title: Cauza T-670/16: Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2017 – Digital Rights Ireland/Comisia („Acțiune în anulare — Spațiul de libertate, justiție și securitate — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal — Transfer de date cu caracter personal către Statele Unite — Societate cu scop nelucrativ de drept irlandez — Lipsa de protecție a datelor personale pentru persoanele juridice — Operator — Acțiune în numele membrilor și al susținătorilor — Acțiune în interes public — Inadmisibilitate”)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/40

         Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2017 – Digital Rights Ireland/Comisia
   (Cauza T-670/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Spațiul de libertate, justiție și securitate - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Transfer de date cu caracter personal către Statele Unite - Societate cu scop nelucrativ de drept irlandez - Lipsa de protecție a datelor personale pentru persoanele juridice - Operator - Acțiune în numele membrilor și al susținătorilor - Acțiune în interes public - Inadmisibilitate”))
   (2018/C 022/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Digital Rights Ireland Ltd (Bennettsbridge, Irlanda) (reprezentant: E. McGarr, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Kranenborg și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/1250 a Comisiei din 12 iulie 2016 în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind caracterul adecvat al protecției oferite de Scutul de confidențialitate UE-SUA (JO 2016, L 207, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Acțiunea este inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție ale Republicii Cehe, Republicii Federale Germania, Irlandei, Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Statelor Unite ale Americii, Regatului Țărilor de Jos, Republicii Franceze, Business Software Alliance (BSA), Microsoft Corporation, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs și Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir).

               3)

               Obligă Digital Rights Ireland Ltd la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

               4)

               Republica Cehă, Republica Federală Germania, Irlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Statele Unite ale Americii, Regatul Țărilor de Jos, Republica Franceză, BSA, Microsoft Corporation, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs și UFC – Que choisir) suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza C-455/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 31 iulie 2017 – Benedikt Brisch/TUIfly GmbH

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 31 iulie 2017 – Benedikt Brisch/TUIfly GmbH
   (Cauza C-455/17)
   (2018/C 022/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Benedikt Brisch

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța din 21 septembrie 2017, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza T-762/17: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2017 – Grammer/EUIPO (Reprezentarea unei figuri geometrice)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/55

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2017 – Grammer/EUIPO (Reprezentarea unei figuri geometrice)
   (Cauza T-762/17)
   (2018/C 022/73)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Grammer AG (Amberg, Germania) (reprezentanți: J. Bühling și D. Graetsch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unei figuri geometrice – cererea de înregistrare nr. 15 389 621)

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 septembrie 2017 în cauza R 2250/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-456/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Köln (Germania) la 31 iulie 2017 – Gabriela Verena Glanzmann și alții/Deutsche Lufthansa AG

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Köln (Germania) la 31 iulie 2017 – Gabriela Verena Glanzmann și alții/Deutsche Lufthansa AG
   (Cauza C-456/17)
   (2018/C 022/22)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gabriela Verena Glanzmann, Sara Glanzmann, Loris Glanzmann

      Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG
   Cauza a fost radiată din registrul Curții prin Ordonanța din 6 octombrie 2017.


title: Cauza C-621/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 3 noiembrie 2017 – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt. și alții

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 3 noiembrie 2017 – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt. și alții
   (Cauza C-621/17)
   (2018/C 022/40)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Gyula Kiss

      Intimați: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

      Întrebările preliminare

               1)

               Cerința privind redactarea clară și inteligibilă, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) și la articolul 5 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (denumită în continuare „directiva”) (1), trebuie interpretată în sensul că, în cadrul unui contract de împrumut încheiat cu consumatorii, aceasta este îndeplinită în cazul unei clauze contractuale care nu a fost negociată individual, care prevede cu exactitate cuantumul costurilor, al comisioanelor și al altor cheltuieli (denumite în continuare, împreună, „costuri”) în sarcina consumatorului, precum și metoda de calcul al acestora și momentul la care trebuie achitate, dar care, totuși, nu specifică serviciile concrete care reprezintă contraprestația acestor costuri, sau trebuie interpretată în sensul că un contract trebuie să indice, de asemenea, serviciile concrete respective? În acest din urmă caz, este suficient ca conținutul serviciului prestat să poată fi dedus din denumirea costului?

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) din directivă trebuie interpretat în sensul că clauza contractuală utilizată în speță cu privire la costuri, care nu face posibilă identificarea în mod neechivoc, pe baza contractului, a serviciilor concrete prestate în schimbul acestor costuri, provoacă în detrimentul consumatorului, contrar cerinței de bună credință, un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract?

      (1)  (JO 1993, L 95, p. 29).


title: Cauza T-423/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 noiembrie 2017 – Nexans France și Nexans/Comisia („Procedură de măsuri provizorii — Concurență — Cabluri electrice — Respingerea unei cereri de aplicare a regimului de confidențialitate în privința anumitor informații care figurează într-o decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței”)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/41

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 noiembrie 2017 – Nexans France și Nexans/Comisia
   (Cauza T-423/17 R)
   ((„Procedură de măsuri provizorii - Concurență - Cabluri electrice - Respingerea unei cereri de aplicare a regimului de confidențialitate în privința anumitor informații care figurează într-o decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”))
   (2018/C 022/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Nexans France (Courbevoie, Franța) și Nexans (Courbevoie) (reprezentanți: G. Forwood, A. Rogers și A. Oh, și M. Powell, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, G. Meessen și I. Zaloguin, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmărește pe de o parte suspendarea executării Deciziei C(2017) 3051 final a Comisiei din 2 mai 2017 privind o cerere de aplicare a regimului de confidențialitate (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), având în vedere că această cerere este respinsă în ceea ce privește elementele rezultate dintr-un sechestru asupra reclamantelor și a unui alt agent economic, și pe de altă parte, obligarea Comisiei să se abțină de la publicarea unei versiuni a Deciziei sale C(2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 (cazul COMP/AT.39610 – Cabluri electrice), care să conțină aceste elemente.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Anulează Ordonanța din 12 iulie 2017, Nexans France și Nexans/Comisia (T-423/17 R).

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-470/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 7 august 2017 – Teresa Coria Garcia și alții/Austrian Airlines AG

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 7 august 2017 – Teresa Coria Garcia și alții/Austrian Airlines AG
   (Cauza C-470/17)
   (2018/C 022/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Teresa Coria Garcia, Marina Velasco Coria, Miriam Coria Garcia

      Pârâtă: Austrian Airlines AG
   Prin Ordonanța Curții din 25 octombrie 2017, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-623/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Investigatory Powers Tribunal – London (Regatul Unit) la 31 octombrie 2017 – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs și alții

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Investigatory Powers Tribunal – London (Regatul Unit) la 31 octombrie 2017 – Privacy International/Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs și alții
   (Cauza C-623/17)
   (2018/C 022/41)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Investigatory Powers Tribunal – London

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Privacy International

      Pârâți: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service Srl, Secret Intelligence Service

