title: Cauza C-246/20: Ordonanța președintelui Curții din 21 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen Afdeling Gent – Belgia) – Openbaar Ministerie/EA

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/28

      Ordonanța președintelui Curții din 21 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen Afdeling Gent – Belgia) – Openbaar Ministerie/EA
      (Cauza C-246/20) (1)

      (2021/C 79/35)
      Limba de procedură: neerlandeza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-467/20: Ordonanța președintelui Curții din 14 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – BC/Deutsche Lufthansa AG

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/28

      Ordonanța președintelui Curții din 14 decembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – BC/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-467/20) (1)

      (2021/C 79/36)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza T-328/17 RENV: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BBQLOUMI – Marca Uniunii Europene colectivă verbală anterioară HALLOUMI – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/29

      Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Cauza T-328/17 RENV) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BBQLOUMI - Marca Uniunii Europene colectivă verbală anterioară HALLOUMI - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 79/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, V. Marsland, solicitor și S. Baran, barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: D. Dimitrova, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 martie 2017 (cauza R 497/2016–4) privind o procedură de opoziție între Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi și M. J. Dairies.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor inițiate în fața Tribunalului, precum și procedurii de recurs în fața Curții.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza T-656/18: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Jareš Procházková și Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă MANUFACTURE PRIM 1949 – Lipsa unui drept anterior dobândit în temeiul dreptului național – Articolul 52 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 60 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/29

      Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Jareš Procházková și Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Cauza T-656/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă MANUFACTURE PRIM 1949 - Lipsa unui drept anterior dobândit în temeiul dreptului național - Articolul 52 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 60 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 79/38)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamanți: Hana Jareš Procházková (Praga, Republica Cehă), Antonín Jareš (Praga) (reprezentant: M. Kyjovský, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Republica Cehă) (reprezentant: T. Matoušek, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 septembrie 2018 (cauza R 1159/2017-4) privind o procedură de declarare a nulității între, pe de o parte, doamna Jareš Procházková și domnul Jareš și, pe de altă parte, Elton Hodinářská.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îi obligă pe doamna Hana Jareš Procházková și pe domnul Antonín Jareš la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Elton Hodinářská a.s suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza T-712/18: Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2021 – Umweltinstitut München/Comisia Europeană („Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente referitoare la o reuniune a Comitetului mixt de gestionare pentru măsuri sanitare și fitosanitare creat prin Acordul economic și comercial cuprinzător între Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (CETA) – Refuz parțial al accesului – Divulgarea documentului solicitat după introducerea acțiunii – Dispariția interesului de a exercita acțiunea – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/30

      Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2021 – Umweltinstitut München/Comisia Europeană
      (Cauza T-712/18) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o reuniune a Comitetului mixt de gestionare pentru măsuri sanitare și fitosanitare creat prin Acordul economic și comercial cuprinzător între Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (CETA) - Refuz parțial al accesului - Divulgarea documentului solicitat după introducerea acțiunii - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 79/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Umweltinstitut München-Verein zur Erforschung und Verminderung der Umweltbelastung eV (München, Germania) (reprezentant: M. John, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar, F. Erlbacher și C. Vollrath, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2018) 6539 final a Comisiei din 2 octombrie 2018, de respingere a cererii de acces la anumite documente privind reuniunea Comitetului mixt de gestionare pentru măsuri sanitare și fitosanitare creat prin Acordul economic și comercial cuprinzător între Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (CETA), semnat la Bruxelles, la 30 octombrie 2016, și care s-a desfășurat la 26 și 27 martie 2018 la Ottawa (Canada)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 44, 4.2.2019.


title: Cauza T-34/20: Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2021 – Datenlotsen Informationssysteme GmbH/Comisia („Acțiune în anulare – Ajutoare de stat – Soluții informatice destinate instituțiilor de învățământ superior – Avantaje fiscale și finanțări publice – Procedură oficială de investigare – Decizie prin care măsurile puse în aplicare sunt calificate drept ajutor existent – Lipsa afectării individuale – Inexistența unui act normativ – Inadmisibilitate”)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/31

      Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2021 – Datenlotsen Informationssysteme GmbH/Comisia
      (Cauza T-34/20) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Soluții informatice destinate instituțiilor de învățământ superior - Avantaje fiscale și finanțări publice - Procedură oficială de investigare - Decizie prin care măsurile puse în aplicare sunt calificate drept ajutor existent - Lipsa afectării individuale - Inexistența unui act normativ - Inadmisibilitate”)
      (2021/C 79/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: T. Lübbig, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Blanck și K. Herrmann, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2020/391 a Comisiei din 20 septembrie 2019 privind măsura SA.34402-2015/C (ex 2015/NN) [pusă în aplicare de către Germania în favoarea Hochschul-Informations-System GmbH] (JO 2020, L 74, p. 22)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Cererea de intervenție formulată de Republica Federală Germania a rămas fără obiect.

                  3)

                  Obligă Datenlotsen Informationssysteme GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza T-736/20: Acțiune introdusă la 11 decembrie 2020 – OP/Comisia

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/31

      Acțiune introdusă la 11 decembrie 2020 – OP/Comisia
      (Cauza T-736/20)
      (2021/C 79/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: OP (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea i) deciziei comisiei de evaluare din 5 februarie 2020, prin care reclamantul nu a fost înscris pe lista de rezervă a concursului general EPSO/AST/147/19 și a ii) deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 3 septembrie 2020 de respingere a reclamației reclamantului împotriva deciziei comisiei de evaluare din 5 februarie 2020, în măsura în care aceasta cuprinde o motivare suplimentară;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, precum și a cheltuielilor efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament, transparenței și obiectivității și a articolului 1d alineatul (5) din Statutul funcționarilor.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o bună administrare.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe caracterul insuficient și inadecvat al motivării.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 27 din Statutul funcționarilor.


title: Cauza T-741/20: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2020 – Advansa Manufacturing și alții/Comisia

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/32

      Acțiune introdusă la 16 decembrie 2020 – Advansa Manufacturing și alții/Comisia
      (Cauza T-741/20)
      (2021/C 79/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Advansa Manufacturing GmbH (Frankfurt am Main, Germania) și alți 14 reclamanți (reprezentanți: D. Haverbeke, L. Ruessmann și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea anexei I la Comunicarea Comisiei – Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 (1), în măsura în care exclude în mod eronat sectorul de producție al fibrelor sintetice;

                  —

                  obligarea, în temeiul articolului 264 TFUE, ca efectele anexei I la actul atacat să fie menținute până când pârâta ia măsurile necesare pentru a pune în aplicare decizia Curții adoptată în temeiul articolului 266 TFUE;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că anexa I la actul atacat este afectată de necompetență.

                              —

                              În conformitate cu articolul 5 alineatele (1) și (2) TUE, Uniunea acționează numai în limitele competențelor care i-au fost atribuite de statele membre. Orice competență care nu este atribuită Uniunii prin tratate aparține statelor membre;

                              —

                              Nu pârâta, ci statele membre sunt competente, în temeiul articolului 10a alineatul (6) din Directiva 2003/87/CE, cu modificările ulterioare (2), să adopte actul atacat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că anexa I la actul atacat este afectată de o încălcare a unei norme fundamentale de procedură.

