title: Cauza T-315/11: Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2012 — Fortress Participations/OAPI — FIG și Fortress Investment Group (FORTRESS) ( „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/17

         Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2012 — Fortress Participations/OAPI — FIG și Fortress Investment Group (FORTRESS)
   (Cauza T-315/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 200/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fortress Participations BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial L. J. van de Braak, avocat, B. Ladas, solicitor, și S. Malynicz, barrister, ulterior L. J. van de Braak, S. Malynicz, R. Black, solicitor, și V. Baxter, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente în fața Tribunalului: FIG LLC (New York, Statele Unite) și Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Gray și R. Mallinson, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 martie 2011 (cauza R 355/2009-2) privind o procedură de declarare a nulității între FIG LLC și Fortress Investment Group (UK), pe de o parte, și Fortress Participations BV, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de pârât. Intervenientele suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-447/10: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Curtea de Justiție ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizarea de servicii de mentenanță, dezvoltare și susținere cu privire la aplicațiile informatice — Respingerea ofertelor reclamantei și atribuirea contractelor unui alt ofertant — Criterii de selecție — Criterii de atribuire — Obligația de motivare — Răspundere extracontractuală” )

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/5

         Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Curtea de Justiție
   (Cauza T-447/10) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea de servicii de mentenanță, dezvoltare și susținere cu privire la aplicațiile informatice - Respingerea ofertelor reclamantei și atribuirea contractelor unui alt ofertant - Criterii de selecție - Criterii de atribuire - Obligația de motivare - Răspundere extracontractuală)
   2012/C 373/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: T. Lefèvre, agent)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei Curții de Justiție din 12 iulie 2010 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în procedura de cerere de ofertă CJ 7/09 pentru mentenanța, dezvoltarea și susținerea cu privire la aplicații informatice (JO 2009/S 217-312293), precum și a deciziei de atribuire a contractelor respective ofertanților reținuți și, pe de altă parte, o cerere de despăgubire.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 iulie 2010 de respingere a ofertelor prezentate de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE în cadrul procedurii de cerere de ofertă CJ 7/09 din 11 noiembrie 2009 pentru mentenanța, dezvoltarea și susținerea cu privire la aplicații informatice, și de atribuire a contractelor altor ofertanți

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Curtea de Justiție la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-497/13: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Boston Scientific Neuromodulation Corp./OAPI (PRECISION SPECTRA)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/62

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Boston Scientific Neuromodulation Corp./OAPI (PRECISION SPECTRA)
   (Cauza T-497/13)
   2013/C 344/114
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Boston Scientific Neuromodulation Corp. (Valencia, Statele Unite) (reprezentanți: P. Rath și W. Festl-Wietek, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 mai 2013 în cauza R 2099/2012-5;

               —

               declararea faptului că cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 009725912 este susceptibilă să fie admisă și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PRECISION SPECTRA” pentru produse și servicii din clasele 9 și 10 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 725 912.

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare a unei mărci comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 65 alineatul (2) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-75/11: Acțiune introdusă la 21 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/13

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-75/11)
   2011/C 130/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Kreuschitz și D. Roussanov, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neacordarea unei reduceri de prețuri la transporturile publice decât studenților cărora le sunt acordate alocații familiale în Austria, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolelor 18, 20 și 21 TFUE precum și ale articolului 24 din Directiva 2004/38/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cetățenii Uniunii au dreptul să circule în mod liber pe teritoriul statelor membre, cu rezerva limitărilor și a condițiilor prevăzute de tratate și de dispozițiile adoptate în aplicarea acestora. În cazul în care cetățeni ai Uniunii utilizează acest drept, ei trebuie, în principiu, să fie tratați în același mod ca resortisanții statului membru gazdă.
   Prin natura sa, faptul de a condiționa reducerea acordată studenților la prețul transporturilor de perceperea alocațiilor familiale în Austria defavorizează și mai mult resortisanții celorlalte state membre în raport cu resortisanții austrieci și încalcă astfel principiul egalității de tratament între cetățenii Uniunii și resortisanții naționali.
   Contrar opiniei guvernului austriac, reducerea prețurilor la transporturi nu constituie o prestație în natură care urmărește să compenseze obligațiile de întreținere familiale, având în vedere că, în mod vădit, numai studenții înscriși într-o instituție de învățământ superior pot pretinde la acest beneficiu.
   Nici diferența de tratament efectuată în raport cu studenții ai căror părinți nu au dreptul la alocații familiale în Austria nu intră în domeniul de aplicare al derogării prevăzute la articolul 24 alineatul (2) din Directiva 2004/38, în temeiul căreia statul membru gazdă poate, în anumite împrejurări, să refuze să acorde studenților resortisanți ai altor state membre ajutoare de întreținere pentru studii sub formă de burse de studii sau de împrumuturi.
   Orice derogare de la principiul egalității de tratament trebuie interpretată în mod restrictiv. Din acest motiv, reducerea acordată studenților la prețul transporturilor nu poate constitui un ajutor de întreținere pentru studii sub forma unei burse de studii sau a unui împrumut. În consecință, refuzul de a acorda o reducere studenților ai căror părinți nu primesc alocații familiale în Austria încalcă dreptul Uniunii.

      (1)  JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56.


title: Cauza T-406/11: Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Prosegur Compañía de Seguridad/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/40

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2011 — Prosegur Compañía de Seguridad/Comisia
   (Cauza T-406/11)
   2011/C 282/76
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro și M. Muñoz de Juan, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității și admiterea cererii de probă formulate;

               —

               declararea admisibilității și admiterea motivelor de anulare formulate în această cerere;

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1) din decizie în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS [Texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (Textul consolidat al Legii privind impozitul pe profit)] conține elemente de ajutor de stat;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) din decizie, în măsura în care declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS conține elemente de ajutor de stat atunci când se aplică achizițiilor de participații care presupun dobândirea controlului;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizie, în măsura în care pune în aplicare dispoziția de recuperare în ceea ce privește operațiunile efectuate anterior publicării în JOUE a deciziei finale care face obiectul acestei acțiuni;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) și, în al doilea rând, a articolului 4 din decizie în măsura în care se referă la operațiuni efectuate în Argentina, în Peru și în Columbia.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei C(2010) 9566 final a Comisiei din 12 ianuarie 2011 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine.
   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-399/11, Banco de Santander y Santusa Holding/Comisia.


title: Cauza T-616/13: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2015 – Aic/OAPI – ACV Manufacturing (Racorduri pentru schimbător de căldură) („Desen sau model comunitar – Procedură de nulitate – Desen sau model comunitar înregistrat care reprezintă un racord pentru schimbător de căldură – Motiv de nulitate – Lipsa vizibilității piesei unui produs complex – Articolul 4 alineatul (2) și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/27

      Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2015 – Aic/OAPI – ACV Manufacturing (Racorduri pentru schimbător de căldură)
      (Cauza T-616/13) (1)

      („Desen sau model comunitar - Procedură de nulitate - Desen sau model comunitar înregistrat care reprezintă un racord pentru schimbător de căldură - Motiv de nulitate - Lipsa vizibilității piesei unui produs complex - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2015/C 073/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Aic S.A. (Gdynia, Polonia) (reprezentant: J. Radłowski, consilier juridic)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 19 septembrie 2013 (cauza R 293/2012-3) privind o procedură de nulitate între ACV Manufacturing și Aic SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Aic SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-49/12: Ordonanța Tribunalului din 12 martie 2013 — Lafarge/Comisia

