare de stat — Măsuri luate de autoritățile italiene în favoarea anumitor bănci restructurate — Regim de realiniere a valorilor fiscale ale activelor — Decizie prin care schema de ajutor este calificată drept incompatibilă cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutorului — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Admisibilitate — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Caracter selectiv — Obligația de motivare)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/39

         Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2010 — BNP Paribas și BNL/Comisia
   (Cauza T-335/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Măsuri luate de autoritățile italiene în favoarea anumitor bănci restructurate - Regim de realiniere a valorilor fiscale ale activelor - Decizie prin care schema de ajutor este calificată drept incompatibilă cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutorului - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Admisibilitate - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Caracter selectiv - Obligația de motivare)
   2010/C 221/62
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: BNP Paribas (Paris, Franța) și Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (Roma, Italia) (reprezentanți: R. Silvestri, G. Escalar și M. Todino, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/711/CE a Comisiei din 11 martie 2008 privind ajutorul de stat C 15/07 (ex NN 20/07) pus în aplicare de Italia, privind stimulentele fiscale în favoarea anumitor instituții de credit restructurate (JO L 237, p. 70)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă BNP Paribas și Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza F-6/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 octombrie 2010 — Fares/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali — Încadrare în grad — Luare în considerare a experienței profesionale)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/59

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 octombrie 2010 — Fares/Comisia
   (Cauza F-6/09) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Încadrare în grad - Luare în considerare a experienței profesionale)
   2011/C 30/112
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Soukaïna Fares (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de încadrare a reclamantei în grupa de funcții III, gradul 8.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Comisiei Europene prin care doamna Fares a fost încadrată în gradul 8 din grupa de funcții III a agenților contractuali, astfel cum rezultă această decizie din contractul de agent contractual al doamnei Fares din 28 martie 2008.

               2.

               Comisia suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009, p. 54.


title: Cauza T-267/10: Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Land Wien/Comisia

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/42

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2010 — Land Wien/Comisia
   (Cauza T-267/10)
   ()
   2010/C 234/76
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Land Wien (reprezentant: W.-G. Schärf, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 25 martie 2010;

               —

               constatarea faptului că, în măsura în care reclamantului nu i-au fost transmise toate documentele solicitate referitoare la extinderea unităților 3 și 4 ale centralei nucleare din Mochovce, Comisia abținându-se să acționeze în sensul articolului 265 TFUE, cu încălcarea, prin urmare, [a articolului 2] alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, Comisia Europeană a încălcat Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1),

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului, Land Wien.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul atacă Decizia Comisiei din 25 martie 2010 de încheiere a procedurii privind plângerea acestuia referitoare la finalizarea construirii unităților 3 și 4 ale centralei nucleare din Mochovce, în Slovacia. În plus, reclamantul susține că nu a primit din partea Comisiei toate documentele solicitate privind extinderea unităților 3 și 4 ale centralei nucleare Mochovce și că, prin urmare, Comisia s-a abținut să acționeze în sensul articolului 265 TFUE.
   În motivarea acțiunii, reclamantul susține că, prin Decizia din 25 martie 2010, Comisia nu a luat în considerare Directiva 2003/35/CE (2) și dreptul fundamental consacrat la articolul 37 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   În legătură cu solicitarea sa de informații, reclamantul susține că tratamentul incorect care i-a fost aplicat încalcă articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. De asemenea, a fost încălcat și articolul 7 din Regulamentul nr. 1049/2001.
   Pe de altă parte, reclamantul consideră că, prin abținerea de a acționa în ceea ce privește plângerea și solicitarea de informații, Comisia și-a încălcat și obligațiile de a acționa prevăzute în Tratatul Euratom și descrise mai detaliat în Hotărârea Curții din 27 octombrie 2009, ČEZ (cauza C-115/08, nepublicată încă în Repertoriu).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8).


title: Cauze conexate C-215/13 P și C-216/13 P: Ordonanța președintelui Curții din 31 martie 2014 – Acron OAO, Dorogobuzh OAO/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Fertilizers Europe

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/22

         Ordonanța președintelui Curții din 31 martie 2014 – Acron OAO, Dorogobuzh OAO/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Fertilizers Europe
   (Cauze conexate C-215/13 P și C-216/13 P) (1)

