title: Cauza C-352/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 31 iulie 2020 – HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt./Magyar Nemzeti Bank

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 31 iulie 2020 – HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt./Magyar Nemzeti Bank
      (Cauza C-352/20)
      (2020/C 423/24)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt.

         Pârâtă: Magyar Nemzeti Bank

         Întrebările preliminare

      Dividendele distribuite [membrilor personalului de conducere în cauză] rămân sub incidența politicilor de remunerare a administratorilor fondurilor de investiții

                  a)

                  în mod direct, ca urmare a calității lor de deținători de acțiuni privilegiate cu drept preferențial la dividende în cadrul societății administratoare de fonduri de investiții și

                  b)

                  prin intermediul unor societăți comerciale pe acțiuni unipersonale deținute de [membrii personalului de conducere în cauză] care dețin acțiuni privilegiate cu drept preferențial la dividende în cadrul respectivei societăți administratoare de fonduri?


title: Cauza C-363/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 5 august 2020 – MARCAS MC Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 5 august 2020 – MARCAS MC Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-363/20)
      (2020/C 423/25)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: MARCAS MC Szolgáltató Zrt.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este conformă cu dreptul la un proces echitabil, recunoscut ca principiu general de drept în articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), și cu principiile generale ale securității juridice, proporționalității și protecției încrederii legitime, practica autorității fiscale a unui stat membru în virtutea căreia, în contextul controlului a posteriori a declarației contribuabilului – fără a se fi apreciat încălcarea de către contribuabil a unei dispoziții contabile concrete sau a unei norme juridice materiale aferente impozitului care face obiectul inspecției și fără să fi fost modificată valoarea impozitului datorat conform declarațiilor pentru anii la care se referă activitatea economică –, autoritatea fiscală apreciază, fără a prezenta o motivare, existența unei diferențe fiscale în sarcina contribuabilului pentru simplul fapt că acesta nu a completat declarația având în vedere, printre principiile contabile recunoscute în Legea contabilității din statul membru, două principii fiscale impuse de autoritatea fiscală, ci, și-a exercitat marja de apreciere și a completat declarația în baza altor principii pe care le-a considerat aplicabile activității sale economice?

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (3) și articolul 31 din Directiva 78/660/CEE (A patra directivă) (1), în lumina dreptului la un proces echitabil consacrat la articolul 47 din cartă și a principiilor generale ale securității juridice, proporționalității și protecției încrederii legitime, consacrate ca principii generale în dreptul Uniunii, pot fi interpretate în sensul că, în cazul unei activități economice care se referă la mai multe exerciții financiare, dacă autoritatea fiscală înlocuiește principiile contabile alese de contribuabil cu alte principii contabile și, în consecință, realizează o schimbare a înregistrării contabile care afectează deopotrivă declarațiile fiscale din anii adiacenți, autoritatea fiscală menționată trebuie să își extindă inspecția și asupra acelor exerciții financiare la care se referă activitatea economică și care sunt afectate, ca urmare, de concluziile autorității fiscale cu privire la perioadele care fac obiectul inspecției? Prin realizarea controlului a posteriori a declarației contribuabilului, autoritatea fiscală trebuie să ia în calcul, în ceea ce privește exercițiul financiar care face obiectul examinării, elementele modificate în baza unei declarații suplimentare aferente anului anterior având ca obiect plata excedentară efectuată de contribuabil ca rezultat al plății anticipate, sau este în conformitate cu principiile menționate și cu interzicerea abuzului de drept consacrat la articolul 54 din cartă o declarație în baza căreia autoritatea fiscală stabilește existența unei datorii fiscale în sarcina contribuabilului în ciuda existenței unei plăți excedentare?

                  3)

                  Sancționarea alegerii unei metode contabile posibil incorecte prin declararea existenței unei diferențe fiscale calificate drept datorie, ținând cont că se impune și plata unei amenzi – chiar dacă reprezintă doar un procent de 10 % – și a unor penalități de întârziere, este proporțională în situația în care impozitul care face obiectul litigiului a fost plătit anticipat și a figurat în decursul procedurii și până la finalul acesteia ca o plată excedentară în contul curent fiscal al reclamantei, cu consecința că nu s-a produs nicio pierdere de venituri pentru autoritatea fiscală și că nu există indicii privind un abuz?

                  4)

                  Poate fi principiul (protecției) încrederii legitime interpretat în sensul că baza sa obiectivă, și anume așteptarea contribuabilului în ceea ce privește tratamentul contabil, este fundamentată dacă autoritatea fiscală a realizat anterior o inspecție la sediul contribuabilului în urma căreia a apreciat că prezentarea și înregistrarea documentelor justificative, a evidențelor și a registrelor era conformă cu cerințele, deși nu a existat o declarație explicită din partea autorității fiscale sau se poate doar deduce implicit din comportamentul acesteia, sau contribuabilul poate invoca principiul încrederii legitime doar dacă autoritatea fiscală desfășoară un control a posteriori asupra declarațiilor fiscale care dă naștere unor perioade încheiate, aplicându-l oricărui tip de impozit și se pronunță expres, în mod favorabil, cu privire la practica contabilă a contribuabilului? Autoritatea fiscală acționează conform principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime dacă, invocând caracterul formal sau incomplet al inspecției anterioare sau lipsa unei declarații exprese favorabile, atribuie, în decizii ulterioare anumite consecințe juridice și fiscale neregulilor contabile și nu recunoaște că reclamanta putea avea în mod întemeiat încrederea deplină că practica sa contabilă anterioară era corectă?

         (1)  A Patra Directivă a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (JO 1978, L 222, p. 11, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 21).


title: Cauza C-373/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polonia) la 6 august 2020 – A.M./Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polonia) la 6 august 2020 – A.M./Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa
      (Cauza C-373/20)
      (2020/C 423/26)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A.M.

         Pârât: Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

         Întrebările preliminare

      Este corectă înțelegerea din partea autorităților naționale a definiției „pășunilor permanente” de la articolul 2 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1120/2009 al Comisiei din 29 octombrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în titlul III din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori (1) – în așa fel încât inundarea și imersiunea naturală și periodică a pajiștilor și pășunilor situate în zona de protecție naturală specială (zona Natura 2000; Parcul peisagistic Ińsko) fac ca aceste terenuri să fie supuse așa-numitei „rotații a culturilor” și rezultă că perioada de cinci ani (sau mai mulți) nu face obiectul întreruperii „rotației culturilor”, ceea ce la rândul său conduce la privarea de ajutor de agro-mediu pentru agricultor sau la limitarea acestuia, precum și la alte consecințe financiare suplimentare legate de întreruperea continuării perioadei de implementare de cinci ani a programului de agro-mediu?

