title: Cauza C-241/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Bruxelles — Belgia) — Fluxys SA/Commission de régulation de l'électricité et du gaz (Creg) (Trimitere preliminară — Competența Curții — Desistare parțială a reclamantului din acțiunea principală — Schimbarea cadrului juridic de referință — Răspuns al Curții care nu mai este necesar pentru soluționarea litigiului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Bruxelles — Belgia) — Fluxys SA/Commission de régulation de l'électricité et du gaz (Creg)
   (Cauza C-241/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Competența Curții - Desistare parțială a reclamantului din acțiunea principală - Schimbarea cadrului juridic de referință - Răspuns al Curții care nu mai este necesar pentru soluționarea litigiului - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 55/12
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fluxys SA

      Pârâtă: Commission de régulation de l'électricité et du gaz (Creg)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Bruxelles — Interpretarea articolelor 1, 2 și 18 din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80), precum și a articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 1775/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 septembrie 2005 privind condițiile de acces la rețelele pentru transportul gazelor naturale (JO L 289, p. 1, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 201) — Revizuire din oficiu a normelor privind stabilirea venitului total al operatorilor de rețele în cazul apariției unor împrejurări excepționale în cursul unei perioade de reglementare — Compatibilitatea cu dreptul comunitar a unui mod specific de stabilire a tarifelor pentru activitățile de tranzit, distinct de cel aplicabil în cazul activităților de distribuție și de depozitare

      Dispozitivul

   Nu mai este necesar să se răspundă la întrebarea preliminară adresată în cauza C-241/09.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza T-329/10: Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Fraas/OAPI (Desen în carouri de culori negru, gri, bej și roșu închis)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/45

      Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Fraas/OAPI (Desen în carouri de culori negru, gri, bej și roșu închis)
      (Cauza T-329/10)
      ()
      (2010/C 288/86)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 iunie 2010 pronunțate în cauza R 191/2010-4,

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând un desen în carouri de culori negru, gri, bej și roșu închis pentru produse din clasele 18, 24 și 25.

         Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului (1), întrucât marca atacată are caracter distinctiv, și încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a examinat susținerile de fapt și de drept ample formulate de reclamantă.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-126/09: Ordonanța președintelui Curții din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Ordonanța președintelui Curții din 12 noiembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-126/09) (1)

   2010/C 63/74

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza F-79/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 26 mai 2008 — Braun-Neumann/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Pensie de urmaș — Plată în proporție de 50 % datorită existenței unui al doilea soț supraviețuitor — Inadmisibilitate — Tardivitatea reclamației — Cauză de inadmisibilitate de ordine publică — Invocare din oficiu — Aplicare în timp a Regulamentului de procedură al Tribunalului)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/31

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 26 mai 2008 — Braun-Neumann/Parlamentul European
   (Cauza F-79/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensii - Pensie de urmaș - Plată în proporție de 50 % datorită existenței unui al doilea soț supraviețuitor - Inadmisibilitate - Tardivitatea reclamației - Cauză de inadmisibilitate de ordine publică - Invocare din oficiu - Aplicare în timp a Regulamentului de procedură al Tribunalului)
   (2008/C 183/60)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Merzig, Germania) (reprezentant: P. Ames, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: J. F. De Wachter, K. Zejdová și S. Seyr, agenți)
   Obiectul
   Cerere de plată integrală a pensiei de urmaș.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007, p. 31.


title: Cauza T-280/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Ineos Manufacturing Deutschland și alții/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/64

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Ineos Manufacturing Deutschland și alții/Comisia
   (Cauza T-280/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2015/C 294/78)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Ineos Manufacturing Deutschland GmbH (Köln, Germania), Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Germania) și Ineos Vinyls Deutschland GmbH (Wilhelmshaven, Germania) (reprezentanți: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer și T. Woltering, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, asistați de C. von Donat și G. Quardt, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește măsurile adoptate de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie [ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               3)

               Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH şi Ineos Vinyls Deutschland GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea AELS de Supraveghere suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-158/14: Acțiune introdusă la 28 februarie 2014 – JingAo Solar și alții/Consiliul

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/34

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2014 – JingAo Solar și alții/Consiliul
   (Cauza T-158/14)
   2014/C 159/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, China), Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Shanghai, China), Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, China), Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, China), Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Shanghai) și JA Solar GmbH (München, Germania) (reprezentanți: A. Willems, S. De Knop și J. Charles, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii drept admisibilă;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 325, p. 66), în măsura în care se aplică reclamantelor;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că, prin instituirea unor măsuri compensatorii pentru modulele fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie expediate din Republica Populară Chineză, deși avizul de inițiere menționa numai modulele fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie originare din Republica Populară Chineză, instituțiile europene au încălcat articolul 10 alineatele (12) și (13) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului (1).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că, prin instituirea unor măsuri compensatorii pentru modulele fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie care nu au făcut obiectul unei anchete antidumping, instituțiile europene au încălcat articolele 1 și 27 din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că, prin desfășurarea unei singure anchete pentru două produse distincte (și anume modulele fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și celulele), instituțiile europene au încălcat articolul 2 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 188, p. 93).


title: Cauza C-493/07: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/22/CE — Articolul 26 alineatul (3) — Comunicații electronice — Rețele și servicii — Număr de apel de urgență unic european — Netranspunere în termenul stabilit)

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/4

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă
   (Cauza C-493/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/22/CE - Articolul 26 alineatul (3) - Comunicații electronice - Rețele și servicii - Număr de apel de urgență unic european - Netranspunere în termenul stabilit)
   (2008/C 236/06)
   Limba de procedură: slovaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și J. Javorský, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: J. Čorba, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul stabilit, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213)
   Dispozitivul

               1)

               Neasigurându-se că întreprinderile care operează rețele de telefonie publică pun la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență informații privind localizarea apelantului, în măsura posibilităților tehnice, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112”, Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal).

               2)

               Obligă Republica Slovacă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007.


title: Cauza C-83/07: Ordonanța președintelui Curții din 20 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/32

         Ordonanța președintelui Curții din 20 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-83/07) (1)

   (2007/C 315/60)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-521/10 P: Ordonanța Curții din 22 iunie 2011 — Grúas Abril Asistencia, SL/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Încălcări pretinse ale dispozițiilor dreptului Uniunii în materie de concurență — Cerere prin care se urmărește inițierea de către Comisie a unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva unui stat membru)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/5

         Ordonanța Curții din 22 iunie 2011 — Grúas Abril Asistencia, SL/Comisia Europeană
   (Cauza C-521/10 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Încălcări pretinse ale dispozițiilor dreptului Uniunii în materie de concurență - Cerere prin care se urmărește inițierea de către Comisie a unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva unui stat membru)
   2011/C 340/09
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Grúas Abril Asistencia, SL (reprezentant: R. García García, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și F. Castilla Contreras, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 24 august 2010, Grúas Abril Asistencia/Comisia (T-386/09), prin care Tribunalul a respins o acțiune prin care se urmărea anularea scrisorii Comisiei din 7 august 2009, prin care recurenta era informată că faptele în legătură cu care a adresat acesteia o plângere nu permit să se concluzioneze în sensul unei încălcări a articolelor 81 CE, 82 CE și 86 CE și că nu se va da curs plângerii sale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Grúas Abril Asistencia, SL, la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.01.2011.


