title: Cauza F-10/10: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — Hecq/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/70

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-10/10)
   2010/C 100/103
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de respingere a unei cereri de rambursare în proporție de 100 % a mai multe cheltuieli medicale

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei implicite pe care se prezumă că a adoptat-o AIPN în data de 7 aprilie 2009 și prin care se respinge cererea reclamantului din data de 7 decembrie 2008, prin care acesta solicita rambursarea integrală, în aplicarea articolului 73 din statut, a trei prestații medicale, respectiv a unei consultații la un psihiatru, din data de 6 octombrie 2008, a unor medicamente prescrise de același psihiatru și livrate reclamantului la 21 octombrie 2008, precum și a unei consultații la un medic, din data de 1 decembrie 2008;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei adoptate de AIPN la 20 octombrie 2009, prin care a fost respinsă reclamația reclamantului adresată la 25 iunie 2009 împotriva deciziei implicite amintite din 7 aprilie 2009;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-228/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 10 mai 2010 — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 10 mai 2010 — Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd
   (Cauza C-228/10)
   ()
   2010/C 209/25
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd

      Pârâtă: Euroview Sport Ltd

      Întrebările preliminare

   1.   Dispozitiv ilicit

               (a)

               În ipoteza în care un dispozitiv de acces condiționat este produs de către un prestator de servicii sau cu consimțământul acestuia și vândut cu o autorizare limitată de utilizare a acestuia, numai pentru a avea acces la serviciul protejat în anumite împrejurări, respectivul dispozitiv este considerat un „dispozitiv ilicit” în sensul articolului 2 litera (e) din Directiva 98/84/CE (1) dacă este utilizat pentru a permite accesul la respectivul serviciu protejat într-un loc, sau într-un mod, sau de către o persoană în afara autorizării din partea prestatorului de servicii?

               (b)

               Care este sensul noțiunii „conceput sau adaptat” din cuprinsul articolului 2 litera (e) din directivă?

         2.   Cauza acțiunii
   În ipoteza în care un prim prestator de servicii transmite un conținut de program într-o formă codificată unui al doilea prestator de servicii care transmite respectivul conținut pe baza unui acces condiționat, ce factori trebuie luați în considerare pentru a stabili dacă interesele primului prestator al unui serviciu protejat sunt afectate, în sensul articolului 5 din Directiva 98/84/CE?
   Mai exact,
   În ipoteza în care un prim operator transmite în formă codificată un conținut de program (incluzând imagini vizuale, sunet ambiental și comentariu în limba engleză) unui al doilea operator care, la rândul lui transmite către public conținutul de program (la care a adăugat propriul logo și, ocazional, o bandă audio suplimentară cuprinzând comentarii):

               (a)

               Transmiterea de către primul operator constituie un serviciu protejat de „transmisie televizată” în sensul articolului 2 litera (a) din Directiva 98/84/CE și al articolului 1 litera (a) din Directiva 89/552 CEE (2)?

               (b)

               Este necesar ca primul operator să fie un „post de emisie” în sensul articolului 1 litera (b) din Directiva 89/552/CEE pentru a se considera că acesta furnizează un serviciu protejat de „transmisie televizată” în înțelesul primei teze a articolului 2 litera (a) din Directiva 98/84/CE?

               (c)

               Articolul 5 din Directiva 98/84/CE trebuie interpretat în sensul că ar conferi un drept civil de acțiune primului operator împotriva dispozitivelor ilicite care permit accesul la program astfel cum este difuzat de cel de al doilea operator, fie:

                           (i)

                           deoarece asemenea dispozitive trebuie considerate ca permițând accesul, prin intermediul semnalului emis, la propriul serviciu al primului operator, sau

                           (ii)

                           deoarece primul operator este prestatorul unui serviciu protejat, ale cărui interese sunt atinse printr-o activitate ilicită (întrucât asemenea dispozitive oferă acces neautorizat la serviciul protejat furnizat de cel de al doilea operator)?

               (d)

               Răspunsul la întrebarea c) este influențat dacă primul și al doilea prestator de servicii utilizează sisteme de decriptare și dispozitive de acces condiționat diferite?

         3.   Articolul 6 din Directiva 2001/29/CE (3) — măsuri tehnice
   În împrejurările în care:

               (i)

               operele protejate de dreptul de autor sunt cuprinse într-o difuzare prin satelit

               (ii)

               programul respectiv este transmis în formă criptată

               (iii)

               accesul este permis doar abonaților postului de emisie prin satelit

               (iv)

               abonații primesc o cartelă de decodor care le permite să aibă acces la programul respectiv

                           (a)

                           Criptarea constituie o „măsură tehnică” în înțelesul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 2001/29/EC? Dacă răspunsul este afirmativ, aceasta este și „eficientă” în înțelesul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE?

                           (b)

                           Utilizarea unei cartele de decodor, care a fost furnizată unui client de către organismul care realizează difuzarea prin satelit în temeiul unui contract de abonament într-un prim stat membru cu scopul de a avea acces într-un al doilea stat membru la program și la operele protejate de dreptul de autor cuprinse în acest program, prezintă caracteristicile „nerespectării” acestor măsuri tehnice în împrejurările în care organismul respectiv nu autorizează o astfel de utilizare a cartelei de decodor?

                           (c)

                           Un comerciant care importă cartele de decodoare într-un al doilea stat membru și care le face publicitate în vederea vânzării și utilizării în acest stat membru trebuie considerat că importă sau că face publicitate acestor dispozitive, sau că furnizează servicii care:

                                       (i)

                                       fac obiectul unei promoții, publicități sau al unei vânzări în scopul nerespectării protecției din cuprinsul articolului 6 alineatul (2) litera (a) din directivă?

                                       (ii)

                                       au doar un scop comercial sau o utilizare limitate în afara nerespectării protecției din cuprinsul articolului 6 alineatul (2) litera (b) din directivă?

                                       (iii)

                                       sunt proiectate, produse, adaptate sau realizate în principal în scopul de a permite sau facilita nerespectarea protecției din cuprinsul articolului 6 alineatul (2) litera (c) din directivă?

                           (d)

                           Împrejurările de mai sus sunt excluse din domeniul de aplicare al articolului 6 din Directiva 2001/29/CE din cauza faptului că ele sunt reglementate în mod mai specific în Directiva 98/84/CE?

         4.   Drept de reproducere
   În ipoteza în care fragmente secvențiale dintr-un film, dintr-o difuzare, dintr-o operă literară, dintr-o operă muzicală sau dintr-o înregistrare audio (în acest caz cadre de date digitale video și audio) sunt create (i) în memoria unui decodor sau (ii) în cazul unui film, al unei difuzări și al unei opere literare pe un ecran de televiziune, și în care întreaga operă este reprodusă dacă fragmentele secvențiale sunt considerate împreună dar numai un număr limitat de fragmente există la un anumit moment:

               (a)

               întrebarea dacă respectivele opere au fost reproduse în întregime sau parțial trebuie apreciată în funcție de norma juridică națională privind drepturile de autor referitoare la a stabili ce anume reprezintă o reproducere ilicită a unei opere protejate de dreptul de autor, sau este doar o chestiune de interpretare a articolului 2 din Directiva 2001/29/CE?

               (b)

               Dacă este o chestiune de interpretare a articolului 2 din Directiva 2001/29/CE, instanța națională ar trebui să considere toate fragmentele fiecărei opere ca un întreg, sau numai numărul limitat de fragmente care există la un anumit moment? În acest din urmă caz, ce criteriu ar trebui să aplice instanța națională în privința întrebării dacă operele au fost reproduse parțial într-o măsură semnificativă în sensul respectivului articol?

               (c)

               Dreptul de reproducere prevăzut de articolul 2 din Directiva 2001/29/CE se extinde la crearea unor imagini tranzitorii pe un ecran de televiziune?

         5.   Semnificație economică de sine stătătoare

               (a)

               Copiile tranzitorii ale unei opere create în carcasa unui decodor de televiziune prin satelit sau pe un ecran de televiziune conectat la carcasa decodorului, al cărui unic scop este de a permite o utilizare a operei care, de altfel, nu este restricționată prin lege, trebuie considerate ca având „semnificație economică de sine stătătoare” în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE pentru motivul că astfel de copii furnizează singurul temei potrivit căruia titularul de drepturi poate solicita o remunerație pentru utilizarea drepturilor sale?