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/26

         Ordonanța Tribunalului din 12 martie 2013 — Lafarge/Comisia
   (Cauza T-49/12) (1)

   2013/C 141/49
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea extinsă a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-6/11 P: Recurs introdus la 5 ianuarie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 28 octombrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-9/09, Vicente Carbajosa și alții/Comisia

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/24

         Recurs introdus la 5 ianuarie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 28 octombrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-9/09, Vicente Carbajosa și alții/Comisia
   (cauza T-6/11 P)
   2011/C 72/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Celelalte părți în proces: Isabel Vicente Carbajosa (Bruxelles, Belgia), Niina Lehtinen (Bruxelles) și Myriam Menchen (Bruxelles)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 28 octombrie 2010 din cauza F-9/09, Vicente Carbajosa și alții/Comisia;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice pentru examinarea de către acesta a motivelor de anulare invocate de reclamante;

               —

               să dispună că cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a dreptului la apărare și a principiului securității juridice, întrucât TFP ar fi admis un motiv care nu a fost invocat în cauza respectivă, nici măcar din oficiu, dar care a fost invocat în cadrul unei alte cauze.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat, în subsidiar, pe încălcarea articolelor 1, 5 și 7 din Anexa III la Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a deciziilor de înființare a Oficiului European de Selecție a Personalului (EPSO), precum și pe încălcarea obligației de motivare întrucât TFP ar fi reținut în mod greșit că EPSO nu avea competența de a nu înscrie persoanele interesate pe lista candidaților invitați să depună o candidatură completă după etapa preselecției.


title: Cauza C-426/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Tele2 Telecommunication/Telekom-Control-Kommission (Comunicații electronice — Rețele și servicii — Cadru de reglementare comun — Articolele 4 și 16 din Directiva 2002/21/CE (Directivă cadru) — Cale de atac — Procedură administrativă de analiză a pieței)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Tele2 Telecommunication/Telekom-Control-Kommission
   (Cauza C-426/05) (1)

   (Comunicații electronice - Rețele și servicii - Cadru de reglementare comun - Articolele 4 și 16 din Directiva 2002/21/CE (Directivă cadru) - Cale de atac - Procedură administrativă de analiză a pieței)
   (2008/C 92/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Tele2 Telecommunication GmbH

      Pârâtă: Telekom-Control-Kommission
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolelor 4 alineatul (1) și 16 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195) — Procedură de analiză a pieței — Noțiunea de persoană „afectată” sau „căreia i s-a adus atingere” („betroffen”) — Legislație națională care nu recunoaște calitatea de parte în procedură („Parteistellung”) decât destinatarului deciziei de a impune, modifica sau elimina obligații de reglementare specifice, cu excluderea întreprinderilor concurente
   Dispozitivul

               1)

               Noțiunea de utilizator sau de întreprindere „afectat(ă)”, în înțelesul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru), precum și aceea de parte „căreia i s-a adus atingere” în înțelesul articolului 16 alineatul (3) din această directivă trebuie să fie interpretate în sensul că pot viza nu numai o întreprindere care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă, care face obiectul unei decizii adoptate de o autoritate națională de reglementare în cadrul unei proceduri de analiză a pieței vizate la articolul 16 din aceeași directivă și al cărei destinatar este, ci și pe utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei astfel de întreprinderi, care nu sunt ei înșiși destinatarii acestei decizii, dar ale căror drepturi sunt afectate în mod defavorabil de aceasta.

               2)

               O dispoziție de drept național care, în cadrul unei proceduri necontencioase de analiză a pieței, nu recunoaște calitatea de parte decât întreprinderilor care au (au avut) o putere semnificativă pe piața relevantă, pentru care sunt impuse, modificate sau retrase obligații de reglementare specifice, nu este, în principiu, contrară articolului 4 din Directiva 2002/21. Totuși, este de competența instanței de trimitere să verifice că dreptul procesual intern garantează apărarea drepturilor pe care le au, în temeiul ordinii juridice comunitare, utilizatorii și întreprinderile concurente ale unei întreprinderi care are (a avut) o putere semnificativă pe piața relevantă într un mod care nu este mai puțin favorabil decât cel aplicabil apărării drepturilor interne comparabile și care nu aduce atingere eficacității protecției juridice a acestor utilizatori și a acestor întreprinderi, care este garantată la articolul 4 din Directiva 2002/21.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauzele conexate C-203/15 și C-698/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Anglia și Țara Galilor) – Tele2 Sverige AB/Post-och telestyrelsen (C-203/15) Secretary of State for the Home Department/Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15) [Trimitere preliminară — Comunicații electronice — Prelucrarea datelor cu caracter personal — Confidențialitatea comunicațiilor electronice — Protecție — Directiva 2002/58/CE — Articolele 5, 6 și 9, precum și articolul 15 alineatul (1) — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 7, 8 și 11, precum și articolul 52 alineatul (1) — Legislaţie naţională — Furnizori de servicii de comunicații electronice — Obligație de păstrare generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare — Autorități naționale — Acces la date — Lipsa controlului prealabil de către o instanță sau o autoritate administrativă independentă — Compatibilitate cu dreptul Uniunii]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/11

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Anglia și Țara Galilor) – Tele2 Sverige AB/Post-och telestyrelsen (C-203/15) Secretary of State for the Home Department/Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)
   (Cauzele conexate C-203/15 și C-698/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Comunicații electronice - Prelucrarea datelor cu caracter personal - Confidențialitatea comunicațiilor electronice - Protecție - Directiva 2002/58/CE - Articolele 5, 6 și 9, precum și articolul 15 alineatul (1) - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 7, 8 și 11, precum și articolul 52 alineatul (1) - Legislaţie naţională - Furnizori de servicii de comunicații electronice - Obligație de păstrare generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare - Autorități naționale - Acces la date - Lipsa controlului prealabil de către o instanță sau o autoritate administrativă independentă - Compatibilitate cu dreptul Uniunii])
   (2017/C 053/13)
   Limba de procedură: suedeza și engleza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)

      Pârâți: Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

      cu participarea: Open Rights Group, Privacy International, The Law Society of England and Wales

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, lecturat în lumina articolelor 7 și 8, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede, în scopul combaterii infracționalității, o păstrare generalizată și nediferențiată a ansamblului datelor de transfer și al datelor de localizare ale tuturor abonaților și utilizatorilor înregistrați în ceea ce privește toate mijloacele de comunicare electronică.

               2)

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE, lecturat în lumina articolelor 7 și 8, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care guvernează protecția și securitatea datelor de transfer și a datelor de localizare, în special accesul autorităților naționale competente la datele păstrate, fără a limita acest acces, în cadrul combaterii infracționalității, numai la combaterea infracționalității grave, fără a supune respectivul acces unui control prealabil din partea unei instanțe sau a unei autorități administrative independente, și fără a impune ca datele în cauză să fie păstrate pe teritoriul Uniunii.