title: Cauza T-39/12 P: Recurs introdus la 25 ianuarie 2012 de Roberto Di Tullio împotriva Hotărârii din 29 noiembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-119/10, Di Tullio/Comisia

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/17

         Recurs introdus la 25 ianuarie 2012 de Roberto Di Tullio împotriva Hotărârii din 29 noiembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-119/10, Di Tullio/Comisia
   (Cauza T-39/12 P)
   2012/C 109/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Roberto Di Tullio (Rovigo, Italia) (reprezentanți: S. Woog și T. Bontinck, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               declararea recursului său admisibil și întemeiat și, în consecință,

               —

               anularea hotărârii atacate, pronunțată la 29 noiembrie 2011 de Camera a treia a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-119/10, prin care se respinge ca neîntemeiată acțiunea reclamantului având ca obiect anularea deciziei prin care Comisia a refuzat să îi acorde concediu pentru serviciul militar național;

               —

               admiterea concluziilor reclamantului prezentate în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe o motivare eronată și insuficientă la examinarea de către TFP a motivului invocat în primă instanță întemeiat pe încălcarea principiilor încrederii legitime și securității juridice

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe o încălcare a principiilor încrederii legitime, securității juridice și egalității, precum și a principiului măsurii rezonabile, în măsura în care TFP nu a limitat în timp, în speță, efectele hotărârii sale interpretative


title: Cauza T-342/09: Acțiune introdusă la 28 august 2009 — Bard/OAPI — Braun Melsungen (PERFIX)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/33

         Acțiune introdusă la 28 august 2009 — Bard/OAPI — Braun Melsungen (PERFIX)
   (Cauza T-342/09)
   2009/C 256/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: C. R. Bard, Inc. (Murray Hill, Statele Unite) (reprezentanți: A. Bryson, Barrister, O. Bray, A. Hobson și G. Warren, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 4 iunie 2009 în cauza R 1577/2007-5; și

               —

               obligarea pârâtului și/sau a celeilalte păți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PERFIX” pentru produse din clasa 10.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea în Germania a mărcii verbale „PERFIX” pentru produse din clasa 10; înregistrarea mărcii verbale „PERFIX” pentru produse din clasa 10

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului] întrucât camera de recurs a susținut în mod greșit că exista un risc de confuzie între mărcile în cauză.


title: Cauza C-287/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif — Luxemburg) — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des contributions directes (Libera prestare a serviciilor — Libera circulație a capitalurilor — Reducere a impozitului pentru investiții — Acordare în legătură cu punerea în aplicare fizică a investițiilor pe teritoriul național — Exploatarea navelor pentru navigație fluvială utilizate în alte state membre)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif — Luxemburg) — Tankreederei I SA/Directeur de l'administration des contributions directes
   (Cauza C-287/10) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Libera circulație a capitalurilor - Reducere a impozitului pentru investiții - Acordare în legătură cu punerea în aplicare fizică a investițiilor pe teritoriul național - Exploatarea navelor pentru navigație fluvială utilizate în alte state membre)
   2011/C 63/22
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Tankreederei I SA

      Pârât: Directeur de l'administration des contributions directes

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif de Luxembourg — Interpretarea articolelor 49 și 56 CE — Beneficiul reducerii de impozit pentru investiții — Reglementare care subordonează acordarea unui astfel de beneficiu condiției ca investiția să fie efectuată într-o întreprindere situată pe teritoriul național și să fie utilizată fizic pe acest teritoriu — Societate care exercită o activitate de trafic maritim internațional, stabilită și supusă impozitului în Luxemburg, care însă a efectuat o investiție constând în achiziționarea unui bun utilizat în principal în afara teritoriului național — Obstacol în calea liberei prestări de servicii și în calea liberei circulații a capitalurilor

      Dispozitivul

   Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții aparținând unui stat membru în temeiul căreia se refuză acordarea unei reduceri de impozit pentru investiții în cazul unei întreprinderi care este stabilită numai în acel stat membru pentru simplul motiv că bunurile de capital, pentru care se solicită această reducere, sunt utilizate fizic pe teritoriul unui alt stat membru.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-411/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 18 martie 2008 — Aer Lingus Group/Comisia ( Măsuri provizorii — Controlul concentrărilor — Interzicerea unei operațiuni notificate — Articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 39/2004 — Cerere de pronunțare a unei ordonanțe de obligare a Comisiei să adopte măsuri împotriva celeilalte părți la concentrarea interzisă — Măsură incompatibilă cu repartizarea atribuțiilor între instituții — Competențe ale Comisiei — Ordonanță adresată unui intervenient — Cerere de suspendare a operațiunii — Admisibilitate — Fumus boni iuris — Urgență — Prejudiciu grav și ireparabil — Producerea unui prejudiciu în funcție de evenimente viitoare, incerte — Lipsa motivării — Evaluarea tuturor intereselor implicate )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/26

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 18 martie 2008 — Aer Lingus Group/Comisia
   (Cauza T-411/07 R)
   („Măsuri provizorii - Controlul concentrărilor - Interzicerea unei operațiuni notificate - Articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 39/2004 - Cerere de pronunțare a unei ordonanțe de obligare a Comisiei să adopte măsuri împotriva celeilalte părți la concentrarea interzisă - Măsură incompatibilă cu repartizarea atribuțiilor între instituții - Competențe ale Comisiei - Ordonanță adresată unui intervenient - Cerere de suspendare a operațiunii - Admisibilitate - Fumus boni iuris - Urgență - Prejudiciu grav și ireparabil - Producerea unui prejudiciu în funcție de evenimente viitoare, incerte - Lipsa motivării - Evaluarea tuturor intereselor implicate’)
   (2008/C 327/49)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Aer Lingus Group plc (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. Burnside, solicitor și B. van de Walle de Ghelcke și T. Snels, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis, É. Gippini Fournier și S. Noë, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irlande) (reprezentanți: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy și D. Hull, solicitors, G. Berrisch, avocat)
   Obiectul
   Cerere de măsuri provizorii prin care se urmărește să se obțină, în primul rând, obligarea Comisiei să adopte anumite măsuri privind participarea societății Ryanair Holdings plc la capitalul reclamantei, în al doilea rând, în subsidiar, pronunțarea unei ordonanțe cu efect similar împotriva Comisiei sau a societății Ryanair Holdings plc și, în al treilea rând, suspendarea aplicării Deciziei 2007 C(2007)4600 final a Comisiei din 11 octombrie 2007 prin care se respinge cererea reclamantei de a iniția o procedură în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201) și de a adopta măsuri provizorii în temeiul articolului 8 alineatul (5) din acest regulament (JO L 24, p. 1).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-254/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 8 mai 2013 — Orgacom BVBA/Vlaamse Landmaatschappij

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 8 mai 2013 — Orgacom BVBA/Vlaamse Landmaatschappij
   (Cauza C-254/13)
   2013/C 207/41
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Orgacom BVBA

      Intimată: Vlaamse Landmaatschappij

      Întrebările preliminare

               1.

