title: Cauza C-432/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 26 august 2010 — Ministerie van Financiën și Openbaar Ministerie/Aboulkacem Chihabi și alții

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la 26 august 2010 — Ministerie van Financiën și Openbaar Ministerie/Aboulkacem Chihabi și alții
   (Cauza C-432/10)
   ()
   2010/C 301/23
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

               Acțiune penală pusă în mișcare de

               :

                           Ministerie van Financiën

                           Openbaar Ministerie

               Inculpați

               :

               Aboulkacem Chihabi și alții

      Întrebările preliminare

               (a)

               Cu privire la articolul 221 din Codul vamal comunitar

                           1.

                           Articolul 221 alineatul (1) și articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal comunitar (instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului […] (1)), în versiunea anterioară modificării prin articolul 1 punctul 17 din Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 […] (2), trebuie interpretate în sensul că un document în care se menționează valoarea taxelor la import și care este adus la cunoștința debitorului vamal de autoritățile vamale este considerat comunicare a valorii taxelor către debitorul vamal în sensul articolului 221 alineatul (1) și articolului 221 alineatul (3) din Codul vamal numai dacă valoarea taxelor a fost înscrisă în evidența contabilă de către autoritățile vamale (cu alte cuvinte, aceasta a fost înregistrată în contabilitate sau pe orice alt suport care îndeplinește această funcție), înainte ca aceasta să fi fost adusă la cunoștința debitorului prin intermediul documentului menționat anterior?

                           2.

                           Încălcarea articolului 221 alineatul (1) din Codul vamal [Regulamentul (CEE) nr. 2913/92], potrivit căruia înscrierea în evidența contabilă a unei datorii vamale trebuie să fie anterioară comunicării acesteia, în sensul că s-a stabilit că această comunicare a datoriei vamale (2 iulie 2004) s-a efectuat înainte de înscrierea în evidența contabilă (al doilea trimestru al anului 2005), are drept rezultat pierderea dreptului administrației de recuperare ulterioară?

                           3.

                           Articolul 221 alineatul (1) din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că nu se poate efectua în mod valabil comunicarea unei datorii vamale către un presupus debitor vamal dacă nu poate fi prezentată dovada unei înscrieri anterioare a datoriei vamale în evidența contabilă?

                           4.

                           Comunicarea către debitor a unei datorii vamale în sensul articolului 221 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar trebuie considerată nulă sau inexistentă în lipsa unei înscrieri contabile anterioare acestei comunicări, astfel încât datoria vamală nu poate fi percepută de autoritățile vamale, cu excepția cazului în care ulterior, după înscrierea contabilă a datoriei vamale, are loc o nouă comunicare în termenul stabilit în acest sens?

               (b)

               Cu privire la articolul 202 din Codul vamal comunitar

                           1.

                           Articolul 202 alineatul (1) litera (a) din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că mărfurile supuse taxelor la import sunt introduse ilegal pe teritoriul vamal al Comunității pentru simplul fapt că aceste mărfuri au fost înscrise în declarația sumară, în conformitate cu articolul 43 din Codul vamal, cu o descriere incorectă, cu toate că
                           articolul 202 alineatul (1) al doilea paragraf din Codul vamal face trimitere exclusiv la articolele 38-41 și la articolul 177 a doua liniuță din Codul vamal, iar nu la articolul 43 din Codul vamal,
                           obligația în conformitate cu articolul 199 din Regulamentul nr. 2454/93 privind corectitudinea datelor de referință cuprinse în declarație se referă numai la declarația vamală, iar nu la declarația sumară,
                           persoanei care trebuie să întocmească declarația sumară îi este imposibil, din punct de vedere practic și juridic, să verifice ce mărfuri se află în containere?

                           2.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 202 alineatul (3) din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că o persoană (agentul maritim), care depune declarația sumară în numele și pe seama contractantului său (compania maritimă), trebuie considerată „persoana care introduce ilegal astfel de mărfuri”, potrivit primei liniuțe a acestei dispoziții, pentru simplul fapt al unei descrieri incorecte în cuprinsul declarației sumare?

                           3.

                           În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: articolul 202 alineatul (3) din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că acesta se opune unei prevederi naționale precum articolul 24 alineatul (2) din Legea generală privind taxele vamale și accizele, potrivit căreia o persoană care a depus o declarație sumară în numele și pe seama unei alte persoane devine în mod automat debitorul datoriei vamale, fără ca persoana respectivă să aibă posibilitatea să demonstreze că nu a participat la transportul ilegal al mărfurilor și că nu a știut sau că nu ar fi trebuit să știe în mod normal că marfa a fost introdusă ilegal pe teritoriul vamal?

                           4.

                           Articolul 5 din Codul vamal trebuie interpretat în sensul că acesta se opune unei prevederi naționale precum articolul 24 alineatul (2) din Legea generală privind taxele vamale și accizele care interzice recurgerea la reprezentarea directă, mai exact la reprezentarea de către o persoană care acționează în numele și pe seama contractantului, deoarece în cazul unei declarații sumare care conține o descriere incorectă, persoana respectivă va fi automat obligată să răspundă pentru datoria vamală?

                           5.

                           În cazul în care se depune o declarație sumară care cuprinde o descriere incorectă a mărfii transportate, în urma căreia ia naștere o datorie vamală în conformitate cu articolul 202 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92 de instituire a Codului vamal comunitar, persoana care a întocmit și a semnat declarația sumară, în calitate de reprezentant direct sau indirect al persoanei care a introdus marfa pe teritoriul vamal al Comunității, trebuie considerată autoarea introducerii ilegale a mărfii și, prin urmare, debitorul vamal în sensul articolului 202 alineatul (3) prima liniuță din regulamentul menționat, dacă la depunerea declarației sumare aceasta s-a bazat exclusiv pe informațiile care i-au fost puse la dispoziție de căpitanul navei cu care au fost transportate mărfurile în Comunitate și dacă, având în vedere cantitatea extrem de mare de containere de la bordul navei care trebuie descărcate în portul de sosire, acesteia i-a fost într-adevăr imposibil să verifice dacă conținutul containerelor prezentate autorităților vamale corespundea efectiv cu documentul pus la dispoziție pe baza căruia a fost întocmită declarația sumară?

                           6.

                           Căpitanul navei și compania de transport maritim pe care acesta o reprezintă trebuie considerați autori ai transportului ilegal de mărfuri în Comunitate și, prin urmare, debitori vamali în sensul articolului 202 alineatul (3) prima liniuță din Regulamentul nr. 2913/92 de instituire a Codului vamal comunitar, în cazul în care o declarație sumară, care cuprinde o descriere incorectă a mărfii transportate, a fost depusă pe baza informațiilor oferite de căpitan prin reprezentantul său, luând astfel naștere o datorie vamală în temeiul articolului 202 alineatul (1) din prezentul regulament pentru introducerea ilegală de mărfuri în Comunitate?

                           7.

