title: Cauza C-282/09 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 18 martie 2010 — Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE)/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) — Refuz al înregistrării — Apreciere globală în raport cu produsele și serviciile vizate în cererea de înregistrare — Produse și servicii care constituie grupe omogene — Recurs în parte vădit nefondat și în parte vădit inadmisibil]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/11

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 18 martie 2010 — Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE)/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-282/09 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) - Refuz al înregistrării - Apreciere globală în raport cu produsele și serviciile vizate în cererea de înregistrare - Produse și servicii care constituie grupe omogene - Recurs în parte vădit nefondat și în parte vădit inadmisibil)
   2010/C 148/17
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) (reprezentanți: P. Greffe și L. Paudrat, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 20 mai 2009, CFCMCEE/OAPI (P@YWEB CARD) (cauzele conexate T-405/07 și T-406/07), prin care au fost respinse acțiunile formulate de reclamantă împotriva Deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 iulie 2007 și din 12 septembrie 2007 de respingere a recursurilor formulate împotriva refuzului examinatorului de a înregistra ca mărci semnele verbale PAYWEB CARD și P@YWEB CARD pentru produse și servicii din clasele 9, 36 și 38 în sensul Aranjamentului de la Nisa din 15 iunie 1957 privind clasificarea internațională a produselor și a serviciilor în vederea înregistrării mărcilor — Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994 L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Necesitatea unei examinări separate a fiecăruia dintre motivele de refuz al înregistrării enunțate la articolul 7 alineatul (1) din regulamentul menționat — Cerința unei motivări a refuzului înregistrării în raport cu fiecare dintre produsele și serviciile avute în vedere în cererea de înregistrare — Produse și servicii care constituie grupuri omogene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Caisse fédérale du Crédit mutuel Centre Est Europe (CFCMCEE) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 26.09.2009.


title: Cauza T-341/11: Ordonanța Tribunalului din 23 martie 2012 — Ecologistas en Acción/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Refuzarea implicită a accesului — Interesul de a exercita acțiunea — Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/29

         Ordonanța Tribunalului din 23 martie 2012 — Ecologistas en Acción/Comisia
   (Cauza T-341/11) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Refuzarea implicită a accesului - Interesul de a exercita acțiunea - Decizie explicită adoptată după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 151/48
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Doreste Hernández, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martínez del Peral și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial M. Muñoz Pérez, abogado del Estado, asistat de J.M. Rodriguez Cârcamo, avocat, ulterior S. Centeno Huerta, abogado del Estado)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii de acces a reclamantei la anumite documente referitoare la aprobarea proiectului de construire a unui port la Granadilla (Tenerife, Spania), transmise de autoritățile spaniole Comisiei în cadrul aplicării Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Ecologistas en Acción-CODA.

               3.

               Regatul Spaniei va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-460/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 15 octombrie 2012 — SKP/Ján Bríla

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 15 octombrie 2012 — SKP/Ján Bríla
   (Cauza C-460/12)
   2013/C 46/20
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: SKP, k. s. (reprezentant: P. Konečný, advokát)

      Intimat: Ján Bríla

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării dintr-un stat membru, precum reglementarea în discuție în procedura principală, care nu permite ca o instanță națională care se pronunță cu privire la cererea unui creditor față de un consumator referitoare la o creanță prescrisă, să țină seama din oficiu de prescripție, chiar atunci când consumatorului i se pretind prestații rezultate din clauze contractuale inadmisibile?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că o instanță este obligată să informeze din oficiu consumatorul cu privire la dreptul acestuia de a invoca prescrierea creanței pe care o are creditorul?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-510/15: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – Mengozzi/EUIPO – Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano (TOSCORO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală TOSCORO — Indicația geografică protejată anterioară «Toscano» — Motiv absolut de refuz — Articolul 142 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolele 13 și 14 din Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 — Declararea nulității parțiale”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/26

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – Mengozzi/EUIPO – Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano (TOSCORO)
   (Cauza T-510/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală TOSCORO - Indicația geografică protejată anterioară «Toscano» - Motiv absolut de refuz - Articolul 142 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolele 13 și 14 din Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 - Declararea nulității parțiale”])
   (2017/C 078/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Roberto Mengozzi (Monaco, Monaco) (reprezentant: T. Schuffenecker, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Schifko și S. Crabbe, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano IGP (Florența, Italia) (reprezentant: F. Albisinni, avocat)

      Întervenientă în susținerea pârâtului: Republica Italiană (reprezentant: G. Palmieri, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 iunie 2015 (cauza R 322/2014-2) privind o procedură de declarare a nulității între Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva Toscano IGP și domnul Mengozzi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Roberto Mengozzi să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva Toscano IGP.