               (b)

               Răspunsul la întrebarea 5 litera a) este influențat de aspectul dacă (i) copiile tranzitorii au o valoare intrinsecă; sau (ii) respectivele copii tranzitorii cuprind o mică parte a unei colecții de opere și/sau alte elemente care de altfel pot fi utilizate fără încălcarea dreptului de autor; sau (iii) titularul unei licențe exclusive acordate de către titularul de drepturi într-un alt stat membru a primit deja o remunerație pentru utilizarea operei în acel stat membru?

         6.   Comunicarea către public prin cablu sau fără cablu

               (a)

               Un drept de autor este comunicat către public prin cablu sau fără cablu în sensul articolului 3 din Directiva 2001/29/CE, în ipoteza în care o difuzare prin satelit este recepționată într-un local comercial, de exemplu un bar, și comunicat sau prezentat în respectivul local prin intermediul unui singur ecran de televiziune și a unor difuzoare către membrii prezenți ai publicului?

               (b)

               Răspunsul la întrebarea 6 litera a) este influențat dacă:

                           (i)

                           membrii publicului prezent reprezintă un public nou neavut în vedere de către postul de emisie (în prezenta cauză deoarece o cartelă de decodor privat destinat utilizării într-un stat membru este utilizată pentru o audiență comercială într-un alt stat membru)?

                           (ii)

                           membrii publicului nu reprezintă o audiență care plătește, potrivit legislației naționale?

               (c)

               Dacă răspunsul la litera b) este în întregime sau parțial afirmativ, ce factori trebuie luați în considerare pentru a stabili dacă există o comunicare a operei care își are originea într-un loc în care membrii audienței nu sunt prezenți?

         7.   Drept de fixare
   În ipoteza în care fragmente secvențiale dintr-o difuzare (în acest caz cadre de date digitale video și audio) sunt create (i) în memoria unui decodor sau (ii) pe un ecran de televiziune, și o parte mare a difuzării este reprodusă dacă fragmentele secvențiale sunt considerate împreună dar numai un număr limitat de fragmente există la un anumit moment:

               (a)

               întrebarea dacă respectivele fragmente secvențiale reprezintă o fixare a emisiunii trebuie apreciată în funcție de norma juridică națională privind drepturile de autor referitoare la a stabili ce anume reprezintă o reproducere ilicită a unei opere protejate de dreptul de autor, sau este doar o chestiune de interpretare a articolului 7 din Directiva 2006/115 (4)?

               (b)

               Dacă este o chestiune de interpretare a articolului 7 din Directiva 2006/115, aceste copii tranzitorii pot fi considerate a fi o „fixare” propriu-zisă și, dacă răspunsul este afirmativ, instanța națională ar trebui să considere toate fragmentele fiecărei opere ca un întreg, sau numai numărul limitat de fragmente care există la un anumit moment? În acest din urmă caz, ce criteriu ar trebui să aplice instanța națională în privința întrebării dacă fixarea emisiunii a fost realizată în sensul respectivului articol?

               (c)

               Dreptul de fixare prevăzut de articolul 7 din Directiva 2006/115 se extinde la crearea unor imagini tranzitorii pe un ecran de televiziune?

         8.   Mijloace de apărare în temeiul Directive 93/83
   Este compatibil cu Directiva 93/83/CEE sau cu articolele 34 și 36 sau 56 TFUE ca legislația națională să prevadă că atunci când copiile tranzitorii ale operelor cuprinse într-o difuzare prin satelit sau ale difuzării însăși sunt create în interiorul carcasei unui decodor sau pe un ecran de televiziune, există o încălcare a dreptului de autor în temeiul legislației țării de recepție a difuzării?
   Se modifică situația dacă difuzarea este decodată prin utilizarea unei cartele de decodor prin satelit care a fost furnizată de prestatorul unui serviciu de difuzare prin satelit într-un alt stat membru cu condiția ca utilizarea cartelei de decodor prin satelit să fie autorizată numai în acel alt stat membru?
   9.   Dacă UEFA este un post de emisie în temeiul Directivei 93/83 (5)

   În ipoteza în care un organism (denumit în continuare „primul organism”) transmite sau a transmis în nume propriu semnale purtătoare de imagini vizuale și transmisie audio de la un eveniment sportiv în direct printr-o transmisie multilaterală criptată difuzată prin satelit către un grup autorizat de posturi de emisie din țări diferite, iar aceste posturi de emisie transmit ulterior (fie prin intermediul semnalelor TV terestre, fie prin satelit) programe ale evenimentului sportiv în direct conținând acele imagini vizuale și acea transmisie audio, dar și logoul de identificare a propriului post, precum și (în funcție de propria lor opțiune editorială) comentariile audio și materialele proprii înainte, în timpul și după meci și în timpul pauzei dintre cele două reprize principale („programele din aval”):

               (a)

               Transmisia multilaterală criptată constituie „comunicare publică prin satelit” în înțelesul articolului 1 alineatul (2) litera (a) și al articolului 1 alineatul (2) litera (c) din Directiva 93/83, în ipoteza în care dispozitivul de decriptare pentru transmisia propriu-zisă nu este pus la dispoziția publicului, însă este pus la dispoziție un dispozitiv de decriptare pentru semnalele purtătoare de programe în aval, dacă acestea sunt transmise prin satelit, și programele în aval sunt necriptate atunci când sunt transmise de la transmițători tereștri?

               (b)

               Primul organism introduce în transmisia sa multilaterală „semnalele purtătoare de programe destinate recepționării de către public într-un lanț neîntrerupt de comunicare conducând la satelit și revenind spre pământ”?

               (c)

               În ipoteza în care articolul 1 alineatul (2) litera (a) se referă la actul introducerii ca fiind „sub controlul și responsabilitatea organismului de radiodifuziune sau televiziune”, primul organism este acest organism de radiodifuziune sau televiziune sau este un organism de radiodifuziune sau televiziune relevant în acest sens sau, ca alternativă, se poate considera că semnalele sunt introduse în transmisia multilaterală sub controlul și responsabilitatea posturilor de emisie din aval?

         10.   Mijloace de apărare în temeiul articolelor 34 și/sau 56 TFUE

               (a)

               Dacă răspunsul la întrebarea 1 este că un dispozitiv de acces condiționat produs de către un prestator de servicii sau cu consimțământul acestuia se consideră un dispozitiv ilicit în sensul articolului 2 alineatul (2) din Directiva 98/84/CE atunci când este utilizat în afara obiectului autorizației din partea prestatorului de servicii de a permite accesul la un serviciu protejat, care este obiectul specific al dreptului în raport cu funcția sa esențială conferită de Directiva privind accesul condiționat?

               (b)

               Articolele 34 sau 56 din TFUE se opun punerii în aplicare a unei dispoziții de drept național într-un prim stat membru care declară ilegal importul sau vânzarea unei cartele de decodor prin satelit care a fost furnizată de către prestatorul de servicii de difuzare prin satelit într-un alt stat membru cu condiția ca utilizarea respectivei cartele de decodor prin satelit să fie autorizată numai în acel alt stat membru?

               (c)

               Răspunsul este influențat dacă acea cartelă de decodor prin satelit este autorizată numai pentru utilizarea privată sau casnică în acel alt stat membru, dar este utilizată în scopuri comerciale în primul stat membru?

               (d)

               Dacă răspunsul la întrebarea 3 este că utilizarea unei cartele de decodor în împrejurările descrise în întrebarea respectivă prezintă caracteristicile nerespectării unei măsuri tehnice eficiente, articolele 34 sau 56 TFUE se opun totuși punerii în aplicare a unei dispoziții de drept național care transpune articolul 6 din Directiva 2001/29/CE?

         11.   Dacă protecția acordată operelor muzicale și literare poate fi mai mare decât cea acordată restului difuzării

               (a)

               Articolele 34 și 36 sau 56 TFUE se opun punerii în aplicare a unei dispoziții naționale privind drepturile de autor care declară ilegală prezentarea sau difuzarea în public a unei opere muzicale în ipoteza în care respectiva operă este inclusă într-un serviciu protejat, operă care este accesată și difuzată în public prin utilizarea unei cartele de decodor prin satelit, și în ipoteza în care respectiva cartelă a fost furnizată de prestatorul de servicii într-un alt stat membru cu condiția ca utilizarea cartelei de decodor să fie autorizată numai în acel alt stat membru? Există vreo diferență dacă opera muzicală reprezintă un element neimportant al serviciului protejat în ansamblu și prezentarea sau difuzarea în public a celorlalte elemente ale serviciului nu este protejată de legislația națională privind drepturile de autor?