               3)

               A doua întrebare adresată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [Curtea de Apel (Anglia și Țara Galilor) (Secția civilă), Regatul Unit] este inadmisibilă.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015,

      JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza T-246/10: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Industrias Francisco Ivars/OAPI — Motive (Reductor mecanic de viteză) [ Desen sau model industrial comunitar — Procedură de nulitate — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un reductor mecanic de viteză — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de nulitate — Lipas caracterului individual — Lipsa unei impresii globale diferite — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 ]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/19

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2011 — Industrias Francisco Ivars/OAPI — Motive (Reductor mecanic de viteză)
   (Cauza T-246/10) (1)

   (Desen sau model industrial comunitar - Procedură de nulitate - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un reductor mecanic de viteză - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Lipas caracterului individual - Lipsa unei impresii globale diferite - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2011/C 340/37
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Industrias Francisco Ivars, SL (Xeraco, Spania) (reprezentanți: E. Caballero Oliver și A. Sanz-Bermell y Martínez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Motive Srl (Montirone, Italia) (reprezentanți: I. Valdelomar și J. Mora Granell, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 16 martie 2010 (cauza R 1337/2008-3), privind o procedură de declarare a nulității între Motive Srl și Industrias Francisco Ivars, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Industrias Francisco Ivars, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010


title: Cauza F-40/11: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/34

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-40/11)
   2011/C 186/63
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se stabilesc prestațiile la care are dreptul reclamantul din cauza invalidității permanente parțiale de care suferă.

      Concluziile reclamantului

               —

                  Quatenus opus est, anularea proiectului de decizie datat 2 iunie 2010, întocmit de pârâtă și privind garanțiile recunoscute în favoarea reclamantului în temeiul articolului 73 din statut în legătură cu un accident al cărui victimă a fost acesta din urmă la data de 17 iunie 2005, anulare solicitată doar cu privire la acea parte din proiectul de decizie în care se stabilește că reclamantului ar trebui să i se plătească, cum de fapt s-a și întâmplat, suma de 10 682,29 euro;

               —

               anularea deciziei în care s-a transformat proiectul de decizie din 2 iunie 2010, la expirarea termenului legal de notificare a proiectului către reclamant fără ca acesta din urmă să fi solicitat consultarea de către comisia medicală, anulare solicitată doar cu privire la acea parte din decizia în litigiu în care se stabilește că reclamantului ar trebui să i se plătească, cum de fapt s-a și întâmplat, suma de 10 682,29 euro;

               —

                  quatenus oportet, anularea actului de respingere a reclamației, datat 26 august 2010;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata fără întârziere către reclamant a diferenței pozitive dintre suma care i-ar fi trebuit acordată, în temeiul articolului 73 din statut, în legătură cu accidentul, și suma de 10 682,29 euro deja acordată, împreună cu dobânzile aferente diferenței menționate, la rata anuală de 10 % cu capitalizare anuală cu începere de la 24 august 2010;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-30/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 decembrie 2015 – Diamantopoulos/SEAE

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/102

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 decembrie 2015 – Diamantopoulos/SEAE
   (Cauza F-30/15) (1)

   (2016/C 048/119)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 146, 4.5.2015, p. 50.


title: Cauza T-492/14: Ordonanța Tribunalului din 5 ianuarie 2015 – La Perla/OAPI – Alva Management (LA PERLA) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/26

         Ordonanța Tribunalului din 5 ianuarie 2015 – La Perla/OAPI – Alva Management (LA PERLA)
   (Cauza T-492/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 089/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: La Perla sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Siciarek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Alva Management GmbH (Icking, Germania) (reprezentant: B. Hanika, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 aprilie 2014 în cauza R 626/2013-4 privind o procedură de opoziție între Alva Management GmbH și La Perla sp. z o.o.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza T-18/13: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2013 — Łaszkiewicz/OAPI — CABLES Y ESLINGAS (PROTEKT)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/28

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2013 — Łaszkiewicz/OAPI — CABLES Y ESLINGAS (PROTEKT)
   (Cauza T-18/13)
   2013/C 108/73
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamant: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Polonia) [reprezentant: J. Gwiazdowska, avocat (radca prawny)]

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: CABLES Y ESLINGAS, S.A. (Cerdanyola del Valles, Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 24 octombrie 2012 în cauza R 701/2011-4;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive — în măsura în care stadiul procedurii permite acest lucru — și admiterea, prin urmare, a cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. nr. 8478331;

               —

               cu titlu subsidiar — în măsura în care stadiul procedurii permite acest lucru — trimiterea cauzei spre rejudecare în conformitate cu criteriile obligatorii stabilite de Curtea de Justiție;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în procedura desfășurată în fața camerei de recurs și în fața diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne;

               —

               strângerea probelor menționate în cererea introductivă;

               —

               desfășurarea procedurii în formă scrisă și utilizând polona ca limbă de procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „protekt” pentru produse din clasele 6, 7, 9, 22 și 25 — cererea de înregistrare nr. 008478331

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: CABLES Y ESLINGAS, S.A.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală PROTEK, înregistrată în Spania pentru produse din clasele 6 și 9

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiului legalității, printre altele, încălcarea articolului 3 alineatul (1) literele (a)-(d) din Directiva 2008/95;

               —

               încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009, precum și a normelor 50 și 52 din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza T-730/15 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2015 de DI împotriva Ordonanței din 15 octombrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-113/13, DI/EASO

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/46

         Recurs introdus la 18 decembrie 2015 de DI împotriva Ordonanței din 15 octombrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-113/13, DI/EASO
   (Cauza T-730/15 P)
   (2016/C 098/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: DI (Bucureşti, România) (reprezentanţi: I. Vlaic şi G. Iliescu, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: European Asylum Support Office (EASO)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 15 octombrie 2015 în cauza F-113/13;

               —

               admiterea recursului;

               —

               anularea deciziei EASO de concediere a recurentului și, în consecință, obligarea EASO la anularea tuturor efectelor juridice ale deciziei menționate și la repunerea în situația anterioară;

               —

               obligarea EASO la plata către recurent a sumei de 90 000 de euro, cu titlu de prejudiciu material, și a sumei de 500 000 de euro, cu titlu de prejudiciu moral, și

               —

               obligarea EASO la plata tuturor cheltuielilor efectuate de recurent în legătură cu reprezentarea legală în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-113/13 și în legătura cu prezentul recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că cererea recurentului era admisibilă și întemeiată, întrucât motivele și faptele menționate în reclamația transmisă în cursul procedurii administrative concordă cu cele prezentate în detaliu Tribunalului Funcției Publice.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului accesului la un proces echitabil și pe lipsa unei analize imparțiale în faza precontencioasă. Reclamația recurentului formulată în cursul procedurii administrative a fost respinsă de aceeași persoană care a decis inițial concedierea acestuia.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea egalității de tratament de către Tribunalul Funcției Publice.


title: Cauza C-83/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 22 februarie 2011 — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Regatul Unit) la 22 februarie 2011 — Secretary of State for the Home Department/Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman
   (Cauza C-83/11)
   2011/C 145/12
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Părțile din acțiunea principală

      Apelant: Secretary of State for the Home Department

      Intimați: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE (1) impune unui stat membru să adopte o dispoziție legislativă care să faciliteze intrarea și/sau șederea în statul membru pentru categoria altor membri de familie care nu sunt resortisanți ai Uniunii Europene și care pot îndeplini cerințele prevăzute la articolul 10 alineatul (2)?

               2.