               Prelevarea la import prevăzută la articolul 21 alineatul 5 din Decretul din 23 ianuarie 1991 privind protecția mediului împotriva poluării prin îngrășăminte, care este datorată exclusiv pentru surplusul de îngrășăminte rezultat atât din importul de îngrășăminte de origine animală, cât și de alte tipuri de îngrășăminte din celelalte state membre în Regiunea Flamandă, indiferent dacă acestea sunt prelucrate în continuare sau introduse pe piață pe teritoriul național și care, pentru aceste surplusuri de îngrășăminte, se colectează de la importator, în timp ce pentru surplusurile de îngrășăminte produse pe teritoriul național aceasta se colectează de la producător, trebuie să fie considerată ca fiind o taxă cu efect echivalent taxelor vamale la import prevăzute la articolul 30 TFUE, în pofida faptului că statul membru care exportă surplusurile de îngrășăminte prevede în cazul exportului acestora în alte state membre chiar o diminuare a prelevării?

               2.

               În măsura în care prelevarea la import prevăzută la articolul 21 alineatul 5 din Decretul din 23 ianuarie 1991 privind protecția mediului împotriva poluării prin îngrășăminte, care este datorată exclusiv pentru surplusul de îngrășăminte rezultat atât din importul de îngrășăminte de origine animală, cât și de alte tipuri de îngrășăminte din celelalte state membre în Regiunea Flamandă, nu trebuie considerată ca fiind o taxă cu efect echivalent taxelor vamale la import: trebuie să se considere în acest caz că prelevarea la import menționată este o taxă discriminatorie prevăzută la articolul 110 TFUE, instituită asupra produselor din celelalte state membre, întrucât în cazul îngrășămintelor de origine animală produse pe teritoriul național se percepe o prelevare de bază, care face parte dintr-o reglementare națională și al cărei tarif este diferit în funcție de procedura de producție, în timp ce în cazul surplusurilor de îngrășăminte importate, indiferent de procedura de producție (printre altele, a originii animale sau a conținutului de P2O5N), se percepe o prelevare la import având un tarif unitar situat peste tariful cel mai mic al prelevării de bază pentru îngrășămintele de origine animală produse în Regiunea Flamandă în cuantum de 0,00 euro, în pofida faptului că statul membru care exportă surplusurile de îngrășăminte prevede în cazul exportului acestora în alte state membre chiar o diminuare a prelevării?


               15.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 467/27

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2016 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-14/16)
   (2016/C 467/14)
   La data de 26 septembrie 2016, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Audur Ýr Steinarsdóttir și Øyvind Bø, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Islandei.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să constate că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 17d din capitolul II din anexa XIII la Acordul privind SEE (Directiva 95/50/CE a Consiliului din 6 octombrie 1995 privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1, prin faptul că:

                           (i)

                           nu s-a asigurat că un segment reprezentativ al transporturilor rutiere de mărfuri periculoase face obiectul unor controale, astfel cum se prevede la articolul 3 alineatul (1);

                           (ii)

                           nu a utilizat fișa de control din anexa I la directivă în momentul efectuării acestor controale, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (1);

                           (iii)

                           nu s-a asigurat că respectivele controale efectuate în temeiul directivei sunt aleatorii și acoperă, în măsura posibilului, o arie extinsă din rețeaua rutieră, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (2);

                           (iv)

                           nu s-a asigurat că locurile alese pentru aceste controale permit aducerea la conformitate a vehiculelor care nu respectă prevederile legale sau, dacă autoritatea care efectuează controlul consideră că este necesar, imobilizarea pe loc sau într-un loc stabilit în acest sens de către autoritatea respectivă, fără a periclita siguranța, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (3);

                           (v)

                           nu s-a asigurat că, dacă este cazul și cu condiția ca acest lucru să nu pericliteze siguranța, se pot preleva probe din mărfurile transportate pentru a fi examinate de laboratoarele recunoscute de către autoritatea competentă, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (4);

                           (vi)

                           nu s-a asigurat că durata controalelor nu depășește un termen rezonabil, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (5);

                           (vii)

                           nu s-a asigurat că, în cazul vehiculelor pentru care se constată una sau mai multe încălcări ale normelor privind transportul de mărfuri periculoase, este posibilă imobilizarea pe loc sau într-un loc stabilit în acest sens de către autoritățile care efectuează controlul și solicitarea aducerii acestora la conformitate înainte de continuarea călătoriei sau supunerea acestora la alte măsuri corespunzătoare, în funcție de împrejurările sau de imperativele în materie de siguranță, astfel cum se prevede la articolul 5;

                           (viii)

                           nu s-a asigurat că se pot efectua controale și la sediul întreprinderilor, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (1); precum și

                           (ix)

                           că nu a transmis Autorității AELS de Supraveghere un raport anual, astfel cum se prevede la articolul 9 alineatul (1).

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 16 noiembrie 2015, a unui aviz motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 16 septembrie 2015 referitor la faptul că statul islandez nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 17d din capitolul II din anexa XIII la Acordul privind SEE (Directiva 95/50/CE a Consiliului din 6 octombrie 1995 privind procedurile unitare de control în transportul rutier de mărfuri periculoase), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1.


title: Cauza C-104/11 P: Recurs introdus la 1 martie 2011 de Stichting Nederlandse Publieke Omroep, fostă Nederlandse Omroep Stichting (NOS) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauzele conexate T-231/06 și T-237/06, Regatul Țărilor de Jos (T-231/06) și Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06)/Comisia Europeană

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/2

         Recurs introdus la 1 martie 2011 de Stichting Nederlandse Publieke Omroep, fostă Nederlandse Omroep Stichting (NOS) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauzele conexate T-231/06 și T-237/06, Regatul Țărilor de Jos (T-231/06) și Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06)/Comisia Europeană
   (Cauza C-104/11 P)
   2011/C 238/03
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Stichting Nederlandse Publieke Omroep, fostă Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (reprezentant: J.J. Feenstra, avocat)

      Celelalte părți în proces: Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2010 în cauzele conexate T-231/06 și T-237/06;

               —

               cauza fiind în stare de judecată, anularea Deciziei 2008/136/CE (1) a Comisiei din 22 iunie 2006 privind finanțarea ad hoc a radiodifuziunilor publice în Țările de Jos (Nederlandse Publieke Omroep, NPO [denumite în continuare;„NPO”];

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele aferente procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

                     Primul motiv: încălcarea articolelor 107, 108 și 296 TFUE prin aceea că Tribunalul a considerat, în mod eronat și în temeiul unei motivări insuficiente, că fondurile provenind din Fonds-Omroepreserve FOR (Fonduri de rezervă pentru radiodifuziune) și restituirea către NPO, de diferite organisme de radiodifuziune olandeze, a anumitor rezerve constituite reprezintă o formă de acordare a unui ajutor nou.

               Tribunalul ar fi interpretat și aplicat în mod eronat noțiunile de ajutor, de ajutor existent și de ajutor nou în sensul articolului 107 și următoarele TFUE prin aceea că a stabilit că disponibilitatea fondurilor provenind din FOR și restituirea către NPO, de diferite organisme de radiodifuziune olandeze, a anumitor rezerve constituite trebuie calificate drept ajutor nou, și nu ar fi motivat suficient această concluzie;

                     Al doilea motiv: încălcarea dreptului la apărare

               Tribunal ar fi încălcat principiul dreptului la apărare consacrat de dreptul Uniunii, procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE și Regulamentul (CE) no 659/1999 (2) prin aceea că a respins în mod neîntemeiat, pe baza unei motivări incorecte și insuficiente, cererea de respectare a dreptului la apărare formulată de reclamante și că a decis că dreptul la apărare al NPO nu a fost încălcat.