               3)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza C-189/13: Hotărârea Curții (Camera treia) din 3 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Bayonne – Franța) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques/Raquel Gianni Da Silva (Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Standarde și proceduri comune în materia returnării resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Reglementare națională care pedepsește cu închisoarea intrarea ilegală constatată în flagrant delict — Răspuns al Curții care nu mai este necesar pentru soluționarea litigiului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/8

         Hotărârea Curții (Camera treia) din 3 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Bayonne – Franța) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques/Raquel Gianni Da Silva
   (Cauza C-189/13) (1)

   ((Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Standarde și proceduri comune în materia returnării resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Reglementare națională care pedepsește cu închisoarea intrarea ilegală constatată în flagrant delict - Răspuns al Curții care nu mai este necesar pentru soluționarea litigiului - Nepronunțare asupra fondului))
   2014/C 292/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Bayonne

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Pârâtă: Raquel Gianni Da Silva

      Dispozitivul

   Constată că nu mai este necesar să răspundă la cererea de decizie preliminară formulată de juge des libertés et de la détention du tribunal de grande instance de Bayonne (Franța) prin decizia din 9 aprilie 2013 (cauza C-189/13).

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza C-628/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 5 decembrie 2016 – Kreuzmayr GmbH

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 5 decembrie 2016 – Kreuzmayr GmbH
   (Cauza C-628/16)
   (2017/C 095/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzgericht

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Kreuzmayr GmbH

      Întrebările preliminare

   Prima întrebare
   În situații precum cea din procedura principală, în care o persoană impozabilă X1 dispune de bunuri depozitate în statul membru A, pe care le vinde apoi unei alte persoane impozabile X2, iar aceasta din urmă îi comunică lui X1 că intenționează să transporte bunurile în statul membru B, identificându-se în raport cu X1 prin codul său de înregistrare în scopuri de TVA atribuit de statul membru B,
   X2 revinde apoi aceste bunuri unei persoane impozabile X3 și convine cu aceasta ca X3 să organizeze sau să efectueze transportul bunurilor din statul membru A în statul membru B, X3 organizează sau efectuează transportul bunurilor din statul membru A în statul membru B, iar X3 poate dispune de bunuri în calitate de proprietar deja din statul membru A,
   X2 nu a comunicat însă către X1 că a revândut deja bunurile înainte ca acestea să părăsească statul membru A
   și nici X1 nu putea să știe că transportul bunurilor din statul membru A în statul membru B nu va fi efectuat sau organizat de X2,
   dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că locul livrării efectuate de X1 către X2 se va determina potrivit articolului 32 primul paragraf din Directiva 2006/112/CE (1), astfel încât livrarea efectuată de X1 către X2 este o livrare intracomunitară (așa-numită livrare cu transport)?
   A doua întrebare
   În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că X3 poate deduce totuși cu titlu de TVA aferent intrărilor TVA-ul aplicabil în statul membru B, pe care i l-a facturat X2, în măsura în care X3 utilizează bunurile achiziționate în scopul operațiunilor sale taxabile în statul membru B și nu i se poate imputa lui X3 recurgerea abuzivă la deducerea TVA-ului?
   A treia întrebare
   În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și dacă X1 află ulterior că X3 a organizat transportul și că acesta a putut dispune de bunuri în calitate de proprietar deja din statul membru A, dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că livrarea efectuată de X1 către X2 își pierde cu efect retroactiv calitatea de livrare intracomunitară (astfel încât aceasta trebuie calificată retroactiv drept o așa-numită livrare fără transport)?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-527/10: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Google/OAPI — G-mail (GMail) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/20

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Google/OAPI — G-mail (GMail)
   (Cauza T-527/10) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 227/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Google, Inc. (Wilmington, Statele Unite) (reprezentanți: M. Kinkeldey și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: G-mail GmbH (Los Angeles, Statele Unite) (reprezentant: S. Eble, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2010 (cauza R 342/2010-4) privind o procedură de opoziție între Giersch Ventures LLC și Google, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-36/07: Acțiune introdusă la data de 12 februarie 2007 — Zipcar Inc./OAPI — Canary Islands Car (ZIPCAR)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/44

         Acțiune introdusă la data de 12 februarie 2007 — Zipcar Inc./OAPI — Canary Islands Car (ZIPCAR)
   (Cauza T-36/07)
   (2007/C 82/94)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Zipcar, Inc. (Cambridge, USA) (reprezentanți: M. Elmslie, Solicitor și N. Saunders, Barrister)

      Pârâtă: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: Canary Islands Car SL (Lanzarote, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea în tot a deciziei camerei a doua de recurs din 30 noiembrie 2006 și trimiterea cererii la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pentru continuarea procedurii;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Zipcar, Inc.

