title: Cauza C-485/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen/H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk, S. Sariisik (Asocierea CEE-Turcia — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Renunțarea la clauzele de reședință — Domeniu de aplicare — Prestație care completează pensia de invaliditate plătită de statul membru gazdă în vederea asigurării minimului vital pentru beneficiari — Modificarea legislației naționale — Eliminarea prestației complementare respective în cazul în care beneficiarul are reședința în afara teritoriului statului membru vizat)

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Centrale Raad van Beroep — Țările de Jos) — Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen/H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk, S. Sariisik
   (Cauza C-485/07) (1)

   (Asocierea CEE-Turcia - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Renunțarea la clauzele de reședință - Domeniu de aplicare - Prestație care completează pensia de invaliditate plătită de statul membru gazdă în vederea asigurării minimului vital pentru beneficiari - Modificarea legislației naționale - Eliminarea prestației complementare respective în cazul în care beneficiarul are reședința în afara teritoriului statului membru vizat)
   2011/C 211/04
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Pârâți: H. Akdas, H. Agartan, Z. Akbulut, M. Bas, K. Yüzügüllüer, E. Keskin, C. Topaloglu, A. Cubuk, S. Sariisik

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Centrale Raad van Beroep — Interpretarea articolului 9 din acordul de asociere, a articolului 59 din protocolul adițional la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 (JO L 293, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 1, p. 37) și a articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora (JO 1983, C 110, p. 60) — Legislație națională care prevede acordarea unui supliment la alocație în temeiul asigurării pentru incapacitate de muncă pentru a atinge nivelul de minim social — Limitări în cazul reședinței în afara Țărilor de Jos — Retragere în două viteze în funcție de locul de reședință și de cetățenie

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 de aplicare a regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în privința lucrătorilor turci și a membrilor familiilor acestora trebuie interpretat în sensul că are efect direct, astfel încât resortisanții turci cărora li se aplică această dispoziție au dreptul de a o invoca direct în fața instanțelor din statele membre pentru a înlătura aplicarea normelor de drept intern care sunt contrare acesteia.

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) primul paragraf din Decizia nr. 3/80 trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală, acesta se opune unei reglementări a unui stat membru care, similar articolului 4 a din Legea privind suplimentele (Toeslangenwet) din 6 noiembrie 1986, elimină beneficiul unei prestații precum prestația complementară, acordată în temeiul legislației naționale în privința foștilor lucrători migranți turci, din moment ce aceștia au revenit în Turcia după ce și-au pierdut dreptul de ședere în statul membru din cauză că au fost afectați de invaliditate pe teritoriul acestuia.

               3.

               Articolul 9 din Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, nu se aplică într-o situație precum cea în cauză în acțiunea principală.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-239/13: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — Atmeh/OAPI — Fretier (MONTALE MTL MONTALE Dezign)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/37

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — Atmeh/OAPI — Fretier (MONTALE MTL MONTALE Dezign)
   (Cauza T-239/13)
   2013/C 207/61
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ammar Atmeh (Diera-Duba, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: A. Berthet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sylvie Fretier (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               modificarea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 februarie 2013 în cauzele conexe R 1482/2011-4 și R 1571/2011-4 și pronunțarea suspendării procedurii în anulare împotriva mărcii comunitare MONTALE MTL MONTALE Dezign nr. 003 874 807 depuse la 16 iunie 2004 de domnul Ammar Atmeh în așteptarea pronunțării cu titlu definitiv cu privire la acțiunea în declararea nulității și decăderii mărcilor aparținând doamnei Fretier, pendinte în fața Tribunal de Grande Instance de Paris;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „MONTALE MTL MONTALE Dezign” pentru produse și servicii din clasa 3 — marca comunitară nr. 3 874 807

      Titularul mărcii comunitare: reclamantul

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Sylvie Fretier

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca națională figurativă care cuprinde elementele verbale „PIERRE MONTALE MONTALE M” și marca națională figurativă și înregistrarea internațională care includ elementele verbale „MTL MONTALE” pentru produse din clasa 3

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac formulată de reclamant și declară inadmisibilitatea căii de atac introduse de doamna Sylvie Fretier.

      Motivele invocate: încălcarea normei 20 din Regulamentul nr. 2868/95 și a principiului bunei administrări a justiției


title: Cauza T-457/16: Acțiune introdusă la 16 august 2016 – Aldi Einkauf/EUIPO – Schwamm & Cie. (Le Coq de France)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/28

      Acțiune introdusă la 16 august 2016 – Aldi Einkauf/EUIPO – Schwamm & Cie. (Le Coq de France)
      (Cauza T-457/16)
      (2016/C 364/31)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schwamm & Cie. (Saarbrücken, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „Le Coq de France” – cererea de înregistrare nr. 10 882 331

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 iunie 2016 în cauza R 1786/2015-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-160/12: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — Adler Modemärkte/OAPI — Blufin (MARINE BLEU)

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/16

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — Adler Modemärkte/OAPI — Blufin (MARINE BLEU)
   (Cauza T-160/12)
   2012/C 184/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Adler Modemärkte AG (Haibach, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Blufin SpA (Carpi, Italia)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 februarie 2012 în cazul R 1955/2010-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MARINE BLEU” pentru produse din clasele 18, 24 și 25 — cererea de înregistrare nr. 6 505 952

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „BLUMARINE” pentru produse din clasele 3, 9, 14, 18, 19, 23, 24, 25 și 27 — înregistrări ale unei mărci italiene, comunitare și internaționale

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac, respinge în parte cererea de înregistrare și trimite cauza spre a fi reanalizată diviziei de opoziție.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-272/00: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Barbini și alții/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia — Decizie prin care schema de ajutoare se declară incompatibilă cu piața comună și prin care se impune recuperarea ajutoarelor plătite — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/15

         Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Barbini și alții/Comisia
   (Cauza T-272/00) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia - Decizie prin care schema de ajutoare se declară incompatibilă cu piața comună și prin care se impune recuperarea ajutoarelor plătite - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2013/C 86/24
   Limba de procedură; italiana

      Părțile

      Reclamante: Alfredo Barbini Srl (Murano, Italia); Aureliano Toso Srl (Murano); AVMazzega Srl (Murano); Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl (Murano); Carlo Moretti Srl (Murano); Effetre SpA (Resana, Italia); Ferro & Lazzarini Srl (Murano); Formia Srl (Murano); Gino Cenedese & Figlio (Murano); La Murrina (Murano); Mazzuccato International Srl (Murano); Nason & Moretti Srl, (Murano); Tfz Internazionale Srl (Murano); V. Nason & C. Srl (Murano); Venini SpA (Murano); Vetreria de Majo Srl (Murano) și Vetreria LAG Srl (Murano) (reprezentanți; A. Vianello, M. Merola et A. Sodano, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: Republica Italiană (reprezentanți: inițial U. Leanza, ulterior I. Braguglia, ulterior R. Adam și, în sfârșit, I. Bruni, agenți, asistați de G. Aiello și de P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 privind instituirea unor reduceri de contribuții la asigurările sociale (JO 2000, L 150, p. 50).

