title: Cauza T-657/14: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2014 – Spania/Comisia

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/22

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2014 – Spania/Comisia
   (Cauza T-657/14)
   2014/C 380/29
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Gavela Llopis, Abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității deciziei din 27 iunie 2014 de întrerupere a termenului de plată aferent declarației de cheltuieli și cererii de plată nr. 21, referitoare la Programul operațional de cercetare, dezvoltare și inovare, Fondul pentru tehnologie-FEDER, transmis de Spania la 26 decembrie 2013, și de deschidere a procedurii de suspendare a plăților și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că decizia de întrerupere a termenului de plată și de deschidere a procedurii de suspendare a plăților încalcă articolul 87 alineatul (2) coroborat cu articolele 91 și 92 din Regulamentul nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64).

                           —

                           Se susține în această privință că termenul prevăzut la articolul 87 alineatul (2) este un termen de decădere care împiedică adoptarea de către Comisie a unei decizii de întrerupere a termenului de plată după trecerea a două luni și, prin urmare, nu permite nici deschiderea unei proceduri de suspendare a plăților.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia de întrerupere și de deschidere a procedurii a fost adoptată în afara termenului stabilit de dreptul Uniunii și încalcă principiile securității juridice, încrederii legitime și bunei administrări. Această decizie are un impact bugetar și financiar care cauzează prejudicii Regatului Spaniei, care avea încredere legitimă că va obține plata în termenul legal.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 91 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1083/2006, având în vedere că decizia atacată nu respectă cerințele prevăzute de acesta pentru a fi adoptată în mod valabil.

                           —

                           Se susține în această privință că decizia de întrerupere a termenului de plată nu se întemeiază pe un raport de audit, astfel cum prevede dispoziția menționată, ci pe un simplu proiect, care nu poate fi considerat un document definitiv de natură să stea la baza unei decizii de întrerupere. Pe de altă parte, din proiectul amintit nu rezultă indicii și nici, cu atât mai puțin, probe privind disfuncționalități grave ale sistemului de gestiune și control.


title: Cauza T-559/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Post Bank Iran/Consiliul

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/59

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Post Bank Iran/Consiliul
   (Cauza T-559/15)
   (2016/C 027/76)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: D. Luff, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata de despăgubiri pentru repararea prejudiciului material și moral pe care l-a suferit ca urmare a impunerii de măsuri restrictive împotriva sa prin următoarele acte nelegale ale Consiliului: i) Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (1); ii) Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 (2); iii) Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (3); iv) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (4); v) Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (5);

               —

               acordarea de daune interese în sumă totală de 203 695 040 de euro, pentru prejudiciul moral și material pe care l-a suferit ca urmare a actelor nelegale ale Consiliului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Reclamanta susține că, potrivit articolului 340 TFUE, victima unui prejudiciu cauzat de o instituție a Uniunii Europene poate cere să fie despăgubită de această instituție. În jurisprudență au fost specificate condițiile unei astfel de acțiuni, care au fost sintetizate în Hotărârea Tribunalul din 25 noiembrie 2014 în cauza Safa Nicu Sepahan/Consiliul (T-384/11, EU: T:2014:986) astfel: a) conduita nelegală a instituției; b) caracterul real al prejudiciului; c) existența unei legături de cauzalitate între pretinsa conduită și prejudiciul invocat.

               2.

               Reclamanta susține că cele trei condiții menționate mai sus sunt îndeplinite în ceea ce o privește: Consiliul a săvârșit o „încălcare gravă a normelor de drept care conferă drepturi particularilor, în sensul jurisprudenței”, astfel cum a statuat Tribunalul în Hotărârea din 6 septembrie 2013 în cauza Post Bank Irak/Consiliu (T-13/11, EU:T:2013:402); reclamanta a suferit un prejudiciu considerabil material și moral; acest prejudiciu este consecința directă a sancțiunilor nelegale.

               3.

               Reclamanta arată de asemenea că, potrivit precizărilor care figurează în continuare în cererea introductivă, prejudiciul moral pe care l-a suferit a fost evaluat la suma de 1 000 000 de euro, iar prejudiciul material a fost evaluat de auditori independenți la suma de 202 695 040 de euro.

      (1)  JO 2010 L 281, p. 81

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO 2010 L 281, p.1)

      (3)  JO 2011 L 319, p. 71

      (4)  JO 2011 L 319, p. 71

      (5)  JO 2012 L 88, p. 1


title: Cauza C-546/10 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2010 de Hans-Peter Wilfer împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 septembrie 2010 în cauza T-458/08 — Wilfer/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/25

         Recurs introdus la 23 noiembrie 2010 de Hans-Peter Wilfer împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 8 septembrie 2010 în cauza T-458/08 — Wilfer/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-546/10 P)
   ()
   2011/C 30/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Hans-Peter Wilfer (reprezentant: W. Prinz, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea în tot a Hotărârii Camerei a patra a Tribunalului din 8 septembrie 2010, pronunțată în cauza T-458/08;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul de față este formulat împotriva hotărârii Tribunalului prin care acesta a respins acțiunea în anulare introdusă de recurent împotriva Deciziei Camerei a patra a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 25 iulie 2008 de respingere a cererii de înregistrare a unei mărci figurative ce reprezintă un cap de chitară în culorile argintiu, gri și maro.
   În susținerea recursului, recurentul invocă patru motive.
   Tribunalul nu a luat în considerare înscrisurile care au fost depuse pentru prima dată odată cu cererea introductivă. Recurentul consideră că au fost analizate numai completările la argumentul formulat anterior, astfel încât că ar fi fost necesară luarea în considerare a acestor înscrisuri.
   Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 deoarece nu a reținut că, în privința mărcilor de formă tridimensională ale produselor, trebuie să se facă distincție între, pe de o parte, produse destinate vânzării publicului larg și, pe de altă parte, produse specifice. Produsele specifice se diferențiază prin faptul că, în opinia generală a publicului relevant, anumite părți ale produsului exprimă cu exactitate destinația acestuia, fiind necesară indicarea originii. Prin urmare, nu este aplicabilă astfel nicio cerință specială privind demonstrarea caracterului distinctiv. Pe fond, este suficient un caracter distinctiv minim între părțile asemănătoare ale produselor. În plus, problema caracterului distinctiv nu a fost analizată în raport cu experiența reală, publicul relevant (muzicieni profesioniști sau ocazionali) având cunoștință, în general, de faptul că instrumentele cu corzi, de exemplu viorile, precum viorile Stradivarius, au un semn distinctiv sub forma capului de prindere a corzilor. Tribunalul nu a reținut nici că o marcă figurativă ce reproduce doar o parte a unui produs, ce servește în mod obișnuit la stabilirea semnului distinctiv al produsului, de exemplu capul de chitară, ar prezenta deja un caracter distinctiv minim.
   Tribunalul nu a respectat principiul examinării din oficiu a faptelor de către Oficiu, prevăzut la articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94, întrucât a apreciat în mod greșit raportul dintre regulă și excepție în legătură cu aspectul privind indicarea originii de către un cap de chitară.
   În sfârșit, Tribunalul a încălcat principiul egalității întrucât nu a luat în considerare faptul că există alte mărci comunitare sau mărci naționale ce reproduc în mod asemănător capul de chitară.