      Marca comunitară vizată: Marca verbală ZIPCAR pentru bunuri și servicii din clasele 9, 39 și 42 — cererea nr. 3 139 375

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Canary Islands Car SL

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală națională CICAR pentru servicii din clasa 39

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția în ceea ce privește serviciile contestate din clasa 39

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului întrucât nu există nici un risc de confuzie, iar camera de recurs a interpretat greșit atât natura consumatorului mediu al serviciilor în cauză, cât și natura pieței relevante.


title: Cauza C-447/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Caffaro Srl, plasată în regim de administrare extraordinară/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Calculul amenzii — Durata încălcării — Prescripție — Circumstanțe atenuante)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 — Caffaro Srl, plasată în regim de administrare extraordinară/Comisia Europeană
   (Cauza C-447/11) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a peroxidului de hidrogen și a perboratului de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Calculul amenzii - Durata încălcării - Prescripție - Circumstanțe atenuante)
   2014/C 45/07
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Caffaro Srl, plasată în regim de administrare extraordinară (reprezentanți: C. Biscaretti di Ruffia și E. Gambaro, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L Malferrari, R. Striani și B. Gencarelli, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 iunie 2011, Caffaro/Comisia (T-192/06), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei C(2006) 1776 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care Comisia impune prin aceasta o amendă în solidar reclamantei și SNIA SpA, sau de reducere a cuantumului amenzii menționate — Amenzi — Egalitate de tratament — Prescripție — Obligație de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Caffaro Srl, plasată în regim de administrare extraordinară, la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza T-492/10: Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2013 — Melli Bank/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Entitate deținută 100 % de o entitate recunoscută ca participând la proliferarea nucleară — Excepție de nelegalitate — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă” )

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/17

         Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2013 — Melli Bank/Consiliul
   (Cauza T-492/10) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Entitate deținută 100 % de o entitate recunoscută ca participând la proliferarea nucleară - Excepție de nelegalitate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă)
   2013/C 101/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Melli Bank plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, și R. Blakeley, barrister, ulterior S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, și R. Blakeley)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Bolaert și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 281, p. 81), a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 319, p. 71), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 319, p. 11) și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă și, pe de altă parte, o cerere de declarare a inaplicabilității articolului 16 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 961/2010 și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012 în ceea ce privește reclamanta

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Melli Bank plc suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-809/14: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Italia/Comisia

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/59

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Italia/Comisia
   (Cauza T-809/14)
   (2015/C 046/77)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: P. Gentili, avvocato dello Stato, și G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea notei din 2 octombrie 2014 HR.A2 a directorului general de resurse umane din cadrul Comisiei Europene adresată directorului general pentru Uniunea Europeană din cadrul Ministerului Afacerilor Externe al Republicii Italiene;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este formulată împotriva notei menționate mai sus, care urmează anunțului pentru ocuparea postului vacant de director al Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (Luxemburg) (COM/2014/10356), atacat prin acțiunea din cauza T-636/14, și care ia poziție cu privire la pretinsa divergență care există între anunțul în discuție și formularul de pe pagina de internet prin care pot fi depuse candidaturile, care nu este disponibil decât în limbile franceză, engleză și germană.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 18 și a articolului 24 alineatul (4) TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolelor 1 și 2 din Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene, a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor, deoarece, prin trimitere la site-ul internet al Comisiei ce conținea precizări imperative, anunțul impunea candidaților să își prezinte CV-ul și scrisoarea de motivare în mod obligatoriu în engleză, franceză și germană, iar nu în oricare dintre limbile Uniunii. Pentru a remedia aceste vicii, Comisia ar trebui, potrivit reclamantei, să modifice site-ul și să prelungească termenele de depunere a candidaturilor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime și a cooperării loiale [articolul 4 alineatul (3) TUE], deoarece în cursul procedurii de adoptare a anunțului în discuție, Comisia ar fi asigurat în mod formal guvernul italian în mai multe rânduri că discriminarea lingvistică sus-menționată va fi înlăturată, însă a avut un comportament contrar la redactarea anunțului și la stabilirea normelor de funcționare a site-ului internet la care face trimitere anunțul pentru prezentarea candidaturilor.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe existența în speță a unei erori de motivare, în măsura în care decizia trebuia să fie adoptată de președintele Comisiei sau de comisarul competent, iar nu de directorul general de resurse umane.