         (1)  JO 2009 L 316, p. 1.


title: Cauza C-380/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – BQ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – BQ/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-380/20)
      (2020/C 423/27)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BQ

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-381/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – VR/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – VR/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-381/20)
      (2020/C 423/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VR

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-382/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – AL/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – AL/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-382/20)
      (2020/C 423/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: AL

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-383/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – LK/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – LK/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-383/20)
      (2020/C 423/30)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LK

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004? (1)

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-384/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – DP/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 12 august 2020 – DP/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-384/20)
      (2020/C 423/31)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: DP

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-389/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Vigo (Spania) la 14 august 2020 – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo (Spania) la 14 august 2020 – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social
      (Cauza C-389/20)
      (2020/C 423/33)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CJ

         Pârâtă: Tesorería General de la Seguridad Social

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (1), referitor la egalitatea de tratament care exclude orice discriminare pe criterii de sex, fie directă, fie indirectă, în ceea ce privește obligația de a plăti contribuții sociale, și articolul 5 litera (b) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (2) care prevede aceeași interzicere a discriminării directe sau indirecte pe criterii de sex, în ceea ce privește domeniul de aplicare al regimurilor sociale și condițiile de acces la acestea, precum și obligația de a contribui și calculul contribuțiilor; trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme naționale precum articolul 251 litera d) din LGSS [, potrivit căruia] „d) Protecția conferită de sistemul special pentru lucrătorii casnici nu include protecția privind șomajul.”?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, dispoziția menționată trebuie considerată un exemplu de discriminare interzisă, în sensul articolului 9 alineatul (1) literele (e) și/sau (k) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006, în măsura în care destinatarele normei în cauză, articolul 251 litera d) din LGSS, sunt aproape în exclusivitate femei?

         (1)
            JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială 5/vol.1, p.192.

         (2)
            JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială 5/vol.8, p.262.


title: Cauza C-392/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Polonia) la 12 august 2020 – Agenția Europeană pentru Produse Chimice/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Polonia) la 12 august 2020 – Agenția Europeană pentru Produse Chimice/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej
      (Cauza C-392/20)
      (2020/C 423/34)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Pârât: Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 299 TFUE trebuie interpretat în sensul că este aplicabil numai deciziilor adoptate de Consiliu, de Comisie sau de Banca Centrală Europeană sau și deciziilor Agenției Europene pentru Produse Chimice adoptate cu privire la impunerea unei taxe administrative suplimentare?

                  2)

                  Modul de redactare a articolului 299 TFUE, potrivit căruia decizia este învestită cu formulă executorie, fără îndeplinirea niciunei alte formalități decât cea a verificării autenticității acestui titlu, trebuie interpretat în sensul că instanța națională, atunci când se pronunță cu privire la învestirea cu formulă executorie și aplică normele naționale de procedură civilă, nu are competența de a verifica dacă creanța constatată prin titlul executoriu este prescrisă?


title: Cauza C-393/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Polonia) la 18 august 2020 – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Polonia) la 18 august 2020 – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S
      (Cauza C-393/20)
      (2020/C 423/35)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: T.B. și D. sp. z. o. o.

         Pârâtă: G. I. A/S

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1), coroborat cu articolul 11 alineatul (1) litera (b) din acest regulament trebuie interpretat în sensul că acesta poate fi invocat de către o persoană care în schimbul serviciilor – furnizate în beneficiul unei persoane direct vătămate într-un accident auto ca urmare a producerii unui prejudiciu – a dobândit dreptul de a solicita despăgubiri, însă nu desfășoară activitate profesională care constă în recuperarea de despăgubiri de la asigurători și care îl acționează în justiție în fața instanței de la sediul său pe asigurătorul de răspundere civilă al autorului accidentului respectiv, care are sediul într-un alt stat membru?

                  2)

                  Articolul 7 punctul 2 sau articolul 12 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că acesta poate fi invocat de către o persoană care a dobândit, în baza unui contract de cesiune, o creanță de la persoana vătămată într-un accident auto pentru a-l acționa în justiție, în fața instanței din statul membru în care s-a produs accidentul, în temeiul răspunderii civile, pe asigurătorul autorului acestui accident, care are sediul într-un alt stat membru decât cel în care s-a produs accidentul?

         (1)  JO 2012 L 351, p. 1.


title: Cauza C-396/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 30 iulie 2020 – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 30 iulie 2020 – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-396/20)
      (2020/C 423/36)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CHEP Equipment Pooling NV

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebarea preliminară

      Articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (Directiva 2008/9/CE) (1) trebuie interpretat în sensul că, chiar și în cazul în care există diferențe evidente de ordin numeric în dezavantajul persoanei impozabile – fără ca problema pro ratei să fie ridicată – între cererea de rambursare și factura emisă, statul membru de rambursare poate considera că nu este necesar să solicite informații suplimentare și că dispune de toate informațiile relevante pentru a lua o decizie cu privire la rambursare?

         (1)  JO 2008, L 44, p. 23.


title: Cauza C-406/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 28 august 2020 – Phantasialand/Finanzamt Brühl

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 28 august 2020 – Phantasialand/Finanzamt Brühl
      (Cauza C-406/20)
      (2020/C 423/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Phantasialand

         Pârât: Finanzamt Brühl

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Menționarea târgurilor și a parcurilor de distracție în cuprinsul categoriei 7 din anexa III coroborată cu articolul 98 alineatul (2) din Directiva TVA 2006/112/CE (1) poate fi utilizată în sensul unei diferențieri în vederea unei impozitări la cota normală a unui parc tematic, deși denumirea „parc de distracție” include atât întreprinderile de agrement fixe, cât și pe cele mobile?

                  2)

                  Jurisprudența Curții de Justiție, potrivit căreia contextul diferitor prestații poate avea ca efect faptul că aceste prestații sunt nesimilare, este aplicabilă prestațiilor efectuate de furnizorii de agrement mobili și de furnizorii de agrement ficși, sub formă de parcuri tematice?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare preliminară:
                  „Punctul de vedere al consumatorului mediu”, care, potrivit jurisprudenței Curții de Justiție, constituie un element esențial al principiului neutralității impozitului pe cifra de afaceri, constituie o „perspectivă mentală” care nu este accesibilă măsurilor de cercetare judecătorească bazate pe efectuarea unei expertize?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-410/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de La Coruña (Spania) la 2 septembrie 2020 – Banco Santander, S.A./J.A.C. și M.C.P.R.

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de La Coruña (Spania) la 2 septembrie 2020 – Banco Santander, S.A./J.A.C. și M.C.P.R.
      (Cauza C-410/20)
      (2020/C 423/38)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de La Coruña

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Banco Santander, S.A.