title: Cauza T-191/08: Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — JOOP!/OAPI (Reprezentarea unui semn de exclamare)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/27

         Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — JOOP!/OAPI (Reprezentarea unui semn de exclamare)
   (Cauza T-191/08)
   (2008/C 183/51)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: JOOP! GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers și T. Rein, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 6 martie 2008 în cauza R 1822/2007-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cursul procedurii la camera de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: o marcă figurativă care reprezintă un semn de exclamare, pentru produse din clasele 14, 18 și 25 (cererea de înregistrare nr. 5 332 176).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată are caracter distinctiv și nu trebuie să rămână disponibilă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-133/07: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Mitsubishi Electric/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Împărțirea pieței — Dreptul la apărare — Dovada încălcării — Durata încălcării — Amenzi — Cuantum de plecare — An de referință — Egalitate de tratament” )

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/31

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Mitsubishi Electric/Comisia
   (Cauza T-133/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Împărțirea pieței - Dreptul la apărare - Dovada încălcării - Durata încălcării - Amenzi - Cuantum de plecare - An de referință - Egalitate de tratament)
   2011/C 252/73
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mitsubishi Electric Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: R. Denton, solicitor, și K. Haegeman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault și J. Samnadda, apoi X Lewis, ulterior P. Van Nuffel și J. Bourke, iar în final P. Van Nuffel și N. Khan, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz), în măsura în care o privește pe reclamantă și pe TM T & D, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a articolului 2 litera (g) din această decizie, precum și a articolului 2 litera (h) din decizia menționată, în măsura în care o privește pe reclamantă, cu titlu mai subsidiar, o cerere de modificare a articolului 2 din aceeași decizie în vederea anulării sau, în caz contrar, a reducerii cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 2 literele (g) și (h) din Decizia C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz) în măsura în care privește Mitsubishi Electric Corp.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Mitsubishi Electric suportă trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de părți la Tribunal.

               4.

               Comisia Europeană suportă un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de părți la Tribunal.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza C-49/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Taxă pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Aderare ulterioară a unor state membre — Dispoziții tranzitorii — Aplicare în timp — Aplicarea unei cote reduse — Îmbrăcăminte și accesorii vestimentare pentru sugari și încălțăminte pentru copii)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-49/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Taxă pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Aderare ulterioară a unor state membre - Dispoziții tranzitorii - Aplicare în timp - Aplicarea unei cote reduse - Îmbrăcăminte și accesorii vestimentare pentru sugari și încălțăminte pentru copii)
   2010/C 346/15
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Szpunar, M. Dowgielewicz, M. Jarosz și A. Rutkowska, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 98, coroborat cu anexa III, din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Aplicarea unei cote reduse de TVA îmbrăcămintei și accesoriilor vestimentare pentru sugari și încălțămintei pentru copii

      Dispozitivul

               1.

               Prin aplicarea unei cote reduse de taxă pe valoarea adăugată de 7 % livrărilor, importului și achiziției intracomunitare de îmbrăcăminte și accesorii vestimentare pentru sugari și de încălțăminte pentru copii, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu anexa III la această directivă.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-674/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 mai 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat incompatibile cu piața internă — Piața serviciilor de coletărie — Decizie a Comisiei — Obligația de recuperare integrală a ajutorului și de modificare a regimului pe viitor — Măsuri de adoptat — Articolul 108 alineatul (2) TFUE — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolul 14 alineatul (3)]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 mai 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-674/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat incompatibile cu piața internă - Piața serviciilor de coletărie - Decizie a Comisiei - Obligația de recuperare integrală a ajutorului și de modificare a regimului pe viitor - Măsuri de adoptat - Articolul 108 alineatul (2) TFUE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 14 alineatul (3)])
   (2015/C 213/11)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin refuzul efectuării unei delimitări autonome a pieței în cauză în cadrul executării Deciziei 2012/636/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura C 36/07 (ex NN 25/07), pusă în aplicare de Germania în favoarea Deutsche Post AG, prin care se urmărea să se stabilească dacă serviciul de transport de colete de la o întreprindere la alta constituia, pe de o parte, în perioada 2003-2012 și, pe de altă parte, în perioada începând cu anul 2012 o piață distinctă a produselor în cauză, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE, al articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [108 TFUE], precum și al articolelor 1 și 4-6 din această decizie.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-68/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 martie 2009 – Aker Warnow Werft și Kvaerner/Comisia ( Ajutoare de stat — Construcții navale — Fosta Republică Democrată Germană — Ajutoare plătite în vederea acoperirii pierderilor rezultate din contracte de construcții navale — Ajutoare pentru competitivitate — Lipsa unor excedente de plată )

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 martie 2009 – Aker Warnow Werft și Kvaerner/Comisia
   (Cauza T-68/05) (1)

   („Ajutoare de stat - Construcții navale - Fosta Republică Democrată Germană - Ajutoare plătite în vederea acoperirii pierderilor rezultate din contracte de construcții navale - Ajutoare pentru competitivitate - Lipsa unor excedente de plată”)
   2009/C 90/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aker Warnow Werft GmbH (Rostock, Germania); și Kvaerner ASA (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: inițial M. Schütte, avocat, și B. Immenkamp, solicitor, ulterior M. Schütte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și L. Flynn, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2005/374/CE a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Germania în favoarea Kvaerner Warnow Werft (JO 2005, L 120, p. 21).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2005/374/CE a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Germania în favoarea Kvaerner Warnow Werft.

               2)

               Comisia va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Aker Warnow Werft GmbH și de Kvaerner ASA.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Hotărârea Curții din 29 iulie 2016 în cauza E-31/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/77/UE de modificare a Directivei 2006/116/CE privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe)

text:
               6.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/14

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 29 iulie 2016
   în cauza E-31/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/77/UE de modificare a Directivei 2006/116/CE privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe)
   (2017/C 108/12)
   În cauza E-31/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la liniuța de la punctul 9f din anexa XVII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/77/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2011 de modificare a Directivei 2006/116/CE privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul la termenul prevăzut sau, în orice caz, deoarece nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a emis, la 29 iulie 2016, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la liniuța de la punctul 9f din anexa XVII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/77/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2011 de modificare a Directivei 2006/116/CE privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul la termenul prevăzut.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza F-103/09: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2009 — Allen și alții/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/51

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2009 — Allen și alții/Comisia
   (Cauza F-103/09)
   2010/C 37/80
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: John Allen (Oxford, Regatul Unit) și alții (reprezentanți: P. Lasok, I. Hutton, B. Lask, barristers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Acțiune având ca obiect acordarea de despăgubiri și anularea unei decizii prin care s-a refuzat acordarea de despăgubiri pentru repararea prejudiciului suferit de fiecare dintre reclamanți ca urmare a faptului că niciunul dintre aceștia nu a fost recrutat în calitate de agent temporar al Comunităților în cursul perioadei în care au lucrat în cadrul întreprinderii comune JET

      Concluziile reclamanților

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 25 septembrie 2009;

