title: Cauza C-536/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upravno sodišče Republike Slovenije — Republica Slovenia) — Marija Omejc/Republica Slovenia [Politica agricolă comună — Scheme de ajutoare comunitare — Sistem integrat de gestionare și control — Regulamentul (CE) nr. 796/2004 — Împiedicarea realizării controlului la fața locului — Noțiune — Agricultor care nu locuiește pe exploatație — Reprezentant al agricultorului — Noțiune]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/7

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upravno sodišče Republike Slovenije — Republica Slovenia) — Marija Omejc/Republica Slovenia
   (Cauza C-536/09) (1)

   (Politica agricolă comună - Scheme de ajutoare comunitare - Sistem integrat de gestionare și control - Regulamentul (CE) nr. 796/2004 - Împiedicarea realizării controlului la fața locului - Noțiune - Agricultor care nu locuiește pe exploatație - Reprezentant al agricultorului - Noțiune)
   2011/C 232/11
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Marija Omejc

      Pârâtă: Republika Slovenija

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare Upravno sodišče Republike Slovenije — Interpretarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială 03/vol. 56, p. 210) — Noțiunea de împiedicare a realizării controlului la fața locului — Noțiunea de reprezentant al agricultorului în cazul în care agricultorul nu locuiește pe exploatație

      Dispozitivul

               1.

               Termenii „împiedică realizarea controlului la fața locului”, care figurează la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori, corespund unei noțiuni autonome de drept al Uniunii ce trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre în sensul că aceasta acoperă, pe lângă comportamentele intenționate, orice act sau orice omisiune atribuită neglijenței agricultorului sau reprezentantului său având drept consecință împiedicarea realizării controlului la fața locului în integralitatea sa, atunci când acest agricultor sau reprezentantul său nu a luat toate măsurile care pot fi cerute în mod rezonabil din partea sa pentru a garanta că acest control se realizează în mod integral.

               2.

               Respingerea cererilor de ajutor în cauză, în temeiul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, nu depinde de informarea agricultorului sau a reprezentantului său în mod adecvat cu privire la partea din control la fața locului care necesită participarea acestuia.

               3.

               Noțiunea „reprezentant”, prevăzută la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004, constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform în toate statele membre în sensul că acoperă, în cadrul controalelor la fața locului, orice persoană adultă cu capacitate de exercițiu care locuiește pe exploatația agricolă și căreia îi este încredințată cel puțin o parte din gestiunea acestei exploatații, în măsura în care agricultorul și a exprimat în mod clar voința de a i conferi mandat pentru a l reprezenta și, prin urmare, s a angajat să își asume toate actele și toate omisiunile acestei persoane.

               4.

               Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 trebuie interpretat în sensul că agricultorul care nu locuiește pe exploatația agricolă pentru care este responsabil nu este obligat să numească un reprezentant care să poată fi contactat, în general, în orice moment la această exploatație.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010


title: Cauza T-263/16: Acțiune introdusă la 25 mai 2016 – Magnetrol International/Comisia

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/32

         Acțiune introdusă la 25 mai 2016 – Magnetrol International/Comisia
   (Cauza T-263/16)
   (2016/C 279/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Magnetrol International (Zele, Țările de Jos) (reprezentanți: H. Gilliams și J. Bocken, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar –SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizie;

               —

               în orice caz, anularea articolelor 2-4 din această decizie, în măsura în care aceste articole (a) impun recuperarea de la alte entități decât entitățile care au beneficiat de o „decizie fiscală anticipată privind profitul excedentar”, astfel cum este definită în decizie și (b) impun recuperarea unei sume egale cu scutirea fiscală a beneficiarului, fără a permite Belgiei să ia în considerare o ajustare progresivă reală efectuată de o altă administrație fiscală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe un abuz de putere și pe lipsa motivării, în măsura în care Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat referitoare la scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei pretinde existența unei scheme de ajutor.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE și a obligației de motivare și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată califică schema prezumată drept o măsură selectivă.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE și a obligației de motivare și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată afirmă că schema prezumată conferă un avantaj.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE, pe o atingere adusă încrederii legitime, pe o eroare vădită de apreciere, pe un abuz de putere și pe lipsa motivării, în măsura în care decizia atacată obligă Belgia să recupereze ajutorul.


title: Cauza C-89/08 P: Recurs introdus la 27 februarie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua extinsă) pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauzele conexate T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 și T-69/06, Irlanda și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/12

         Recurs introdus la 27 februarie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua extinsă) pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauzele conexate T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 și T-69/06, Irlanda și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-89/08 P)
   (2008/C 116/22)
   Limbile de procedură: franceza, engleza, italiana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și N. Khan, agenți)

      Celelalte părți în proces: Irlanda, Republica Franceză, Republica Italiană, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene (Camera a doua extinsă) din 12 decembrie 2007, notificată Comisiei la 17 decembrie 2007, în cauzele conexate T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 și T-69/06, Irlanda și alții/Comisia;

               —

               trimiterea cauzelor în fața Tribunalului spre rejudecare;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată în fața celor două instanțe.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea recursului, recurenta invocă șase motive întemeiate, pe de o parte, pe lipsa de competență a Tribunalului și pe neregularități de procedură, care au adus atingere intereselor Comisiei (primele două motive) și, pe de altă parte, pe încălcarea dreptului comunitar în domeniul ajutoarelor de stat (motivele 3-6).
   Prin primul motiv, care conține două aspecte, recurenta reproșează Tribunalului că a încălcat principiul disponibilității și că s-a pronunțat ultra petita în măsura în care niciunul dintre reclamanți nu a invocat în primă instanță un motiv întemeiat pe încălcarea articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (1). În plus, motivul invocat din oficiu de Tribunal nu ar fi un motiv întemeiat pe lipsa de motivare, pe care instanța îl poate invoca din oficiu, ci un motiv care privește fondul și care nu ar fi susținut de elemente de fapt depuse la dosar.
   Prin al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat principiile generale al contradictorialității și al respectării dreptului la apărare din moment ce această instanță a invocat din oficiu un motiv care nu ar fi fost dezbătut niciodată și nici măcar nu ar fi fost abordat în cursul procedurii în primă instanță.
   Prin al treilea motiv, care conține trei aspecte, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolele 230 CE și 253 CE coroborate cu articolul 88 CE și normele privind derularea procedurii în materie de ajutoare de stat.
   În această privință, recurenta susține că, în primul rând, calificarea măsurilor în litigiu drept ajutoare „noi” nu poate fi pusă în discuție în cadrul unei acțiuni îndreptate împotriva deciziei finale a Comisiei, întrucât statele membre și celelalte persoane interesate ar fi putut ataca, în această privință, decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare. Deoarece această din urmă decizie nu a fost contestată, ar fi devenit definitivă, iar decizia finală ar constitui așadar, în această privință, un act exclusiv de confirmare, care nu poate fi supus unei căi de atac.
   În al doilea rând, recurenta susține că legalitatea unui act trebuie apreciată în funcție de elementele de fapt și de drept care există la data la care a fost adoptat acest act. Or, în speță, niciun element din dosar nu permitea să se considere că măsurile naționale în litigiu nu constituiau ajutoare în momentul în care au fost instituite.
   În al treilea rând, recurenta susține în sfârșit că, în orice caz, obligația de a dovedi că un ajutor exista deja revine statului membru și, eventual, terților interesați, însă nu Comisiei. În lipsa unei astfel de probe, Comisia nu poate fi obligată să furnizeze o motivare în această privință.
   Prin al patrulea motiv, recurenta invocă o încălcare a articolului 253 CE, coroborat cu articolul 87 alineatul (1) CE și articolul 88 alineatul (1) CE, în măsura în care Tribunalul a constatat o lipsă de motivare privind aplicabilitatea articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul nr. 659/1999, deși acest articol nu se poate aplica decât măsurilor care nu constituie ajutoare în momentul punerii lor în aplicare și deși Comisia, în decizia atacată în primă instanță, ar fi demonstrat că măsurile în cauză au constituit întotdeauna ajutoare din momentul în care au fost instituite. În plus, niciuna dintre părți nu a demonstrat că piața comună a avut o astfel de evoluție, încât unele măsuri care nu constituiau ajutoare în momentul în care au intrat în vigoare, ar fi devenit ajutoare mai târziu.
   Prin al cincilea motiv, recurenta invocă o încălcare a acelorași norme, precum și a articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul nr. 659/1999, în măsura în care Tribunalul ar fi impus Comisiei o obligație de motivare specifică în ceea ce privește acest din urmă articol din cauza declarațiilor formulate de Consiliu și de Comisie. Or, recurenta a demonstrat în mod univoc faptul că în temeiul unei jurisprudențe constante a Curții, astfel de declarații nu pot avea nicio incidență asupra investigării măsurilor naționale din perspectiva normelor comunitare privind ajutoarele de stat, noțiunile de ajutor și de ajutor existent fiind noțiuni strict obiective.
   În sfârșit, prin al șaselea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 88 alineatele (1) și (2) CE și articolul 253 CE, precum și articolul 4 alineatul (4) și articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 în măsura în care acesta anulează în întregime decizia Comisiei, inclusiv partea din această decizie care privește extinderea procedurii oficiale de investigare la perioada ulterioară datei de 31 decembrie 2003. Or, Tribunalul nu ar fi explicat deloc modul în care pretinsa lipsă de motivare privind aplicarea articolului 1 litera (b) punctul (v) din Regulamentul nr. 659/1999 era de natură să vicieze această parte din decizie. În plus, această instanță ar fi încălcat principiul potrivit căruia, atunci când un stat membru nu furnizează niciun element de natură să conducă la ideea că măsurile în cauză constituie ajutoare existente, Comisia trebuie să trateze aceste măsuri ca fiind ajutoare noi în cadrul procedural prevăzut la articolul 88 alineatele (2) și (3) CE.