         Intimați: J.A.C. și M.C.P.R.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul în care, într-o procedură de rezoluție a unei instituții financiare, s-au anulat toate acțiunile în care era divizat capitalul social, articolul 34 alineatul (1) litera (a), articolul 53 alineatele (1) și (3) și articolul 60 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 (1) trebuie interpretate în sensul că se opun posibilității ca cei care au achiziționat acțiuni cu câteva luni înainte de inițierea procedurii de rezoluție, cu ocazia unei majorări de capital prin ofertă publică de subscriere, să introducă cereri de despăgubire sau cereri cu efect echivalent împotriva instituției emitente sau împotriva instituției rezultate dintr-o fuziune prin absorbție ulterioară?

                  2)

                  În același caz la care se referă întrebarea anterioară, articolul 34 alineatul (1) litera (a), articolul 53 alineatul (3) și articolul 60 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 se opun posibilității de obligare pe cale judiciară a instituției emitente sau a instituției care îi succedă cu titlu universal să restituie contravaloarea acțiunilor subscrise, precum și să plătească dobânzi ca urmare a declarării nulității, cu efect retroactiv (ex tunc), a contractului de subscriere de acțiuni, prin acțiuni introduse ulterior rezoluției instituției?

         (1)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza C-411/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 2 septembrie 2020 – S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Bremen (Germania) la 2 septembrie 2020 – S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit
      (Cauza C-411/20)
      (2020/C 423/39)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Bremen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: S

         Pârâtă: Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

         Întrebările preliminare

      Articolul 24 din Directiva 2004/38/CE (1) și articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (2) trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării unui stat membru conform căreia un resortisant al unui alt stat membru care își stabilește domiciliul sau reședința obișnuită pe teritoriul primului stat membru și care nu face dovada unor venituri pe teritoriul național din agricultură sau din silvicultură, dintr-o activitate profesională, dintr-o activitate independentă sau dintr-o activitate salariată, nu are dreptul, în primele trei luni de la stabilirea domiciliului sau a reședinței obișnuite, la prestații familiale în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (j) coroborat cu articolul 1 litera (z) din Regulamentul nr. 883/2004, în timp ce un resortisant al statului membru în cauză, care se găsește într-o situație identică, are dreptul, fără a face dovada unor venituri din agricultură sau din silvicultură, dintr-o activitate profesională, dintr-o activitate independentă sau dintr-o activitate salariată, la prestații familiale în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (j) coroborat cu articolul 1 litera (z) din Regulamentul nr. 883/2004?

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (denumită în continuare „Directiva 2004/38”) (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 56).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).


title: Cauza C-415/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 7 septembrie 2020 – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH/Hauptzollamt Hamburg

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 7 septembrie 2020 – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH/Hauptzollamt Hamburg
      (Cauza C-415/20)
      (2020/C 423/40)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Hamburg

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Obligația statelor membre, care decurge din dreptul Uniunii, de a restitui cu dobândă taxele percepute cu încălcarea dreptului Uniunii există și atunci când motivul restituirii nu îl constituie constatarea de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene a faptului că temeiul juridic încalcă dreptul Uniunii, ci o interpretare dată de Curte unei (sub)poziții din Nomenclatura combinată?

                  2)

                  Principiile care reglementează dreptul de a solicita dobânzi în temeiul dreptului Uniunii stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene se aplică și plății restituirilor la export pe care autoritatea statului membru le-a refuzat cu încălcarea dreptului Uniunii?


title: Cauza C-426/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugalia) la 10 septembrie 2020 – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Portugalia) la 10 septembrie 2020 – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.
      (Cauza C-426/20)
      (2020/C 423/41)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: GD, ES

         Pârâtă: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 alineatul (1) litera (f) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară (1) se opun unei dispoziții precum cea care figurează la articolul 185 alineatul 6 din Código do Trabalho [Codul muncii] (adoptat prin Legea nr. 7/2009 din 12 februarie 2009), potrivit căreia un lucrător temporar are în orice caz dreptul la concediu plătit și la prime de vacanță numai în mod proporțional cu timpul de lucru prestat pentru întreprinderea utilizatoare, chiar dacă raportul său de muncă ia naștere într-un an calendaristic și încetează după doi sau trei ani calendaristici de la data respectivă, în condițiile în care unui lucrător angajat direct de întreprinderea utilizatoare și care ocupă același loc de muncă pentru aceeași perioadă i se aplică regimul general al concediilor, ceea ce îi garantează o perioadă mai mare de concediu plătit și prime de vacanță mai mari, deoarece acestea nu sunt proporționale cu timpul de lucru prestat?

         (1)  JO 2008, L 327, p. 9.


title: Cauza C-436/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 16 septembrie 2020 – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)/Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 16 septembrie 2020 – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)/Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas
      (Cauza C-436/20)
      (2020/C 423/42)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)

         Pârâtă: Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 49 TFUE și articolele 76 și 77 (coroborate cu articolul 74 și cu anexa 14) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care permite autorităților contractante să recurgă la convenții cu entități private fără scop lucrativ – nu doar cu asociațiile de voluntariat – în vederea prestării către persoane a oricărui tip de serviciu social în schimbul rambursării costurilor, fără a recurge la procedurile prevăzute de Directiva privind achizițiile publice și indiferent de valoarea estimată, prin simpla calificarea a acestor convenții ca fiind necontractuale?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul este negativ, iar acest lucru este, prin urmare, posibil: articolul 49 TFUE și articolele 76 și 77 (coroborate cu articolul 74 și cu anexa 14) din Directiva privind achizițiile publice trebuie interpretate în sensul că permit autorităților contractante să recurgă la convenții cu entități private fără scop lucrativ (nu doar cu organizații de voluntariat) în vederea prestării către persoane a oricărui tip de serviciu social în schimbul rambursării costurilor, fără a recurge la procedurile prevăzute de directivă și indiferent de valoarea estimată, doar în urma calificării convențiilor respective ca fiind necontractuale, atunci când, în plus, legislația națională menționată nu include explicit cerințele prevăzute la articolul 77 din directivă, ci face trimitere la norme administrative de punere în aplicare ulterioare, fără a prevedea în mod expres că, printre dispozițiile pe care trebuie să le respecte aceste norme de aplicare, se numără în mod explicit cerințele prevăzute la articolul 77 din directiva menționată?