               (b)

               Articolele 34 și 36 sau 56 din TFUE se opun punerii în aplicare a unei dispoziții naționale privind drepturile de autor care declară ilegală prezentarea sau difuzarea în public a unor opere literare în ipoteza în care respectivele opere sunt incluse într-un serviciu protejat, opere care sunt accesate și difuzate în public prin utilizarea unei cartele de decodor prin satelit, și în ipoteza în care respectiva cartelă a fost furnizată de prestatorul de servicii într-un alt stat membru cu condiția ca utilizarea cartelei de decodor să fie autorizată numai în acel alt stat membru? Există vreo diferență dacă operele literare reprezintă un element neimportant al serviciului protejat în ansamblu și prezentarea sau difuzarea în public a celorlalte elemente ale serviciului nu este protejată de legislația națională privind drepturile de autor?

         12.   Apărarea în temeiul articolului 101 TFUE
   În ipoteza în care un furnizor de conținut de program încheie o serie de licențe exclusive, fiecare pentru teritoriul unuia sau mai multor state membre în care postul de emisie deține o licență de difuzare a conținutului de program exclusiv pe respectivul teritoriu (inclusiv prin satelit) și în fiecare licență este inclusă o obligație contractuală care impune unui post de emisie să împiedice utilizarea în afara teritoriului pentru care este acordată licența, a cartelelor sale de decodoare prin satelit, care permit recepția conținutului de program, obiect al licenței, ce criteriu juridic ar trebui să aplice instanța națională și ce împrejurări ar trebui să ia în considerare pentru a hotărî dacă această restricție contractuală contravine interdicției impuse prin articolul 101 alineatul (1) TFUE?
   Mai exact,

               (a)

               articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se aplică acelei obligații numai în temeiul faptului că aceasta este considerată ca având drept obiect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței?

               (b)

               în acest caz, trebuie să se demonstreze că obligația contractuală împiedică, restrânge sau denaturează concurența pentru a intra în domeniul de aplicare al interdicției impuse de articolul 101 alineatul (1) TFUE?

      (1)  Directiva 98/84/CE din 20 noiembrie 1998 privind protecția juridică a serviciilor cu acces condiționat sau întemeiate pe aceste servicii (JO L 320, p. 54, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 73)

      (2)  Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială 06/vol. 1, p. 215)

      (3)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230)

      (4)  Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO L 376, p.28, Ediție specială, 17/vol. 3, p. 14)

      (5)  Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (JO L 248, p 15, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 134)


title: Cauza C-119/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 92/50/CEE privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii — Atribuirea unui contract fără cerere de ofertă — Atribuirea serviciilor de transport sanitar în Toscana)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-119/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Încălcarea Directivei 92/50/CEE privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii - Atribuirea unui contract fără cerere de ofertă - Atribuirea serviciilor de transport sanitar în Toscana)
   (2008/C 22/13)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și D. Recchia, agenți, M. Mollica, avocat)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, G. Fiengo și S. Varone, avocați)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 11, 15 și 17 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) — Atribuirea unui contract fără publicarea anunțului corespunzător — Atribuirea serviciilor de transport sanitar în Toscana.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza C-60/11: Ordonanța președintelui Curții din 21 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Ragusa — Italia) — Procura della Repubblica/Mohamed Mrad

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/28

         Ordonanța președintelui Curții din 21 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Ragusa — Italia) — Procura della Repubblica/Mohamed Mrad
   (Cauza C-60/11) (1)

   2011/C 252/66
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza T-152/15 P: Recurs introdus la 31 martie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 22 ianuarie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauzele conexate F-1/14 și F-48/14, Kakol/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/21

         Recurs introdus la 31 martie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 22 ianuarie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauzele conexate F-1/14 și F-48/14, Kakol/Comisia
   (Cauza T-152/15 P)
   (2015/C 190/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Danuta Kakol (Luxemburg, Luxemburg)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 22 ianuarie 2015 în cauzele conexate F-1/14 și F-48/14, Kakol/Comisia;

               —

               trimiterea acțiunii F-48/14 la Tribunalul Funcției Publice, întrucât reclamanta s-a desistat de acțiunea sa în cauza F-1/14;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept, întrucât Tribunalul Funcției (denumit în continuare „TFP”) a apreciat, în prezența unor condiții de admitere „similare”, că un juriu are obligația de a-și motiva decizia de a nu admite un candidat la probe prin raportare la evaluarea efectuată de un alt juriu al unui al concurs cu privire la același candidat.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de motivare, întrucât TFP a recunoscut că cetățenia candidaților era o condiție de admitere care se adăuga la celelalte, dar care, în pofida acestui lucru, nu era de natură să facă diferența între cele două avize de concurs în discuție.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe denaturarea unui element esențial al dosarului, întrucât TFP a considerat că juriul nu a explicat cu ce era diferită decizia sa de cea a juriului anterior, în condițiile în care Comisia completase în mod clar această motivare, atât în înscrisurile sale, cât și în ședință.


title: Cauza C-109/10 P: Recurs introdus la 1 martie 2010 de Solvay SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 17 decembrie 2009 în cauza T-57/01, Solvay/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/14

      Recurs introdus la 1 martie 2010 de Solvay SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 17 decembrie 2009 în cauza T-57/01, Solvay/Comisia
      (Cauza C-109/10 P)
      (2010/C 161/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Solvay SA (reprezentanți: P.-A. Foriers, R. Jafferali, F. Louis, A. Vallery, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea hotărârii atacate din 17 decembrie 2009;

                  —

                  în consecință, reexaminarea acțiunii în ceea ce privește aspectele anulate și anularea, în tot sau în parte, a Deciziei Comisiei din 13 decembrie 2000, potrivit dezvoltării motivelor avute în vedere;