      (1)  JO 2008, L 49, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-160/08: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/19

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-160/08)
   (2008/C 209/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Kellerbauer și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Federala Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin nepublicarea de anunțuri pentru contractele de achiziții publice atribuite și prin atribuirea contractelor de achiziții publice de servicii fără respectarea procedurii cererii de ofertă, respectiv a principiului transparenței în domeniului serviciilor de ambulanță, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivelor 92/50/CEE (1) și 2004/18/CE (2) și a încălcat principiile libertății de stabilire și cel al liberei prestări a serviciilor (articolele 43 CE și 49 CE);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia arată că, prin intermediul mai multor reclamații, i s-a atras atenția asupra procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii în domeniul serviciului de ambulanță din Republica Federală Germania. Aceste reclamații criticau faptul că în general, în domeniul respectiv, contractele nu fac obiectul unei proceduri de cerere de ofertă și nu sunt atribuite în mod transparent. În opinia Comisiei, numărul în general redus, la scară europeană, a procedurilor de cereri de ofertă pentru prestările de servicii de ambulanță inițiate de autoritățile locale în calitate de organisme responsabile cu serviciile publice de ambulanță (13 anunțuri publicate în cursul unei perioade de 6 ani, de numai 11 dintre cele peste 400 de districte și municipii cu statutul de district) constituie dovada unei practici răspândite în Germania de a nu acorda prestările de servicii de ambulanță menționate în conformitate cu directivele comunitare privind atribuirea contractelor de achiziții publice și cu principiile fundamentale ale dreptului comunitar. Mai mult, contractele au fost atribuite fără să a se asigura transparența necesară și evitarea discriminării.
   Prin aceste practici de atribuire a contractelor de achiziții publice, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivelor 92/50/EWG și 2004/18/CE și a încălcat principiul libertății de stabilire și cel al liberei prestări a serviciilor prevăzute la articolele 43 CE și respectiv 49 CE, și îndeosebi interdicția discriminării cuprinsă în aceste principii.
   Autoritățile locale, în calitate de organisme responsabile cu serviciile de ambulanță, au calitatea de autorități contractante în sensul articolului 1 litera (b) din Directiva 92/50/CEE sau al articolului 1 (9) din Directiva 2004/18/CE. De asemenea, apare ca o certitudine faptul că respectivele contracte atribuite în domeniul serviciilor publice de ambulanță constituie contracte publice cu titlu oneros prevăzute de directivele menționate și a căror valoare depășește în mod vădit limita stabilită pentru aplicabilitatea directivelor. Din toate aceste împrejurări rezultă că respectivele contracte de servicii ar fi trebuit să fie atribuite în conformitate cu procedurile prevăzute în directive și cu respectarea dispozițiilor lor generale privind egalitatea de tratament și nediscriminarea.
   Întrucât cazul de față privește contracte cu interes transfrontalier evident, prin atribuirea contractelor cu încălcarea principiului transparenței au mai fost încălcate, pe lângă obligațiile care rezultă din cuprinsul Directivelor 92/50/CEE și 2004/18/CE, principiile generale ale libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor prevăzute în Tratatul CE.
   Serviciile de ambulanță, precum serviciile de transport de urgență și serviciile medicale din cadrul serviciului public de ambulanță nu intră sub incidența dispozițiilor cu caracter de excepție ale articolului 45 coroborat cu articolul 55 CE, potrivit cărora sunt exceptate de la aplicarea dispozițiilor capitolului referitor la libertatea de stabilire și la libera prestare a serviciilor, în ceea ce privește statul membru interesat, activitățile care sunt asociate în acest stat, chiar și cu titlu ocazional, exercitării autorității publice. Exceptarea prevăzută la articolul 45 CE, care în calitate de excepție de la drepturile fundamentale trebuie să fie de strictă interpretare, este limitată cu strictețe la activitățile care constituie, ca atare, o participare directă și specifică la exercitarea autorității publice. La întrebarea referitoare la exercitarea autorității publice nu trebuie să se răspundă prin raportare la natura de drept public a activității în cauză; aspectul decisiv privește mai curând posibilitatea de a face uz, împotriva cetățeanului, de autoritatea publică și de puterea coercitivă.
   Comisia este convinsă că practica atribuirii contractelor în domeniul serviciilor de ambulanță poate asigura, chiar cu participarea unor prestatori străini, un serviciu complet, rapid și de înaltă calitate pe întreg teritoriul țării.

      (1)  JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50.

      (2)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-402/09 P: Ordonanța Tribunalului din 5 mai 2011 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Reglementare privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Comunităților Europene — Procedura de recunoaștere a originii profesionale a unei boli — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/26

         Ordonanța Tribunalului din 5 mai 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-402/09 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Reglementare privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Comunităților Europene - Procedura de recunoaștere a originii profesionale a unei boli - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2011/C 186/48
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 20 iulie 2009, Marcuccio/Comisia (F-86/07, nepublicată în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit nefondat.

               2.

               Îl obligă pe domnul Luigi Marcuccio să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul recursului.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009.


title: Cauza C-369/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Măsuri privind executarea unei hotărâri a Curții — Articolul 228 CE — Sancțiuni pecuniare — Penalități cu titlu cominatoriu — Sumă forfetară)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-369/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Măsuri privind executarea unei hotărâri a Curții - Articolul 228 CE - Sancțiuni pecuniare - Penalități cu titlu cominatoriu - Sumă forfetară)
   2009/C 205/05
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini, I. Hadjiyiannis și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou și P. Mylonopoulos, agenți, V. Christianos și P. Anestis, dikigoroi)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 228 CE — Neexecutarea hotărârii Curții din 12 mai 2005 în cauza C-415/03 — Încălcarea articolelor 3 și 4 din Decizia Comisiei 2003/372/CE din 11 decembrie 2002 privind ajutorul acordat de Grecia societății Olympic Airways (JO L 132, p. 1) — Neadoptarea măsurilor pentru recuperarea unui ajutor care este incompatibil cu tratatul și care a fost acordat în mod ilegal — Cerere de stabilire a unor penalități cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, la data la care a expirat termenul acordat în avizul motivat, a tuturor măsurilor pe care le presupune executarea Hotărârii din 12 mai 2005, Comisia/Grecia (C-415/03), privind rambursarea ajutoarelor considerate ilegale și incompatibile cu piața comună, în conformitate cu articolul 3 din Decizia 2003/372/CE a Comisiei din 11 decembrie 2002 privind ajutorul de stat acordat de Grecia societății Olympic Airways, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei decizii și al articolului 228 alineatul (1) CE.

               2)

               Obligă Republica Elenă să achite Comisiei Comunităților Europene, în contul „Resurse proprii ale Comunității Europene”, penalități cu titlu cominatoriu în valoare de 16 000 de euro pe zi de întârziere în aplicarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii din 12 mai 2005, Comisia/Grecia, citată anterior, penalități datorate după scurgerea termenului de o lună de la pronunțarea prezentei hotărâri și până la executarea Hotărârii din 12 mai 2005.

               3)

               Obligă Republica Elenă să achite Comisiei Comunităților Europene, în contul „Resurse proprii ale Comunității Europene”, o sumă forfetară de 2 milioane de euro.