               —

               constatarea faptului că reclamanții aveau dreptul să fie tratați în calitate de membri ai „altor categorii de personal” și/sau să fie recrutați ca atare, în temeiul articolului 8 din statutele inițiale ale JET;

               —

               constatarea faptului că reclamanții au făcut obiectul unei discriminări lipsite de justificare obiectivă din partea Comisiei în cursul perioadei în care au lucrat în cadrul proiectului JET în ceea ce privește remunerația, drepturile de pensie și avantajele conexe, precum și în ceea ce privește garanția obținerii unui loc de muncă în viitor;

               —

               să dispună despăgubirea reclamanților de către Comisie pentru pierderea unor venituri din muncă, a pensiilor, a beneficiilor și a avantajelor, pierdere cauzată de încălcările dreptului comunitar menționate mai sus, incluzând, dacă este cazul, dobânzile aferente;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               adoptarea oricăror alte măsuri și acordarea oricăror alte forme de despăgubire care, în conformitate cu Statutul Curții și/sau cu Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice, se dovedesc a fi necesare, juste sau echitabile.


title: Cauzele conexate C-335/11 și C-337/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Sø- og Handelsretten — Danemarca) — HK Danmark acționând în numele doamnei Jette Ring/Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11), HK Danmark, acționând în numele doamnei Lone Skouboe Werge/Dansk Arbejdsgiverforening acționând în numele societății Pro Display A/S, aflată în faliment (C-337/11) (Politica socială — Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Articolele 1, 2 și 5 — Diferență de tratament pe motiv de handicap — Concediere — Existența unui handicap — Absențe ale salariatului din cauza handicapului său — Obligație de amenajare — Muncă pe fracțiune de normă — Durata termenului de preaviz)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Sø- og Handelsretten — Danemarca) — HK Danmark acționând în numele doamnei Jette Ring/Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11), HK Danmark, acționând în numele doamnei Lone Skouboe Werge/Dansk Arbejdsgiverforening acționând în numele societății Pro Display A/S, aflată în faliment (C-337/11)
   (Cauzele conexate C-335/11 și C-337/11) (1)

   (Politica socială - Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolele 1, 2 și 5 - Diferență de tratament pe motiv de handicap - Concediere - Existența unui handicap - Absențe ale salariatului din cauza handicapului său - Obligație de amenajare - Muncă pe fracțiune de normă - Durata termenului de preaviz)
   2013/C 156/08
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: HK Danmark acționând în numele doamnei Jette Ring (C-335/11), HK Danmark, acționând în numele doamnei Lone Skouboe Werge (C-337/11)

      Pârâte: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB (C-335/11), Dansk Arbejdsgiverforening acționând în numele societății Pro Display A/S, aflată în faliment (C-337/11)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Sø- og Handelsretten — Intepretarea articolelor 1, 2 și 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) și a hotărârii Curții pronunțate în cauza C 13/05, Chacón Navas — Interzicerea discriminării pe motiv de handicap — Legislație națională care prevede dreptul angajatorului de a concedia un angajat care a încasat o remunerație pe durata absenței din motive de boală timp de 120 de zile într un interval de 12 luni consecutive — Noțiunea de handicap — Persoană care suferă de o reducere durabilă a capacității sale funcționale care nu necesită echipamente speciale și care constă numai în incapacitatea de a lucra cu normă întreagă — Amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „handicap” la care se referă Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretată în sensul că include o stare patologică provocată de o boală constatată medical ca fiind curabilă sau incurabilă în cazul în care această boală determină o limitare, care rezultă în special din afecțiuni fizice, mentale sau psihice, care, în interacțiune cu diferite bariere, poate împiedica participarea deplină și efectivă a persoanei în cauză la viața profesională în condiții de egalitate cu ceilalți lucrători, iar această limitare este de lungă durată. Natura măsurilor pe care angajatorul trebuie să le adopte nu este determinantă pentru a considera că starea de sănătate a unei persoane intră în sfera acestei noțiuni.

               2.

               Articolul 5 din Directiva 2000/78 trebuie interpretat în sensul că reducerea timpului de lucru poate constitui una dintre măsurile de amenajare prevăzute la acest articol. Revine instanței naționale sarcina de a aprecia dacă, în împrejurări precum cele din cauzele principale, reducerea timpului de lucru ca măsură de amenajare reprezintă o sarcină disproporționată pentru angajator.

               3.

               Directiva 2000/78 trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale care prevede că un angajator poate desface contractul de muncă cu o perioadă de preaviz redusă dacă lucrătorul cu handicap în cauză a fost absent din motiv de boală cu menținerea remunerației pentru o perioadă de 120 de zile într un interval de 12 luni consecutive în cazul în care aceste absențe sunt consecința omisiunii angajatorului de a adopta măsurile adecvate în conformitate cu obligația de a prevedea amenajările corespunzătoare prevăzută la articolul 5 din această directivă.

               4.

               Directiva 2000/78 trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale care prevede că un angajator poate desface contractul de muncă cu o perioadă de preaviz redusă dacă lucrătorul cu handicap în cauză a fost absent pe motiv de boală cu menținerea remunerației timp de 120 de zile într un interval de 12 luni consecutive în cazul în care aceste absențe sunt consecința handicapului său, cu excepția cazului în care dispoziția respectivă, pe lângă faptul că urmărește un obiectiv legitim, nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia, apreciere ce revine instanței de trimitere.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-643/14: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2014 – Red Lemon Incorporation/OAPI – Lidl Stiftung (ABTRONIC)

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/19

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2014 – Red Lemon Incorporation/OAPI – Lidl Stiftung (ABTRONIC)
   (Cauza T-643/14)
   2014/C 380/25
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Red Lemon Incorporation (Hong Kong, Republica Populară Chineză) (reprezentanți: T. Wieland și S. Müller, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 mai 2014 pronunțată în cauza R 1899/2013-1 și respingerea opoziției;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ABTRONIC” pentru produse din clasa 9 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 1 84  632

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea internațională a mărcii verbale „TRONIC” pentru produse din clasa 9

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-426/10 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 septembrie 2011 — Bell & Ross BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Klockgrossisten i Norden AB (Recurs — Original semnat al cererii introductive depus după expirarea termenului — Viciu care poate fi îndreptat)

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 septembrie 2011 — Bell & Ross BV/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Klockgrossisten i Norden AB
   (Cauza C-426/10 P) (1)

   (Recurs - Original semnat al cererii introductive depus după expirarea termenului - Viciu care poate fi îndreptat)
   2011/C 331/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Bell & Ross BV (reprezentant: S. Guerlain, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Klockgrossisten i Norden AB

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 18 iunie 2010, Bell & Ross/OAPI — Klockgrossisten i Norden (T-51/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 27 octombrie 2009 (cauza R 1267/2008-3) privind o procedură de declarare a nulității între Klockgrossisten i Norden AB și Bell & Ross BV — Original semnat al cererii introductive depus după expirarea termenului — Noțiunile „eroare scuzabilă” și „caz fortuit” — Principiile încrederii legitime și proporționalității — Inadmisibilitate vădită

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Bell & Ross BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-442/13: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 18 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Sarah Nagy/Marcel Nagy

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/46

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 18 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Sarah Nagy/Marcel Nagy
   (Cauza C-442/13) (1)