      Dispozitivul

               1.

               Unește cu fondul excepția de inadmisibilitate ridicată de Comisia Europeană.

               2.

               Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               3.

               Alfredo Barbini Srl, Aureliano Toso Srl, AVMazzega Srl, Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl, Carlo Moretti Srl, Effetre SpA, Ferro & Lazzarini Srl, Formia Srl, Gino Cenedese & Figlio, La Murrina, Mazzuccato International Srl, Nason & Moretti Srl, Tfz Internazionale Srl, V. Nason & C. Srl, Venini SpA, Vetreria de Majo Srl et Vetreria LAG Srl suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie.

               4.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza T-165/13 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2013 — Talanton/Comisia [ „Măsuri provizorii — Clauză compromisorie — Contracte încheiate în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Costuri eligibile — Rambursarea sumelor plătite — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/82

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2013 — Talanton/Comisia
   (Cauza T-165/13 R)
   (Măsuri provizorii - Clauză compromisorie - Contracte încheiate în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Costuri eligibile - Rambursarea sumelor plătite - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2013/C 225/182
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Talanton AE — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketigk kai Dioikisis Epicheiriseon (Atena, Grecia) (reprezentanți: M. Angelopoulos și K. Damis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Cordewener și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării mai multor acte privind rambursarea sumelor plătite reclamantei în temeiul contractelor încheiate în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/3

         Compunerea camerelor și repartizarea judecătorilor pe camere
   (2008/C 272/03)
   Prin Decizia din 30 noiembrie 2005 (1), Tribunalul a decis să se reunească în trei camere și în ședință plenară. Prin Decizia din 24 septembrie 2008, Tribunalul a ales ca președinți de cameră, pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2008 și 30 septembrie 2011, pe domnii judecători H. KANNINEN și S. GERVASONI. Prin decizia din 30 septembrie 2008, Tribunalul a repartizat judecătorii pe camere, pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2008 și 30 septembrie 2011, după cum urmează:
   Camera întâi
   Domnul S. GERVASONI, președinte de cameră,
   Domnul H. KREPPEL și domnul H. TAGARAS, judecători,
   Camera a doua
   Domnul H. KANNINEN, președinte de cameră,
   Doamna I. BORUTA și domnul S. VAN RAEPENBUSCH, judecători,
   Camera a treia, care se va reuni în complet de trei judecători
   Domnul P. MAHONEY, președintele Tribunalului,
   Domnul H. KREPPEL, doamna I. BORUTA, domnul H. TAGARAS și domnul S. VAN RAEPENBUSCH, judecători.
   În această ultimă cameră, președintele va participa la ședințe în alternanță fie cu doamna judecător I. BORUTA și cu domnul judecător H. TAGARAS, fie cu domnii judecători H. KREPPEL și S. VAN RAEPENBUSCH, fără a se aduce atingere conexității cauzelor.

      (1)  JO 2005 C 322, p. 16.


title: Cauza C-461/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Don Bosco Onroerend Goed BV/Staatssecretaris van Financiën [A șasea directivă TVA — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (g) și a articolului 4 alineatul (3) litera (a) — Livrarea unui teren ocupat de o clădire demolată parțial în locul căreia trebuie ridicată o nouă construcție — Scutire de TVA]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Don Bosco Onroerend Goed BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-461/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (g) și a articolului 4 alineatul (3) litera (a) - Livrarea unui teren ocupat de o clădire demolată parțial în locul căreia trebuie ridicată o nouă construcție - Scutire de TVA)
   2010/C 24/21
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Don Bosco Onroerend Goed BV

      Pârâtă: Staatssecretaris van Financiën

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Interpretarea articolului 4 alineatul (3) litera (a) coroborat cu articolul 13 secțiunea B litera (g) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Supunere la plata taxei a operațiunii de livrare a unei clădiri sau a unor părți ale unei clădiri și a terenului pe care se află clădirea, efectuate înainte de prima ocupare — Livrarea unei clădiri parțial demolate din cauza înlocuirii acesteia cu o nouă clădire ce urmează a fi contruită

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (g) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare coroborat cu articolul 4 alineatul (3) litera (a) din această directivă trebuie interpretat în sensul că nu face parte din domeniul scutirii de taxa pe valoarea adăugată prevăzute la prima dintre aceste dispoziții livrarea unui teren pe care se află încă o clădire deteriorată care trebuie demolată în vederea ridicării în locul acesteia a unei construcții noi și a cărei demolare în acest scop, asumată de vânzător, a început deja înainte de livrare. Asemenea operațiuni de livrare și de demolare formează o operațiune unică în ceea ce privește taxa pe valoarea adăugată, având, în ansamblu, ca obiect livrarea unui teren pe care nu s-au ridicat construcții, iar nu livrarea clădirii existente și a terenului pe care se află aceasta, indiferent de starea de avansare a lucrărilor de demolare a vechii clădiri în momentul livrării efective a terenului.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/1