                  3)

                  În cazul în care răspunsul este de asemenea negativ și, prin urmare, acest lucru este posibil: articolele 49 și 56 TFUE, articolele 76 și 77 (coroborate cu articolul 74 și cu anexa XIV) din Directiva privind contractele de achiziții publice, precum și articolul 15 alineatul (2) din Directiva 123/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie privind serviciile în cadrul pieței interne (2) trebuie interpretate în sensul că permit autorităților contractante ca, în scopul selectării unei entități fără scop lucrativ (nu doar a asociațiilor de voluntariat) cu care convine asupra prestării către persoane a oricărui tip de serviciu social să includă, printre criteriile de selecție – pe lângă cele enunțate la articolul 2 alineatul (2) litera (j) din directivă –, stabilirea entității în localitatea în care urmează a fi prestat serviciul?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European şi al Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (2)  JO 2006, L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50.


title: Cauza C-452/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2020 – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 septembrie 2020 – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Cauza C-452/20)
      (2020/C 423/43)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelant: PJ

         Intimate: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Întrebarea preliminară

      Articolul 25 alineatul 2 din Decretul regal nr. 2316 din 24 decembrie 1934, astfel cum a fost înlocuit prin articolul 24 alineatul 3 din Decretul legislativ nr. 6/2016 (de transpunere a Directivei 2014/40/UE (1) privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE) – în măsura în care prevede că „[o]rice persoană care vinde sau furnizează tinerilor sub 18 ani produse din tutun, țigarete electronice sau flacoane de reumplere care conțin nicotină ori noi produse din tutun se sancționează cu amendă administrativă de la 500 de euro la 3 000 de euro și cu suspendarea pentru o perioadă de 15 zile a autorizației pentru desfășurarea activității” –, încalcă sau nu principiile comunitare al proporționalității și al precauției, care rezultă din articolul 5 TUE, din articolul 23 alineatul (3) din Directiva 2014/40, precum și din considerentele (21) și (60) ale aceleiași directive, prin faptul că dă prioritate principiului precauției, fără a-l modera prin aplicarea principiului proporționalității, sacrificând astfel în mod disproporționat interesele operatorilor economici în favoarea protecției dreptului la sănătate, prin aceasta negarantând echilibrul just între diversele drepturi fundamentale, impunând în plus o sancțiune care nu urmărește în mod eficace obiectivul de reducere a prevalenței fumatului în rândul tinerilor, cu încălcarea considerentului (8) al directivei?

         (1)  JO 2014, L 127, p. 1


title: Cauza C-472/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 30 septembrie 2020 – Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt./PN

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 30 septembrie 2020 – Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt./PN
      (Cauza C-472/20)
      (2020/C 423/44)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt.

         Pârât: PN

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul în care clauza contractuală abuzivă se referă la obiectul principal al contractului (informațiile cu privire la cursul de schimb nu erau conforme), astfel încât contractul nu poate continua să existe, iar părțile nu au ajuns la un acord, faptul că, în lipsa unei dispoziții de drept național cu caracter supletiv, există o poziție adoptată de instanța ierarhic superioară, care, deși nu este obligatorie pentru instanțele ierarhic inferioare, oferă îndrumări în legătură cu constatarea validității contractului sau a producerii efectelor sale, asigură efectul deplin al Directivei 93/13 (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare preliminară, este posibilă restabilirea situației inițiale în cazul în care contractul nu poate continua să existe ca urmare a clauzei abuzive privind obiectul principal, părțile nu au ajuns la un acord, iar poziția sus menționată nu este aplicabilă?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare preliminară, în ipoteza în care s a formulat o acțiune prin care se solicită constatarea nulității în raport cu obiectul principal al contractului, poate legea să impună, în legătură cu [acest] tip de contract, condiția ca un consumator să formuleze, odată cu acțiunea respectivă, și o acțiune în constatarea validității contractului sau a producerii efectelor sale?

                  4)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare preliminară, atunci când nu este posibilă restabilirea situației inițiale, se poate constata a posteriori, prin legiferare, validitatea contractelor sau producerea efectelor lor în vederea asigurării echilibrului între părți?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-474/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovni sud Republike Hrvatske (Croația) la 30 septembrie 2020 – I. D./ Z. b. d.d., Z.

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovni sud Republike Hrvatske (Croația) la 30 septembrie 2020 – I. D./ Z. b. d.d., Z.
      (Cauza C-474/20)
      (2020/C 423/45)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Vrhovni sud Republike Hrvatske

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: I. D.

         Pârâtă: Z. b. d.d., Z.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 93/13 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretată în sensul că dispozițiile acesteia se aplică unui contract de credit încheiat înainte de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană, care face însă obiectul unei conversii după aderarea la Uniune în temeiul unei legi adoptate de Republica Croația după aderarea la Uniunea Europeană, și, prin urmare, Curtea are competența de a răspunde la a doua întrebare?
                  Dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ, este adresată următoarea întrebare:

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei reglementări naționale precum legea specială în discuție în litigiul principal – ZID ZPK 2015 – Zakon o konverziji [Legea privind conversia], care, pe de o parte, în temeiul unei norme imperative, obligă prestatorul de servicii să adreseze consumatorului o ofertă de încheiere a unui act adițional la contractul de credit în modul stabilit de această lege, prin care clauzele contractuale, care la data intrării în vigoare a acestei legi (clauza referitoare la modificarea unilaterală a ratei dobânzii) sau ulterior (clauza referitoare la moneda străină legată de CHF) au fost declarate nule printr-o hotărâre judecătorească, să fie înlocuite cu clauze contractuale valide, ca și cum între părți s-ar fi aplicat de la început dispozițiile cuprinse în actul adițional, asigurându-se astfel validitatea contractului, iar, pe de altă parte, prevede că plățile efectuate în temeiul unor clauze abuzive de consumatorul care a fost de acord să încheie actul adițional sunt luate în considerare pentru executarea obligațiilor sale care decurg din clauzele actului adițional valid, printr-un acord privind dispunerea de eventuala sumă plătită în plus sau restituirea plăților către consumator, în cazul în care suma plătită în plus depășește totalul ratelor egale, conform noului plan de rambursare a creditului, operațiunile de mai sus realizându-se în modalitatea prevăzută de legea menționată?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-501/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 6 octombrie 2020 – M P A/LC D N M T

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 6 octombrie 2020 – M P A/LC D N M T
      (Cauza C-501/20)
      (2020/C 423/46)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: M P A

         Intimat: LC D N M T

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Ce interpretare trebuie dată noțiunii de „reședință obișnuită” prevăzute la articolul 3 din Regulamentul nr. 2201/2003 (1) și la articolul 3 din Regulamentul nr. 4/2009 (2) persoanelor resortisante ale unui stat membru care locuiesc într-un stat terț ca urmare a funcțiilor care le-au fost încredințate în calitate de agenți contractuali ai Uniunii Europene și cărora, în statul terț, le-a fost recunoscut statutul de agenți diplomatici ai Uniunii Europene atunci când șederea lor în statul respectiv este legată de îndeplinirea funcțiilor lor pe care le exercită pentru Uniune?

                  2)

                  În cazul în care, în sensul articolului 3 din Regulamentul nr. 2201/2003 și al articolului 3 din Regulamentul nr. 4/2009, stabilirea reședinței obișnuite a soților depinde de statutul acestora de agenți contractuali ai Uniunii Europene într-un stat terț, cum ar afecta această împrejurare stabilirea reședinței obișnuite a copiilor minori conform articolului 8 din Regulamentul nr. 2201/2003?

