title: Cauza T-396/21: Acțiune introdusă la 7 iulie 2021 – Deutsche Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/46

      Acțiune introdusă la 7 iulie 2021 – Deutsche Bank/SRB
      (Cauza T-396/21)
      (2021/C 349/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Deutsche Bank AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calcularea contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa I, anexa II și anexa III, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea cererii sale, reclamanta invocă opt motive:

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), întrucât prezintă numeroase erori de motivare, în special la utilizarea a numeroase marje legale de apreciere de către pârât, și nu publică datele celorlalte instituții.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă principiul protecției jurisdicționale efective prevăzut la articolul 47 alineatul (1) din cartă, întrucât controlul jurisdicțional al deciziei este practic imposibil și astfel împiedică o protecție jurisdicțională efectivă a reclamantei.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că articolele 4-9 și anexa I la Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2016/1434 (2) (denumit în continuare „regulamentul delegat”), au încălcat norme de rang superior, întrucât acestea au făcut practic imposibil controlul jurisdicțional al deciziei și astfel împiedică o protecție jurisdicțională efectivă a reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolul 4 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 (3) coroborat cu articolul 69 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (4) (denumit în continuare Regulamentul MUR), întrucât nivelul-țintă anual nu se bazează pe nivelul depozitelor garantate la începutul fazei de acumulare; cu titlu subsidiar, articolul 69 alineatul (1) din Regulamentul MUR încalcă norme de rang superior.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că articolele 6, 7 și 9, precum și anexa I la regulamentul delegat au încălcat norme de rang superior, printre altele întrucât au încălcat cerința de calculare a contribuției proporțional cu riscurile, principiul proporționalității și principiul luării în considerare a ansamblului faptelor.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă libertatea reclamantei de a desfășura o activitate comercială în conformitate cu articolul 16 din cartă și principiul proporționalității, întrucât multiplicatorii de ajustare pentru risc reținuți nu corespund profilului de risc bun în raport cu media al reclamantei și, prin urmare, riscurilor substanțial mai mici ale unei utilizări a Fondului unic de rezoluție în cazul unei rezoluții a reclamantei.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolele 16 și 20 din cartă, precum și principiul proporționalității și dreptul la bună administrare din cauza unei erori vădite la exercitarea a numeroase marje de apreciere de către pârât.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe faptul că articolul 20 alineatul (1) prima și a doua teză din regulamentul delegat încalcă articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE (5), precum și cerința de calculare a contribuției proporțional cu riscurile.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2016/1434 al Comisiei din 14 decembrie 2015 de corectare a Regulamentului delegat (UE) 2015/63 al Comisiei de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2016 L 233, p. 1).

         (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului din 19 decembrie 2014 de stabilire a condițiilor uniforme de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție (JO 2015, L 15, p. 1).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (5)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza T-404/21: Acțiune introdusă la 8 iulie 2021 – DVB Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/48

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2021 – DVB Bank/SRB
      (Cauza T-404/21)
      (2021/C 349/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: DVB Bank SE (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: H. Berger și M. Weber, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 14 aprilie 2021 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție, (SRB/ES/2021/22), inclusiv a anexelor la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa I, anexa II și anexa III la aceasta, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

            Cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar considera că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic în urma utilizării unei limbi oficiale eronate de către pârât și, prin urmare, acțiunea în anulare este inadmisibilă, fiind lipsită de obiect, reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că decizia atacată nu există din punct de vedere juridic, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive care sunt, în esență, identice sau similare celor pe care se întemeiază cauza T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Cauza T-434/21: Acțiune introdusă la 17 iulie 2021 – TO/AEM

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/48

      Acțiune introdusă la 17 iulie 2021 – TO/AEM
      (Cauza T-434/21)
      (2021/C 349/64)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: TO (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană de Mediu (AEM)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  anularea Deciziei AEM din 21 septembrie 2020, întrucât aceasta, după ce a decis să admită cererea de a obține rambursarea indemnizației de instalare care a fost dedusă în mod eronat de AEM la plata sumelor datorate în temeiul Hotărârii Tribunalului din 11 iunie 2019 în cauza T-462/17, decide totuși, acesta fiind motivul pentru care decizia este atacată, să refuze să dea curs celorlalte cereri pe care le-a formulat reclamanta printre altele în e-mailul său din 16 septembrie 2020 la care decizia atacată se referă în mod expres și care constau în a obține, în plus față de rambursarea indemnizației de instalare deduse în mod nejustificat,

                              —

                              soldul important – dar care nu este determinat din cauza inexistenței unui decont detaliat – încă datorat, majorat cu dobândă la indemnizația de concediere din 22 septembrie 2016, iar din data pronunțării hotărârii la cuantumul obligațiilor de plată până la data plății efective,

                              —

                              un decont detaliat al sumelor datorate reprezentând principalul, dobânda și accesoriile, precum și a sumelor deja plătite reclamantei care trebuie imputate cu prioritate asupra dobânzilor și accesoriilor și, ulterior, asupra capitalului, și

                              —

                              despăgubiri pentru greșeala de serviciu săvârșită, care a constat, pe de o parte, în încălcarea confidențialității acordate Tribunalului reclamantei, întrucât l-a informat pe noul angajator cu privire la litigiul cu AEM, prin intermediul fișei de remunerație care includea sumele plătite în debit și credit, și, pe de altă parte, în faptul că a refuzat să îi comunice schimbul de corespondență cu consilierul său de atunci, atât înainte, cât și după pronunțarea hotărârii menționate;

                  —

                  anularea deciziei luate de AEM, prin adoptarea deciziei atacate, de a refuza astfel executarea Hotărârii Tribunalului din 11 iunie 2019 în cauza T-462/17 în măsura atacată mai sus, în ceea ce privește principalul, dobânda și accesoriile;

                  —

                  executarea integrată a Hotărârii Tribunalului din 11 iunie 2019 în cauza T-462/17 în ceea ce privește principalul, dobânda și accesoriile, precum și repararea în întregime a prejudiciului pe care ea îl suferă și îl va suferi din cauza adoptării și a punerii în executare a acestei decizii atacate, urmând ca AEM să îi plătească:

                              —

                              suma corespunzătoare indemnizației de concediere la care aceasta a fost obligată, precum și indemnizația de instalare dedusă până la suma de 2 950 de euro dacă aceasta nu a fost, în mod improbabil, deja rambursată, totul majorat cu dobândă de la 22 septembrie 2016;

                              —

                              o sumă de 20 000 EUR cu titlu de compensație forfetară pentru paguba suferită prin divulgarea către terți a datelor sale personale, precum și pentru încălcarea normelor de confidențialitate, printre altele față de angajatorul actual al reclamantei;

                              —

                              o sumă de 20 000 EUR cu titlu de compensație forfetară pentru paguba suferită prin refuzului de a-i comunica schimbul de corespondență cu consilierul său, atât înainte, cât și după pronunțarea hotărârii;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Uniunii Europene.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE, precum și a principiilor bunei credințe și bunei administrări, pentru motivul că AEM nu a luat măsurile pe care le presupune executarea hotărârii Tribunalului pronunțate în beneficiul reclamantei.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), încălcarea obligației de motivare și încălcarea obligației de solicitudine.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe noua încălcare a datelor personale a reclamantei, ceea ce constituie o circumstanță agravantă în raport cu prima hotărâre, cu nerespectarea articolelor 7 și 8 din cartă și a articolului 12 din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-435/21: Acțiune introdusă la 16 iulie 2021 – TK/Comisia

text:
               30.8.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 349/49

      Acțiune introdusă la 16 iulie 2021 – TK/Comisia
      (Cauza T-435/21)
      (2021/C 349/65)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: TK (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de a nu promova reclamantul în gradul AD 15 în cadrul exercițiului de promovare 2020;