                              —

                              Motivarea actului atacat impusă de articolul 296 TFUE nu menționează în mod clar și neechivoc raționamentul urmat de pârâtă pentru a calcula valoarea intensității emisiilor indirecte din sectorul reclamanților, care constituie factorul determinant al includerii sau al excluderii unui sector din anexa I la actul atacat;

                              —

                              Ca urmare a acestui viciu de motivare, reclamanții se află în imposibilitatea de a își apăra drepturile, iar Tribunalul se află în imposibilitatea de a își exercita controlul.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că anexa I la actul atacat încalcă principiul subsidiarității.

                              —

                              Potrivit articolului 5 alineatul (3) TUE, în domeniile care nu sunt de competența sa exclusivă, Uniunea Europeană intervine numai dacă și în măsura în care obiectivele acțiunii preconizate nu pot fi realizate în mod satisfăcător de statele membre, dar datorită dimensiunilor și efectelor acțiunii preconizate, pot astfel fi realizate mai bine la nivelul Uniunii;

                              —

                              Deși măsurile naționale întemeiate pe articolul 10a alineatul (6) din Directiva 2003/87/CE sunt supuse controlului ajutoarelor de stat, pârâta a încălcat principiul subsidiarității atunci când a stabilit ex ante o listă care limitează sectoarele și subsectoarele care pot beneficia de o compensare a costurilor indirecte ale emisiilor, întrucât (a) statele membre sunt cele mai în măsură să evalueze riscul real de relocare a emisiilor de dioxid de carbon pentru fiecare sector industrial din cauza costurilor indirecte semnificative care sunt suportate efectiv; și (b) pârâta a adoptat anexa I fără a furniza explicații suficiente cu privire la necesitatea de a acționa în acest sens.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că anexa I la actul atacat încalcă principiul transparenței.

                              —

                              Procesul care a condus la adoptarea actului atacat ar fi lipsit de transparență cu privire la aspecte esențiale, în special: (a) pârâta nu a comunicat datele utilizate la calculul valorii intensității emisiilor indirecte din sectorul reclamanților nici în actul atacat, nici în evaluarea de impact care îl însoțește; (b) pârâta nu a furnizat explicații care să susțină evaluarea sa referitoare la subsectoarele care au cel mai mare potențial de electrificare;

                              —

                              Pe întreaga durată a procesului de adoptare a actului atacat, pârâta a refuzat să comunice părților interesate modul în care ar fi calculată valoarea intensității emisiilor indirecte și cum ar fi aplicat criteriul electrificării, împiedicându-i astfel să inițieze orice discuție pe fond cu pârâta în cursul perioadelor de consultare;

                              —

                              Pârâta nu și-ar fi îndeplinit, așadar, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 TFUE și al articolului 11 TUE de a garanta transparența procesului care a condus la adoptarea anexei I la actul atacat.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că anexa I la actul atacat este viciată de erori vădite de apreciere.

                              —

                              În cadrul puterii sale de apreciere în materie de evaluări complexe de ordin economic și social, pârâta trebuie să fie în măsură să demonstreze că a evaluat toate elementele și împrejurările relevante ale situației pe care actul atacat urmărea să o reglementeze. Pârâta a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere atunci când a exclus sectorul reclamanților din lista sectoarelor eligibile care figurează în anexa I la actul atacat, în special prin (a) faptul că nu a motivat și nu a justificat introducerea a două praguri suplimentare de eligibilitate; (b) nu a ținut seama de datele relevante și complete privind consumul de energie electrică din sectorul reclamanților, ceea ce a determinat subestimarea intensității emisiilor indirecte ale sectorului și excluderea acestuia din anexa I; (c) a înlăturat elementele de probă prezentate de reclamanți fără motivare și (d) în ceea ce privește aprecierea calitativă, a apreciat în mod incorect substituibilitatea dintre combustibil și energie electrică în sector și nu a fundamentat motivele pentru care subsectoarele sectorului nu erau incluse în anexa I pe baza acestui criteriu.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că anexa I la actul atacat este afectată de o aplicare eronată a criteriului de evaluare corect.

                              —

                              Articolul 10a alineatul (6) din Directiva 2003/87/CE impune ca sectoarele să fie examinate în raport cu un criteriu de evaluare a „riscului real” de relocare a emisiilor de dioxid de carbon;

                              —

                              Pârâta a aplicat un test diferit, cel al „riscului semnificativ”. Procedând astfel, ea a aplicat un criteriu juridic eronat.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către actul atacat a principiului proporționalității.

                              —

                              Pârâta încalcă principiul proporționalității prin faptul că: (a) nu urmărește atingerea obiectivului legitim, care este acela de a încuraja o decarbonizare rentabilă a economiei care permite sectoarelor mari consumatoare de energie să investească în eficiență energetică în loc să își redirecționeze producția către țări terțe; (b) îngreunează sectoarele excluse, în timp ce soluții mai puțin împovărătoare (precum stabilirea nivelurilor maxime de ajutor sau a mecanismelor de condiționalitate) ar răspunde obiectivelor actului atacat cel puțin în același mod și (c) a dezvăluit detaliile esențiale ale evaluării sale cu privire la sectoarele eligibile numai cu patru zile înainte de publicarea actului atacat la 25 septembrie 2020, care la rândul său precedă cu puțin peste trei luni expirarea Orientărilor aplicabile în prezent în legătură cu anumite măsuri de ajutor de stat în cadrul schemei de comercializare a certificatelor de emisii. Procedând astfel, pârâta încălcă articolul 5 alineatul (4) TUE.

         (1)  JO 2020, C 317, p. 5.

         (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78), cu modificările ulterioare.


title: Cauza T-12/21: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2021 – PJ/EIT

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/34

      Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2021 – PJ/EIT
      (Cauza T-12/21)
      (2021/C 79/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: PJ (reprezentant: N. de Montigny, avocată)

         Pârât: Institutul European de Inovare și Tehnologie

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 17 decembrie 2020 prin care directorul executiv îi refuză reclamantei beneficiul excepțiilor de la interdicția muncii la distanță în afara țării de repartizare și respinge cererea sa de muncă la distanță de la locul său de origine introdusă la 15 decembrie 2020;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea, pe de o parte, a articolului 5.1.b din Guidelines aplicabile Comisiei și transpuse Institutului European de Inovare și Tehnologie și, pe de altă parte, a drepturilor dobândite ale reclamantei. Reclamanta invocă în continuare încălcarea obligației de solicitudine a administrației. Reclamanta invocă și interpretarea arbitrară a noțiunii de „restricții de călătorie”, lipsa de previzibilitate și de securitate juridică și încălcarea interpretărilor naționale ale acelorași măsuri sanitare instituite de fiecare stat membru. Reclamanta invocă în sfârșit încălcarea dreptului la viață privată și de familie, neluarea în considerare a situației sale în afara oricărui interes real și justificat al serviciului și atingerea disproporționată adusă intereselor sale.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate a regulilor în vigoare dacă ar trebui să se considere că acestea nu o autorizează pe reclamantă să efectueze o muncă la distanță de la locul său de origine în situația sa ca urmare a încălcării principiilor egalități de tratament, dreptului la viață privată și de familie, bunăstării la locul de muncă, a principiului securității juridice și previzibilități. Reclamanta invocă de asemenea forța majoră și încălcarea articolului 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin aceea că restrângerea drepturilor sale ar fi nelegală și disproporționată.


title: Cauza T-18/21: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2021 – Be Smart/Comisia