                  —

                  anularea amenzii de 19 milioane de euro sau, în caz contrar, reducerea substanțială a acesteia cu titlu de reparație a prejudiciului grav suferit de recurentă ca urmare a duratei excesive a procedurii;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura desfășurată la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă nouă motive.
      Prin intermediul primului motiv, care cuprinde cinci aspecte, recurenta invocă o încălcare a dreptului de judecare a cauzei într-un termen rezonabil, în măsura în care Decizia 2003/6/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 (1) ar fi fost adoptată la mai mult de zece ani de la inițierea acțiunilor sau, cel puțin, de la inițierea procedurii prin notificarea obiecțiunilor Comisiei către recurentă. În special, Solvay critică Tribunalul întrucât nu a apreciat global termenul pentru a include atât etapa administrativă, cât și cea jurisdicțională a procedurii (primul aspect), nu a luat în considerare durata procedurii desfășurate la Tribunal (al doilea aspect), a supus sancționarea depășirii termenului rezonabil condiției demonstrării unei atingeri efective a dreptului său la apărare, deși cele două principii sunt independente și distincte (al treilea aspect), s-a pronunțat în sensul că, în speță, o asemenea atingere era inexistentă (al patrulea aspect) și a denaturat situația de fapt din cauză în sensul că Tribunalul a considerat că recurenta ar fi renunțat la solicitarea, cu titlu subsidiar, de reducere a amenzii ca urmare a depășirii termenului rezonabil (al cincilea aspect), deși recurenta ar fi solicitat expres anularea sau cel puțin reducerea amenzii pentru acest motiv.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, care cuprinde trei aspecte, Solvay invocă o încălcare a articolelor 14 și 20 ale Regulamentului nr. 17/62 al Consiliului (2) întrucât Tribunalul a admis folosirea de către Comisie, în cadrul unei proceduri inițiate în temeiul articolului 102 TFUE, a unor documente reținute în cursul investigațiilor efectuate în temeiul articolului 101 TFUE referitoare la o eventuală participare la înțelegeri și/sau la practici concertate (primul aspect). De asemenea, recurenta critică Tribunalul întrucât acesta a admis că au fost folosite împotriva sa de Comisie documente colectate aleatoriu, deși, în acea perioadă, în lipsa unor bănuieli Comisia nu putea efectua o investigație având ca obiect colectarea acelor documente (al doilea aspect). În sfârșit, recurenta critică Tribunalul întrucât a denaturat situația de fapt din cauză, admițând existența unei similitudini materiale între faptele ce trebuiau identificate potrivit obiectivului deciziei de investigare și cele care au stat la baza sancționării sale (al treilea aspect).
      Prin intermediul celui de al treilea motiv, care cuprinde șase aspecte, recurenta invocă încălcarea dreptului la apărare de către Tribunal întrucât acesta i-a fi impus să demonstreze că înscrisurile de la dosar, pierdute de Comisie, ar fi putut fi utile în apărarea sa (primul aspect). Astfel, în lipsa oricărei examinări provizorii a dosarului, nu se putea exclude din oficiu că documentele în discuție au putut influența decizia Comisiei (al doilea și al treilea aspect). În sfârșit, recurenta contestă aprecierea Tribunalului potrivit căreia nu ar fi demonstrat că înscrisurile dispărute ar fi putut avea utilitate pentru apărarea sa în ceea ce privește existența unei poziții dominante (al patrulea aspect), reducerea acordată grupului Saint-Gobain (al cincilea aspect) și definirea pieței geografice relevante (al șaselea aspect).
      Prin intermediul celui de al patrulea motiv, Solvay invocă o încălcare a dreptului la apărare, a normelor în materia sarcinii probei și a prezumției de nevinovăție întrucât Tribunalul a decis că înscrisurile pierdute din dosar nu i-ar fi fost utile în apărare, deși este suficient ca aceste înscrisuri să-i fi dat mai degrabă dreptul de a susține motive formulate în prealabil decât de a formula motive noi (primul aspect) și să fi reprezentat o posibilitate, chiar redusă, de influențare a sensului deciziei atacate (al doilea aspect).
      Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurenta critică încălcarea dreptului de a fi audiată după anularea de către Tribunal a unei prime decizii prin care i s-a aplicat o amendă și prealabil adoptării de către Comisie a deciziei atacate. Astfel, hotărârea atacată nu răspunde acțiunii sale în anulare și refuză recunoașterea obligației Comisiei de a audia întreprinderea în cauză atunci când o neregularitate de procedură care a afectat măsurile pregătitoare a fost constatată printr-o hotărâre anterioară a Tribunalului.
      Prin intermediul celui de al șaselea motiv, societatea recurentă critică Tribunalul pentru încălcarea articolului 102 TFUE și pentru neîndeplinirea obligației sale de motivare, prin validarea unei definiții alternative a pieței geografice relevante în funcție de o piață de dimensiune comunitară sau de piețe naționale.
      Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, Solvay critică, în raport cu obligația de motivare și cu articolul 102 TFUE, aprecierea Tribunalului din hotărârea atacată referitoare la poziția dominantă potrivit căreia piața relevantă este de dimensiune comunitară (primul aspect) sau națională (al doilea aspect). În plus, recurenta critică Tribunalul întrucât nu a luat în considerare împrejurările excepționale care demonstrează lipsa unei poziții dominante (al treilea aspect).
      Prin intermediul celui de al optulea motiv, recurenta invocă încălcarea articolului 102 TFUE și o nemotivare întrucât Tribunalul a considerat că reducerea de 1,5 % acordată grupului Saint-Gobain constituia un rabat de fidelitate ce influența condițiile de concurență.
      Prin intermediul celui de al nouălea motiv, recurenta critică o nemotivare și o încălcare a articolului 102 TFUE întrucât Tribunalul constată existența unei practici discriminatorii ce rezultă din sistemul de rabaturi acordate partenerilor comerciali, chiar în lipsa unui control destinat investigării aspectului dacă acea practică a creat sau nu a creat un dezavantaj concurențial între clienții furnizorului dominant (primul aspect). În sfârșit, Solvay critică Tribunalul întrucât nu a luat în considerare partea redusă, reprezentată de carbonatul de sodiu, din costurile suportate de clienții săi (al doilea aspect).

         (1)  Decizia 2003/6/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 privind o procedură de aplicare a articolului 82 [CE] (cazul COMP/33.133 — C: Carbonat de sodiu — Solvay) (JO 2003 L 10, p. 10).

         (2)  Regulamentul nr. 17 al Consiliului din 6 februarie 1962, Primul regulament de punere în aplicare a articolelor [81 CE] și [82 CE] (JO 13, p. 204, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 3).


title: Cauza C-352/15 P: Recurs introdus la 12 mai 2015 de Edward Guja împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 14 aprilie 2015 în cauza T-823/14, Guja/Polonia

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/20

         Recurs introdus la 12 mai 2015 de Edward Guja împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 14 aprilie 2015 în cauza T-823/14, Guja/Polonia
   (Cauza C-352/15 P)
   (2016/C 068/25)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurent: Edward Guja (reprezentant: M. Szczepara, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Polonă
   Recursul a fost respins prin Ornonanța Curții (Camera a treia) din 17 decembrie 2015.


title: Cauza C-472/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Pest Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 29 septembrie 2010 — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/Invitel Távközlési Zrt.

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Pest Megyei Bíróság (Republica Ungară) la 29 septembrie 2010 — Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság/Invitel Távközlési Zrt.
   (Cauza C-472/10)
   ()
   2010/C 346/53
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Pest Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Pârâtă: Invitel Távközlési Zrt.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii poate fi interpretat în sensul că o clauză contractuală abuzivă nu creează obligații pentru consumator în cazul în care o entitate legal desemnată și autorizată în acest sens solicită, în numele consumatorilor, prin intermediul unei acțiuni în interes public (popularis actio), declararea nulității respectivei clauze abuzive care face parte dintr-un contract încheiat cu consumatorii?
               În cazul formulării unei acțiuni în interes public, în situațiile în care este pronunțată o condamnare în beneficiul consumatorilor care nu sunt parte la proces sau prin care se interzice aplicarea unei condiții generale a contractului abuzive, articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE poate fi interpretat în sensul că respectiva clauză abuzivă care face parte din contractele încheiate cu consumatorii nu creează obligații pentru niciunul dintre consumatorii afectați și nici pentru viitor, astfel încât instanța trebuie să aplice din oficiu consecințele juridice corespunzătoare?

               2.

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE coroborat cu punctul 1 litera (j) și cu punctul 2 litera (d) din anexa aplicabilă în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din aceeași directivă poate fi interpretat în sensul că, în cazul în care vânzătorul sau furnizorul prevede o modificare unilaterală a termenilor contractului, fără a descrie în mod explicit metoda în conformitate cu care variază prețul și fără a specifica în contract motive întemeiate pentru aceasta, clauza contractuală respectivă este abuzivă ipso iure?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-77/15: Hotărârea Tribunalului din 20 aprilie 2016 – Tronios Group International/EUIPO – Sky (SkyTec) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca verbală a Uniunii Europene SkyTec — Marca națională verbală anterioară SKY — Motiv relativ de refuz — Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței — Articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/20

         Hotărârea Tribunalului din 20 aprilie 2016 – Tronios Group International/EUIPO – Sky (SkyTec)
   (Cauza T-77/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală a Uniunii Europene SkyTec - Marca națională verbală anterioară SKY - Motiv relativ de refuz - Limitare a drepturilor ca urmare a toleranței - Articolul 54 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 200/28)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Tronios Group International BV (Breda, Țările de Jos) (reprezentanți: R. van Leeuwen și H. Klingenberg, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Crabbe și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sky plc (Isleworth, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial J. Barry, solicitor, ulterior M. Schut și A. Meijboom, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 noiembrie 2014 (cauza R 1681/2013-4) privind o procedură de declarare a nulității între British Sky Broadcasting Group plc și Tronios Group International BV.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Tronios Group International BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

               3)

               Sky plc suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-523/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 23 noiembrie 2007 — A

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/35

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 23 noiembrie 2007 — A
   (Cauza C-523/07)
   (2008/C 22/63)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein hallinto-oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: A
   Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (1) al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (regulamentul Bruxelles IIa) este aplicabil în ceea ce privește executarea, în toate elementele sale, a unei hotărâri judecătorești precum cea din speță, care dispune luarea în îngrijire imediată și plasarea unui copil în afara familiei de origine, într-o familie substitutivă, atunci când această hotărâre are forma unei hotărâri unice adoptate conform normelor de drept public privind protecția copilului?

                           b)

                           sau în caz contrar, regulamentul se aplică, având în vedere articolul 1 alineatul (2) litera (d), numai părții din hotărâre care privește plasarea în afara familiei de origine, într-o familie substitutivă?