                           În cazul unui răspuns negativ la a cincea și/sau la a șasea întrebare: în condițiile date, persoanele menționate în întrebarea a cincea și/sau a șasea pot fi considerate debitori vamali în sensul articolului 202 alineatul (3) a doua liniuță din Regulamentul nr. 2913/92 de instituire a Codului vamal comunitar?

      (1)  Regulamentul de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 311, p. 17, Ediție specială, 02/vol. 13, p. 12).


title: Cauza T-61/16: Acțiune introdusă la 12 februarie 2016 – Coca-Cola/EUIPO – Mitico (Master)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/38

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2016 – Coca-Cola/EUIPO – Mitico (Master)
   (Cauza T-61/16)
   (2016/C 111/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Coca-Cola Company (Atlanta, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz și S. Baran, barristers, D. Stone și A. Dykes, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damasc, Siria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Master” – cererea de înregistrare nr. 9 091 612

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2015 în cauza R 1251/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a titularului mărcii în litigiu la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei aferente opoziției și apelului, precum și prezentei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-664/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 decembrie 2015 – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation/Bezirkshauptmannschaft Gmünd

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 14 decembrie 2015 – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation/Bezirkshauptmannschaft Gmünd
   (Cauza C-664/15)
   (2016/C 111/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation

      Autoritate pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Gmünd

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 din Directiva 2000/60/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei sau directiva ca atare conferă unei organizații de protecție a mediului, în cadrul unei proceduri care nu este supusă unei evaluări a efectelor asupra mediului, în temeiul Directivei 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, drepturi pentru a căror apărare are acces la o procedură administrativă sau judiciară, în temeiul articolului 9 alineatul (3) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, aprobată prin Decizia 2005/370/CE a Consiliului din 17 februarie 2015 în numele Comunității Europene (Convenția de la Aarhus)?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2)

               Potrivit dispozițiilor Convenției de la Aarhus, aceste drepturi pot fi invocate deja în cadrul procedurii din fața autorității administrative sau este suficientă posibilitatea garantării unei protecții jurisdicționale împotriva deciziei autorității administrative?

               3)

               Este admisibil ca, potrivit normelor de procedură naționale (articolul 42 din Legea generală privind procedura administrativă, Allgemeines Verwaltungsverfahrengesetz), organizația de protecție a mediului – ca de altfel și alte părți din procedură – să fie nevoită să prezinte obiecții nu abia în cadrul unei acțiuni introduse la Verwaltungsgericht, ci, în timp util, deja în procedura desfășurată în fața autorităților administrative, sub sancțiunea pierderii calității de parte și a neadmiterii introducerii unei acțiuni la Verwaltungsgericht?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 6, p. 193).


title: Cauza T-452/07: Ordonanța Tribunalului din 18 iunie 2010 — Ecolean Research & Development/OAPI (CAPS)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/58

         Ordonanța Tribunalului din 18 iunie 2010 — Ecolean Research & Development/OAPI (CAPS)
   (Cauza T-452/07) (1)

   ()
   2010/C 221/92
   Limba de procedură: suedeza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-434/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spania) la 7 august 2015 – Asociación Profesional Elite Taxi/Uber Systems Spain, S.L.

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spania) la 7 august 2015 – Asociación Profesional Elite Taxi/Uber Systems Spain, S.L.
   (Cauza C-434/15)
   (2015/C 363/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Profesional Elite Taxi

      Pârâtă: Uber Systems Spain, S.L.

      Întrebările preliminare

               1)

               În condițiile în care articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2006/123/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne exclude din domeniul său de aplicare activitățile de transport, activitatea desfășurată de pârâtă, cu caracter lucrativ, constând în a intermedia între proprietarul autovehiculului și persoana care trebuie să se deplaseze în oraș, prin administrarea mediilor informatice – interfața și aplicația de software („telefoane inteligente și platformă tehnologică”, potrivit exprimării pârâtei) – care permit acestor persoane să intre în legătură, trebuie considerată o simplă activitate de transport sau un serviciu electronic de intermediere ori un serviciu specific societății informaționale, astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 98/34/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale?

               2)

               În vederea identificării naturii juridice a acestei activități, ea poate fi considerată, în parte, drept un serviciu al societății informaționale și, în acest caz, serviciul electronic de intermediere poate intra sub incidența principiului liberei prestări a serviciilor, astfel cum este prevăzut în dreptul Uniunii – mai precis la articolul 56 TFUE și Directivele 2006/123/CE și 2000/31/CE (3)?

               3)

               În cazul în care Curtea ar considera că serviciul efectuat de UBER SYSTEMS SPAIN, S.L. nu este un serviciu de transport și, prin urmare, face parte dintre serviciile prevăzute de Directiva 2006/123, conținutul articolului 15 din Legea privind concurența neloială – privind încălcarea normelor care reglementează activitatea concurențială – este contrar Directivei 2006/123, mai precis articolului 9 din aceasta, cu privire la libertatea de stabilire și regimurile de autorizare, având în vedere că face trimitere la legi sau la norme juridice naționale fără a ține seama de faptul că regimul de obținere a licențelor, a autorizațiilor sau a permiselor nu poate fi nicidecum restrictiv sau disproporționat, cu alte cuvinte, nu poate împiedica în mod nerezonabil aplicarea principiului libertății de stabilire?

               4)

               În cazul în care Directiva 2000/31/CE este aplicabilă în ceea ce privește serviciul prestat de UBER SYSTEMS SPAIN, S.L., limitările prevăzute de un stat membru [în privința] liberei prestări a serviciului electronic de intermediere furnizat din alt stat membru, prin impunerea, în ceea ce privește serviciul, a obligației de a deține autorizație sau licență, sau prin ordin judiciar de încetare a prestării serviciului electronic de intermediere, întemeiat pe aplicarea legislației naționale în materia concurenței neloiale, constituie măsuri valide care reprezintă derogări de la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2000/31/CE potrivit dispozițiilor articolului 3 alineatul (4) din aceeași directivă?

      (1)  JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 47, p. 160.

      (2)  JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207.