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/35

      Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2021 – Be Smart/Comisia
      (Cauza T-18/21)
      (2021/C 79/44)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Be Smart Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Satta, G. Roberti, A. Romano și I. Perego, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că Comisia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 107 și 108 TFUE, al articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, al articolului 12 alineatul (1) și al articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 2015/1589, întrucât nu a adoptat nicio decizie în sensul articolului 4 din Regulamentul (UE) nr. 2015/1589, în special, pentru inițierea procedurii în sensul articolului 108 alineatul (2) TFUE, în ceea ce privește plângerea prezentată de reclamantă la 15 octombrie 2014 (SA.39639);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune se întemeiază pe articolul 265 TFUE și are ca obiect constatarea faptului că Comisia a omis în mod nelegal să ia poziție cu privire la plângerea prezentată de Be Smart S.r.l. la 15 octombrie 2014, înregistrată cu numărul SA.39639, având ca obiect două măsuri de ajutor de stat nelegale dispuse în favoarea Consorzio Interuniversitario Cineca.
      În susținerea acțiunii, reclamanta arată că Comisia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor în materia ajutoarelor de stat nelegale, întrucât nu a acționat în urma primirii invitației de a acționa și întrucât nu a adoptat nicio poziție cu privire la plângerea prezentată la 15 octombrie 2014. Aceasta ar fi încălcat de asemenea principiul fundamental al bunei administrări prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-23/21: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2021 – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/35

      Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2021 – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)
      (Cauza T-23/21)
      (2021/C 79/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: About You GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: W. Mosing, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă Y/O/U – Marca Uniunii Europene nr. 10 226 884

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 noiembrie 2020 în cauza R 527/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  organizarea unei ședințe;

                  —

                  anularea deciziei atacate, astfel încât EUIPO să revoce marca Uniunii Europene în întregime;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă prezintă observații scrise, și a celeilalte părți la procedura în fața EUIPO, la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor angajate de reclamantă în procedura în fața Tribunalului și în fața Camerei de recurs a EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea cerințelor procedurale în materie de probă în ceea ce privește securitatea juridică și principiul încrederii legitime;

                  —

                  încălcarea articolului 58 coroborat cu articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 95 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului coroborat cu articolele 10, 19 și 27 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei.


title: Cauza T-29/21: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2021 – Beveland/EUIPO – Super B (BUCANERO)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/36

      Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2021 – Beveland/EUIPO – Super B (BUCANERO)
      (Cauza T-29/21)
      (2021/C 79/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Beveland, SA (Sant Joan les Fonts, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Super B, SL (Talavera de la Reina, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca verbală „BUCANERO” – marca Uniunii Europene nr. 390 641

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2020 în cauza R 1046/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, declarând în mod explicit decăderea din drepturile asupra mărcii Uniunii Europene nr. 390 641 BUCANERO (verbală) pentru toate produsele din clasele 32 și 33;

                  —

                  obligarea EUIPO și a titularului mărcii atacate, SUPER B, S.L, la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului, inclusiv cele privind procedura de decădere în fața EUIPO.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolelor 18 și 58 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-34/21: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2021 – Ryanair/Comisia

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/37

      Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2021 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-34/21)
      (2021/C 79/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating și I. Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) a Comisiei Europene din 25 iunie 2020 privind ajutorul de stat SA.57153 (2020/N) – Germania – COVID-19 – Ajutor în favoarea Lufthansa și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a aplicat greșit Cadrul său temporar pentru măsuri de ajutor de stat de sprijinire a economiei în contextul actualei epidemii de COVID-19 (1) („Cadrul temporar”) și a săvârșit un abuz de drept întrucât a considerat că Deutsche Lufthansa AG este eligibilă pentru ajutor, întrucât nu a evaluat dacă mai existau și alte măsuri mai adecvate și mai puțin prejudiciabile, întrucât a considerat că valoarea recapitalizării era proporțională, întrucât nu a aplicat în mod corespunzător condițiile privind ieșirea statului, întrucât nu a impus suficiente cedări de sloturi și întrucât nu a impus o interdicție efectivă a extinderii agresive a beneficiarului.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a aplicat greșit articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, întrucât a considerat că ajutorul se adresează unei perturbări grave a economiei germane și întrucât și-a încălcat obligația de a evalua efectele benefice ale ajutorului în raport cu efectele sale negative asupra condițiilor comerciale și a menținerii unei concurențe nedenaturate (altfel spus, „testul comparativ”) și întrucât a solicitat prezentarea tardivă a unui plan de restructurare.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă încălcarea de către Comisia Europeană a principiului general al nediscriminării, al liberei prestări a serviciilor și al libertății de stabilire.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a omis să inițieze o procedură oficială de investigare, în pofida unor dificultăți serioase, și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană și-a încălcat obligația de motivare.

         (1)  Cadru temporar pentru măsuri de ajutor de stat de sprijinire a economiei în contextul actualei epidemii de COVID-19, JO C 91I/1 din 20 martie 2020, astfel cum a fost modificată.


title: Cauza T-199/20: Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2021 – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Forma unui toaster)

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/38

      Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2021 – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Forma unui toaster)
      (Cauza T-199/20) (1)

      (2021/C 79/49)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza T-608/20: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – JD/BEI

text:
               8.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/38

      Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – JD/BEI
      (Cauza T-608/20) (1)

      (2021/C 79/50)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza C-895/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Polonia) – A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (Trimitere preliminară – Impozitare indirectă – TVA – Directiva 2006/112/CE – Achiziție intracomunitară de bunuri – Deducerea taxei datorate aferente intrărilor în temeiul unei astfel de achiziții – Cerințe de formă – Cerințe de fond – Termen de depunere a declarației fiscale – Principiile neutralității fiscale și proporționalității)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/16

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Polonia) – A./Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Cauza C-895/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Impozitare indirectă - TVA - Directiva 2006/112/CE - Achiziție intracomunitară de bunuri - Deducerea taxei datorate aferente intrărilor în temeiul unei astfel de achiziții - Cerințe de formă - Cerințe de fond - Termen de depunere a declarației fiscale - Principiile neutralității fiscale și proporționalității)
      (2021/C 182/22)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A.

         Intimat: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Cu participarea: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Dispozitivul

      Articolele 167 și 178 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia exercitarea dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată (TVA) aferente unei achiziții intracomunitare, în cursul aceleiași perioade fiscale ca și cea în care TVA-ul este datorat, este subordonată menționării TVA-ului datorat în declarația fiscală depusă într-un termen de trei luni de la sfârșitul lunii în care a luat naștere obligația fiscală care privește bunurile achiziționate.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza C-96/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri [Trimitere preliminară – Sănătate publică – Articolul 168 TFUE – Directiva 2002/98/CE – Standarde de calitate și securitate a sângelui uman și a componentelor sanguine – Obiectiv care urmărește să asigure un nivel înalt de protecție a sănătății umane – Articolul 4 alineatul (2) și articolul 9 alineatul (2) – Centre de transfuzie sanguină – Persoană responsabilă – Condiții minime de calificare – Posibilitatea unui stat membru de a prevedea un regim mai riguros – Marjă de apreciere rezervată statelor membre]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/20

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Cauza C-96/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Sănătate publică - Articolul 168 TFUE - Directiva 2002/98/CE - Standarde de calitate și securitate a sângelui uman și a componentelor sanguine - Obiectiv care urmărește să asigure un nivel înalt de protecție a sănătății umane - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 9 alineatul (2) - Centre de transfuzie sanguină - Persoană responsabilă - Condiții minime de calificare - Posibilitatea unui stat membru de a prevedea un regim mai riguros - Marjă de apreciere rezervată statelor membre)
      (2021/C 182/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ

         Intimată: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         cu participarea: Sds Snabi, Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA)

         Dispozitivul

      Articolul 9 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2002/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru recoltarea, controlul, prelucrarea, stocarea și distribuirea sângelui uman și a componentelor sanguine și de modificare a Directivei 2001/83/CE coroborat cu articolul 4 alineatul (2) din aceasta trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că pot fi desemnate ca persoană responsabilă pentru un centru de transfuzie sanguină numai persoanele care sunt titulare ale unei diplome în medicină și în chirurgie, cu condiția ca această reglementare să respecte în toate privințele dreptul Uniunii.