                  —

                  anularea deciziilor de a promova în gradul AD 15 funcționarii înscriși pe lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2020;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, a articolului 45 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a principiul egalității de tratament. Reclamantul invocă de asemenea o excepție de nelegalitate a Deciziei SEC (2007) 605 a Comisiei din 10 mai 2007 privind principiile și procedurile aplicabile promovării personalului cu funcții de conducere, printre altele pentru motivul că aceasta nu prevede ca contestațiile să fie tratate de alt organ decât comitetul consultativ pentru promovarea personalului cu funcții de conducere. În plus, reclamantul susține că acest comitet ar trebui să dispună de posibilitatea de a admite o contestație fără să fie limitat de cotele de promovare care sunt epuizate la momentul stabilirii listei funcționarilor promovați.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Reclamantul invocă în această privință un ansamblu de indicii obiective referitoare printre altele la vechime și la punctele de merit și consideră că acest set de indicii dovedește netemeinicia deciziei atacate.


title: Cauza C-168/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Regatul Unit) – BJ, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M, OV, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M/Doamna M, MH, ILA, Domnul M (Trimitere preliminară – Libera circulație a persoanelor – Cetățenia Uniunii – Articolul 21 TFUE – Libertatea de stabilire – Articolul 49 TFUE – Egalitate de tratament – Directiva 2004/38/CE – Articolul 24 alineatul (1) – Reglementare a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord care condiționează excluderea, în principiu integrală și automată, din masa credală a unor drepturi la pensie rezultate dintr-o schemă de pensii de o cerință de autorizare, în scopuri fiscale, a schemei de pensii în cauză – Impunerea acestei cerințe într-o procedură de insolvență a unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a exercita, cu titlu permanent, o activitate independentă în Regatul Unit – Drepturi la pensie obținute de acest cetățean al Uniunii dintr-o schemă de pensii constituită și autorizată în scopuri fiscale în statul său membru de origine – Înlăturarea acestor drepturi la pensie de la beneficiul respectivei excluderi din masa credală – Aplicarea în privința acestor drepturi la pensie a unui regim de excludere din masa credală în mod clar mai puțin avantajos pentru persoana aflată în stare de insolvență)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/7

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Regatul Unit) – BJ, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M, OV, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M/Doamna M, MH, ILA, Domnul M
      (Cauza C-168/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Egalitate de tratament - Directiva 2004/38/CE - Articolul 24 alineatul (1) - Reglementare a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord care condiționează excluderea, în principiu integrală și automată, din masa credală a unor drepturi la pensie rezultate dintr-o schemă de pensii de o cerință de autorizare, în scopuri fiscale, a schemei de pensii în cauză - Impunerea acestei cerințe într-o procedură de insolvență a unui cetățean al Uniunii care și-a exercitat dreptul la liberă circulație pentru a exercita, cu titlu permanent, o activitate independentă în Regatul Unit - Drepturi la pensie obținute de acest cetățean al Uniunii dintr-o schemă de pensii constituită și autorizată în scopuri fiscale în statul său membru de origine - Înlăturarea acestor drepturi la pensie de la beneficiul respectivei excluderi din masa credală - Aplicarea în privința acestor drepturi la pensie a unui regim de excludere din masa credală în mod clar mai puțin avantajos pentru persoana aflată în stare de insolvență)
      (2022/C 11/09)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: BJ, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M, OV, acționând în calitate de lichidator în procedura de faliment a domnului M

         Pârâți: Doamna M, MH, ILA, Domnul M

         Dispozitivul

      Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții a dreptului unui stat membru care condiționează excluderea, în principiu integrală și automată, din masa credală a drepturilor la pensie obținute dintr-o schemă de pensii de cerința ca, la momentul falimentului, schema în cauză să fi fost autorizată în scopuri fiscale în acest stat, atunci când această cerință este impusă într-o situație în care un cetățean al Uniunii care, înainte de falimentul său, și a exercitat dreptul la liberă circulație stabilindu-se, în mod permanent, în același stat, în scopul de a exercita în acesta o activitate economică independentă, obține drepturi la pensie dintr-o schemă de pensii constituită și autorizată în scopuri fiscale în statul său membru de origine, cu excepția cazului în care restricția privind libertatea de stabilire pe care o presupune dispoziția națională menționată este justificată în cazul în care răspunde unui motiv imperativ de interes general, este de natură să asigure realizarea obiectivului urmărit și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

         (1)  JO C 262, 10.8.2020.


title: Cauza C-611/21 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2021 de Lajos Bese împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 5 iulie 2021 în cauza T-128/21, Bese/EUIPO – Mixtec (rubyred CRANBERRY)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/6

      Recurs introdus la 20 septembrie 2021 de Lajos Bese împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 5 iulie 2021 în cauza T-128/21, Bese/EUIPO – Mixtec (rubyred CRANBERRY)
      (Cauza C-611/21 P)
      (2022/C 191/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Lajos Bese

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      Prin Ordonanța din 11 februarie 2022, vicepreședintele Curții de Justiție a declarat că recursul este respins ca inadmisibil și că domnul Lajos Bese va suporta propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-50/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Paris (Franța) la 25 ianuarie 2022 – SOGEFINANCEMENT/RW, UV

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Paris (Franța) la 25 ianuarie 2022 – SOGEFINANCEMENT/RW, UV
      (Cauza C-50/22)
      (2022/C 191/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: SOGEFINANCEMENT

         Intimați: RW, UV

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiul efectivității sancțiunii care rezultă din articolul 23 din Directiva 2008/48/CE (1) se opune, având în vedere principiile securității juridice și autonomiei procedurale a statelor, ca instanța să nu poată invoca din oficiu o dispoziție de drept intern rezultată din articolul 14 din directiva citată anterior și sancționată în dreptul intern cu nulitatea contractului, în afara termenului de prescripție de cinci ani oferit consumatorului pentru a solicita pe cale de acțiune sau de excepție nulitatea contractului de credit?

                  2)

                  Principiul efectivității sancțiunii care rezultă din articolul 23 din Directiva 2008/48/CE se opune, având în vedere principiile securității juridice și autonomiei procedurale a statelor și principiul disponibilității, ca instanța să nu poată pronunța nulitatea contractului de credit după ce a invocat din oficiu o dispoziție de drept intern rezultată din articolul 14 din directiva citată anterior, fără ca consumatorul să fi solicitat sau cel puțin să fi achiesat la o asemenea anulare?

         (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).


title: Cauza T-141/22: Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Sport1/EUIPO – SFR (SFR SPORT1)

text:
               10.5.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/35

      Acțiune introdusă la 10 martie 2022 – Sport1/EUIPO – SFR (SFR SPORT1)
      (Cauza T-141/22)
      (2022/C 191/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sport1 GmbH (Ismaning, Germania) (reprezentată de: J. Krekel și C. Otto, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Société française du radiotelephone – SFR (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SFR SPORT1 în roșu, alb și negru – Cerere de înregistrare nr. 16 161 317

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 10 decembrie 2021 în cauza R 2329/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-499/18 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2021 – Bayer CropScience AG, Bayer AG/Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) și alții [Recurs – Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Articolele 4 și 21 – Condiții de autorizare – Revizuirea aprobării – Produse fitosanitare – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 485/2013 – Substanțele active clotianidin și imidacloprid – Semințe tratate cu produse fitosanitare care conțin aceste substanțe active – Interzicerea utilizării neprofesionale – Principiul precauției]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/2

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2021 – Bayer CropScience AG, Bayer AG/Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) și alții
      (Cauza C-499/18 P) (1)