               2)

               În ce mod trebuie interpretată, în dreptul comunitar, noțiunea de „reședință obișnuită” avută în vedere în articolul 8 alineatul (1) din regulament, precum și în articolul 13 alineatul (1), care are legătură cu acesta, în special în ceea ce privește situația în care copilul are reședința permanentă într-un stat membru, dar stă într-un alt stat membru unde nu are o locuință stabilă?

               3)

                           a)

                           Dacă se consideră că reședința obișnuită a copilului nu se află în celălalt stat membru, în ce condiții o măsură asiguratorie urgentă (o măsură de luare în îngrijire) poate fi totuși adoptată în temeiul articolului 20 alineatul (1) din regulament, în acel stat membru?

                           b)

                           Măsurile asiguratorii prevăzute în articolul 20 alineatul (1) din regulament reprezintă numai măsuri care pot fi puse în aplicare în conformitate cu dreptul național, iar prevederile dreptului național privind măsurile respective au forță obligatorie la aplicarea articolului menționat?

                           c)

                           Ca urmare a aplicării măsurii asiguratorii, cauza trebuie trimisă din oficiu unei instanțe din statul membru competent?

               4)

               În cazul în care instanța unui stat membru nu are nicio competență în acest sens, acțiunea trebuie respinsă ca inadmisibilă sau cauza trebuie trimisă instanței dintr-un alt stat membru?

      (1)  JO L 338, 23 decembrie 2003, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza T-81/13: Acțiune introdusă la 12 februarie 2013 — FTI Touristik/OAPI (BigXtra)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/32

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2013 — FTI Touristik/OAPI (BigXtra)
   (Cauza T-81/13)
   2013/C 108/80
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: FTI Touristik GmbH (München, Germania) (reprezentant: A. Parr, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 noiembrie 2012 în cauza R 2521/2011-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BigXtra” pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 39, 41, 42 și 43 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 925 868

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-427/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 18 septembrie 2014  – Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Veloserviss”

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 18 septembrie 2014 – Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Veloserviss”
   (Cauza C-427/14)
   2014/C 421/30
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Valsts ieņēmumu dienests

      Intimată: SIA „Veloserviss”

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 78 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că principiul încrederii legitime limitează posibilitatea de a repeta un control a posteriori și de a reexamina rezultatele unui control a posteriori inițial?

               2)

               Dreptul național al unui stat membru poate stabili o procedură pentru executarea controalelor a posteriori prevăzute la articolul 78 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar, și limitele privind modificarea rezultatelor controalelor?

               3)

               Articolul 78 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că dreptul național poate cuprinde limitări privind modificarea rezultatelor unui control a posteriori inițial, dacă se primește o informație potrivit căreia reglementarea vamală a fost aplicată pe baza unor date inexacte sau incomplete, informație care nu era cunoscută la momentul adoptării deciziei privind controlul a posteriori inițial?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza T-225/12: Acțiune introdusă la 29 mai 2012 — Lidl Stiftung/OAPI — LĺDL MUSIC (LIDL express)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/25

         Acțiune introdusă la 29 mai 2012 — Lidl Stiftung/OAPI — LĺDL MUSIC (LIDL express)
   (Cauza T-225/12)
   2012/C 227/43
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: M. Schaeffer, M. Wolter și A. Marx, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: LĺDL MUSIC, spol. s r.o. (Brno, Republica Cehă)

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2012 (R 2379/2010-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta.

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „LIDL express” pentru produse din clasa 15 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare, nr. 6 857 536.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: Marca figurativă națională și marca verbală comunitară „LIDL MUSIC”, pentru produse din clasa 15.

      Decizia diviziei de opoziție: A admis opoziția.

      Decizia camerei de recurs: A respins calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) coroborat cu articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și cu norma 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza F-73/12: Acțiune introdusă la 17 iulie 2012 — ZZ și alții/BEI

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/33

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2012 — ZZ și alții/BEI
   (Cauza F-73/12)
   2012/C 295/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziilor care figurează în fișele de remunerație, de aplicare a deciziei generale a Băncii Europene de Investiții care stabilește o creștere salarială progresivă limitată la 2,8 % pentru întregul personal și decizia care stabilește o grilă de merit care determină o pierdere de 1 % din salariu, și, pe de altă parte, cererea subsecventă de obligare a instituției la plata diferenței din remunerație, precum și la plata unor daune interese

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor de aplicare în cazul reclamanților a deciziei Consiliului de administrație al BEI din 13 decembrie 2011 de stabilire a unei creșteri salariale limitate la 2,8 % și a deciziei Comitetului de direcție al BEI din 14 februarie 2012 care definește o grilă de merit care determină o pierdere de 1 % din salariu, decizii conținute în fișele de remunerație din aprilie 2012, precum și anularea, în aceeași măsură, a tuturor deciziilor conținute în buletinele de remunerație ulterioare;

               —

               obligarea pârâtei la plata diferenței de remunerație care rezultă din decizia citată anterior a consiliului de administrație al BEI din 13 decembrie 2011 și din cea a Comitetului de direcție al BEI din 14 februarie 2012 în raport cu aplicarea regimului salarial precedent; întrucât această diferență de remunerație trebuie majorată cu dobânzi de întârziere care încep să curgă de la 12 aprilie 2012 și apoi de la data de 12 a fiecărei luni până la plata integrală a sumei datorate, aceste interese fiind stabilite la nivelul ratelor BCE majorate cu 3 puncte;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor daune interese pentru prejudiciul suferit din cauza pierderii puterii de cumpărare, acest prejudiciu fiind evaluat ex aequo et bono, și cu titlu provizoriu, la 1,5 % din remunerația lunară a fiecărui reclamant

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-176/11: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2013 — Carbunión/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Decizie privind ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive — Anulare în parte — Indisociabilitate — Inadmisibilitate” )

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/20

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2013 — Carbunión/Consiliul
   (Cauza T-176/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Decizie privind ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive - Anulare în parte - Indisociabilitate - Inadmisibilitate)
   2014/C 39/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madrid, Spania) (reprezentanți: K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte și M. Peristeraki, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Florindo Gijón și A. Lo Monaco, ulterior F. Florindo Gijón și K. Michoel, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, L. Flynn și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2010/787/UE a Consiliului din 10 decembrie 2010 privind ajutoarele de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive (JO L 336, p. 24)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene, inclusiv cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-425/12: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2012 — Sport Eybl & Sports Experts/OAPI — Elite Licensing (e)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/36

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2012 — Sport Eybl & Sports Experts/OAPI — Elite Licensing (e)
   (Cauza T-425/12)
   2012/C 355/76
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Austria) (reprezentant: RechtsanwaltB. Gumpoldsberger)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elite Licensing Company SA (Fribourg, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 iunie 2012 în cauza R 881/2011-1 în măsura în care prin aceasta se admite calea de atac introdusă de persoanei care a formulat opoziția și se respinge înregistrarea reclamantei de înregistrare a mărcii comunitare pentru clasele 9, 12, 18, 22, 25 et 28;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde litera „e” pentru produse și servicii din clasele 9, 12, 18, 22, 25, 28 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 220 421.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Elite Licensing Company SA.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională, internațională și comunitară care cuprinde litera „e”pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 32, 35, 38, 41, 43 și 44.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.
   Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-644/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 decembrie 2016 – Ungaria/Comisia Europeană [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Organizarea comună a piețelor în sectorul agricol — Sectorul fructelor și legumelor — Articolul 103e — Ajutor financiar național acordat organizațiilor de producători în sectorul fructelor și legumelor — Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 — Articolul 97 — Decizia Comisiei privind rambursarea de către Uniunea Europeană a ajutorului financiar național acordat de Ungaria organizațiilor de producători]

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 decembrie 2016 – Ungaria/Comisia Europeană
   (Cauza C-644/15 P) (1)

   ([Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Organizarea comună a piețelor în sectorul agricol - Sectorul fructelor și legumelor - Articolul 103e - Ajutor financiar național acordat organizațiilor de producători în sectorul fructelor și legumelor - Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 - Articolul 97 - Decizia Comisiei privind rambursarea de către Uniunea Europeană a ajutorului financiar național acordat de Ungaria organizațiilor de producători])
   (2017/C 046/10)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Recurentă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și E. E. Sebestyén, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și B. Béres, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-351/06: Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/29

         Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-351/06) (1)

   (2007/C 96/57)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza C-377/16: Acțiune introdusă la 7 iulie 2016 – Regatul Spaniei/Parlamentul European

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/13

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2016 – Regatul Spaniei/Parlamentul European
   (Cauza C-377/16)
   (2016/C 314/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

               —

               Anularea cererii de exprimare a interesului – Agenți contractuali – Grupa de funcții I – Șoferi (B/F) – EP/CAST/S/16/2016 (1);

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  Primul motiv: încălcarea articolelor 1 și 2 din Regulamentul nr. 1/1958 (2), a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (3) și a articolului 1d din Statutul funcționarilor prin limitarea regimului de comunicare dintre EPSO și candidat, care se realizează numai în limbile engleză, franceză sau germană, inclusiv în ceea ce privește formularul de candidatură.