               Acest alt membru de familie menționat la întrebarea 1 poate să invoce aplicabilitatea directă a articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE în ipoteza în care nu poate să respecte cerințele impuse de normele naționale?

               3.

               Categoria altor membri de familie prevăzută la articolul 3 alineatul (2) și la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE este limitată la persoanele care au locuit în aceeași țară ca și resortisantul Uniunii și soțul ori soția acestuia înainte ca resortisantul Uniunii să sosească în statul gazdă?

               4.

               Dependența la care se face referire în cadrul articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE și pe care se întemeiază alt membru de familie pentru a-și asigura intrarea în statul gazdă trebuie să fie o dependență care a existat cu puțin timp înainte ca cetățeanul Uniunii să se mute în statul gazdă?

               5.

               Un stat membru poate să impună cerințe specifice cu privire la caracterul sau la durata dependenței unui astfel de alt membru de familie, dependență la care se face referire în cadrul articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE, astfel încât să evite ca o astfel de dependență, care este falsă sau care nu este necesară, să permită unei persoane care nu este resortisant să fie admisă sau să continue să locuiască pe teritoriul statului respectiv?

               6.

               Dependența pe care se întemeiază alt membru de familie pentru a fi admis pe teritoriul statului membru trebuie să continue o perioadă sau în mod nedefinit în statul gazdă pentru a fi eliberat sau reînnoit un permis de ședere potrivit articolului 10 din Directiva 2004/38/CE și, în cazul unui răspuns afirmativ, această dependență ar trebui dovedită?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza F-41/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2010 — Jacobs/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Numire — Candidați înscriși pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut — Încadrare în grad în temeiul noilor norme mai puțin favorabile — Articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/59

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2010 — Jacobs/Comisia
   (Cauza F-41/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Candidați înscriși pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut - Încadrare în grad în temeiul noilor norme mai puțin favorabile - Articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut)
   2010/C 328/93
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Kurt Jacobs (Brugge, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Krämer și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei privind încadrarea reclamantului, care era înscris pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut, în temeiul dispozițiilor mai puțin favorabile ale acestuia [articolul 12 din anexa XIII la statut, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 de modificare a Statutului funcționarilor] și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005, p. 26 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene sub numărul T-220/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauzele conexate F-72/12 și F-10/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 — Roulet/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Articolul 66 din statut — Fost agent temporar cu gradul AD 12 — Recrutare în calitate de funcționar cu gradul AD 6 — Plata remunerației echivalente unui funcționar cu gradul AD 12 — Eroare vădită — Restituirea plății nedatorate potrivit articolului 85 din statut)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/33

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 — Roulet/Comisia
      (Cauzele conexate F-72/12 și F-10/13) (1)

      (Funcție publică - Remunerație - Articolul 66 din statut - Fost agent temporar cu gradul AD 12 - Recrutare în calitate de funcționar cu gradul AD 6 - Plata remunerației echivalente unui funcționar cu gradul AD 12 - Eroare vădită - Restituirea plății nedatorate potrivit articolului 85 din statut)
      (2014/C 71/63)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Josiane Roulet (Ottignies, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și D. Martin, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cererea de anulare a deciziei de respingere a cererii de despăgubire formulate de reclamantă în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut, ca urmare a erorilor săvârșite la stabilirea drepturilor sale cu ocazia intrării în funcție și a întârzierii acumulate în corectarea acestor erori. Pe de altă parte, cererea de anulare a deciziei Comisiei având ca obiect restituirea unei sume din remunerația reclamantei, fost agent temporar cu gradul A4 (AD12), ulterior funcționar cu gradul AD6, în temeiul articolului 85 din statut

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunile în cauzele conexate F-72/12 și F-10/13.

                  2.

                  Doamna Roulet suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 258, 25.8.2012, p. 29; JO C 108, 13.4.2013, p. 39.


title: Cauza T-8/14: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – Mogyi/OAPI (Just crunch it...) ( „Marcă comunitară — Revocare a deciziei camerei de recurs — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/63

         Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – Mogyi/OAPI (Just crunch it...)
   (Cauza T-8/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Revocare a deciziei camerei de recurs - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 315/105
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Mogyi Kft (Csávoly, Ungaria) (reprezentant: Zs. J. Klauber, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Sipos și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 septembrie 2013 (cauza R 1921/2012-1), privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Just crunch it...

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Pârâtul suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza C-107/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad — Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 4 martie 2013 — „FIRIN” OOD/Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Veliko Tarnovo

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad — Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 4 martie 2013 — „FIRIN” OOD/Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Veliko Tarnovo
   (Cauza C-107/13)
   2013/C 129/19
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„FIRIN” OOD

      Pârâtă: Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Veliko Tarnovo

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazuri precum cel din procedura principală, în care s-a efectuat imediat și efectiv deducerea TVA-ului aferent unui avans plătit pentru o livrare de bunuri impozabilă viitoare și clar determinată, normele prevăzute la articolul 168 litera (a) coroborat cu articolul 65, cu articolul 90 alineatul (1) și cu articolul 185 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în mod coerent în sensul că, având în vedere neexecutarea din motive obiective și/sau subiective a prestației principale, conform condițiilor de livrare, trebuie să se refuze dreptul de deducere a TVA-ului achitat în amonte la momentul exercitării sale?

               2.

               Din această coroborare și luând în considerare principiul neutralității TVA-ului, rezultă că în această situație este (respectiv nu este) relevantă posibilitatea obiectivă a furnizorului de a rectifica în modul prevăzut de legislația națională TVA-ul facturat și/sau baza de impozitare din factură și care ar fi efectul unei astfel de rectificări asupra refuzului inițial al deducerii TVA-ului achitat în amonte?

               3.

               Dispozițiile articolului 205 coroborat cu articolul 168 litera (a) și cu articolul 193, ținând seama chiar și de considerentul (44) al Directivei 2006/112, trebuie interpretate în sensul că statele membre au dreptul să refuze destinatarului unei livrări deducerea TVA-ului achitat în amonte prin aplicarea exclusivă a unor criterii adoptate de statele membre printr-o legislație națională, în temeiul cărora se impune unei alte persoane decât persoana impozabilă o datorie fiscală, dacă în acest caz rezultatul fiscal final ar fi diferit de rezultatul final obținut în situația respectării stricte a normelor impuse de statul membru?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, o legislație națională, precum cea în discuție în litigiul principal, este admisibilă în cazul aplicării articolului 205 din Directiva 2006/112 și este compatibilă cu principiile efectivității și proporționalității dacă introduce o răspundere solidară pentru plata TVA-ului, bazându-se pe prezumții ale căror condiții de punere în aplicare nu sunt fapte obiective care pot fi stabilite în mod direct, ci instituții de drept civil, litigiile cu privire la acestea fiind soluționate în mod definitiv prin alte modalități procedurale?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-410/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Barcelona — Spania) — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo/Iberia Líneas Aéreas de España SA [Transporturi aeriene — Convenția de la Montréal — Articolul 22 alineatul (2) — Răspunderea transportatorilor cu privire la bagaje — Limitele în caz de distrugere, de pierdere, de deteriorare sau de întârziere a bagajelor — Bagaj comun mai multor pasageri — Înregistrare doar de unul dintre aceștia]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Barcelona — Spania) — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo/Iberia Líneas Aéreas de España SA
   (Cauza C-410/11) (1)