         (1)  JO C 209, 22.6.2020.


title: Cauza C-701/19 P: Ordonanța Curții din 4 februarie 2021 – Pilatus Bank plc/Banca Centrală Europeană [Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Recurs vădit nefondat – Politica economică și monetară – Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit – Măsuri de suspendare luate de autoritatea națională de supraveghere – Numirea unei persoane de contact – Comunicare condiționată cu Banca Centrală Europeană (BCE) – Retragerea autorizării prealabile înainte de introducerea acțiunii – Acțiune în anulare – Inadmisibilitate – Lipsa expunerii suficient de clare și de precise a motivelor invocate în fața Tribunalului – Nedemonstrarea unui interes de a exercita acțiunea – Calificare eronată drept act pregătitor – Înlocuire a motivelor]

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/22

      Ordonanța Curții din 4 februarie 2021 – Pilatus Bank plc/Banca Centrală Europeană
      (Cauza C-701/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs vădit nefondat - Politica economică și monetară - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit - Măsuri de suspendare luate de autoritatea națională de supraveghere - Numirea unei persoane de contact - Comunicare condiționată cu Banca Centrală Europeană (BCE) - Retragerea autorizării prealabile înainte de introducerea acțiunii - Acțiune în anulare - Inadmisibilitate - Lipsa expunerii suficient de clare și de precise a motivelor invocate în fața Tribunalului - Nedemonstrarea unui interes de a exercita acțiunea - Calificare eronată drept act pregătitor - Înlocuire a motivelor)
      (2021/C 182/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Pilatus Bank plc (reprezentanți: inițial O. H. Behrends și M. Kirchner, avocați, ulterior O. H. Behrends)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Yoo, M. Anastasiou și A. Karpf, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Pilatus Bank plc la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza C-321/20: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 4 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Audiencia Provincial de Barcelona – Spania) – CDT, SA/MIMR, HRMM (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Efectele unei hotărâri în timp – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Competențele instanței naționale în prezența unei clauze calificate drept „abuzivă” – Clauză de exigibilitate anticipată – Suprimarea parțială a conținutului unei clauze abuzive – Principiul securității juridice – Obligația de interpretare conformă)

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/23

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 4 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Audiencia Provincial de Barcelona – Spania) – CDT, SA/MIMR, HRMM
      (Cauza C-321/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Efectele unei hotărâri în timp - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Competențele instanței naționale în prezența unei clauze calificate drept „abuzivă” - Clauză de exigibilitate anticipată - Suprimarea parțială a conținutului unei clauze abuzive - Principiul securității juridice - Obligația de interpretare conformă)
      (2021/C 182/32)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CDT, SA

         Pârâți: MIMR, HRMM

         Dispozitivul

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special principiul securității juridice, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca instanța națională să refuze aplicarea unei dispoziții de drept național care îi permite să revizuiască o clauză abuzivă dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator într-o situație în care această dispoziție, care a fost declarată contrară articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, prin Hotărârea din 14 iunie 2012, Banco Español de Crédito (C-618/10, EU:C:2012:349), nu făcuse încă obiectul unei modificări legislative, în conformitate cu această hotărâre, în momentul încheierii acestui contract.

                  2)

                  Principiul securității juridice trebuie interpretat în sensul că nu permite instanței naționale, care a constatat caracterul abuziv al unei clauze contractuale, în sensul articolului 3 din Directiva 93/13, să revizuiască conținutul acestei clauze, astfel încât această instanță este obligată să înlăture aplicarea acestuia. Totuși, articolele 6 și 7 din această directivă nu se opun ca instanța națională să înlocuiască o astfel de clauză cu o dispoziție de drept național cu caracter supletiv, în măsura în care contractul de împrumut în cauză nu poate subzista în cazul suprimării acestei clauze abuzive, iar anularea contractului în ansamblu îl expune pe consumator la consecințe deosebit de prejudiciabile, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 359, 26.10.2020.


title: Cauza C-64/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 2 februarie 2021 – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bank Handlowy w Warszawie S.A.

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 2 februarie 2021 – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bank Handlowy w Warszawie S.A.
      (Cauza C-64/21)
      (2021/C 182/41)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k.

         Intimată: Bank Handlowy w Warszawie S.A.

         Întrebarea preliminară

      În raport cu modul de redactare și cu obiectivul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (1) această dispoziție trebuie interpretată în sensul că acordă agentului comercial independent dreptul absolut la comision pentru contractul încheiat pe durata contractului de agenție cu un terț pe care acesta l-a dobândit anterior în calitate de client pentru tranzacții de același fel sau acest drept poate fi exclus prin contract?

         (1)  JO 1986, L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176.


title: Cauza C-77/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 8 februarie 2021 – Digi Távközlési és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 8 februarie 2021 – Digi Távközlési és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Cauza C-77/21)
      (2021/C 182/43)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Digi Távközlési és Szolgáltató Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea de „limitări legate de scop”, astfel cum este definită la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (1) (denumit în continuare „regulamentul”), trebuie interpretată în sensul că este conform cu aceasta faptul că operatorul stochează în paralel, într-o altă bază de date, anumite date cu caracter personal, care de altfel au fost colectate și stocate pentru un scop legitim limitat sau, dimpotrivă, în ceea ce privește baza de date paralelă, nu mai este valabil scopul legitim limitat al colectării datelor?

                  2)

                  În cazul în care se răspunde la prima întrebare preliminară în sensul că păstrarea paralelă a datelor este în sine incompatibilă cu principiul „limitărilor legate de scop”, faptul că operatorul stochează în paralel, într-o altă bază de date, anumite date cu caracter personal care de altfel au fost colectate și stocate pentru un scop legitim limitat este compatibil cu principiul „limitării legate de stocare”, prevăzut la articolul 5 alineatul (1) litera (e) din regulament?