   2014/C 253/31
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza F-158/12: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/30

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-158/12)
   2013/C 86/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se respinge cererea de angajare a reclamantului în calitate de agent contractual în cadrul grupei de funcții III care a fost formulată de Oficiul Infrastructură și Logistică din Luxemburg și repararea prejudiciului material suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei șefului Unității „Recrutare și încetarea serviciului” (DG HR.B.2) a Comisiei Europene din 6 martie 2012 prin care a fost respinsă cererea de angajare a reclamantului în calitate de agent contractual în cadrul grupei de funcții III care fusese formulată de Oficiul Infrastructură și Logistică din Luxemburg;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material cauzat reclamantului prin decizia atacată ce urmează a fi evaluat corespunzător diferenței dintre retribuțiile aferente grupei de funcții III începând din luna octombrie 2011 și cele pe care acesta a continuat să le primească în calitate de agent contractual încadrat în grupa de funcții I, majorat cu dobânzile aferente de la data scadenței fiecărei plăți lunare a salariului până la plata lor efectivă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-601/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Othman/Consiliul

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/20

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Othman/Consiliul
   (Cauza T-601/14)
   2014/C 361/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Razan Othman (Damasc, Siria) (reprezentanți: E. Ruchat și C. Cornet d’Elzius, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantului drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei 2014/309/PESC din 28 mai 2014 și a actelor subsecvente de punere în executare a acesteia, în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p. 13.


title: Cauza C-502/13: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/49

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-502/13)
   2013/C 344/86
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac, C. Soulay, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea unei cote de TVA de 3 % cărților digitale (sau cărților electronice), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96-99, 110 și 114 din Directiva TVA (1) coroborate cu anexele II și III la această directivă și cu regulamentul acesteia de punere în aplicare (2);

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, Comisia invocă un motiv unic întemeiat pe nerespectarea Directivei TVA de către legislația națională, care supune livrarea de cărți electronice unei cote reduse suplimentar, de 3 %, începând cu 1 ianuarie 2012.
   În opinia Comisiei, aplicarea unei cote reduse de TVA este incompatibilă cu interpretarea literală a articolelor 96 și 98 din Directiva TVA, întrucât o asemenea cotă poate fi aplicată numai livrărilor de bunuri și prestărilor de servicii din categoriile prevăzute în anexa III la această directivă. În lipsa menționării exprese, în această anexă, a livrării de cărți digitale, acestea nu pot beneficia de o cotă redusă de TVA. Această concluzie este confirmată, de altfel, prin interpretarea literală a articolul 98 alineatul (2) al doilea paragraf, care exclude expres de la beneficiul cotei reduse de TVA serviciile prestate pe cale electronică. În sfârșit, în susținerea acțiunii, Comisia arată că, la 9 februarie 2011, comitetul TVA a adoptat în unanimitate orientări în temeiul cărora cotele reduse de TVA nu se aplică livrării de cărți digitale.
   De asemenea, Comisia consideră că această cotă redusă de 3 %, cu alte cuvinte o cotă inferioară cotei minime de 5 %, prevăzută la articolul 99 din Directiva TVA, aplicată livrării de cărți digitale nu poate face obiectul derogării prevăzute la articolul 110 din Directiva TVA și nici nu se poate conforma articolului 114 din aceeași directivă.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 282/2011 al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei TVA (JO L 77, p. 1).


title: Cauza C-587/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 18 decembrie 2014 – Aurel Moldovan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 18 decembrie 2014 – Aurel Moldovan/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Cauza C-587/14)
      (2015/C 107/22)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: Aurel Moldovan

         Pârâtă: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere dispozițiile Legii nr. 9/20 12 și obiectul taxei prevăzute de această lege, este necesar să se considere că articolul 110 din TFUE trebuie interpretat ca opunându-se instituirii de către un stat membru UE a unei taxe pentru emisii poluante, aplicabilă în momentul înmatriculării autovehiculelor provenite dintr-un alt stat UE, taxă care nu se aplică la înmatricularea cu ocazia transferului dreptului de proprietate asupra autovehiculelor interne pentru care a fost achitată deja o astfel de taxă sau una similară, in condițiile în care valoarea acestei taxe reziduale încorporată în valoarea autovehiculelor de pe piața internă este inferioară noii taxe?