      (Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Articolele 4 și 21 - Condiții de autorizare - Revizuirea aprobării - Produse fitosanitare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 485/2013 - Substanțele active clotianidin și imidacloprid - Semințe tratate cu produse fitosanitare care conțin aceste substanțe active - Interzicerea utilizării neprofesionale - Principiul precauției)
      (2021/C 278/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Bayer CropScience AG, Bayer AG (reprezentanți: M. Zdzieborska, solicitor, A. Robert, avocate, K. Nordlander, advokat, C. Zimmermann, avocat, și P.Harrison, solicitor)

         Celelalte părți din procedură: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU) (reprezentanți: inițial H. Mercer, QC, și J. Robb, barrister, mandatați de N. Winter, solicitor, ulterior H. Mercer, QC, J. Robb și K. Tandy, advocate), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (reprezentanți: inițial D. Abrahams, E. Mullier și I. de Seze, avocats, ulterior D. Abrahams și E. Mullier, avocats), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA) (reprezentanți: inițial P. de Jong, avocat, K. Claeyé, advocaat, și E. Bertolotto, avocate, ulterior P. de Jong, avocat, și K. Claeyé, advocaat), Agricultural Industries Confederation Ltd (reprezentanți: inițial P. de Jong, avocat, K. Claeyé, advocaat, și E. Bertolotto, avocate, ulterior J. Gaul și P. de Jong, avocats, și K. Claeyé, advocaat), Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers, P. Ondrůšek, X. Lewis și I. Naglis, agenți), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (reprezentanți: B. Fau și J.-F. Funke, avocats), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund (reprezentanți: B. Tschida și A. Willand, Rechtsanwälte), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council (Greenpeace) (reprezentant: B. Kloostra, advocaat), Regatul Suediei (reprezentanți: inițial C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg și E. Karlsson, ulterior C. Meyer-Seitz, H. Shev și E. Karlsson, agenți)

         Intervenientă în susținerea Comisiei Europene: Stichting De Bijenstichting (reprezentant: L. Smale, advocate)

         Dispozitivul

                  1)

                  Declară recursul ca fiind inadmisibil în măsura în care a fost introdus de Bayer AG.

                  2)

                  Respinge recursul, în măsura în care a fost formulat de Bayer CropScience AG.

                  3)

                  Obligă pe Bayer CropScience AG și Bayer AG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust (Buglife) și Stichting Greenpeace Council (Greenpeace).

                  4)

                  National Farmers’ Union (NFU) și Agricultural Industries Confederation Ltd, precum și Stichting De Bijenstichting suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                  Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza C-120/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – X/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend [Trimitere preliminară – Transport interior de mărfuri periculoase – Directiva 2008/68/CE – Articolul 5 alineatul (1) – Noțiunea de „cerințe de construcție” – Interdicția de a prevedea cerințe de construcție mai stricte – Autoritatea unui stat membru de a impune unei stații de alimentare să fie aprovizionată cu gaz petrolier lichefiat (GPL) numai prin intermediul unor vehicule cisternă care dispun de un anumit scut termic neprevăzut de Acordul european referitor la transportul rutier internațional al mărfurilor periculoase (ADR) – Nelegalitate – Decizie care nu poate fi atacată în drept de către o categorie de justițiabili – Posibilitate strict reglementată de a obține anularea unei astfel de decizii în cazul neconformității vădite cu dreptul Uniunii – Principiul securității juridice – Principiul efectivității]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/3

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – X/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend
      (Cauza C-120/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport interior de mărfuri periculoase - Directiva 2008/68/CE - Articolul 5 alineatul (1) - Noțiunea de „cerințe de construcție” - Interdicția de a prevedea cerințe de construcție mai stricte - Autoritatea unui stat membru de a impune unei stații de alimentare să fie aprovizionată cu gaz petrolier lichefiat (GPL) numai prin intermediul unor vehicule cisternă care dispun de un anumit scut termic neprevăzut de Acordul european referitor la transportul rutier internațional al mărfurilor periculoase (ADR) - Nelegalitate - Decizie care nu poate fi atacată în drept de către o categorie de justițiabili - Posibilitate strict reglementată de a obține anularea unei astfel de decizii în cazul neconformității vădite cu dreptul Uniunii - Principiul securității juridice - Principiul efectivității)
      (2021/C 278/03)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Pârât: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend,

         Cu participarea: Tamoil Nederland BV

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/103/UE a Comisiei din 21 noiembrie 2014, trebuie interpretat în sensul că se opune instituirii unor cerințe de construcție mai stricte decât cele care figurează în anexele A și B la Acordul european referitor la transportul rutier internațional al mărfurilor periculoase încheiat la Geneva la 30 septembrie 1957, în versiunea în vigoare la 1 ianuarie 2015, cum este o cerință impusă de autoritățile unui stat membru unei stații de alimentare, în temeiul unei decizii administrative care ia forma unei autorizații de mediu, de a nu se aproviziona cu GPL decât prin intermediul unor vehicule cisternă echipate cu un scut termic special precum cel în discuție în litigiul principal.

                  2)

                  Dreptul Uniunii, în special principiul efectivității, nu se opune unei norme procedurale a dreptului administrativ național care prevede că, pentru ca o cerință contrară dreptului Uniunii impusă printr-o decizie administrativă care, în principiu, nu poate fi atacată în drept de o categorie de justițiabili să poată fi anulată din cauza caracterului său neexecutabil dacă ar fi pusă în aplicare printr-o decizie ulterioară, justițiabilul trebuie să stabilească faptul că cerința în discuție nu putea în mod evident, pe baza unei examinări sumare care nu lasă loc niciunei îndoieli, să fie adoptată în raport cu dreptul Uniunii, cu condiția însă ca această normă să nu fie aplicată în mod atât de strict încât în fapt posibilitatea unui justițiabil de a obține anularea efectivă a cerinței în discuție ar fi iluzorie, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 155, 06.05.2019.


title: Cauza C-128/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana [Trimitere preliminară – Ajutoare de stat – Sectorul agricol – Sacrificare a animalelor afectate de boli infecțioase – Despăgubirea crescătorilor de animale – Obligații de notificare și de standstill – Articolul 108 alineatul (3) TFUE – Noțiunile de „ajutor existent” și de „ajutor nou” – Regulamentul (CE) nr. 659/1999 – Exceptări pe categorii de ajutoare – Regulamentul (UE) nr. 702/2014 – Ajutoare de minimis – Regulamentul (UE) nr. 1408/2013]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Cauza C-128/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Sectorul agricol - Sacrificare a animalelor afectate de boli infecțioase - Despăgubirea crescătorilor de animale - Obligații de notificare și de standstill - Articolul 108 alineatul (3) TFUE - Noțiunile de „ajutor existent” și de „ajutor nou” - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Exceptări pe categorii de ajutoare - Regulamentul (UE) nr. 702/2014 - Ajutoare de minimis - Regulamentul (UE) nr. 1408/2013)
      (2021/C 278/04)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Intimat: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         cu participarea: AU

         Dispozitivul

      Articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că o măsură instituită de un stat membru, destinată să finanțeze, pentru o perioadă care se întinde pe mai mulți ani și în cuantum de 20 de milioane de euro, pe de o parte, o despăgubire în favoarea crescătorilor de animale constrânși să sacrifice animalele afectate de boli infecțioase și, pe de altă parte, onorariile datorate veterinarilor liber-profesioniști care au participat la măsurile de reabilitare, trebuie să fie supusă procedurii controlului prealabil prevăzute la această dispoziție în cazul în care această măsură nu face obiectul unei decizii de autorizare a Comisiei Europene, cu excepția situației în care îndeplinește condițiile prevăzute de Regulamentul nr. 702/2014 al Comisiei din 25 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale ca fiind compatibile cu piața internă, în aplicarea articolelor 107 și 108 [TFUE], sau condițiile prevăzute de Regulamentul nr. 1408/2013 al Comisiei din 18 decembrie 2013 privind aplicarea articolelor 107 și 108 [TFUE] ajutoarelor de minimis în sectorul agricol.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza C-504/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España/VR [Trimitere preliminară – Supraveghere bancară – Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit – Directiva 2001/24/CE – Măsură de reorganizare a unei instituții de credit adoptată de o autoritate a statului membru de origine – Transferul drepturilor, al activelor sau al pasivelor către o „instituție-punte” – Retransferarea către instituția de credit aflată în reorganizare – Articolul 3 alineatul (2) – Lex concursus – Efectul unei măsuri de reorganizare în alte state membre – Recunoașterea reciprocă – Articolul 32 – Efectele unei măsuri de reorganizare asupra unei cauze aflate pe rol – Excepție de la aplicarea lex concursus – Articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Protecție jurisdicțională efectivă – Principiul securității juridice]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/4