               4)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-423/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 27 august 2010 — Delphi Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 27 august 2010 — Delphi Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-423/10)
   ()
   2010/C 317/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Delphi Deutschland GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Düsseldorf

      Întrebările preliminare

   Conectorii electrici descriși în detaliu în ordonanță se încadrează la subpoziția 8536 69 din Nomenclatura combinată, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 (1), prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 (2) și prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006 (3), care au fost adoptate în vederea modificării anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun?

      (1)  JO L 327, p. 1.

      (2)  JO L 286, p. 1.

      (3)  JO L 301, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 21, p. 3.


title: Cauza C-35/12: Recurs introdus la 25 ianuarie 2012 de Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 noiembrie 2011 în cauza T-76/06, ASPLA/Comisia

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/15

         Recurs introdus la 25 ianuarie 2012 de Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 noiembrie 2011 în cauza T-76/06, ASPLA/Comisia
   (Cauza C-35/12)
   2012/C 89/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Plasticos Españoles, S.A. (ASPLA) (reprezentanți: E. Garayar Gutiérrez și M. Troncoso Ferrer, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Declararea prezentului recurs ca fiind admisibil;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 16 noiembrie 2011 în cauza T-76/06, ASPLA/Comisia;

               —

               în subsidiar, reducerea considerabilă a cuantumului amenzii aplicate de Comisie și confirmate de Tribunalul Uniunii Europene, ținându-se seama de cerințele derivate din principiile proporționalității, egalității de tratament și nediscriminării;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele procese.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                     Primul motiv de recurs
                  , întemeiat pe încălcarea articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și jurisprudența Tribunalului referitoare la această dispoziție și la noțiunea „încălcare unică și continuă”, precum și o încălcare a normelor de procedură aplicabile în ceea ce privește sarcina probei.
               Hotărârea atacată cuprinde erori de apreciere a probelor furnizate de Comisie vizând aplicarea noțiunii de încălcare unică și continuă la situația ASPLA, atât în raport cu presupusa participare la încălcări privind sectoarele sacilor cu gură deschisă și block bags, cât și în raport cu cunoașterea de către ASPLA a comportamentelor ilicite ale subgrupurilor din care nu a făcut parte și cu problema includerii acestor comportamente într-un „proiect de coluziune” general.

               2.

                     Al doilea motiv de recurs
                  , întemeiat pe o eroare de drept în măsura în care s-a declarat tardivă afirmația referitoare la inexactitatea cifrelor vânzărilor luate în considerare pentru stabilirea sancțiunii economice aplicate societății ASPLA. În subsidiar, argumentul vizează în mod direct o problemă de ordine publică a cărei neexaminare din partea Tribunalului constituie de asemenea o eroare de drept.
               În ceea ce privește motivul principal, recurenta susține că eroarea săvârșită de Tribunal constă în faptul că argumentul în discuție nu este un motiv nou ci, în cazul său, o completare a unui motiv deja existent, precum și în faptul că, la calcularea sancțiunii, cifrele vânzărilor Grupului Armando Álvares au fost utilizate cu predilecție în raport cu cifrele ASPLA.
               În ceea ce privește motivul subsidiar, recurenta afirmă că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a apreciat în mod corect întinderea obligației de motivare care revenea Comisiei în privința metodei de calcul a cuantumului de bază al amenzii aplicate societății ASPLA.


title: Cauza C-493/09: Acțiune introdusă la 1 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/21

         Acțiune introdusă la 1 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-493/09)
   2010/C 37/25
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și M. Afonso, agenți)

      Pârât(ă): Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea, în ceea ce privește dividendele obținute de fondurile de pensii nerezidente, a unui impozit superior celui aplicat dividendelor obținute de fondurile de pensi rezidente pe teritoriul portughez, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul SEE;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit prevederilor Statutului avantajelor fiscale (Estatuto dos Benefícios Fiscais) și ale Codului impozitului pe profitul persoanelor juridice (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas), dividendele plătite fondurilor de pensii care sunt constituite și care funcționează în conformitate cu dreptul portughez sunt scutite în totalitate de impozitul pe profit, în timp ce dividendele plătite fondurilor de pensii nerezidente sunt supuse acestui impozit, ale cărui cote pot varia între 20 % și 10 % în funcție de existența și de condițiile unui eventual acord bilateral între Portugalia și statul de origine. Cotele de impozitare respective sunt colectate prin reținere la sursă cu caracter definitiv.
   Diferența de tratament instituită de legislația fiscală portugheză în detrimentul fondurilor de pensii nerezidente face ca investițiile acestor fonduri în societăți portugheze să fie mai puțin interesante și atractive. Prin aceasta, regimul fiscal menționat constituie o restricție interzisă de articolul 63 TFUE și de articolul 40 din Acordul SEE.
   Tratamentul discriminatoriu aplicat fondurilor de pensii nerezidente, care are consecințe nefaste asupra competitivității piețelor financiare din Uniunea Europeană și asupra randamentului investițiilor efectuate de fondurile de pensii, nu poate fi justificat în temeiul niciunuia dintre motivele invocate de Republica Portugheză.


title: Cauza C-493/13: Ordonanța președintelui Curții din 4 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/19

         Ordonanța președintelui Curții din 4 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-493/13) (1)

   2014/C 261/35
   Limba de procedură: estoniana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-550/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 30 iunie 2009 — Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen/Comisia [ Măsuri provizorii — Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii (rambursarea amenzii deja plătite și renunțarea la garanția bancară) — Absența fumus boni iuris și lipsa urgenței ]

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 30 iunie 2009 — Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen/Comisia
   (Cauza T-550/08 R)
   („Măsuri provizorii - Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii (rambursarea amenzii deja plătite și renunțarea la garanția bancară) - Absența fumus boni iuris și lipsa urgenței”)
   2009/C 193/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: M. Dallmann și U. Krauthause, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Antoniadis și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C (2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în Cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări, în măsura în care prin aceasta se aplică o amendă reclamantei, cerere de exonerare a reclamantei de obligația de a constitui o garanție bancară drept condiție pentru stingerea obligației de plată, alte cereri de măsuri provizorii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-476/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 30 august 2013 — Heidemarie Retzlaff/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 30 august 2013 — Heidemarie Retzlaff/easyJet Airline Co. Ltd
   (Cauza C-476/13)
   2013/C 359/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Heidemarie Retzlaff

      Pârâtă: easyJet Airline Co. Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               Compensația prevăzută de o legislație națională, care vizează rambursarea costurilor suplimentare de călătorie suportate în caz de anulare a unui zbor rezervat, poate fi scăzută din compensația prevăzută la articolul 7 din Regulamentul [nr. 261/2004] (1) în cazul în care operatorul de transport aerian și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolului 8 alineatul (1) și articolului 9 alineatul (1) din același regulament?

               2.

               În măsura în care deducerea este posibilă, ea se aplică și costurilor pentru redirecționare până la destinația finală a zborului?

               3.

               În măsura în care deducerea este posibilă, operatorul de transport aerian o poate efectua mereu sau acest lucru depinde în ce măsură este permisă de legislația națională sau este apreciată ca fiind echitabilă de o instanță?

               4.

               În măsura în care este determinantă legislația națională sau instanța trebuie să pronunțe o decizie discreționară, dreptul la compensație prevăzut la articolul 7 din regulament trebuie să acopere doar neplăcerile și pierderea de timp suferite de pasageri ca urmare a anulării zborului sau trebuie să acopere și daunele materiale suferite?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-527/08: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/20

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-527/08)
   (2009/C 19/37)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson, A.A. Gilly, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind consolidarea securității portuare (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 15 iulie 2007.