         (1)  JO 2016, L119, p. 1.


title: Cauza C-98/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 15 februarie 2021 – Finanzamt R/W-GmbH

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 15 februarie 2021 – Finanzamt R/W-GmbH
      (Cauza C-98/21)
      (2021/C 182/45)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Finanzamt R

         Pârâtă: W-GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În împrejurări precum cele din procedura principală, articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE (1) coroborat cu articolul 167 din această directivă trebuie interpretat în sensul că un holding de administrare care prestează filialelor operațiuni în aval impozabile beneficiază de dreptul de deducere și pentru prestațiile pe care le achiziționează de la terți și pe care le integrează în filiale în schimbul acordării unei participații la profitul general, deși prestațiile în amonte achiziționate nu sunt legate în mod direct și imediat de propriile operațiuni ale holdingului, ci de activitățile (în mare parte) scutite ale filialelor, prestațiile în amonte achiziționate nu se regăsesc în prețul operațiunilor impozabile (prestate filialelor) și nu fac parte din elementele de cost generale aferente propriei activități economice a holdingului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: constituie un abuz de drept în sensul jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene situația în care un holding de administrare „intermediază” achiziția de prestații pentru filiale, astfel încât acesta achiziționează el însuși prestațiile pentru care filialele – în cazul în care le-ar achiziționa în mod direct – nu ar avea drept de deducere, le integrează în filiale în schimbul acordării unei participații la profitul acestora, iar apoi, invocând calitatea sa de holding de administrare, pretinde deducerea integrală pentru prestațiile în amonte? Sau această intermediere poate fi justificată prin motive din afara dreptului fiscal, deși deducerea integrală reprezintă, în sine, un element contrar sistemului și ar crea un avantaj concurențial pentru întreprinderile cu structură de holding față de întreprinderile cu un singur nivel?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-713/20: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2020 – OQ/Comisia

text:
               10.5.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/56

      Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2020 – OQ/Comisia
      (Cauza T-713/20)
      (2021/C 182/76)
      Limba de procedură: croata

         Părțile

         Reclamant: OQ (reprezentant: R. Štaba, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  în conformitate cu articolul 263 TFUE, anularea deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului din 3 septembrie 2020, adoptată în cadrul Concursului general EPSO/AD/378/20 – Juriști-lingviști (AD7) de limba croată (HR), domeniul: juriști-lingviști la Curtea de Justiție a Uniunii Europene,
                        Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, C 72 A din 5 martie 2020;

                  —

                  anularea deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului din 12 octombrie 2020, adoptată în cadrul Concursului general EPSO/AD/378/20 – Juriști-lingviști (AD7) de limba croată (HR), domeniul: juriști-lingviști la Curtea de Justiție a Uniunii Europene,
                        Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, C 72 A din 5 martie 2020;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe un abuz de putere al pârâtei
                  La 12 octombrie 2020, EPSO a adoptat o decizie prin care a respins reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei din 3 septembrie 2020 privind excluderea sa din etapa următoare a concursului, în special pentru motivul că reclamantul nu are o diplomă în drept croat și nici cunoștințe de drept croat și că decizia din 13 martie 2013 prin care i se recunoaște această diplomă în Republica Croația nu include o comparare a programelor de studii. Prin această apreciere, EPSO a efectuat o evaluare proprie, deși nicio dispoziție a dreptului Uniunii nu îi acordă competență în acest sens. Procedând astfel, EPSO a încălcat principiul repartizării competențelor în Uniunea Europeană și și-a depășit atribuțiile, întrucât este cert că evaluarea diplomelor străine trebuie să fie efectuată exclusiv de autoritatea națională abilitată în mod legal în acest scop, în prezenta cauză Agencija za znanost i visoko obrazovanje (Agenția pentru Știință și Învățământ Superior), în conformitate cu Legea privind recunoașterea diplomelor străine, cu Regulamentul privind evaluarea diplomelor străine de studii superioare și cu criteriile de evaluare în cadrul procedurii privind recunoașterea calificărilor profesionale. În acest mod, a fost încălcat un principiu fundamental, și anume principiul subsidiarității.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a situației de fapt
                  EPSO a acționat în mod arbitrar și discreționar prin faptul că nu a luat în considerare nici legislația Republicii Croația, jurisprudența Ustavni Sud (Curtea Constituțională) a Republicii Croația și decizia Agencija za znanost i visoko obrazovanje (Agenția pentru Știință și Învățământ Superior) din 13 martie 2013, prin care reclamantului i s-a recunoscut diploma străină, nici faptul că reclamantul a fost înscris în tabloul avocaților stagiari al Ordinului avocaților din Croația, în conformitate cu Legea croată privind profesia de avocat, având în vedere că, în scopul acestei înscrieri, diploma străină a reclamantului a fost considerată ca fiind echivalentă diplomei croate necesare pentru exercitarea profesiei de avocat stagiar. Reclamantul a efectuat un stagiu în cabinete de avocați, iar din această împrejurare reiese în mod clar, contrar afirmațiilor pârâtei, că reclamantul are cunoștințe cu privire la sistemul juridic croat, precum și cunoștințe de drept croat și că deține un nivel suficient de cunoștințe profesionale și de experiență pentru postul în privința căruia a fost organizat concursul (între timp, reclamantul a promovat examenul de primire în profesia de avocat). EPSO nu a luat în considerare nici faptul că reclamantul are o experiență de mai mult de trei ani în domeniul traducerilor.


title: Cauza T-217/21: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2021 – SB/eu-LISA

text:
               14.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/36

      Acțiune introdusă la 20 aprilie 2021 – SB/eu-LISA
      (Cauza T-217/21)
      (2021/C 228/48)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: SB (reprezentant: H. Tagaras, avocat)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Gestionarea Operațională a Sistemelor Informatice la Scară Largă în Spațiul de Libertate, Securitate și Justiție (eu-LISA)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea cererii introductive;

                  —

                  anularea actelor atacate;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii sale în anulare împotriva deciziei Agenției Uniunii Europene pentru Gestionarea Operațională a Sistemelor Informatice la Scară Largă în Spațiul de Libertate, Securitate și Justiție (eu-LISA) din 3 august 2020 privind concedierea reclamantului la finalul perioadei sale de probă, acesta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, în măsura în care, printre altele, raportul privind perioada de probă nu ar menționa niciun fapt concret și s-ar limita la aprecieri abstracte, nesusținute de fapte sau de trimiteri la presupuse deficiențe ale reclamantului privind îndeplinirea obiectivelor. Reclamantul reproșează de asemenea autorității abilitate să încheie contractele de muncă că a contrasemnat raportul privind perioada de probă fără a preciza care aprecieri ale redactorilor acestuia și le însușea.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea normei care impune desfășurarea perioadei de probă în „condiții normale”, în măsura în care i s-ar reproșa reclamantului îndeplinirea nesatisfăcătoare a unor sarcini care nu i-ar fi fost atribuite niciodată, precum și cunoștințe insuficiente de limbă engleză, în pofida faptului că pârâta a verificat cunoștințele menționate în două rânduri înainte de recrutarea reclamantului.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, în măsura în care reclamantul nu ar fi fost autorizat să comenteze procesul-verbal al dialogului formal cu evaluatorul perioadei sale de probă și nu ar fi fost invitat la o audiere de către autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă decât după ce aceasta a luat decizia de concediere.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe neregularități procedurale constând printre altele în nerespectarea termenelor pentru procedura de întocmire a raportului privind perioada de probă, în prezența unei persoane neprevăzute cu ocazia dialogului formal de evaluare, în lipsa consultării superiorului direct al reclamantului și în lipsa oricărei trimiteri în raportul privind perioada de probă la atribuirea de noi obiective reclamantului în cursul perioadei de probă.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine și a articolului 84 din Regimul aplicabil celorlalți agenți, ca urmare a faptului că pârâta l-a incitat pe reclamant să facă un efort de ameliorare intens spre sfârșitul perioadei sale de probă pentru a putea fi confirmat pe post, iar ulterior l-a anunțat că această ameliorare era tardivă, deși administrația ar fi întârziat în lansarea procedurilor. În același context, reclamantul reproșează pârâtei că nu i-a prelungit perioada de probă, ceea ce ar fi permis „măsurarea” ameliorării sale, ținând seama și de constrângerile legate de criza sanitară.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe încălcarea principiului bunei administrări pentru motivele invocate mai sus.