                  3)

                  În cazul în care s-ar considera că copiii nu au reședința obișnuită în statul terț, legătura dintre cetățenia mamei, reședința sa în Spania înainte de căsătorie, cetățenia spaniolă a copiilor minori și nașterea lor în Spania poate fi luată în considerare în vederea stabilirii reședinței obișnuite în conformitate cu articolul 8 din Regulamentul nr. 2201/2003?

                  4)

                  În cazul în care se stabilește că reședința obișnuită a părinților și a minorilor nu se află într-un stat membru, având în vedere că, în temeiul Regulamentului nr. 2201/2003, nu există niciun alt stat membru competent să soluționeze aceste cereri, faptul că pârâtul este resortisant al unui stat membru se opune aplicării clauzei reziduale prevăzute la articolele 7 și 14 din Regulamentul nr. 2201/2003?

                  5)

                  În cazul în care s-ar stabili că reședința obișnuită a părinților și a minorilor nu se află într-un stat membru, în scopul stabilirii obligației de întreținere a copiilor, cum trebuie interpretat forum necessitatis de la articolul 7 din Regulamentul nr. 4/2009 și, în special, ce condiții sunt necesare pentru a considera că o procedură nu se poate iniția sau desfășura în mod rezonabil sau este imposibil să se desfășoare într-un stat terț cu care litigiul are o legătură strânsă (în speță, Togo)? Este necesar ca partea să facă dovada că a inițiat sau a încercat să inițieze procedura în statul respectiv cu un rezultat negativ și este suficientă cetățenia uneia dintre părțile în litigiu ca element de legătură suficientă cu statul membru?

                  6)

                  Într-un caz precum cel în care soții au legături puternice cu statele membre (cetățenie, reședință anterioară), faptul că în temeiul dispozițiilor regulamentelor niciun stat membru nu este competent contravine articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO 2003, L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (JO 2009, L 7, p. 1).


title: Cauza C-584/20 P: Recurs introdus la 6 noiembrie 2020 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 23 septembrie 2020 în cauza T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Comitetul unic de rezoluție

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/32

      Recurs introdus la 6 noiembrie 2020 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 23 septembrie 2020 în cauza T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Comitetul unic de rezoluție
      (Cauza C-584/20 P)
      (2020/C 423/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, A. Steiblytė, V. Di Bucci, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Landesbank Baden-Württemberg, Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea hotărârii Tribunalului;

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În opinia recurentei, hotărârea atacată, prin care Tribunalul a anulat Decizia Comitetului unic de rezoluție (SRB) din sesiunea sa executivă din 11 aprilie 2017 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05), în măsura în care privește Landesbank Baden-Württemberg (denumită în continuare „decizia în litigiu”), trebuie anulată pentru următoarele motive.
      În primul rând, calificarea anexei la decizia în litigiu este eronată, în măsura în care Tribunalul pornește de la premisa că această anexă „nu este legată în mod indisociabil” de decizie. De asemenea, în acest context, Tribunalul a încălcat principiul contradictorialității și dreptul la apărare al Comitetului unic de rezoluție. Anexa la decizia în litigiu este o parte integrată a acestei decizii. Fiecare anexă a fost prezentată sesiunii executive a SRB în formă electronică, alături de textul deciziei, fiind aprobată de acesta. Pe foaia de parcurs, la semnătura olografă a deciziei este indicată anexa menționată cu același număr de cod. Tribunalul nu a luat în considerare acest aspect și nu a dat ocazia Comitetului unic de rezoluție să dovedească legătura dintre cele două documente, deși este vorba despre un viciu juridic invocat din oficiu de Tribunal.
      În al doilea rând, săvârșind o eroare de drept, Tribunalul a admis fără motivare excepția de nelegalitate invocată în primă instanță împotriva Regulamentului delegat (UE) 2015/63 (1). Tribunalul nu a recunoscut că pretinsa nelegalitate a regulamentului delegat se datorează Regulamentului (UE) nr. 806/2014 (2) și Directivei 2014/59 (3). Întrucât nu a fost contestată proporționalitatea acestor două acte juridice, Tribunalul nu ar fi trebuit să examineze nelegalitatea regulamentului delegat care, în definitiv, se întemeiază pe unul dintre cele două acte juridice de rang superior. De asemenea, Tribunalul nu a explicat în ce mod eroarea de drept constatată a regulamentului delegat se datorează normelor juridice de rang superior.
      În al treilea rând, în privința nivelului-țintă și a contribuției anuale de bază, Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 69 alineatul (1) și articolul 70 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014. Tribunalul pornește de la premisa că nivelul-țintă și contribuția anuală de bază pot fi depășite sau pot să nu fie atinse. Totuși, procedând astfel, Tribunalul nu ia în considerare faptul că o agenție precum Comitetul unic de rezoluție nu poate avea competența de a stabili asemenea sume. Suma de referință atrage necesitatea unei repartizări proporționale a sarcinii între toți debitorii contribuțiilor.
      În al patrulea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a considerat că regulamentul delegat, în special articolele 4-7, articolul 9 și anexa I la acesta, este „interdependent”, în sensul că a calificat în mod eronat în drept adaptarea contribuțiilor la profilul de risc. Tribunalul își întemeiază teza caracterului „interdependent” al contribuțiilor pe adaptarea contribuțiilor individuale în funcție de profilul de risc al instituțiilor debitoare ale contribuțiilor. Această adaptare este însă rezultatul comparației între instituții individuale și concurenții acestora, care nu poate fi confundată cu „interdependența”.
      În al cincilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a extins domeniul obligației de motivare ce revine Comisiei Europene în temeiul articolului 296 TFUE. Tribunalul a criticat metoda de calcul al contribuțiilor ca fiind lipsită de transparență printr-o critică generală a diferitor dispoziții coroborate ale regulamentului delegat, deși a admis natura confidențială a datelor instituțiilor concurente. În opinia recurentei, este însă suficient ca în decizia în litigiu să fie prezentate metoda utilizată, scopul și domeniul acesteia, astfel încât fiecare debitor al contribuțiilor să le poată corela cu datele pertinente care îl privesc. Datele numeroșilor săi concurenți ar fi, în această privință, nepertinente. În jurisprudența există mai multe exemple în care este garantat caracterul confidențial al datelor entităților concurente, fără a fi constatată lipsa validității dispozițiilor relevante. În sfârșit, Tribunalul nu a aplicat propriile dispoziții procedurale privind accesul la informațiile confidențiale.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (3)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza T-51/19: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apiheal – Marca națională verbală anterioară APIRETAL – Motive relative de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Lipsa similitudinii produselor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa atingerii aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/34

