title: Cauza C-56/10 P: Recurs introdus la 2 februarie 2010 de Agencję Wydawniczą Technopol sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-425/07 și T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (100)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/19

         Recurs introdus la 2 februarie 2010 de Agencję Wydawniczą Technopol sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 19 noiembrie 2009 în cauza T-425/07 și T-426/07, Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (100)
   (Cauza C-56/10 P)
   2010/C 113/29
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Agencję Wydawniczą Technopol sp. z o.o. (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 în cauzele conexate T-425/07 și T-426/07;

               —

               retrimiterea cauzei spre judecată în fața Tribunalului;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 38 alineatul (2) din Regulamentul privind marca comunitară (1), întrucât a aplicat criterii juridice incorecte în cadrul constatării că, în speță, Camera de recurs a solicitat în mod întemeiat o declarație privind nerevendicarea unor drepturi exclusive asupra părților componente ale cifrelor 100 și 300.
   În continuare, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca comunitară, întrucât a aplicat criterii juridice incorecte în cadrul constatării că părțile componente ale cifrelor, pentru care s-a solicitat o declarație privind nerevendicarea unor drepturi exclusive, ar fi descriprive.
   În plus, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (c), articolul 38 alineatul (2) sau articolul 76 din Regulamentul privind marca comunitară sau toate aceste dispoziții, întrucât nu a luat în considerare în mod corespunzător practica OAPI în privința înregistrării de semne reprezentate de cifre sau care fac trimitere la conținutul unei publicații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), înlocuit de Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-60/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Spania/Comisia ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Sectorul fructelor și legumelor — Protecția mediului — Procedură administrativă )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Spania/Comisia
   (Cauza T-60/07) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Sectorul fructelor și legumelor - Protecția mediului - Procedură administrativă’)
   (2009/C 6/50)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: F. Jimeno Fernández, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2006/932/CE a Comisiei din 14 decembrie 2006 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) secțiunea „Garantare” (JO L 335, p. 96), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de Regatul Spaniei în sectorul fructelor și legumelor.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-260/00: Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca și alții/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia — Decizie prin care se declară schema de ajutoare incompatibilă cu piața comună și prin care se impune recuperarea ajutoarelor plătite — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/22

         Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca și alții/Comisia
   (Cauza T-260/00) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia - Decizie prin care se declară schema de ajutoare incompatibilă cu piața comună și prin care se impune recuperarea ajutoarelor plătite - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2013/C 38/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl (Veneția, Italia); Cooperativa Coopesca — Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca — Chioggia Soc. coop. rl (Chioggia, Italia); Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl (Veneția) Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. rl (Veneția); Murazzo — Piccola Società Cooperativa rl (Chioggia); RAM — Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi (Chioggia); Confcooperative — Unione Provinciale di Venezia (Mestre, Italia); și Comitato „Venezia Vuole Vivere” (Marghera, Italia) (reprezentant: A. Vianello, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: Republica Italiană (reprezentanți: inițial U. Leanza, ulterior I. Braguglia, ulterior R. Adam și în final I. Bruni, agenți, asistați de G. Aiello și P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 privind instituirea unor reduceri de contribuții la asigurări sociale (JO 2000, L 150, p. 50).

      Dispozitivul

               1.

               Unește cu fondul excepția de inadmisibilitate ridicată de Comisia Europeană.

               2.

               Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               3.

               Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl, Cooperativa Coopesca — Organizzazione tra Produttori e Lavoratori della Pesca — Chioggia Soc. coop. rl, Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl, Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. rl, Murazzo — Piccola Società Cooperativa rl, RAM — Società Cooperativa fra Lavoratori della Pesca, Raccoglitori ed Allevatori di Molluschi, Confcooperative — Unione Provinciale di Venezia și Comitato „Venezia vuole vivere” suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de către Comisie.

               4.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza T-641/13: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2013 — Gemeente Bergen op Zoom/Comisia

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/18

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2013 — Gemeente Bergen op Zoom/Comisia
   (Cauza T-641/13)
   2014/C 31/30
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Gemeente Bergen op Zoom (Bergen op Zoom, Țările de Jos) (reprezentanți: T. Hovius și R. Pasma, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta atacă Decizia din 2 octombrie 2013 (1) a Comisiei prin care aceasta a concluzionat că achiziționarea de către comuna Bergen op Zoom a terenului industrial al Koninklijke Nedalco BV și Nedalco International BV nu constituia un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 107 și/sau a articolului 108 TFUE, în măsura în care Comisia nu a aplicat principiul investitorului privat sau, cel puțin, l-a aplicat în mod greșit, nu s-a întemeiat pe fapte relevante în această privință și/sau nu a motivat suficient aplicarea respectivă.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 107 și/sau a articolului 108 TFUE, în măsura în care Comisia a apreciat în mod greșit faptele și/sau dreptul și a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că Nedalco nu a obținut un avantaj (selectiv) pe care nu l-ar fi putut obține pe căi comerciale normale.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe nerespectarea principiului diligenței și al obligației de motivare, în măsura în care, în mod greșit, Comisia nu a examinat faptele invocate de comună și/sau nu și-a întemeiat decizia atacată pe o motivare adecvată.

      (1)  JO 2013, C 335, p. 1.


title: Cauza C-182/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – procedură privind extrădarea lui Aleksei Petruhhin (Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii Europene — Extrădare către un stat terț a unui resortisant al unui stat membru care și-a exercitat dreptul la liberă circulație — Domeniul de aplicare al dreptului Uniunii — Protecția resortisanților unui stat membru împotriva extrădării — Lipsa protecției resortisanților celorlalte state membre — Restricție privind libera circulație — Justificare întemeiată pe prevenirea impunității — Proporționalitate — Verificarea garanțiilor prevăzute la articolul 19 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – procedură privind extrădarea lui Aleksei Petruhhin
   (Cauza C-182/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii Europene - Extrădare către un stat terț a unui resortisant al unui stat membru care și-a exercitat dreptul la liberă circulație - Domeniul de aplicare al dreptului Uniunii - Protecția resortisanților unui stat membru împotriva extrădării - Lipsa protecției resortisanților celorlalte state membre - Restricție privind libera circulație - Justificare întemeiată pe prevenirea impunității - Proporționalitate - Verificarea garanțiilor prevăzute la articolul 19 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene))
   (2016/C 402/10)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Aleksei Petruhhin

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 18 și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că, atunci când unui stat membru în care s-a deplasat un cetățean al Uniunii resortisant al unui alt stat membru i se adresează o cerere de extrădare de către un stat terț cu care primul stat membru a încheiat un acord de extrădare, acesta are obligația să informeze statul membru a cărui cetățenie o are respectivul cetățean și, dacă este cazul, la cererea acestui din urmă stat membru, să i-l predea pe acel cetățean, în conformitate cu dispozițiile Deciziei-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, cu condiția ca acest stat membru să fie competent, în temeiul dreptului său național, să o urmărească penal pe această persoană pentru fapte săvârșite în afara teritoriului său național.