      Întrebările preliminare

   În împrejurările în care:

               a)

               capacitățile [agențiilor de securitate și de informații(ASI) (1)] de a utiliza [datele în bloc referitoare la comunicații (DBC) (2)], care le sunt furnizate, sunt esențiale pentru a proteja securitatea națională a Regatului Unit, inclusiv în domeniul combaterii terorismului, al contraspionajului și al combaterii proliferării nucleare;

               b)

               o trăsătură fundamentală a utilizării de către ASI a DBC este descoperirea amenințărilor până atunci necunoscute la adresa securității naționale prin intermediul unor tehnici nespecifice în bloc care se bazează pe agregarea DBC într-un singur loc. Principala sa utilitate constă în identificarea și investigarea rapidă a țintei, precum și în furnizarea unei baze de acțiune în situații de amenințare iminentă;

               c)

               furnizorul unei rețele de comunicații electronice nu are apoi obligația de a păstra DBC (dincolo de perioada în care trebuie să le păstreze în vederea exercitării activității sale obișnuite), care sunt păstrate numai de către stat (ASI);

               d)

               instanța națională a constatat (sub rezerva anumitor aspecte rămase în pronunțare) că garanțiile legate de utilizarea DBC de către ASI sunt conforme cu dispozițiile CEDO (3); și

               e)

               instanța națională a constatat că impunerea cerințelor specificate la punctele 119-125 din Hotărârea [din 21 decembrie 2016, Tele2 Sverige Watson și alții, C-203/15 și C-698/15 (EU:C:2016:970)] (denumite în continuare „cerințele prevăzute de Hotărârea Watson”), dacă este cazul, ar submina măsurile luate pentru protejarea securității naționale de către ASI și, astfel, ar periclita securitatea națională a Regatului Unit;

               1.

               Având în vedere articolul 4 TUE și articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2002/58/CE (4) asupra confidențialității și comunicațiilor electronice (denumită în continuare „Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice”), o cerință inclusă într-o instrucțiune transmisă de un Secretary of State furnizorului unei rețele de comunicații electronice, conform căreia trebuie să furnizeze date în bloc referitoare la comunicații către agențiile de securitate și de informații (denumite în continuare „ASI”) ale unui stat membru, intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii și al Directivei asupra confidențialității și comunicațiilor electronice?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, unei astfel de instrucțiuni transmise de un Secretary of State i se aplică vreuna dintre cerințele prevăzute de Hotărârea Watson sau orice altă cerință suplimentară față de cele impuse de CEDO? Și, dacă răspunsul este afirmativ, în ce mod și în ce măsură se aplică aceste cerințe, luând în considerare nevoia absolută a ASI de a utiliza tehnicile de obținere în bloc și de prelucrare automată pentru a proteja securitatea națională și măsura în care astfel de capacități, dacă din alte puncte de vedere sunt conforme cu CEDO, pot fi grav afectate de impunerea acestor cerințe?

      (1)  Agenții de securitate și de informații

      (2)  Date în bloc referitoare la comunicații

      (3)  Convenţia Europeană pentru apărarea Drepturilor Omului şi a Libertăţilor fundamentale.

      (4)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO 2002, L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63).


title: Cauza T-765/17: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Kiku/OCSP – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/56

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Kiku/OCSP – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)
   (Cauza T-765/17)
   (2018/C 022/75)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kiku GmbH (Girlan, Italia) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Dresda, Germania)

      Datele privind procedura în fața OCSP

      Titularul soiului în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Soiul în litigiu: cerere de protecție pentru soiul de mere „PINOVA” – certificatul nr. EU 1298

      Procedura care s-a aflat pe rolul OCSP: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia camerei de recurs a OCSP din 16 august 2017 în cauza A005/2016

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OCSP la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 20 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolele 10 și 116 din Regulamentul nr. 2100/94.


title: Cauza C-472/15 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 23 noiembrie 2017 – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA/Comisia Europeană, Republica Italiană (Recurs — Ajutoare de stat — Asigurarea creditelor la export — Reasigurare acordată de o întreprindere publică filialei sale — Aporturi de capital pentru a acoperi pierderile filialei — Noțiunea de ajutoare de stat — Imputabilitate în sarcina statului — Criteriul investitorului privat)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 23 noiembrie 2017 – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA/Comisia Europeană, Republica Italiană
   (Cauza C-472/15 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Asigurarea creditelor la export - Reasigurare acordată de o întreprindere publică filialei sale - Aporturi de capital pentru a acoperi pierderile filialei - Noțiunea de ajutoare de stat - Imputabilitate în sarcina statului - Criteriul investitorului privat))
   (2018/C 022/02)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (reprezentanți: M. Siragusa și G. Rizza, avvocati)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, G. Conte și D. Grespan, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) și Sace BT SpA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile aferente procedurii de recurs efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-526/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Ruiz Jayo și alții/SRB

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/42

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Ruiz Jayo și alții/SRB
   (Cauza T-526/17)
   (2018/C 022/58)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: María Concepción Ruiz Jayo (Madrid, Spania) și alți 3499 reclamanți (reprezentanți: S. Rodríguez Bajón, F. Cremades García și M. Ruiz Núñez, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni în anulare ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               conform articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității Regulamentului (UE) nr. 806/2014 sau, cu titlu subsidiar, declararea inaplicabilității articolului 21, a articolului 22 alineatul (2) litera (a), a articolului 24, precum și a articolelor 18 și 23 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 menționat;

               —

               anularea deciziei SRB atacate;

               —

               obligarea SRB la repararea prejudiciului cauzat reclamanților ca urmare a aplicării unor norme contrare dreptului Uniunii;

               —

               în subsidiar, obligarea SRB la plata unei indemnizații în favoarea acționarilor sau a creditorilor luând în considerare evaluarea Banco Popular anexată de reclamanți ca fiind evaluarea definitivă prevăzută de Regulamentul nr. 806/2014 pentru a determina dacă acționarii și creditorii ar fi beneficiat de un tratament mai favorabil în cazul în care instituția supusă procedurii de rezoluție ar fi făcut obiectul unei proceduri normale de insolvență;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 (SRB/EES/2017/08) de adoptare a schemei de rezoluție privind instituția Banco Popular Espanol S.A.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Coisia și SRB și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauzele conexate C-596/15 P și C-597/15 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2017 – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P)/Comisia Europeană [Recurs — Sănătate publică — Protecția consumatorilor — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Articolul 13 alineatul (3) — Lista mențiunilor de sănătate autorizate înscrise pe produsele alimentare — Substanțe vegetale — Mențiuni de sănătate suspendate — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Articolul 265 TFUE — Luare de poziție a Comisiei Europene — Interesul de a exercita acțiunea — Calitate procesuală activă]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2017 – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-596/15 P și C-597/15 P) (1)

   ([Recurs - Sănătate publică - Protecția consumatorilor - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Mențiuni de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Articolul 13 alineatul (3) - Lista mențiunilor de sănătate autorizate înscrise pe produsele alimentare - Substanțe vegetale - Mențiuni de sănătate suspendate - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Articolul 265 TFUE - Luare de poziție a Comisiei Europene - Interesul de a exercita acțiunea - Calitate procesuală activă])
   (2018/C 022/03)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P) (reprezentanți: M. Weidner, T. Guttau și N. Hußmann, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Grünheid și M. Wilderspin, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 16 septembrie 2015, Bionorica/Comisia (T-619/14, nepublicată, EU:T:2015:723).

               2)

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea în constatarea abținerii de a acționa formulată de Bionorica SE în cauza T-619/14.

               3)

               Respinge recursul în cauza C-597/15 P.

               4)

               Bionorica SE și Comisia Europeană suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în primă instanță în cauza T-619/14, cât și cu ocazia recursului în cauza C-596/15 P.