               2.

                  Al doilea motiv: încălcarea articolului 82 din Regimul aplicabil celorlalți agenți cuprins în Statutul funcționarilor prin impunerea cunoașterii la nivel satisfăcător a unei a doua limbi oficiale a Uniunii Europene, deși aceasta nu este necesară pentru îndeplinirea atribuțiilor pe care sunt chemați să le exercite candidații selecționați.

               3.

                  Al treilea motiv: încălcarea articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/1958, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor și a articolului 82 din Regimul aplicabil celorlalți agenți, întrucât limitează în mod nejustificat posibilitatea de a alege cea de a doua limbă dintre numai trei limbi, și anume engleza, franceza și germana, cu excluderea celorlalte limbi oficiale ale Uniunii Europene.

               4.

                  Al patrulea motiv: alegerea limbilor engleză, a franceză și germană ca a doua limbă a cererii constituie o alegere arbitrară care dă naștere unei discriminări bazate pe limbă, interzisă prin articolul 1 din Regulamentul nr. 1/1958, prin articolul 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și prin articolul 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor.

      (1)  JO 2016, C 131 A, p. 1.

      (2)  Regulamentul nr. 1 al Consiliului din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, P 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3), astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (UE) nr. 517/2013 al Consiliului (JO 2013, L 158, p. 1).

      (3)  JO 2016, C 202 , p. 389.


title: Cauza C-148/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Málaga (Spania) la 9 aprilie 2008 — Finn Mejnertsen/Betina Mandal Barsoe

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Málaga (Spania) la 9 aprilie 2008 — Finn Mejnertsen/Betina Mandal Barsoe
   (Cauza C-148/08)
   (2008/C 142/31)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Mercantil
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finn Mejnertsen

      Pârâtă: Betina Mandal Barsoe
   Întrebările preliminare

               1)

               În scopul aplicării articolelor 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca trebuie considerată un stat membru în sensul articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 (1) privind procedurile de insolvență?

               2)

               Faptul că Regulamentul menționat este supus protocolului citat anterior înseamnă că acest regulament nu face parte din reglementarea comunitară în respectiva țară?

               3)

               Faptul că Regulamentul nr. 1346/2000 nu obligă Danemarca și nu se aplică în această țară înseamnă că celelalte state membre nu vor aplica regulamentul menționat pentru recunoașterea și executarea deciziilor de insolvență pronunțate în Danemarca sau, dimpotrivă, că celelalte state membre sunt obligate, cu excepția cazului în care au formulat rezerve, să aplice respectivul regulament atunci când decizia de insolvență a fost pronunțată în Danemarca și când se solicită recunoașterea și executarea sa în aceste state, în special în ceea ce privește Spania?

      (1)  Al Consiliului din 29 mai 2000, JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.


title: Cauza C-366/14: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság – Ungaria) – Herrenknecht AG/Hév-Sugár kft (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Inadmisibilitate vădită – Lipsa unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și a unor motive care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/15

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság – Ungaria) – Herrenknecht AG/Hév-Sugár kft
      (Cauza C-366/14) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Inadmisibilitate vădită - Lipsa unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și a unor motive care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară)
      (2015/C 016/22)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Herrenknecht AG

         Pârâtă: Hév-Sugár kft

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi bíróság (Ungaria) prin decizia din 11 iulie 2014 (cauza C-366/14), este în mod vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-139/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 martie 2017 – Kibelisa/Consiliul („Măsuri provizorii — Măsuri restrictive — Republica Democratică Congo — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 martie 2017 – Kibelisa/Consiliul
   (Cauza T-139/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Măsuri restrictive - Republica Democratică Congo - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 178/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Roger Kibelisa (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: O. Okito și A. Ouannès, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Regulamentului (UE) 2016/2230 al Consiliului din 12 decembrie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2016, L 336 I, p.1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-334/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 6 iulie 2015 – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 6 iulie 2015 – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón
   (Cauza C-334/15)
   (2015/C 302/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reccurentă: María Pilar Planes Bresco

      Intimată: Comunidad Autónoma de Aragón

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 și 44 din Regulamentul nr. 1782/2003 (1) al Consiliului din 29 septembrie 2003 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care exclude din noțiunea de hectar eligibil toate suprafețele de pășuni permanente declarate de un agricultor care depășesc suprafața luată în considerare inițial pentru a stabili drepturile normale corespunzătoare, includerea respectivelor suprafețe și, prin urmare, înlocuirea terenurilor arabile cu pășuni fiind posibile cu condiția ca acestea din urmă să fie destinate în mod efectiv creșterii animalelor în exercițiul anual concret pentru care dorește să beneficieze de drepturile la plată?
               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară:

               2)

               Articolul 29 din Regulamentul nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003, care exclude de la plățile derivate din schemele de sprijin acei beneficiari „despre care s-a stabilit că au creat în mod artificial condițiile impuse pentru acordarea unor astfel de plăți, obținând astfel un avantaj neconform cu obiectivele schemelor de sprijin în cauză”, trebuie interpretat în sensul că nu permite statelor să adopte dispoziții generale prin care să se reducă numărul de „hectare eligibile” (de pășuni permanente), definind în mod obiectiv situațiile generale în care se prezumă că beneficiarul a creat în mod artificial condițiile pentru obținerea plății, fără a dovedi, în mod concret și în legătură cu un anumit agricultor, activitatea efectuată de respectivul agricultor și comportamentul acestuia?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177).


title: Cauza C-213/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht München (Germania) la 18 aprilie 2016 – Procedură penală împotriva lui Tanja Reiter

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht München (Germania) la 18 aprilie 2016 – Procedură penală împotriva lui Tanja Reiter
   (Cauza C-213/16)
   (2016/C 260/25)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht München

      Părțile din procedura principală

   Tanja Reiter

      Cealaltă parte: Staatsanwaltschaft München I

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 și articolul 6 alineatele (1) și (3) din Directiva 2012/13/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 se opun unei dispoziții naționale a unui stat membru potrivit căreia suspectul dintr-un proces penal care nu are reședința în respectivul stat membru trebuie să desemneze un mandatar pentru notificarea unei ordonanțe penale împotriva sa chiar și atunci când, în consecință, suspectul nu dispune de termenul integral pentru formularea unei opoziții la ordonanța penală, dar nu dispune nici de o adresă la care să i se poată notifica ordonanța penală într-un mod de natură să ateste notificarea în discuție, iar comunicarea numelui și adresei unui mandatar căruia i se poate transmite ordonanța penală cu confirmare de primire permite ca acesta din urmă să primească informații actualizate?

               2)

               Articolul 2 alineatul (1) și articolul 6 alineatele (1) și (3) din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 se opun unei dispoziții naționale potrivit căreia suspectul dintr-un proces penal care nu are reședința în respectivul stat membru trebuie să desemneze un mandatar pentru notificarea unei ordonanțe penale împotriva sa, iar pentru stabilirea termenului de opoziție este suficientă notificarea ordonanței către mandatar, atunci când, în cazul în care se stabilește că termenul nu a fost respectat, suspectul poate solicita repunerea în termen, iar apoi este suficient să motiveze că ordonanța penală i-a fost transmisă și că a introdus opoziție în termen, după transmiterea acesteia, așadar atunci când prin repunerea în termen poate pretinde ulterior aplicarea termenului integral de opoziție, chiar și atunci când legea prevede ca regulă faptul că, în cazul nerespectării termenului, ordonanța penală dobândește caracterul unei hotărâri cu autoritate de lucru judecat?