title: Cauza T-486/17: Acțiune introdusă la 2 august 2017 – Foodterapia/EUIPO – Cloetta Italia (DIETOX)

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/20

         Acțiune introdusă la 2 august 2017 – Foodterapia/EUIPO – Cloetta Italia (DIETOX)
   (Cauza T-486/17)
   (2017/C 318/26)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Foodterapia, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. Erdozain López și J. Galán López, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cloetta Italia Srl (Cremona, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „DIETOX” – cererea de înregistrare nr. 13 072 798

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 mai 2017 în cauza R 1611/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Alegerea președintelui Tribunalului

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/2

      Alegerea președintelui Tribunalului
      (2010/C 288/02)
      Reuniți la 13 septembrie 2010, judecătorii Tribunalului, în conformitate cu dispozițiile articolului 7 din Regulamentul de procedură, l-au ales pe domnul judecător Marc Jaeger președinte al Tribunalului pentru perioada cuprinsă între 13 septembrie 2010 și 31 august 2013.


title: Cauza T-58/08 P: Recurs introdus la 8 februarie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 27 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-122/06, Roodhuijzen/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/38

         Recurs introdus la 8 februarie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 27 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-122/06, Roodhuijzen/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-58/08 P)
   (2008/C 92/77)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Curall și D. Martin, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Anton Pieter Roodhuijzen (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 27 noiembrie 2007 în cauza F-122/06, Roodhuijzen/Comisia;

               —

               respingerea acțiunii domnului Roodhuijzen;

               —

               obligarea fiecărei părți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri și celei inițiate la Tribunalul de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, Comisia solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 27 noiembrie 2007, pronunțată în cauza Roodhuijzen/Comisia, F-122/06, care anulează decizia Comisiei prin care se refuză recunoașterea parteneriatului nematrimonial al reclamantului în temeiul sistemului comun de asigurări de boală al Comunităților europene.
   În sprijinul recursului, Comisia invocă trei motive de anulare.
   Prin cel dintâi motiv, Comisia susține că TFP ar fi statuat ultra vires cu încălcarea articolului 1 alineatul (2) din anexa VII la Statut și cu încălcarea principiului nediscriminării, întrucât ar fi respins o argumentație în această privință a reclamantului și ar fi înlocuit-o cu propria argumentație, fără a permite totuși Comisiei să răspundă la aceasta și, prin urmare, cu nerespectarea dreptului său la apărare.
   Al doilea motiv este întemeiat pe o pretinsă eroare de drept în interpretarea noțiunii de „parteneriat”, astfel cum este conținută în articolul 1 alineatul (2) din anexa VII la Statut, care dă dreptul la asigurare în cadrul sistemului comun de asigurări de boală pentru partenerul unui funcționar.
   Al treilea motiv, invocat în subsidiar, este întemeiat pe o interpretare eronată a principiului nediscriminării.


title: Cauzele conexate C-318/11 și C-319/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Falun — Suedia) — Daimler AG (C-318/11), Widex A/S (C-319/11)/Skatteverket [Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolele 170 și 171 — A opta directivă TVA — Articolul 1 — Directiva 2008/9/CE — Articolul 3 litera (a) — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării — Persoană impozabilă stabilită într-un stat membru și care exercită în alt stat membru numai activități de încercări tehnice sau de cercetare]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/5

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 25 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Falun — Suedia) — Daimler AG (C-318/11), Widex A/S (C-319/11)/Skatteverket
   (Cauzele conexate C-318/11 și C-319/11) (1)

   (Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolele 170 și 171 - A opta directivă TVA - Articolul 1 - Directiva 2008/9/CE - Articolul 3 litera (a) - Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării - Persoană impozabilă stabilită într-un stat membru și care exercită în alt stat membru numai activități de încercări tehnice sau de cercetare)
   2012/C 399/07
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Falun