               5)

               Obligă Diapharm GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului în cauza C-597/15 P.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza T-693/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – García Gómez și alții/SRB

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/42

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – García Gómez și alții/SRB
   (Cauza T-693/17)
   (2018/C 022/59)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Abel García Gómez (Torrevieja, Spania), și alți 2 199 de reclamanți (reprezentanți: J. Cremades García, S. Rodríguez Bajón și M. F. Ruiz Núñez, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni în anulare ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               conform articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității Regulamentului (UE) nr. 806/2014 sau, cu titlu subsidiar, declararea inaplicabilității articolului 21, a articolului 22 alineatul (2) litera (a), a articolului 24, precum și a articolelor 18 și 23 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 menționat;

               —

               anularea deciziei SRB atacate;

               —

               obligarea SRB la repararea prejudiciului cauzat reclamanților ca urmare a aplicării unor norme contrare dreptului Uniunii;

               —

               în subsidiar, obligarea SRB la plata unei indemnizații în favoarea acționarilor sau a creditorilor luând în considerare evaluarea Banco Popular anexată de reclamanți ca fiind evaluarea definitivă prevăzută de Regulamentul nr. 806/2014 pentru a determina dacă acționarii și creditorii ar fi beneficiat de un tratament mai favorabil în cazul în care instituția supusă procedurii de rezoluție ar fi făcut obiectul unei proceduri normale de insolvență;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 (SRB/EES/2017/08) de adoptare a schemei de rezoluție privind instituția Banco Popular Espanol S.A.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Coisia și SRB și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza T-766/17: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-Ka (design corp de iluminat)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/57

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Di-Ka (design corp de iluminat)
   (Cauza T-766/17)
   (2018/C 022/76)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Austria) (reprezentant: H. Lauf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Di-Ka Vertriebs GmbH & Co. KG (Arnsberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: înregistrarea desenului sau modelului industrial comunitar nr. 2435768-0033

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2017 în cauza R 738/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 6 alineatul (1) litera (b) și a articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-549/17 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2017 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 în cauza T-346/14 DEP, Yanukovych/Consiliul

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/17

         Recurs introdus la 19 septembrie 2017 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 în cauza T-346/14 DEP, Yanukovych/Consiliul
   (Cauza C-549/17 P)
   (2018/C 022/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ucraina (reprezentant: M. Kostytska, Advocate)

      Celelalte părți din procedură: Viktor Viktorovych Yanukovych, Consiliul Uniunii Europene, Republica Polonă, Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 23 noiembrie 2017, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-767/17: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Lampă murală)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/58

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2017 – Eglo Leuchten/EUIPO – Briloner Leuchten (Lampă murală)
   (Cauza T-767/17)
   (2018/C 022/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Austria) (reprezentant: H. Lauf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Briloner Leuchten GmbH (Brilon, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 2435768-0036

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2017 în cauza R 746/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 6 alineatul (1) litera (b) și a articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-550/17 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2017 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 în cauza T-347/14 DEP, Yanukovych/Consiliul

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/17

         Recurs introdus la 19 septembrie 2017 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 în cauza T-347/14 DEP, Yanukovych/Consiliul
   (Cauza C-550/17 P)
   (2018/C 022/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ucraina (reprezentant: M. Kostytska, Advocate)

      Celelalte părți din procedură: Olga Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a lui Viktor Viktorovych Yanukovych, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 23 noiembrie 2017, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-719/17: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2017 – DuPont de Nemours și alții/Comisia

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/43

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2017 – DuPont de Nemours și alții/Comisia
   (Cauza T-719/17)
   (2018/C 022/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: DuPont de Nemours (Germania) GmbH și alții (Neu-Isenburg, Germania) și alți 12 reclamanți (reprezentanți: D. Waelbroeck, I. Antypas și A. Accarain, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 2017/1496 al Comisiei din 23 august 2017 privind nereînnoirea aprobării substanței active flupirsulfuron-metil (denumită în continuare „FPS”) și retragerea autorizațiilor de introducere pe piață a produselor fitosanitare care conțin această substanță (1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea Regulamentului PPP (nr. 1107/2009) (2), a Regulamentului de reînnoire (nr. 1141/2010) (3), a Regulamentului CLP (1272/2008) (4), și a Directivei privind protecția animalelor utilizate în scopuri științifice (2010/63) (5):

                           —

                           reclamanții arată că regulamentul contestat a fost adoptat cu încălcarea Regulamentului de reînnoire (nr. 1141/2010) și a documentului de orientare referitor la reînnoire (SANCO/10387/2010 rev. 8), în măsura în care EFSA a reevaluat profilul de risc al FPS în pofida inexistenței unei modificări a stadiului cunoștințelor științifice și a cadrului juridic în vigoare;

                           —

                           reclamanții arată că regulamentul contestat a fost adoptat cu încălcarea Regulamentului CLP (nr. 1272/2008) și a documentului de orientare al Comisiei privind metaboliții din apele subterane (Sanco/221/2000 rev.10), în măsura în care EFSA s-a bazat pe propria propunere de clasificare a riscurilor pentru FPS pentru a prezuma toxicitatea a trei metaboliți din apele subterane;

                           —

                           reclamanții arată că regulamentul contestat a fost adoptat cu încălcarea normelor dreptului Uniunii referitoare la animalele utilizate în scopuri științifice cuprinse în Regulamentul PPP (nr. 1107/2009) și Directiva privind animalele utilizate în scopuri științifice (2010/63), în măsura în care EFSA a constatat lipsa unor date pentru studii complementare de genotoxicitate, fără a lua în considerare în mod corespunzător toate elementele de probă și în pofida lipsei unei necesități demonstrate de a efectua teste suplimentare.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că [EFSA] s-a întemeiat pe o orientare nouă și nedovedită, cu încălcarea principiului securității juridice, a dreptului la apărare și a unor diverse dispoziții ale dreptului Uniunii:

                           —

                           reclamanții arată că regulamentul contestat a fost adoptat cu încălcarea principiului securității juridice, a dreptului la apărare, precum și a mai multor dispoziții ale dreptului Uniunii, în măsura în care EFSA a efectuat evaluarea genotoxicității pentru doi metaboliți FPS pe baza unui aviz științific nou și neaprobat, în prezent în curs de reexaminare, care a determinat-o să constate în mod artificial o lipsă a unor date din dosarul de reînnoire, evaluare cu privire la care reclamanții nu au fost în măsură să ia poziție;

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe inexistența unei evaluări complete a riscurilor, cu încălcarea dreptului la apărare și a mai multor dispoziții ale dreptului Uniunii:

                           —

                           reclamanții arată că regulamentul contestat a fost adoptat cu încălcarea dreptului la apărare al solicitantului reînnoirii și a mai multor dispoziții ale dreptului Uniunii, în măsura în care Comisia s-a bazat exclusiv pe concluziile EFSA pentru a decide să interzică FPS, fără a ține seama de toate datele științifice care susțineau siguranța acestuia, în special studiile suplimentare efectuate în mod spontan de solicitantul reînnoirii pentru a răspunde la pretinsa lipsă de date și la preocupările scoase în evidență de EFSA, precum și evaluarea statului membru raportor și comentariile celorlalte state membre în cursul examinării reînnoirii.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității:

                           —

                           reclamanții arată că regulamentul contestat este vădit disproporționat în raport cu profilul de siguranță global al FPS și că Comisia ar fi putut să răspundă la pretinsele preocupări care stau la baza regulamentului contestat prin măsuri mai puțin restrictive care nu presupun interzicerea utilizării FPS, de exemplu prin utilizarea procedurii privind datele de confirmare prevăzute la articolul 6 litera (f) din Regulamentul PPP (nr. 1107/2009), sau prin măsuri de atenuare a riscurilor decise la nivel național de statele membre ale Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului nediscriminării:

                           —

                           reclamanții arată că Comisia a încălcat principiul nediscriminării, în măsura în care aceasta a răspuns întotdeauna, în practica sa anterioară, la pretinsele preocupări care stau la baza regulamentului contestat prin măsuri mai puțin restrictive. Or, Comisia nu s-a bazat niciodată, până în prezent, pe astfel de preocupări pentru a justifica o interzicere pură și simplă a utilizării unei substanțe.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului bunei administrări și al încrederii legitime a DuPont:

                           —

                           reclamanții arată că Comisia nu a gestionat corespunzător procedura de reexaminare a FPS, ceea ce a avut ca efect faptul că DuPont a trebuit să investească resurse considerabile în pregătirea dosarelor științifice care s-au dovedit în cele din urmă absolut inutile, din moment ce Comisia și-a revizuit în mod neașteptat poziția cu privire la anumite preocupări. În plus, reclamanții arată că regulamentul contestat compromite realizarea obiectivelor de politică în domeniul concurenței care stau la baza dezînvestirii FPS, pe care Comisia a impus-o Dow/DuPont pentru a evita crearea unei poziții dominante pe piața SEE a ierbicidelor cereale. Această gestiune deficitară a procedurii de examinare a FPS constituie o încălcare de către Comisie a obligației sale de diligență, a principiilor bunei administrări și a încrederii legitime a DuPont.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1496 al Comisiei din 23 august 2017 privind nereînnoirea aprobării substanței active DPX KE 459 (flupirsulfuron-metil), în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2017, L 218, p. 7).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO 2009, L 309, p. 1).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 1141/2010 al Comisiei din 7 decembrie 2010 de stabilire a procedurii de reînnoire a includerii unui al doilea grup de substanțe active în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și de stabilire a listei substanțelor în cauză (JO 2010, L 322, p. 10)

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO 2008, L 353, p. 1).

      (5)  Directiva 2010/63/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 septembrie 2010 privind protecția animalelor utilizate în scopuri științifice (JO 2010, L 276, p. 33).


title: Cauza T-769/17: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2017 – roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/58

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2017 – roelliroelli confectionery schweiz/EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)
   (Cauza T-769/17)
   (2018/C 022/78)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (St. Gallen, Elveția) (reprezentanți: S. Overhage și R. Böhm, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: André Tanner (Schindellegi, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională a mărcii verbale „ALPRAUSCH” care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 218 671

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 august 2017 în cauza R 1596/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-678/17: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/31

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2017 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-678/17)
   (2018/C 022/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P.J. Loewenthal, A. Bouchagiar, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a luat toate măsurile necesare, în termenul prevăzut, pentru recuperarea de la Apple Sales International și Apple Operations Europe a ajutorului de stat declarat ilegal și incompatibil cu piața internă la articolul 1 din Decizia (UE) 2017/1283 a Comisiei din 30 august 2016 privind ajutorul de stat SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP) pus în aplicare de Irlanda în favoarea Apple […] (1), Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3 din această decizie, precum și în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit deciziei Comisiei Europene din 30 august 2016, Irlanda a avut obligația să recupereze în termen de patru luni ajutorul de stat ilegal și incompatibil acordat Apple Sales International („ASI”) și Apple Operations Europe („AOE”). Ajutorul a rezultat din două soluții fiscale anticipate emise de Irlanda în favoarea ASI și AOE, la 29 ianuarie 1991 și la 23 mai 2007, prin care acestor societăți li s-a permis să își stabilească anual, până în anul 2014, obligațiile fiscale aferente impozitului pe profit datorat în Irlanda.
   Irlanda nu a recuperat ajutorul de stat în cele patru luni care au urmat notificării deciziei Comisiei, astfel cum avea obligația să procedeze. În plus, Irlanda nu a luat încă toate măsurile necesare pentru a pune în aplicare decizia Comisiei.

      (1)  JO 2017, L 187, p. 1.


title: Cauza T-727/17: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2017 – PP și alții/SEAE

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/45

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2017 – PP și alții/SEAE
   (Cauza T-727/17)
   (2018/C 022/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: PP, PQ și UQ (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască:

                           —

                           fișele de calcul din 3 februarie, 6 februarie și 20 martie 2017 ale reclamanților care le-au fost transmise prin e-mail de resursele umane al SEAE, precum și, în măsura în care este necesar, fișele de salar prin intermediul cărora a fost acordată plata alocației școlare pentru copiii acestora;

                           —

                           și, în sfârșit, în măsura în care este necesar, decizia AIPN sub forma unui –mail din 15 decembrie 2016 care îi informează:

                                       —

                                       că cererea de rambursare a cheltuielilor de școlarizare peste plafonul pentru alocația școlară de tip B pentru anul 2016/2017 a fost acceptată și

                                       —

                                       că fiecare cuantum peste plafon nu va putea în nici un caz să depășească 9 704,16 euro;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate în măsura în care decizia luată de pârât de a plafona cuantumul rambursării cheltuielilor de școlarizare peste plafonul statutar, contestat în speță, precum și nota din 15 aprilie 2016 pe care se întemeiază aceasta și Guidelines ar încălca Statutul funcționarilor Uniunii Europene și Anexa X la acesta.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei individuale pentru următoarele motive:

                           —

                           încălcarea principiilor prevederii, încrederii legitime și securității juridice și încălcarea principiului bunei administrări, precum și a drepturilor lor dobândite;

                           —

                           încălcarea dreptului la familie și a dreptului la educație;

                           —

                           încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării;

                           —

                           lipsa evaluării comparative a intereselor și nerespectarea proncipiului proporționalității măsurii adoptate.


title: Cauza C-551/17 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2017 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 în cauza T-348/14 DEP, Yanukovych/Consiliul

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/18

         Recurs introdus la 19 septembrie 2017 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 în cauza T-348/14 DEP, Yanukovych/Consiliul
   (Cauza C-551/17 P)
   (2018/C 022/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ucraina (reprezentant: M. Kostytska, Advocate)

      Celelalte părți din procedură: Oleksandr Viktorovych Yanukovych, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 23 noiembrie 2017, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-658/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Robeco Hollands Bezit NV și alții/Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM) [Trimitere preliminară — Directiva 2004/39/CE — Piețe de instrumente financiare — Articolul 4 alineatul (1) punctul 14 — Noțiunea „piață reglementată” — Domeniu de aplicare — Sistem la care participă, pe de o parte, brokeri care reprezintă investitori și, pe de altă parte, agenți ai unor organisme de investiții de „tip deschis” care au obligația de a executa ordine aferente fondurilor lor]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Robeco Hollands Bezit NV și alții/Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)
   (Cauza C-658/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2004/39/CE - Piețe de instrumente financiare - Articolul 4 alineatul (1) punctul 14 - Noțiunea „piață reglementată” - Domeniu de aplicare - Sistem la care participă, pe de o parte, brokeri care reprezintă investitori și, pe de altă parte, agenți ai unor organisme de investiții de „tip deschis” care au obligația de a executa ordine aferente fondurilor lor])
   (2018/C 022/04)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Robeco Hollands Bezit NV, Robeco Duurzaam Aandelen NV, Robeco Safe Mix NV, Robeco Solid Mix NV, Robeco Balanced Mix NV, Robeco Growth Mix NV, Robeco Life Cycle Funds NV, Robeco Afrika Fonds NV, Robeco Global Stars Equities, Robeco All Strategy Euro Bonds, Robeco High Yield Bonds, Robeco Property Equities

      Pârâtă: Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că un sistem de negociere în cadrul căruia mai mulți agenți de fonduri și brokeri reprezintă organisme de investiții de „tip deschis” și, respectiv, investitori și care are ca unică vocație să asiste aceste organisme de investiții în obligația lor de a executa ordinele de cumpărare și de vânzare a unităților plasate de investitorii menționați intră în sfera noțiunii „piață reglementată” în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza C-577/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 2 octombrie 2017 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 2 octombrie 2017 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
   (Cauza C-577/17)
   (2018/C 022/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Pârâți: Clinton Osas Alake alias Klenti Solim, Cynthia Nomamidobo și Prince Nomamidobo

      Întrebările preliminare

               1.