         2010/C 63/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 51, 27.2.2010

      Publicații anterioare

      JO C 37, 13.2.2010

      JO C 24, 30.1.2010

      JO C 11, 16.1.2010

      JO C 312, 19.12.2009

      JO C 297, 5.12.2009

      JO C 282, 21.11.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-93/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2008 — Mülhens/OAPI — Spa Monopole (MINERAL SPA) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MINERAL SPA — Marca națională verbală anterioară SPA — Motiv relativ de refuz — Notorietate — Profit necuvenit obținut din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2008 — Mülhens/OAPI — Spa Monopole (MINERAL SPA)
   (Cauza T-93/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MINERAL SPA - Marca națională verbală anterioară SPA - Motiv relativ de refuz - Notorietate - Profit necuvenit obținut din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 197/34)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Mülhens GmbH & Co. KG (Köln, Germania) (reprezentanți: T. Schulte-Beckhausen și S. Maaßen, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: L. de Brouwer, É. Cornu, E. de Gryse și D. Moreau, avocats)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI la 11 ianuarie 2006 (Cauza R 825/2004-2) privind o procedură de opoziție între Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV și Mülhens GmbH & Co. KG.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mülhens GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza C-195/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 75/442/CEE și Directiva 91/156/CEE — Noțiunea de deșeu — Rebuturi alimentare provenind din industria agroalimentară destinate producerii de hrană pentru animale — Reziduuri rezultate din preparate culinare destinate structurilor de primire de animale de companie)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-195/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 75/442/CEE și Directiva 91/156/CEE - Noțiunea de deșeu - Rebuturi alimentare provenind din industria agroalimentară destinate producerii de hrană pentru animale - Reziduuri rezultate din preparate culinare destinate structurilor de primire de animale de companie)
   (2008/C 51/12)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis, agent, și G. Bambara, avocat)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent, și G. Fiengo, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32) — Lege națională care exclude anumite deșeuri din domeniul de aplicare al directivei
   Dispozitivul

               1)

               Republica Italiană,

                           —

                           prin adoptarea unor orientări operaționale aplicabile pe întreg teritoriul național, precizate în special prin circulara din 28 iunie 1999 a ministrului mediului conținând clarificări de natură interpretativă în ceea ce privește definiția noțiunii de deșeu și prin comunicatul din 22 iulie 2002 al Ministerului Sănătății conținând liniile directoare referitoare la disciplina în materie igienico sanitară în ceea ce privește utilizarea, în hrana animalelor, a materialelor și a subproduselor provenite din ciclul de producție și comercial al industriei agroalimentare, ce urmăreau excluderea din domeniul de aplicare al legislației referitoare la deșeuri a rebuturilor alimentare provenind din industria agroalimentară destinate producerii de hrană pentru animale, și

                           —

                           prin excluderea, realizată în temeiul articolului 23 din Legea nr. 179 din 31 iulie 2002 privind instituirea unor reglementări în ceea ce privește mediul, din domeniul de aplicare al legislației referitoare la deșeuri a reziduurilor provenind din preparate culinare obținute din orice tip de alimente solide, gătite sau crude, care nu au intrat în circuitul de distribuție, destinate structurilor de primire pentru animale de companie,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 182, 23.7.2005.


title: Cauza F-60/15: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2015 – ZZ/OAPI

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/48

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2015 – ZZ/OAPI
   (Cauza F-60/15)
   (2015/C 213/78)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei președintelui OAPI din 4 iunie 2014 de încetare a contractului de agent temporar al reclamantului, precum și cerere de a fi reintegrat, dacă este posibil, în cadrul OAPI, iar, în caz negativ, primirea unei compensații pecuniare echitabile pentru pretinsa reziliere nelegală a contractului său și, în sfârșit, cerere de daune interese pentru prejudiciul moral pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei președintelui OAPI din 4 iunie 2014 de încetare a contractului de agent temporar al reclamantului;

               —

               în consecință, dispunerea reintegrării reclamantului și obligarea pârâtului (i) la plata către reclamant, cu titlu de daune interese, a remunerației pentru perioada cuprinsă între momentul de când rezilierea contractului său produce efecte și data reintegrării sale în urma anulării deciziei adoptate și (ii) la reconstituirea carierei sale încheiate nelegal prin decizia de reziliere a contractului;

               —

               în subsidiar, în cazul în care reintegrarea reclamantului ar determina dificultăți practice importante sau ar părea excesivă în raport cu situația unor terți, obligarea pârâtului la plata unei compensații pecuniare echitabile pentru rezilierea nelegală a contractului său, ținând cont nu numai de pierderea de remunerație pentru trecut, ci și de șansa serioasă a reclamantului de a rămâne în serviciul OAPI până la vârsta pensionării, în cadrul unui contract pe perioadă nedeterminată, și de a evolua în carieră;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtului la plata de daune interese pentru repararea prejudiciului moral suferit, evaluate ex aequo et bono la 15  000 de euro;

               —

               obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-91/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid (Spania) la 15 februarie 2016 – Caixabank S.A./Héctor Benlliure Santiago

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Spania) la 15 februarie 2016 – Caixabank S.A./Héctor Benlliure Santiago
   (Cauza C-91/16)
   (2016/C 175/07)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caixabank S.A.

      Pârât: Héctor Benlliure Santiago

      Întrebarea preliminară

   Aplicarea ratei convenite a dobânzilor remuneratorii într-o situație în care [sunt] aplicabile dobânzile de întârziere este conformă cu Directiva 93/13 (1) sau, dimpotrivă, aceasta presupune o modificare a contractului interzisă de jurisprudența Uniunii?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


               30.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 143/10

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
   (Cauza E-6/15)
   (2015/C 143/11)
   La data de 16 februarie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Clémence Perrin, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul solicită Autorității AELS de Supraveghere să declare că:

               1.

               prin menținerea în vigoare a secțiunii 20-1 alineatul al doilea și a secțiunii 22-3 din Legea privind planificarea în domeniul construcțiilor, coroborate cu secțiunile 9-1, 9-2, 9-3, 9-4 și 11-1 din Regulamentul privind construcțiile, în temeiul căruia întreprinderile care execută lucrări de construcții trebuie să obțină, înainte de demararea lucrărilor, o autorizație din partea autorităților locale, Norvegia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 din legea menționată la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne) sau în temeiul articolului 36 din Acordul privind SEE;

               2.