      (1)  JO L 310, p. 28, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 50.


title: Cauza C-255/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Stabilirea pragurilor — Dimensiunea proiectului — Transpunere incompletă)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/11

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-255/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Stabilirea pragurilor - Dimensiunea proiectului - Transpunere incompletă)
   2009/C 297/10
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. M. Wissels și M. Noort, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunerea incorectă a articolului 4 alineatele (2) și (3) coroborat cu anexele II și III la Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directivele 97/11/CE și 2003/35/CE (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor actelor necesare pentru ca, în conformitate cu articolul 4 alineatele (2) și (3) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997 și prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003, articol coroborat cu anexele II și III la această directivă, proiectele care pot avea efecte importante asupra mediului să fie supuse unei proceduri de autorizare și unei evaluări a acestor efecte, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza F-127/14: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/60

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-127/14)
   (2015/C 007/78)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei privind refuzul de a se efectua o nouă calculare sporului privind drepturile de pensie dobândite de reclamant în regimul de pensie al Uniunii în temeiul noilor dispoziţii generale de executare referitoare la articolele 11 şi 12 din anexa VIII la Statutul funcţionarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 27 ianuarie 2014 de respingere a cererii reclamantului, introdusă la 6 ianuarie 2014, de a se efectua o nouă calculare a sporului privind numărul de ani de plată a contribuțiilor ca urmare a transferului drepturilor sale de pensie dinspre sistemul de pensii german spre sistemul comunitar,

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată şi aceasta indiferent de soluţia instanţei, dat fiind că răspunsul la reclamaţia sa a fost atât de puţin adecvat încât s-a văzut constrâns, pentru a obţine o analiză serioasă a motivelor invocate, să se adreseze unei instanţe.


title: Cauza T-498/13: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI — Vincci Hoteles (NAMMU)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/62

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI — Vincci Hoteles (NAMMU)
   (Cauza T-498/13)
   2013/C 344/115
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Germania) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vincci Hoteles, SA (Alcobendas, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 iunie 2013 pronunțată în cauza R 611/2012-1 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „NAMMU” pentru produse și servicii din clasele 3, 32 și 44 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 5 238 704

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea a fost întemeiată pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară

      Decizia diviziei de anulare: respinge în totalitate cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-20/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — Kahla/Thüringen Porzellan/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutor existent sau ajutor nou — Întreprindere aflată în dificultate — Principiul securității juridice — Principiul protecției încrederii legitime — Criteriul investitorului privat — Compatibilitate cu piața comună — Condiții )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — Kahla/Thüringen Porzellan/Comisia
   (Cauza T-20/03) (1)

   („Ajutoare de stat - Ajutor existent sau ajutor nou - Întreprindere aflată în dificultate - Principiul securității juridice - Principiul protecției încrederii legitime - Criteriul investitorului privat - Compatibilitate cu piața comună - Condiții’)
   (2008/C 285/58)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (Kahla, Germania) (reprezentanți: M. Schütte și S. Zühlke, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și V. Di Bucci, agenți, asistați de M. C. Koenig, profesor)

      Intervenienți în susținerea reclamantei: Freistaat Thüringen (Germania) (reprezentanți: inițial A. Weitbrecht și A. van Ysendyck, ulterior A. Weitbrecht și M. Núñez-Müller, avocats) și Republica Federală Germania (reprezentanți: W.-D. Plessing și M. Lumma, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2003/643/CE a Comisiei din 13 mai 2003 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Kahla Porzellan GmbH și în favoarea Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (JO L 227, p. 12), în măsura în care această decizie se referă la ajutoarele financiare acordate în favoarea Kahla/Thüringen Porzellan GmbH
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Kahla/Thüringen Porzellan GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată suportate de Comisie. Comisia suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Landul Turingia și Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 70, 22.3.2003.


title: Cauza T-124/13: Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — Italia/Comisia

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/18

         Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-124/13)
   2013/C 164/33
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AST/125/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă de 110 posturi pentru ocuparea posturilor vacante de asistenți (AST3) în domeniile audit, finanțe/contabilitate și economie/statistică;

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AST/126/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă de 78 de posturi pentru ocuparea posturilor vacante de asistent (AST3) în domeniile biologie, științele vieții și ale sănătății, chimie, fizică și științele materialelor, cercetare în domeniul nuclear, inginerie civilă și mecanică, inginerie electrică și electronică;

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/248/13 în vederea constituirii unei liste de rezervă de 29 de posturi pentru ocuparea posturilor vacante de administratori (AD6) în domeniile securitatea clădirilor și inginerie în tehnici speciale de construcție;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 263 TFUE, 264 TFUE și 266 TFUE

                           —

                           În opinia reclamantei, Comisia a încălcat autoritatea Hotărârii Curții în cauza C-566/10 P, prin care au fost declarate nelegale anunțurile care limitează la engleză, franceză și germană limbile pe care candidații la concursurile generale ale Uniunii le pot indica drept a doua limbă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 342 TFUE și a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene.

                           —

                           În această privință, reclamanta afirmă că, prin limitarea la trei limbi a limbilor eligibile ca a doua limbă de către candidații la concursurile generale ale Uniunii, Comisia, în practică, a stabilit un nou regim lingvistic al instituțiilor, invadând astfel competența exclusivă a Consiliului în această materie.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 12 CE, în prezent articolul 18 TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 6 alineatul (3) UE, a articolului 1 alineatul (2) și a articolului 3 din anexa III la Statutul funcționarilor, a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 27 alineatul (2) și a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           În opinia reclamantei, restricția lingvistică impusă de Comisie este discriminatorie întrucât normele citate interzic impunerea de restricții lingvistice neprevăzute în mod general și obiectiv de regulamentele interne ale instituțiilor, astfel cum se prevede la articolul 6 din Regulamentul nr. 1/58, și neadoptate încă, cetățenilor europeni și funcționarilor instituțiilor și interzic introducerea unor astfel de limitări dacă nu sunt justificate de un interes specific și motivat al serviciului.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (3) UE, în măsura în care consacră principiul protecției încrederii legitime ca drept fundamental rezultat din tradițiile constituționale comune statelor membre.

                           —

                           Potrivit reclamantei, Comisia ar fi încălcat încrederea cetățenilor Uniunii în posibilitatea de a alege ca a doua limbă o limbă oarecare a Uniunii, astfel cum s-a întâmplat în mod constant până în anul 2007 și cum a fost confirmat cu titlu de autoritate în Hotărârea Curții în cauza C-566/10 P.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe deturnarea de putere și pe încălcarea normelor fundamentale inerente naturii și finalității anunțurilor de concurs [în special, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 28 litera (f), a articolului 27 alineatul (2), a articolului 34 alineatul (3) și a articolului 45 alineatul (1) din Statutul funcționarilor], precum și a principiului proporționalității.