      (3)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).


title: Cauza T-124/14: Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – Finlanda/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/39

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – Finlanda/Comisia
   (Cauza T-124/14)
   2014/C 142/51
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Finlanda (reprezentanți: J. Heliskoski, S. Hartikainen)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare C (2013) 8743 a Comisiei din 12 decembrie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 338, p. 81), în măsura în care în ceea ce priveşte Republica Finlanda a fost efectuată o rectificare financiară în cuantum de 927 827,58 euro pentru încălcarea articolului 55 din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Republica Finlanda.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv: Comisia ar fi interpretat şi aplicat în mod greşit articolul 55 din Regulamentul nr. 1974/2006 (1). Aceasta a presupus în mod greşit că cerinţele stabilite în Finlanda pentru acordarea de ajutoare la achiziţionarea de echipamente de ocazie nu erau conforme articolului 55 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1974/2006.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 368, p. 15, Ediţie specială, 03/vol. 80, p. 133).


title: Cauza C-457/10 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 decembrie 2012 — AstraZeneca AB, AstraZeneca plc/Comisia Europeană, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Recurs — Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața medicamentelor împotriva ulcerului — Utilizare abuzivă a procedurilor privind certificatele suplimentare de protecție pentru medicamente și a procedurilor privind autorizațiile de introducere pe piață a medicamentelor — Declarații înșelătoare — Retragerea autorizațiilor de introducere pe piață — Obstacole în calea introducerii pe piață a medicamentelor generice și a importurilor paralele)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 decembrie 2012 — AstraZeneca AB, AstraZeneca plc/Comisia Europeană, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)
   (Cauza C-457/10 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața medicamentelor împotriva ulcerului - Utilizare abuzivă a procedurilor privind certificatele suplimentare de protecție pentru medicamente și a procedurilor privind autorizațiile de introducere pe piață a medicamentelor - Declarații înșelătoare - Retragerea autorizațiilor de introducere pe piață - Obstacole în calea introducerii pe piață a medicamentelor generice și a importurilor paralele)
   2013/C 26/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: AstraZeneca AB, AstraZeneca plc (reprezentanți: M. Brealey QC, M. Hoskins QC, D. Jowell, Barrister și F. Murphy, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier și J. Bourke, agenți), European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (reprezentant: M. Van Kerckhove, advocaat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 1 iulie 2010 — AstraZeneca/Comisia (T-321/05), prin care Tribunalul a anulat în parte Decizia Comisiei din 15 iunie 2005 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 82 din Tratatul CE și a articolului 54 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/A.37.507/F3-AstraZeneca), aplicând o amendă de 60 milioane de euro recurentelor pentru utilizarea abuzivă a sistemului de brevete și a procedurilor de comercializare a produselor farmaceutice în scopul prevenirii sau al întârzierii sosirii pe piață a medicamentelor generice concurente — Definiția pieței — Interpretarea articolului 19 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și recursurile incidente.

               2.

               Obligă AstraZeneca AB și AstraZeneca plc la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Obligă European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident formulat de aceasta și la plata propriilor cheltuieli de judecată aferente recursului principal.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului incident formulat.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-132/16: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2017 – PayPal/EUIPO – Hub Culture (VENMO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală VENMO — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/24

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2017 – PayPal/EUIPO – Hub Culture (VENMO)
   (Cauza T-132/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală VENMO - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 195/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: PayPal, Inc. (San José, California, Statele Unite) (reprezentanţi: A. Renck, avocat, și I. Junkar, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermudes, Regatul Unit) (reprezentant: J. Hill, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 ianuarie 2016 (cauza R 2974/2014-5) privind o procedură de declarare a nulității între Paypal și Hub Culture

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 ianuarie 2016 (cauza R 2974/2014-5).

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de PayPal, Inc.

               3)

               Hub Culture Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-348/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Norma-A SIA, Dekom SIA/Latgales plānošanas reģions, succesor în drepturi al Ludzas novada dome [Achiziții publice — Directiva 2004/17/CE — Articolul 1 alineatul (3) litera (b) — Directiva 92/13/CEE — Articolul 2d alineatul (1) litera (b) — Noțiunea „concesionare de servicii” — Prestare de servicii de transport public cu autobuzul — Drept de a exploata serviciul și plata, în beneficiul prestatorului de servicii, a unei compensații a pierderilor — Riscul aferent exploatării acestor servicii limitat potrivit legislației naționale și contractului — Căi de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice — Aplicabilitate directă a articolului 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE în cazul contractelor încheiate înainte de expirarea termenului pentru transpunerea Directivei 2007/66/CE]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/13

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Norma-A SIA, Dekom SIA/Latgales plānošanas reģions, succesor în drepturi al Ludzas novada dome
      (Cauza C-348/10) (1)

      (Achiziții publice - Directiva 2004/17/CE - Articolul 1 alineatul (3) litera (b) - Directiva 92/13/CEE - Articolul 2d alineatul (1) litera (b) - Noțiunea „concesionare de servicii” - Prestare de servicii de transport public cu autobuzul - Drept de a exploata serviciul și plata, în beneficiul prestatorului de servicii, a unei compensații a pierderilor - Riscul aferent exploatării acestor servicii limitat potrivit legislației naționale și contractului - Căi de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice - Aplicabilitate directă a articolului 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE în cazul contractelor încheiate înainte de expirarea termenului pentru transpunerea Directivei 2007/66/CE)
      (2012/C 25/20)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākās tiesas Senāts

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamante: Norma-A SIA, Dekom SIA

         Pârât: Latgales plānošanas reģions, succesor în drepturi al Ludzas novada dome

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 1 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3) și a articolului 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31) — Noțiunea de concesiune de servicii — Contract care prevede prestarea de servicii de transport public cu autobuzul având drept contraprestație un drept de a exploata serviciul și plata de către autoritatea contractantă, în beneficiul prestatorului de servicii, a unei compensații a pierderilor legate de această exploatare, riscul aferent exploatării acestor servicii fiind limitat potrivit legislației naționale și contractului menționat — Căi de atac în materia atribuirii contractelor — Acțiune în anularea contractului de concesiune — Aplicabilitatea directă în Letonia a articolului 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE contractelor de achiziții publice încheiate înainte de expirarea termenului pentru transpunerea Directivei 2007/66/CE

         Dispozitivul

                  1.

                  Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale trebuie interpretată în sensul că reprezintă un „contract de servicii” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (d) din această directivă un contract prin care un contractant, în temeiul normelor de drept public și al clauzelor contractuale care guvernează prestarea acestor servicii, nu își asumă o parte semnificativă a riscului la care este expusă autoritatea contractantă. Este de competența instanței naționale să aprecieze dacă operațiunea în discuție în acțiunea principală trebuie calificată drept concesionare de servicii sau drept contract de achiziții publice de servicii, ținând cont de toate trăsăturile operațiunii respective.

                  2.

                  Articolul 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, nu este aplicabil contractelor de achiziții publice încheiate înainte de expirarea termenului prevăzut pentru transpunerea Directivei 2007/66.

         (1)  JO C 246, 11.9.2010


title: Cauza C-384/15 P: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 20 ianuarie 2016 – Skype Ultd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Sky plc, fostă British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (Recurs — Marcă comunitară — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/5

         Ordonanța Curții (Camera a doua) din 20 ianuarie 2016 – Skype Ultd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Sky plc, fostă British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd
   (Cauza C-384/15 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Nepronunțare asupra fondului))
   (2016/C 136/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Skype Ultd (reprezentanţi: A. Carboni şi M. Browne, solicitors)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent), Sky plc, fostă British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (reprezentanţi: D. Rose şi J. Curry, solicitors)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra recursului.