                  2)

                  Având in vedere dispozițiile Legii nr. 9/2012 și obiectul taxei prevăzute de această lege, este necesar să se considere că articolul 110 din TFUE trebuie interpretat ca opunându-se instituirii de către un stat membru UE a unei taxe pentru emisii poluante, aplicabilă în momentul înmatriculării autovehiculelor provenite dintr-un alt stat UE, taxă care se plătește pentru autovehiculele interne doar la transferul dreptului de proprietate asupra unui astfel de autovehicul, cu rezultatul că un autovehicul extern nu poate fi folosit fără plata taxei, in timp ce un autovehicul intern poate fi folosit nelimitat în timp fără plata taxei până la momentul și dacă se realizează un transfer al dreptului de proprietate asupra autovehiculului respectiv, urmat de înmatricularea noului proprietar?


               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/1

         (2007/C 183/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 170, 21.7.2007

   Publicații anterioare

      JO C 155, 7.7.2007

      JO C 140, 23.6.2007

      JO C 129, 9.6.2007

      JO C 117, 26.5.2007

      JO C 96, 28.4.2007

      JO C 95, 28.4.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-495/13: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Sales & Solutions/OAPI — Inceda Holding (Watt)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/61

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Sales & Solutions/OAPI — Inceda Holding (Watt)
   (Cauza T-495/13)
   2013/C 344/112
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: K. Gründig-Schnelle, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Inceda Holding GmbH (Köln, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 iulie 2013 în cauza R 1193/2012-4;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „Watt” pentru servicii din clasele 35, 39 și 42 — cererea de înregistrare nr. 1 090 471

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Inceda Holding

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea s-a întemeiat pe articolul 52 alineatul (1) litera (a) și pe articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-131/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgia) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) [Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Articolul 3 — Prescrierea acțiunii — Termen — Norme sectoriale — Regulamentul (CE) nr. 2571/97 — Aplicare diferențiată a normelor privind prescripția în cazul unei abateri săvârșite de beneficiarul subvenției sau de cocontractanții acestuia]

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgia) — Corman SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Cauza C-131/10) (1)

   (Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Articolul 3 - Prescrierea acțiunii - Termen - Norme sectoriale - Regulamentul (CE) nr. 2571/97 - Aplicare diferențiată a normelor privind prescripția în cazul unei abateri săvârșite de beneficiarul subvenției sau de cocontractanții acestuia)
   2011/C 55/28
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Corman SA

      Pârât: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) — Interpretarea articolului 3 alineatele (1) și (3) din Regulamentul nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166) — Stabilirea termenului de prescripție a acțiunii — Aplicabilitatea dispozițiilor sectoriale comunitare sau naționale în domeniu — Aplicare diferită a dispozițiilor privind prescripția în cazul unei abateri săvârșite de beneficiarul subvenției sau de cocontractanții beneficiarului?

      Dispozitivul

               1.

               În măsura în care nu prevede o regulă de prescriere a acțiunii aplicabilă încasării garanțiilor constituite în cadrul operațiunilor de licitație în sectorul untului, al untului concentrat și al smântânii, Regulamentul (CE) nr. 2571/97 al Comisiei din 15 decembrie 1997 privind vânzarea untului la preț redus și acordarea de ajutoare pentru smântâna, untul și untul concentrat utilizate la fabricarea de produse de patiserie, înghețată și alte produse alimentare nu constituie o normă sectorială care prevede un „termen mai scurt” în sensul articolului 3 alineatul (1) primul paragraf a doua teză din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene. Prin urmare, termenul de prescripție de patru ani definit la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf prima teză din acest din urmă regulament se aplică unei astfel de încasări, însă sub rezerva posibilității pe care o păstrează statele membre, în temeiul alineatului (3) al articolului 3 menționat, de a prevedea termene de prescripție mai lungi.

               2.