   2014/C 315/77
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza T-40/11: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Latam Airlines Group și Lan Cargo/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri — Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) — Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian — Obligația de motivare”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Latam Airlines Group și Lan Cargo/Comisia
   (Cauza T-40/11) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri - Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) - Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian - Obligația de motivare”])
   (2016/C 048/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Latam Airlines Group SA, fostă Lan Airlines SA (Santiago, Chile) și Lan Cargo SA (Santiago) (reprezentanți: B. Hartnett, barrister, și O. Geiss, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Noë, N. von Lingen și G. Koleva, ulterior G. Koleva și A. Dawes, agenți, asistați de G. Peretz, barrister)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: F. Florindo Gijón și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care le privește pe reclamante și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate acestora

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care privește Latam Airlines Group SA, fostă Lan Airlines SA, și Lan Cargo SA.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Latam Airlines Group și Lan Cargo.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-452/09 P: Recurs formulat la 11 noiembrie 2009 de Eckehard Rosenbaum împotriva Hotărârii pronunțate la 10 septembrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-9/08, Rosenbaum/Comisia

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/35

         Recurs formulat la 11 noiembrie 2009 de Eckehard Rosenbaum împotriva Hotărârii pronunțate la 10 septembrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-9/08, Rosenbaum/Comisia
   (Cauza T-452/09 P)
   2010/C 11/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Eckehard Rosenbaum (Bonn, Germania) (reprezentant: H.-J. Rüber, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2009 în cauza Rosenbaum/Comisia;

               —

               anularea deciziei de încadrare din 13 februarie 2007;

               —

               obligarea pârâtei la încadrarea recurentului fără discriminare și în conformitate cu experiența sa profesională, precum și la adoptarea celorlalte măsuri necesare pe care le presupune punerea în executare a hotărârii;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2009 în cauza F-9/08, Rosenbaum/Comisia prin care a fost respinsă acțiunea recurentului.
   În susținerea recursului formulat, recurentul invocă în primul rând faptul că Tribunalul Funcției Publice a examinat primul motiv în mod incomplet. În continuare, recurentul invocă faptul că Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept respingând celelalte trei motive întrucât, contrar avizului instanței de fond, acestea ar fi apte să determine anularea măsurii atacate. În sfârșit, recurentul consideră că lipsa unei proceduri de selecție de nivel superior este relevantă pentru problema legalității deciziei atacate și, din acest motiv, respingerea mijloacelor de probă prezentate în acest sens este nelegală.


title: Cauze conexate C-422/11 P și C-423/11 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2012 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Republica Polonă/Comisia Europeană (Recursuri — Acțiune în anulare — Inadmisibilitatea acțiunii — Reprezentare în fața instanțelor Uniunii — Avocat — Independență)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2012 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Republica Polonă/Comisia Europeană
   (Cauze conexate C-422/11 P și C-423/11 P) (1)

   (Recursuri - Acțiune în anulare - Inadmisibilitatea acțiunii - Reprezentare în fața instanțelor Uniunii - Avocat - Independență)
   2012/C 355/11
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurenți: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (reprezentanți: D. Dziedzic-Chojnacka și D. Pawłowska, radcowie prawni), Republica Polonă (reprezentanți: M. Szpunar precum și de A. Kraińska și D. Lutostańska, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Recursuri formulate împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 23 mai 2011, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Comisia (T-226/10), prin care Tribunalul a declarat inadmisibilă acțiunea introdusă de Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej având ca obiect anularea Deciziei C(2010) 1234 a Comisiei din 3 martie 2010, adoptată în temeiul articolului 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195), prin care autoritatea poloneză de reglementare în domeniul serviciilor de comunicații electronice și al serviciilor poștale a fost obligată să retragă două proiecte de măsuri notificate privind piața națională cu ridicata a schimbului de trafic de date IP (tranzit IP) (cauza PL/2009/1019) și piața cu ridicata a peering IP cu rețeaua aparținând Telekomunikacja Polska S. A. (TP) (cauza PL/2009/1020) — Interpretare eronată a articolului 19 al treilea și al patrulea paragraf din Statutul Curții coroborat cu articolul 53 primul paragraf din Statutul Curții, precum și cu articolul 254 al șaselea paragraf din Tratatul FUE și cu articolul 113 din Regulamentul de procedură — Încălcarea articolului 67 alineatul (1) din Tratatul FUE coroborat cu articolul 113 din Regulamentul de procedură — Încălcarea articolului 5 alineatele (1) și (2) din Tratatul UE coroborat cu articolul 4 alineatul (1) din Tratatul UE și cu articolul 113 din Regulamentul de procedură — Încălcarea articolului 5 alineatul (4) din Tratatul UE coroborat cu articolul 113 din Regulamentul de procedură — Nemotivare — Inadmisibilitatea acțiunii în cazul reprezentării prin avocați care au un raport de muncă cu partea reprezentată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej și Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011


title: Cauza F-105/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 12 noiembrie 2015 – FM și FO/CEPOL

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/31

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 12 noiembrie 2015 – FM și FO/CEPOL
   (Cauza F-105/15) (1)

   (2015/C 429/44)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015, p. 53.


title: Cauza T-604/15: Acțiune introdusă la 27 octombrie 2015 – Ertico – Its Europe/Comisia

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/38

         Acțiune introdusă la 27 octombrie 2015 – Ertico – Its Europe/Comisia
   (Cauza T-604/15)
   (2015/C 414/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Wellinger și K. T’Syen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului de validare al Comisiei Europene din 18 august 2015 prin care s-a constatat că reclamanta nu se încadrează în categoria microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii în sensul Recomandării 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO L 124, p. 36) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 22 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 58/2003 (1) întrucât Comitetul de validare a adoptat decizia atacată la mai mult de două luni de la data la care a fost inițiată procedura în fața Comitetului de validare.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă (i) articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul nr. 58/2003, (ii) dreptul la apărare al reclamantei și (iii) principiul bunei administrări în sensul că, înainte de a adopta decizia atacată, Comitetul de validare nu a ascultat argumentele reclamantei.

               3.

               În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă principiile (i) securității juridice, (ii) bunei administrări, (iii) protecției încrederii legitime a reclamantei și (iv) autorității de lucru judecat în sensul că, deși a admis că argumentele invocate de reclamantă la 7 februarie 2014 sunt corecte, cu toate acestea, Comitetul de validare a substituit motivării sale inițiale o motivare complet nouă, în lipsa unor fapte noi și concrete.

               4.

               În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei (denumită în continuare „Recomandarea IMM”) în sensul că concluzia sa potrivit căreia reclamanta nu poate fi considerată o întreprindere se întemeiază pe un criteriu care nu este prevăzut de Recomandarea IMM ci, în schimb, este prevăzut de punctul 1.1.3.1.6. litera (c) din Decizia 2012/838/UE a Comisiei (2).

               5.

               În cadrul celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că concluzia deciziei atacate potrivit căreia reclamanta nu poate fi considerată ca un IMM înlătură și ignoră modul de redactare clară și fără ambiguitate a Recomandării IMM și se întemeiază pe o interpretare arbitrară și pur subiectivă a Recomandării IMM.