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España/VR
      (Cauza C-504/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Supraveghere bancară - Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit - Directiva 2001/24/CE - Măsură de reorganizare a unei instituții de credit adoptată de o autoritate a statului membru de origine - Transferul drepturilor, al activelor sau al pasivelor către o „instituție-punte” - Retransferarea către instituția de credit aflată în reorganizare - Articolul 3 alineatul (2) - Lex concursus - Efectul unei măsuri de reorganizare în alte state membre - Recunoașterea reciprocă - Articolul 32 - Efectele unei măsuri de reorganizare asupra unei cauze aflate pe rol - Excepție de la aplicarea lex concursus - Articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Protecție jurisdicțională efectivă - Principiul securității juridice)
      (2021/C 278/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Banco de Portugal, Fundo de Resolução, Novo Banco SA, Sucursal en España

         Intimată: VR

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (2) și articolul 32 din Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit, interpretate în lumina principiului securității juridice și a articolului 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun recunoașterii, fără nicio altă condiție, în cadrul unei proceduri judiciare pe fond aflate pe rol într-un alt stat membru decât statul membru de origine, cu privire la un element de pasiv de care o instituție de credit fusese lipsită printr-o primă măsură de reorganizare adoptată în acest din urmă stat, a efectelor unei măsuri ulterioare de recunoaștere privind retransmiterea, cu efect retroactiv, la o dată anterioară deschiderii unei astfel de proceduri, a elementului de pasiv respectiv către instituția de credit menționată, atunci când o asemenea recunoaștere conduce la faptul că instituția de credit căreia pasivul îi fusese transmis prin prima măsură își pierde, cu efect retroactiv, calitatea procesuală pasivă în cadrul acestei proceduri aflate pe rol, repunând astfel în discuție hotărâri judecătorești intervenite deja în favoarea reclamantei care fac obiectul aceleiași proceduri.

         (1)  JO C 363, 28.10.2019.


title: Cauza C-505/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden – Germania) – WS/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară – Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen – Articolul 54 – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 50 – Principiul ne bis in idem – Articolul 21 TFUE – Libera circulație a persoanelor – Notificare roșie a Interpol – Directiva (UE) 2016/680 – Legalitatea prelucrării datelor cu caracter personal cuprinse într-o astfel de notificare]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden – Germania) – WS/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-505/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen - Articolul 54 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 50 - Principiul ne bis in idem - Articolul 21 TFUE - Libera circulație a persoanelor - Notificare roșie a Interpol - Directiva (UE) 2016/680 - Legalitatea prelucrării datelor cu caracter personal cuprinse într-o astfel de notificare)
      (2021/C 278/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: WS

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnată la Schengen la 19 iunie 1990 și intrată în vigoare la 26 martie 1995, precum și articolul 21 alineatul (1) TFUE, citite în lumina articolului 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că nu se opun arestării provizorii de către autoritățile unui stat parte la Acordul între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnat la Schengen din 14 iunie 1985, sau de către cele ale unui stat membru a unei persoane vizate de o notificare roșie publicată de Organizația Internațională de Poliție Criminală (Interpol), la cererea unui stat terț, cu excepția situației în care s a stabilit, printr o decizie judecătorească definitivă adoptată într un stat parte la acest acord sau într un stat membru, că împotriva acestei persoane a fost pronunțată deja o hotărâre definitivă într un stat parte la acest acord sau într un stat membru pentru aceleași fapte ca cele pe care se întemeiază această notificare roșie.

                  2)

                  Dispozițiile Directivei (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei cadru 2008/977/JAI a Consiliului, citite în lumina articolului 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen, semnată la 19 iunie 1990, și a articolului 50 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretate în sensul că nu se opun prelucrării datelor cu caracter personal cuprinse într o notificare roșie emisă de Organizația Internațională de Poliție Criminală (Interpol), atât timp cât nu s a stabilit, prin intermediul unei decizii judecătorești definitive adoptate într un stat parte la Acordul între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, încheiat la Schengen la 14 iunie 1985, sau într un stat membru, că principiul ne bis in idem se aplică în legătură cu faptele pe care se întemeiază respectiva notificare, cu condiția ca o astfel de prelucrare să îndeplinească cerințele prevăzute de directiva menționată, în special în măsura în care prelucrarea este necesară pentru îndeplinirea unei misiuni de către o autoritate competentă, în sensul articolului 8 alineatul (1) din această directivă.

                  3)

                  Cea de a cincea întrebare preliminară este inadmisibilă.

         (1)  JO C 357, 21.10.2019.


title: Cauzele conexate C-551/19 P și C-552/19 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 mai 2021 – ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P)/Banca Centrală Europeană [Recurs – Uniunea economică și monetară – Uniune bancară – Regulamentul (UE) nr. 806/2014 – Rezoluția instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție (MUR) și al unui fond unic de rezoluție bancară – Articolul 18 – Procedură de rezoluție – Condiții – Dificultate în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate – Declararea de către Banca Centrală Europeană (BCE) a unei situații de dificultate în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate – Act pregătitor – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/6

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 mai 2021 – ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P)/Banca Centrală Europeană
      (Cauzele conexate C-551/19 P și C-552/19 P) (1)

      (Recurs - Uniunea economică și monetară - Uniune bancară - Regulamentul (UE) nr. 806/2014 - Rezoluția instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție (MUR) și al unui fond unic de rezoluție bancară - Articolul 18 - Procedură de rezoluție - Condiții - Dificultate în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate - Declararea de către Banca Centrală Europeană (BCE) a unei situații de dificultate în care se află sau este susceptibilă de a se afla o entitate - Act pregătitor - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate)
      (2021/C 278/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurenți: ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P) (reprezentanți: inițial O. Behrends și M. Kirchner, avocați, ulterior O. Behrends)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial E. Koupepidou și G. Marafioti, agenți, asistați de J. Rodríguez Cárcamo, abogado, ulterior E. Koupepidou, G. Marafioti și R. Ugena, agenți)

         Intervenientă în susținerea Băncii Centrale Europene: Comisia Europeană (reprezentanţi: inițial D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, K.-P. Wojcik și A. Steiblytė, ulterior D. Triantafyllou, A. Nijenhuis și A. Steiblytė, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursurile.

                  2)

                  Respinge ca inadmisibile concluziile Comisiei Europene prin care se solicită înlocuirea de către Curte a raționamentului expus la punctul 34 din Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 6 mai 2019, ABLV Bank/BCE (T-281/18, EU:T:2019:296), și din Ordonanța din 6 mai 2019, Bernis și alții/BCE (T-283/18, nepublicată, EU:T:2019:295), care fac obiectul recursurilor.

                  3)

                  Obligă ABLV Bank AS la plata cheltuielilor de judecată în cauza C-551/19 P.

                  4)

                  Obligă pe domnul Ernests Bernis, pe domnul Oļegs Fiļs, OF Holding SIA și Cassandra Holding Company SIA la plata cheltuielilor de judecată în cauza C-552/19 P.