               În cazul în care urmăresc o abatere în sensul articolului 1 din Regulamentul nr. 2988/95, statele membre păstrează posibilitatea de a aplica termene de prescripție mai lungi în sensul articolului 3 alineatul (3) din acest regulament, inclusiv, în contextul Regulamentului nr. 2571/97, în situații în care abaterile pentru care trebuie să răspundă ofertantul declarat câștigător au fost săvârșite de cocontractanții acestuia.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-47/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH/Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 5 punctul 1 — Competență în materie contractuală — Articolul 5 punctul 3 — Competență în materie delictuală — Articolele 18-21 — Contract individual de muncă — Contract de director de societate — Încetare a contractului — Motive — Executare defectuoasă a mandatului și comportament ilicit — Acțiune în constatare și în despăgubire — Noțiunea „contract individual de muncă”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH/Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim
   (Cauza C-47/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 5 punctul 1 - Competență în materie contractuală - Articolul 5 punctul 3 - Competență în materie delictuală - Articolele 18-21 - Contract individual de muncă - Contract de director de societate - Încetare a contractului - Motive - Executare defectuoasă a mandatului și comportament ilicit - Acțiune în constatare și în despăgubire - Noțiunea „contract individual de muncă”])
   (2015/C 363/10)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH

      Pârât: Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile secțiunii 5 din capitolul II (articolele 18-21) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care o societate cheamă în judecată o persoană care a exercitat funcțiile de director și de administrator al acestei societăți în scopul de a se constata fapte culpabile comise de persoana respectivă în exercitarea funcțiilor și de a obține o despăgubire pentru acestea, se opun aplicării articolului 5 punctele 1 și 3 din acest regulament cu condiția ca persoana menționată, în calitate de director și de administrator, să fi îndeplinit o anumită perioadă, pentru societatea respectivă și sub îndrumarea acesteia, prestații în schimbul cărora primea o remunerație, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2)

               Articolul 5 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că acțiunea formulată de o societate împotriva fostului său administrator din cauza unei pretinse neîndepliniri a obligațiilor care îi incumbă conform dreptului societăților intră sub incidența noțiunii „materie contractuală”. În lipsa unei prevederi derogatorii în statutele societății sau în orice alt document, revine instanței de trimitere sarcina de a determina locul în care administratorul și-a desfășurat în mod efectiv și preponderent activitățile în cadrul executării contractului, cu condiția ca prestarea serviciilor în locul respectiv să nu fie contrară voinței părților astfel cum aceasta rezultă din acordurile încheiate între ele.

               3)

               În împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care o societate îl cheamă în judecată pe fostul său administrator din cauza unui pretins comportament ilicit, articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că această acțiune intră sub incidența materiei delictuale atunci când comportamentul reproșat nu poate fi considerat drept o neîndeplinire a obligațiilor care incumbă administratorului conform dreptului societăților, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. Revine acesteia sarcina de a identifica, pe baza împrejurărilor de fapt ale cauzei, factorul de legătură cel mai strâns cu locul evenimentului cauzator care se află la originea prejudiciului și cu locul materializării acestuia.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-554/11: Ordonanța Tribunalului din 1 octombrie 2013 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Acțiune în anulare — Finanțarea de către Uniune Europeană a anumitor proiecte în Tunisia, în cadrul programului EuropeAid — Dezvoltarea unui sistem informatic integrat pentru organizarea judiciară din Tunisia — Recuperarea de către Comisie a creanțelor datorate Tunisiei de către un terț — Notă de debit — Acte care nu pot fi disociate de contract — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate” )

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/55

         Ordonanța Tribunalului din 1 octombrie 2013 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-554/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Finanțarea de către Uniune Europeană a anumitor proiecte în Tunisia, în cadrul programului EuropeAid - Dezvoltarea unui sistem informatic integrat pentru organizarea judiciară din Tunisia - Recuperarea de către Comisie a creanțelor datorate Tunisiei de către un terț - Notă de debit - Acte care nu pot fi disociate de contract - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
   2013/C 344/98
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis și N. Theologou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și S. Bartelt, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care se refuză regularizarea sumelor pretins datorate și prin care se solicită reclamantei restituirea sumei de 281 270 plătite în baza contractului EuropeAid/124378/D/SER/TN (nr. 2007/145-464), comunicată reclamantei prin scrisoarea din 8 august 2011 (C & F/2011/D/001101), precum și a notei de debit nr. 3241108036, primită de reclamantă la 17 august 2011, și a tuturor deciziilor aferente ale Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-203/10: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2010 — Stichting Woonpunt și alții/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/51