               Regatul Norvegiei suportă costurile aferente acestor proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               cauza are ca obiect cerința impusă în temeiul legislației norvegiene (secțiunea 20-1 alineatul al doilea și secțiunea 22-3 din Legea privind planificarea și construcția, coroborate cu secțiunile 9-1, 9-2, 9-3, 9-4 și 11-1 din Regulamentul privind construcțiile) privind obligativitatea, pentru întreprinderile care doresc să execute lucrări de construcții, de a obține, înainte de demararea lucrărilor, o autorizație din partea autorităților locale. Această aprobare trebuie să fie obținută, în prealabil, pentru fiecare proiect de construcție individual;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere învederează că cerința respectivă constituie o restricționare care nu poate fi justificată în temeiul articolului 16 alineatele (1) și (3) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne („Directiva privind serviciile”) sau că această măsură reprezintă, în conformitate cu articolul 36 din Acordul privind SEE, o limitare a libertății de a presta servicii care nu poate fi justificată în temeiul articolului 33 din Acordul privind SEE;

               —

               Norvegia susține că, în principiu, un asemenea sistem de autorizare nu contravine Directivei privind serviciile, întrucât poate fi justificat în temeiul articolului 16 alineatele (1) și (3) din respectiva directivă.


title: Cauza T-496/12: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — European Drinks/OAPI — Alexandrion Grup România (DRACULA BITE)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/57

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — European Drinks/OAPI — Alexandrion Grup România (DRACULA BITE)
   (Cauza T-496/12)
   2013/C 26/116
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Drinks SA (Ștei, România) (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SC Alexandrion Grup România Srl (Pleașa, România)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 septembrie 2012 pronunțate în cauza R 682/2011-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „DRACULA BITE”, pentru produse și servicii din clasele 33, 35 și 39 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7588288

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea în România cu nr. 34847 a mărcii figurative „Dracula” pentru produse și servicii din clasele 33 și 35

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-313/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 februarie 2008 — Otsuka Chemical/EFSA

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/46

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 februarie 2008 — Otsuka Chemical/EFSA
   (Cauza T-313/06) (1)

   (2008/C 92/92)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-51/10 P: Recurs introdus la 1 februarie 2010 de Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-298/06 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/17

         Recurs introdus la 1 februarie 2010 de Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-298/06 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-51/10 P)
   2010/C 113/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (reprezentanți: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 pronunțate în cauza T-298/2006;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Curții de Justiție.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 (1) în măsura în care acesta a aplicat criterii juridice eronate atunci când a stabilit că marca recurentei nu putea fi înregistrată.
   Recurenta susține în continuare că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat fie articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94, fie articolul 76 din Regulamentul nr. 40/94, fie aceste două dispoziții împreună, în măsura în care nu a luat în mod corespunzător în considerare practica OAPI cu privire la înregistrarea mărcilor care constau în numere sau în indicarea conținutului unor publicații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza T-316/10: Ordonanța Tribunalului din 17 februarie 2011 — HIM/Comisia

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/21

         Ordonanța Tribunalului din 17 februarie 2011 — HIM/Comisia
   (Cauza T-316/10) (1)

   2011/C 113/44
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-615/13 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2015 – ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)/Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), Comisia Europeană (Recurs — Acces la documentele instituțiilor Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (1) litera (b) — Regulamentul (CE) nr. 45/2001 — Articolul 8 — Excepție de la dreptul de acces — Protecția datelor cu caracter personal — Noțiunea „date cu caracter personal” — Condițiile unui transfer de date cu caracter personal — Numele autorului fiecărei observații privind un proiect de orientare al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) legat de documentația științifică ce trebuie anexată cererilor de autorizare pentru introducerea pe piață a unor produse fitosanitare — Respingerea cererii de acces)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2015 – ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)/Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), Comisia Europeană
   (Cauza C-615/13 P) (1)

   ((Recurs - Acces la documentele instituțiilor Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (1) litera (b) - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Articolul 8 - Excepție de la dreptul de acces - Protecția datelor cu caracter personal - Noțiunea „date cu caracter personal” - Condițiile unui transfer de date cu caracter personal - Numele autorului fiecărei observații privind un proiect de orientare al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) legat de documentația științifică ce trebuie anexată cererilor de autorizare pentru introducerea pe piață a unor produse fitosanitare - Respingerea cererii de acces))
   (2015/C 311/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (reprezentant: P. Kirch, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentanţi: D. Detken, C. Pintado şi R. Van der Hout, avocat), Comisia Europeană (reprezentanţi: B. Martenczuk şi L. Pignataro-Nolin, agenţi)

      Intervenientă în susținerea celeilaltei părţi în proces: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) (reprezentanţi: A. Buchta şi M. Pérez Asinari, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene ClientEarth și PAN Europe/EFSA (T 214/11, EU:T:2013:483).

               2)

               Anulează decizia Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) din 12 decembrie 2011.

               3)

               Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de ClientEarth și de Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) în cadrul procedurii de recurs și al procedurii în primă instanță.

               4)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs și procedurii în primă instanță.

               5)

               Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii de recurs.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-100/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 martie 2008 — Giannini/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Concurs general — Neincluderea pe lista de rezervă — Neregularități în desfășurarea probelor, care pot denatura rezultatul — Egalitate de tratament — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri )

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 martie 2008 — Giannini/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-100/04) (1)

   („Funcție publică - Concurs general - Neincluderea pe lista de rezervă - Neregularități în desfășurarea probelor, care pot denatura rezultatul - Egalitate de tratament - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri’)
   (2008/C 107/37)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Massimo Giannini (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: G. Vandersanden și L. Levi, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial L.Lozano Palacios și M. Velardo, agenți, ulterior G. Berscheid, agent, asistat de M. Genton, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei comisiei de evaluare a concursului COM/A/9/01 pentru constituirea unei rezerve de recrutarea de administratori (A7/A6) în domeniul economiei și al statisticii (JO 2001, C 240 A, p. 12) de a nu-l include pe reclamant pe lista de rezervă pentru acest concurs și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată precum și trei pătrimi din cheltuielile efectuate de către domnul Massimo Giannini.

               3)

               Domnul Giannini suportă o pătrime din propriile cheltuieli.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza C-403/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 octombrie 2007 — Parlamentul European/Comisia Comunităților Europene (Acțiune în anulare — Decizia Comisiei de aprobare a unui proiect referitor la securitatea frontierelor în Filipine — Decizie adoptată în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 443/92 — Competențe de executare ale Comisiei — Limite)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 octombrie 2007 — Parlamentul European/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-403/05) (1)

   (Acțiune în anulare - Decizia Comisiei de aprobare a unui proiect referitor la securitatea frontierelor în Filipine - Decizie adoptată în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 443/92 - Competențe de executare ale Comisiei - Limite)
   (2007/C 315/13)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, E. Waldherr, K. Lindahl și G. Mazzini, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Tufvesson și A. Bordes, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: J. M. Rodríguez Cárcamo, agent)
   Obiectul
   Anularea Deciziei Comisiei de aprobare a unui proiect referitor la securitatea frontierelor Republicii Filipine (ASIA/2004/016-924; linia bugetară 19 10 02) adoptată în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 443/92 al Consiliului din 25 februarie 1992 privind asistența financiară și tehnică și cooperarea economică cu țările în curs de dezvoltare din Asia și America Latină (JO L 52, p. 1)
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei Comunităților Europene de aprobare a unui proiect referitor la securitatea frontierelor Republicii Filipine ce urmează să fie finanțat prin linia 19 10 02 din bugetul general al Comunităților Europene (Philippine Border Management Project, nr. ASIA/2004/016-924).