                  5)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 305, 9.9.2019.


title: Cauza C-707/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi – Polonia) – K.S./A.B. (Trimitere preliminară – Asigurare de răspundere civilă auto – Directiva 2009/103/CE – Articolul 3 – Obligație de acoperire a prejudiciilor materiale – Domeniu de aplicare – Reglementare a unui stat membru care limitează obligația de a acoperi costurile de remorcare a vehiculului accidentat la cele efectuate pe teritoriul acestui stat membru și costurile de staționare la cele necesare ca urmare a unei anchete penale sau din orice alt motiv)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/7

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi – Polonia) – K.S./A.B.
      (Cauza C-707/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Asigurare de răspundere civilă auto - Directiva 2009/103/CE - Articolul 3 - Obligație de acoperire a prejudiciilor materiale - Domeniu de aplicare - Reglementare a unui stat membru care limitează obligația de a acoperi costurile de remorcare a vehiculului accidentat la cele efectuate pe teritoriul acestui stat membru și costurile de staționare la cele necesare ca urmare a unei anchete penale sau din orice alt motiv)
      (2021/C 278/08)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: K.S.

         Pârât: A.B.

         Dispozitivul

      Articolul 3 din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi trebuie interpretat în sensul că:

                  —

                  se opune unei dispoziții a unui stat membru în temeiul căreia asigurarea obligatorie de răspundere civilă auto nu acoperă în mod obligatoriu prejudiciile constituite din costurile de remorcare a vehiculului avariat decât în măsura în care această remorcare are loc pe teritoriul acestui stat membru. Această constatare nu aduce atingere dreptului statului membru menționat de a limita, fără a recurge la criterii referitoare la teritoriul său, rambursarea costurilor de remorcare și

                  —

                  nu se opune unei dispoziții a unui stat membru potrivit căreia această asigurare nu acoperă în mod obligatoriu prejudiciile constituite din costurile de staționare a vehiculului avariat decât dacă staționarea este necesară în cadrul unei anchete într o procedură penală sau din orice alt motiv, cu condiția ca această limitare a acoperirii să se aplice fără diferență de tratament în funcție de statul membru de reședință al proprietarului sau al deținătorului vehiculului avariat.

         (1)  JO C 27, 27.01.2020.


title: Cauza C-709/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Vereniging van Effectenbezitters/BP plc [Trimitere preliminară – Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 7 punctul 2 – Competența în materie delictuală sau cvasidelictuală – Locul materializării prejudiciului – Prejudiciu care constă exclusiv într-o pierdere financiară]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Vereniging van Effectenbezitters/BP plc
      (Cauza C-709/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 2 - Competența în materie delictuală sau cvasidelictuală - Locul materializării prejudiciului - Prejudiciu care constă exclusiv într-o pierdere financiară)
      (2021/C 278/09)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vereniging van Effectenbezitters

         Pârâtă: BP plc

         Dispozitivul

      Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că materializarea directă, într-un cont de investiții, a unui prejudiciu pur financiar rezultat din decizii de investiții adoptate în urma unor informații ușor accesibile pe plan mondial, dar incorecte, incomplete sau înșelătoare provenite de la o societate internațională cotată la bursă nu permite să se rețină, în temeiul materializării prejudiciului, competența internațională a unei instanțe a statului membru în care este stabilită banca sau întreprinderea de investiții în registrul căreia este înscris contul, atunci când societatea menționată nu era supusă unor obligații legale de publicitate în acest stat membru.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-815/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din Bundesverwaltungsgericht (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen [Trimitere preliminară – Agricultură și pescuit – Producția ecologică și etichetarea produselor ecologice – Regulamentul (CE) nr. 834/2007 – Articolul 19 alineatul (2) – Articolele 21 și 23 – Regulamentul (CE) nr. 889/2008 – Articolul 27 alineatul (1) – Articolul 28 – Anexa IX punctul 1.3 – Procesarea produselor alimentare ecologice – Ingrediente neecologice de origine agricolă – Alga lithothamnium calcareum – Pudră obținută din sedimente ale acestei alge, curățate, măcinate și uscate – Calificare – Utilizare în produse alimentare ecologice în scopul îmbogățirii lor cu calciu – Autorizare – Condiții]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/8

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din Bundesverwaltungsgericht (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Natumi GmbH/Land Nordrhein-Westfalen
      (Cauza C-815/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Agricultură și pescuit - Producția ecologică și etichetarea produselor ecologice - Regulamentul (CE) nr. 834/2007 - Articolul 19 alineatul (2) - Articolele 21 și 23 - Regulamentul (CE) nr. 889/2008 - Articolul 27 alineatul (1) - Articolul 28 - Anexa IX punctul 1.3 - Procesarea produselor alimentare ecologice - Ingrediente neecologice de origine agricolă - Alga lithothamnium calcareum - Pudră obținută din sedimente ale acestei alge, curățate, măcinate și uscate - Calificare - Utilizare în produse alimentare ecologice în scopul îmbogățirii lor cu calciu - Autorizare - Condiții)
      (2021/C 278/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și recurentă: Natumi GmbH

         Pârât și intimat în recurs: Land Nordrhein-Westfalen

         Cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Dispozitivul

      Regulamentul (CE) nr. 889/2008 al Comisiei din 5 septembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice în ceea ce privește producția ecologică, etichetarea și controlul, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1584 al Comisiei din 22 octombrie 2018, trebuie interpretat în sensul că se opune utilizării unei pudre obținute din sedimente ale algei Lithothamnium calcareum care sunt curățate, uscate și măcinate ca ingredient neecologic de origine agricolă, în sensul articolului 28 din Regulamentul nr. 889/2008, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare 2018/1584, în procesarea produselor alimentare ecologice, precum băuturile ecologice pe bază de orez și de soia, în scopul îmbogățirii lor cu calciu.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza C-844/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, fostă Finanzamt Graz-Stadt/Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, fostă Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 90 – Reducerea bazei de impozitare – Articolul 183 – Rambursarea excedentului de TVA – Dobânzi de întârziere – Lipsa reglementării naționale – Principiul neutralității fiscale – Aplicabilitate directă a dispozițiilor dreptului Uniunii – Principiul interpretării conforme]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/9

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, fostă Finanzamt Graz-Stadt/Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, fostă Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH
      (Cauza C-844/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 90 - Reducerea bazei de impozitare - Articolul 183 - Rambursarea excedentului de TVA - Dobânzi de întârziere - Lipsa reglementării naționale - Principiul neutralității fiscale - Aplicabilitate directă a dispozițiilor dreptului Uniunii - Principiul interpretării conforme)
      (2021/C 278/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, fostă Finanzamt Graz-Stadt

         Interveniente: Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, fostă Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 90 alineatul (1) și articolul 183 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate cu principiul neutralității fiscale trebuie interpretate în sensul că o rambursare rezultată dintr-o regularizare a bazei de impozitare în temeiul articolului 90 alineatul (1) din această directivă trebuie, la fel ca o rambursare a unui excedent de taxă pe valoarea adăugată în temeiul articolului 183 din această directivă, să determine plata unor dobânzi atunci când nu este efectuată într-un termen rezonabil. Revine instanței de trimitere sarcina de a face tot ce ține de competența sa pentru a asigura efectul deplin al acestor dispoziții procedând la o interpretare a dreptului național conformă cu dreptul Uniunii.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza C-847/19 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 29 aprilie 2021 – Achemos Grupė UAB, Achema AB/Comisia Europeană, republica Lituania, Klaipėdos Nafta AB („Recurs – Ajutoare de stat – Decizie de a nu ridica obiecții – Articolul 108 TFUE – Drepturile părților interesate – Principiul bunei administrări – Investigație diligentă și imparțială – Întinderea controlului Tribunalului – Obligația de motivare”)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/10

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 29 aprilie 2021 – Achemos Grupė UAB, Achema AB/Comisia Europeană, republica Lituania, Klaipėdos Nafta AB
      (Cauza C-847/19 P) (1)

      („Recurs - Ajutoare de stat - Decizie de a nu ridica obiecții - Articolul 108 TFUE - Drepturile părților interesate - Principiul bunei administrări - Investigație diligentă și imparțială - Întinderea controlului Tribunalului - Obligația de motivare”)
      (2021/C 278/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Achemos Grupė UAB, Achema AB (reprezentanți: R. Martens și V. Ostrovskis, advokatas)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial É. Gippini Fournier, N. Kuplewatzky și L. Armati, agenți, ulterior É. Gippini Fournier, A. Bouchagiar și L. Armati, agenți), Republica Lituania (reprezentanți: R. Dzikovič și K. Dieninis, agenți), Klaipėdos Nafta AB (reprezentanți: K. Kačerauskas și V. Vaitkutė Pavan, advokatai)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul principal.