               2)

               Obligă Skype Ultd la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-132/12: Acțiune introdusă la 23 martie 2012 — Scooters India/OAPI — Brandconcern (LAMBRETTA)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/24

         Acțiune introdusă la 23 martie 2012 — Scooters India/OAPI — Brandconcern (LAMBRETTA)
   (Cauza T-132/12)
   2012/C 165/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Scooters India Ltd (Sarojini Nagar, India) (reprezentant: B. Brandreth, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brandconcern BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 ianuarie 2012 în cauza R 2308/2010-1, în măsura în care prin aceasta a fost respinsă calea de atac a reclamantei împotriva deciziei de decădere din drepturi a titularului mărcii pentru produsele din clasele 6 și 7 pentru care era înregistrată, și

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor în fața camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală „LAMBRETTA” pentru produse din clasele 6, 7 și 28 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 1618982.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de decădere: reclamanta și-a întemeiat cererea pe articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: dispune decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: reclamanta susține că, în aprecierea elementelor de probă potrivit articolului 51 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009, camera de recurs a săvârșit trei erori. Dacă aceasta ar fi aplicat în mod corect regulile rezultate din Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2011, New Yorker SHK Jeans/OAPI — Vallis K. — Vallis A. (FISHBONE) (T-415/09, nepublicată încă în Repertoriu) și/sau din Ordonanța Curții din 27 ianuarie 2004, La Mer Technology (C-259/02, Rec., p. I-1159) și/sau ar fi reexaminat elementele de probă, ar fi statuat că marca făcuse obiectul unei utilizări serioase pentru produsele din clasele 6 și 7, cu consimțământul reclamantei.


title: Cauza C-501/08 P: Ordonanța Curții din 24 septembrie 2009 — Município de Gondomar/Comisia Comunităților Europene [Recurs — Fondul de coeziune — Regulamentul (CE) nr. 1164/94 — Desființarea unui sprijin financiar comunitar — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Acte care privesc în mod direct și individual reclamantul]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/10

         Ordonanța Curții din 24 septembrie 2009 — Município de Gondomar/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-501/08 P) (1)

   (Recurs - Fondul de coeziune - Regulamentul (CE) nr. 1164/94 - Desființarea unui sprijin financiar comunitar - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Acte care privesc în mod direct și individual reclamantul)
   2010/C 11/17
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurent: Município de Gondomar (reprezentanți: J.L. da Cruz Vilaça și L. Pinto Monteiro, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și B. Conte, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 10 septembrie 2008 în cauza Município de Gondomar/Comisia (T-324/06), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă cererea de anulare a Deciziei C(2006) 3782 a Comisiei din 16 august 2006 privind desființarea sprijinului financiar acordat din Fondul de coeziune pentru proiectul nr. 95/10/61/017 denumit „Asanarea zonei Grand Porto/Sud — Rețeaua secundară Gondomar”

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Município de Gondomar la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-245/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Balş (România) la data de 28 mai 2015 – SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Balş (România) la data de 28 mai 2015 – SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR
   (Cauza C-245/15)
   (2015/C 337/03)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Judecătoria Balş

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: SC Casa Noastră SA

      Pârât: Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul Transportului ISCTR

      Întrebările preliminare

               1)

               În ce măsură sintagma indiferent de cine sunt organizate din cuprinsul articolului 2 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1073/2009 (1) poate fi interpretată în sensul că serviciul regulat de transport poate fi organizat de un agent economic pentru transportul propriilor lucrători la și de la locul de muncă?

               2)

               În ce măsură sintagma transportul de călători prin servicii regulate, traseul liniei nedepășind 50 km, din cuprinsul articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 (2) poate fi interpretat în sensul că este aplicabil pentru lucrători, în deplasarea la sau de la locul de muncă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1073/2009 al Parlamentului european și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind normele comune pentru accesul la piaţa internaţională a serviciilor de transport cu autocarul și autobuzul și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 (JO L 300, p. 88)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului european și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO L 102, p. 1, Ediție specială 05/vol. 8, p. 214)


title: Cauza T-128/16: Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2016 – SureID/EUIPO (SUREID) [„Marcă a Uniunii — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SUREID — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/35

         Ordonanța Tribunalului din 28 noiembrie 2016 – SureID/EUIPO (SUREID)
   (Cauza T-128/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SUREID - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
   (2017/C 022/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: SureID, Inc. (Hillsboro, Oregon, Statele Unite) (reprezentant: B. Brandreth, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și S. Crabbe, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 ianuarie 2016 (cauza R 1478/2015-4) privind înregistrarea semnului verbal SUREID ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă SureID, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza C-447/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajským soud v Ostravě (Republica Cehă) la 18 august 2015 – Ivo Muladi/Krajský úřad Moravskoslezského kraje

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajským soud v Ostravě (Republica Cehă) la 18 august 2015 – Ivo Muladi/Krajský úřad Moravskoslezského kraje
   (Cauza C-447/15)
   (2015/C 389/16)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Ostravě

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ivo Muladi

      Pârâtă: Krajský úřad Moravskoslezského kraje

      Întrebarea preliminară

   Dispoziţiile articolului 4 din Directiva 2003/59/CE (1) se opune unei reglementări naţionale care impune condiţii suplimentare pentru exceptarea conducătorilor auto ai anumitor vehicule rutiere destinate transportului de mărfuri sau de pasageri de la obligația de a obţine o calificare iniţială?

      (1)  JO 2003 L 226, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 86.


title: Cauza C-159/07: Acțiune introdusă la 22 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/18

         Acțiune introdusă la 22 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-159/07)
   (2007/C 117/30)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson și P. Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/23/CE (1) a Comisiei din 8 martie 2005 de modificare a Directivei 2001/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind nivelul minim de formare a navigatorilor și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Portugheză nu a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 29 septembrie 2005.

      (1)  JO L 62, p. 14.


title: Cauza C-157/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Winfried L. Holböck/Finanzamt Salzburg-Land (Libera circulație a capitalurilor — Libertatea de stabilire — Impozit pe venit — Distribuire de dividende — Venituri din capital originare dintr-o țară terță)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Winfried L. Holböck/Finanzamt Salzburg-Land
   (Cauza C-157/05) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Libertatea de stabilire - Impozit pe venit - Distribuire de dividende - Venituri din capital originare dintr-o țară terță)
   (2007/C 155/03)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Winfried L. Holböck

      Pârât: Finanzamt Salzburg-Land
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolelor 56 și 57 CE — Legislația națională în materia impozitelor pe dividendele distribuite — Deținerea de către o persoană fizică rezidentă pe teritoriul național a două treimi din acțiunile unei societăți stabilite pe teritoriul unei țări terțe (Elveția) — Impozitarea dividendelor cu cota normală a impozitului pe venit, spre deosebire de dividendele de origine națională care beneficiază de o cotă redusă de impozitare
   Dispozitivul
   Articolul 57 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că articolul 56 CE nu aduce atingere aplicării de către un stat membru a unei reglementări existente la 31 decembrie 1993 care, deși îl supune pe acționarul care primește dividende de la o societate rezidentă unei cote de impozitare egale cu jumătate din cota medie de impozitare, supune cotei normale a impozitului pe venit un acționar care primește dividende de la o societate stabilită într-o țară terță și în care contribuabilul deține două treimi din capitalul social.