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)
      (Cauza T-51/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apiheal - Marca națională verbală anterioară APIRETAL - Motive relative de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Lipsa similitudinii produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa atingerii aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2020/C 423/49)
      Limba de procedură: spaniola

         Părţile

         Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodríguez, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Istambul, Turcia) (reprezentant: M. López Camba, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 noiembrie 2018 (cauza R 1725/2017-4) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Ern și SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Laboratorios Ern, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-53/19: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – SBS Bilimsel Bio Çözümler/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apiheal – Marca națională verbală anterioară APIRETAL – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Lipsa similitudinii semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/34

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – SBS Bilimsel Bio Çözümler/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (Cauza T-53/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative apiheal - Marca națională verbală anterioară APIRETAL - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2020/C 423/50)
      Limba de procedură: spaniola

         Părţile

         Reclamantă: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Istanbul, Turcia) (reprezentant: M. López Camba, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa Rodríguez, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 noiembrie 2018 (cauza R 1725/2017-4) privind o procedură de opoziție între Laboratorios Ern și SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 19 noiembrie 2018 (cauza R 1725/2017-4) în ceea ce privește „produse farmaceutice și veterinare de uz medical; produse sanitare de uz medical; produse chimice de uz medical și veterinar, reactivi chimici de un farmaceutic și veterinar; suplimente alimentare de uz farmaceutic și veterinar; suplimente alimentare; suplimente nutriționale; preparate medicale pentru slăbire; alimente pentru sugari; ierburi și băuturi din ierburi adaptate în scopuri medicale; suplimente lichide din plante; creme pe bază de ierburi de uz medical; creme din plante de uz medical; ceaiuri din plante pentru uz medicinal; suplimente lichide din plante; materiale pentru plombarea dinților, materiale pentru amprente dentare, adezivi de uz dentar și materiale pentru repararea dinților; produse igienice de uz medical; prosoape sanitare; tampoane pentru menstruație; plasturi, materiale pentru pansamente; materiale pentru pansat; scutece, inclusiv din hârtie și din materii textile; fungicide; dezinfectanți; antiseptice; detergenți [detersivi] de uz medical” din clasa 5 și „propolis pentru consumul uman, propolis, propolis pentru consumul uman” din clasa 30.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ.

                  4)

                  Laboratorios Ern, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-87/19: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Broughton/Eurojust („Funcție publică – Agenți temporari – Suspendarea avansării în treaptă pe o perioadă de șase luni – Anularea reîncadrării în gradul superior – Capacitate de a munci într-o a treia limbă – Anchetă administrativă – Datoria de loialitate – Imparțialitate – Dreptul la apărare – Egalitatea armelor – Obligația de motivare – Articolele 11 și 12 din statut”)

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/35

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Broughton/Eurojust
      (Cauza T-87/19) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Suspendarea avansării în treaptă pe o perioadă de șase luni - Anularea reîncadrării în gradul superior - Capacitate de a munci într-o a treia limbă - Anchetă administrativă - Datoria de loialitate - Imparțialitate - Dreptul la apărare - Egalitatea armelor - Obligația de motivare - Articolele 11 și 12 din statut”)
      (2020/C 423/51)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamant: Jon Broughton (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: D. Coppens, avocat)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Justiție Penală (reprezentanți: J. Jooma și A. Terstegen-Verhaag, agenți, asistați de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită în esență, în primul rând, anularea deciziilor din 4 mai 2018 prin care Eurojust a suspendat avansarea în treaptă a reclamantului pentru o perioadă de șase luni, a considerat că franceza constituia a treia sa limbă, a anulat reîncadrarea sa din gradul AD 9 în gradul AD 10 intervenită în 2012 și a procedat la recuperarea sumelor percepute din acel an în temeiul respectivei reîncadrări, în al doilea rând, dispunerea faptului că franceza trebuie să fie considerată drept a doua limbă a reclamantului iar neerlandeza a treia sa limbă, în al treilea rând, declararea drept ilicită a recuperării sumelor percepute de reclamant ca urmare a reîncadrării sale în grad și restituirea către acesta a sumelor recuperate de Eurojust și, în al patrulea rând, declararea faptului că Eurojust trebuie să repună reclamantul în situația sa juridică anterioară.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Jon Broughton să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Justiție Penală (Eurojust).

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-487/19: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – CU/Comitetul Regiunilor („Funcție publică – Funcționari – Salariul lunar de bază al funcționarilor recrutați înainte de 1 mai 2004 – Aplicarea unui factor de multiplicare inferior unității – Reducerea factorului de multiplicare – Eroare de drept – Egalitate de tratament – Încredere legitimă”)

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/36

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – CU/Comitetul Regiunilor
      (Cauza T-487/19) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Salariul lunar de bază al funcționarilor recrutați înainte de 1 mai 2004 - Aplicarea unui factor de multiplicare inferior unității - Reducerea factorului de multiplicare - Eroare de drept - Egalitate de tratament - Încredere legitimă”)
      (2020/C 423/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CU (reprezentanți: T. Martin și S. Orlandi, avocați)

         Pârât: Comitetul Regiunilor (reprezentanți: B. Rentmeister, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr, T. Lilamand și B. Mongin, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei din 18 octombrie a Comitetului Regiunilor privind promovarea reclamantului în gradul AD 14 treapta 1, în măsura în care stabilește factorul de multiplicare la 0,9589951

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  CU și Comitetul Regiunilor suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 295, 2.9.2019.


title: Cauza T-602/19: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Eugène Perma France/EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NATURANOVE – Marca Uniunii Europene verbală anterioară NATURALIUM – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/37

      Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2020 – Eugène Perma France/EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE)
      (Cauza T-602/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NATURANOVE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară NATURALIUM - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 423/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Eugène Perma France (Saint-Denis, Franța) (reprezentant: S. Havard Duclos, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: SPI Investments Group, SL (Sant Just Desvern, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 iulie 2019 (cauza R 2161/2018-4) privind o procedură de opoziție între SPI Investments Group și Eugène Perma France

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 1 iulie 2019 (cauza R 2161/2018-4) privind o procedură de opoziție între SPI Investments Group și Eugène Perma France.

                  2)

                  Obligă EUIPO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate în legătură cu procedura în fața camerei de recurs.