      (1)  JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza T-383/14: Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2016 – Europower/Comisia („Contracte de achiziţii publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — Construirea unei centrale de trigenerare dotate cu o turbină de gaz și mentenanța conexă — Respingerea ofertei unui ofertant — Retragerea actului atacat — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/33

         Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2016 – Europower/Comisia
   (Cauza T-383/14) (1)

   ((„Contracte de achiziţii publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - Construirea unei centrale de trigenerare dotate cu o turbină de gaz și mentenanța conexă - Respingerea ofertei unui ofertant - Retragerea actului atacat - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 022/45)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Europower SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: G. Cocco și L. Salomoni, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Cappelletti, F. Moro și L. Di Paolo, ulterior L. Di Paolo și F. Moro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Italia) (reprezentant: A. Penta, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Comisiei din 3 aprilie 2014 de respingere a ofertei prezentate de Europower în cadrul procedurii de cerere de ofertă JRC IPR 2013 C04 0031 OC privind construirea unei centrale de trigenerare dotate cu o turbină cu gaz și mentenanța conexă la sediul din Ispra (Italia) al Centrului Comun de Cercetare (CCR) al Comisiei (JO 2013/S 137-237146) și a atribuit contractul societății CPL Concordia, inclusiv a deciziei eventuale de aprobare a contactului și a contractului însuși, precum și a deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantei de a avea acces la documentele aferente cererii de ofertă și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Respinge, ca vădit inadmisibile, concluziile prezentate de CPL Concordia Soc. coop. prin care se solicită respingerea cererii de nepronunțare asupra fondului.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Europower SpA, inclusiv pe cele aferente procedurii de măsuri provizorii.

               4)

               CPL Concordia suportă propriile cheltuieli de judecată, aferente prezentei proceduri și procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-41/08: Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/17

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-41/08)
   (2008/C 92/32)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și P. Ondrůšek, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea (tuturor) actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 86/378/CEE a Consiliului din 24 iulie 1986 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 din această directivă și al articolului 54 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană;

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea (tuturor) actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 96/97/CE a Consiliului din 20 decembrie 1996 de modificare a Directivei 86/378/CEE privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbați și femei în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială (2), sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din această directivă și al articolului 54 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în ordinea juridică națională a expirat la 30 aprilie 2004.

      (1)  JO L 225, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 53.

      (2)  JO L 46, 17.2.1997, p. 20, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 3.


title: Cauza T-364/06: Acțiune introdusă la data de 6 decembrie 2006 — Xinhui Alida Polythene/Consiliu

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/27

         Acțiune introdusă la data de 6 decembrie 2006 — Xinhui Alida Polythene/Consiliu
   (Cauza T-364/06)
   (2007/C 20/42)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Xinhui Alida Polythene Ltd (Xinhui, China) (reprezentată de C. Munro, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea, în temeiul articolului 230 din Tratatul privind Uniunea Europeană, a Regulamentului (CE) nr. 1425/2006 al Consiliului din 25 septembrie 2006, care impune o taxă antidumping definitivă asupra importurilor anumitor saci și pungi din material plastic originari din Republica Populară Chineză și din Thailanda și care stabilește sfârșitul procedurilor privind importul anumitor saci și saci de mici dimensiuni din material plastic originari din Malaezia și

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 1425/2006 al Consiliului din 25 septembrie 2006, care impune o taxă antidumping definitivă asupra importurilor anumitor saci și saci de mici dimensiuni din material plastic, originari din Republica Populară Chineză și din Thailanda și care stabilește sfârșitul procedurilor privind importul anumitor saci și pungi din material plastic originari din Malaezia (1).
   Reclamantul susține încălcarea de către Consiliu a unor cerințe procedurale esențiale și faptul că acesta a săvârșit un abuz de putere prin adoptarea regulamentului contestat, fără a ține seama în mod corespunzător de procedurile de fundamentare realizate de Comisie.
   După cum susține reclamantul, Comisia i) nu a examinat în mod corespunzător poziția petenților și/sau nu a stabilit în mod corespunzător poziția acestora, ii) a considerat ca fiind irelevante informațiile și/sau nu a ținut seama de informațiile disponibile, iii) nu a apreciat în mod corespunzător vătămarea industriei comunitare relevante, iv) nu a stabilit existența unui interes comunitar în ceea ce privește impunerea taxelor asupra importurilor și v) a încălcat dreptul la apărare al reclamantului.
   Reclamantul a pretins că acestea reprezintă un abuz de putere.