      (1)  JO C 143, 11.6.2005.


title: Cauzele conexate C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P și C-246/13 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 septembrie 2014 – Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl și alții (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl și alții (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, fostă La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, fostă Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl și alții (C-180/13 P), Confindustria Venezia, fostă Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) și alții (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, fostă Manutencoop Soc. coop. arl et Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Italia) (C-246/13 P)/Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl și alții, Republica Italiană, Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/19

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 septembrie 2014 – Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl și alții (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl și alții (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, fostă La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, fostă Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl și alții (C-180/13 P), Confindustria Venezia, fostă Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria) și alții (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, fostă Manutencoop Soc. coop. arl et Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, (Italia) (C-246/13 P)/Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl și alții, Republica Italiană, Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-94/13 P, C-95/13 P, C-136/13 P, C-174/13 P, C-180/13 P, C-191/13 P și C-246/13 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții))
   2014/C 409/26
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurenți: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca – Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca – Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca – Burano Soc. coop. arl (C-94/13 P), Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, fostă Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl (C-95/13 P), Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl (C-136/13 P), Axitea SpA, fostă La Vigile San Marco SpA (C-174/13 P), Vetrai 28 Srl, fostă Barovier & Toso vetrerie artistiche riunite Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, fostă Formia International Srl, Amelio Cenedese, fostă Gino Cenedese & Figlio, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, în lichidare, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, fostă Vetreria De Majo Srl (C-180/13 P), Confindustria Venezia, fostă Unione degli industriali della provincia di Venezia (Unindustria), Comitato „Venezia vuole vivere”, Fiorital Srl, Ellemme Sas, fostă Jesurum di M. e A. Levi Morenos Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, fostă Grafiche Veneziane Srl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, fostă Aive Srl, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, fostă Lorenzo Rubelli SpA, Tecnomare SpA (C-191/13 P), Manutencoop Società Cooperativa, fostă Manutencoop Soc. coop. arl și Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl (C-246/13 P) (reprezentanți: A. Vianello, A. Bortoluzzi și A. Veronese, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. arl, Murazzo – Piccola Soc. coop. arl, RAM – Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi, Confcooperative – Unione Provinciale di Venezia, Sacaim SpA, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, ACEA – Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia, Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C., Alfredo Barbini Srl, Aureliano Toso Srl, AVMazzega Srl, Effetre SpA, Mazzuccato International Srl, Tfz Internazionale Srl, V. Nason & C. Srl, Vetreria LAG Srl, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, fostă Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, fostă Metropolitan Srl, Hotel Concordia Srl, fostă Hotel Concordia Snc, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, în lichidare, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Hotels Biasutti Srl, fostă Hotels Biasutti Snc, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl, Bonvecchiati Srl, Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte și D. Grespan, agenți), Republica Italiană

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. arl, Cooperativa Coopesca – Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca – Chioggia Soc. coop. arl, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca – Burano Soc. coop. arl, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Group Srl, Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. arl, Axitea SpA, Vetrai 28 Srl, Carlo Moretti Srl, Ferro & Lazzarini Srl, Fornace Mian Srl, Amelio Cenedese, La Murrina SpA, Nason & Moretti Srl, Venini SpA, De Majo Illuminazione Srl, Confindustria Venezia, Comitato „Venezia vuole vivere”, Fiorital Srl, Ellemme Sas, Grafiche Veneziane Soc. coop. arl, Cantiere navale De Poli SpA, Capgemini BST SpA, Tessuti Artistici Fortuny SpA, Rubelli SpA, Tecnomare SpA și Manutencoop Società Cooperativa la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.

      JO C 147, 25.5.2013.

      JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-92/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 17 februarie 2012 — Health Service Executive/SC, AC

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 17 februarie 2012 — Health Service Executive/SC, AC
   (Cauza C-92/12)
   2012/C 133/33
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Health Service Executive

      Pârâți: SC, AC

      Întrebările preliminare

               1.

               O hotărâre prin care se dispune detenția unui copil pentru o perioadă determinată în cadrul unei instituții care oferă îngrijire terapeutică și educațională dintr-un alt stat membru intră în domeniul de aplicare ratione materiae al Regulamentului nr. 2201/2003 al Consiliului (1)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, ce obligații rezultă, dacă este cazul, din articolul 56 din Regulamentul nr. 2201/2003 al Consiliului cu privire la natura consultării și la mecanismul de aprobare pentru a se asigura protecția efectivă a unui copil care trebuie să fie deținut în aceste condiții?

               3.

               În cazul în care o instanță a unui stat membru a prevăzut plasamentul unui copil pentru o perioadă determinată în cadrul unei instituții de îngrijire de tip rezidențial dintr-un alt stat membru și a obținut aprobarea acestui stat membru în conformitate cu articolul 56 din Regulamentul nr. 2201/2003 al Consiliului, hotărârea instanței prin care se dispune plasamentul unui copil pentru o perioadă determinată în cadrul unei instituții de îngrijire de tip rezidențial situată în alt stat membru trebuie să fie recunoscută și/sau să i se încuviințeze executarea în acest alt stat membru ca o condiție preliminară pentru ca plasamentul să fie realizat?

               4.

               Hotărârea unei instanțe prin care se dispune plasamentul unui copil pentru o perioadă determinată într o instituție de îngrijire de tip rezidențial situată într un alt stat membru, care a fost aprobată de acest alt stat membru în conformitate cu articolul 56 din Regulamentul nr. 2201/2003 al Consiliului, produce efecte juridice în acest alt stat membru înainte de recunoașterea și/sau încuviințarea executării hotărârii la capătul unei proceduri desfășurate în acest scop?

               5.

               În cazul în care hotărârea unei instanțe prin care se dispune, în temeiul articolului 56 din Regulamentul nr. 2201/2003 al Consiliului, plasamentul copilului pentru o perioadă determinată într-o instituție de îngrijire de tip rezidențial situată într-un alt stat membru este reînnoită pentru o altă perioadă determinată, este necesar ca la fiecare reînnoire să se obțină din partea acestui alt stat membru aprobarea prevăzută la articolul 56?

               6.

               În cazul în care hotărârea unei instanțe prin care se dispune, în temeiul articolului 56 din Regulamentul nr. 2201/2003 al Consiliului, plasamentul copilului pentru o perioadă determinată într-o instituție de îngrijire de tip rezidențial situată într-un alt stat membru este reînnoită pentru o altă perioadă determinată, este necesar ca la fiecare reînnoire hotărârea să fie recunoscută și/sau să i se încuviințeze executarea în acest alt stat membru?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza C-43/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la data de 2 februarie 2007 — D.M.M.A. Arens-Sikken/Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la data de 2 februarie 2007 — D.M.M.A. Arens-Sikken/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-43/07)
   (2007/C 69/21)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: D.M.M.A. Arens-Sikken.