      (1)  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO L 142, p. 1).


title: Cauza C-425/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell'Economia e delle Finanze/Part Service Srl, în lichidare (A șasea directivă TVA — Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și articolul 13 secțiunea B literele (a) și (d) — Leasing — Fracționarea artificială a prestației în mai multe elemente — Efecte — Reducerea bazei de impozitare — Scutiri — Practică abuzivă — Condiții)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Ministero dell'Economia e delle Finanze/Part Service Srl, în lichidare
   (Cauza C-425/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și articolul 13 secțiunea B literele (a) și (d) - Leasing - Fracționarea artificială a prestației în mai multe elemente - Efecte - Reducerea bazei de impozitare - Scutiri - Practică abuzivă - Condiții)
   (2008/C 92/09)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Pârâtă: Part Service Srl, în lichidare
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea Directivei 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Operațiune de leasing fracționată în mai multe contracte diferite și având ca rezultat obținerea unui avantaj fiscal — Interpretarea noțiunii de abuz de drept astfel cum a fost definită în hotărârea Curții pronunțată în cauza C-255/02, Halifax și alții.
   Dispozitivul

               1)

               A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretată în sensul că poate fi constatată o practică abuzivă în cazul în care urmărirea unui avantaj fiscal constituie scopul esențial al operațiunii sau al operațiunilor în cauză.

               2)

               Este de competența instanței de trimitere să determine, în lumina elementelor de interpretare furnizate prin prezenta hotărâre, dacă, în scopul aplicării taxei pe valoarea adăugată, se poate considera că operațiuni precum cele în cauză în acțiunea principală reprezintă o practică abuzivă în lumina Celei de a șasea directive 77/388.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-36/14: Ordonanța Tribunalului din 6 ianuarie 2015 – St’art și alții/Comisia („Acțiune în anulare – Programul «European Creative Industries Alliance» – Proiectul «C-I Factor» care urmărește crearea de noi instrumente pentru favorizarea finanțării industriilor culturale și creative – Decizie de încetare a proiectului – Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisolubil legat – Inadmisibilitate”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/35

      Ordonanța Tribunalului din 6 ianuarie 2015 – St’art și alții/Comisia
      (Cauza T-36/14) (1)

      („Acțiune în anulare - Programul «European Creative Industries Alliance» - Proiectul «C-I Factor» care urmărește crearea de noi instrumente pentru favorizarea finanțării industriilor culturale și creative - Decizie de încetare a proiectului - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisolubil legat - Inadmisibilitate”)
      (2015/C 073/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Belgia), Stichting Cultuur – Ondernemen (Amsterdam, Țările de Jos) și Angel Capital Innovations Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Dehin și C. Brüls, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude, J. Estrada de Solà și S. Lejeune, agenți)

         Obiectul

      Acțiune în anularea, pe de o parte, a „deciziei implicite adoptate la o dată necunoscută” a Comisiei vizând încetarea proiectului „C-I-Factor SI2-609157 – 2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011” și, în consecință, de a pune capăt subvenției acordate consorțiului din care fac parte reclamantele și, pe de altă parte, a „deciziei explicite care o confirmă” adoptate la 29 noiembrie 2013.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles, Stichting Cultuur – Ondernemen și Angel Capital Innovations Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-70/07: Acțiune introdusă la data de 26 februarie 2007 — Cantieri Navali Termoli/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/52

         Acțiune introdusă la data de 26 februarie 2007 — Cantieri Navali Termoli/Comisie
   (Cauza T-70/07)
   (2007/C 95/106)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Cantieri Navali Termoli SpA (Termoli, Italia) (reprezentantă: B. Daniela Mammarella, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 4 iulie 2006 privind ajutorul de stat pe care Italia înțelege să-l acorde societății Cantieri Navali Termoli SpA [n. C 48/2004 (ex N 595/2003)] (1), prin care a fost calificat drept ajutor de stat incompatibil cu piața comună ajutorul de exploatare prevăzut de articolul 3 din Regulamentul privind construcțiile navale (2), pe care Italia întelegea să-l acorde reclamantei, în legătură cu nava C.180 (ex 173), în măsura în care prin această decizie se refuză prorogarea cu zece luni a termenului de predare a navei, întrucât cauzele întârzierilor invocate de către reclamantă (impactul evenimentelor din 11 septembrie 2001 de la New York, necesitatea unor modificări tehnice, survenirea unor calamități naturale) nu ar fi îndeplinit condițiile prevăzute de articolul 3 alineatul (2) al doilea paragraf din regulamentul menționat.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă următoarele:

               a)

               Viciul de formă datorat lipsei motivării cu privire la:

                           —

                           pretinsa lipsă de relevanță cauzală, în speță, a evenimentelor din 11 septembrie. În acest sens, se reține că, spre deosebire de sectorul construcțiilor de nave de croazieră, cel al construcțiilor de nave petrochimice, în care operează reclamanta, nu a fost considerat perturbat de aceste evenimente;

                           —

                           incidența cauzală reținută dar nedovedită a calamităților naturale care au lovit teritoriul pe care operează reclamanta;

                           —

                           necesitatea de a începe modificări tehnice la construcție.

               b)

               Eroarea manifestă de apreciere a faptelor invocate de către statul italian pentru a justifica și a confirma perturbarea neașteptată a programului lucrărilor, prin distincția nejustificată între Chemical Markets și alte sectoare navale, în scopul punerii în aplicare a legislației comunitare în cauză, precum și prin lectura parțială, abstractă și ruptă din context a raportului Institutului Clarkson Research, din noiembrie 2003, căruia i s-a dat o importanță decisivă, fără a se efectua verificări concrete și dovedite pe bază de documente.

               c)

               Deturnarea de putere datorată lipsei de apreciere în concret și în funcție de caracteristicile și împrejurările cazului specific a posibilității ca solicitarea de prorogare cu doar zece luni să aibă repercusiuni asupra schimburilor între statele membre și deci a compatibilității ajutorului de exploatare în cauză cu regulile comunitare de concurență.

      (1)  JO L 283, 28.12.2006, p. 53.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1540/98 al Consiliului privind stabilirea de noi reguli referitoare la ajutoarele acordate în domeniul construcţiilor navale (JO L 202, 18.7.1998, p. 1).


title: Cauza T-104/11: Acțiune introdusă la 17 februarie 2011 — Ferrari/OAPI (PERLE')

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/20

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2011 — Ferrari/OAPI (PERLE')
   (Cauza T-104/11)
   2011/C 113/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ferrari F.lli Lunelli SpA (Trento, Italia) (reprezentanți: P. Perani și G. Ghisletti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI în cauza R 1249/2010-2, pronunțată la 8 decembrie 2010 și notificată la 17 decembrie 2010;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațională nr. W 10510030 privind marca figurativă care conține elementul verbal „PERLE’”, pentru produse din clasele 3, 25 și 33, în privința căreia reclamanta a solicitat protecția comunitară

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de protecție

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-379/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 21 august 2008 — ERG Raffinerie Mediterranee SpA și alții/Ministero dello Sviluppo Economico și alții

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) la 21 august 2008 — ERG Raffinerie Mediterranee SpA și alții/Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   (Cauza C-379/08)
   (2008/C 301/27)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: ERG Raffinerie Mediterranee SpA și alții

      Pârâți: Ministero dello Sviluppo Economico și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               Directiva comunitară 2004/35/CE din 21 aprilie 2004 (1) privind repararea daunelor aduse mediului și, în special, articolul 7 și anexa II menționată de acesta trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună, cu titlu de „opțiuni rezonabile de reparare a daunelor aduse mediului”, realizarea unor intervenții asupra matricelor de mediu (care constau, în speță, în „îndiguirea fizică” a pânzei de apă situate de-a lungul frontului de mare), diferite și ulterioare față de intervențiile care au fost decise inițial în urma unei anchete contradictorii adaptate și care sunt deja aprobate, puse în aplicare și în curs de executare?

               2)

               Aceeași directivă trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună din oficiu astfel de măsuri, respectiv fără a fi evaluat condițiile specifice sitului, costurile de executare în raport cu beneficiile previzibile în mod rațional, daunele colaterale eventuale sau probabile și efectele adverse asupra sănătății și securității publice, precum și termenele necesare pentru realizare?