                  2)

                  Nu este necesar să se pronunțe asupra recursului incident.

                  3)

                  Achemos Grupė UAB și Achema AB suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană aferente recursului principal.

                  4)

                  Achemos Grupė UAB și Achema AB, precum și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente recursului incident.

                  5)

                  Republica Lituania, precum și Klaipėdos Nafta AB suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât recursului principal, cât și recursului incident.

         (1)  JO C 19, 20.1.2020.


title: Cauza C-879/19: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 mai 2021(cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie [„Trimitere preliminară – Securitate socială – Stabilirea legislației aplicabile – Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Articolul 13 alineatul (2) litera (a) – Articolul 14 alineatul (2) – Persoană care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre – Contract de muncă unic – Angajator stabilit în statul membru de reședință al lucrătorului – Activitate salariată exercitată exclusiv în alte state membre – Muncă efectuată în diferite state membre în perioade succesive – Condiții”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 mai 2021(cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
      (Cauza C-879/19) (1)

      („Trimitere preliminară - Securitate socială - Stabilirea legislației aplicabile - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 13 alineatul (2) litera (a) - Articolul 14 alineatul (2) - Persoană care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre - Contract de muncă unic - Angajator stabilit în statul membru de reședință al lucrătorului - Activitate salariată exercitată exclusiv în alte state membre - Muncă efectuată în diferite state membre în perioade succesive - Condiții”)
      (2021/C 278/13)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy.

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

         Pârât: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

         Cu participarea: UA

         Dispozitivul

      Articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii de familie ai acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1606/98 al Consiliului din 29 iunie 1998, trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unei persoane care, în cadrul unui singur contract de muncă încheiat cu un singur angajator care prevede desfășurarea unei activități profesionale în mai multe state membre, lucrează timp de mai multe luni succesive numai pe teritoriul fiecăruia dintre aceste state membre, atunci când durata perioadelor neîntrerupte de muncă efectuate de această persoană în fiecare dintre statele membre respective depășește 12 luni, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 54, 17.02.2020.


title: Cauza C-890/19 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 29 aprilie 2021 – Fortischem a.s./Comisia Europeană, AlzChem AG (Recurs – Ajutoare de stat – Avantaj – Recuperare – Continuitate economică)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/11

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 29 aprilie 2021 – Fortischem a.s./Comisia Europeană, AlzChem AG
      (Cauza C-890/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Avantaj - Recuperare - Continuitate economică)
      (2021/C 278/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Fortischem a.s. (reprezentanți: C. Arhold, Rechtsanwalt, P. Hodál și M. Staroň, avocați]

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, P. Arenas și G. Conte, agenți), AlzChem AG (reprezentanți: A. Borsos, avocat, și V. Dolka, dikigoros)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Fortischem a.s. suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, precum și de AlzChem AG.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza C-913/19: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Białymstoku – Polonia) – CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/Gefion Insurance A/S [„Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Competență în materie de asigurări – Articolul 10 – Articolul 11 alineatul (1) litera (a) – Posibilitatea de a acționa în justiție asigurătorul care are domiciliul pe teritoriul unui stat membru într-un alt stat membru, în cazul acțiunilor introduse de către deținătorul poliței de asigurare, de către asigurat sau de către un beneficiar, în fața instanțelor de la locul unde are domiciliul reclamantul – Articolul 13 alineatul (2) – Acțiune directă introdusă de partea vătămată împotriva asigurătorului – Domeniu de aplicare personal – Noțiunea de «parte vătămată» – Profesionist din domeniul asigurărilor – Competențe speciale – Articolul 7 punctele 2 și 5 – Noțiunile de «sucursală», de «agenție» sau de «altă unitate»”]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/11

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Białymstoku – Polonia) – CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością/Gefion Insurance A/S
      (Cauza C-913/19) (1)

      („Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competență în materie de asigurări - Articolul 10 - Articolul 11 alineatul (1) litera (a) - Posibilitatea de a acționa în justiție asigurătorul care are domiciliul pe teritoriul unui stat membru într-un alt stat membru, în cazul acțiunilor introduse de către deținătorul poliței de asigurare, de către asigurat sau de către un beneficiar, în fața instanțelor de la locul unde are domiciliul reclamantul - Articolul 13 alineatul (2) - Acțiune directă introdusă de partea vătămată împotriva asigurătorului - Domeniu de aplicare personal - Noțiunea de «parte vătămată» - Profesionist din domeniul asigurărilor - Competențe speciale - Articolul 7 punctele 2 și 5 - Noțiunile de «sucursală», de «agenție» sau de «altă unitate»”)
      (2021/C 278/15)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Białymstoku

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością

         Pârâtă: Gefion Insurance A/S

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială coroborat cu articolul 10 din acesta trebuie interpretat în sensul că nu se aplică în cazul unui litigiu între, pe de o parte, un profesionist care a dobândit o creanță deținută inițial de o parte vătămată asupra unei întreprinderi de asigurare de răspundere civilă și, pe de altă parte, aceeași întreprindere de asigurare de răspundere civilă, astfel încât nu se opune ca competența jurisdicțională pentru soluționarea unui asemenea litigiu să se întemeieze, după caz, pe articolul 7 punctul 2 sau pe articolul 7 punctul 5 din acest regulament.

                  2)

                  Articolul 7 punctul 5 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că o societate care exercită într un stat membru, în temeiul unui contract încheiat cu o întreprindere de asigurări cu sediul într un alt stat membru, în numele și pe seama acesteia din urmă, o activitate de soluționare a cererilor de despăgubire în cadrul asigurării de răspundere civilă auto trebuie considerată ca fiind o sucursală, o agenție sau o altă unitate, în sensul dispoziției menționate, atunci când această societate

                              —

                              se manifestă în mod permanent către exterior ca o extensie a întreprinderii de asigurări și

                              —

                              este dotată cu o conducere și este echipată din punct de vedere material pentru a putea negocia cu terții, astfel încât aceștia sunt scutiți de obligația de a se adresa direct întreprinderii de asigurări.