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 73B și 73D din Tratat (devenite articolele 56 CE respectiv 58 CE) trebuie interpretate în sensul că se opun faptului ca un stat membru să perceapă o taxă pe dobândirea pe cale succesorală a unui imobil situat în acest stat membru și făcând parte din masa succesorală a unei persoane care, la data morții sale, era rezidentă într-un alt stat membru, taxă calculată în funcție de valoarea imobilului fără a ține seama de datoriile legate de atribuirea excedentară (overbedelingsschulden) aflate în sarcina beneficiarului în temeiul unui partaj de ascendent?

               2)

               În eventualitatea unui răspuns pozitiv la întrebarea precedentă și dacă ar trebui determinat prin comparație dacă și în ce măsură trebuie ținut cont de datoriile legate de atribuirea excedentară, ce metodă de comparație — una din cele două evocate la punctul 3.6.6 [din hotărâre] sau o altă metodă — este aplicabilă într-o ipoteză precum cea din speță, pentru a determina dacă cuantumul taxei asupra succesiunii percepută în cazul în care de cujusul, la data morții sale, ar fi fost rezident în Țările de Jos, ar fi fost inferior cuantumului impozitului pe transferul proprietăților imobiliare?

               3)

               În aprecierea eventualei existențe a unei obligații, asumată în temeiul Tratatului de statul membru în care este situat bunul imobil, de a permite în tot sau în parte deducerea datoriilor legate de atribuirea excedentară, trebuie ținut cont de faptul că această deducere ar putea conduce la o compensare pentru evitarea dublei impuneri mai puțin ridicată în statul membru ce se consideră competent să aplice impozitul pe moștenire după criteriul ultimei locuințe a lui de cujus?


title: Cauza C-216/07: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-216/07)
   (2007/C 129/26)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și W. Bogensberger, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/110/CE (1) din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei 2004/12/CE a expirat la 18 august 2005.

      (1)  JO L 321, p. 26.


title: Cauza T-272/15: Acțiune introdusă la 22 mai 2015 – Apcoa Parking Holdings/OAPI (PARKWAY)

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/41

         Acțiune introdusă la 22 mai 2015 – Apcoa Parking Holdings/OAPI (PARKWAY)
   (Cauza T-272/15)
   (2015/C 245/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Apcoa Parking Holdings GmbH (Stuttgart, Germania) (reprezentant: A. Lohmann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „PARKWAY” – cererea de înregistrare nr. 12 248 278

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 martie 2015 în cauza R 2062/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-121/10: Acțiune introdusă la 11 martie 2010 — Conte și alții/Consiliul

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/43

         Acțiune introdusă la 11 martie 2010 — Conte și alții/Consiliul
   (Cauza T-121/10)
   2010/C 134/72
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Giovanni Conte (Pomezia, Italia), Casa del Pescatore Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Italia), Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Italia), Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche, Italia), Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Italia) (reprezentanți: P. Cavasola, avocat, G. Micucci, avocat, V. Cannizzaro, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea regulamentului atacat;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006.
   Toți reclamanții din prezenta cauză sunt operatori din domeniul pescuitului cărora li se aplică obligațiile prevăzute de dispozițiile regulamentului atacat.
   În susținerea pretențiilor lor, aceștia invocă următoarele motive:

               1.

               Nevaliditatea articolului 9 alineatele (2) și (3) și a articolului 10 alineatele (1) și (2) din regulamentul atacat, în măsura în care aceste dispoziții prevăd, pentru navele de pescuit cu o lungime mai mare de 15 metri, obligația necondiționată de a se echipa cu un dublu sistem de control: sistem de monitorizare a navelor prin satelit, prevăzut la articolul 9, precum și, în plus, sistemul de identificare automată. Este vorba despre două sisteme diferite de control care au, în esență, același rol. Această obligație nu este motivată în mod corespunzător. Aceasta pare, în plus, contrară principiului proporționalității în ceea ce privește necesitatea și caracterul adecvat al măsurii. Obligația de a se echipa cu un dublu sistem de control presupune, în plus, o sarcină financiară pentru reclamanți care nu este justificată de nicio cerință rezonabilă.

               2.

               Nevaliditatea articolelor 15 și 17 din regulamentul atacat, în măsura în care aceste dispoziții prevăd o obligație în sarcina navelor de pescuit cu o lungime de 12 metri sau mai mare de a transmite zilnic anumite informații, în orice caz înainte de intrarea în port sau chiar cu patru ore înainte de intrarea în port. Potrivit reclamanților, o asemenea obligație este nerezonabilă, disproporționată și chiar imposibil de îndeplinit. În special pentru navele de pescuit implicate în activitatea de pescuit în cantități mici, în zone de pescuit situate la câteva ore de navigație de porturi, o astfel de obligație este imposibil de îndeplinit cu excepția cazului în care nava de pescuit ar fi blocată în afara portului în așteptarea curgerii termenelor.

               3.

               Nevaliditatea sistemului de supraveghere și a inspecțiilor, în măsura în care regulamentul atacat prevede o obligație necondiționată de permitere a accesului în încăperile navei, precum și la fișierele și la documentele informatice și de acceptare a unor forme de inspecție și de solicitare de informații din partea unor funcționari care acționează fără niciun mandat din partea autorității judecătorești și care nu sunt supuși controlului organelor de poliție judiciară. În acest fel ar fi încălcate drepturile la respectarea confidențialității, a domiciliului, a vieții private și personale, precum și dreptul la apărare în diversele sale forme. Un asemenea control, pe lângă încălcarea drepturilor fundamentale menționate mai sus, conduce, din cauza caracterului său invaziv, la golirea de conținut a dreptului operatorului din domeniul pescuitului de a și exercita o libertate economică ce este garantată de tratatele constitutive. Un motiv specific de nevaliditate privește articolul 82, care conferă funcționarilor care efectuează inspecția competența de a adopta măsurile de conservare a probelor unor eventuale încălcări.

               4.

               Nevaliditatea articolului 73 alineatul (8) din regulamentul atacat, în măsura în care această dispoziție prevede dreptul statelor membre de a imputa operatorilor din domeniul pescuitului costurile sistemului de supraveghere. Reclamanții susțin în acest sens că dispoziția este vădit nevalidă în măsura în care contravine principiului repartizării sociale a cheltuielilor necesare pentru realizarea intereselor publice.

               5.

               Nevaliditatea articolului 92 din regulamentul atacat, în măsura în care această dispoziție prevede un sistem de transfer al responsabilității pentru eventualele încălcări care, indiferent de autorul acestora, sfârșesc prin a fi imputate proprietarului navei de pescuit și asupra eventualilor avânzi cauză. Reclamanții susțin în această privință că norma contravine principiului caracterului personal al răspunderii, principiului protecției proprietății private și principiului proporționalității în măsura în care această normă nu vizează în mod rațional evitarea eludării regimului de sancțiuni.