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza T-286/11 P: Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 16 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-21/10, Marcuccio/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/35

         Recurs introdus la 6 iunie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 16 martie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-21/10, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-286/11 P)
   2011/C 232/62
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea in toto și fără excepție a ordonanței atacate și, în plus, în principal:

               —

               admiterea tuturor concluziilor formulate în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la rambursarea către recurent a cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii în primă instanță, în care a fost pronunțată ordonanța care face obiectul prezentului recurs, sau, în subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice, care, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou pe fond asupra concluziilor menționate anterior.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa absolută de motivare a „concluziilor în despăgubiri”

                           —

                           Recurentul invocă în această privință lipsa cercetării judecătorești și denaturarea situației de fapt, precum și interpretarea și aplicarea eronată și irațională a normelor de drept care reglementează răspunderea extracontractuală a instituțiilor Uniunii Europene, noțiunea de obligație de motivare care revine tuturor acestor instituții și instanței Uniunii Europene și noțiunea de comportament ilicit din partea unei instituții a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziilor primei instanțe „cu privire la cheltuielile de judecată”

                           —

                           Recurentul arată în această privință că obligarea unei părți dintr-un litigiu la rambursarea către Tribunalul Funcției Publice a cheltuielilor efectuate de acesta, în temeiul articolului 94 din Regulamentul de procedură, nu se poate întemeia decât pe fapte aflate în strânsă legătură cu cauza, iar nu pe pretinse comportamente ale aceleiași părți în alte cauze.


title: Cauza T-126/12: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2013 — Interroll/OAPI (Inspired by efficiency) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Inspired by efficiency — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/76

         Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2013 — Interroll/OAPI (Inspired by efficiency)
   (Cauza T-126/12) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Inspired by efficiency - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/169
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Interroll Holding AG (Sant’Antonino, Elveția) (reprezentanți: R. Böhm și N. Ehlers, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2012 (cauza R 1280/2011-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Inspired by efficiency ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Interroll Holding AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza C-442/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 26 august 2011 — Novartis AG/Actavis UK Ltd

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 26 august 2011 — Novartis AG/Actavis UK Ltd
   (Cauza C-442/11)
   2011/C 311/44
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Novartis AG

      Pârâtă: Actavis UK Ltd

      Întrebarea preliminară

   În cazul în care a fost eliberat un certificat suplimentar de protecție pentru un produs, astfel cum acesta este definit prin Regulamentul (CE) nr. 469/2009 (1), pentru un principiu activ, drepturile conferite de acest certificat în temeiul articolului 5 din regulament sunt încălcate în ceea ce privește obiectul protecției, astfel cum acesta este definit la articolul 4 din regulament:

               (i)

               de un medicament care conține acel principiu activ (în prezenta cauză valsartan) în compoziție cu unul sau mai multe principii active diferite (în prezenta cauză hidroclorotiazida) sau

               (ii)

               doar de un medicament care conține acel principiu activ (în prezenta cauză valsartan) în calitate de principiu activ unic?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1).


title: Cauza F-70/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 decembrie 2012 — Parikka/SEAE

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/33

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 decembrie 2012 — Parikka/SEAE
   (Cauza F-70/12) (1)

   2013/C 38/66
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012, p. 29.


               29.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/31

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Liechtenstein, la data de 9 iulie 2015, în cauza Rainer Armbruster/Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (Cauza E-16/15)
   (2016/C 357/11)
   Fürstliches Obergericht Liechtenstein (Curtea Supremă din Liechtenstein) a transmis Curții de Justiție a AELS o scrisoare datată 9 iulie 2015 și primită de registratura Curții la 9 iulie 2015, prin care solicita emiterea unui aviz consultativ în cauza Rainer Armbruster/Swiss Life (Liechtenstein) AG cu privire la întrebările de mai jos:

               1.

               Articolul 36 alineatul (2) din Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață trebuie interpretat în sensul că obligațiile de a furniza informațiile menționate la articolul respectiv și în anexa III punctul A litera (a) subpunctul (11) și litera (a) subpunctul (12) și punctul B litera (b) subpunctul (2) pentru polițele de asigurare de viață pe bază de unități trebuie să fie îndeplinite și în cazul în care o persoană a achiziționat, printr-un act juridic de transfer, o poliță de asigurare de viață pe bază de unități de la o altă persoană cu acordul asigurătorului, prin transferul contractului („poliță la mâna a doua”)?

         În eventualitatea în care Curtea va răspunde afirmativ la prima întrebare, i se solicită să răspundă la următoarele întrebări suplimentare:

               2.

               Articolul 36 alineatul (2) din Directiva 2002/83/CE privind asigurarea de viață trebuie interpretat în sensul că, în cazul transferului juridic al contractului pentru o asigurare de viață pe bază de unități, trebuie furnizate doar informații generale noului deținător de poliță de asigurare sau societatea de asigurări este, de asemenea, obligată să furnizeze noului deținător de poliță de asigurare informații care se referă în mod specific la produsul de asigurare care urmează a fi achiziționat de către aceasta, în special în ceea ce privește eventualele diferențe între profilul de risc al deținătorului de poliță inițial și cel al cesionarului?

               3.