               2)

               În ipoteza în care un stat membru este sesizat cu o cerere a unui stat terț privind extrădarea unui resortisant al unui alt stat membru, acest prim stat membru trebuie să verifice că extrădarea nu va aduce atingere drepturilor prevăzute la articolul 19 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-33/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 21 ianuarie 2011 — A Oy

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 21 ianuarie 2011 — A Oy
   (Cauza C-33/11)
   2011/C 89/21
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: A Oy

      Pârât: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 15 alineatul (6) din A șasea directivă 77/388/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că „liniile aeriene care efectuează zboruri contra plată, în special pe rute aeriene internaționale” vizează și companiile aeriene comerciale care efectuează în principal curse charter internaționale cu plată pentru necesitățile întreprinderilor și particularilor?

               2.

               Articolul 15 alineatul (6) din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretat în sensul că scutirea prevăzută de dispoziția menționată este aplicabilă numai livrărilor de aeronave efectuate direct către o companie aeriană care operează cu plată în principal pe rute internaționale sau respectiva scutire se aplică și livrării de aeronave către un operator economic care nu operează în mod direct cu plată pe rute internaționale, dar a furnizat spre utilizare o aeronavă unui operator economic care desfășoară o astfel de activitate?

               3.

               Pentru a răspunde la a doua întrebare, prezintă importanță faptul că proprietarul aeronavelor impută costurile aferente utilizării acestora particularului, care este acționar al proprietarului și care utilizează aeronavele achiziționate în principal pentru propriile scopuri comerciale și/sau private, dacă se are în vedere aspectul că aeronavele ar putea fi utilizate de compania aeriană și pentru alte tipuri de zboruri?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-118/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – LDC Argentina/Consiliul [„Dumping — Importuri de biomotorină originară din Argentina — Taxă antidumping definitivă — Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Valoare normală — Costuri de producție”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/31

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – LDC Argentina/Consiliul
   (Cauza T-118/14) (1)

   ([„Dumping - Importuri de biomotorină originară din Argentina - Taxă antidumping definitivă - Articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Valoare normală - Costuri de producție”])
   (2016/C 402/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LDC Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (reprezentanți: J. F. Bellis, R. Luff și G. Bathory, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert și B. Driessen, ulterior H. Marcos Fraile, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și A. Stobiecka Kuik, agenți) și European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Prost și M. S. Dibling, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO 2013, L 315, p. 2), în măsura în care reclamantei i se aplică o taxă antidumping

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia, în măsura în care vizează LDC Argentina SA.

               2)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de LDC Argentina.

               3)

               Comisia Europeană și European Biodiesel Board (EBB) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-11/07: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2010 — Frucona Košice/Comisia (Ajutoare de stat — Remitere parțială a unei datorii fiscale în cadrul unui concordat preventiv — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea sa — Criteriul creditorului privat în economia de piață)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/33

         Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2010 — Frucona Košice/Comisia
   (Cauza T-11/07) (1)

   (Ajutoare de stat - Remitere parțială a unei datorii fiscale în cadrul unui concordat preventiv - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea sa - Criteriul creditorului privat în economia de piață)
   2011/C 30/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovacia) (reprezentanți: B. Hartnett, barrister, O. H. Geiss și A. Barger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Martenczuk și K. Walkerová, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: St. Nicolaus-trade a.s. (Bratislava, Slovacia) (reprezentant: N. Smaho, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/254/CE a Comisiei din 7 iunie 2006 privind ajutorul de stat C-25/05 (ex NN 21/05) pus în aplicare de Republica Slovacă în favoarea Frucona Košice a.s. (JO L 112, p. 14)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Frucona Košice a.s. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza F-157/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iunie 2014 – BN/Parlamentul (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în anulare — Funcționar de gradul AD 14 care ocupă provizoriu un post de consilier al unui director — Pretinsă hărțuire morală din partea unui director general — Concediu medical de lungă durată — Decizie de numire într-un post de consilier într-o altă direcție generală — Obligația de solicitudine — Principiul bunei administrări — Interesul serviciului — Regula corespondenței dintre grad și post — Acțiune în despăgubire — Prejudiciu care decurge dintr-un comportament nedecizional)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 iunie 2014 – BN/Parlamentul
   (Cauza F-157/12) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Acțiune în anulare - Funcționar de gradul AD 14 care ocupă provizoriu un post de consilier al unui director - Pretinsă hărțuire morală din partea unui director general - Concediu medical de lungă durată - Decizie de numire într-un post de consilier într-o altă direcție generală - Obligația de solicitudine - Principiul bunei administrări - Interesul serviciului - Regula corespondenței dintre grad și post - Acțiune în despăgubire - Prejudiciu care decurge dintr-un comportament nedecizional))
   2014/C 421/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BN (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și V. Montebello-Demogeot, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de schimbare a repartizării reclamantului și a deciziei implicite de încetare, cu efect retroactiv, a atribuțiilor sale de consilier al directorului unei direcții a Parlamentului European și cerere de reparare a prejudiciului suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de BN.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013, p. 31.


title: Cauza T-214/13: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2013 — Typke/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/35

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2013 — Typke/Comisia
   (Cauza T-214/13)
   2013/C 171/65
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Rainer Typke (Hasbergen, Germania) (reprezentanți: B. Cortese și A. Salerno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 5 februarie 2013 de respingere a cererii de confirmare a reclamantului de acces la documente întemeiate pe Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) — în procedura GESTDEM 2012/3258;

               —

               anularea deciziei implicite a Comisiei Europene din 13 martie 2013 de respingere a cererii de confirmare a reclamantului de acces la documente întemeiate pe Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — în procedura GESTDEM 2013/0068;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul se întemeiază pe un singur motiv prin care invocă încălcarea articolelor 2 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, precum și a altor dispoziții din regulamentul menționat, întrucât:

               —

               susținerea Comisiei în sensul că cererea reclamantului nu ar intra în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1049/2001, ceea ce ar presupune crearea unor documente noi în locul acordării accesului la cele existente, este neîntemeiată;

               —

               susținerea Comisiei în sensul că cererea reclamantului ar fi disproporționată și, în consecință, inadmisibilă, chiar și în condițiile în care s-ar fi acordat un acces parțial, este neîntemeiată;

               —

               susținerea Comisiei în sensul că acordarea în favoarea reclamantului a accesului la documentele în discuție ar contraveni necesității de a nu fi divulgate datele cu caracter personal al unor terți ar fi nefondată și