               6.

               Nevaliditatea articolului 103 din regulamentul atacat, în măsura în care această dispoziție prevede că nerespectarea de către un stat a obligațiilor prevăzute de regulament poate determina suspendarea ajutorului financiar prevăzut de Regulamentele 1198/2006 (1) și 861/2006 (2). Potrivit reclamanților, suspendarea ajutoarelor presupune un transfer al responsabilității statului în sarcina particularilor care sunt, așadar, obligați să suporte consecințele prejudiciabile ale unui comportament al statului. Această formă de transfer al sancțiunii încalcă principiul caracterului personal al sancțiunii și principiul proporționalității.

               7.

               Nevaliditatea articolului 14 alineatele (1), (2), (3), (4) și (5), a articolului 17 alineatul (1), a articolului 58 alineatele (1), (2), (3) și (5), a articolului 59 alineatele (2) și (3), a articolului 60 alineatele (4) și (5), a articolului 62 alineatul (1), a articolului 63 alineatul (1), a articolelor 64 și 65, a articolului 66 alineatele (1) și (3), a articolului 67 alineatul (1) și a articolului 68 din regulamentul atacat. Reclamanții susțin în acest sens că regulamentul menționat se întemeiază numai pe articolul 37 din Tratatul CE, care permite punerea în aplicare a unei politici comune în domeniul pescuitului, și că măsurile prevăzute de regulament nu ar fi legitime decât dacă ar servi politica în domeniul pescuitului pusă în aplicare de instituțiile comunitare prin intermediul diferitelor acte. Or, dispozițiile menționate mai sus nu privesc sectoare și specii supuse politicii comune în domeniul pescuitului și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al articolului 37 din Tratatul CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului din 27 iulie 2006 privind Fondul european pentru pescuit.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 861/2006 al Consiliului din 22 mai 2006 de stabilire a măsurilor financiare comunitare privind punerea în aplicare a politicii comune în domeniul pescuitului și în domeniul dreptului mării.


title: Cauza C-8/13: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/14

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-8/13)
   2013/C 63/24
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Kukovec, P. Hetsch și O. Beynet, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare transpunerii Directivei 2009/72/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (2) sau, în orice caz, prin omisiunea de a comunica Comisiei măsurile respective, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Slovenia, în remeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE la plata unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice de 10 287,36 euro începând de la data pronunțării hotărârii în această cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 3 martie 2011.

      (1)  JO L 211, p. 55.

      (2)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza T-426/11: Acțiune introdusă la 1 august 2011 — Maharishi Foundation/OAPI (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/46

         Acțiune introdusă la 1 august 2011 — Maharishi Foundation/OAPI (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)
   (Cauza T-426/11)
   2011/C 282/84
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Maharishi Foundation Ltd (St. Helier, Jersey) (reprezentant: A. Meijboom, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 aprilie 2011 în cazul R 1294/2010-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MÉDITATION TRANSCENDANTALE” pentru produse și servicii din clasele 16, 35, 41, 44 și 45 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8246704.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru o parte dintre produse și servicii.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și trimite cauza examinatorului spre soluționare.

      Motivele invocate: reclamanta invocă patru motive: (i) încălcarea articolului 75 și a articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu s-a pronunțat în mod explicit cu privire la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară, dar a considerat, totuși, că marca „MÉDITATION TRANSCENDANTALE” este generică; (ii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a decis în mod eronat că marca este lipsită de caracter distinctiv; (iii) încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a concluzionat în mod incorect că marca este compusă exclusiv din indicații ce pot să servească, în comerț, pentru a desemna caracteristici ale produselor sau serviciilor pentru care reclamanta a solicitat înregistrarea mărcii și (iv) încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a decis în mod incorect că marca nu a dobândit, pentru produsele sau serviciile pentru care se cere înregistrarea, un caracter distinctiv după ce a fost utilizată.


title: Cauza C-466/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Svea hovrätt (Suedia) la 18 octombrie 2012 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd/Retriever Sverige AB

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Svea hovrätt (Suedia) la 18 octombrie 2012 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd/Retriever Sverige AB
   (Cauza C-466/12)
   2012/C 379/31
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Svea hovrätt

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd

      Pârâtă: Retriever Sverige AB

      Întrebările preliminare

               1.

               Fapta unei alte persoane decât titularul drepturilor de autor asupra unei opere de a furniza pe pagina sa de internet un link — care poate fi accesat — spre această operă constituie o comunicare publică a operei în sensul Directivei 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1)?

               2.

               Examinarea primei este influențată de împrejurarea dacă opera la care trimite linkul se află pe o pagină de internet care poate fi accesată fără nicio restricție sau, dimpotrivă, dacă accesul la această pagină este restricționat într-un fel sau altul?

               3.

               La examinarea primei întrebări, trebuie să se facă o distincție după cum opera, după accesarea linkului, este afișată pe o pagină de internet distinctă sau, dimpotrivă, creează impresia că este afișată pe aceeași pagină?

               4.

               Un stat membru pot oferi o protecție mai extinsă dreptului exclusiv al autorilor stabilind că noțiunea de comunicarea publică include mai multe operațiuni decât cele care decurg din articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 01, p. 230


title: Cauza C-546/15: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/10

         Acțiune introdusă la 16 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-546/15)
   (2016/C 007/16)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, M. Heller, E. Sanfrutos Cano, agenţi)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât a omis să adopte actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2012/19/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 iulie 2012 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice (1) sau a omis să comunice Comisiei actele respective, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 24 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 210 078 de euro pe zi începând din ziua pronunțării hotărârii Curții prin care se constată încălcarea, plătibilă în contul de resurse proprii al Uniunii Europene pentru încălcarea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 14 februarie 2014.

      (1)  JO L 197, p. 38.


title: Cauza C-3/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Estonia) la 3 ianuarie 2013 — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Estonia) la 3 ianuarie 2013 — AS Baltic Agro/Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Cauza C-3/13)
   2013/C 63/23
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă și apelantă: AS Baltic Agro

      Pârât și intimat: Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Centrul Fiscal și Vamal Est al Administrației Fiscale și Vamale)

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 661/2008 al Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că importatorul și primul client independent din Comunitate trebuie să fie întotdeauna una și aceeași persoană?

               2.

               Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 661/2008 al Consiliului coroborat cu Decizia nr. 2008/577 a Comisiei (2) trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa antidumping se aplică numai pentru un astfel de client independent din Comunitate care nu a revândut bunurile care trebuie declarate mai înainte de a le declara?

               3.