   (Transporturi aeriene - Convenția de la Montréal - Articolul 22 alineatul (2) - Răspunderea transportatorilor cu privire la bagaje - Limitele în caz de distrugere, de pierdere, de deteriorare sau de întârziere a bagajelor - Bagaj comun mai multor pasageri - Înregistrare doar de unul dintre aceștia)
   2013/C 26/21
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo

      Pârâtă: Iberia Líneas Aéreas de España SA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Audiencia Provincial de Barcelona — Interpretarea articolului 3 alineatul (3) și a articolului 22 alineatul (2) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (Decizia 2001/539/CE a Consiliului, JO L 194, p. 38, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 112) — Răspunderea transportatorilor aerieni în ceea ce privește transportul aerian de pasageri și bagajele — Limitele răspunderii în caz de distrugere, pierdere, deteriorare sau întârziere a bagajelor

      Dispozitivul

   Articolul 22 alineatul (2) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montréal la 28 mai 1999, semnată de Comunitatea Europeană la 9 decembrie 1999 și aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001, coroborat cu articolul 3 alineatul (3) din convenția menționată trebuie interpretat în sensul că dreptul la compensație și limita răspunderii transportatorului în cazul pierderii bagajelor sunt de asemenea aplicabile pasagerului care solicită această compensație pentru pierderea unui bagaj înregistrat pe numele altui pasager, în măsura în care acest bagaj pierdut conținea efectiv obiectele primului pasager.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza T-346/12: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Ungaria/Comisia [„Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Sectorul fructelor și legumelor — Ajutor financiar național acordat organizațiilor de producători — Decizie de punere în aplicare a Comisiei privind rambursarea de către Uniune a ajutorului financiar național acordat de Ungaria organizațiilor sale de producători — Articolul 103e din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Articolul 97 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/26

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-346/12) (1)

   ([„Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Sectorul fructelor și legumelor - Ajutor financiar național acordat organizațiilor de producători - Decizie de punere în aplicare a Comisiei privind rambursarea de către Uniune a ajutorului financiar național acordat de Ungaria organizațiilor sale de producători - Articolul 103e din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Articolul 97 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007”])
   (2015/C 363/33)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: inițial M. Fehér și K. Szíjjártó, ulterior M. Fehér, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Béres, N. Donnelly și B. Schima, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei C(2012) 3324 final a Comisiei din 25 mai 2012 privind ajutorul financiar național acordat organizațiilor de producători.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza T-135/07: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Italia/Comisia ( „Sănătate animală — Gripă aviară — Piața italiană a cărnii de pasăre — Cerere a autorităților italiene de adoptare a unor măsuri excepționale de sprijinire a pieței — Decizie de respingere a Comisiei” )

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/7

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2012 — Italia/Comisia
   (Cauza T-135/07) (1)

   (Sănătate animală - Gripă aviară - Piața italiană a cărnii de pasăre - Cerere a autorităților italiene de adoptare a unor măsuri excepționale de sprijinire a pieței - Decizie de respingere a Comisiei)
   2012/C 58/10
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: A. Aiello, G. Palmieri, avvocati dello Stato, asistați de M. Moretto, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: C. Cattabriga, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 7 februarie 2007, prin care se respinge solicitarea Republicii Italiene de a adopta măsuri excepționale de sprijinire a pieței italiene în sectorul cărnii de pasăre, în baza articolului 14 din Regulamentul (CEE) nr. 2777/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de pasăre (JO L 282, p. 77, Ediție specială 3/vol.02, p. 103).

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Comisiei din 7 februarie 2007, prin care se respinge solicitarea Republicii Italiene de a adopta măsuri excepționale de sprijinire a pieței italiene în sectorul cărnii de pasăre, în baza articolului 14 din Regulamentul (CEE) nr. 2777/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de pasăre.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-75/15: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2016 – Rod Leichtmetallräder GmbH/OAPI – Rodi TR (ROD) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă ROD — Mărcile naționale figurative anterioare RODI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Procedură de opoziție anterioară — Norma 39 alineatul (3)din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/16

         Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2016 – Rod Leichtmetallräder GmbH/OAPI – Rodi TR (ROD)
   (Cauza T-75/15) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă ROD - Mărcile naționale figurative anterioare RODI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Procedură de opoziție anterioară - Norma 39 alineatul (3)din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2016/C 090/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Rod Leichtmetallräder GmbH (Weiden in der Oberpfalz, Germania) (reprezentanți: J. Hellenbrand și J. Biener, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Rodi TR, SL (Lérida, Spania)

      Obiectul

   Acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 17 decembrie 2014 (cauza R 281/2014-5), privind o procedură de declarare a nulității între Rodi TR, SL și Rod Leichtmetallräder GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Rod Leichtmetallräder GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-229/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 25 aprilie 2016 – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P./João Carlos Lombo Silva Cordeiro

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 25 aprilie 2016 – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P./João Carlos Lombo Silva Cordeiro
   (Cauza C-229/16)
   (2016/C 287/17)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P.

      Intimat: João Carlos Lombo Silva Cordeiro

      Întrebările preliminare

               A)

               Directiva 2000/35/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 [privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale], în lumina considerentului (13) al acesteia, este aplicabilă în ceea ce privește sistemul de plată a coparticipării statului la prețul medicamentelor eliberate beneficiarilor Serviciului Național de Sănătate, stabilit prin Decretul-lege nr. 242-B/2006 și reglementat prin Ordinul 3-B/2007?

               B)

               În cazul în care directiva respectivă este aplicabilă, din cuprinsul articolelor 5 și 6 din Decretul-lege nr. 242-B/2006 se poate deduce existența unui contract de adeziune care se poate încadra în dispozițiile articolului 3 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată, având în vedere posibilitatea de a adera la contractul respectiv sau de a se disocia de acesta după cum medicamentele sunt sau nu sunt eliberate?

               C)

               Articolul 8 din Decretul-lege nr. 242-B/2006 și articolele 8 și 10 din Ordinul 3-B/2007 sunt conforme cu [articolul 3 alineatul (1) [litera (b)] punctul (i)] din Directiva […] 2000/35?

               D)

               Articolul 10 din Ordinul 3-B/2007 din 2 ianuarie 2007, în măsura în care stabilește ca termen de plată ziua a zecea a lunii următoare celei în care s-a primit factura, poate fi considerat inclus în articolul 3 alineatul (2) din directiva menționată?

      (1)  Directiva 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale (JO L 200, p. 35, Ediție specială 17 vol. 1, p. 226).


title: Cauza C-141/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spania) la 21 martie 2017 – José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spania) la 21 martie 2017 – José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-141/17)
   (2017/C 195/16)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Apelant: José Luis Cabana Carballo

      Intimați: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 53 alineatul (3) literele (a) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1) trebuie interpretat drept una dintre dispozițiile contrare la care face referire articolul 5 din acesta și, prin urmare, este aplicabil în locul articolului 5 alineatul (b)?