      (1)   JO 2006, L 270, p. 4.


title: Cauza T-490/15: Acțiune introdusă la 21 august 2015 – SGP Rechtsanwälte/OAPI – Verlag Friedrich Oetinger (tolino)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/44

         Acțiune introdusă la 21 august 2015 – SGP Rechtsanwälte/OAPI – Verlag Friedrich Oetinger (tolino)
   (Cauza T-490/15)
   (2015/C 337/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (München, Germania) (reprezentant: K. Köklü, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Verlag Friedrich Oetinger GmbH (Hamburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „tolino” – cererea de înregistrare nr. 11651288

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 11/6/2015 în cauza R 2042/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-571/14: Ordonanța președintelui Curții din 11 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/23

         Ordonanța președintelui Curții din 11 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Cauza C-571/14) (1)

   (2016/C 279/31)
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-88/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — Quelle/OAPI — Nars Cosmetics (NARS) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative NARS — Mărci figurative naționale anterioare incluzând elementul verbal MARS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Absența similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — Quelle/OAPI — Nars Cosmetics (NARS)
   (Cauza T-88/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative NARS - Mărci figurative naționale anterioare incluzând elementul verbal MARS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Absența similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 82/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Quelle AG (Fürth, Germania) (reprezentant: H. Linder, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Nars Cosmetics Inc. (New-York, Statele Unite) (reprezentant: M. de Justo Bailey, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei camerei a doua de recurs a OAPI din 17 decembrie 2004 (cauza R 379/2004-2) referitoare la procedura de opoziție între Quelle AG și Nars Cosmetics, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005.


title: Cauza C-323/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 5 iulie 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 5 iulie 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-323/10)
   ()
   2010/C 274/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Întrebările preliminare

   O carcasă de pui încadrată la subpoziția 0207 12 90 [NC] (1) trebuie să fie complet eviscerată (= să nu includă niciun reziduu), astfel încât din punct de vedere al clasificării tarifare are efecte negative faptul că, după ce a trecut prin procesul mecanizat de eviscerare, respectiva carcasă mai conține, de exemplu, o parte din intestin sau din trahee?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 30, p. 129.


title: Cauza C-581/15: Ordonanța președintelui Curții din 20 iunie 2016 – Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/20

         Ordonanța președintelui Curții din 20 iunie 2016 – Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-581/15) (1)

   (2016/C 326/35)
   Limba de procedură: ceha
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza T-268/13: Acțiune introdusă la 21 mai 2013 — Italia/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/44

         Acțiune introdusă la 21 mai 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-268/13)
   2013/C 207/75
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2013) 1264 final a Comisiei din 7 martie 2013, notificată la 11 martie 2013, pentru considerentele prezentate în cadrul celor trei motive ale acțiunii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, guvernul italian atacă Decizia C(2013) 1264 final a Comisiei Europene din 7 martie 2013, notificată la 11 martie 2013, prin care, în executarea Hotărârii Curții de Justiție din 17 noiembrie 2011, pronunțată în cauza C-496/09, Comisia a obligat Republica Italiană la plata unei sume de 16 533 000 de euro, cu titlu de penalități de întârziere.
   Prin hotărârea menționată, Curtea, între altele, a obligat Republica Italiană să plătească Comisiei Europene, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, o penalitate cu titlu cominatoriu într-un cuantum care corespunde înmulțirii cuantumului de bază de 30 de milioane de euro cu procentul din ajutoarele ilegale incompatibile, calculată în raport cu sumele totale nerecuperate încă la data pronunțării hotărârii menționate, pe fiecare semestru de întârziere în aplicarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii din 1 aprilie 2004, pronunțată în cauza C-99/02, Comisia/Italia,.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, care privește încălcarea articolului 260 alineatul (1) și alineatul (3) al doilea paragraf: încălcarea hotărârii care face obiectul executării (Hotărârea Curții de Justiție din 17 noiembrie 2011, pronunțată în cauza C-496/09, Comisia/Italia), ca urmare a interpretării eronate a punctului din hotărârea menționată, în care, în vederea calculării penalității, se iau ca element de referință „cuantumurile totale nerecuperate încă la data pronunțării hotărârii”.

                           —

                           Guvernul italian consideră că acest punct din hotărârea pusă în executare trebuie interpretat în sensul că data care trebuie luată în considerare nu este data pronunțării hotărârii, ci data la care s-a încheiat, în cadrul procesului, etapa de strângere a elementelor de probă, și anume momentul în care s-a clarificat situația de fapt din cauză, pe baza căreia Curtea a delimitat litigiul. Astfel, guvernul italian apreciază că trebuie să se țină cont de activitățile de recuperare desfășurate de acesta în cursul procedurii, însă după încheierea cercetării judecătorești, în vederea reducerii penalității pentru întârziere stabilită pe semestru.

               2.

               Al doilea motiv care privește încălcarea articolului 260 alineatul (1) și alineatul (3) al doilea paragraf: încălcarea hotărârii care face obiectul executării, ca urmare a interpretării eronate a punctului din hotărârea menționată, în care se prevede că, în vederea calculării penalității datorate pe fiecare semestru, nu trebuie să se țină cont de sumele privind ajutoarele „a căror recuperare nu a fost încă efectuată sau nu a fost probată la sfârșitul perioadei în cauză”.

                           —

                           Guvernul italian consideră că acest punct din hotărârea pusă în executare trebuie interpretat în sensul că, în vederea aprecierii respective, ceea ce prezintă interes este producerea de mijloace de probă în cursul semestrului de referință, iar nu și împrejurarea că acestea au fost aduse la cunoștința Comisiei înainte de încheierea aceluiași semestru. Astfel, guvernul italian apreciază că interpretarea contrară a Comisiei Europene, potrivit căreia Republica Italiană ar avea obligația să fumizeze probele pentru calcularea penalității stabilite pe semestru până în ultima zi a semestrului respectiv, excluzându-se astfel din calcul sumele a căror recuperare, deși a avut loc în cursul perioadei respective, au fost comunicate doar ulterior Comisiei, este contrară principiului cooperării loiale și nu este justificată de scopul ordinului Curții, având drept consecință în fapt scurtarea în mod inadmisibil a timpului aflat la dispoziția autorităților italiene pentru a se conforma ordinului respectiv, și reducând astfel cuantumul penalității stabilite pe semestru.

               3.

               Al treilea motiv care privește încălcarea articolului 260 alineatul (1) și alineatul (3) al doilea paragraf: încălcarea hotărârii care face obiectul executării, în legătură cu creanțele deținute față de întreprinderile aflate în situație de „concordat preventiv” sau de „administrare controlată”.

                           —

                           Astfel, decizia nu deduce din ajutorul datorat încă la sfârșitul semestrului de referință creanțele către aceste întreprinderi, incluse în pasivul procedurilor colective corespunzătoare, deși, în opinia guvernului italian, este vorba despre creanțe pentru a căror recuperare statul membru a dat dovadă de toată diligența necesară și, în consecință, acestea trebuie excluse din cuantumul ajutoarelor datorate încă conform hotărârii puse în executare.


title: Cauza C-521/07: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/10

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-521/07)
   (2008/C 37/12)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. van Nuffel și R, Lyal, agenți)

      Pârâte: Regatul Țărilor de Jos
   Concluziile reclamantei

               —

               Constarea faptului că, nescutind dividendelor plătite societăților stabilite în Norvegia sau în Islanda de reținerea impozitului pe dividende în aceleași condiții ca dividendele plătite societăților olandeze, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 40 din Acordul SEE;

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Potrivit reglementării fiscale olandeze, impozitul pe dividende nu este reținut în cazul în care o societate olandeză plătește dividende unei alte societăți stabilite în Țările de Jos care deține cel puțin 5 % din acțiunile societății care plătește dividendele. În schimb, impozitul pe dividende este reținut în cazul în care societatea care primește dividendele este stabilită în Norvegia sau în Islanda, cu excepția cazului în care această societate deține cel puțin 25 % (Norvegia) sau 10 % (Islanda) din acțiunile societății olandeze care plătește dividendele.
   În opinia Comisiei, reglementarea fiscală olandeză determină o diferență de tratament între societățile stabilite în Norvegia sau în Islanda și cele stabilite în Țările de Jos. Acest fapt reprezintă un obstacol în calea liberei circulații a capitalurilor între Țările de Jos și Norvegia, precum și Islanda, contrar articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European (1) (Acordul SEE) privind libera circulație a capitalurilor, dispoziție care corespunde în esență articolului 56 CE. Într-adevăr, situația societăților norvegiene și islandeze care dețin participații la capitalul unei societăți olandeze ar fi din punct de vedere obiectiv comparabilă cu cea a societăților olandeze care dețin participații similare. Reglementarea olandeză nu ar fi justificată. Într-adevăr, statele membre pot adopta măsuri pentru a preveni abuzurile, însă acestea trebuie să fie proporționale cu obiectivul urmărit, ceea ce nu ar fi cazul în speță.