               Dispozițiile privind obligațiile asigurătorului în temeiul anexei III punctul B litera (b) subpunctul (2) la Directiva 2002/83/CE privind asigurarea de viață sunt transpuse în dreptul național în mod efectiv, chiar dacă legislația națională prevede, în anexa 4 punctul (II) subpunctul (2) din Versicherungsaufsichtsgesetz (Legea privind supravegherea asigurărilor, VersAG), în cazul polițelor de asigurare pe bază de unități, că în perioada de valabilitate a unui contract de asigurare trebuie oferite informații cu privire la unitățile care stau la baza poliței de asigurare și la natura activelor conținute în această poliță doar în cazul în care modificările informațiilor furnizate rezultă din „modificări ale legislației”, dar nu și „în cazul unei schimbări a condițiilor de asigurare” [anexa III punctul B litera (b) subpunctul (2) la Directiva 2002/83/CE]?


title: Cauza T-249/13: Acțiune introdusă la 2 mai 2013 — MHCS/OAPI — Ambra (DORATO)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/39

         Acțiune introdusă la 2 mai 2013 — MHCS/OAPI — Ambra (DORATO)
   (Cauza T-249/13)
   2013/C 207/65
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MHCS (Epernay, Franța) (reprezentanți: P. Boutron, N. Moya Fernández și L-E. Balleydier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ambra S.A. (Varșovia, Polonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea deciziei camerei de recurs;

               —

               obligarea OAPI și a intervenientului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând o etichetă de gât de sticlă care conține elementul verbal „DORATO”, pentru produse din clasa 33 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 131 228.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă reprezentând o etichetă de gât de sticlă, pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-394/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 31 ianuarie 2013 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Komisia za zashtita ot diskriminatsia — Bulgaria) — Valeri Hariev Belov/CHEZ Elektro Balgaria AD și alții (Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Noțiunea „instanță națională” — Necompetența Curții)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 31 ianuarie 2013 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Komisia za zashtita ot diskriminatsia — Bulgaria) — Valeri Hariev Belov/CHEZ Elektro Balgaria AD și alții
   (Cauza C-394/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Noțiunea „instanță națională” - Necompetența Curții)
   2013/C 86/06
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Valeri Hariev Belov

      Pârâți: CHEZ Elektro Balgaria AD, Lidia Georgieva Dimitrova, Roselina Dimitrova Kostova, Kremena Stoyanova Stoyanova, CHEZ Razpredelenie Balgaria AD, Ivan Kovarzhchik, Atanas Antonov Dandarov, Irzhi Postolka, Vladimir Marek, Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Komisia za zashtita ot diskriminatsia — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) literele (a) și (b), a articolului 3 alineatul (1) litera (h) și a articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol. 1, p. 19) și a articolului 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a considerentului (29) și a articolului 1 și a articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2006/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice și de abrogare a Directivei 93/76/CEE a Consiliului (JO L 114, p. 64, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 222) și a articolului 3 alineatul (5) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE — Declarații privind operațiunile de dezafectare și de gestionare a deșeurilor (JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61) și articolul 3 alineatul (7) din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, p. 55) — Practică administrativă conform căreia întreprinderea de distribuție de electricitate dispune de libertatea de a instala în cartierele de romi contoare electrice pe stâlpii de electrificare de pe străzi la o înălțime inaccesibilă pentru utilizatori, care nu permite consumatorilor din aceste cartiere să își citească contorul, în timp ce în afara cartierelor de romi contoarele electrice sunt instalate la o înălțime accesibilă — Drept sau interes al utilizatorului final de electricitate de a verifica în mod regulat datele afișate pe contorul de electricitate — Sarcină a probei în materie de discriminare

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate de Komisia za zashtita ot diskriminatsia prin decizia de trimitere din 19 iulie 2011.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-345/12: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 13 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/91/CE — Performanța energetică a clădirilor — Articolul 7 alineatele (1) și (2), articolul 9, articolul 10, articolul 15 alineatul (1) — Transpunere incorectă — Netranspunere în termenul prevăzut — Directiva 2010/31/UE — Articolul 29]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/38

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 13 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-345/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/91/CE - Performanța energetică a clădirilor - Articolul 7 alineatele (1) și (2), articolul 9, articolul 10, articolul 15 alineatul (1) - Transpunere incorectă - Netranspunere în termenul prevăzut - Directiva 2010/31/UE - Articolul 29)
   2013/C 225/64
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent asistat de A. De Stefano, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 7 alineatele (1) și (2) și articolului 10, precum și articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor (JO L 1, p. 65, Ediție specială, 12/vol. 02, p. 44) coroborate cu articolul 29 din Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (JO L 153, p. 13)

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a prevăzut obligația de a pune la dispoziție un certificat de performanță energetică în cazul vânzării sau închirierii unui imobil în conformitate cu articolele 7 și 10 din Directiva 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor, și prin faptul că a omis să notifice Comisiei Europene măsurile de transpunere a articolului 9 din Directiva 2002/91, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 alineatele (1) și (2) și al articolului 10, precum și al articolului 15 alineatul (1) din această directivă, coroborate cu articolul 29 din Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza C-439/10: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 7 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Bacău — România) — SC DRA SPEED SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău (Trimitere preliminară — Lipsa unei descrieri a cadrului factual — Inadmisibilitate)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/17

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 7 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Bacău — România) — SC DRA SPEED SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Cauza C-439/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Lipsa unei descrieri a cadrului factual - Inadmisibilitate)
   2011/C 63/32
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SC DRA SPEED SRL

      Pârâte: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Curtea de Apel Bacău, Secția Comercială, Contencios Administrativ și Fiscal — Înmatricularea unor vehicule de ocazie înmatriculate anterior în alte state membre — Taxă de mediu aplicată automobilelor cu ocazia primei înmatriculări într-un stat membru — Compatibilitatea reglementării naționale cu articolul 110 TFUE — Discriminare în raport cu vehiculele de ocazie deja înmatriculate pe teritoriul statului membru menționat și care nu sunt supuse taxei respective cu ocazia unei vânzări ulterioare și a unei noi înmatriculări

      Dispozitivul

   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Bacău prin decizia din 1 septembrie 2010 este în mod vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-664/16: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2016 – PJ/EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/22

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2016 – PJ/EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)
   (Cauza T-664/16)
   (2017/C 070/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: PJ (reprezentant: B. Schürmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Erdmann & Rossi GmbH (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală a mărcii „Erdmann & Rossi” – marca Uniunii Europene nr. 10 310 481

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2016 în cauza R 1670/2015-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată în prezenta acțiune și în procedura de declarare a nulității desfășurată în fața camerei de recurs și în fața diviziei de anulare.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolelor 52, 56, 63, 75 și 76 Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normelor 50, 55 și 94 din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 12 din Regulamentul nr. 216/96;

               —

               încălcarea articolului 6 din CEDO;

               —

               încălcarea articolelor 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale.


title: Cauza C-172/06: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 13 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/24

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 13 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-172/06) (1)

   (2007/C 199/39)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza T-249/11: Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2013 — Sanco/OAPI — Marsalman (Reprezentarea unui pui) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând un pui — Marcă națională figurativă anterioară reprezentând un pui — Motiv relativ de refuz — Similitudine între produse și servicii — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/8