         (1)  JO C 54, 17.02.2020.


title: Cauza C-4/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „ALTI” OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 205 – Persoane obligate la plata TVA-ului către trezoreria publică – Răspundere solidară a destinatarului unei livrări impozabile care și-a exercitat dreptul de deducere a TVA-ului cunoscând că persona obligată la plata acestei taxe nu o va achita – Obligația unui astfel de destinatar de a plăti TVA-ul neachitat de această persoană obligată la plată, precum și dobânzile moratorii datorate ca urmare a neplății taxei menționate de către aceasta din urmă]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „ALTI” OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Cauza C-4/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 205 - Persoane obligate la plata TVA-ului către trezoreria publică - Răspundere solidară a destinatarului unei livrări impozabile care și-a exercitat dreptul de deducere a TVA-ului cunoscând că persona obligată la plata acestei taxe nu o va achita - Obligația unui astfel de destinatar de a plăti TVA-ul neachitat de această persoană obligată la plată, precum și dobânzile moratorii datorate ca urmare a neplății taxei menționate de către aceasta din urmă)
      (2021/C 278/16)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„ALTI” OOD

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Dispozitivul

      Articolul 205 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, citit în lumina principiului proporționalității, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia persoana ținută răspunzătoare în mod solidar, în sensul acestui articol, trebuie să plătească, pe lângă cuantumul taxei pe valoarea adăugată (TVA) neachitat de persoana obligată la plata acestei taxe, și dobânzile moratorii aferente acestui cuantum datorate de persoana obligată la plata taxei dacă se stabilește că, atunci când și-a exercitat ea însăși dreptul de deducere, această persoană știa sau ar fi trebuit să știe că respectiva persoană obligată la plată nu va plăti taxa menționată.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza C-6/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tallinna Ringkonnakohus – Estonia) – Sotsiaalministeerium/Riigi Tugiteenuste Keskus, fostă Innove SA [Trimitere preliminară – Contracte de achiziții publice de bunuri – Directiva 2004/18/CE – Articolele 2 și 46 – Proiect finanțat prin Fondul de ajutor european pentru cele mai defavorizate persoane – Criterii de selecție a ofertanților – Regulamentul (CE) nr. 852/2004 – Articolul 6 – Cerința unei înregistrări sau a unei aprobări emise de autoritatea națională în domeniul siguranței alimentare a statului de executare a contractului]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/13

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tallinna Ringkonnakohus – Estonia) – Sotsiaalministeerium/Riigi Tugiteenuste Keskus, fostă Innove SA
      (Cauza C-6/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de bunuri - Directiva 2004/18/CE - Articolele 2 și 46 - Proiect finanțat prin Fondul de ajutor european pentru cele mai defavorizate persoane - Criterii de selecție a ofertanților - Regulamentul (CE) nr. 852/2004 - Articolul 6 - Cerința unei înregistrări sau a unei aprobări emise de autoritatea națională în domeniul siguranței alimentare a statului de executare a contractului)
      (2021/C 278/17)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Tallinna Ringkonnakohus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Sotsiaalministeerium

         Pârâtă: Riigi Tugiteenuste Keskus, fostă Innove SA

         cu participarea: Rahandusministeerium

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 2 și 46 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia autoritatea contractantă trebuie să solicite, într-un anunț de participare și drept criteriu de selecție calitativă, ca ofertanții să facă dovada, încă de la depunerea ofertei lor, că dețin o înregistrare sau o aprobare impusă de reglementarea aplicabilă activității care face obiectul contractului de achiziții publice în cauză, eliberată de autoritatea competentă a statului membru de executare a acestui contract, chiar în condițiile în care aceștia dispun deja de o înregistrare sau de o aprobare similară în statul membru în care sunt stabiliți.

                  2)

                  Principiul protecției încrederii legitime trebuie interpretat în sensul că nu poate fi invocat de o autoritate contractantă care a impus, în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziții publice, pentru a se conforma reglementării naționale privind produsele alimentare, ca ofertanții să dispună, încă de la depunerea ofertei lor, de o înregistrare sau de o aprobare eliberată de autoritatea competentă din statul membru de executare a contractului.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-8/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht – Germania) – L.R./Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Controale la frontiere, azil și imigrare – Politica privind azilul – Directiva 2013/32/UE – Proceduri comune de acordare și retragere a protecției internaționale – Cerere de protecție internațională – Motive de inadmisibilitate – Articolul 2 litera (q) – Noțiunea de „cerere ulterioară” – Articolul 33 alineatul (2) litera (d) – Respingere de către un stat membru a unei cereri de protecție internațională ca fiind inadmisibilă ca urmare a respingerii unei cereri anterioare prezentate de persoana în cauză într-un stat terț care a încheiat cu Uniunea Europeană un acord privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate în unul dintre statele părți la acest acord – Decizie finală adoptată de Regatul Norvegiei]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/14

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht – Germania) – L.R./Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-8/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Controale la frontiere, azil și imigrare - Politica privind azilul - Directiva 2013/32/UE - Proceduri comune de acordare și retragere a protecției internaționale - Cerere de protecție internațională - Motive de inadmisibilitate - Articolul 2 litera (q) - Noțiunea de „cerere ulterioară” - Articolul 33 alineatul (2) litera (d) - Respingere de către un stat membru a unei cereri de protecție internațională ca fiind inadmisibilă ca urmare a respingerii unei cereri anterioare prezentate de persoana în cauză într-un stat terț care a încheiat cu Uniunea Europeană un acord privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate în unul dintre statele părți la acest acord - Decizie finală adoptată de Regatul Norvegiei)
      (2021/C 278/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: L.R.

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Dispozitivul

      Articolul 33 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale coroborat cu articolul 2 litera (q) din aceasta trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru care prevede posibilitatea de a respinge ca inadmisibilă o cerere de protecție internațională, în sensul articolului 2 litera (b) din această directivă, prezentată statului membru respectiv de un resortisant al unei țări terțe sau de un apatrid a cărui cerere anterioară de acordare a statutului de refugiat, prezentată unui stat terț care pune în aplicare Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid în conformitate cu Acordul dintre Comunitatea Europeană, Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-un stat membru, în Islanda sau în Norvegia – Declarații, a fost respinsă de acest stat terț.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-11/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 mai 2021 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Ajutoare de stat – Ajutor declarat ilegal și incompatibil cu piața internă – Articolul 108 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE – Condiții climatice nefavorabile – Pierderi suferite de agricultori – Ajutoare compensatorii – Obligație de recuperare – Obligația de informare – Neexecutare]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/14

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 mai 2021 – Comisia Europeană/Republica Elenă
      (Cauza C-11/20) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutor declarat ilegal și incompatibil cu piața internă - Articolul 108 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE - Condiții climatice nefavorabile - Pierderi suferite de agricultori - Ajutoare compensatorii - Obligație de recuperare - Obligația de informare - Neexecutare)
      (2021/C 278/19)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și T. Ramopoulos, agenți)

         Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: E. Tsaousi, E. Leftheriotou și A. Vasilopoulou, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea, în termenele stabilite, a tuturor măsurilor necesare pentru executarea Deciziei 2012/157/UE a Comisiei din 7 decembrie 2011 privind ajutoarele compensatorii plătite de Agenția elenă de asigurări agricole (ELGA) în cursul anilor 2008 și 2009 și prin neinformarea suficientă a Comisiei Europene cu privire la măsurile luate în aplicarea acestei decizii, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2-4 din decizia menționată, precum și în temeiul Tratatului FUE.

                  2)

                  Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-19/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Gdańsku – Polonia) – I.W., R.W./Bank BPH S.A. [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Efecte ale constatării caracterului abuziv al unei clauze – Contract de credit ipotecar încheiat într-o monedă străină – Stabilirea cursului de schimb valutar – Contract de novație – Efect descurajator – Obligațiile instanței naționale – Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1)]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/15

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Gdańsku – Polonia) – I.W., R.W./Bank BPH S.A.
      (Cauza C-19/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Efecte ale constatării caracterului abuziv al unei clauze - Contract de credit ipotecar încheiat într-o monedă străină - Stabilirea cursului de schimb valutar - Contract de novație - Efect descurajator - Obligațiile instanței naționale - Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1))
      (2021/C 278/20)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Gdańsku

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: I.W., R.W.

         Pârâtă: Bank BPH S.A.