               —

               susținerea Comisiei în sensul că acordarea în favoarea reclamantului a accesului la documentele în discuție ar contraveni necesității de protejare a confidențialității procedurilor comisiei de concurs și de necesitatea protejării procesului de decizie al acesteia din urmă este neîntemeiată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-16/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 14 ianuarie 2013 — Jürgen Langenbächer și alții/Condor Flugdienst GmbH

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 14 ianuarie 2013 — Jürgen Langenbächer și alții/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-16/13)
   2013/C 108/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Frankfurt am Main

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Jürgen Langenbächer, Janet Langenbächer, Jaqueline Langenbächer

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 30 ianuarie 2013, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza T-787/14 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2014 de Banca Centrală Europeană împotriva Hotărârii din 18 septembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-26/12, Cerafogli/BCE

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/56

         Recurs introdus la 28 noiembrie 2014 de Banca Centrală Europeană împotriva Hotărârii din 18 septembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-26/12, Cerafogli/BCE
   (Cauza T-787/14 P)
   (2015/C 046/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Carlini și M. López Torres, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Maria Concetta Cerafogli (Roma, Italia)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii din 18 septembrie 2014, în cauza F-26/12, Cerafogli/BCE;

               —

               pronunțarea unei hotărâri în conformitate cu concluziile recurentei în primă instanță și

               —

               suportarea de către fiecare parte a propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că jurisprudența Grolsch a fost extrapolată în mod eronat la cauzele privind funcția publică, interpretându-se astfel in mod greșit domeniul de aplicare al principiului protecției jurisdicționale efective în lumina articolului 47 din cartă, și pe motivarea neadecvată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nu s-a ținut seama de dreptul la apărare al instituției, nerespectându-se scopul procedurii precontencioase, pe faptul că nu au fost luate în considerare faptele relevante și pe interpretarea greșită a principiului securității juridice.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că a-au dedus concluzii eronate din natura unei excepții de nelegalitate, pe interpretarea greșită a articolului 277 TFUE și a principiului securității juridice.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe interpretarea greșită a principiului protecției jurisdicționale efective, pe faptul că nu au fost luate în considerare faptele din prezenta cauză și pe încălcarea principiului proporționalității.


title: Cauza C-32/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sozialgerichts Nürnberg (Germania) la 22 ianuarie 2013 — Petra Würker/Familienkasse Nürnberg

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sozialgerichts Nürnberg (Germania) la 22 ianuarie 2013 — Petra Würker/Familienkasse Nürnberg
   (Cauza C-32/13)
   2013/C 147/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sozialgericht Nürnberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Petra Würker

      Pârâtă: Familienkasse Nürnberg

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 77 sau articolul 78 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că perceperea unei pensii pentru educare („Erziehungsrente”) conferă un drept față de statul membru care plătește pensia?

               2.

               Situația s-a modificat începând cu 1 martie 2010, data intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 (2), iar articolul 67 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că orice tip de pensie (inclusiv pensia germană pentru educare) dă naștere dreptului?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).


title: Cauza C-91/14 P: Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. împotriva Hotărârii Tribunalului din 11 decembrie 2013 în cauza T-591/11, Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Henkel

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/11

         Recurs introdus la 21 februarie 2014 de Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. împotriva Hotărârii Tribunalului din 11 decembrie 2013 în cauza T-591/11, Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Henkel
   (Cauza C-91/14 P)
   (2014/C 462/17)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (reprezentanți: M. Konieczyński și I. Kubiec, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Henkel Corp.
   Prin Ordonanța din 2 octombrie 2014, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind în parte inadmisibil și în parte nefondat și a obligat Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław, Lepiarz Alicja Sp.j. la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-213/09: Hotărârea Tribunalului din 15 februarie 2011 — Yorma’s/OAPI — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care conține elementul verbal «yorma’s» — Marcă comunitară verbală anterioară NORMA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) lietra (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/7

         Hotărârea Tribunalului din 15 februarie 2011 — Yorma’s/OAPI — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S)
   (Cauza T-213/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care conține elementul verbal «yorma’s» - Marcă comunitară verbală anterioară NORMA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) lietra (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 95/11
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Yorma’s AG (Deggendorf, Germania) (reprezentant: A. Weiß, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (Nuremberg, Germania) (reprezentant: A. von Welser, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 februarie 2009 (cauza R 1879/2007-1), privind o procedură de opoziție între Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG și Yorma’s AG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Yorma’s AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009.


title: Cauza C-57/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – United Video Properties Inc./Telenet NV (Trimitere preliminară — Drepturi de proprietate intelectuală — Directiva 2004/48/CE — Articolul 14 — Cheltuieli de judecată — Onorarii de avocat — Rambursare forfetară — Cuantumuri maxime — Costuri de consultanță tehnică — Rambursare — Condiție privind fapta culpabilă săvârșită de partea care a căzut în pretenții)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – United Video Properties Inc./Telenet NV
   (Cauza C-57/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Drepturi de proprietate intelectuală - Directiva 2004/48/CE - Articolul 14 - Cheltuieli de judecată - Onorarii de avocat - Rambursare forfetară - Cuantumuri maxime - Costuri de consultanță tehnică - Rambursare - Condiție privind fapta culpabilă săvârșită de partea care a căzut în pretenții))
   (2016/C 350/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: United Video Properties Inc.

      Pârâtă: Telenet NV

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 14 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal care prevede că partea care cade în pretenții este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de partea care a obținut câștig de cauză, care oferă instanței căreia îi revine sarcina să pronunțe această obligare posibilitatea de a ține seama de caracteristicile specifice ale cauzei cu care este sesizată și care presupune un sistem de tarife forfetare în materie de rambursare a costurilor pentru asistența acordată de un avocat, cu condiția ca aceste tarife să garanteze că cheltuielile care vor fi suportate de partea care cade în pretenții sunt rezonabile, aspect a cărui verificare îi revine instanței de trimitere. Cu toate acestea, articolul 14 din această directivă se opune unei reglementări naționale ce prevede tarife forfetare care, din cauza cuantumurilor maxime prea puțin ridicate pe care le presupun, nu garantează că măcar o parte semnificativă și corespunzătoare dintre cheltuielile rezonabile efectuate de partea care a obținut câștig de cauză este suportată de partea care cade în pretenții.