               Statul membru solicitat care, potrivit criteriilor de la capitolul III din Regulamentului Dublin III (1), este statul membru responsabil poate să aprobe efectiv cererea de reprimire, prezentată în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III și atunci când termenul de răspuns prevăzut la articolul 25 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III a expirat deja, iar statul membru solicitat a respins anterior cererea de reprimire și a răspuns negativ la cererea de reexaminare întemeiată pe articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (2), fără să încalce termenul prevăzut în acest sens?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               În cazul în care statul membru responsabil, determinat pe baza criteriilor prevăzute la capitolul III din Regulamentul Dublin III, respinge cererea de reprimire în termenul prevăzut, statul membru solicitant, în care s-a prezentat noua cerere are obligația să o examineze, pentru a garanta că cererea în discuție este examinată de un stat membru în temeiul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013 L 180, p. 31).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1560/2003 al Comisiei din 2 septembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul din statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 222, p. 3 Ediție specială 19/vol. 6, p. 140).


title: Cauza C-671/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) și alții [Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Articolul 42 TFUE — Regulamentul (CE) nr. 2200/96 — Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Practici anticoncurențiale — Articolul 101 TFUE — Regulamentul nr. 26 — Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 — Organizații de producători — Asociații ale organizațiilor de producători — Misiunile acestor organizații și asociații — Practica stabilirii unor prețuri minime de vânzare — Practică de concertare privind cantitățile introduse pe piață — Practică de schimburi de informații strategice — Piața franceză a andivelor]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Président de l’Autorité de la concurrence/Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) și alții
   (Cauza C-671/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Articolul 42 TFUE - Regulamentul (CE) nr. 2200/96 - Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Practici anticoncurențiale - Articolul 101 TFUE - Regulamentul nr. 26 - Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 - Organizații de producători - Asociații ale organizațiilor de producători - Misiunile acestor organizații și asociații - Practica stabilirii unor prețuri minime de vânzare - Practică de concertare privind cantitățile introduse pe piață - Practică de schimburi de informații strategice - Piața franceză a andivelor])
   (2018/C 022/05)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Président de l’Autorité de la concurrence

      Intimați: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Fraileg SARL, Prim’Santerre SARL, Union des endiviers fostă Fédération nationale des producteurs d’endives (FNPE), Soleil du Nord SARL, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), France endives société coopérative agricole, Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP’Endives) société coopérative agricole, Marché de Phalempin société coopérative agricole, Primacoop société coopérative agricole, Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Valois-Fruits union de sociétés coopératives agricoles, Groupe Perle du Nord SAS, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

      Dispozitivul

   Articolul 101 TFUE coroborat cu articolul 2 din Regulamentul nr. 26 al Consiliului din 4 aprilie 1962 de aplicare a anumitor reguli de concurență în domeniul producției și comercializării de produse agricole, cu articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 privind organizarea comună a pieței în sectorul fructelor și legumelor, cu articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 al Consiliului din 24 iulie 2006 de aplicare a anumitor norme de concurență în domeniul producției și comerțului cu produse agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007, cu articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 al Consiliului din 26 septembrie 2007 de stabilire a unor norme specifice cu privire la sectorul fructelor și legumelor și de modificare a Directivelor 2001/112/CE și 2001/113/CE și a Regulamentelor (CEE) nr. 827/68, (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2826/2000, (CE) nr. 1782/2003 și (CE) nr. 318/2006 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2202/96, precum și cu articolul 122 primul paragraf și cu articolele 175 și 176 din Regulamentul nr. 1234/2007, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 491/2009 al Consiliului din 25 mai 2009, trebuie interpretat în sensul că:

               —

               practici care vizează stabilirea colectivă a unor prețuri minime de vânzare, o concertare privind cantitățile introduse pe piață sau schimburi de informații strategice, precum cele în discuție în litigiul principal, nu pot ieși de sub incidența interdicției privind înțelegerile, prevăzută la articolul 101 alineatul (1) TFUE, atunci când au fost convenite între diferite organizații de producători sau asociații ale organizațiilor de producători, precum și cu entități nerecunoscute de un stat membru în scopul realizării unui obiectiv definit de legiuitorul Uniunii Europene în cadrul organizării comune a pieței vizate, precum organizațiile profesionale care nu au statut de organizație de producători, de asociație a organizațiilor de producători sau de organizație interprofesională în sensul reglementării Uniunii Europene, și

               —

               practici care vizează o concertare privind prețurile sau cantitățile introduse pe piață sau schimburi de informații strategice, precum cele în discuție în litigiul principal, pot ieși de sub incidența interdicției privind înțelegerile, prevăzută la articolul 101 alineatul (1) TFUE, atunci când sunt convenite între membri ai aceleiași organizații de producători sau ai aceleiași asociații a organizațiilor de producători recunoscute de un stat membru și sunt strict necesare pentru îndeplinirea obiectivului sau a obiectivelor atribuite organizației de producători sau asociației organizațiilor de producători vizate, în conformitate cu reglementarea Uniunii Europene.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-772/17: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2017 – Café del Mar și alții/EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/59

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2017 – Café del Mar și alții/EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)
   (Cauza T-772/17)
   (2018/C 022/79)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Spania), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) și Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (reprezentanți: F. Miazzetto și J. L. Gracia Albero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Café del Mar” – marca Uniunii Europene nr. 2 090 520

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2017 în cauza R 1540/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea nulității mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „Café del Mar” nr. 2 090 520;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni și a titularului mărcii a cărei nulitate se solicită la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața diviziei de anulare și a camerelor de recurs ale EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-728/17: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2017 – Marinvest și Porting/Comisia

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/46

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2017 – Marinvest și Porting/Comisia
   (Cauza T-728/17)
   (2018/C 022/62)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Marinvest d.o.o. (Izola-Isola, Slovenia) și Porting d.o.o. (Izola-Isola) (reprezentanți: G. Cecovini Amigoni și L. Daniele, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017)5049 final [Ajutor de stat SA. 45220 (2016/FC) – Slovenia – ajutor prezumat în favoarea Komunala Izola d.o.o), adoptată de Comisia Europeană la 27 iulie 2017 și comunicată Marinvest și Porting la 16 august 2017;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei C(2017)5049 final [Ajutor de stat SA. 45220 (2016/FC) – Slovenia – ajutor prezumat în favoarea Komunala Izola d.o.o), adoptată de Comisia Europeană la 27 iulie 2017 și comunicată Marinvest și Porting la 16 august 2017.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la contradictorialitate, care decurge din folosirea, în decizia atacată, a unor elemente cu totul noi, nemenționate de Comisie în scrisoarea sa de solicitare de prezentare de observații, pe încălcarea dreptului fundamental la bună administrare prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, pe încălcarea principiului general al contradictorialității și pe încălcarea articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589:

                           —

                           introducând un element nou în raport cu textul original al articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 659/1999, articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589 recunoaște părților interesate (care au depus plângere) dreptul de a prezenta observații încă din faza evaluării preliminare. Articolul 24 alineatul (2) este o aplicare specifică a dreptului fundamental la bună administrare, prevăzut la articolul 41 din cartă, și a principiului general al contradictorialității;

                           —

                           în speță, drepturile Marinvest și Porting garantate de articolul 24 alineatul (2) au fost grav încălcate. Este adevărat că Comisia a invitat părțile care au depus plângere să prezinte observații prin scrisoarea din 14 februarie 2017 și că Marinvest și Porting și-au exprimat punctul de vedere cu privire la evaluarea preliminară conținută în această scrisoare. Cu toate acestea, Comisia și-a întemeiat apoi în integralitate decizia finală atacată pe elemente care nici măcar nu fuseseră menționate în scrisoarea din 14 februarie 2017 și cu privire la care părțile care depuseseră plângere nu au putut să se pronunțe.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la contradictorialitate, care decurge din faptul că reclamantelor li s-au refuzat accesul la dosar și posibilitatea de a fi ascultate înainte de adoptarea deciziei finale, pe încălcarea dreptului fundamental la bună administrare prevăzut la articolul 41 din cartă, pe încălcarea principiului general al contradictorialității, pe încălcarea articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589 și pe existența, în speță, a unui viciu de motivare:

                           —

                           părțile care au depus plângere au solicitat să poată să aibă acces la documentele transmise Comisiei de autoritățile slovene și să se întâlnească cu serviciile Comisiei pentru a aduce orice clarificări necesare, în special cu privire la incidența măsurilor atacate asupra concurenței și asupra schimburilor între statele membre. Comisia a adoptat decizia atacată fără să fi transmis în prealabil documentele solicitate și fără să se fi întâlnit cu părțile care au depus plângere. Procedând astfel, ea a încălcat articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589, interpretat în conformitate cu articolul 41 din cartă, precum și principiul general al contradictorialității;

                           —

                           posibilitatea reclamantelor de a prezenta observații referitoare la evaluarea preliminară în temeiul articolului 24 alineatul (2) implică în mod necesar ca ele să aibă dreptul de acces la dosar și să solicite o întrevedere cu Comisia. Aceste prerogative constituie astfel corolarul strâns legat de același drept fundamental. În speță, refuzarea acestor drepturi nu a fost motivată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o interpretare eronată a noțiunii de ajutoare de stat, în legătură cu condiția atingerii aduse comerțului transfrontalier, pe încălcarea articolul 107 alineatul (1) TFUE, pe încălcarea Comunicării Comisiei referitoare la noțiunea de ajutor de stat, pe încălcarea principiului general al încrederii legitime, precum și pe existența în speță a unui viciu de motivare:

                           —

                           potrivit jurisprudenței Curții și Comunicării Comisiei privind noțiunea de ajutor de stat, dimensiunea relativ modestă a întreprinderii beneficiare nu exclude a priori posibilitatea ca schimburile între statele membre să fie afectate. O subvenție publică acordată unei întreprinderi care nu furnizează decât servicii locale sau regionale și nu furnizează niciun serviciu în afara statului de origine poate afecta schimburile între statele membre atunci când întreprinderi din alte state membre ar putea să furnizeze asemenea servicii (în special prin intermediul dreptului de stabilire) și atunci când această posibilitate nu este pur ipotetică;

                           —

                           Comisia nu a ținut deloc seama de faptul că Marinvest și Porting sunt controlate 100 % de o societate cu sediul în Italia, și anume Altan Prefabbricati. Aceasta a efectuat investiții considerabile pentru construirea Marina d’Isola, care este în prezent administrată, în temeiul libertății de stabilire prevăzute la articolul 49 TFUE, prin intermediul filialelor sale.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o interpretare eronată a noțiunii de ajutor de stat în legătură cu condiția atingerii aduse concurenței și comerțului transfrontalier, pe reconstituirea eronată și pe denaturarea faptelor, precum și pe existența, în speță, a unui viciu de motivare:

                           —

                           în decizia atacată, Comisia a exclus existența unei atingeri aduse comerțului între statele membre și a estimat, în esență, că serviciile furnizate de Marina di Komunala Izola nu ar fi adecvate pentru atragerea unor potențiali clienți de servicii oferite de reclamante;

                           —

                           reconstituirea faptelor de către Comisie este eronată. Alături de portul turistic al Marinvest și al Porting, există o altă structură administrată de o întreprindere beneficiară a ajutoarelor (Komunala Izola) care furnizează servicii similare, cu o ofertă potențială de 505 de locuri pe vapor, pe care o promovează inclusiv în italiană pe un site internet care se adresează tuturor potențialelor persoane interesate.


title: Cauzele conexate T-101/15 și T-102/15: Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2017 – Red Bull/EUIPO – Optimum Mark (Combinaison des couleurs bleue et argent) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene care constă într-o combinație a culorilor albastră și argintie — Motiv absolut de refuz — Reprezentare grafică suficient de clară și de precisă — Necesitatea unei dispuneri sistematice care să asocieze culorile în mod prestabilit și constant — Încredere legitimă — Articolul 4 și articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 4 și articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”}

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/33

         Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2017 – Red Bull/EUIPO – Optimum Mark (Combinaison des couleurs bleue et argent)
   (Cauzele conexate T-101/15 și T-102/15) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene care constă într-o combinație a culorilor albastră și argintie - Motiv absolut de refuz - Reprezentare grafică suficient de clară și de precisă - Necesitatea unei dispuneri sistematice care să asocieze culorile în mod prestabilit și constant - Încredere legitimă - Articolul 4 și articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 4 și articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”})
   (2018/C 022/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (reprezentant: A. Renck, avocat)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Parte intervenientă în susținerea reclamantei: Marques (Leicester, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial R. Mallinson și F. Delord, ulterior R. Mallinson, solicitors)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Optimum Mark sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: R. Skubisz, M. Mazurek, J. Dudzik și E. Jaroszyńska-Kozłowska, avocați)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două decizii ale Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2014 (cauza R 2037/2013-1 și, respectiv, cauza R 2036/2013-1) privind două proceduri de declarare a nulității între Optimum Mark și Red Bull

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Red Bull GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Optimum Mark sp. z o.o.

               3)

               Marques suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-589/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 10 octombrie 2017 – Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 10 octombrie 2017 – Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)
   (Cauza C-589/17)
   (2018/C 022/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Prenatal S.A.

      Pârât: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)

      Întrebările preliminare

               1)

               Decizia C(2008) 6317 final a Comisiei din 3 noiembrie 2008, prin care se constată că se impune înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că nu se justifică remiterea acestora într-o situație specială privind importul de produse textile declarate originare din Jamaica (cauza REM 03/07) este contrară dreptului Uniunii, în special articolului 220 alineatul (2) litera (b) și articolului 239 din Codul vamal comunitar?