         Cu participarea: Rzecznik Praw Obywatelskich

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că revine instanței naționale sarcina de a constata caracterul abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator, chiar dacă aceasta a fost modificată pe cale contractuală de părțile respective. O asemenea constatare determină restabilirea situației în care s-ar fi aflat consumatorul în lipsa acestei clauze al cărei caracter abuziv ar fi fost constatat, cu excepția cazului în care acesta din urmă a renunțat la o astfel de restabilire prin modificarea clauzei abuzive menționate printr-un consimțământ liber și în cunoștință de cauză, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale. Cu toate acestea, din dispoziția menționată nu rezultă că constatarea caracterului abuziv al clauzei inițiale ar avea, în principiu, ca efect anularea contractului, din moment ce modificarea acestei clauze a permis restabilirea echilibrului între obligațiile și drepturile acestor părți care decurg din contract și înlăturarea viciului care o afecta.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că, pe de o parte, nu se opun ca instanța națională să elimine doar elementul abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator atunci când obiectivul de descurajare urmărit de această directivă este asigurat prin dispoziții legislative naționale care reglementează utilizarea acestuia, în măsura în care respectivul element constă într-o obligație contractuală distinctă, care poate face obiectul unei examinări individualizate a caracterului său abuziv. Pe de altă parte, aceste dispoziții se opun ca instanța de trimitere să elimine doar elementul abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator atunci când o astfel de eliminare ar echivala cu revizuirea conținutului clauzei menționate, afectând substanța acesteia, aspect a cărui verificare va reveni acestei instanțe.

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că consecințele constatării judiciare a prezenței unei clauze abuzive într-un contract încheiat între un profesionist și un consumator intră sub incidența dispozițiilor dreptului național, întrucât problema menținerii unui astfel de contract trebuie să fie apreciată din oficiu de instanța națională potrivit unei abordări obiective în temeiul acestor dispoziții.

                  4)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că revine instanței naționale care constată caracterul abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat de un profesionist cu un consumator sarcina de a-l informa pe acesta din urmă, în cadrul normelor naționale de procedură și în urma unei dezbateri contradictorii, cu privire la consecințele juridice pe care le poate determina anularea unui astfel de contract, independent de reprezentarea consumatorului de către un mandatar profesionist.

         (1)  JO C 191, 8.6.2020.


title: Cauza C-27/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Rennes – Franța) – PF, QG/Caissed’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF) (Trimitere preliminară – Libera circulație a lucrătorilor – Egalitate de tratament – Avantaje sociale – Plafoane legate de resurse – Luarea în considerare a resurselor obținute în penultimul an care precedă perioada de plată a alocațiilor – Lucrător care se întoarce în statul membru de origine – Reducere a drepturilor la alocații familiale)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/16

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Rennes – Franța) – PF, QG/Caissed’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)
      (Cauza C-27/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Egalitate de tratament - Avantaje sociale - Plafoane legate de resurse - Luarea în considerare a resurselor obținute în penultimul an care precedă perioada de plată a alocațiilor - Lucrător care se întoarce în statul membru de origine - Reducere a drepturilor la alocații familiale)
      (2021/C 278/21)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de grande instance de Rennes

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: PF, QG

         Pârâtă: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru care reține drept an de referință pentru calcularea prestațiilor familiale care urmează a fi acordate penultimul an care precedă perioada de plată, astfel încât, în cazul unei creșteri semnificative a veniturilor obținute de un funcționar național cu ocazia detașării în cadrul unei instituții a Uniunii situate într-un alt stat membru, la întoarcerea funcționarului respectiv în statul membru de origine, cuantumul alocațiilor familiale se reduce considerabil timp de doi ani.

         (1)  JO C 95, 23.3.2020.


title: Cauza C-47/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – F./Stadt Karlsruhe (Trimitere preliminară – Transporturi – Permis de conducere – Retragere a permisului pe teritoriul unui alt stat membru decât statul membru emitent – Reînnoirea permisului de către statul membru emitent ulterior deciziei de retragere – Lipsa caracterului automat al recunoașterii reciproce)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/17

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 29 aprilie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – F./Stadt Karlsruhe
      (Cauza C-47/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi - Permis de conducere - Retragere a permisului pe teritoriul unui alt stat membru decât statul membru emitent - Reînnoirea permisului de către statul membru emitent ulterior deciziei de retragere - Lipsa caracterului automat al recunoașterii reciproce)
      (2021/C 278/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant, apelant și recurent: F.

         Pârât, intimat în apel și intimat în recurs: Stadt Karlsruhe

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (1) și articolul 11 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru, pe teritoriul căruia titularul unui permis de conducere din categoriile A și B eliberat de un alt stat membru a fost decăzut din dreptul de a conduce ca urmare a unui comportament ilicit, survenit cu ocazia unei șederi temporare pe acest teritoriu ulterior eliberării permisului menționat, să refuze să recunoască ulterior valabilitatea acestui permis de conducere, după ce acesta a fost reînnoit, potrivit articolului 7 alineatul (3) din această directivă, de către statul membru în care se situează reședința obișnuită a titularului permisului menționat, în sensul articolului 12 primul paragraf din directiva menționată. Cu toate acestea, revine instanței de trimitere sarcina de a examina dacă, în conformitate cu principiul proporționalității, normele prevăzute de legislația primului stat membru, care stabilesc condițiile pe care titularul permisului de conducere trebuie să le îndeplinească pentru a redobândi dreptul de a conduce pe teritoriul său, nu depășesc limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru atingerea obiectivului urmărit de Directiva 2006/126, care constă în îmbunătățirea siguranței rutiere.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-63/20 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 mai 2021 – Sigrid Dickmanns/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (Recurs – Funcție publică – Agenți temporari – Contract pe perioadă determinată însoțit de o clauză de reziliere – Neînscriere pe lista de rezervă a unui concurs – Act pur confirmativ – Termen de depunere a unei reclamații)

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/18

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 mai 2021 – Sigrid Dickmanns/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-63/20 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe perioadă determinată însoțit de o clauză de reziliere - Neînscriere pe lista de rezervă a unui concurs - Act pur confirmativ - Termen de depunere a unei reclamații)
      (2021/C 278/24)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Sigrid Dickmanns (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Lukošiūtė, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  O obligă pe doamna Sigrid Dickmanns la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         (1)  JO C 201, 15.06.2020.


title: Cauza C-70/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH [Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Convenția de la Montréal – Articolul 17 alineatul (1) – Răspunderea operatorilor de transport aerian în caz de accidente – Noțiunea de „accident” – Aterizare violentă care se înscrie în plaja de funcționare normală a aeronavei – Vătămări corporale pe care un pasager pretinde că le-ar fi suferit în timpul unei asemenea aterizări – Inexistența unui accident]

text:
               12.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 278/18

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 mai 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH
      (Cauza C-70/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Convenția de la Montréal - Articolul 17 alineatul (1) - Răspunderea operatorilor de transport aerian în caz de accidente - Noțiunea de „accident” - Aterizare violentă care se înscrie în plaja de funcționare normală a aeronavei - Vătămări corporale pe care un pasager pretinde că le-ar fi suferit în timpul unei asemenea aterizări - Inexistența unui accident)
      (2021/C 278/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: YL

         Intimată: Altenrhein Luftfahrt GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatul (1) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montréal la 28 mai 1999, semnată de Comunitatea Europeană la 9 decembrie 1999 și aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001, trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „accident” prevăzută de această dispoziție nu acoperă o aterizare care s-a desfășurat în conformitate cu procedurile și cu limitările operaționale aplicabile aeronavei în cauză, inclusiv toleranțele și marjele prevăzute cu privire la factorii de performanță care au un impact semnificativ asupra aterizării, precum și ținând seama de lege artis și de cele mai bune practici în domeniul operării aeronavelor, chiar dacă pasagerul în cauză ar percepe această aterizare ca fiind un eveniment neprevăzut.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.