         (1)  JO C 363, 28.10.2019.


title: Cauza T-472/20: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2020 – LC/Comisia

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/37

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2020 – LC/Comisia
      (Cauza T-472/20)
      (2020/C 423/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: LC (reprezentant: L. Bôle-Richard, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei C(2020) 3503 final a Comisiei din 28 mai 2020;

                  —

                  trimiterea dosarului la Comisie;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aprecierea vădit eronată a interesului comunitar pe care ar fi făcut-o Comisia Europeană. Reclamantul susține în această privință că Comisia nu a luat în considerare drept criterii de apreciere a interesului comunitar importanța și gravitatea încălcării normelor de concurență. Reclamantul adaugă că exploatarea frauduloasă a portofoliului său de brevete le-a permis comercianților electronici, precum și operatorilor poștali și de logistică să utilizeze invenția în cauză fără să distribuie utilizarea, avantajele și beneficiile sale care rezultă din aceasta pe întreaga piață relevantă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe neexaminarea de către Comisie a plângerii în mod diligent și imparțial. Reclamantul reproșează că decizia atacată a realizat o prezentare parțială a cauzei și a cronologiei sale, acordând în același timp consiliere juridică necorespunzătoare. De asemenea, formularea deciziei atacate ar demonstra lipsa analizei de către Comisie a elementelor de fapt și de drept care i-au fost aduse la cunoștință.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe abuzul de putere de care ar fi vinovată Comisia, întrucât s-a aflat în situație de conflict de interese și a folosit manevre dilatorii împotriva reclamantului și a pretențiilor sale. În susținerea acestui motiv, reclamantul invocă în special legăturile care ar uni Comisia și societatea Amazon.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de drept rezultând din neconstatarea de către Comisie a unei discriminări la accesul la procesul de elaborare a standardelor, precum și la rezultatul și la rapoartele acestor procese. Reclamantul afirmă ca a fost împiedicat să aibă acces la procesul de standardizare, atât în cadrul GS1 și ISO, cât și al operatorilor poștali și de logistică și al întreprinderilor care și-au dezvoltat propriul standard de facto la nivelul sectorului în temeiul procedeului brevetat de acesta.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept rezultând din neconstatarea de către Comisie a unei încălcări a articolului 101 alineatul (1) TFUE. Reclamantul consideră că în cadrul pieței de trimitere și urmărire a coletelor s-a demonstrat că falsificatorii prezumați au avut discuții anticoncurențiale, au făcut o excludere anticoncurențială și, în plus, i-au refuzat acestuia accesul la procesul de standardizare. Examinarea acordurilor de cooperare orizontală în lumina prezumțiilor de compatibilitate și de incompatibilitate ar conduce în mod incontestabil la considerarea acestor acorduri ca fiind incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) TFUE. În sfârșit, reclamantul amintește că, în temeiul articolului 101 alineatul (3) TFUE, nu se poate acorda nicio exceptare acordurilor de cooperare orizontală care fac obiectul litigiului.


title: Cauza T-563/20: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2020 – Satabank/BCE

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/38

      Acțiune introdusă la 9 septembrie 2020 – Satabank/BCE
      (Cauza T-563/20)
      (2020/C 423/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Satabank plc (St. Julians, Malta) (reprezentant: O. Behrends, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei BCE din 30 iunie 2020 prin care BCE a revocat autorizația de instituție de credit a reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că decizia atacată este viciată în mod fundamental de măsurile precedente ale BCE și ale Autorității Malteze pentru Servicii Financiare (MFSA) și de lipsa unui tratament corespunzător al acestor măsuri din partea BCE în decizia atacată.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia atacată este afectată de vicii aflate în legătură cu pretinsa nerespectare a normelor pe care aceasta se întemeiază.

                              —

                              Se susține, în ceea ce privește aspectele referitoare la pretinsa combatere a spălării banilor și combatere a finanțării terorismului, că decizia atacată nu specifică nicio nerespectare actuală a normelor privind combaterea spălării banilor și combaterea finanțării terorismului și că BCE nu menționează nicio constatare a autorităților competente în materie de combatere a spălării banilor și combatere a finanțării terorismului potrivit căreia reclamanta ar fi încălcat dispozițiile în materie la momentul adoptării deciziei atacate.

                              —

                              Reclamanta susține de asemenea că decizia atacată este afectată de vicii aflate în legătură cu pretinsa nerespectare a cerințelor de capital reglementat. În această privință, reclamanta susține că decizia atacată descrie foarte simplu consecințele acțiunilor MFSA și, prin urmare, în mod indirect ale acțiunilor proprii ale BCE.


title: Cauza T-599/20: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2020 – YG/Comisia

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/39

      Acțiune introdusă la 22 septembrie 2020 – YG/Comisia
      (Cauza T-599/20)
      (2020/C 423/56)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: YG (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 14 noiembrie 2019 a Comisiei Europene de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista funcționarilor promovați pentru anul 2019;

                  —

                  anularea deciziei din 11 iunie 2020 de respingere a plângerii reclamantului împotriva deciziei din 14 noiembrie 2019 a Comisiei Europene de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista funcționarilor promovați și

                  —

                  obligarea Comisiei la rambursarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 45 din Statutul funcționarilor – Erori vădite de apreciere – lipsa unei evaluări comparative:

                              —

                              atât cu privire la aprecierea raportului de evaluare a reclamantului, cât și a metodei evaluării comparative [(i) lipsa oricărei evaluări comparative și (ii) lipsa unei evaluări comparative cu membrii personalului din aceeași DG și de același grad].

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 25 a doua liniuță din Statutul funcționarilor (obligația de motivare).


title: Cauza T-643/20: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2020 – Ryanair/Comisia

text:
               7.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 423/40

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2020 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-643/20)
      (2020/C 423/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanți: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating și I. Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) a Comisiei Europene din 31 iulie 2020 privind ajutorul de stat SA.57116 – Țările de Jos – Covid 19: Garanție de stat pentru împrumuturi și împrumut de stat în favoarea KLM și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

            Reclamanta a solicitat de asemenea ca acțiunea sa să fie judecată potrivit procedurii accelerate prevăzute la articolul 23 a din Statutul Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a exclus în mod greșit ajutorul în favoarea Air France din domeniul de aplicare al deciziei.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a încălcat prevederi specifice ale TFUE și principiile generale ale dreptului european privind interzicerea discriminării, libera prestare a serviciilor și libertatea de stabilire, care au susținut liberalizarea transportului aerian în UE de la sfârșitul anilor 1980. Liberalizarea pieței transportului aerian în UE a permis creșterea companiilor aeriene cu tarife reduse cu adevărat paneuropene. Autorizând Țările de Jos să acorde ajutorul în favoarea KLM, Comisia Europeană nu a ținut cont de pagubele cauzate de criza COVID-19 unor astfel de companii aeriene paneuropene și de rolul lor în conectivitatea aeriană a Țărilor de Jos. Articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE prevede o excepție de la interzicerea ajutoarelor de stat instituită de articolul 107 alineatul (1) TFUE, însă nu prevede o excepție și de la celelalte norme și principii ale TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a aplicat greșit articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE și a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a constatat că ajutorul vizează o perturbare gravă în economia neerlandeză, încălcând obligația de a evalua efectele benefice ale ajutorului în raport cu efectele sale negative asupra condițiilor comerciale și a menținerii unei concurențe nedenaturate (altfel spus, „testul comparativ”) și de a asigura proporționalitatea ajutorului.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a omis să inițieze o procedură oficială de investigare, în pofida unor dificultăți serioase, și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia a încălcat obligația de motivare care îi incumbă Comisiei Europene.


title: Cauza T-642/19: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/75

      Acțiune introdusă la 25 septembrie 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium/Comisia
      (Cauza T-642/19)
      (2019/C 383/83)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: JCDecaux Street Furniture Belgium (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Winckler și G. Babin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolului 1 din decizia atacată, în măsura în care constată prezența unui ajutor de stat incompatibil în favoarea JCDecaux în executarea contractului din 1984, și ale articolelor sale 2-4, întrucât dispun recuperarea acestuia de la JCDecaux de către statul belgian.