                           —

                           Potrivit reclamantei, restrângând în mod preventiv și generalizat la trei limbile eligibile ca a doua limbă, Comisia, în fapt, a anticipat în etapa anunțului și a cerințelor de eligibilitate verificarea competențelor lingvistice ale candidaților, care ar trebui să se efectueze în schimb în cadrul concursului. În acest mod, cunoștințele lingvistice devin determinante în raport cu cunoștințele profesionale.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 18 și a articolului 24 al patrulea paragraf TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58 și a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           În această privință, reclamanta afirmă că, prevăzând că cererile de candidatură trebuie în mod obligatoriu să fie transmise în engleză, franceză sau germană și că EPSO transmite candidaților comunicările inerente desfășurării concursului în aceeași limbă, a fost încălcat dreptul cetățenilor europeni de a interacționa în propria limbă cu instituțiile și a fost introdusă o ulterioară discriminare în defavoarea celor care nu au o cunoaștere aprofundată a acelor trei limbi.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE (lipsa motivării), precum și a principiului proporționalității și pe denaturarea faptelor.

                           —

                           Reclamanta invocă faptul că Comisia a motivat restrângerea la cele trei limbi prin cerința ca nou-recrutații să fie imediat în măsură să comunice în cadrul instituțiilor. Această motivare denaturează faptele întrucât nu rezultă că cele trei limbi în cauză sunt cele mai utilizate pentru comunicarea între grupuri lingvistice diferite în cadrul instituțiilor și este o restricție neproporțională a dreptului fundamental de a nu suporta discriminări lingvistice. În fapt, ar exista sisteme mai puțin restrictive pentru a asigura o comunicare internă eficientă în cadrul instituțiilor.


title: Cauza F-20/12: Acțiune introdusă la 15 februarie 2012 — ZZ/EIGE

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/35

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2012 — ZZ/EIGE
   (Cauza F-20/12)
   2012/C 138/80
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: T. Bontinck și S. Woog, avocați)

      Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de schimbare a repartizării reclamantului din postul de șef de operațiuni într-un post de șef de echipă care nu necesită competențe manageriale

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 8 septembrie 2011 a directoarei EIGE de schimbare a repartizării reclamantului într-un post care nu necesită competențe manageriale;

               —

               ca urmare a acestei anulări, dispunerea reintegrării imediate a reclamantului în postul anterior și plata indemnizației de management cu efect retroactiv de la 1 iunie 2010;

               —

               obligarea EIGE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-371/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof Amsterdam (Țările de Jos) la 26 iulie 2010 — National Grid Indus BV/Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof Amsterdam (Țările de Jos) la 26 iulie 2010 — National Grid Indus BV/Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam
   (Cauza C-371/10)
   ()
   2010/C 328/19
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Amsterdam

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: National Grid Indus BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care statul membru în care a fost înființată o societate impune acesteia, cu ocazia transferului sediului social din acest stat într-un alt stat membru, plata unui impozit pe bilanțul contabil final, poate societatea respectivă să invoce articolul 43 CE (devenit articolul 49 TFUE) împotriva acestui stat membru?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ: impozitul pe bilanțul contabil final, precum cel în discuție, care se aplică asupra plusvalorii nerealizate din elementele de capital transferate din statul de ieșire în statul gazdă, astfel cum existau acestea la momentul transferului sediului, fără posibilitatea de amânare a plății și de luare în considerare a pierderilor ulterioare, încalcă articolul 43 CE (devenit articolul 49 TFUE) în sensul că acesta nu poate fi justificat prin necesitatea unei repartizări a competențelor de impozitare între statele membre?

               3.

               Răspunsul la întrebarea precedentă depinde și de faptul că impozitul pe bilanțul contabil final în discuție privește un câștig (din cursul de schimb valutar) realizat sub incidența competenței de impozitare olandeze, în timp ce un asemenea câștig nu este recunoscut în statul gazdă în temeiul reglementării fiscale aplicabile pe teritoriul acestuia?


title: Cauza C-44/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry și alții/Fujitsu Siemens Computers Oy (Procedură preliminară — Directiva 98/59/CE — Apropierea legislațiilor statelor membre privind concedierile colective — Articolul 2 — Protecția lucrătorilor — Informarea și consultarea lucrătorilor — Grup de întreprinderi — Societate mamă — Filiale)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/15

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein oikeus — Finlanda) — Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry și alții/Fujitsu Siemens Computers Oy
   (Cauza C-44/08) (1)

   (Procedură preliminară - Directiva 98/59/CE - Apropierea legislațiilor statelor membre privind concedierile colective - Articolul 2 - Protecția lucrătorilor - Informarea și consultarea lucrătorilor - Grup de întreprinderi - Societate mamă - Filiale)
   2009/C 267/26
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK ry și alții

      Pârâtă: Fujitsu Siemens Computers Oy

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein oikeus — Interpretarea articolelor 2, 3 și 4 din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (JO L 225, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95) — Determinarea momentului la care ia naștere obligația unei filiale de a iniția consultări cu reprezentanții personalului acesteia — Proiecte sau decizii adoptate în cadrul unui grup de întreprinderi cu privire la schimbarea activităților uneia dintre filialele acestui grup

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie interpretat în sensul că adoptarea, în cadrul unui grup de întreprinderi, a unor decizii strategice sau de modificare a activităților, care constrâng angajatorul să prevadă sau să planifice concedieri colective, determină nașterea în sarcina acestui angajator a unei obligații de consultare a reprezentanților lucrătorilor.

               2.

               Nașterea obligației angajatorului de a iniția consultările cu privire la concedierile colective preconizate nu depinde de faptul că acesta este deja în măsură să furnizeze reprezentanților lucrătorilor toate informațiile impuse la articolul 2 alineatul (3) primul paragraf litera (b) din Directiva 98/59.

               3.

               Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 98/59 coroborat cu articolul 2 alineatul (4) primul paragraf din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui grup de întreprinderi compus dintr o societate mamă și din una sau din mai multe filiale, obligația de consultare cu reprezentanții lucrătorilor ia naștere în sarcina filialei ce are calitatea de angajator numai atunci când este identificată această filială în cadrul căreia ar putea fi efectuate concedieri colective.

               4.

               Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 98/59 coroborat cu articolul 2 alineatul (4) din aceasta trebuie interpretat în sensul că, în cazul unui grup de întreprinderi, procedura de consultare trebuie încheiată de filiala vizată de concedieri colective înainte ca aceasta să rezilieze, eventual la ordinul direct al societății mamă, contractele lucrătorilor vizați de aceste concedieri.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-727/15: Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2017 – Justice & Environment/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor deschisă de Comisie împotriva Republicii Cehe — Refuzul accesului — Excepție referitoare la protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Prezumție generală — Interes public superior — Convenția de la Aarhus — Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale”]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/18

         Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2017 – Justice & Environment/Comisia
   (Cauza T-727/15) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor deschisă de Comisie împotriva Republicii Cehe - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Prezumție generală - Interes public superior - Convenția de la Aarhus - Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale”])
   (2017/C 070/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Association Justice & Environment, z.s. (Brno, Republica Cehă) (reprezentant: S. Podskalská, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin, F. Clotuche-Duvieusart și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei inițiale a Comisiei din 19 august 2015 și a deciziei confirmative a Comisiei din 15 octombrie 2015 prin care se refuză acordarea accesului reclamantei la anumite documente cuprinse în dosarul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 2008/2186 împotriva Republicii Cehe și de aplicare a Directivei 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO 2008, L 152, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Association Justice & Environment, z.s., la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-425/13: Acțiune introdusă la 19 august 2013 — Giant (China)/Consiliul