               2)

               Atunci când, în cazul formulării unei cereri de remitere, Comisia notifică o decizie conform căreia cauza conține elemente de fapt și de drept comparabile cu cele dintr-o cauză anterioară, care a fost soluționată deja de aceasta, sau o decizie în sensul că există o cauză comparabilă pendinte, trebuie să se considere că oricare dintre aceste decizii reprezintă un act juridic care are caracter juridic obligatoriu pentru autoritățile din statul membru în care s-a depus cererea de remitere și care, prin urmare, poate fi atacat de persoana care solicită remiterea [articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (1)] sau neînscrierea în evidența contabilă a taxelor [articolul 220 alineatul (2) litera (b) din codul menționat]?

               3)

               În cazul în care deciziile respective ale Comisiei nu sunt considerate acte cu caracter juridic obligatoriu, revine autorităților naționale sarcina de a aprecia dacă în prezenta cauză există elemente de fapt sau de drept comparabile cu cele dintr-o altă cauză?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ, dacă s-a efectuat analiza respectivă și s-a concluzionat că nu există elemente de fapt sau de drept comparabile, se impune aplicarea articolului 905 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (2) și, prin urmare, Comisia trebuie să adopte o decizie cu caracter juridic obligatoriu pentru autoritățile naționale respective?

      (1)  JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială 02/vol.5, p. 58.

      (2)  JO 1993 L 253, p. 1, Ediție specială 2/vol. 7, p. 3.


title: Cauza T-731/17: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2017 – Escribà Serra și alții/SRB

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/48

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2017 – Escribà Serra și alții/SRB
   (Cauza T-731/17)
   (2018/C 022/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Juan Escribà Serra (Girona, Spania) și alți 8 reclamanți (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție [SRB] și obligarea sa la repararea prejudiciului suferit de reclamanți ca urmare a ansamblului acțiunilor și al omisiunilor SRB prin care reclamanții au fost privați de totalitatea investițiilor lor în obligațiuni subordonate ale Banco Popular Español, S.A.;

               —

               obligarea SRB la plata în favoarea reclamanților, cu titlu de reparație pentru prejudiciul suferit („cuantumul exigibil”), suma de 1 726 504 euro, repartizată după cum urmează:

                           —

                           Ramón Romaguera Amat: 1 071 602,94 euro;

                           —

                           Cerámica Puigdemont: 260 437,16 euro;

                           —

                           Maria Dolors Guell Parnau: 52 524,35 euro;

                           —

                           Enrique Escribà Nadal: 70 838,57 euros

                           —

                           Joan Escribà Serra și Maria Dolors Nadal Casaponsa: 151 796,93 euro;

                           —

                           Laia Escribà Nadal și Maria Dolors Nadal Casaponsa: 25 299,49 euro;

                           —

                           José Sabater Comas și Ma Inmaculada Urgellés Bosch: 94 004,56 euro;

               —

               majorarea cuantumului exigibil cu dobânzi compensatorii începând de la 7 iunie 2017 și până la pronunțarea hotărârii prin care se va soluționa prezenta acțiune;

               —

               majorarea cuantumului exigibil cu dobânzi de întârziere începând de la pronunțarea hotărârii menționate și până la plata integrală a cuantumului exigibil, la nivelul stabilit de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorat cu două puncte;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Cauza C-691/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 noiembrie 2017 – Comisia Europeană/Bilbaína de Alquitranes, SA și alții [Recurs — Mediu — Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 — Clasificarea, etichetarea și ambalarea anumitor substanțe și amestecuri — Regulamentul (UE) nr. 944/2013 — Clasificarea substanței smoală, gudron de huilă, temperatură înaltă — Categorii de toxicitate acvatică acută (H400) și de toxicitate acvatică cronică (H410) — Obligația de diligență — Eroare vădită de apreciere]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 noiembrie 2017 – Comisia Europeană/Bilbaína de Alquitranes, SA și alții
   (Cauza C-691/15 P) (1)

   ([Recurs - Mediu - Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 - Clasificarea, etichetarea și ambalarea anumitor substanțe și amestecuri - Regulamentul (UE) nr. 944/2013 - Clasificarea substanței smoală, gudron de huilă, temperatură înaltă - Categorii de toxicitate acvatică acută (H400) și de toxicitate acvatică cronică (H410) - Obligația de diligență - Eroare vădită de apreciere])
   (2018/C 022/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Talabér-Ritz și P.J. Loewenthal, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH (reprezentanți: K. Van Maldegem, C. Mereu și M. Grunchard, avocați și P. Sellar, advocate); Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: . N. Herbatschek, W. Broere și M. Heikkilä, agenți), GrafTech Iberica, SL (reprezentanți: C. Mereu, K. Van Maldegem, și M. Grunchard, avocați și P. Sellar, advocate)

      Interveniente în susținerea recurenților: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning și M. N. Lyshøj, agenți), Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, J. Möller și R. Kanitz, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, C. S. Schillemans și J. Langer, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Bilbaína de Alquitranes SA, Deza a.s., de Industrial Química del Nalón SA, de Koppers Denmark A/S, de Koppers UK Ltd, de Koppers Netherlands BV, de Rütgers basic aromatics GmbH, de Rütgers Belgium NV, de Rütgers Poland sp. z o.o., de Bawtry Carbon International Ltd, de Grupo Ferroatlántica SA, de SGL Carbon GmbH (Germania), de SGL Carbon GmbH (Austria), de SGL Carbon, de SGL Carbon SA, de SGL Carbon Polska S.A., de ThyssenKrupp Steel Europe AG și de Tokai erftcarbon GmbH, inclusiv cele aferente procedurii privind măsurile provizorii în care s-a dat Ordonanța vicepreședintelui Curții din 7 iulie 2016, Comisia/Bilbaína de Alquitranes și alții (C-691/15 P-R, nepublicată, EU:C:2016:597).

               3)

               Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               GrafTech Iberica SL și Agenția Europeană pentru Produse Chimice suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza T-31/16: Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2017 – adp Gauselmann/EUIPO (Juwel) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Juwel — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/33

         Hotărârea Tribunalului din 28 noiembrie 2017 – adp Gauselmann/EUIPO (Juwel)
   (Cauza T-31/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Juwel - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 022/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Schifko și A. Söder, agenți)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2015 (cauza R 2571/2014-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Juwel ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă adp Gauselmann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza C-122/16 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 – British Airways plc/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a transportului aerian de mărfuri — Decizie a Comisiei referitoare la acorduri și la practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor serviciilor de transport aerian de mărfuri — Viciu de motivare — Motiv de ordine publică invocat din oficiu de instanța Uniunii Europene — Interdicția de a se pronunța ultra petita — Concluzii ale cererii introductive în primă instanță prin care se solicită anularea în parte a deciziei în litigiu — Interdicție, pentru Tribunalul Uniunii Europene, de a pronunța anularea în tot a deciziei în litigiu — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dreptul la o cale de atac efectivă)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 – British Airways plc/Comisia Europeană
   (Cauza C-122/16 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a transportului aerian de mărfuri - Decizie a Comisiei referitoare la acorduri și la practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor serviciilor de transport aerian de mărfuri - Viciu de motivare - Motiv de ordine publică invocat din oficiu de instanța Uniunii Europene - Interdicția de a se pronunța ultra petita - Concluzii ale cererii introductive în primă instanță prin care se solicită anularea în parte a deciziei în litigiu - Interdicție, pentru Tribunalul Uniunii Europene, de a pronunța anularea în tot a deciziei în litigiu - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la o cale de atac efectivă))
   (2018/C 022/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: British Airways plc (reprezentanți: J. Turner, QC, și R. O’Donoghue, barrister, mandatați de A. Lyle-Smythe, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și A. Dawes, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă British Airways plc la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-597/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 16 octombrie 2017 – Belgisch Syndicaat van Chiropraxie și alții

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 16 octombrie 2017 – Belgisch Syndicaat van Chiropraxie și alții
   (Cauza C-597/17)
   (2018/C 022/29)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Belgisch Syndicaat van Chiropraxie, Bart Vandendries, Belgische Unie van Osteopaten și alții, Plast. Surg. și alții, Belgian Society for Private Clinics și alții

      Pârât: Ministerraad

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 132 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că prevede că scutirea menționată se aplică, atât în ceea ce privește terapiile convenționale, cât și cele neconvenționale, numai persoanelor care exercită profesiuni medicale sau paramedicale reglementate de dispozițiile naționale în domeniul prestării de îngrijiri medicale și care îndeplinesc cerințele prevăzute de aceste dispoziții, precum și în sensul că sunt excluse de la această scutire persoanele care nu îndeplinesc aceste cerințe, dar sunt membre ale unei asociații profesionale a chiropracticienilor și osteopaților și respectă condițiile impuse de această asociație?