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2010 — Stichting Woonpunt și alții/Comisia
   (Cauza T-203/10)
   2010/C 179/87
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Stichting Woonpunt (Beek, Țările de Jos), Stichting Com.wonen (Rotterdam, Țările de Jos), Woningstichting Haag Wonen (Haga, Țările de Jos), Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Țările de Jos) (reprezentanți: E. Henny, T. Ottervanger și P. Glazener, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei Comisiei în ceea ce privește ajutorul existent, în conformitate cu articolul 263 TFUE;

               —

               anularea deciziei Comisiei în ceea ce privește ajutoarele noi, în conformitate cu articolul 263 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 privind ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 (Țările de Jos) — ajutor existent și ajutor destinat unui proiect special în favoarea societăților pentru locuințe sociale.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive. Motivele și principalele argumente sunt similare celor din cauza T-202/10, Stichting Woonlinie și alții/Comisia.
   În susținerea celui de al doilea capăt de cerere, reclamantele invocă trei motive suplimentare.
   În primul rând, Comisia a încălcat articolele 107 TFUE și 108 TFUE și Regulamentul nr. 659/1999 (1) întrucât a considerat că ajutoarele destinate proiectului în favoarea zonelor urbane aflate în declin făceau parte dintr-o schemă existentă de ajutoare și a impus condiții obligatorii fără a urma procedura prevăzută în Regulamentul nr. 659/1999.
   În al doilea rând, în opinia reclamantelor Comisia a stabilit în mod greșit că nu este îndeplinit al patrulea criteriu din Hotărârea Altmark (2) întrucât societățile pentru locuințe sociale nu au fost selectate pe baza unei proceduri de cerere de ofertă. Comisia avea obligația să analizeze numai dacă măsura era eficientă.
   În al treilea rând, în opinia reclamantelor Comisia avea obligația să analizeze dacă exista o supracompensație pentru serviciul de interes economic general.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (2)  Hotărârea Curții din 24 iulie 2003, Altmark Trans (C-280/00, Rec., p. I-7747).


title: Cauza T-586/08: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2010 — Kerma/OAPI (BIOPIETRA) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare BIOPIETRA — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/40

      Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2010 — Kerma/OAPI (BIOPIETRA)
      (Cauza T-586/08) (1)

      („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare BIOPIETRA - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
      (2010/C 161/62)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Kerma SpA (Raffa di Puegnago sul Garda, Italia) (reprezentant: A. Manzoni, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Montalto, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 16 octombrie 2008 (cauza R 889/2008-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal BIOPIETRA drept marcă comunitară

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Kerma SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-475/07: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Dow AgroSciences și alții/Comisia [ Produse de uz fitosanitar — Substanța activă trifluralin — Neincludere în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Acțiune în anulare — Procedură de evaluare — Studiu nou și studiu suplimentar — Termene — Noțiunea risc și noțiunea pericol — Eroare vădită de apreciere — Proiect de raport de reexaminare — Proiect de directivă sau de decizie — Termene — Consecințele unei eventuale încălcări — Încredere legitimă — Principiul proporționalității — Decizia 1999/468/CE, denumită comitologie — Regulamentul (CE) nr. 850/2004 — Articolul 3 alineatul (3) — Excepție de nelegalitate ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/35

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Dow AgroSciences și alții/Comisia
   (Cauza T-475/07) (1)