               3)

               Având în vedere specificitatea situației care există în situl de interes național Priolo, aceeași directivă trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite administrației publice să impună din oficiu astfel de măsuri, cu titlu de condiții de autorizare pentru utilizarea legitimă a unor terenuri care nu sunt vizate în mod direct de bonificație, în măsura în care acestea au făcut deja obiectul unei bonificații sau, în orice caz, nu sunt poluate și sunt cuprinse în perimetrul sitului de interes național Priolo?

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168.


title: Cauza T-349/16: Ordonanța Tribunalului din 3 februarie 2017 – Bank Saderat Iran/Consiliul

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/50

         Ordonanța Tribunalului din 3 februarie 2017 – Bank Saderat Iran/Consiliul
   (Cauza T-349/16) (1)

   (2017/C 112/69)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza T-134/12: Ordonanța Tribunalului din 13 ianuarie 2014 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Comisia ( „Acțiuni în anulare și în răspundere — Contracte privind contribuția financiară a Uniunii la proiecte din domeniul cercetării și dezvoltării — Excepție de inadmisibilitate — Absența recalificării concluziilor — Inadmisibilitate” )

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/21

      Ordonanța Tribunalului din 13 ianuarie 2014 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT/Comisia
      (Cauza T-134/12) (1)

      (Acțiuni în anulare și în răspundere - Contracte privind contribuția financiară a Uniunii la proiecte din domeniul cercetării și dezvoltării - Excepție de inadmisibilitate - Absența recalificării concluziilor - Inadmisibilitate)
      (2014/C 71/38)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Spania) (reprezentant: M. Jiménez Perona, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și B. Conte, agenți, asistați de J. Rivas Andrés și de X. García García avocați)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei care figurează în scrisoarea Comisiei din 13 ianuarie 2012 de recuperare a sumelor menționate în notele de debit corespunzătoare auditului financiar la care a fost supusă reclamanta și, pe de altă parte, cerere de constatare a răspunderii extracontractuale având ca obiect obligarea Comisiei la plata de daune interese în cuantum de 732 768 de euro.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele privind procedura măsurilor provizorii.

         (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza F-13/15: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/50

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-13/15)
   (2015/C 089/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke și T. Van Lysebeth, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamanților la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA

      Concluziile reclamanților

               —

               Declararea ca nelegal și inaplicabil a articolului 8 din anexa VII la statut;

               —

               anularea deciziilor de suprimare a oricărei rambursări a cheltuielilor de călătorie anuale ale reclamanților începând cu anul 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-577/14 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 – Brandconcern BV/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 51 alineatul (2) — Marca verbală LAMBRETTA — Utilizare serioasă a mărcii — Cerere de decădere — Decădere parțială din drepturi — Comunicarea nr. 2/12 a președintelui EUIPO — Limitare în timp a unei hotărâri a Curții]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 – Brandconcern BV/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-577/14 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 51 alineatul (2) - Marca verbală LAMBRETTA - Utilizare serioasă a mărcii - Cerere de decădere - Decădere parțială din drepturi - Comunicarea nr. 2/12 a președintelui EUIPO - Limitare în timp a unei hotărâri a Curții])
   (2017/C 112/03)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Brandconcern BV (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, Rechtsanwälte, G. Casucci, N. Ferretti și C. Galli, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent), Scooters India Ltd (reprezentanți: C. Wolfe, Solicitor, B. Brandreth și A. Edwards-Stuart, Barristers)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Brandconcern BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza C-186/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Judicial de Braga (Portugalia) la 23 aprilie 2012 — Impacto Azul, Lda/BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA și alții

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Judicial de Braga (Portugalia) la 23 aprilie 2012 — Impacto Azul, Lda/BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA și alții
   (Cauza C-186/12)
   2012/C 217/11
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Judicial de Braga

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Impacto Azul, Lda

      Pârâți: BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez

      Întrebarea preliminară

   Excluderea aplicării regimului prevăzut la articolul 501 din CSC (Codul societăților comerciale) în privința întreprinderilor stabilite în alt stat membru, în conformitate cu regimul prevăzut la articolul 481 alineatul 2 din CSC, este contrară dreptului comunitar, mai exact articolului 49 TFUE — potrivit interpretării acestei norme de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene?


title: Cauza C-436/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Per Grønfeldt, Tatiana Grønfeldt/Finanzamt Hamburg-Am Tierpark (Libera circulație a capitalurilor — Fiscalitate — Impozite pe venit — Reglementare națională privind impozitarea beneficiilor realizate din cesiunea participațiilor (acțiuni) la societăți de capital)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/23

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Per Grønfeldt, Tatiana Grønfeldt/Finanzamt Hamburg-Am Tierpark
   (Cauza C-436/06) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Fiscalitate - Impozite pe venit - Reglementare națională privind impozitarea beneficiilor realizate din cesiunea participațiilor (acțiuni) la societăți de capital)
   (2008/C 51/36)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Hamburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Per Grønfeldt, Tatiana Grønfeldt

      Pârâtă: Finanzamt Hamburg-Am Tierpark
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea articolului 56 CE — Impozitarea beneficiilor realizate din cesiunea participațiilor la societăți de capital — Reglementare națională care supune impozitarea condiției deținerii unei participări de cel puțin 10 % dacă societatea în cauză este în supusă în totalitate impozitului pe profit în statul membru și de cel puțin 1 % dacă societatea în cauză este stabilită într-un alt stat membru
   Dispozitivul
   Articolul 56 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea din acțiunea principală, prin care beneficiul obținut din cesiunea unor părți sociale la o societate de capital stabilită într un alt stat membru este imediat impozabil în anul 2001 atunci când, în ultimii cinci ani, cedentul a deținut, direct sau indirect, o participare de cel puțin 1 % la capitalul societății, în timp ce beneficiul obținut din cesiunea — în aceleași condiții — a părților sociale ale unei societăți de capital stabilite în primul stat membru, supusă în totalitate impozitului pe profit, nu era impozabil în anul 2001 decât în cazul unei participări semnificative de cel puțin 10 %.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-488/06 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2006 de către L & D S.A. împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (camera a patra) la 7 decembrie 2006 în cauza T-168/04 — S.C. L & D S.A./OAPI

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/11

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2006 de către L & D S.A. împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (camera a patra) la 7 decembrie 2006 în cauza T-168/04 — S.C. L & D S.A./OAPI
   (Cauza C-488/06 P)
   (2007/C 20/17)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurent: L & D S.A. (reprezentant: S. Miralles Miravet, abogado)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Julios Sämann Ltd.
   Concluziile recurentului

               —

               casarea în totalitate a hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță

               —

               anularea punctelor 1 și 3 din dispozitivul deciziei pronunțate de camera a doua de recurs a OAPI la 15 martie 2004, în măsura în care prin aceasta, pe de o parte, se anulează în parte decizia diviziei de opoziție și se respinge înregistrarea mărcii solicitate pentru produsele cuprinse în categoriile 3 și 5 și, pe de altă parte, părțile sunt obligate la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura opoziției și în recurs.

               —

               obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1)

   Tribunalul de Primă Instanță a încălcat dispozițiile articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 reținând că: (i) marca comunitară anterioară nr. 91.991 a dobândit caracter distinctiv; (ii) marca figurativă cu element nominal a cărei înregistrare a fost solicitată, „Aire Limpio“ nr. 252.288, și marca figurativă comunitară anterioară nr. 91.991 sunt similare; și, (iii) că există un risc de confuzie între cele două.
   Încălcarea articolului 73 din Regulamentului (CE) nr. 40/94
   Divizia de opoziție a OAPI (prin decizia din 25 februarie 2003) și camera de recurs (prin decizia din 15 martie 2004) s-au limitat la examinarea mărcii a cărei înregistrare a fost solicitată, „Aire Limpio“ nr. 252.288, și a mărcii comunitare anterioare nr. 91.991. Totuși, Tribunalul de Primă Instanță a luat în considerare în egală măsură și documente referitoare la alte mărci, mai ales cele privitoare la marca internațională „ARBRE MAGIQUE“ nr. 328.915. Ca urmare, temeiurile hotărârii recurate se referă la o marcă pe care însuși intimata a exclus-o din cadrul analizei comparative menite să determine riscul de confuzie. Astfel, recurentul nu a putut să se apere suficient împotriva argumentelor și a datelor referitoare la alte mărci diferite de marca comunitară nr. 91.991 pe care s-a fundamentat dispozitivul hotărârii Tribunalului de Primă Instanță recurate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).