               6.

               În cadrul celui de al șaselea motiv, reclamanta susține că decizia atacată conchide în mod eronat că reclamanta nu poate fi considerată ca un IMM în sensul Recomandării IMM: reclamanta este o „întreprindere”, iar reclamanta este „autonomă” în sensul anexei la Recomandarea IMM.

               7.

               În cadrul celui de al șaptelea motiv, reclamanta susține că decizia atacată încalcă principiul tratamentului celui mai favorabil prevăzut de Decizia 2012/838/UE a Comisiei, precum și dispoziția echivalentă prevăzută de Programul Orizont 2020.

               8.

               În cadrul celui de al optulea motiv, reclamanta susține că decizia atacată este afectată de o motivare contradictorie și insuficientă, întrucât Comitetul de validare nu și-a îndeplinit obligația de a motiva corespunzător decizia sa.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 58/2003 din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (JO 2003 L 11, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 256).

      (2)  Decizia Comisiei din 18 decembrie 2012 privind adoptarea normelor care asigură verificarea coerentă a existenței și a statutului juridic, precum și a capacității operaționale și financiare a participanților la acțiunile indirecte susținute prin granturi în temeiul celui de Al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative și în temeiul celui de Al șaptelea program-cadru al Comunității Europene a Energiei Atomice pentru activități de cercetare și formare în domeniul nuclear (JO L 359, p. 45).


title: Cauza C-536/14: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/14

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-536/14)
   (2015/C 034/16)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, L. Nicolae, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că:

                           —

                           prin faptul că nu a efectuat analizele piețelor 7 și 14 din Recomandarea 2003/311/CE (1) și a piețele 1 și 6 din Recomandarea 2007/879/CE (2) în decurs de trei ani de la adoptarea măsurilor precedente privind piețele în cauză și nu a notificat Comisiei o propunere motivată de prelungire a acestui termen,

                           —

                           și prin faptul că nu a solicitat asistență la Organismului Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (denumit în continuare OAREC) în vederea efectuării analizelor piețelor în cauză,

                     Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 16 alineatele (6) și (7) din Directiva 2002/21/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE (4) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, Comisia reproșează Marelui Ducat al Luxemburgului că nu a efectuat și nici notificat analizele piețelor 7 și 14 din Recomandarea 2003/311/CE, pe de o parte, și a piețelor 1 și 6 din Recomandarea 2007/879/CE, pe de altă parte, în decurs de trei ani de la adoptarea măsurilor precedente privind piețele în cauză.
   În al doilea rând, Comisia reproșează Marelui Ducat al Luxemburgului că nu a solicitat asistență OAREC în termenele stabilite în vederea întocmirii analizelor piețelor relevante și nu a adoptat măsurile legale care se impun.

      (1)  Recomandarea 2003/311/CE din 11 februarie 2003 privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (JO L 114, p. 45).

      (2)  Recomandarea 2007/879/CE a Comisiei din 17 decembrie 2007 privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (JO L 344. p. 65).

      (3)  JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195.

      (4)  JO L 337, p. 37.


title: Cauza T-327/07: Acțiune introdusă la 29 august 2007 — Patrick Holding/OAPI — Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/39

         Acțiune introdusă la 29 august 2007 — Patrick Holding/OAPI — Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)
   (Cauza T-327/07)
   (2007/C 247/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Danemarca) (reprezentant: J. Løje, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Cassera SpA (Milano, Italia)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 iunie 2007 în cauza R 727/2006 2 și obligarea pârâtului să înregistreze marca contestată.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamantul

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „PATRICK EXCLUSIVE” pentru produse din clasa 25 — cererea de înregistrare nr. 3 063 427

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cassera SpA

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Mărcile figurative și verbale comunitare, internaționale și naționale „G. PATRICK” pentru produse din clasele 24 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția în întregime

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul Nr. 40/94 al Consiliului întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-358/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 14 iunie 2016 – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem şi alţii

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/38

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 14 iunie 2016 – UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem şi alţii
   (Cauza C-358/16)
   (2016/C 335/51)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem şi alţii

      Întrebările preliminare

               1)

               În mod special, din perspectiva articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (carta) care consacră principiul bunei administrări, excepţia privind „cazurile reglementate de dreptul penal”, prevăzută atât la articolul 54 alineatul (1) final din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind pieţele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE şi 93/6/CEE ale Consiliului şi a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European şi a Consiliului şi de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (1), cât şi în prima parte a articolului 54 alineatul (3), se referă la o situaţie care intră sub incidenţa unei sancţiuni administrative în temeiul legislaţiei naţionale, fiind însă considerată ca făcând parte din dreptul penal în lumina Convenţiei europene pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale (CEDO), cum este sancţiunea analizată în cauza principală aplicată de autoritatea naţională de reglementare, care este o autoritate naţională de supraveghere, şi care constă în a impune unui membru al unui barou naţional să înceteze exercitarea funcţiei de administrator sau a altei funcţii supuse autorizării, în cadrul unei entităţi supravegheate de respectiva autoritate de reglementare, solicitându-i-se să demisioneze, în cel mai scurt timp, din toate funcţiile aferente?

               2)

               În condiţiile în care sancţiunea administrativă sus-menţionată, considerată ca atare în dreptul naţional, intră sub incidenţa unei proceduri administrative, în ce măsură obligaţia de păstrare a secretului profesional pe care o autoritate naţională de supraveghere o poate invoca în temeiul articolului 54 din Directiva 2004/39/CE, este condiţionată de cerinţa unui proces echitabil care include o cale de atac eficientă, astfel cum se desprinde din articolul 47 din cartă, care trebuie apreciată în raport cu cerinţele care decurg în paralel din articolele 6 şi 13 din CEDO în ceea ce priveşte un proces echitabil şi o cale de atac eficientă, precum şi cu ansamblul garanţiilor prevăzute la articolul 48 din cartă, în special cele din sfera accesului integral al persoanei în cauză la dosarul administrativ al autorului unei sancţiuni administrative care este în acelaşi timp şi autoritatea naţională de supraveghere, în scopul apărării intereselor şi drepturilor civile ale persoanei sancţionate în cauză?