               2)

               Articolul 14 din Directiva 2004/48 trebuie interpretat în sensul că se opune unor norme naționale care nu prevăd rambursarea costurilor de consultanță tehnică decât în cazul unei fapte culpabile săvârșite de partea care cade în pretenții, din moment ce aceste costuri sunt direct și strâns legate de o acțiune în justiție care urmărește să asigure respectarea unui drept de proprietate intelectuală.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-420/12: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – VHV/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/59

         Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – VHV/Comisia
   (Cauza T-420/12) (1)

   2014/C 292/75
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 373, 1.12.2012.


title: Cauza C-97/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Italia) — Amia Spa, în lichidare/Provincia Regionale di Palermo (Mediu — Depozite de deșeuri — Directiva 1999/31/CE — Taxă specială pentru depozitarea deșeurilor solide — Supunerea operatorului unui depozit la plata acestei taxe — Costuri de exploatare a unui depozit — Directiva 2000/35/CE — Dobânzi de întârziere — Obligațiile instanței naționale)

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Italia) — Amia Spa, în lichidare/Provincia Regionale di Palermo
   (Cauza C-97/11) (1)

   (Mediu - Depozite de deșeuri - Directiva 1999/31/CE - Taxă specială pentru depozitarea deșeurilor solide - Supunerea operatorului unui depozit la plata acestei taxe - Costuri de exploatare a unui depozit - Directiva 2000/35/CE - Dobânzi de întârziere - Obligațiile instanței naționale)
   2012/C 200/03
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Amia Spa, în lichidare

      Pârâtă: Provincia Regionale di Palermo

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Interpretarea articolului 10 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94), a Directivei 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale (JO L 200, p. 35, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 226) — Reglementare națională care instituie un impozit special pe depozitarea deșeurilor solide într-un depozit de deșeuri și care obligă operatorul depozitului să plătească în avans respectivul impozit, stabilit în funcție de cantitatea de deșeuri depozitate și datorat de persoana care efectuează depozitarea.

      Dispozitivul

   În circumstanțe precum cele din acțiunea principală:

               —

               revine mai întâi instanței naționale, înainte de a înlătura aplicarea dispozițiilor pertinente din Legea nr. 549 din 28 decembrie 1995 privind măsuri de raționalizare a finanțelor publice, sarcina de a verifica, luând în considerare ansamblul dreptului intern, atât material, cât și procedural, dacă nu poate în niciun caz să ajungă la o interpretare a dreptului său național care să permită soluționarea acțiunii principale într-un mod conform textului și finalității Directivei 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, și ale Directivei 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale;

               —

               dacă o astfel de interpretare nu este posibilă, instanța de trimitere are obligația să nu aplice, în acțiunea principală, nicio dispoziție națională contrară articolului 10 din Directiva 1999/31, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1882/2003, și articolelor 1-3 din Directiva 2000/35.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-429/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Global Steel Wire/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/62

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Global Steel Wire/Comisia
   (Cauza T-429/10)
   ()
   2010/C 301/99
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Spania) (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandí Blanco, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Cu titlu principal anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei Europene din 30 iunie 2010 (cazul COMP/38344 — Oțel pentru precomprimare), în ceea ce o privește pe reclamantă;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate prin decizia sus-menționată, în temeiul articolului 261 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași ca și cea care face obiectul cauzei T-426/10, Moreda-Riviere de Trefilerias/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza sus-menționată.
   În special, reclamanta subliniază că, prin decizia atacată, Comisia nu a respectat standardele probatorii impuse în jurisprudența comunitară pentru a demonstra angajarea răspunderii GSW pentru conduita filialelor sale. Comisia Europeană nu a demonstrat că GSW s-a aflat în poziția de a putea influența în mod determinant conduita întreprinderilor participante.


title: Cauza T-216/16: Acțiune introdusă la 11 mai 2016 – Vignerons de la Méditerranée/EUIPO – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/42

         Acțiune introdusă la 11 mai 2016 – Vignerons de la Méditerranée/EUIPO – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
   (Cauza T-216/16)
   (2016/C 243/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vignerons de la Méditerranée (Narbonne, Franța) (reprezentant: M. Karsenty-Ricard, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bodegas Grupo Yllera SL (Rueda, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „LE VAL FRANCE” – cererea de înregistrarea nr. 12 162 921

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 martie 2016 în cauza R 427/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției nr. B 2 307 737 formulate de societatea Bodegas Grupo Yllera SL împotriva cererii de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 12 162 921 a societății Vignerons de la Méditerranée;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-130/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 martie 2013 — Datema Hellman Worldwide Logistics BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 martie 2013 — Datema Hellman Worldwide Logistics BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-130/13)
   2013/C 171/23
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Datema Hellman Worldwide Logistics BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiul de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare de către administrație poate fi aplicat în mod direct de instanța națională?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           (a)

                           principiul de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare de către administrație trebuie interpretat în sensul că este încălcat în cazul în care destinatarul unei decizii preconizate nu a fost ascultat înainte ca administrația să adopte în privința sa o măsură care îl lezează, însă i s-a oferit ulterior posibilitatea de a fi ascultat în cadrul unei proceduri administrative succesive (de contestație) care precede formularea unei acțiuni în fața instanței naționale?

                           (b)

                           consecințele juridice ale încălcării de către administrație a principiului de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare se stabilesc în conformitate cu legislația națională?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2 litera b): care sunt împrejurările pe care instanța națională le poate lua în considerare la stabilirea consecințelor juridice și în special poate aceasta să țină seama de aspectul dacă se poate considera că, fără încălcarea de către administrație a principiului de drept al Uniunii privind respectarea dreptului la apărare, procedura ar fi avut un rezultat diferit?


title: Cauza T-472/16: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Marsh/EUIPO (LegalPro) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LegalPro — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/24

         Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2017 – Marsh/EUIPO (LegalPro)
   (Cauza T-472/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LegalPro - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 221/33)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Marsh GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 iunie 2016 (cauza R 146/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal LegalPro ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Marsh GmbH la plata cheltuielilor de judecată

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza F-51/07: Acțiune introdusă la 30 mai 2007 — Bui Van/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/43

         Acțiune introdusă la 30 mai 2007 — Bui Van/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-51/07)
   (2007/C 170/83)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Philippe Bui Van (Hettange Grande, Franța) (reprezentanți: S: Rodrigues și R. Albelice, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) din 5 martie 2007 de respingere a contestației reclamantului;

               —

               anularea deciziei directorului general al Centrului Comun de Cercetare din 4 octombrie 2006, în măsura în care aceasta schimbă încadrarea reclamantului în gradul AST 3, treapta 2, după ce inițial, reclamantul a fost încadrat în gradul AST 4, treapta 2;

               —

               precizarea, către AIPN, a efectelor pe care le presupune anularea deciziilor atacate și, în special, încadrarea în gradul AST 4, treapta 2, retroactivitatea numirii în gradul AST 4, treapta 2 de la data intrării în funcție, a efectelor în privința diferenței de renumerație și a dobânzilor de întârziere pentru plata acestei diferențe, precum și a efectelor în privința promovării;

               —

               acordarea către reclamant a sumei simbolice de un euro simbolic pentru repararea prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, care a reușit la concursul general EPSO/B/23/04 (1) în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru recrutări ulterioare de asistenți tehnici de gradul B5/B4, a fost numit ca funcționar stagiar după intrarea în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a Statutului funcționarilor Comunităților Europene precum și a regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor comunități (2). O primă decizie din 28 iunie 2006, prin care reclamantul a fost încadrat în gradul AST 4, a fost revocată și înlocuită cu decizia atacată, prin care a fost încadrat în gradul AST 3.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă, în primul rând, încălcarea principiului egalității de tratament și al nediscriminării, în special, prin aceea că anumiți colegi ai săi care au fost și ei retrogradați, au redobândit gradul AST 4 în urma procedurii precontencioase.
   Reclamantul invocă și existența unei erori manifeste de apreciere precum și încălcarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime. În special, reclamantul consideră că decizia din 28 iunie 2006 nu a fost revocată într-un termen rezonabil.