      (1)  JO L 1, 3.1.1994.


title: Cauza T-488/13: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2013 — GEA Group/OAPI (engineering for a better world)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/16

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2013 — GEA Group/OAPI (engineering for a better world)
   (Cauza T-488/13)
   2013/C 352/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: J. Schneiders, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei R 935/2012-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2013;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „engineering for a better world” pentru produse și servicii din clasele 6, 7, 9, 11, 35, 37, 39, 41 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 244 416

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-272/16 P: Recurs introdus la 12 mai 2016 de Tayto Group Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 24 februarie 2016 în cauza T-816/14, Tayto Group Ltd/EUIPO – MIP Metro (REAL HAND COOKED)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/6

         Recurs introdus la 12 mai 2016 de Tayto Group Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 24 februarie 2016 în cauza T-816/14, Tayto Group Ltd/EUIPO – MIP Metro (REAL HAND COOKED)
   (Cauza C-272/16 P)
   (2017/C 078/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Tayto Group Ltd (reprezentanți: R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   Prin Ordonanța din 27 octombrie 2016, Curtea de Justiție (Camera a noua) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-432/08 P: Ordonanța Curții din 9 decembrie 2009 — Luigi Marcuccio/Comisia (Recurs — Funcționari — Asigurări sociale — Suportarea cheltuielilor medicale — Respingere implicită a cererii având ca obiect rambursarea integrală a cheltuielilor medicale suportate de reclamant — Recurs în parte în mod vădit inadmisibil și în parte în mod vădit nefundat)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/9

         Ordonanța Curții din 9 decembrie 2009 — Luigi Marcuccio/Comisia
   (Cauza C-432/08 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Asigurări sociale - Suportarea cheltuielilor medicale - Respingere implicită a cererii având ca obiect rambursarea integrală a cheltuielilor medicale suportate de reclamant - Recurs în parte în mod vădit inadmisibil și în parte în mod vădit nefundat)
   2010/C 134/15
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agent, A. dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 9 iulie 2008, Marcuccio/Comisia (cauzele conexate T-296/05 și T-408/05), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibile cererea de anulare a două decizii implicite ale biroului lichidatorului Sistemului comun de asigurări de boală al Comunităților Europene, prin care s-a refuzat suportarea a 100 % din anumite cheltuieli medicale suportate de reclamant precum și o cerere prin care se urmărește obligarea Comisiei la plata în favoarea reclamantului a sumelor reprezentând anumite cheltuieli medicale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-628/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Braunschweig – Germania) – procedura penală împotriva International Jet Management GmbH (Trimitere preliminară  — Articolul 18 TFUE  — Interdicție a oricărei discriminări exercitate pe motiv de cetățenie sau naționalitate  — Zboruri comerciale dintr-un stat terț către un stat membru  — Reglementare a unui stat membru care prevede că operatorii de transport aerian din Uniune care nu dețin o licență de operare acordată de acest stat membru trebuie să obțină o autorizație pentru fiecare zbor efectuat dintr-un stat terț)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Braunschweig – Germania) – procedura penală împotriva International Jet Management GmbH
   (Cauza C-628/11) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 18 TFUE - Interdicție a oricărei discriminări exercitate pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Zboruri comerciale dintr-un stat terț către un stat membru - Reglementare a unui stat membru care prevede că operatorii de transport aerian din Uniune care nu dețin o licență de operare acordată de acest stat membru trebuie să obțină o autorizație pentru fiecare zbor efectuat dintr-un stat terț))
   2014/C 142/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Părțile din procedura principală

   International Jet Management GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Oberlandesgericht Braunschweig – Interpretarea art. 18 TFUE – Zboruri comerciale dintr-un stat terț către un stat membru – Reglementare a unui stat membru care prevede că operatorii de transport aerian care nu dețin o licență de operare acordată de acest stat membru trebuie să obțină o autorizație pentru fiecare zbor efectuat dintr-un stat terț – Amendă aplicată unui operator de transport aerian comunitar care nu a respectat această reglementare

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 18 TFUE, care consacră principiul general al nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate, este aplicabil unei situații precum cea în discuție în litigiul principal, în care un prim stat membru solicită unui operator de transport aerian titular al unei licențe de operare acordate de un al doilea stat membru obținerea unei autorizații de a efectua curse în spațiul aerian al primului stat membru pentru zboruri private neperiodice din țări terțe către acest prim stat membru, în condițiile în care o astfel de autorizație nu este impusă operatorilor de transport aerian titulari ai unei licențe de operare acordate de primul stat membru menționat.

               2)

               Articolul 18 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui prim stat membru care impune, sub sancțiunea amenzii în caz de nerespectare a acesteia, ca un operator de transport aerian titular al unei licențe de operare acordate de un al doilea stat membru să obțină o autorizație de a efectua curse în spațiul aerian al primului stat membru pentru zboruri private neperiodice dintr o țară terță către acest prim stat membru, în condițiile în care o astfel de autorizație nu este impusă operatorilor de transport aerian titulari ai unei licențe de operare acordate de primul stat membru menționat, și care subordonează acordarea acestei autorizații prezentării unei declarații care să ateste că operatorii de transport aerian titulari ai unei licențe de operare acordate de acest prim stat membru fie nu doresc să efectueze aceste zboruri, fie nu sunt în măsură să le efectueze.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza T-636/11: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — Hostel drap/OAPI — Aznar textil (MY drap)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/13

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — Hostel drap/OAPI — Aznar textil (MY drap)
   (Cauza T-636/11)
   2012/C 65/26
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Spania) (reprezentant: C. Prat, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aznar textil, SL (Paterna, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 septembrie 2011 în cauza R 2127/2010-2;

               —

               respingerea opoziției;

               —

               dispunerea trimiterii cauzei la OAPI în vederea înregistrării mărcii solicitate pentru toate clasele solicitate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „MY drap” pentru produse din clasele 16, 21 și 24.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Aznar textil, SL.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă comunitară și de notorietate „BON DRAP” pentru produse din clasele 23, 24 și 26.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, dat fiind că mărcile în conflict nu sunt similare și că nu există risc de confuzie între acestea.


title: Cauzele conexate C-101/07 P și C-110/07 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2008 — Coop de France Bétail et Viande, fostă Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA)/Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză (Recurs — Concurență — Piața cărnii de vită și de mânzat — Acord încheiat între federațiile naționale ale crescătorilor și ale măcelarilor având ca obiect suspendarea importurilor de carne de vită și de mânzat și fixarea unui preț minim de achiziție — Amenzi — Regulamentul nr. 17 — Articolul 15 alineatul (2) — Luarea în considerare a cifrei de afaceri a întreprinderilor membre ale federațiilor)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2008 — Coop de France Bétail et Viande, fostă Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA)/Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză
   (Cauzele conexate C-101/07 P și C-110/07 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Piața cărnii de vită și de mânzat - Acord încheiat între federațiile naționale ale crescătorilor și ale măcelarilor având ca obiect suspendarea importurilor de carne de vită și de mânzat și fixarea unui preț minim de achiziție - Amenzi - Regulamentul nr. 17 - Articolul 15 alineatul (2) - Luarea în considerare a cifrei de afaceri a întreprinderilor membre ale federațiilor)
   (2009/C 44/11)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurente: Coop de France Bétail et Viande, fostă Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (reprezentant: M. Ponsard, avocat) (C-101/07 P), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (reprezentanți: V. Ledoux și B. Neouze, avocați), (C-110/07 P)