      (1)  JO L 145, p. 1, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 247.


title: Cauza T-559/14: Acțiune introdusă la 28 iulie 2014 – Ackermann Saatzucht și alții/Parlamentul și Consiliul

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/18

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2014 – Ackermann Saatzucht și alții/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza T-559/14)
   2014/C 388/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG (Irlbach, Germania); Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG (Hohenmocker, Germania); Deutsche Saatveredelung AG (Lippstadt, Germania); Ernst Benary, Samenzucht GmbH, (Hann. Münden, Germania); Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH (Osterhofen, Germania); Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG (Kleptow, Germania); Klemm + Sohn GmbH & Co. KG (Stuttgart, Germania); KWS Saat AG (Einbeck, Germania); Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG (Hohenlieth, Germania); Nordsaat Saatzuchts GmbH (Halberstadt, Germania); Peter Franck-Oberaspach (Schwäbisch Hall, Germania); P.H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH (Grundhof, Germania); Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG (Uffenheim, Germania); Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania); Strube Research GmbH & Co. KG (Söllingen, Germania); Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR (Südlohn-Oeding, Germania); și W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (Leopoldshöhe, Germania) (reprezentanți: P. de Jong, P. Vlaemminck și B. Van Vooren, avocați)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 511/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind măsurile de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune (JO L 150, p. 59) și

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Uniunea Europeană este parte la Convenția internațională privind protecția noilor soiuri de plante, pusă în aplicare în cadrul Uniunii prin Regulamentul de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (1). Articolul 15 litera (c) din acest regulament recunoaște așa-numita exceptare a amelioratorilor, care constă în aceea că domeniul de aplicare al protecției soiurilor de plante nu se extinde asupra„actelor efectuate în vederea creării, a descoperirii și a dezvoltării altor soiuri”. Actul atacat reprezintă o limitare drastică a exceptării amelioratorilor, încălcând astfel o obligație internațională a Uniunii, constrângătoare și direct aplicabilă. De asemenea, exceptarea amelioratorilor este recunoscută la articolul 27 din Acordul privind Curtea Unică în materie de Brevete. Deși Uniunea nu este parte la acest acord, actul atacat impune în esență statelor membre să încalce obligațiile internaționale care le revin în temeiul acordului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, în calitate de parte contractantă la Convenția privind diversitatea biologică și în temeiul articolului 3 alineatul (5) TUE, Uniunea Europeană este obligată să încurajeze menținerea biodiversității Pământului. Regulamentul atacat va avea un efect inhibitor semnificativ asupra tuturor eforturilor legate de protecția biodiversității plantelor, impietând astfel asupra acestei obligații internaționale.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că actul atacat este întemeiat exclusiv pe articolul 192 alineatul (1) TFUE. Potrivit unei jurisprudențe constante, alegerea temeiului juridic al unui act trebuie să se întemeieze pe elemente obiective care pot fi supuse controlului jurisdicțional. În măsura în care actul urmărește să instituie măsuri de conformitate destinate utilizatorilor de pe piața internă a Uniunii, regulamentul ar fi trebuit să se întemeieze pe articolul 114 TFUE. Alegerea temeiului juridic are implicații asupra conținutului actului, întrucât obiectivele pentru care pot fi folosite temeiurile juridice sunt complet diferite, afectând astfel în mod substanțial procesul legislativ.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că regulamentul încalcă în mod vădit principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 alineatul (4) TUE, întrucât: în primul rând, analiza de impact nu a stabilit nicio legătură între datele cantitative și concluzii, care se întemeiau doar pe argumente „calitative”; în al doilea rând, în mod vădit, nu s-a ținut cont de faptul că sectorul selecției soiurilor va fi afectat în mod grav și evident ca urmare a faptului că resursele genetice reprezintă esența însăși a acestui sector, iar nu doar un element accesoriu al activității respective; în al treilea rând, regulamentul impune în mod vădit restricții disproporționate articolului 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene; în al patrulea rând, acesta impune sectorului selecției soiurilor o obligație de facto nelimitată, constând în înregistrarea și păstrarea informațiilor referitoare la activitățile sale; în sfârșit, există măsuri mai puțin oneroase, astfel cum rezultă din Tratatul internațional privind resursele fitogenetice pentru alimentație și agricultură.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că regulamentul atacat creează o situație de incertitudine juridică vădită pentru amelioratori, întrucât: în primul rând, domeniul de aplicare al acestuia depinde de aspectul dacă statele aleg să își exercite sau să nu își exercite suveranitatea în domeniul resurselor genetice; în al doilea rând, acesta se întemeiază pe definiții care se pretează la diferite interpretări și care nu permit să se stabilească dacă o resursă genetică poate fi considerată drept „utilizată”; în al treilea rând, faptul că acesta se pretează la diferite interpretări face posibilă o aplicare retroactivă de facto; în sfârșit, dezvoltarea de bune practici este doar „susceptibilă” să reducă, pentru utilizatorii cărora li se aplică regulamentul atacat, riscul neconformității cu normele.

      (1)  Regulamentul Consiliului (CE) nr. 2100/94 din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197).


title: Cauza T-545/12: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2012 — Mory și alții/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/23

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2012 — Mory și alții/Comisia
   (Cauza T-545/12)
   2013/C 71/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Mory SA (Pantin, Franța), Mory Team (Pantin) și Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Franța) (reprezentanți: B. Vatier și F. Loubières, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele invocă cinci motive în susținerea acțiunii lor împotriva Deciziei C(2012) 2401 final a Comisiei din 4 aprilie 2012, prin care Comisia precizează că obligația de rambursare a ajutoarelor de stat impusă societăților Sernam prin articolul 2 din Decizia C(2012) 1616 final a Comisiei din 9 martie 2012 nu este extinsă la cumpărătorii potențiali ai activelor grupului Sernam (1).

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe necompetența Comisiei de a adopta decizia atacată și pe un abuz de putere astfel săvârșit, întrucât Comisia nu avea competența de a adopta o decizie de constatare a faptului că procedura adoptată pentru executarea deciziei din 9 martie 2012 nu constituie o eludare a acesteia fără o nouă examinare aprofundată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de inițiere a procedurii oficiale de investigare în cadrul controlului ajutoarelor de stat în caz de dubii serioase.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe contrarietatea obiectului și a motivelor, în măsura în care, pe de o parte, obiectul deciziei invocat de Comisie și conținutul real al acesteia nu ar fi echivalente și, pe de altă parte, decizia ar reține criterii contradictorii pentru a aprecia lipsa continuității economice între activitățile care au beneficiat de ajutor și cumpărătorul acestor activități.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe erorile vădite de apreciere cu privire la i) obiectul vânzării, ii) prețul transferului, iii) momentul când a avut loc transferul, iv) gradul de independență a noilor proprietari și acționari și v) logica economică a operațiunii.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe lipsa temeiului legal, în măsura în care decizia ar fi fost adoptată fără a se verifica efectuarea cesiunii activelor la valoarea lor de piață și fără a se studia consecințele faptului că cumpărătorul aparține aceluiași grup precum persoana care a acordat ajutoarele ilegale.

      (1)  Ajutor de stat nr. SA.34547 (2012/N) — Franța, care a făcut obiectul unei comunicări în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (JO 2012, C 305, p. 10).


title: Cauza T-510/15: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Mengozzi/OAPI – Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano (TOSCORO)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/46

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2015 – Mengozzi/OAPI – Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano (TOSCORO)
   (Cauza T-510/15)
   (2015/C 354/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Roberto Mengozzi (Monaco, Monaco) (reprezentant: T. Schuffenecker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Consorzio per la Tutela dell’Olio Extravergine di Oliva Toscano IGP (Florența, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „TOSCORO”/marca comunitară nr. 2 752 509

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 iunie 2015 în cauza R 322/2014-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               menținerea în parte a deciziei atacate și anularea acesteia în măsura în care a anulat înregistrarea mărcii comunitare pentru produsele „Uleiuri comestibile; uleiuri vegetale comestibile, în special uleiuri de măsline”, precum și „creme de măsline verzi și negre”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele suportate de reclamant în fața camerei de recurs;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele suportate de reclamant în fața camerei de recurs, în cazul în care aceasta devine intervenient în prezenta cauză.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (k) din Regulamentul nr. 207/2009 și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012;

               —

               Încălcarea articolului 13 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1151/2012;

               —

               Încălcarea articolului 15 din Acordul TRIPS.


title: Cauza T-135/11: Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 2012 — Clorox/OAPI — Industrias Alen (CLORALEX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CLORALEX — Mărci naționale verbale anterioare CLOROX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/14

         Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 2012 — Clorox/OAPI — Industrias Alen (CLORALEX)
   (Cauza T-135/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CLORALEX - Mărci naționale verbale anterioare CLOROX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 250/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: The Clorox Company (Oakland, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister și A. Chaudri, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Industrias Alen SA de CV (Nuevo León, Mexic) (reprezentant: J. Astiz Suárez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 decembrie 2010 (cauza R 521/2009-4) privind o procedură de opoziție între The Clorox Company și Industrias Alen SA de CV.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 decembrie 2010 (cauza R 521/2009-4).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de The Clorox Company.