         Hotărârea Tribunalului din 14 mai 2013 — Sanco/OAPI — Marsalman (Reprezentarea unui pui)
   (Cauza T-249/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând un pui - Marcă națională figurativă anterioară reprezentând un pui - Motiv relativ de refuz - Similitudine între produse și servicii - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 178/14
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sanco, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. Segura Roda, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Marsalman, SL (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 februarie 2011 (cauza R 1073/2010-2) privind o procedură de opoziție între Sanco, SA et Marsalman, SL

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 februarie 2011 (cauza R 1073/2010-2).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza T-392/10: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2011 — Euro-Information/OAPI (EURO AUTOMATIC CASH) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EURO AUTOMATIC CASH — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/23

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2011 — Euro-Information/OAPI (EURO AUTOMATIC CASH)
   (Cauza T-392/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EURO AUTOMATIC CASH - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 204/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Strasbourg, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 iunie 2010 (cauza R 892/2010-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal EURO AUTOMATIC CASH ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Euro-Information — Européenne de traitement de l’information la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-700/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – LEK Farmacevtska Družba d.d./Republika Slovenija (Trimitere preliminară — Nomenclatura combinată — Clasificarea mărfurilor — Suplimente alimentare care intră în sfera poziției tarifare 2106 — Principiu activ ca o componentă esențială — Clasificare eventuală în capitolul 30 din Nomenclatura combinată — Prezentare și comercializare a produselor ca medicamente)

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – LEK Farmacevtska Družba d.d./Republika Slovenija
   (Cauza C-700/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Nomenclatura combinată - Clasificarea mărfurilor - Suplimente alimentare care intră în sfera poziției tarifare 2106 - Principiu activ ca o componentă esențială - Clasificare eventuală în capitolul 30 din Nomenclatura combinată - Prezentare și comercializare a produselor ca medicamente))
   (2017/C 046/12)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: LEK Farmacevtska Družba d.d.

      Pârâtă: Republika Slovenija

      Dispozitivul

               1)

               Poziția 3004 din Nomenclatura combinată a Tarifului vamal comun care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011, trebuie interpretată în sensul că nu trebuie să fie clasificate în mod automat la această poziție produse care intră în sfera noțiunii „medicament”, în sensul Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/62/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011.

               2)

               Nomenclatura combinată a Tarifului vamal comun care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1006/2011, trebuie interpretată în sensul că produse precum cele în discuție în litigiul principal, care au efecte benefice asupra sănătății în general și a căror componentă esențială este un principiu activ care se găsește în suplimente alimentare clasificate la poziția tarifară 2106 din această nomenclatură, deși sunt prezentate de producător drept medicamente și sunt comercializate și vândute ca atare, intră în sfera acestei poziții.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


               27.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/18

         Cerere de obținere a unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein la data de 29 octombrie 2013 în cauza Casino Admiral AG/Wolfgang Egger
   (Cauza E-24/13)
   2014/C 88/15
   Prin scrisoarea din 6 noiembrie 2013, Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (instanța națională a Principatului Liechtenstein) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 8 noiembrie 2013, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Casino Admiral AG/Wolfgang Egger, cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Care sunt cerințele generale prevăzute de legislația SEE și de legislația europeană (în special articolele 43 și 49 din Tratatul CE și obligația de transparență care decurge din acestea) în ceea ce privește procedura de atribuire a concesiunilor pentru cazinouri?

               2.

               Legislația SEE sau legislația europeană impune obligația ca o autoritate care dorește să atribuie o concesie să precizeze, în momentul publicării invitației de participare, modul în care intenționează să completeze și să precizeze în mod mai detaliat cerințele prevăzute de act și de reglementări?

               3.

               În special, în contextul procedurii de licitație relevante, există o obligație generală de informare prealabilă în legătură cu ponderea relativă pe care o vor avea criteriile de atribuire în momentul atribuirii concesiunii? Dacă răspunsul la această întrebare este afirmativ, care sunt cerințele impuse de legislația SEE și de legislația europeană cu privire la conținutul informațiilor pe care trebuie să le cuprindă informarea prealabilă respectivă?

               4.

               În cazul de față, cerințele prevăzute de legislația SEE și de legislația europeană au fost satisfăcute?

               5.

               În cazul în care Curtea de Justiție a AELS consideră că procedura de licitație nu a îndeplinit cerințele prevăzute de legislația SEE și de legislația europeană:

                           (a)

                           Legislația SEE și legislația europeană prevăd consecințe juridice specifice în cazul unor erori de procedură de acest fel?

                           (b)

                           Există posibilitatea de a remedia erorile de procedură de acest fel? În caz afirmativ, în ce condiții?

                           (c)

                           În cazul de față, sunt îndeplinite condițiile pentru a anula întreaga procedură de licitație și de atribuire a concesiunii?


title: Cauza T-25/14: Ordonanța Tribunalului din 4 mai 2015 – Spania/Comisia

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/41

         Ordonanța Tribunalului din 4 mai 2015 – Spania/Comisia
   (Cauza T-25/14) (1)

   (2015/C 213/67)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza C-429/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Halle — Germania) — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale) [Politica socială — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Directivele 93/104/CE și 2003/88/CE — Organizarea timpului de lucru — Pompieri angajați în sectorul public — Articolul 6 litera (b) din Directiva 2003/88/CE — Timpul de lucru maxim săptămânal — Depășire — Repararea prejudiciului cauzat prin încălcarea dreptului Uniunii — Condiții cărora le este subordonată existența unui drept la repararea prejudiciului — Modalități procedurale — Obligația de a introduce o cerere prealabilă la angajator — Forma și întinderea reparării prejudiciului — Timp liber suplimentar sau indemnizație — Principiile echivalenței și efectivității]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 25 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Halle — Germania) — Günter Fuß/Stadt Halle (Saale)
   (Cauza C-429/09) (1)

   (Politica socială - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Directivele 93/104/CE și 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Pompieri angajați în sectorul public - Articolul 6 litera (b) din Directiva 2003/88/CE - Timpul de lucru maxim săptămânal - Depășire - Repararea prejudiciului cauzat prin încălcarea dreptului Uniunii - Condiții cărora le este subordonată existența unui drept la repararea prejudiciului - Modalități procedurale - Obligația de a introduce o cerere prealabilă la angajator - Forma și întinderea reparării prejudiciului - Timp liber suplimentar sau indemnizație - Principiile echivalenței și efectivității)
   2011/C 30/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Halle

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Günter Fuß

      Pârâtă: Stadt Halle

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Halle — Interpretarea Directivei 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 (JO L 307, p. 18) și a Directivei 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3) și, în special, a articolului 6 litera (b), a articolului 16 litera (b) și a articolului 19 al doilea paragraf din Directiva 2003/88/CE — Reglementare națională care prevede, cu încălcarea directivelor menționate, un timp de lucru săptămânal de mai mult de 48 de ore pentru funcționarii care lucrează în serviciile de intervenție de pompieri profesioniști — Dreptul funcționarului care a depășit timpul maxim de lucru la o compensație sub formă de timp liber sau de despăgubire financiară

      Dispozitivul

               1.