      Celelalte părți în proces: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și S. Ramet, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bouquet și X. Lewis, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 13 decembrie 2006, FNCBV și alții/Comisia (T-217/03 și T-245/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantei având ca obiect, în principal, anularea Deciziei 2003/600/CE a Comisiei din 2 aprilie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (JO L 209, p. 12) și, în subsidiar, suprimarea sau reducerea amenzii aplicate prin respectiva decizie — Elemente constitutive ale unei înțelegeri — Necesitatea unei acceptări din partea părților — Mod de calcul al amenzilor — Posibilitatea de a lua în considerare cifra de afaceri a membrilor unei asociații în cazul în care aceasta nu dispune, în mod formal, de puterea de a se obliga în numele membrilor săi — Obligația de motivare și încălcarea dreptului la apărare.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Coop de France bétail et viande, fostă Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) și Jeunes agriculteurs (JA) la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-545/15: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/19

         Acțiune introdusă la 16 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-545/15)
   (2016/C 016/24)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Heller, K. Herrmann și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea și nepunerea în aplicare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2012/19/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 iulie 2012 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (1) a, w każdym razie, nie informując Komisji o takich przepisach, Rzeczpospolita Polska uchybiła zobowiązaniom ciążącym na niej na mocy art.24 ust.1 tejże dyrektywy. sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 24 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cominatorii în cuantum de 71 610 EUR pe zi începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2012/19/UE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2012/19/UE a expirat la 14 februarie 2014.

      (1)  JO L 197, p. 38.


title: Cauza C-276/08: Ordonanța președintelui Curții din 13 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif — Luxembourg) — Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick/Ministre des Affaires étrangères et de l'Immigration

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/21

         Ordonanța președintelui Curții din 13 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif — Luxembourg) — Miloud Rimoumi, Gabrielle Suzanne Marie Prick/Ministre des Affaires étrangères et de l'Immigration
   (Cauza C-276/08) (1)

   (2008/C 327/38)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-122/14: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Cartagena – Spania) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, sucursală în Zürich, fostă Aktiv Kapital Portfolio Investment/Angel Luis Egea Torregrosa (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Procedura somației de plată — Procedură de executare — Competența instanței naționale de executare de a invoca din oficiu nulitatea unei clauze abuzive — Principiul efectivității — Principiul puterii de lucru judecat)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/2

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena – Spania) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, sucursală în Zürich, fostă Aktiv Kapital Portfolio Investment/Angel Luis Egea Torregrosa
   (Cauza C-122/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Procedura somației de plată - Procedură de executare - Competența instanței naționale de executare de a invoca din oficiu nulitatea unei clauze abuzive - Principiul efectivității - Principiul puterii de lucru judecat))
   (2016/C 326/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, sucursală în Zürich, fostă Aktiv Kapital Portfolio Investment AG

      Pârât: Angel Luis Egea Torregrosa

      Dispozitivul

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu permite instanței sesizate cu executarea unei ordonanțe de somație la plată să aprecieze din oficiu, deși dispune de toate elementele de drept și de fapt necesare în acest scop, caracterul abuziv al unei clauze cuprinse într-un contract încheiat între un profesionist și un consumator și care a condus la pronunțarea acestei ordonanțe, în cazul în care, în lipsa unei opoziții la somație din partea consumatorului, instanța care a pronunțat ordonanța menționată nu era abilitată să procedeze la o asemenea apreciere.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza C-477/07: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — Gerlach & Co. NV/Belgische Staat (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Codul vamal comunitar — Noțiunile înscriere în evidența contabilă și comunicare a valorii drepturilor vamale către debitor — Înscriere prealabilă în evidența contabilă a valorii datoriei vamale — Recuperarea datoriei vamale)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/11

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Antwerpen — Belgia) — Gerlach & Co. NV/Belgische Staat
   (Cauza C-477/07) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Codul vamal comunitar - Noțiunile „înscriere în evidența contabilă’ și „comunicare’ a valorii drepturilor vamale către debitor - Înscriere prealabilă în evidența contabilă a valorii datoriei vamale - Recuperarea datoriei vamale)
   (2008/C 313/16)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van beroep te Antwerpen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gerlach & Co. NV

      Pârâtă: Belgische Staat
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van beroep te Antwerpen — Interpretarea articolului 217 și a articolului 221 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) și a articolului 6 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) [în prezent Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 2000/597/CE, Euratom] (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Noțiunile „înscriere în evidența contabilă” și „comunicare” a valorii drepturilor vamale către debitor — Înscriere prealabilă în evidența contabilă a valorii datoriei vamale — Recuperarea datoriei
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 221 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar trebuie să fie interpretat în sensul că „înscrierea în evidența contabilă” a valorii drepturilor rezultate dintr-o datorie vamală, menționată în această dispoziție, constituie „înscrierea în evidența contabilă” a valorii respective, astfel cum este definită la articolul 217 alineatul (1) din regulamentul menționat și că trebuie să se distingă între respectiva înscriere în evidența contabilă și înregistrarea drepturilor menționate în contabilitatea resurselor proprii prevăzută la articolul 6 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților.

               2)

               Articolul 221 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92 trebuie să fie interpretat în sensul în care comunicarea valorii drepturilor rezultate dintr-o datorie vamală trebuie să fi fost precedată de înscrierea în evidența contabilă a respectivei valori de către autoritățile vamale ale statului membru și în sensul că, în cazul în care valoarea menționată nu a făcut obiectul unei comunicări legale, în conformitate cu respectiva dispoziție, aceasta nu poate să fie recuperată de către autoritățile menționate. Aceste autorități au totuși posibilitatea de a proceda la o nouă comunicare a acestei valori, cu respectarea condițiilor prevăzute de această dispoziție și a normelor de prescripție în vigoare la data la care a luat naștere datoria vamală.

      (1)  JO C 8, 12.1.2007.


title: Cauza C-31/14: Recurs introdus la 21 ianuarie 2014 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 8 noiembrie 2013 în cauza T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/15

         Recurs introdus la 21 ianuarie 2014 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 8 noiembrie 2013 în cauza T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-31/14)
   2014/C 102/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Walicka, agent)