   (Produse de uz fitosanitar - Substanța activă trifluralin - Neincludere în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Acțiune în anulare - Procedură de evaluare - Studiu nou și studiu suplimentar - Termene - Noțiunea «risc» și noțiunea «pericol» - Eroare vădită de apreciere - Proiect de raport de reexaminare - Proiect de directivă sau de decizie - Termene - Consecințele unei eventuale încălcări - Încredere legitimă - Principiul proporționalității - Decizia 1999/468/CE, denumită «comitologie» - Regulamentul (CE) nr. 850/2004 - Articolul 3 alineatul (3) - Excepție de nelegalitate)
   2011/C 311/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Regatul Unit) și celelalte 20 de reclamante ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Parpala și B. Doherty, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/629/CE a Comisiei din 20 septembrie 2007 privind neincluderea trifluralinului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță (JO L 255, p. 42)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Dow AgroSciences Ltd și celelalte 20 de reclamante ale căror nume figurează în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-339/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Christopher Seagon, avocat, lichidator al societății Frick Teppichboden Supermärkte GmbH/Deko Marty Belgium NV (Cooperare judiciară în materie civilă — Proceduri de insolvență — Instanță competentă)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Christopher Seagon, avocat, lichidator al societății Frick Teppichboden Supermärkte GmbH/Deko Marty Belgium NV
   (Cauza C-339/07) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Proceduri de insolvență - Instanță competentă)
   (2009/C 82/07)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Christopher Seagon, lichidator al societății Frick Teppichboden Supermärkte GmbH

      Pârâtă: Deko Marty Belgium NV
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143) și a articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competența instanței statului membru pe teritoriul căruia se află centrul intereselor principale ale debitorului în privința unor hotărâri care derivă direct din procedurile de insolvență și sunt strâns legate de acestea — Acțiune (Insolvenzanfechtungsklage) care are ca obiect restituirea plății efectuate de către debitor către o societate cu sediul social în alt stat membru
   Dispozitivul
   Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că instanțele statului membru pe teritoriul căruia a fost deschisă procedura de insolvență sunt competente să se pronunțe asupra unei acțiuni revocatorii formulate în cadrul procedurii de insolvență și îndreptate împotriva unui pârât care are sediul social într-un alt stat membru.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-426/11: Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2013 — Maharishi Foundation/OAPI (MÉDITATION TRANSCENDANTALE) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MÉDITATION TRANSCENDANTALE — Motiv absolut de refuz — Decizie a camerei de recurs de trimitere a cauzei examinatorului spre soluționare — Articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Admisibilitate — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 — Public relevant” ]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/17

         Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2013 — Maharishi Foundation/OAPI (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)
   (Cauza T-426/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MÉDITATION TRANSCENDANTALE - Motiv absolut de refuz - Decizie a camerei de recurs de trimitere a cauzei examinatorului spre soluționare - Articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Admisibilitate - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 - Public relevant)
   2013/C 79/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Maharishi Foundation Ltd (Saint-Hélier, Jersey) (reprezentant: A. Meijboom, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs de OAPI din 6 aprilie 2011 (cauza R 1294/2010-2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal MÉDITATION TRANSCENDANTALE ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Maharishi Foundation Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011


title: Cauza C-224/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/100/CE — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-224/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/100/CE - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2009/C 82/13)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Huvelin, V. Peere și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Messmer, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea în termenul prevăzut a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României (JO L 363, p. 141, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 194)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-217/09: Ordonanța Tribunalului din 18 martie 2013 — Mitteldeutsche Flughafen și Flughafen Dresden/Comisia

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/26

         Ordonanța Tribunalului din 18 martie 2013 — Mitteldeutsche Flughafen și Flughafen Dresden/Comisia
   (Cauza T-217/09) (1)

   2013/C 141/48
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-61/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte di Appello di Trento (Italia) la 10 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui El Dridi Hassen alias Karim Soufi

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte di Appello di Trento (Italia) la 10 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui El Dridi Hassen alias Karim Soufi
   (Cauza C-61/11)
   2011/C 113/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Trento

      Părțile din acțiunea principală

   El Dridi Hassen alias Karim Soufi

      Întrebarea preliminară

   În lumina principiului colaborării loiale, care are ca efect util atingerea obiectivelor directivei, și a principiului proporționalității, al caracterului adecvat și al individualizării pedepsei, articolele 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE (1) se opun:

               1.

               posibilității de a sancționa penal nerespectarea unei etape intermediare a procedurii administrative de returnare, înainte de finalizarea acesteia, prin aplicarea celor mai stricte măsuri coercitive, posibile încă din punct de vedere administrativ?

               2.

               posibilității de a sancționa cu pedeapsa cu închisoarea de până la patru ani simpla lipsă de cooperare a persoanei în cauză la procedura de expulzare și, în special, în cazul nerespectării primului ordin de returnare emis de autoritatea administrativă?

      (1)  JO L 348, p. 98.