               3.

               Industrias Alen SA de CV suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-244/13: Acțiune introdusă la 2 mai 2013 — Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

         Acțiune introdusă la 2 mai 2013 — Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica/Comisia
   (Cauza T-244/13)
   2013/C 171/80
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.


title: Cauza C-78/11: Hotărârea Curții (camera a cincea) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO. (Directiva 2003/88/CE — Organizarea timpului de lucru — Dreptul la concediul anual plătit — Concediu medical — Concediu anual care coincide cu un concediu medical — Dreptul de a beneficia de concediul anual în altă perioadă)

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/4

         Hotărârea Curții (camera a cincea) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.
   (Cauza C-78/11) (1)

   (Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Dreptul la concediul anual plătit - Concediu medical - Concediu anual care coincide cu un concediu medical - Dreptul de a beneficia de concediul anual în altă perioadă)
   2012/C 250/07
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Pârâți: Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea art. 7 alin. (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3) — Incapacitate temporară de muncă survenită brusc în perioada concediului — Reglementare națională care nu autorizează întreruperea concediului anual și reluarea sa ulterior, în totalitate sau pentru perioada rămasă

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88 a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții naționale care prevăd că un lucrător aflat în incapacitate temporară de muncă survenită în perioada de concediu anual plătit nu are dreptul de a beneficia ulterior de respectivul concediu anual plătit care a coincis cu perioada de incapacitate de muncă.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-365/09: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2009 — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki/OAPI — Free (FREE)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/81

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2009 — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki/OAPI — Free (FREE)
   (Cauza T-365/09)
   2009/C 267/144
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: A. Koliothomas și K. Papadiamantis, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Free SAS (Paris, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 11 iunie 2009 în cauza R 1346/2008-1;

               —

               respingerea opoziției;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate la Tribunal;

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „FREE”, pentru produse din clasa 16.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală franceză „FREE” pentru servicii din clasa 38; marca figurativă franceză „FREE — LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX” pentru servicii din clasele 35 și 38.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare în totalitate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile în cauză; încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs nu și-a motivat concluzia potrivit căreia exista o similitudine între produsele din clasa 16 acoperite de marca comunitară în cauză și serviciile din clasa 38 acoperite de marca anterioară.


title: Cauza T-199/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2007 — Gnemmi/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2003 — Acțiune vădit inadmisibilă și vădit neîntemeiată )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2007 — Gnemmi/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-199/05) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2003 - Acțiune vădit inadmisibilă și vădit neîntemeiată’)
   (2007/C 170/52)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Laura Gnemmi (Arona, Italia) (reprezentanți: inițial G. Bounéou și F. Frabetti, apoi F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Berscheid și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare, cu titlu principal, a exercițiului de evaluare 2003 în ceea ce o privește pe reclamantă și, cu titlu subsidiar, a raportului de evaluare a carierei reclamantei pentru acest exercițiu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea, parțial ca vădit inadmisibilă, și ca vădit neîntemeiată pentru celălalt capăt de cerere.

               2)

               Reclamanta își va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza C-514/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 14 noiembrie 2012 — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH/Land Salzburg

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Salzburg (Austria) la 14 noiembrie 2012 — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH/Land Salzburg
   (Cauza C-514/12)
   2013/C 63/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Salzburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH

      Pârât: Land Salzburg

      Întrebarea preliminară

   Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 492/2011 (1) se opun unei reglementări naționale (în speță articolele 53 și 54 din Legea landului Salzburg privind agenții contractuali), care prevede că, pentru stabilirea datei de referință pentru promovarea în trepte de salarizare superioare, un angajator public ia în calcul întreaga vechime neîntreruptă în muncă realizată de angajați/angajate în cadrul acestuia, în timp ce vechimea în muncă realizată de angajații/angajatele acestuia la un alt angajator public sau privat — indiferent dacă este din Austria sau din alte state din UE sau din SEE — este luată în calcul numai în parte, în mod forfetar, începând de la o anumită vârstă?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO L 141, p. 1).


title: Cauza T-165/14: Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – ANKO/Comisia şi REA

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/23

         Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – ANKO/Comisia şi REA
   (Cauza T-165/14) (1)

   2014/C 372/29
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza C-196/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Italia) — Acoset SpA/Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG), Comune di Scicli (RG) (Articolele 43 CE, 49 CE și 86 CE — Atribuirea contractelor de achiziții publice — Atribuirea serviciului de apă unei societăți cu capital mixt — Procedură concurențială — Desemnarea asociatului privat însărcinat cu exploatarea serviciului — Atribuire în afara normelor privind atribuirea contractelor de achiziții publice)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Italia) — Acoset SpA/Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG), Comune di Scicli (RG)
   (Cauza C-196/08) (1)

   (Articolele 43 CE, 49 CE și 86 CE - Atribuirea contractelor de achiziții publice - Atribuirea serviciului de apă unei societăți cu capital mixt - Procedură concurențială - Desemnarea asociatului privat însărcinat cu exploatarea serviciului - Atribuire în afara normelor privind atribuirea contractelor de achiziții publice)
   2009/C 297/07
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Acoset SpA

      Pârâte: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG), Comune di Scicli (RG)

      Cu participarea: Saceccav Depurazioni Sacede SpA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Interpretarea articolelor 43 CE, 49 CE și 86 CE — Atribuirea serviciului de apă unei societăți cu capital mixt în care asociatul privat însărcinat cu exploatarea serviciului este desemnat prin intermediul unei proceduri concurențiale — Atribuire în afara regulilor privind atribuirea contractelor de achiziții publice

      Dispozitivul

   Articolele 43 CE, 49 CE și 86 CE nu se opun atribuirii directe a unui serviciu public care implică realizarea prealabilă a anumite lucrări, precum cel din acțiunea principală, unei societăți cu capital mixt, public și privat, înființată special pentru furnizarea acestui serviciu și având un obiect de activitate unic, în care asociatul privat este selectat pe baza unei cereri publice de ofertă, după verificarea condițiilor financiare, tehnice, operaționale și de gestiune referitoare la serviciul care trebuie asigurat și a caracteristicilor ofertei în raport cu prestațiile care trebuie furnizate, cu condiția ca procedura de cerere de ofertă respectivă să fie conformă principiilor liberei concurențe, transparenței și egalității de tratament impuse de Tratatul CE pentru concesiuni.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-45/15 P: Recurs introdus la 4 februarie 2015 de Safa Nicu Sepahan Co. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 25 noiembrie 2014 în cauza T-384/11, Safa Nicu Sepahan Co./Consiliul Uniunii Europene