      Celelalte părți din procedură: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               respingerea acțiunii formulate împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului din 21 septembrie 2010 în cauza R 708/2010-4; cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță și a celor aferente procedurii în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul afirmă că Tribunalul a confirmat decizia camerei de recurs potrivit căreia restrângerea de către a listei produselor și serviciilor care a fost solicitată de reclamanta în primă instanță ar fi prea vagă în cazul în care s-ar întemeia pe criteriul lipsei obligativității unei prescripții medicale. Cu toate acestea, recurentul arată că Tribunalul a statuat însă că acest caracter vag nu poate lipsi cu totul de pertinență cererea de restrângere în ansamblu. Oficiul mai consideră că, în prezența unui astfel de caracter vag, restrângerea listei de produse și servicii nu poate nici să fie înregistrată, nici să servească drept bază pentru compararea produselor și serviciilor. Dat fiind că în prezenta cauză s-a stabilit existența unui astfel de caracter vag, camera de recurs nu putea lua în considerare cererea de înregistrare respectivă.
   În plus, Oficiul arată că Tribunalul a reținut că restrângerea invocată de reclamanta în primă instanță era inadmisibilă în măsura în care se întemeiază pe lipsa obligativității unei prescripții medicale pentru produsele în cauză. Criteriul obligativității unei prescripții medicale este inadecvat pentru a alcătui o subcategorie din produsele solicitate. Acesta nu ar fi un criteriu adecvat pentru a alcătui o subcategorie de produse farmaceutice pentru care să se solicite înregistrarea unei mărci. Or, în lipsa unei armonizări la nivel european, aspectul dacă un medicament este sau nu este supus obligativității unei prescripții medicale depinde de dispozițiile naționale în materie de produse farmaceutice, pe care legiuitorul național le poate modifica în orice moment. Dreptul la protecție printr-o marcă comunitară nu poate depinde de un criteriu aflat sub incidența dreptului național, nici de un criteriu susceptibil să fie modificat în timp. Oficiul nu contestă această analiză. Totuși, potrivit acestuia, Tribunalul a statuat, în egală măsură, în sensul săvârșirii unei erori de către camera de recurs atunci când nu a luat în considerare în totalitate restrângerea listei. În opinia acestuia, Tribunalul ar fi trebuit să procedeze la compararea produselor luând drept bază produsele desemnate de marca solicitată, astfel cum au fost restrânse de reclamanta în primă instanță, și produsele desemnate de marca anterioară, fără a ține seama de criteriul obligativității prescripției medicale.
   În opinia Oficiului, hotărârea se întemeiază, în ceea ce privește cele expuse anterior, pe o încălcare a articolului 43 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) coroborat cu articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (2), având în vedere că un caracter vag face ca lista de produse și servicii să devină în totalitate inadmisibilă. O restrângere inadmisibilă nu poate nici să fie înregistrată, nici să fie luată în considerare în cadrul comparării produselor. În opinia Oficiului, hotărârea încalcă de asemenea principiul caracterului obligatoriu al cererii de înregistrare, care constituie baza sistemului mărcii comunitare. Lista de produse și servicii trebuie să fie examinată, ca atare, în forma indicată de solicitantul mărcii. Oficiul consideră că nu are competența de a reformula lista de produse și servicii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-200/09 P: Recurs introdus la 27 mai 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 10 martie 2009 în cauza T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), fostă Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), fostă Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/10

         Recurs introdus la 27 mai 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 10 martie 2009 în cauza T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), fostă Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), fostă Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-200/09 P)
   2009/C 193/13
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet, C. Clyne, agenți)

      Celelalte părți în proces: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), fostă Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube” ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), fostă Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea punctului 1 din hotărâre;

               —

               respingerea acțiunii în întregime;

               —

               obligarea reclamantelor la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   PRIMUL MOTIV DE RECURS — Aplicarea conceptului de entitate economică unică pentru determinarea prețului de export
   Comisia consideră că Tribunalul a săvârșit două erori de drept atunci când a declarat că: „Potrivit unei jurisprudențe constante privind calcularea valorii normale, aplicabile prin analogie calculării prețului de export, împărțirea activităților de producție și de vânzare în interiorul unui grup format din societăți distincte din punct de vedere juridic nu afectează faptul că este vorba despre o entitate economică unică ce organizează în acest mod un ansamblu de activități exercitate, în alte cazuri, de o entitate care este unică și din punct de vedere juridic”.
   În primul rând, hotărârea Tribunalului este afectată de o lipsă de motivare întrucât nu indică deloc de ce conceptul numit al „entității economice unice” ar trebui să se aplice, de asemenea, prin analogie, determinării prețului de export pentru calcularea marjei de dumping.
   În al doilea rând, în mod eronat Tribunalul nu a urmat jurisprudența constantă a Curții în materia entității economice unice, în care s-a decis în sens opus astfel cum reiese, printre altele, din Hotărârile Sharp Corporatin, Minolta Camera, Ricoh și Canon II.
   AL DOILEA MOTIV DE RECURS — Sarcina probei și nivelul de control jurisdicțional
   Acest motiv de recurs privește sarcina probei și nivelul de control jurisdicțional. Comisia consideră în această privință că, la punctele 180-190, Tribunalul a săvârșit mai multe erori de drept prin neaplicarea nivelului adecvat de control jurisdicțional. Invocând Hotărârea Kundan și Tata, Tribunalul a omis să țină cont de faptul că în urma acestei hotărâri, redactarea articolului 20 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază a fost modificată în mod expres pentru a putea rezolva situații precum cea în cauză. Acest lucru lasă în mod clar o anumită marjă de apreciere instituțiilor. Tribunalul a aplicat un criteriu juridic incorect, făcând astfel ca asupra instituțiilor să apese o sarcină a probei deosebit de oneroasă, într-un domeniu în care acestea se bucură în mod normal de o largă putere de apreciere. Prin urmare, Tribunalul nu a demonstrat corespunzător cerințelor legale existența unei erori vădite de apreciere a faptelor săvârșite de instituții.
   AL TREILEA MOTIV DE RECURS — Articolul 2 alineatul (10) primul paragraf din regulamentul de bază
   Acest al treilea motiv contestă punctele 193-197 din hotărârea atacată. Rezultă că dacă primul sau al doilea motiv de recurs ar fi considerate întemeiate, ar rezulta așadar chiar din raționamentul Tribunalului că concluzia sa potrivit căreia articolul 2 alineatul (10) primul paragraf a fost încălcat de instituții este eronată din punct de vedere juridic.
   AL PATRULEA MOTIV DE RECURS — Dreptul la apărare
   Acest motiv vizează punctele 200-211 din hotărârea atacată. Comisia consideră că la aceste puncte Tribunalul a aplicat un criteriu excesiv de strict, și prin urmare nejustificat, în ceea ce privește dreptul la apărare al reclamantelor. Cuantumul ajustării și tranzacțiile vizate de aceasta fuseseră deja aduse la cunoștința reclamantelor cu un anumit timp în urmă (încă de la primul document de informare finală). Pe de altă parte, pentru a răspunde unei observații formulate de reclamante după ce au primit acest document, Comisia a precizat în al doilea document de informare finală că referința anterioară la articolul 2 alineatul (9) ca temei juridic pentru a opera ajustarea în cauză fusese eronată. Reclamantele erau așadar perfect informate cu privire la motivele exacte care au condus Comisia la operarea unei ajustări, și anume că aceasta a considerat că Sepco acționa în calitate de intermediar ale cărui funcții, exercitate în contul reclamantelor, erau analoge celor ale unui agent care lucrează pe bază de comisioane.
   Comisia consideră astfel că a oferit reclamantelor informații suficiente pentru ca acestea să își poată exercita în mod util dreptul la apărare. Tribunalul a săvârșit așadar o eroare de drept atunci când a lăsat să se înțeleagă, la punctul 201, că în comunicarea finală ar fi trebuit să fie cuprinse mai multe informații în această privință. Contrar celor sugerate de Tribunal, reclamantele cunoșteau motivele pentru care Comisia intenționa să propună această ajustare Consiliului, și anume faptul că legăturile Sepco cu reclamanții erau reglementate de articolul 2 alineatul (10) litera (i) a doua teză. În plus, Comisia consideră că poziția sa este susținută de jurisprudența anterioară a Curții (de exemplu Hotărârea EFMA).
   În sfârșit, Comisia consideră că Tribunalul a săvârșit, la punctul 209, o eroare de drept întrucât confundă problema de fond privind legalitatea de a opera o ajustare cu problema respectării dreptului la apărare al reclamantelor. Tribunalul declară: „Or, s-a demonstrat […] mai sus că [instituțiile au acționat în mod ilegal prin realizarea ajustării]. Prin urmare, trebuie concluzionat că” prin neprezentarea motivării lor ultime la momentul celei de a doua comunicări finale, instituțiile au încălcat dreptul la apărare al reclamantelor. Totuși, nu există, contrar celor susținute de Tribunal, nicio legătură de cauzalitate între aceste două aspecte. Simplul fapt că Tribunalul concluzionează că ajustarea a fost, în opinia sa, realizată în mod eronat, nu înseamnă că dreptul la apărare al reclamantelor a fost încălcat. Problema este dacă instituțiile au oferit reclamantelor, în cadrul procedurii administrative, informațiile necesare pentru a putea comunica informații. Faptul că Tribunalul consideră ajustarea drept ilegală nu înseamnă că „prin urmare” dreptul la apărare al reclamantelor a fost încălcat în cursul procedurii administrative.
   ÎNTREBAREA DACĂ CURTEA POATE EA ÎNSĂȘI SĂ SE PRONUNȚE CU PRIVIRE LA MOTIVELE ÎN CAUZĂ (SAU DACĂ ACEASTA TREBUIE SĂ TRIMITĂ CAUZA TRIBUNALULUI)
   Potrivit Comisiei, în cazul în care Curtea ar considera că motivele de mai sus sunt întemeiate și ar anula punctul 1 din dispozitivul hotărârii atacate, aceasta ar dispune așadar de un dosar suficient de complet pentru a se pronunța ea însăși asupra motivelor relevante (și pentru a le respinge). Cu toate acestea, este vorba despre o problemă de competența Curții, iar Comisia nu va dezvolta acest punct.