               2)

               În sensul articolului 53 alineatul (3) literele (a) și (d) din regulamentul respectiv, trebuie să se considere că reglementarea spaniolă privind suplimentul de 20 % la pensia de incapacitate permanentă totală de a practica profesia obișnuită reprezintă o normă care prevede luarea în considerare a prestațiilor sau a veniturilor dobândite din străinătate?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, trebuie considerată contrară reglementării comunitare respective practica administrativă și judiciară spaniolă constând în a suspenda plata suplimentului de 20 % la pensia de incapacitate permanentă totală de a practica profesia obișnuită atunci când beneficiarul primește o pensie pentru limită de vârstă de la alt stat membru?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, trebuie considerat incompatibil cu articolul 53 alineatul (3) literele (a) și (d) din regulamentul menționat faptul că suplimentul de 20 % la pensia de incapacitate permanentă totală de a practica profesia obișnuită se suspendă, de asemenea, în ceea ce privește suma care depășește valoarea pensiei acordate de celălalt stat membru?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, rectificare în JO 2004, L 200, p. 1).


               25.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 324/11

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2012 de Risdal Touring AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-4/12)
   2012/C 324/09
   La data de 2 iunie 2012, Risdal Touring AS, reprezentată de Jon Midthjell, avocat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere, la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               anularea deciziei atacate; și

               2.

               suportarea costurilor de judecată de către pârât și orice intervenienți.

      Situația în fapt și în drept și motivele invocate:

               —

               Reclamantul este o societate privată, înregistrată în Norvegia. Societatea este activă pe piața autocarelor turistice în Norvegia și în câteva state membre ale UE.

               —

               Reclamantul cere anularea deciziei Autorității AELS de Supraveghere, astfel cum a fost notificată la 5 aprilie 2012 și notificată ulterior la 4 mai 2012, prin care s-a refuzat accesul public la textul complet al conținutului cauzei nr. 70506.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a încălcat articolul 2 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din normele privind accesul la documente prin faptul că a refuzat să acorde acces la textul complet al conținutului în cauza nr. 70506 a Autorității AELS de Supraveghere;

                           —

                           a încălcat articolul 2 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din normele privind accesul la documente în măsura în care decizia atacată a refuzat să divulge întrebările factuale pe care Autoritatea AELS de Supraveghere le-a adresat guvernului norvegian, orașului Oslo și beneficiarului ajutorului posibil ilegal pentru a stabili dacă era necesară inițierea unei proceduri oficiale de investigare în urma plângerii având ca obiect ajutorul de stat pe care pârâtul a primit-o la 8 septembrie 2011;

                           —

                           a încălcat articolul 2 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din normele privind accesul la documente în măsura în care decizia atacată a refuzat să divulge răspunsurile factuale pe care Autoritatea AELS de Supraveghere le-a primit din partea orașului Oslo și a beneficiarului ajutorului posibil ilegal pentru a stabili dacă era necesară inițierea unei proceduri oficiale de investigare în urma plângerii având ca obiect ajutorul de stat pe care pârâtul a primit-o la 8 septembrie 2011; și

                           —

                           a încălcat articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție în măsura în care decizia atacată nu a fost motivată.


title: Cauza F-105/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 aprilie 2011 Scheefer/Parlamentul European (Funcție publică — Agent temporar — Prelungirea unui contract pe perioadă determinată — Recalificare a unui contract pe perioadă determinată drept contract pe perioadă nedeterminată — Articolul 8 primul paragraf din RAA)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/51

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 aprilie 2011
   Scheefer/Parlamentul European
   (Cauza F-105/09) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Prelungirea unui contract pe perioadă determinată - Recalificare a unui contract pe perioadă determinată drept contract pe perioadă nedeterminată - Articolul 8 primul paragraf din RAA)
   2011/C 252/110
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Séverine Scheefer (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: R. Adam și P. Ketter, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial R. Ignătescu și L. Chrétien, ulterior R. Ignătescu și S. Alves, agenți)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect anularea deciziilor pârâtei prin care s-a refuzat recalificarea contractului de agent temporar al reclamantei drept contract de muncă pe durată nedeterminată în conformitate cu articolul 8 primul paragraf din RAA, precum și repararea prejudiciului suferit de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia cuprinsă în scrisoarea din 12 februarie 2009 prin care secretarul general al Parlamentului European a informat-o pe doamna Scheefer, pe de o parte, că nu a fost găsită nicio soluție acceptabilă din punct de vedere juridic care să îi permită să își continue activitatea în cadrul cabinetului medical din Luxemburg (Luxemburg) și, pe de altă parte, că contractul său de agent temporar urma să își înceteze efectele la 31 martie 2009.

               2.

               Obligă Parlamentul European să plătească doamnei Scheefer diferența dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul acestuia și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizației de șomaj sau al oricărei alte indemnizații compensatorii primite efectiv de reclamantă începând cu data de 1 aprilie 2009 în locul remunerației pe care o primea în calitate de agent temporar.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Parlamentul European suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de doamna Scheefer.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010, p. 52.


title: Cauza C-14/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 5 de San Javier (Spania) la 14 ianuarie 2008 — Roda Golf & Beach Resort, S.L.

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier (Spania) la 14 ianuarie 2008 — Roda Golf & Beach Resort, S.L.
   (Cauza C-14/08)
   (2008/C 92/21)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de San Javier
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Roda Golf & Beach Resort, S.L.
   Întrebările preliminare

               1)

               Comunicarea documentelor exclusiv extrajudiciare și între persoane private cu utilizarea mijloacelor materiale și de personal ale instanțelor din cadrul Uniunii Europene și a normelor europene fără inițierea unei proceduri jurisdicționale intră în sfera de aplicare a Regulamentului nr. 1348/2000 (1) al Consiliului? Sau, în cazul unui răspuns negativ la prima întrebare,

               2)

               Regulamentul nr. 1348/2000 își găsește aplicabilitatea numai în cadrul cooperării judiciare între state membre și în cadrul unei proceduri judiciare în curs [articolul 61 litera (c) CE, articolul 67 alineatul (1) CE și articolul 65 CE și considerentul (6) din Regulamentul nr. 1348/2000]?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind notificarea și comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă și comercială (JO L 160, p. 37, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 161).


title: Cauza C-255/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Roma (Italia) la 23 martie 2010 — Procedură penală împotriva lui Alessandro Sacchi

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Roma (Italia) la 23 martie 2010 — Procedură penală împotriva lui Alessandro Sacchi
   (Cauza C-255/10)
   ()
   2010/C 209/38
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Roma

      Partea din acțiunea principală

   Alessandro Sacchi

      Întrebarea preliminară

   Care este interpretarea care trebuie dată articolelor 43 CE și 49 CE privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor în sectorul pariurilor privind evenimentele sportive, inclusiv din perspectiva principiului protecției juridice efective, pentru a se determina dacă prevederile citate din tratat permit sau nu permit ca o reglementare națională să instituie un regim de monopol în favoarea statului și un sistem de concesiuni și de autorizații care, în cadrul unui anumit număr de concesiuni, prevede: (a) existența unei tendințe generale de protecție a titularilor concesiunilor acordate într-o perioadă anterioară pe baza unei proceduri care a exclus în mod nelegitim o parte dintre operatori; (b) prezența unor prevederi care să garanteze menținerea de fapt a pozițiilor comerciale dobândite la finalizarea unei proceduri care a exclus în mod nelegitim o parte dintre operatori (de exemplu interzicerea pentru noii concesionari de a-și instala ghișeele la o distanță mai mică decât o anumită distanță față de cele deja existente); (c) stabilirea unor ipoteze de decădere din dreptul de concesiune și de plată a unor garanții de valoare ridicată, printre care ipoteza în care concesionarul desfășoară direct sau indirect o activitate transfrontalieră de jocuri asimilabilă celei care face obiectul concesiunii?