title: Cauza C-5/21 P: Recurs introdus la 6 ianuarie 2021 de Deutsche Post AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2020 în cauza T-25/20, Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Reprezentarea unui corn stilizat)

text:
               21.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 242/2

      Recurs introdus la 6 ianuarie 2021 de Deutsche Post AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2020 în cauza T-25/20, Deutsche Post/EUIPO – Pošta Slovenije (Reprezentarea unui corn stilizat)
      (Cauza C-5/21 P)
      (2021/C 242/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Deutsche Post AG (reprezentant: M. Viefhues, avocat)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Pošta Slovenije d.o.o.
      Prin Ordonanța din 5 mai 2021, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca Deutsche Post AG să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-221/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obvodní soud pro Prahu 1 (Republica Cehă) la 26 martie 2021 – Správa železnic, státní organizace/České dráhy a.s. a další

text:
               21.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 242/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Obvodní soud pro Prahu 1 (Republica Cehă) la 26 martie 2021 – Správa železnic, státní organizace/České dráhy a.s. a další
      (Cauza C-221/21)
      (2021/C 242/14)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Obvodní soud pro Prahu 1

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Správa železnic, státní organizace

         Pârâte: České dráhy a.s.,
      PKP CARGO INTERNATIONAL, a.s.,
      PDV RAILWAY a.s.,
      KŽC Doprava, s.r.o.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Legislația națională prevăzută în partea a cincea a zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád (Legea nr. 99/1963, Codul de procedură civilă), cu modificările ulterioare (denumită în continuare „o.s.ř.”) îndeplinește cerințele controlului jurisdicțional al deciziilor organismului de reglementare în conformitate cu articolul 56 alineatul (10) din Directiva 2012/34/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (denumită în continuare „Directiva 2012/34”)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 56 alineatul (10) din Directiva 2012/34 poate fi interpretat în sensul că se poate pune capăt controlului jurisdicțional al unei decizii a organismului de reglementare printr-o tranzacție judiciară în conformitate cu articolul 99 din o.s.ř.?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, cerințele privind instituirea unui organism național unic de reglementare în sectorul feroviar prevăzute la articolul 55 alineatul (1) din Directiva 2012/34, cele privind funcțiile organismului de reglementare prevăzute la articolul 56 alineatele (2), (6), (11) și (12) din Directiva 2012/34 și cele privind colaborarea dintre organismele de reglementare prevăzută la articolul 57 alineatul (2) din Directiva 2012/34 permit ca deciziile emise de organismul de reglementare să fie înlocuite cu decizii individuale ale instanțelor de drept comun care nu sunt ținute de starea de fapt constatată de organismul de reglementare?

         (1)  JO 2012 L 343, p. 32.


title: Cauza T-644/19: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2021 – Linde Material Handling/EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VertiLight – Marca națională verbală anterioară VERTI – Motiv relativ de refuz – Lipsa unei atingeri aduse renumelui – Lipsa unei legături între mărcile în cauză – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               21.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 242/30

      Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2021 – Linde Material Handling/EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)
      (Cauza T-644/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VertiLight - Marca națională verbală anterioară VERTI - Motiv relativ de refuz - Lipsa unei atingeri aduse renumelui - Lipsa unei legături între mărcile în cauză - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 242/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenbourg, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate et R. Kaase, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Sanz Cerralbo, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 iulie 2019 (cauza R 1849/2018-5) privind o procedură de opoziție între Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros și Linde Material Handling

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 5 iulie 2019 (cauza R 1849/2018-5).

                  2)

                  Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Linde Material Handling GmbH.

                  3)

                  Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 383, 11.11.2019.


title: Cauza T-44/20: Hotărârea Tribunalului din 21 aprilie 2021 – Chanel/EUIPO – Huawei Technologies (Reprezentarea unui cerc conținând două linii curbe întrepătrunse) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând un cerc ce conține două linii curbe întrepătrunse – Marcă națională figurativă anterioară reprezentând două cercuri nefinalizate întrepătrunse orizontal – Marcă națională figurativă anterioară reprezentând un cerc ce conține două cercuri nefinalizate întrepătrunse orizontal – Motive relative de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Lipsa similitudinii semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa unei atingeri aduse renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001)”]

text:
               21.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 242/34

      Hotărârea Tribunalului din 21 aprilie 2021 – Chanel/EUIPO – Huawei Technologies (Reprezentarea unui cerc conținând două linii curbe întrepătrunse)
      (Cauza T-44/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative reprezentând un cerc ce conține două linii curbe întrepătrunse - Marcă națională figurativă anterioară reprezentând două cercuri nefinalizate întrepătrunse orizontal - Marcă națională figurativă anterioară reprezentând un cerc ce conține două cercuri nefinalizate întrepătrunse orizontal - Motive relative de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa unei atingeri aduse renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001)”)
      (2021/C 242/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Chanel (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentant: J. Passa, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, China) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 noiembrie 2019 (cauza R 1041/2019-4) privind o procedură de opoziție între Chanel și Huawei Technologies

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Chanel la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza T-202/20: Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2021 – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Revocare a deciziei atacate – Dispariția obiectului litigiului – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               21.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 242/45

      Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2021 – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)
      (Cauza T-202/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Revocare a deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2021/C 242/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Statele Unite) (reprezentant: A. Norris, barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Spania) (reprezentant: J. Villamor Muguerza, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 ianuarie 2020 (cauza R 1597/2019-5) privind o procedură de opoziție între The a.r.t. company b&s și Target Brands.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Target Brands Inc.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza C-795/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – XX/Tartu Vangla [Trimitere preliminară – Politica socială – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Directiva 2000/78/CE – Interzicerea discriminării pe motive de handicap – Articolul 2 alineatul (2) litera (a) – Articolul 4 alineatul (1) – Articolul 5 – Reglementare națională care prevede cerințe în materie de acuitate auditivă a agenților de penitenciar – Nerespectarea pragurilor de percepție sonoră minime impuse – Imposibilitate absolută de menținere în funcție]

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/6

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 iulie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – XX/Tartu Vangla
      (Cauza C-795/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Interzicerea discriminării pe motive de handicap - Articolul 2 alineatul (2) litera (a) - Articolul 4 alineatul (1) - Articolul 5 - Reglementare națională care prevede cerințe în materie de acuitate auditivă a agenților de penitenciar - Nerespectarea pragurilor de percepție sonoră minime impuse - Imposibilitate absolută de menținere în funcție)
      (2021/C 349/07)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XX

         Pârât: Tartu Vangla

         Cu participarea: Justiitsminister, Tervise- ja tööminister, Õiguskantsler

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (2) litera (a), articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede o imposibilitate absolută de menținere în funcție a unui agent de penitenciar a cărui acuitate auditivă nu respectă pragurile de percepție sonoră minime stabilite de această reglementare, fără a permite să se verifice dacă agentul respectiv este în măsură să îndeplinească funcția menționată, dacă este cazul după adoptarea unor amenajări corespunzătoare în sensul acestui articol 5.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-717/20 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 iulie 2021 – Marina Karpeta-Kovalyova/Comisia Europeană (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Funcție publică – Agenți contractuali – Soție a unui diplomat grec care a avut reședința la Bruxelles înainte de recrutarea sa – Definiția locului recrutării și a centrului de interese – Refuz de a i se acorda recurentei indemnizația de expatriere și beneficiile aferente acesteia – Recurs vădit nefondat)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/2

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 iulie 2021 – Marina Karpeta-Kovalyova/Comisia Europeană
      (Cauza C-717/20 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Funcție publică - Agenți contractuali - Soție a unui diplomat grec care a avut reședința la Bruxelles înainte de recrutarea sa - Definiția locului recrutării și a centrului de interese - Refuz de a i se acorda recurentei indemnizația de expatriere și beneficiile aferente acesteia - Recurs vădit nefondat)
      (2021/C 391/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Marina Karpeta-Kovalyova (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca fiind vădit nefondat.