title: Cauza T-252/10: Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Cross Czech/Comisia ( „Acțiune în anulare — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare — Scrisoare de confirmare a concluziilor unui raport de audit financiar și de informare cu privire la modul de desfășurare în continuare a procedurii — Natura contractuală și nedecizională a acestei scrisori — Inadmisibilitate” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/19

         Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Cross Czech/Comisia
   (Cauza T-252/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare - Scrisoare de confirmare a concluziilor unui raport de audit financiar și de informare cu privire la modul de desfășurare în continuare a procedurii - Natura contractuală și nedecizională a acestei scrisori - Inadmisibilitate)
   2011/C 282/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cross Czech a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: T. Schollaert, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și W. Roels, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Comisiei nr. INFSO-O2/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 din 12 martie 2010 de confirmare a concluziilor raportului de audit financiar nr. 09-BA74-006 referitor la extrasul costurilor declarate de reclamantă pentru perioada cuprinsă între 1 februarie 2005 și 30 aprilie 2008 în ceea ce privește trei contracte încheiate între reclamantă și Comisie în cadrul celui de al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare, care contribuie la crearea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006) și de informare a reclamantei cu privire la modul de desfășurare în continuare a procedurii.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Cross Czech a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-25/09: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2009 — Johnson & Johnson/OAPI — Simca (YourCare)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/49

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2009 — Johnson & Johnson/OAPI — Simca (YourCare)
   (Cauza T-25/09)
   (2009/C 69/108)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Johnson & Johnson GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: A. Gérard, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Simca Srl [Cesano Boscone (MI), Italia]
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 noiembrie 2008 în cauza R 175/2008-1;

               —

               admiterea opoziției și respingerea cererii de înregistrare nr. 4 584 587 pentru marca figurativă „YourCare” și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „YourCare” pentru produse din clasele 3, 8 și 21

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „Young Care” înregistrată în Germania cu nr. 2 913 574, pentru produse din clasele 3 și 5; marca figurativă „bebe young care” înregistrată în Germania cu nr. 30 416 018, pentru produse și servicii din clasele 3, 21 și 44; marca verbală „Young Care” înregistrată în Germania cu nr. 30 414 452, pentru produse din clasa 21

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în totalitate și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia contestată

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că nu exista niciun risc de confuzie între mărcile în cauză; încălcarea articolului 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a ținut seama de elementele de fapt prezentate de reclamantă.


title: Cauza C-501/16 P: Recurs introdus la 22 septembrie 2016 de Monster Energy Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 14 iulie 2016 în cauza T-429/15, Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (MAD CATZ)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/14

         Recurs introdus la 22 septembrie 2016 de Monster Energy Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 14 iulie 2016 în cauza T-429/15, Monster Energy/EUIPO – MAD CATZ INTERACTIVE (MAD CATZ)
   (Cauza C-501/16 P)
   (2017/C 112/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Monster Energy Company (reprezentant: P. Brownlow, Solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanța din 16 februarie 2017, Curtea de Justiție (Camera a noua) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-395/15 P: Recurs introdus la 14 iulie 2015 de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) împotriva Hotărârii din 29 aprilie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauzele conexate F-159/12 și F-161/12, CJ/ECDC

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/55

         Recurs introdus la 14 iulie 2015 de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) împotriva Hotărârii din 29 aprilie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauzele conexate F-159/12 și F-161/12, CJ/ECDC
   (Cauza T-395/15 P)
   (2015/C 311/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentanți: J. Mannheim și A. Daume, agenți, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: CJ (Agios Stefanos, Grecia)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2015 pronunțată în cauzele conexate F-159/12 și F-161/12, pentru motivele invocate în recurs și

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept de către Tribunalul Funcției Publice cu privire la conținutul dreptului de a fi ascultat.

                           —

                           fără a se întemeia pe o jurisprudență și fără să motiveze în mod special, Tribunalul Funcției Publice a adoptat o interpretare extensivă a conținutului dreptului de a fi ascultat, aplicare nu numai în cazul afirmațiilor care privesc o persoană fizică, dar și în cazul consecințelor imputate comportamentului respectivei persoane fizice. În plus, abordarea adoptată de Tribunalul Funcției Publice cât privește conținutul dreptului de a fi ascultat este contrazisă chiar de constatările hotărârii atacate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de drept de către Tribunalul Funcției Publice în sensul că concluziile acestuia au depășit aprecierea aspectului dacă, în lipsa pretinsei neregularități, procedura ar fi putut conduce la un rezultat diferit.

                           —

                           întrucât Tribunalul Funcției Publice a constatat că relația de încredere existentă între intimat și recurent era ruptă iremediabil, lipsa pretinsei neregularități nu ar fi condus la un rezultat diferit.


title: Cauza T-119/09: Acțiune introdusă la 23 martie 2009 — Protege International/Comisia

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/43

         Acțiune introdusă la 23 martie 2009 — Protege International/Comisia
   (Cauza T-119/09)
   2009/C 113/86
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Protege International Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: D. Shefet, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pronunțate de Comisie la 23 ianuarie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 82 din Tratatul CE (cazul COMP/39414 — Protégé International/Pernod Ricard).