title: Cauza F-20/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 septembrie 2015 – Barnett/CESE (Funcție publică — Pensie — Pensie pentru limită de vârstă — Pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie — DGA ale articolului 9 alineatul (2) din Anexa VIII la statut — Excepție de nelegalitate a DGA — Interesul serviciului — Definiție — Inexistență — Durata activității profesionale a solicitantului — Luarea în considerare a întregii cariere profesionale, atât în cadrul, cât și în afara instituțiilor Uniunii — Marja de apreciere a instituției — Legalitate)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 septembrie 2015 – Barnett/CESE
   (Cauza F-20/14) (1)

   ((Funcție publică - Pensie - Pensie pentru limită de vârstă - Pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie - DGA ale articolului 9 alineatul (2) din Anexa VIII la statut - Excepție de nelegalitate a DGA - Interesul serviciului - Definiție - Inexistență - Durata activității profesionale a solicitantului - Luarea în considerare a întregii cariere profesionale, atât în cadrul, cât și în afara instituțiilor Uniunii - Marja de apreciere a instituției - Legalitate))
   (2015/C 363/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Inge Barnett (Roskilde, Danemarca) (reprezentanți: inițial N. Nikolajsen, avocat, ulterior S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, L. Camarena Januzec și K. Gambino, agenți, M. Troncoso Ferrer și F.-M. Hislaire, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei CESE de respingere a cererii reclamantei de a beneficia de pensionare anticipată fără reducerea drepturilor de pensie, în conformitate cu articolul 9 alineatul (2) din anexa VIII la statut

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comitetului Economic și Social European din 11 iulie 2013 de stabilire a listei beneficiarilor, pentru anul 2013, a măsurii prevăzute la articolul 9 alineatul (2) din Anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, în ceea ce privește refuzul de a acorda doamnei Barnett beneficiul măsurii menționate.

               2)

               Comitetul Economic și Social European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de doamna Barnett.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014, p. 55.


title: Cauza T-381/11: Acțiune introdusă la 21 iulie 2011 — Eurofer/Comisia

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/56

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2011 — Eurofer/Comisia
   (Cauza T-381/11)
   2011/C 269/123
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Altenschmidt și C. Dittrich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [C(2011) 2772, JO L 130, p. 1],

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1). Aceasta solicită anularea deciziei în totalitate.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 10a din Directiva 2003/87/CE (2) în cazul produsului de referință pentru metal lichid

         Reclamanta invocă nelegalitatea condițiilor privind produsul de referință care figurează în anexa I la decizia atacată.
   Reclamanta susține că stabilirea produsului de referință pentru metal lichid încalcă articolul 10a din Directiva 2003/87 întrucât Comisia nu a luat în considerare conținutul complet de carbon al gazelor reziduale care se degajă în timpul producției de fier și de oțel incluzând utilizarea acestora la producția de energie electrică, ci a aplicat deduceri în valoare de aproximativ 25 %. Din modul de redactare a articolului 10a alineatul (1) al treilea paragraf a doua teză din Directiva 2003/87, din economia generală, precum și din finalitatea și din interpretarea istorică a acesteia rezultă că Comisia nu ar fi abilitată să facă astfel de deduceri.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE

         Reclamanta susține de asemenea că Comisia nu a motivat în mod suficient decizia. În opinia acesteia, motivarea privind stabilirea produsului de referință este insuficientă. În egală măsură, nici rezervele exprimate de Comisie cu privire la eventuale denaturări ale concurenței nu sunt motivate în mod corespunzător, ceea ce constituie o încălcare a articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

         Decizia atacată încalcă de asemenea principiul proporționalității în ceea ce privește stabilirea produsului de referință pentru metal lichid.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament

         În plus, reclamanta invocă o încălcare a principiului egalității de tratament.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe necesitatea anulării deciziei în totalitate

         Reclamanta consideră că decizia ar trebui să fie anulată totalitate întrucât anularea în parte a deciziei, limitată exclusiv la produsul de referință pentru metal lichid, ar determina în mod automat aplicarea unei abordări alternative în privința alocării de cote cu titlu gratuit în temeiul dispozițiilor articolului 10 alineatul (2) litera (b) coroborat cu articolul 3 litera (c) din decizia atacată. Acest lucru ar genera pentru reclamantă un rezultat și mai dezavantajos decât în situația în care s-ar aplica valorile de referință eronate ale Comisiei pentru metal lichid.

      (1)  JO L 130, p. 1.

      (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza F-66/14: Acțiune introdusă la 15 iulie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/32

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-66/14)
   2014/C 361/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Funcție publică – Cerere de declarare a faptului că articolul 9 din Dispozițiile generale de aplicare (DGA) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011 este nelegal și inaplicabil și de anulare a deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii care aplică noile DGA

      Concluziile reclamantului

               —

               declararea faptului că articolul 9 din Dispozițiile generale de aplicare (DGA) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut est nelegal și, prin urmare, inaplicabil;

               —

               anularea Deciziei din 4 octombrie 2013 de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite de reclamant înainte de intrarea sa în serviciu, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-276/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Everything Everywhere Limited (fostă T-Mobile UK Limited)/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs [A șasea directivă TVA — Scutire — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctele 1 și 3 — Negocierea de credite — Operațiuni privind plățile și viramentele — Existența a două prestări de servicii distincte sau a unei prestații unice — Cheltuieli suplimentare facturate cu ocazia utilizării anumitor moduri de plată pentru servicii de telefonie mobilă]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Everything Everywhere Limited (fostă T-Mobile UK Limited)/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-276/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Scutire - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctele 1 și 3 - Negocierea de credite - Operațiuni privind plățile și viramentele - Existența a două prestări de servicii distincte sau a unei prestații unice - Cheltuieli suplimentare facturate cu ocazia utilizării anumitor moduri de plată pentru servicii de telefonie mobilă)
   2011/C 30/09
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Everything Everywhere Limited (fostă T-Mobile UK Limited)

      Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice, Chancery Division — Interpretarea articolului 13 punctul B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p.1) — Scutiri — Domeniu de aplicare — Noțiunea „servicii care au drept efect transferul de fonduri și conduc la modificări juridice și financiare” — Servicii care debitează un cont și care creditează un alt cont cu suma corelativă — Servicii care nu includ executarea unor sarcini care constau în debitarea unui cont și creditarea unui alt cont cu suma corelativă dar care, atunci când se produce un transfer de fonduri, pot fi considerate drept cauza acestui transfer — Sistem de plată a apelurilor efectuate prin intermediul unui telefon mobil

      Dispozitivul

   În vederea colectării taxei pe valoarea adăugată, cheltuielile suplimentare facturate clienților de un prestator de servicii de telecomunicații, în cazul în care clienții respectivi nu plătesc aceste servicii prin sistemul de „debit direct” sau prin virament prin intermediul Bankers’ Automated Clearing System, ci prin carte de credit, prin carte de debit, prin cec sau în numerar la ghișeul unei bănci sau al unui agent împuternicit să primească plata în numele acestui prestator de servicii, nu reprezintă contrapartida unei prestări de servicii distincte și independente de prestarea de servicii principală, care constă în furnizarea serviciilor de telecomunicații.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-49/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Unibet International Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala (Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Condiții de acordare a unei concesiuni pentru organizarea de jocuri de noroc online — Imposibilitate practică a operatorilor privați stabiliți în alte state membre de a obține o astfel de autorizație)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Unibet International Ltd./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala
   (Cauza C-49/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Condiții de acordare a unei concesiuni pentru organizarea de jocuri de noroc online - Imposibilitate practică a operatorilor privați stabiliți în alte state membre de a obține o astfel de autorizație))
   (2017/C 277/18)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Unibet International Ltd.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care instituie un sistem de concesiuni și de autorizații pentru organizarea jocurilor de noroc online, atunci când aceasta conține norme discriminatorii în privința operatorilor stabiliți în alte state membre sau în cazul în care prevede norme nediscriminatorii, dar care sunt aplicate în mod netransparent sau sunt puse în aplicare astfel încât să împiedice sau să facă mai dificilă candidatura anumitor ofertanți stabiliți în alte state membre.