      (1)  JO C 81 A, 31.3.2004, p. 17.

      (2)  JO L 124, 27.4.2004, p. 1.


title: Cauza C-612/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgerichts Wien (Austria) la 29 decembrie 2014 – Stephan Naumann/Austrian Airlines AG

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgerichts Wien (Austria) la 29 decembrie 2014 – Stephan Naumann/Austrian Airlines AG
   (Cauza C-612/14)
   (2015/C 089/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Stephan Naumann

      Pârâtă: Austrian Airlines AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul la compensație prevăzut la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 (1) trebuie interpretat în sensul că reprezintă un drept forfetar la despăgubire, o penalitate contractuală, daune interese cu caracter punitiv („punitive damage”), un drept cu caracter executoriu și de garantare sau un drept sui generis?

               2)

               Scăderea compensației prevăzute la articolul 12 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 trebuie interpretată în sensul că se aplică numai cu privire la o compensație suplimentară acordată pasagerului de operatorul efectiv de transport aerian sau și cu privire la o compensație suplimentară acordată pasagerului de către tour-operator?

               3)

               Dreptul la compensație suplimentară al unui pasager, prevăzut la articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004, trebuie interpretat în sensul că include și dreptul la o reducere a prețului (garanție) pentru întârzierea unui zbor potrivit dreptului național?

               4)

               O reducere a prețului (garanție) și/sau o compensație acordată pasagerului de către tour-operator pentru întârzierea unui zbor, potrivit dreptului național, poate fi scăzută din compensația aferentă aceleiași întârzieri, acordată de operatorul de transport aerian în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 (articolul 12)?

               5)

               În măsura în care scăderea este posibilă, operatorul de transport aerian o poate efectua oricând sau aceasta depinde de modul în care este admisibilă în temeiul dreptului național sau de modul în care instanța consideră că este adecvată?

               6)

               În măsura în care dreptul național este determinant sau decizia rămâne la aprecierea instanței, compensația prevăzută la articolul 7 din regulament este menită să acopere numai neplăcerile și pierderea de timp suferite de pasager sau și daune materiale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-456/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Bremen (Germania) la 2 septembrie 2011 — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG/Samskip GmbH

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Bremen (Germania) la 2 septembrie 2011 — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG/Samskip GmbH
   (Cauza C-456/11)
   2011/C 331/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Bremen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG

      Pârâtă: Samskip GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 32 și 33 din Regulamentul nr. 44/2001 (1) trebuie interpretate în sensul că noțiunea „hotărâre” include de asemenea, în principiu, acele hotărâri care se limitează la constatarea faptului că nu sunt îndeplinite condițiile procedurale de admisibilitate (așa-numitele „hotărâri privind admisibilitatea”)?

               2.

               Articolele 32 și 33 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 trebuie interpretate în sensul că noțiunea „hotărâre” include de asemenea o hotărâre definitivă prin care se constată necompetența internațională a unei instanțe ca urmare a existenței unei convenții de atribuire a competenței de soluționare a litigiilor dintre părți?

               3.

               Având în vedere jurisprudența CJUE cu privire la principiul extinderii efectelor (Hotărârea Curții din 4 februarie 1988, cauza 145/86), articolele 32 și 33 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretate în sensul că fiecare stat membru este obligat să recunoască hotărârile instanței unui alt stat membru cu privire la eficacitatea unei convenții de atribuire a competenței de soluționare a litigiilor dintre părți, în cazul în care, conform dreptului național al primei instanțe sesizate, constatarea privind eficacitatea convenției de atribuire a competenței are autoritate de lucru judecat, chiar dacă această decizie face parte dintr-o hotărâre privind admisibilitatea prin care se respinge acțiunea?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-499/17: Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Esfera Capital Agencia de Valores/Comisia și SRB

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/17

         Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Esfera Capital Agencia de Valores/Comisia și SRB
   (Cauza T-499/17)
   (2017/C 330/22)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Esfera Capital Agencia de Valores, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero și N. Subuh Falero, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, adresată Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria (Fondul de restructurare ordonată a instituțiilor bancare) și de aprobare a unui plan de restructurare privind instituția Banco Popular Español;

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A. și

               —

               conform articolului 340 TFUE, declararea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și a Comisiei Europene și dispunerea reparării prejudiciului cauzat reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție și T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.
   În special, reclamanta reproșează în speță un abuz de putere.


title: Cauza T-366/16: Acțiune introdusă la 12 iulie 2016 – Gaki/Europol

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/47

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2016 – Gaki/Europol
   (Cauza T-366/16)
   (2016/C 402/56)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Anastasia-Soultana Gaki (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: G. Keisers, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               care sunt faptele pe care le-ar fi comis reclamanta potrivit mandatului european de arestare care a fost emis de Grecia și pentru care este căutată în mod nelegal din 2011 în Uniunea Europeană cu sprijinul Europol? Dreptul la un aviz motivat;

               —

               blocarea datelor nelegale și eronate introduse împotriva sa în sistemul de informare al Europol prin organismul comun de supraveghere al Europol (denumită în continuare, „organismul comun de supraveghere”);

               —

               obligarea organismului comun de supraveghere să verifice, în exercitarea dreptului său de acces și de consultare a datelor introduse în SIS II, dacă atingerea adusă libertății reclamantei este permisă potrivit mandatului european de arestare;

               —

               obligarea Europol să solicite procurorului de pe lângă Curtea de Apel din Atena să indice care procuror a dispus la 23 mai 2016 menținerea efectelor mandatului european de arestare prin care s-a dispus deținerea arbitrară a reclamantei și să stabilească care dintre cele două mandate naționale de arestare (mandatul european de arestare este o copie a acestora) este valid. De asemenea, acesta trebuie să indice cum este posibil ca în cuprinsul mandatului european de arestare să figureze adresa reclamantei din Germania, în condițiile în care cele două mandate naționale de arestare (mandatul european de arestare este o copie a acestora) au fost emise împotriva reclamantei pentru că se susținea că justiția elenă nu cunoștea adresa reclamantei;