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei din 23 ianuarie 2009 prin care Comisia a respins, după ce a ajuns la concluzia că nu există un interes comunitar suficient pentru continuarea investigației, plângerea depusă de reclamantă împotriva societății Pernod Ricard privind existența unor pretinse abuzuri de poziție dominante comise de aceasta din urmă pe piața whiskey-ului irlandez, constând pe de o parte în acțiuni în justiție formulate de Pernod Ricard împotriva reclamantei în legătură cu depunerea de către aceasta din urmă a mărcilor „WILD GEESE”, „WILD GEESE RARE IRISH WHISKEY” și „WILD GEESE IRISH SOLDIERS AND HEROES” și, pe de altă parte, într-un refuz de aprovizionare.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta arată că:

               —

               acțiunile în justiție intentate de societatea Pernod Ricard nu ar avea ca scop protejarea drepturilor de proprietate intelectuală ale acesteia din urmă în legătură cu marca sa „WILD TURKEY” întrucât nu ar exista un risc de confuzie între mărcile în conflict, ci ar avea ca scop eliminarea reclamantei, în calitatea acesteia de concurentă a Pernod Ricard, de pe piața whisky-ului irlandez;

               —

               ar reprezenta un abuz de poziție dominantă faptul că Pernod Ricard ar fi refuzat să îi furnizeze reclamantei whisky irlandez ca urmare a refuzului acesteia din urmă de a accepta condițiile de limitare a vânzărilor pe piață adoptate de Pernod Ricard;

               —

               ar exista un interes comunitar întrucât abuzurile pretinse ar privi diferite state membre și teritoriul comunitar în ansamblul său.


title: Cauza C-410/16 P: Recurs introdus la 22 iulie 2016 de Syndial SpA – Attività Diversificate împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 mai 2016 în cauza T-581/15 P, Syndial/Comisia

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/3

         Recurs introdus la 22 iulie 2016 de Syndial SpA – Attività Diversificate împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 mai 2016 în cauza T-581/15 P, Syndial/Comisia
   (Cauza C-410/16 P)
   (2017/C 095/06)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Syndial SpA (reprezentanți: L. Acquarone și S. Grassi, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 9 februarie 2017, Curtea (Camera a noua) a respins recursul și a dispus că Syndial SpA – Attività Diversificate suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-84/15: Ordonanța Tribunalului din 31 mai 2016 – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (Sebacur)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/67

         Ordonanța Tribunalului din 31 mai 2016 – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (Sebacur)
   (Cauza T-84/15) (1)

   (2016/C 270/74)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-480/09 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2010 — AceaElectrabel Produzione SpA/Comisia Europeană, Electrabel SA (Recurs — Ajutoare de stat — Ajutor declarat compatibil cu piața comună — Condiție de rambursare prealabilă de către beneficiarul unui ajutor anterior declarat ilegal — Noțiunea „unitate economică” — Controlul comun exercitat de două societăți-mamă distincte — Denaturarea motivelor acțiunii — Erori și lipsa motivării)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 decembrie 2010 — AceaElectrabel Produzione SpA/Comisia Europeană, Electrabel SA
   (Cauza C-480/09 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Ajutor declarat compatibil cu piața comună - Condiție de rambursare prealabilă de către beneficiarul unui ajutor anterior declarat ilegal - Noțiunea „unitate economică” - Controlul comun exercitat de două societăți-mamă distincte - Denaturarea motivelor acțiunii - Erori și lipsa motivării)
   2011/C 55/26
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: AceaElectrabel Produzione SpA (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo și M. Merola, avvocati)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentant: V. Di Bucci, agent), Electrabel SA (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo și M. Merola, avvocati)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 8 septembrie 2009, ACEAElectrabel Produzione SpA/Comisia (T-303/05), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare a Deciziei 2006/598/CE a Comisiei din 16 martie 2005 privind ajutorul de stat pe care Italia — Regiune Lazio — intenționează să îl pună în aplicare pentru reducerea emisiilor de gaz cu efect de seră (JO 2006 L 244)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               AceaElectrabel Produzione SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Electrabel SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-140/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Philip Morris Products/OAPI (Forma unui pachet de țigări) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unui pachet de țigări — Refuz de înregistrare — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Philip Morris Products/OAPI (Forma unui pachet de țigări)
   (Cauza T-140/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unui pachet de țigări - Refuz de înregistrare - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 247/51)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Philip Morris Products, SA (Neuchâtel, Elveția) (reprezentanți: T. van Innis și C. Moreau, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Rassat, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 februarie 2006 (cauza R 0075/2005-4) privind înregistrarea formei unui pachet de țigări ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Philip Morris Products, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza T-375/12: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Brouwerij Van Honsebrouck/OAPI – Beverage Trademark (KASTEEL) („Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană – Marca verbală KASTEEL – Marca națională verbală anterioară CASTEL BEER – Motiv relativ de refuz – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 – Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/33

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Brouwerij Van Honsebrouck/OAPI – Beverage Trademark (KASTEEL)
      (Cauza T-375/12) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală KASTEEL - Marca națională verbală anterioară CASTEL BEER - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”)
      (2015/C 016/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgia) (reprezentant: P. Maeyaert, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Insulele Virgine Britanice, Regatul Unit) (reprezentant: R. Dequiré-Portier, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 iunie 2012 (cauza R 652/2011-2) privind o procedură de opoziție între Beverage Trademark Co. Ltd BTM și Brouwerij Van Honsebrouck

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Brouwerij Van Honsebrouck suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Beverage Trademark Co. Ltd BTM.

         (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza C-274/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 mai 2017 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului [„Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul 1 litera (f) — Scutirea de TVA a prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de grupuri independente de persoane — Articolul 168 litera (a) și articolul 178 litera (a) — Drept de deducere pentru membrii grupului — Articolul 14 alineatul (2) litera (c) și articolul 28 — Acțiuni ale unui membru în nume propriu și în contul grupului”]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 mai 2017 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-274/15) (1)

   ([„Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul 1 litera (f) - Scutirea de TVA a prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de grupuri independente de persoane - Articolul 168 litera (a) și articolul 178 litera (a) - Drept de deducere pentru membrii grupului - Articolul 14 alineatul (2) litera (c) și articolul 28 - Acțiuni ale unui membru în nume propriu și în contul grupului”])
   (2017/C 213/05)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și C. Soulay, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: D. Holderer, agent, asistată de F. Kremer și P. E. Partsch, avocați, precum și B. Gasparotti, expert)

      Dispozitivul

               1)

               Întrucât prevede regimul taxei pe valoarea adăugată pentru grupurile independente de persoane, astfel cum este definit, în primul rând, la articolul 44 alineatul 1 litera y) din textul coordonat al loi du 12 février 1979 concernant la taxe sur la valeur ajoutée (Legea din 12 februarie 1979 privind taxa pe valoarea adăugată) coroborat cu articolul 2 litera a) și cu articolul 3 din règlement grand-ducal du 21 janvier 2004 relatif à l’exonération de la TVA des prestations de services fournies à leurs membres par des groupements autonomes de personnes (Regulamentul Marelui Ducat din 21 ianuarie 2004 privind scutirea de TVA a prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de grupuri independente de persoane), în al doilea rând, la articolul 4 din același regulament coroborat cu circulaire administrative no707, du 29 janvier 2004 (Circulara administrativă nr. 707 din 29 ianuarie 2004), în măsura în care aceasta comentează articolul 4 menționat, și, în al treilea rând, în nota din 18 decembrie 2008 redactată de grupul de lucru care activează în cadrul comité d’observation des marchés (Comitetul de Observare a Piețelor) (COBMA), în acord cu administration de l’Enregistrement et des Domaines (Administrația Înregistrării și a Domeniilor), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) litera (c), al articolului 132 alineatul (1) litera (f), al articolului 168 litera (a), al articolului 178 litera (a), al articolului 14 alineatul (2) litera (c) și al articolului 28 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza C-106/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 25 februarie 2010 — Lidl & Companhia/Fazenda Pública

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 25 februarie 2010 — Lidl & Companhia/Fazenda Pública
   (Cauza C-106/10)
   2010/C 113/49
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lidl & Companhia

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Intervenient: Ministério Público

      Întrebările preliminare

   Articolul 78 primul paragraf litera (a) coroborat cu articolul 79 primul paragraf litera (c) din Directiva 2006/112/CE (1) din 28 de noiembrie 2006 trebuie interpretat în sensul că nu permite ca, în cadrul achizițiilor intracomunitare, să fie inclusă în baza de impozitare a TVA valoarea taxei pe vehicule instituită prin Legea nr. 22-A/2007 din 29 iunie 2007?

      (1)  Directiva 2006/112/CE Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7)