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/16

         Recurs introdus la 4 februarie 2015 de Safa Nicu Sepahan Co. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 25 noiembrie 2014 în cauza T-384/11, Safa Nicu Sepahan Co./Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-45/15 P)
   (2015/C 118/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Safa Nicu Sepahan Co. (reprezentant: A. Bahrami, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Pentru motivele invocate în prezentul recurs, Safa Nicu Sepahan Co. solicită Curții:

               1.

               anularea în parte a hotărârii Tribunalului pronunțate la 25 noiembrie 2014 în cauza T-384/11 întrucât:

                           —

                           nu a recunoscut prejudiciul material suferit de Safa Nicu Sepahan Co. și nu a acordat despăgubiri pentru repararea acestui prejudiciu;

                           —

                           deși a recunoscut că Safa Nicu Sepahan Co. a suportat un prejudiciu moral, a acordat, ca unică despăgubire pentru acest prejudiciu, o sumă de 50  000 de euro, al cărei cuantum este arbitrar de mic.

               2.

               să își exercite competența de fond și, în temeiul elementelor pe care le are la dispoziție:
               În principal

                           —

                           să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă de 5 6 62  737,40 euro, plus dobânzi, pentru prejudiciile materiale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene.

                           —

                           să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă de 2 0 00  000 de euro, plus dobânzi, pentru prejudiciile morale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene.

                           —

                           obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească recurentei cheltuielile de judecată și alte cheltuieli efectuate în legătură cu acest recurs, inclusiv cheltuielile suportate în legătură cu procedura inițială în fața Tribunalului, plus dobânzi.

                     Cu titlu subsidiar,

                           —

                           să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă stabilită ex aequo et bono, plus dobânzi, pentru prejudiciile materiale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene.

                           —

                           să acorde Safa Nicu Sepahan Co. o sumă stabilită ex aequo et bono, dar nu mai puțin de 50  000 de euro, plus dobânzi, (astfel cum acestea au fost deja acordate de Tribunal prin hotărârea atacată), pentru prejudiciile morale suferite ca urmare a încălcării grave a unei norme de drept și a comportamentului ilegal al Consiliului Uniunii Europene.

                           —

                           obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata către Safa Nicu Sepahan Co. a cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate în legătură cu prezentul recurs, inclusiv a cheltuielilor suportate în legătură cu procedura inițială în fața Tribunalului, plus dobânzi.

                     Cu titlu și mai subsidiar,

               3.

               să trimită spre rejudecare cauza Tribunalului pentru reexaminarea cuantumului prejudiciilor și pentru a pronunța o nouă hotărâre în favoarea Safa Nicu Sepahan Co.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă două motive de recurs împotriva hotărârii Tribunalului pronunțate la 25 noiembrie 2014, fiecare dintre acestea cuprinzând mai multe argumente:

               —

               în temeiul primului motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la punctele 93-149 ale hotărârii atacate prin respingerea cererii de despăgubiri, formulată de recurentă pentru toate prejudiciile materiale, în pofida faptului că Tribunalul a recunoscut și a admis că recurenta a suferit efectiv prejudicii materiale ca urmare a comportamentului grav nelegal al Uniunii. Primul motiv este întemeiat pe următoarele argumente:

                           —

                           prin hotărâre nu s-au acordat despăgubiri pentru toate prejudiciile cauzate de Uniune și agenții acesteia, cu încălcarea articolului 340 al doilea paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, aceste două articole stabilind principiul unei „despăgubiri integrale”;

                           —

                           în plus, întrucât nu atribuie nicio despăgubire pentru prejudiciile materiale deși existența acestora a fost recunoscută, prin hotărâre se încalcă principiile proporționalității și examinării echitabile și se săvârșește o denegare de dreptate;

                           —

                           de asemenea, în hotărâre se încalcă legea prin denaturări vădite ale situației de fapt și ale elementelor de probă, iar respingerea tuturor prejudiciilor suferite de recurentă se întemeiază pe un raționament defectuos, ilogic și contradictoriu.

               —

               Cât privește cel de al doilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la punctele 92 și 149 din hotărârea atacată apreciind că atribuirea sumei de 50  000 de euro reprezenta o despăgubire adecvată. Prin urmare, Tribunalul a încălcat obligația de motivare, principiul proporționalității și principiul conform căruia trebuie să fie plătită o despăgubire pentru prejudicii și cheltuieli reale, ceea ce a condus la un rezultat arbitrar și ilegal.


title: Cauza T-378/14: Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2016 – Salama/Consiliul

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

         Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2016 – Salama/Consiliul
   (Cauza T-378/14) (1)

   (2016/C 165/26)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza C-11/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Beroep te Gent — Belgia) — Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp, Joris Eckelkamp/Belgische Staat (Libera circulație a capitalurilor — Articolele 56 CE și 58 CE — Impozit pe succesiune — Reglementare națională referitoare la calculul impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare care nu permite deducerea din valoarea unui imobil a sarcinilor ipotecare aferente acestui imobil din cauza faptului că, la data decesului său, persoana a cărei succesiune este deschisă își avea reședința în alt stat membru — Restricție — Justificare — Lipsă)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Beroep te Gent — Belgia) — Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp, Joris Eckelkamp/Belgische Staat
   (Cauza C-11/07) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Articolele 56 CE și 58 CE - Impozit pe succesiune - Reglementare națională referitoare la calculul impozitelor pe transferul proprietăților imobiliare care nu permite deducerea din valoarea unui imobil a sarcinilor ipotecare aferente acestui imobil din cauza faptului că, la data decesului său, persoana a cărei succesiune este deschisă își avea reședința în alt stat membru - Restricție - Justificare - Lipsă)
   (2008/C 285/09)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van Beroep te Gent
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp, Joris Eckelkamp

      Pârât: Belgische Staat
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Interpretarea articolelor 12 CE, 17 CE, 18 CE, 56 CE și 58 CE — Reglementare națională referitoare la calculul impozitelor pe succesiune asupra proprietăților imobiliare care nu permite deducerea din valoarea unui imobil a sarcinilor ipotecare aferente acestui imobil din cauza faptului că, la data decesului său, „de cuius” își avea reședința în alt stat membru
   Dispozitivul
   Dispozițiile coroborate ale articolelor 56 CE și 58 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, referitoare la calculul impozitelor pe succesiune și pe transferul proprietăților imobiliare datorate pentru un bun imobil situat într un stat membru, care nu prevede deductibilitatea datoriilor care grevează acest bun imobil în cazul în care persoana a cărei succesiune este deschisă nu își avea reședința, la data decesului său, în acest stat, ci într-un alt stat membru, în timp ce această deductibilitate este prevăzută în cazul în care această persoană, la aceeași dată, își avea reședința în statul în care este situat bunul imobil care face obiectul succesiunii.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.