               2)

               Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unor sancțiuni precum cele în discuție în litigiul principal, aplicate ca urmare a încălcării legislației naționale prin care se instituie un sistem de concesiuni și de autorizații pentru organizarea de jocuri de noroc, în cazul în care o astfel de legislație națională se dovedește a fi contrară acestui articol.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Hotărârea Curții din 22 august 2011 în cauza E-14/10 – Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anulare a deciziei Autorității AELS de Supraveghere – Ajutor de stat – Servicii de transport local de autobuze – Ajutor existent – Obligația de motivare – Decizie de a încheia cazul fără a deschide procedura de investigație formală)

text:
               17.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/21

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 22 august 2011
   în cauza E-14/10
   Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anulare a deciziei Autorității AELS de Supraveghere – Ajutor de stat – Servicii de transport local de autobuze – Ajutor existent – Obligația de motivare – Decizie de a încheia cazul fără a deschide procedura de investigație formală)
   2011/C 336/15
   În cauza E-14/10, Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere în care Kollektivtransportproduksjon AS are calitatea de intervenient – având ca obiect CEREREA de anulare a Deciziei nr. 254/10/COL din 21 iunie 2010 (AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene), Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Thorgeir Örlygsson și Per Christiansen, judecători, a pronunțat la 22 august 2011 o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               anulează Decizia nr. 254/10/COL din 21 iunie 2010 (AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene);

               2.

               dispune ca pârâtul să plătească reclamantului cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-485/12: Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2013 — Grupo Bimbo/OAPI (SANISSIMO)

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/25

         Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2013 — Grupo Bimbo/OAPI (SANISSIMO)
   (Cauza T-485/12) (1)

   2013/C 164/43
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/1

         2009/C 129/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 113, 16.5.2009

      Publicații anterioare

      JO C 102, 1.5.2009

      JO C 90, 18.4.2009

      JO C 82, 4.4.2009

      JO C 69, 21.3.2009

      JO C 55, 7.3.2009

      JO C 44, 21.2.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-436/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austria) la 3 octombrie 2008 — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH/Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Austria) la 3 octombrie 2008 — Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH/Finanzamt Linz
   (Cauza C-436/08)
   (2009/C 19/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH

      Pârâtă: Finanzamt Linz
   Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul comunitar se opune aplicării de către o autoritate națională a metodei imputării pentru a înlătura discriminarea participațiilor la societăți străine care, spre deosebire de participațiile la societăți naționale naționale, sunt scutite, potrivit legii, doar de la un prag de participație de 25 % (10 % potrivit legii în vigoare în prezent), întrucât, potrivit unei decizii a Verwaltungsgerichtshof din Austria, această soluție corespunde în cea mai mare măsură voinței (ipotetice) a legiuitorului în timp ce prin simpla neaplicare a limitei de participație de 25 % (10 %) cu efect discriminatoriu ar rezulta o scutire de impozit pentru participațiile la societăți străine?

               2)

               Dreptul comunitar se opune posibilității ca participațiile la societăți naționale să fie în general scutite, în timp ce în cazul participațiilor la societăți străine mai mici de 25 % (10 %) se aplică metoda imputării și deținătorii de părți sociale sunt obligați să aducă dovada referitoare la impozitul (pe profit) achitat anterior în străinătate, dovadă care este imposibil de adus sau poate fi adusă numai cu eforturi disproporționate

                           —

                           respectiv participațiile la societăți naționale mai mici de 25 % (10 %) sunt scutite și în cazul participațiilor la societăți străine mai mici de 25 % (10 %) este aplicată metoda imputării, iar în sarcina deținătorilor de părți sociale se află dovada care este imposibil de adus sau poate fi adusă numai cu eforturi disproporționate,

                           —

                           respectiv participațiile la societăți naționale în general și participațiile la societăți străine mai mari de 25 % (10 %) sunt scutite, în timp ce în cazul participațiilor la societăți străine mai mici de 25 % (10 %) este aplicată metoda imputării și în sarcina deținătorilor de părți sociale se află dovada care este imposibil de adus sau poate fi adusă numai cu eforturi disproporționate?

                           2.1.

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2: dreptul comunitar se opune posibilității ca, pentru evitarea dublei impuneri economice, obligația de a aduce dovada referitoare la impozitul (pe profit) achitat anterior în străinătate să-i fie impusă persoanei impozabile, cu toate că persoana respectivă nu poate aduce această dovadă sau o poate aduce numai cu eforturi disproporționate, în timp ce aceasta ar putea fi adusă de către autoritatea respectivă prin intermediul mijloacelor prevăzute de Directiva privind asistența reciprocă?

               3)

               Dreptul comunitar se opune posibilității ca, pentru participațiile la societăți străine mai mici de 25 % (10 %) care intră în domeniul de aplicare al liberei circulații a capitalurilor, să fie prevăzută metoda imputării, în condițiile în care dovada impozitului (pe profit) achitat anterior în străinătate, din cauza nivelului redus al participației, este imposibil de adus sau poate fi adusă numai cu eforturi disproporționate, în timp ce pentru participațiile la societăți naționale în general, și anume independent de nivelul participației, este prevăzută metoda scutirii și în consecință intervine în orice caz o evitare a dublei impuneri economice?

                           3.1.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3: dreptul comunitar se opune refuzului de a scuti veniturile din participații la societăți din state terțe, în măsura în care nivelul participației este inferior pragului de 25 % (10 %), cu toate că scutirea veniturilor în cazul participațiilor de mai mari de 25 % (10 %) nu este condiționată de îndeplinirea unor condiții deosebite, a căror respectare ar putea fi verificată numai prin obținerea de informații de la autoritățile competente ale statului respectiv, ci în aceste cazuri scutirea este acordată fără nicio altă condiție?

                           3.2.

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 3: dreptul comunitar se opune refuzului imputării impozitului străin pe profit în cazul veniturilor rezultate din participații la societăți din state terțe în măsura în care nivelul participației este inferior pragului de 25 % (10 %), cu toate că scutirea de impozit pe venituri în cazul participațiilor superioare acestui prag nu este condiționată de îndeplinirea unor condiții deosebite, a căror respectare ar putea fi verificată numai prin obținerea de informații de la autoritățile competente ale statului respectiv, ci în aceste cazuri scutirea este acordată fără nicio altă condiție?