                  2)

                  Doamna Marina Karpeta-Kovalyova suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 329, 16.8.2021.


title: Cauza C-24/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Pordenone (Italia) la 14 ianuarie 2021 – PH/Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Pordenone (Italia) la 14 ianuarie 2021 – PH/Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia
      (Cauza C-24/21)
      (2021/C 391/03)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Pordenone

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: PH

         Pârâtă: Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Interdicția prevăzută la articolul 2.1 din Legea regională a Regiunii Friuli Venezia Giulia nr. 5/2011, care introduce măsuri de coexistență prin care se interzice cultivarea soiului de porumb MON 810 pe teritoriul Regione Friuli Venezia Giulia [Regiunea Friuli Venezia Giulia], este conformă cu întreaga economie a Directivei 2001/18 (1) sau este contrară acesteia, inclusiv în lumina Regulamentului nr. 1829/2003 (2) și a celor specificate în Recomandarea [2010]/C200/01 (3)?

                  2)

                  Interdicția menționată mai sus poate constitui și o măsură cu efect echivalent și este, prin urmare, contrară articolelor 34, 35 și 36 TFUE?

         (1)  Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului – Declarația Comisiei (JO 2001, L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2003, L 268, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 41, p. 3).

         (3)  Recomandarea Comisiei din 13 iulie 2010 privind orientările pentru elaborarea măsurilor naționale de coexistență pentru evitarea prezenței accidentale a OMG-urilor în culturile convenționale și ecologice (JO 2010, C 200, p. 1).


title: Cauza C-140/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 5 martie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/ED

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 5 martie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/ED
      (Cauza C-140/21)
      (2021/C 391/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Deutsche Lufthansa AG

         Pârât: ED

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?
      Cauza a fost radiată din registrul Curții prin decizia președintelui Curții din 18 iunie 2021

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-167/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 15 martie 2021 – PJ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 15 martie 2021 – PJ/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-167/21)
      (2021/C 391/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: PJ

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?
      Cauza a fost radiată din registrul Curții prin decizia președintelui Curții din 18 iunie 2021.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-337/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 31 mai 2021 – FH/SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 31 mai 2021 – FH/SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.
      (Cauza C-337/21)
      (2021/C 391/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: FH

         Pârâtă: SunExpress Günes Ekspres Havacilik A.S.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul zborurilor care fac obiectul unei rezervări unice la diferiți operatori de transport aerian prin intermediul unui intermediar online, există un drept la compensație împotriva operatorului de transport aerian care efectuează primul segment de zbor atunci când întârzierea la sosire a zborului pe primul segment de zbor a fost mai mică de trei ore, dar aceasta a determinat pierderea zborului de legătură, motiv pentru care pasagerul a sosit la destinația finală cu o întârziere mai mare de trei ore și atunci când operatorul efectiv de transport aerian al primului segment de zbor nu era nici cocontractant al transportatorului celui de al doilea segment de zbor, nici nu avea cunoștință de împrejurarea că, concomitent, a fost rezervat și un zbor de legătură la un alt operator de transport aerian?
      Cauza a fost radiată din registrul Curții prin decizia președintelui Curții din 28 iunie 2021.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-356/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Polonia) la 7 iunie 2021 – J.K./TP S.A.

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Polonia) la 7 iunie 2021 – J.K./TP S.A.
      (Cauza C-356/21)
      (2021/C 391/08)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: J.K.

         Pârâtă: TP S.A.

         Întrebările preliminare

      Articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (c) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretat în sensul că permite excluderea din domeniul de aplicare al acestei directive și, în consecință, excluderea de asemenea a aplicării sancțiunilor instituite în dreptul intern în temeiul articolului 17 din directiva menționată a libertății de alegere a cocontractantului, în măsura în care aceasta nu se bazează pe sex, origine rasială, origine etnică sau naționalitate, în situația în care discriminarea s-ar manifesta prin refuzul de a încheia un contract de drept civil în temeiul căruia munca ar fi prestată de o persoană fizică care desfășoară o activitate economică nesalariată, dacă motivul acestui refuz ar fi orientarea sexuală a potențialului cocontractant?

         (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-367/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 14 iunie 2021 – Hewlett Packard Development Company LP/Senetic Spółka Akcyjna

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 14 iunie 2021 – Hewlett Packard Development Company LP/Senetic Spółka Akcyjna
      (Cauza C-367/21)
      (2021/C 391/09)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Hewlett Packard Development Company LP

         Pârâtă: Senetic Spółka Akcyjna

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 36 a doua teză TFUE coroborat cu articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (1), precum și cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici a instanțelor naționale din statele membre potrivit căreia aceste instanțe:

                              —

                              atunci când soluționează cereri formulate de titularul unei mărci privind interzicerea importului, a exportului, a publicității referitoare la produse desemnate de o marcă a Uniunii sau privind dispunerea retragerii de pe piață a unor astfel de produse,

                              —

                              atunci când statuează în cadrul unor proceduri privind măsuri conservatorii de punere sub sechestru a unor produse desemnate de o marcă a Uniunii;

                        se referă în cuprinsul hotărârilor la „produse care nu au fost introduse pe piață în Spațiul Economic European de către titularul mărcii sau cu acordul său” – cu consecința că determinarea produselor care poartă o marcă a Uniunii vizate de somațiile și interdicțiile impuse (și anume, determinarea produselor care nu au fost introduse pe piață în Spațiul Economic European de către titularul mărcii sau cu acordul acestuia) este, având în vedere formularea generală a conținutului hotărârii, lăsată la latitudinea autorității de executare, iar această autoritate – pentru a efectua aprecierile menționate – se bazează pe declarațiile titularului mărcii sau pe instrumentele furnizate de acesta (inclusiv instrumente informatice și baze de date), iar admisibilitatea contestării respectivelor aprecieri ale autorității de executare în fața unei instanțe în cadrul procedurii pe fond este exclusă sau limitată de natura căilor de atac de care dispune pârâtul în cadrul procedurilor privind măsurile conservatorii și de executare?