               2)

               În special din perspectiva neutralității fiscale, articolul 132 alineatul (1) literele (b), (c) și (e), articolul 134 și articolul 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate cu punctele 3 și 4 din anexa III la directivă trebuie interpretate

                           a)

                           în sensul că sunt contrare unei dispoziții naționale care prevede aplicarea unei cote reduse de TVA în cazul produselor farmaceutice și dispozitivelor medicale utilizate pentru intervenții sau tratamente cu caracter terapeutic, în condițiile în care produselor farmaceutice și dispozitivelor medicale utilizate pentru intervenții sau tratamente cu caracter pur estetic, sau care sunt în strânsă legătură cu acestea, li se aplică cota standard de TVA

                           b)

                           sau în sensul că permit tratamentul egal al celor două cazuri menționate sau chiar impun un astfel de tratament?

               3)

               Curtea Constituțională are obligația să mențină temporar consecințele dispozițiilor care trebuie anulate, precum și eventual pe cele ale dispozițiilor care trebuie anulate în tot sau în parte, în cazul în care, din răspunsul dat la prima sau la a doua întrebare reiese că acestea sunt contrare dreptului Uniunii, pentru ca legiuitorul să fie pus în situația de a le armoniza cu acesta?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-773/17: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2017 – Café del Mar și alții/EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/60

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2017 – Café del Mar și alții/EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)
   (Cauza T-773/17)
   (2018/C 022/80)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Spania), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) și Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (reprezentanți: F. Miazzetto și J. L. Gracia Albero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Café del Mar” – marca Uniunii Europene nr. 1 054 303

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2017 în cauza R 1542/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea nulității mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „Café del Mar” nr. 1 054 303;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni și a titularului mărcii a cărei nulitate se solicită la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața diviziei de anulare și a camerelor de recurs ale EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-738/17: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2017 – STIF-IDF/Comisia

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/49

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2017 – STIF-IDF/Comisia
   (Cauza T-738/17)
   (2018/C 022/65)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Syndicat Transport Île-de-France (STIF-IDF) (Paris, Franța) (reprezentanți: B. Le Bret și C. Rydzynski, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate, în măsura în care califică, la articolul 3, „contribuțiil[e] C2 acordate de STIF în cadrul CT2” ca fiind o „[s]chem[ă] de ajutor pusă în aplicare în mod ilegal”, dar compatibilă cu piața internă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin decizia atacată în speță, mai precis prin Decizia (UE) 2017/1470 a Comisiei Europene din 2 februarie 2017 privind schemele de ajutor SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) puse în aplicare de Franța în favoarea întreprinderilor de transport cu autobuzul în regiunea Île-de-France (JO 2017, L 209, p. 24). Comisia ar fi săvârșit o asemenea încălcare întrucât a calificat contribuția C2 din cadrul CT2 drept ajutor de stat, considerând că măsura conferea un avantaj economic beneficiarilor săi.
               Reclamantul consideră în plus că, în analiza sa, Comisia a săvârșit mai multe erori de drept și de apreciere atunci când a concluzionat că al patrulea criteriu din jurisprudența Altmark nu era îndeplinit în speță.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate în ceea ce privește nerespectarea celui de al patrulea criteriu din jurisprudența Altmark și existența unui avantaj economic.


title: Cauza C-598/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 16 octombrie 2017 – A-Fonds/Inspecteur van de Belastingdienst

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 16 octombrie 2017 – A-Fonds/Inspecteur van de Belastingdienst
   (Cauza C-598/17)
   (2018/C 022/30)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: A-Fonds

      Intimat: Inspecteur van de Belastingdienst

      Întrebările preliminare

               1)

               Extinderea domeniului de aplicare al unei scheme de ajutor existente, ca urmare a faptului că un contribuabil se prevalează cu succes de dreptul la libera circulație a capitalurilor, prevăzut la articolul 56 TCE (în prezent, articolul 63 TFUE), constituie un ajutor nou, care trebuie considerat o modificare a unui ajutor existent?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, misiunea care revine instanței naționale în temeiul articolului 108 alineatul (3) TFUE se opune să i se acorde contribuabilului o facilitate fiscală, pe care acesta o poate pretinde în temeiul articolului 56 TCE (în prezent articolul 63 TFUE) sau instanța națională trebuie să notifice Comisiei decizia preconizată referitoare la acordarea acestei facilități, sau, având în vedere misiunea de verificare care îi revine în temeiul articolului 108 alineatul (3) TFUE, instanța națională trebuie să acționeze în alt mod sau să ia altă măsură?


title: Cauza C-165/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department (Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii — Articolul 21 TFUE — Directiva 2004/38/CE — Beneficiari — Dublă cetățenie — Cetățean al Uniunii care a dobândit cetățenia statului membru gazdă, păstrând totodată cetățenia sa de origine — Drept de ședere în acest stat membru al unui resortisant al unui stat terț, membru al familiei cetățeanului Uniunii)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Regatul Unit) – Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-165/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Beneficiari - Dublă cetățenie - Cetățean al Uniunii care a dobândit cetățenia statului membru gazdă, păstrând totodată cetățenia sa de origine - Drept de ședere în acest stat membru al unui resortisant al unui stat terț, membru al familiei cetățeanului Uniunii))
   (2018/C 022/08)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Toufik Lounes

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Dispozitivul

   Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretată în sensul că, într-o situație în care un cetățean al Uniunii Europene a făcut uz de libertatea sa de circulație deplasându-se și având reședința într-un stat membru, altul decât cel al cărui resortisant este, în temeiul articolului 7 alineatul (1) sau al articolului 16 alineatul (1) din această directivă, iar ulterior a dobândit cetățenia acestui stat membru, păstrând totodată și cetățenia sa de origine, și, după mai mulți ani, s-a căsătorit cu un resortisant al unui stat terț, cu care continuă să locuiască pe teritoriul statului membru respectiv, acest resortisant nu beneficiază de un drept de ședere derivat în statul membru în discuție în temeiul dispozițiilor directivei menționate. El poate însă să beneficieze de un asemenea drept de ședere în temeiul articolului 21 alineatul (1) TFUE, în condiții care nu trebuie să fie mai stricte decât cele prevăzute de Directiva 2004/38 pentru acordarea dreptului amintit unui resortisant al unui stat terț membru al familiei unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul de liberă circulație stabilindu-se într-un stat membru, altul decât cel al cărui resortisant este.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.