               Articolul 66 din Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului (3) de instituire a Codului vamal comunitar coroborat cu articolul 251 din Regulamentul nr. 2454/93 al Comisiei (4) și cu celelalte dispoziții procedurale privind modificările ulterioare ale declarației vamale trebuie interpretat în sensul că în cazul în care, la importul unui bun, se menționează în declarație un destinatar greșit trebuie să fie posibile, la cerere, invalidarea declarației și corectarea mențiunii privind destinatarul chiar și după acordarea liberului de vamă, în cazul în care, dacă s-ar fi înscris destinatarul corect, ar fi trebuit să se aplice scutirea de taxe vamale prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 661/2008 al Consiliului, sau articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Codul vamal comunitar instituit prin Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului trebuie interpretat, în aceste împrejurări, în sensul că autoritățile vamale nu au dreptul să opereze o înscriere ulterioară în evidența contabilă?

               4.

               În măsura în care răspunsul este negativ pentru ambele alternative ale întrebării de la litera c), este compatibil cu articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 28 alineatul (1) și cu articolul 31 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene faptul că articolul 66 din Codul vamal comunitar instituit prin Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului coroborat cu articolul 251 din Regulamentul nr. 2454/93 al Comisiei și cu celelalte dispoziții procedurale privind modificările ulterioare ale declarației vamale nu permite, la cerere, invalidarea declarației și corectarea mențiunii privind destinatarul după acordarea liberului de vamă, în cazul în care, dacă s-ar fi înscris destinatarul corect, ar fi trebuit să se aplice scutirea de taxe vamale prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 661/2008 al Consiliului?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 661/2008 al Consiliului 8 iulie 2008 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) și a unei reexaminări parțiale intermediare, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (JO L 185, p. 1).

      (2)  Decizia Comisiei din 4 iulie 2008 de acceptare a angajamentelor oferite în cadrul procedurii antidumping privind importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia și Ucraina (JO L 185, p. 43).

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (4)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-90/17: Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – Gelinova Group/EUIPO – Cloetta Italia (galatea…è naturale)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/38

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – Gelinova Group/EUIPO – Cloetta Italia (galatea…è naturale)
   (Cauza T-90/17)
   (2017/C 121/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Gelinova Group Srl (Tezze di Vazzola, Italia) (reprezentanți: A. Tornatoi și D. Hazan, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cloetta Italia Srl (Cremona, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „galatea…è naturale” – Cererea de înregistrare nr. 13 187 695

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2016 în cauza R 207/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               aplicarea eronată a articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene.


title: Cauzele T-566/11 și T-567/11: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2013 — Viejo Valle/OAPI — Établissements Coquet (Ceașcă și farfuriuță cu striații și farfurie adâncă cu striații) [ „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desene sau modele industriale comunitare înregistrate reprezentând o ceașcă și o farfuriuță cu striații și o farfurie adâncă cu striații — Motiv de nulitate — Utilizare neautorizată a unei opere protejate de legislația în domeniul dreptului de autor dintr-un stat membru — Articolul 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002” ]

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/8

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2013 — Viejo Valle/OAPI — Établissements Coquet (Ceașcă și farfuriuță cu striații și farfurie adâncă cu striații)
   (Cauzele T-566/11 și T-567/11) (1)

   (Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desene sau modele industriale comunitare înregistrate reprezentând o ceașcă și o farfuriuță cu striații și o farfurie adâncă cu striații - Motiv de nulitate - Utilizare neautorizată a unei opere protejate de legislația în domeniul dreptului de autor dintr-un stat membru - Articolul 25 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2013/C 359/13
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Viejo Valle (LOlleria, Spania) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Établissements Coquet (Saint-Léonard-de-Noblat, Franța) (reprezentant: C. Bouchenard, avocat)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a treia de recurs a OAPI din 29 iulie 2011 (cauzele R 1054/2010-3 și R 1055/2010-3), privind proceduri de declarare a nulității între Établissements Coquet și Viejo Valle, SA

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-566/11 și T-567/11 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Viejo Valle, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Établissements Coquets.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-150/08: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — REWE-Zentral AG/OAPI — Aldi Einkauf (Clina)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/20

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — REWE-Zentral AG/OAPI — Aldi Einkauf (Clina)
   (Cauza T-150/08)
   (2008/C 158/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: REWE-Zentral AG (Köln, Germania) (reprezentant: M. Kinkeldey, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 februarie 2008 (cauza R 1484/2006-4);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Clina” pentru produse din clasele 3 și 21 (cererea de înregistrare 3 921 079)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „CLINAIR” pentru produse din clasa 3 și 5 (cererea de înregistrare 1 769 850)

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât între mărcile aflate în conflict nu există risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-387/15: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2017 – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (J AND JOY) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Marca Uniunii Europene verbală J AND JOY — Marcă națională figurativă anterioară joy SPORTSWEAR — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a produselor — Similitudine a semnelor — Criterii de apreciere — Marcă complexă — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/30

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2017 – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (J AND JOY)
   (Cauza T-387/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marca Uniunii Europene verbală J AND JOY - Marcă națională figurativă anterioară joy SPORTSWEAR - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a produselor - Similitudine a semnelor - Criterii de apreciere - Marcă complexă - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 151/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: J & Joy SA (Waremme, Belgia) (reprezentanți: A. Maqua, C. Pirenne și C. Smits, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Germania) (reprezentant: T. Kiphuth, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 aprilie 2015 (cauza R 1352/2014-2) privind o procedură de opoziție între Joy-Sportswear și J & Joy.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă J & Joy SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-122/15: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Landeskreditbank Baden Württemberg/BCE [„Politică economică și monetară — Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit — Articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 — Articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 — Mecanism unic de supraveghere — Competențe ale BCE — Exercitare descentralizată de către autoritățile naționale — Evaluarea caracterului semnificativ al unei instituții de credit — Necesitatea unei supravegheri directe din partea BCE”]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/26

         Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Landeskreditbank Baden Württemberg/BCE
   (Cauza T-122/15) (1)

   ([„Politică economică și monetară - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit - Articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 - Mecanism unic de supraveghere - Competențe ale BCE - Exercitare descentralizată de către autoritățile naționale - Evaluarea caracterului semnificativ al unei instituții de credit - Necesitatea unei supravegheri directe din partea BCE”])
   (2017/C 213/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Landeskreditbank Baden Württemberg – Förderbank (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: inițial A. Glos, K. Lackhoff și M. Benzing, ulterior A. Glos și M. Benzing, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: inițial E. Koupepidou, R. Bax și A. Riso, ulterior E. Koupepidou și R. Bax, agenți, asistați de H. G. Kamann, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și K.-P. Wojcik, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea deciziei ECB/SSM/15/1 a BCE din 5 ianuarie 2015 luate în aplicarea articolului 6 alineatul (4) și a articolului 24 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63), prin care BCE a refuzat să considere că reclamanta constituia o entitate mai puțin semnificativă în sensul articolului 6 alineatul (4) din acest regulament

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Landeskreditbank Baden Württemberg – Förderbank va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană.

               3)

               Comisia Europeană va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015.


title: Cauza C-388/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/96/CE — Restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/19

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-388/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/96/CE - Restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 96/32)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: W. Mölls, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J.Ch. Gracia, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.