                  2)

                  Dispozițiile articolelor 34-36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că exclud posibilitatea titularului unei mărci comunitare (în prezent a Uniunii) înregistrate de a se prevala de protecția prevăzută la articolele 9 și 102 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară [în prezent articolele 9 și 130 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene] în cazul în care:

                              —

                              titularul unei mărci comunitare (marcă a Uniunii) înregistrate desfășoară, în cadrul Spațiului Economic European și în afara acestuia, activitatea de distribuție a produselor care poartă această marcă prin intermediul unor distribuitori autorizați care pot continua să vândă produsele care poartă marca unor persoane care nu sunt destinatarii finali ai acestor produse și care fac parte din rețeaua oficială de distribuție, iar distribuitorii autorizați sunt obligați, în același timp, să cumpere bunuri exclusiv de la alți distribuitori autorizați sau de la titularul mărcii;

                              —

                              produsele care poartă marca comercială nu prezintă semne sau alte caracteristici distinctive care să permită identificarea locului introducerii lor pe piață de către titularul mărcii sau cu acordul acestuia;

                              —

                              pârâtul a achiziționat produsele care poartă marca înregistrată pe teritoriul Spațiului Economic European;

                              —

                              pârâtul a primit declarații de la vânzătorii produselor care poartă marca în sensul că aceste produse pot fi comercializate, în conformitate cu prevederile legii, pe teritoriul Spațiului Economic European;

                              —

                              titularul mărcii înregistrate a Uniunii nu pune la dispoziție niciun instrument informatic (sau alt instrument) și nu utilizează niciun sistem de marcare care să permită unui potențial cumpărător al produselor care poartă marca să verifice în mod independent legalitatea comercializării acestor produse pe teritoriul Spațiului Economic European înainte de achiziționarea produselor – și refuză să efectueze o astfel de verificare la cererea cumpărătorului?

         (1)  JO 2017, L 154, p. 1.


title: Cauza C-376/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 17 iunie 2021 – Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustroystvoto i rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh” 2014-2020/Obshtina Razlog

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 17 iunie 2021 – Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustroystvoto i rakovoditel na Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh” 2014-2020/Obshtina Razlog
      (Cauza C-376/21)
      (2021/C 391/10)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustroystvoto i rakovodite Upravlyavashtia organ na Operativna programa „Regioni v rastezh” 2014-2020

         Intimată: Obshtina Razlog

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 160 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2018/1046 (1) și articolul 102 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 966/2012 trebuie interpretate în sensul că se aplică și în ceea ce privește entitățile contractante ale statelor membre ale Uniunii Europene atunci când contractele de achiziții publice atribuite de ele sunt finanțate din fonduri europene structurale și de investiții?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, principiile transparenței, proporționalității, egalității de tratament și nediscriminării, consacrate la articolul 160 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1046 și la articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul nr. 966/2012, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei restrângeri depline a concurenței cu ocazia atribuirii unui contract de achiziții publice printr-o procedură de negociere fără publicare prealabilă, în cazul în care obiectul contractului de achiziții publice nu prezintă caracteristici speciale care să impună în mod obiectiv să fie executat numai de operatorul economic invitat la negociere? În special, articolul 160 alineatele (1) și (2) coroborat cu articolul 164 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 2018/1046 și articolul 102 alineatele (1) și (2) coroborat cu articolul 104 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 966/2012 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în procedura principală, potrivit căreia, după încetarea unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziții publice pentru motivul că singura ofertă depusă nu este adecvată, entitatea contractantă poate invita să participe la o procedură de negociere fără publicare prealabilă un singur operator economic, în cazul în care obiectul contractului de achiziții publice nu prezintă caracteristici speciale care să impună în mod obiectiv să fie executat numai de operatorul economic invitat la negocieri?

         (1)  Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).


title: Cauza C-377/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Mons (Belgia) la 21 iunie 2021 – Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre/RM

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Mons (Belgia) la 21 iunie 2021 – Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre/RM
      (Cauza C-377/21)
      (2021/C 391/11)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Mons

         Părțile din procedura principală

         Apelante, pârâte inițiale: Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre

         Intimat, reclamant inițial: RM

         Întrebarea preliminară

      Clauza 4 din acordul-cadru pus în aplicare prin Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (1) trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care, pentru calcularea remunerației pompierilor profesioniști angajați cu normă întreagă, recunoaște, cu titlu de vechime salarială, serviciile prestate cu fracțiune de normă în calitate de pompier voluntar în funcție de volumul de muncă, cu alte cuvinte de durata prestațiilor efectuate în mod real, potrivit principiului „prorata temporis”, iar nu în funcție de perioada în care au fost efectuate prestațiile?

         (1)  JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35.


title: Cauza C-385/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 22 iunie 2021 – Zenith Media Communications SRL / Consiliul Concurenţei

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 22 iunie 2021 – Zenith Media Communications SRL / Consiliul Concurenţei
      (Cauza C-385/21)
      (2021/C 391/12)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părţile din acţiunea principală

         Recurentă-reclamantă: Zenith Media Communications SRL

         Intimat-Pârât: Consiliul Concurenţei

         Întrebările preliminare

      Articolul 4 alineatul (3) TUE și articolul 101 TFUE se interpretează în sensul că:

                  1)

                  impun autorității de concurență din statul membru obligația de a interpreta norma națională care reglementează stabilirea sancțiunii amenzii în acord cu principiul proporționalității, în sensul că se impune verificarea împrejurării dacă cifra de afaceri totală, astfel cum este evidențiată în contul de profit și pierderi al bilanțului contabil aferent exercițiului financiar anterior, oferă o reflectare fidelă a operațiunilor economico-financiare, în conformitate cu realitatea economică?

                  2)

                  se opun, prin prisma principiului proporționalității, practicii autorității de concurență din statul membru de a impune o amendă raportată la cifra de afaceri evidențiată în contul de profit și pierderi al bilanțului contabil aferent exercițiului financiar anterior, care cuprinde sumele refacturate clienților finali aferente serviciilor cu privire la care s-a desfășurat activitatea de intermediere a achiziției de spațiu de media, iar nu doar comisioanele aferente activității de intermediere?

                  3)

                  se opun interpretării unei norme de drept național în sensul că responsabilitatea corectei înregistrări în contabilitate și a prezentării fidele a operațiunilor economico-financiare în conformitate cu realitatea economică revine întreprinderii sancționate, iar autoritatea de concurență din statul membru este ținută de modul de îndeplinire a acestei obligații de către întreprinderea sancționată?


title: Cauza C-392/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 24 iunie 2021 – TJ / Inspectoratul General pentru Imigrări

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 24 iunie 2021 – TJ / Inspectoratul General pentru Imigrări
      (Cauza C-392/21)
      (2021/C 391/13)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părţile din acţiunea principală

         Recurent – reclamant: TJ

         Intimat – pârât: Inspectoratul General pentru Imigrări

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Sintagma „dispozitiv de corecție special” prevăzută de articolul 9 din Directiva 90/270/CEE a Consiliului din 29 mai 1990 privind condițiile minime de securitate și sănătate pentru lucrul la monitor (1) se interpretează în sensul în care aceasta nu poate consta în ochelari de vedere?

                  2)

                  Prin sintagma „dispozitiv de corecție special” prevăzută de articolul 9 din Directiva 90/270/CEE a Consiliului se înțelege numai un dispozitiv care este folosit în exclusivitate la locul de muncă/în îndeplinirea atribuțiilor de serviciu?

                  3)

                  Obligația furnizării unui dispozitiv de corecție special prevăzut de articolul 9 din Directiva 90/270/CEE a Consiliului se referă exclusiv la achiziționarea dispozitivului de către angajator sau se interpretează în sens larg, respectiv include și modalitatea decontării de către angajator a cheltuielilor necesare efectuate în scopul procurării dispozitivului de către angajat?

                  4)

                  Este în concordanță cu prevederile articolului 9 din Directiva 90/270/CEE a Consiliului modalitatea acoperirii acestor cheltuieli de către angajator, sub forma unui spor general la salariu, plătit în mod permanent sub denumirea „spor pentru condiții grele de muncă”?

         (1)  JO 1990 L 156, p. 14, Ediţie specială, 05/vol. 2, p. 130.