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/36

         Acțiune introdusă la 19 august 2013 — Giant (China)/Consiliul
   (Cauza T-425/13)
   2013/C 325/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Giant (China) Co. Ltd (Kunshan, China) (reprezentant: P. De Baere, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 502/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de biciclete originare din Republica Populară Chineză în urma unei reexaminări intermediare în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO L 153, p. 17) în măsura în care o privește pe reclamantă și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe aplicarea de către Consiliu a unui criteriu juridic eronat atunci când a stabilit că Jinshan și Giant China au format o entitate economică unică, încălcând astfel articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (regulamentul de bază)

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unei erori vădite de apreciere atunci când a concluzionat că Giant China și grupul Jinshan au o relație comercială și structurală strânsă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a articolului 18 din regulamentul de bază prin solicitarea unor informații care nu erau necesare și care nu se puteau pretinde în mod rezonabil de la Giant China.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unei erori vădite de apreciere atunci când a considerat că Giant China nu a pretins că obținerea informațiilor referitoare la Jinshan era excesiv de complicată.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unei erori vădite de apreciere atunci când a considerat că probele depuse de reclamantă nu pot fi verificate.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie și Consiliu a dreptului la apărare al Giant China solicitându-i informații pe care nu le putea furniza și respingând dovezile alternative prezentate.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unei erori vădite de apreciere atunci când a considerat că impunerea unei taxe individuale pentru Giant China ar fi creat un risc de eludare.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe aplicarea de către Consiliu a unor criterii diferite la evaluarea existenței unui risc de eludare în cazul reclamantei decât cele aplicate pentru alți producători, încălcând astfel principiile nediscriminării și proporționalității.


title: Cauza T-181/07: Acțiune introdusă la 25 mai 2007 — Eurocopter/OAPI (STEADYCONTROL)

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/32

         Acțiune introdusă la 25 mai 2007 — Eurocopter/OAPI (STEADYCONTROL)
   (Cauza T-181/07)
   (2007/C 170/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Eurocopter (Marignane, Franța) (reprezentant: E. Soler Borda, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea în întregime a deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 martie 2007 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare STEADYCONTROL nr. 3 560 953 (R 8/2006-4).

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „STEADYCONTROL” pentru produse din clasele 9, 12 și 38 (cererea nr. 3 560 935).

      Decizia examinatorului: refuză parțial înregistrarea pentru produse din clasele 9 și 12.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 (1) al Consiliului în sensul că, potrivit reclamantei și contrar considerațiilor din decizia atacată, termenul „STEADYCONTROL” nu este descriptiv și permite distincția între produsele revendicate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/5

         Desemnarea camerei care are sarcina să judece cauzele prevăzute la articolul 104b din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție
   2009/C 267/08
   Cu ocazia reuniunii din 9 octombrie 2009, Curtea de Justiție a Comunităților Europene a desemnat, pentru o perioadă de un an care expiră la 6 octombrie 2010, Camera a treia a Curții drept cameră care, în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, are sarcina să judece cauzele prevăzute la articolul 104b din regulament.


title: Cauza T-35/10: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — Bank Melli Iran/Consiliul

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/47

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — Bank Melli Iran/Consiliul
   (Cauza T-35/10)
   2010/C 100/72
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea punctului 4 din cadrul Secțiunii B din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1100/2009 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Iranului, precum și a Deciziei Consiliului din 18 noiembrie 2009;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În speță, reclamanta solicită anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 1100/2009 al Consiliului din 17 noiembrie 2009 (1) de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (2) și de abrogare a Deciziei 2008/475/CE (3), în măsura în care o include pe reclamantă pe lista persoanelor, entităților și organismelor ale căror fonduri și resurse economice sunt înghețate în temeiul acestei dispoziții.
   Reclamanta solicită anularea punctului 4 din cadrul Secțiunii B din anexă, în măsura în care o privește și invocă motivele de drept care urmează în susținerea acțiunii formulate.
   În primul rând, reclamanta afirmă că regulamentul și decizia atacate au fost adoptate cu încălcarea dreptului său la apărare și, în special, a dreptului său la un proces echitabil, din moment ce nu a primit nicio dovadă sau document în susținerea afirmațiilor Consiliului. În plus, reclamanta susține că referirile adiționale la decizia din 2008 sunt vagi, neclare și că este imposibil pentru reclamantă să răspundă la acestea în măsura în care i-a fost refuzat dreptul de a fi ascultat.
   Reclamanta afirmă de asemenea că pârâtul și-a încălcat obligația de a oferi o motivare suficientă.
   În al doilea rând, reclamanta apreciază că pârâtul nu a prezentat rațiunile individuale și specifice care justifică adoptarea actelor atacate, cu încălcarea articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul nr. 423/2007.
   În al treilea rând, reclamanta susține că pârâtul a comis o eroare în interpretarea articolului 7 alineatul (2) literele (a), (b) și (c) din Regulamentul nr. 423/2007 în măsura în care, în opinia sa, Consiliul nu a explicat în ce mod demonstrează activitățile bancare obișnuite ale reclamantei că aceasta participa sau că era direct asociată la activitățile nucleare ale Iranului care presupun un risc de proliferare.
   În plus, reclamanta contestă legalitatea hotărârii pronunțate de Tribunal la 14 octombrie 2009 (4), care face obiectul unui recurs din partea reclamantei în fața Curții de Justiție (5) și prin care Tribunalul a respins cererea sa de anulare a Deciziei Consiliului 2008/475/CE din 23 iunie 2008 (6). În această privință, reclamanta afirmă că Tribunalul a comis o eroare de drept susținând că Regulamentul nr. 423/2007 și Decizia 2008/475/CE au fost adoptate în mod legal cu majoritate calificată iar nu cu unanimitate. În opinia reclamantei, întrucât Regulamentul nr. 423/2007 constituie temeiul legal pentru adoptarea regulamentului și a deciziei atacate prin prezenta acțiune, raționamentul precedent este aplicabil acestei acțiuni. În consecință, reclamanta apreciază că Consiliul a comis o încălcare a normelor fundamentale de procedură impuse de tratat, de normele de drept referitoare la aplicarea acestuia din urmă și de articolul 7 alineatul (2) din Poziția Comună 2007/140/PESC (7).
   În continuare, reclamanta contestă hotărârea Tribunalului în măsura în care acesta din urmă a susținut că puterea de apreciere a Consiliului, întemeiată pe articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 423/2007, este autonomă și a respins în consecință relevanța deciziilor Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite în acest cadru, cu încălcarea principiului proporționalității și a dreptului de proprietate. Reclamanta apreciază că același raționament poate fi aplicat regulamentului și deciziei atacate în speță, din moment ce Consiliul nu a luat în considerare deciziile Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite și, în consecință, a încălcat principiul proporționalității și dreptul de proprietate.

      (1)  JO L 303, p. 31.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 103, p. 1).

      (3)  Decizia Consiliului din 23 iunie 2008 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 163, p. 29).

      (4)  Hotărârea din 14 octombrie 2009, Bank Melli Iran/Consiliu, T-390/08, nepublicată încă în Repertoriu.

      (5)  Cauza C-548/09, Bank Melli Iran/Consiliu.

      (6)  JO L163, p. 29.

      (7)  Poziția comună 2007/140/PESC a Consiliului din 27 februarie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 61, p. 49).