               —

               organismul comun de supraveghere să indice, motivat, ce a întreprins Europol după ce a luat cunoștință că a fost depusă o plângere la parchetul general din Düsseldorf împotriva procurorului grec care a emis mandatul european de arestare împotriva reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea articolului 41 din Decizia 2007/533/JAI (1) coroborat cu articolul 30 alineatul (7) și articolul 31 și 52 din Decizia (2009/371/JAI) (2)

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborate cu articolele 1, 9 și 23 din Actul 29/2009 al organismului comun de supraveghere

      (1)  Decizia 2007/533/JAI a Consiliului din 12 iunie 2007 privind înființarea, funcționarea și utilizarea Sistemului de informații Schengen de a doua generație (SIS II) (JO 2007, L 205, p. 63)

      (2)  Decizia Consiliului din 6 aprilie 2009 privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol) (JO 2009, L 121, p. 37)


title: Cauza C-456/08: Acțiune introdusă la 20 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/20

         Acțiune introdusă la 20 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-456/08)
   (2008/C 313/29)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos, M. Konstantinidis și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea normelor privind termenele de prescripție prevăzute de legislația națională care reglementează exercitarea dreptului ofertanților de a introduce acțiuni în instanță în ceea ce privește procedurile de achiziții publice și prin omisiunea de a notifica decizia de atribuire a contractului de achiziții publice contestatarului atribuirii în cauză, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin, referitor la termenele de prescripție aplicabile, în temeiul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului (1) privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost interpretat de Curte, și, în ceea ce privește lipsa notificării, în temeiul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 89/665/CEE, astfel cum a fost interpretat de Curte, și al articolului 8 alineatul (2) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului (2) privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia susține că dreptul irlandez nu pare să fie conform cu principiul fundamental al securității juridice și cu cerința eficienței care decurge din Directiva 89/665/CEE și care reprezintă o aplicare a acestui principiu, întrucât ofertanții se găsesc într-o stare de incertitudine în ceea ce privește situația lor în cazul în care intenționează să conteste o decizie de atribuire adoptată de o autoritate contractantă în cadrul unei proceduri de atribuire în două faze în care este selectat un ofertant preferat înainte de adoptarea deciziei finale de atribuire. Irlanda trebuie să adopte măsuri pentru a asigura că ofertanții știu cu precizie și sigur care sunt deciziile autorității contractante pe care le pot contesta și care este momentul de la care încep să curgă termenele de prescripție. Trebuie clarificat aspectul dacă prevederea cuprinsă în Order 84A se aplică nu numai deciziilor de atribuire, ci și deciziilor intermediare adoptate de autoritatea contractantă în cursul procedurii de atribuire de contracte de achiziții publice (cum ar fi, de exemplu, decizia de selectare a unui ofertant preferat), ceea ce ar avea ca efect că elementele care figurează în decizia intermediară nu mai pot fi contestate după expirarea termenului calculat în raport cu acea decizie intermediară și nici decizia de atribuire nu mai poate fi contestată pe baza elementelor care figurează în decizia intermediară.
   Order 84A impune ca acțiunile să fie introduse „cât mai curând posibil și, în orice caz, într-un termen de trei luni”. Comisia consideră că această formulare creează o incertitudine pentru ofertanți în ceea ce privește situația în care se află atunci când au în vedere folosirea posibilității conferite de dreptul comunitar de a exercita o cale de atac împotriva unei decizii adoptate de autoritatea contractantă. În opinia Comisiei, trebuie ca ofertanții să știe cu precizie care este termenul în care pot introduce o acțiune împotriva deciziilor autorității contractante și, având în vedere obligația de a respecta principiul fundamental al securității juridice, trebuie ca termenul de prescripție aplicabil să fie unul fix, care să poată fi interpretat în mod clar și previzibil de către toți ofertanții.

      (1)  JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237.

      (2)  JO L 199, p. 54.


title: Cauza T-511/15: Ordonanța Tribunalului din 30 august 2016 – Fontem Holdings 4/EUIPO (BLU ECIGS) („Marca Uniunii Europene — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/45

         Ordonanța Tribunalului din 30 august 2016 – Fontem Holdings 4/EUIPO (BLU ECIGS)
   (Cauza T-511/15) (1)

   ((„Marca Uniunii Europene - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 402/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fontem Holdings 4 BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial A. Poulter, ulterior A. Dykes și D. Stone, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 iunie 2015 (cauza R 2697/2014-4) privind o cerere de înregistrare

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Fontem Holdings 4 BV la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauzele conexate C-338/11-C-347/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Montreuil — Franța) — Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11), Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele DBI-Fonds APT no 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)/Directeur des résidents à l'étranger et des services généraux, Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État [Articolele 63 TFUE și 65 TFUE — Organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) — Diferență de tratament între dividendele plătite unor OPCVM uri nerezidente, supuse unei rețineri la sursă, și dividendele plătite unor OPCVM uri rezidente, care nu sunt supuse unei astfel de rețineri — Necesitatea de a lua în considerare, pentru a aprecia conformitatea măsurii naționale cu libera circulație a capitalurilor, situația deținătorilor de titluri de participare — Lipsă]

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif de Montreuil — Franța) — Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11), Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele DBI-Fonds APT no 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)/Directeur des résidents à l'étranger et des services généraux, Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État
   (Cauzele conexate C-338/11-C-347/11) (1)

   (Articolele 63 TFUE și 65 TFUE - Organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) - Diferență de tratament între dividendele plătite unor OPCVM uri nerezidente, supuse unei rețineri la sursă, și dividendele plătite unor OPCVM uri rezidente, care nu sunt supuse unei astfel de rețineri - Necesitatea de a lua în considerare, pentru a aprecia conformitatea măsurii naționale cu libera circulație a capitalurilor, situația deținătorilor de titluri de participare - Lipsă)
   2012/C 194/06
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Montreuil

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant(ă)(ți)(e): Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11), Santander Asset Management SGIIC SA, acționând în numele Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele DBI-Fonds APT no 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, acționând în numele AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)

      Pârâți: Directeur des résidents à l'étranger et des services généraux, Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif de Montreuil — Interpretarea articolelor 63 TFUE și 65 TFUE — Diferență de tratament fiscal între organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) nerezidente, supuse unei rețineri la sursă, și organismele rezidente, care nu sunt supuse unei astfel de rețineri — Obstacol în calea liberei circulații a capitalurilor — Necesitatea de a lua în considerare, în vederea aprecierii conformității unei rețineri la sursă cu acest principiu, și situația deținătorilor de titluri de participare

      Dispozitivul

   Articolele 63 TFUE și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru care prevede impozitarea, prin intermediul reținerii la sursă, a dividendelor de origine națională atunci când acestea sunt încasate de organisme de plasament colectiv în valori mobiliare rezidente în alt stat, în condițiile în care astfel de dividende sunt scutite de impozit în cazul organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare rezidente în primul stat.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-12/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 14 ianuarie 2015 – Universal Music International Holding BV/Michael Tétreault Schilling și alții