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva Deciziei C(2019) 4466 final a Comisiei din 24 iunie 2019 privind ajutorul de stat SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN) pus în aplicare de Belgia în favoarea JC Decaux Belgium Publicité, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere și pe eroarea de drept săvârșită de Comisie, întrucât a considerat că exploatarea de către reclamantă a anumitor dispozitive publicitare care fac obiectul contractului din 16 iulie 1984 dincolo de încetarea acestora constituie un avantaj.

                              —

                              Comisia a stabilit în mod eronat existența unui avantaj economic în pofida mecanismului de compensare aplicat de orașul Bruxelles în temeiul obligației sale de a asigura echilibrul economic al contractului.

                              —

                              Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept, întrucât a considerat că reclamanta a beneficiat de o economie în termeni de chirii și taxe, care constituie un avantaj.

                  2.

                  Al doilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe compatibilitatea ajutorului de stat ipotetic cu piața internă în aplicarea Comunicării Comisiei privind Cadrul SIEG (1) și a Deciziei referitoare la serviciile de interes economic general din 2012 (2).

                  3.

                  Al treilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației sale de motivare în ceea ce privește evaluarea cuantumului care trebuie recuperat.

                              —

                              Comisia nu abordează în mod suficient elementele invocate de părți, aduce atingere cuantumului ajutorului care trebuie recuperat în comunicatul de presă și încalcă normele sale interne de procedură.

                              —

                              Cuantificarea valorii unui ajutor ipotetic era imposibilă și împiedica recuperarea sa.

                  4.

                  Al patrulea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe prescripția ajutorului de stat reținută prin decizia atacată.

         (1)  Comunicare a Comisiei – Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (2011) (JO 2012, C 8, p. 15).

         (2)  2012/21/UE: Decizia Comisiei din 20 decembrie 2011 privind aplicarea articolului 106 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul ajutoarelor de stat sub formă de compensații pentru obligația de serviciu public acordate anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general (JO 2012, L 7, p. 3).


title: Cauza T-643/19: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – Dermavita/EUIPO - Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/76

      Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – Dermavita/EUIPO - Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Cauza T-643/19)
      (2019/C 383/84)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Liban) (reprezentant: D. Todorov, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală JUVEDERM ULTRA – marca Uniunii Europene nr. 6 295 638

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2019 în cauzele conexate R 1655/2018-4 și R 1723/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea parțială a deciziei atacate privind respingerea căii de atac R 1723/2018-4 și a deciziei de respingere a cererii de decădere din drepturi a titularului mărcii Uniunii Europene nr. 6 295 638 pentru produsele din clasa 5 și;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de partea care a formulat cererea de declarare a nulității atât în procedura de decădere, cât și în calea de atac, inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurilor care s-au aflat pe rolul EUIPO și al Curții.

         Motivele invocate

                  —

                  interpretarea eronată a legislației relevante în ceea ce privește aprecierea naturii produselor pentru care a fost folosită marca;

                  —

                  interpretarea eronată a anumitor elemente de probă în cadrul procedurilor în ceea ce privește utilizarea mărcii de către terți cu consimțământul titularului mărcii Uniunii Europene;

                  —

                  lipsa de dovezi suficiente ale consimțământului titularului mărcii Uniunii Europene în înțelesul articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-644/19: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – Linde Material Handling/EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/77

      Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – Linde Material Handling/EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)
      (Cauza T-644/19)
      (2019/C 383/85)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Linde Material Handling (Aschaffenburg, Germania) (reprezentanți: J. Plate și R. Kaase, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VertiLight – cererea de înregistrare nr. 16 161 788

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 iulie 2019 în cauza R 1849/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea obligației de motivare, conform articolului 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat, conform articolului 94 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-646/19: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – eSky Group IP/EUIPO – Gröpel (e)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/78

      Acțiune introdusă la 26 septembrie 2019 – eSky Group IP/EUIPO – Gröpel (e)
      (Cauza T-646/19)
      (2019/C 383/86)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: eSky Group IP sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: P. Kurcman, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gerhard Gröpel (Straubing, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative e în culorile turcoaz, alb, albastru închis, albastru și roz deschis – cererea de înregistrare nr. 16 731 333

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 iulie 2019 în cauza R 223/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de opoziție din 29 noiembrie 2018 adoptată în procedura de opoziție nr. B 2 957 168;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare în fața EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor care s-au aflat pe rolul diviziei de opoziție, al camerei de recurs și al Tribunalului.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-659/19: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2019 – FF Group Romania/EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/78

      Acțiune introdusă la 30 septembrie 2019 – FF Group Romania/EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)
      (Cauza T-659/19)
      (2019/C 383/87)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: FF Group Romania SRL (București, România) (reprezentant: A. Căvescu, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative _kix în culorile neagră, albă și verde – cererea de înregistrare nr. 12 517 901

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 iulie 2019 în cauza R 353/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 din Regulamentul 2017/1001 (UE) al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 din Regulamentul 2017/1001 (UE) al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea normei 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625];

                  —

                  încălcarea normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95;

                  —

                  încălcarea principiilor protecției încrederii legitime, securității juridice, imparțialității și egalității;

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat și a dreptului la un proces echitabil;

                  —

                  abuz de putere.


title: Cauza T-664/19: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2019 – Allergan Holdings France/EUIPO - Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/79

      Acțiune introdusă la 30 septembrie 2019 – Allergan Holdings France/EUIPO - Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Cauza T-664/19)
      (2019/C 383/88)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franța) (reprezentant: J. Day, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dermavita Co. Ltd. (Beirut, Liban)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală JUVEDERM ULTRA – marca Uniunii Europene nr. 6 295 638

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 iulie 2019 în cauzele conexate R 1655/2018-4 și R 1723/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care dispune decăderea din drepturi a titularului mărcii Uniunii Europene nr. 6295638 JUVEDERM ULTRA pentru produsele contestate;

                  —

                  obligarea EUIPO și Dermavita Co. Ltd. la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de reclamantă.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) și a articolului 64 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.