               Un lucrător, precum domnul Fuß în cauza principală, care a efectuat, în calitate de pompier angajat într-un serviciu de intervenție aparținând sectorului public, un timp de lucru mediu săptămânal care îl depășește pe cel prevăzut la articolul 6 litera (b) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru poate invoca dreptul Uniunii pentru a angaja răspunderea autorităților statului membru în cauză în scopul obținerii reparării prejudiciului suferit ca urmare a încălcării acestei dispoziții.

               2.

               Dreptul Uniunii se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală:

                           —

                           care subordonează, fapt a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, dreptul unui lucrător aparținând sectorului public de a obține repararea prejudiciului suferit ca urmare a încălcării de către autoritățile statului membru respectiv a unei norme de drept al Uniunii, în speță articolul 6 litera (b) din Directiva 2003/88, unei condiții întemeiate pe noțiunea de vinovăție care depășește încălcarea suficient de gravă a dreptului menționat și

                           —

                           care subordonează dreptul lucrătorului din sectorul public de a obține repararea prejudiciului suferit ca urmare a încălcării de către autoritățile statului membru respectiv a articolului 6 litera (b) din Directiva 2003/88 condiției ca angajatorului său să îi fi fost adresată o cerere prealabilă în vederea obținerii respectării acestei dispoziții.

               3.

               Repararea, aflată în sarcina autorităților statelor membre, a prejudiciului pe care acestea l-au cauzat particularilor prin încălcări ale dreptului Uniunii trebuie să fie corespunzătoare prejudiciului suferit. În lipsa unor dispoziții de drept al Uniunii în acest domeniu, dreptul național al statului membru în cauză are sarcina să stabilească, cu respectarea principiilor echivalenței și efectivității, pe de o parte, dacă prejudiciul suferit de un lucrător, precum domnul Fuß în acțiunea principală, ca urmare a încălcării unei norme de drept al Uniunii trebuie reparat fie prin acordarea de timp liber suplimentar, fie prin acordarea unei indemnizații pecuniare, precum și, pe de altă parte, care sunt normele privind modul de calcul al acestei reparări. Perioadele de referință prevăzute la articolele 16-19 din Directiva 2003/88 sunt lipsite de relevanță în această privință.

               4.

               Răspunsurile la întrebările adresate de instanța de trimitere sunt identice, indiferent dacă situația de fapt din acțiunea principală intră sub incidența dispozițiilor Directivei 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 2000, sau a celor ale Directivei 2003/88.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-359/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus miesto apylinkės teismo (Lituania) la 23 iulie 2014 – ERGO Insurance SE, prin sucursala sa lituaniană ERGO Insurance SE Lietuvos filiala/If P&C Insurance AS, prin sucursala sa lituaniană If P&C Insurance AS filiala

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus miesto apylinkės teismo (Lituania) la 23 iulie 2014 – ERGO Insurance SE, prin sucursala sa lituaniană ERGO Insurance SE Lietuvos filiala/If P&C Insurance AS, prin sucursala sa lituaniană If P&C Insurance AS filiala

   (Cauza C-359/14)
   2014/C 329/11
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ERGO Insurance SE, prin sucursala sa lituaniană ERGO Insurance SE Lietuvos filialą

      Pârâtă: If P&C Insurance AS, prin sucursala sa lituaniană If P&C Insurance AS filialą

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (1), care prevede că „în cazul în care legea aplicabilă nu poate fi determinată în temeiul alineatelor (1) sau (2), contractul este reglementat de legea țării cu care are cele mai strânse legături” trebuie să fie interpretat în sensul că în circumstanțe precum cele din prezenta cauză trebuie să se aplice legea germană?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, principiul prevăzut la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale („Roma II”) (2) trebuie să fie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, legea aplicabilă litigiului dintre asigurătorul vehiculului de tractare și asigurătorul remorcii trebuie să fie determinată în conformitate cu legea țării locului în care s-a produs prejudiciul rezultat din accidentul rutier?

      (1)  JO L 177, p. 6.

      (2)  JO L 199, p. 40.


title: Cauza T-574/11: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2011 — Unipol Banca/OAPI — Union Investment Privatfonds (unicard)

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/23

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2011 — Unipol Banca/OAPI — Union Investment Privatfonds (unicard)
   (Cauza T-574/11)
   2012/C 6/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Unipol Banca SpA (Bologna, Italia) (reprezentanți: P. Costa și P. Creta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 iulie 2011 în procedura nr. R 0597/2010-2 introdusă la 14 aprilie 2010 de Union Investment Priatefonds GmBH și, în consecință,

               —

               admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 005240080 depuse la 18 iulie 2006, având ca obiect semnul unicard, și în ceea ce privește serviciile din clasa 36 din Aranjamentul de la Nisa;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „unicard” (cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5.240.080), pentru servicii din clasa 36.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Union Investment Privatfonds GmbH.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale germane „UNIFONDS” (nr. 991.995), „UNIGLOBAL” (nr. 991.996) și „UniGarant” (nr. 30 138 306,5), pentru servicii din clasa 36.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare a mărcii în cauză.

      Motivele invocate: aplicarea și interpretarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza T-372/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 aprilie 2008 — Dimos Kerateas/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Termene — Inadmisibilitate )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 aprilie 2008 — Dimos Kerateas/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-372/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Termene - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 171/69)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: Dimos Kerateas (Grecia) (reprezentanți: A. Papakonstantinou și M. Chaïntarlis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Steiblytė, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei C(2004) 5611 din 22 decembrie 2004 privind acordarea unui ajutor financiar din cadrul Fondului de coeziune pentru realizarea unui proiect de gestionare a deșeurilor în regiunea Attica (Grecia).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dimos Kerateas la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.