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 14 ianuarie 2015 – Universal Music International Holding BV/Michael Tétreault Schilling și alții
   (Cauza C-12/15)
   (2015/C 089/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Universal Music International Holding BV

      Intimați: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că „locul unde s-a produs fapta prejudiciabilă” poate fi considerat locul din statul membru în care a survenit prejudiciul, atunci când acesta constă exclusiv într-un prejudiciu patrimonial, care reprezintă urmarea directă a unui act ilicit săvârșit în alt stat membru?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           (a)

                           În aprecierea competenței sale în temeiul articolului 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, pe baza cărui criteriu sau a căror puncte de vedere trebuie să determine instanța națională dacă în speță este vorba despre un prejudiciu patrimonial care reprezintă urmarea directă a unui comportament ilicit („prejudiciu patrimonial inițial” sau „prejudiciu patrimonial direct”) sau despre un prejudiciu patrimonial care reprezintă urmarea unui prejudiciu inițial produs în alt loc, respectiv despre un prejudiciu care a rezultat dintr-un prejudiciu produs în alt loc („prejudiciu consecutiv” sau „prejudiciu patrimonial indirect”)?

                           (b)

                           În aprecierea competenței sale în temeiul articolului 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001, pe baza cărui criteriu sau a căror puncte de vedere trebuie să determine instanța națională locul unde, în prezenta cauză, s-a produs sau se consideră că s-a produs prejudiciul patrimonial, fie acesta direct sau indirect?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, Regulamentul (CE) nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că instanța națională care trebuie să aprecieze dacă, în speță, îi revine competența de soluționare în temeiul acestui regulament, este obligată să își întemeieze aprecierea pe susținerile relevante ale reclamantului, respectiv ale solicitantului sau în sensul că această instanță trebuie să ia în considerare și elementele pe care pârâtul le-a invocat pentru a contesta aceste susțineri?

      (1)  Regulamentul Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-471/16 P: Recurs introdus la 24 august 2016 de Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 14 iunie 2016 în cauza T-789/14, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/15

      Recurs introdus la 24 august 2016 de Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 14 iunie 2016 în cauza T-789/14, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-471/16 P)
      (2016/C 454/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Meissen Keramik GmbH

         Concluzii

      Recurenta solicită:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 14 iunie 2016 în cauza T-789/14 și a Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2014 în cauzele R 1182/2013-4 și R 1245/2013-4;

                  —

                  în subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului menționate anterior, precum și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Prin intermediul recursului, recurenta invocă faptul că în hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit mai multe încălcări ale Tratatului privind Uniunea Europeană (TUE), precum și Regulamentul privind marca Uniunii Europene (Regulamentul nr. 207/2009) (1).

                  2.

                  Recurenta invocă în primul rând încălcarea principiului dreptului la un proces echitabil, prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din TUE coroborat cu articolul 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale, susținând că Tribunalul nu a luat în considerare documente prezentate odată cu cererea introductivă. Aceste documente nu făceau decât să completeze elementele de fapt și de drept prezentate anterior. În plus, Tribunalul nu a motivat această neluare în considerare, ci a preluat numai o formulare standard din altă hotărâre care nu se aplică în speță.

                  3.

                  Astfel, Tribunalul a încălcat dreptul recurentei la un proces echitabil în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) TUE coroborat cu articolul 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale.

                  4.

                  În plus, recurenta invocă o încălcare a articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 prin denaturarea elementelor de fapt. Tribunalul își motivează hotărârea invocând, printre altele, faptul că anumite produse nu ar fi fost menționate în cadrul dovezilor prezentate privind utilizarea. Or, aceste produse sunt enumerate în dovezile privind utilizarea.

                  5.

                  Astfel, Tribunalul denaturează elementele de fapt pe care se întemeiază procedura și încalcă astfel articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.

                  6.

                  În plus, recurenta invocă o încălcare a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2007/2009. Tribunalul își motivează hotărârea prin faptul că marca Meissen® este o indicație de proveniență geografică. Intimata a înregistrat marca Meissen® în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009, pe baza caracterului distinctiv dobândit prin utilizare. Intimata a constatat astfel conform legii că marca Meissen® nu este o indicație de proveniență geografică, ci o indicație a originii comerciale.

                  7.

                  Prin intermediul înregistrării mărcii Meissen® pe baza caracterului distinctiv dobândit, intimata a conferit acestei mărci o protecție în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009. Tribunalul califică marca Meissen® drept simplă indicație de proveniență geografică. Astfel, Tribunalul retrage din nou, de facto, protecția mărcii Meissen®.

                  8.

                  În rest, recurenta invocă încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009. În opinia sa, Tribunalul neagă existența protecției renumelui în conformitate cu articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009, argumentând că produsele și serviciile comparate nu sunt similare. Potrivit conținutului explicit al articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009, nu este necesar ca produsele și serviciile să fie similare. Prin hotărârea pronunțată, Tribunalul ar transforma articolul 8 alineatul (5) în contrariul său.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-433/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva lui Domenico Rosa (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare — Nouă cerere de ofertă — Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/4

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva lui Domenico Rosa
   (Cauza C-433/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare - Nouă cerere de ofertă - Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/04)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Domenico Rosa

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale privind jocurile de noroc, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

               2)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza F-89/10: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Bovagnet/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/61

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Bovagnet/Comisia
   (Cauza F-89/10)
   ()
   2010/C 328/99
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: François-Carlos Bovagnet (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M. Korving, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de a nu rambursa integral cheltuielile de școlarizare a copiilor reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Admiterea reclamației formulate de reclamant și rambursarea integrală a tuturor facturilor în litigiu privind anul școlar 2009/2010, și anume plata sumei de 2 580 de euro de către Oficiul pentru Administrarea si Plata Drepturilor Individuale (PMO);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-610/10: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/12

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-610/10)
   2011/C 72/21
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin neadoptarea tuturor măsurilor pentru executarea Hotărârii pronunțate de Curte la 2 iulie 2002 în cauza Comisia/Spania (C-499/99, Rec., p. I-603, denumită în continuare „hotărârea din 2002”) referitoare la încălcarea obligațiilor ce revin Regatului Spaniei în temeiul Deciziei 91/1/CEE a Comisiei din 20 decembrie 1989 privind ajutorul de stat acordat în Spania de către guvernul central și mai multe guverne autonome în favoarea MAGEFESA, producător de ustensile de bucătărie din oțel inoxidabil și mici aparate electrice (JO L 5, p. 18, denumită în continuare „Decizia 91/5”), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei decizii;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata către Comisie a unor penalități cominatorii în valoare de 131 136 de euro pe zi de întârziere în executarea hotărârii din 2002, de la pronunțarea hotărârii în această cauză și până la data executării hotărârii din 2002;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata către Comisie a unei sume forfetare, al cărei cuantum rezultă din înmulțirea unui cuantum zilnic de 14 343 de euro cu numărul de zile cât durează încălcarea începând de la data pronunțării hotărârii din 2002 și până la data la care:

               —

               Regatul Spaniei recuperează ajutoarele declarate ilegale prin Decizia 91/1, în cazul în care Curtea constată că recuperarea a avut loc în mod efectiv înainte de pronunțarea hotărârii în această cauză;

               —

               se pronunță o hotărâre în această cauză în ipoteza în care hotărârea din 2002 nu va fi fost pe deplin executată anterior acestei date;

               —

               obligarea Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Măsurile adoptate de Regatul Spaniei nu au condus la executarea imediată nici a hotărârii din 2002, nici a Deciziei 91/1, și nici la recuperarea totală și imediată a ajutorului ilegal și incompatibil.
   În temeiul unei jurisprudențe constante, singurul mijloc de apărare care ar putea fi invocat de către un stat împotriva unei acțiuni în neîndeplinirea obligațiilor este acela întemeiat pe o imposibilitate absolută de a executa corect decizia.
   În speță, în cursul fazei de corespondență deosebit de lungi dintre serviciile Comisiei și autoritățile spaniole cu privire la măsurile adoptate pentru punerea în aplicare a Deciziei 91/1, autoritățile spaniole nu au invocat imposibilitatea absolută de a executa această decizie, ci s-au mulțumit să evoce vagi dificultăți interne.


title: Cauza C-442/04: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 mai 2008 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene (Pescuit — Regulamentul (CE) nr. 1954/2003 — Regulamentul (CE) nr. 1415/2004 — Gestionarea efortului de pescuit — Stabilirea nivelului maxim anual al efortului de pescuit — Perioada de referință — Zone și resurse de pescuit comunitare — Zone sensibile din punct de vedere biologic — Actul privind condițiile de aderare a Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze și adaptările tratatelor — Excepție de nelegalitate — Admisibilitate — Principiul nediscriminării — Abuz de putere)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 mai 2008 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-442/04) (1)

   (Pescuit - Regulamentul (CE) nr. 1954/2003 - Regulamentul (CE) nr. 1415/2004 - Gestionarea efortului de pescuit - Stabilirea nivelului maxim anual al efortului de pescuit - Perioada de referință - Zone și resurse de pescuit comunitare - Zone sensibile din punct de vedere biologic - Actul privind condițiile de aderare a Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze și adaptările tratatelor - Excepție de nelegalitate - Admisibilitate - Principiul nediscriminării - Abuz de putere)
   (2008/C 171/02)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: E. Braquehais Conesa și M.A. Sampol Pucurull, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Monteiro și F. Florindo Gijón, agenți)

      Susținut de: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. van Rijn și F. Jimeno Fernández, agenți)
   Obiectul
   Anularea articolelor 1-6 din Regulamentul (CE) nr. 1415/2004 al Consiliului din 19 iulie 2004 de stabilire a nivelului maxim anual al efortului de pescuit pentru anumite zone și activități de pescuit (JO L 258, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 7, p. 215) — Încălcarea principiului nediscriminării — Abuz de putere
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza C-164/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Nantes — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions, Franța) — James Wood/Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions (Articolul 12 CE — Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate — Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions — Excludere)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Nantes — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions, Franța) — James Wood/Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions
   (Cauza C-164/07) (1)

   (Articolul 12 CE - Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions - Excludere)
   (2008/C 183/05)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de grande instance — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: James Wood

      Pârât: Fonds de Garantie des victimes des actes de Terrorisme et d'autres Infractions
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de grande instance — Commission d'Indemnisation des Victimes d'infractions — Interpretarea articolului [12] din Tratatul CE — Compatibilitatea, în ceea ce privește principiul general al nediscriminării, a unei legislații naționale care neagă posibilitatea de a obține o despăgubire acordată de către un fond de garanție, exclusiv din cauza cetățeniei, unui resortisant al unui alt stat membru al Uniunii care are reședința în mod legal în Franța și care este tată al unui copil de cetățenie franceză decedat în afara teritoriului național
   Dispozitivul
   Dreptul comunitar se opune legislației unui stat membru care neagă resortisanților celorlalte state membre, care își au reședința și care lucrează pe teritoriul său, posibilitatea de a obține o despăgubire destinată să repare prejudiciile rezultate din atingerile aduse persoanei, cauzate printr-o infracțiune care nu a fost comisă pe teritoriul acestui stat, exclusiv din cauza cetățeniei lor.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza T-46/12: Acțiune introdusă la 1 februarie 2012 — Chrysamed Vertrieb/OAPI — Chrysal International (Chrysamed)

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/25

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2012 — Chrysamed Vertrieb/OAPI — Chrysal International (Chrysamed)
   (Cauza T-46/12)
   2012/C 98/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Chrysamed Vertrieb GmbH (Salzburg, Austria) (reprezentant: T. Schneider, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Chrysal International BV (Naarden, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 noiembrie 2011 din cauza R 46/2011-1 și respingerea opoziției formulate împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare în cauză;

               —

               obligarea OAPI și, eventual, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată conform articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Chrysamed” pentru produse care fac parte din clasa 5 (cererea de înregistrare nr. 6 387 071).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Chrysal International BV.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală internațională „CHRYSAL”, înregistrată sub nr. 645 377 pentru produse care fac parte din clasele 1, 5 și 31 și marca verbală internațională „CHRYSAL”, înregistrată sub nr. 144 634 pentru produse care fac parte din clasa 1, precum și marca figurativă internațională „CHRYSAL” înregistrată sub nr. 877 785 pentru produse care fac parte din clasele 1, 3, 5 și 31

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, în lipsa oricărui risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-47/11: Ordonanța președintelui Curții din 14 septembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Timișoara — România) — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/19

         Ordonanța președintelui Curții din 14 septembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Timișoara — România) — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Cauza C-47/11) (1)

   2012/C 379/32
   Limba de procedură: româna
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza T-621/14: Acțiune introdusă la 14 august 2014 – Infocit/OAPI – DIN (DINKOOL)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/26

         Acțiune introdusă la 14 august 2014 – Infocit/OAPI – DIN (DINKOOL)
   (Cauza T-621/14)
   2014/C 351/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (reprezentant: A. Oliveira, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 iunie 2014 pronunțată în cauza R 1312/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „DINKOOL” pentru produse din clasele 1-3, 5-7, 12, 16, 20 și 21 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 0 4 65  946

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii internaționale nr. 2 29  048 și semnul anterior neînregistrat în Germania „DIN”

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge în totalitate cererea de înregistrare a mărcii comunitare contestate

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.