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Daimler AG (C-318/11), Widex A/S (C-319/11)

      Pârâtă: Skatteverket

      Obiectul

   (C-318/11)
   Cerere de decizie preliminară — Förvaltningsrätten i Falun — Interpretarea articolelor 170 și 171 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) și a articolelor 1 și 2 din A opta directivă a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34), precum și a articolelor 2, 3 și 5 din Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (JO L 44, p. 23) — Producător de automobile stabilit într-un stat membru A, care a făcut anumite achiziții într-un stat membru B, pentru ca prin intermediul filialei sale stabilite în acest stat membru să efectueze în același stat teste de rezistență a vehiculelor sale în condiții hibernale, în vederea vânzării acestora în statul membru A — Filială deținută integral de producătorul de automobile și al cărei obiectiv principal este de a pune la dispoziția societății-mame a acesteia localuri, piste pentru efectuarea testelor și servicii legate de activitățile de testare în interiorul statului B, necesare pentru activitățile comerciale exercitate de societatea-mamă în statul membru în care aceasta este stabilită — Existența sau inexistența în statul B a unui sediu comercial fix al producătorului de automobile.
   (C-319/11)
   Cerere de decizie preliminară — Förvaltningsrätten i Falun — Interpretarea articolelor 170 și 171 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) și a articolelor 1 și 2 din A opta directivă a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34) — Societate producătoare de aparate auditive stabilită într-un stat membru A, care a făcut achiziții de bunuri și de servicii într-un stat membru B necesare în activitatea departamentului său de cercetare în audiologie care se află în acest stat membru și al cărui personal este angajat de societatea menționată — Existența sau inexistența în statul membru B a unui sediu comercial fix al societății producătoare de aparate auditive

      Dispozitivul

               1.

               O persoană impozabilă în scopuri de TVA stabilită într-un stat membru și care realizează în alt stat membru numai încercări tehnice sau lucrări de cercetare, cu excluderea unor operațiuni impozabile, nu poate fi considerată ca dispunând, în acest alt stat membru, de un „sediu comercial fix de la care să fi efectuat operațiuni economice”, în sensul articolului 1 din A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/98/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, și al articolului 3 litera (a) din Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare.

               2.

               Această interpretare nu este repusă în discuție, într-o situație precum cea din acțiunea principală în cauza C-318/09, de împrejurarea că persoana impozabilă dispune, în statul membru în care a depus cererea de rambursare, de o filială pe care o controlează în totalitate al cărei scop aproape exclusiv este de a furniza diverse servicii persoanei în cauză în legătură cu încercările tehnice realizate.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-68/14: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2014 – Post Bank Iran/Consiliul

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/27

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2014 – Post Bank Iran/Consiliul
   (Cauza T-68/14)
   2014/C 129/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: D. Luff, lawyer)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea punctului 1 din anexa la Decizia 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 18);

               —

               anularea punctului 1 din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 3);

               —

               declararea faptului că articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului (1), astfel cum a fost modificat prin articolul 1 alineatul (7) din Decizia 2012/35/PESC a Consiliului (2), precum și articolul 23 alineatul (2) litera (d) și articolul 46 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012 (3) nu se aplică în privința reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe argumentul că Tribunalul are competența de a controla atât validitatea punctului 1 din anexa la Decizia 2013/661/PESC și a punctului 1 din anexa la Regulamentul de punere în aplicare nr. 1154/2013, cât și conformitatea acestora cu principiile generale ale dreptului Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că Decizia 2010/413/PESC, astfel cum a fost modificată prin articolul 1 alineatul (7) din Decizia 2012/35/PESC și Regulamentul nr. 267/2012 încalcă dreptul Uniunii și ar trebui declarate inaplicabile reclamantei, invalidând astfel Decizia 2013/661/PESC și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1154/2013, care sunt întemeiate pe ele, din următoarele considerente:

                           —

                           articolul 46 alineatul (2) din Regulamentul nr. 267/2012 încalcă articolul 215 TFEU, întrucât conferă Consiliului competența de a stabili sancțiuni împotriva reclamantei fără respectarea procedurii prevăzute la articolul 215 TFEU;

                           —

                           articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC, astfel cum a fost modificată prin articolul 1 alineatul (7) din Decizia 2012/35/PESC, și articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 încalcă drepturile fundamentale ale persoanelor garantate prin articolele 2, 21 și 23 din TUE și prin Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene, întrucât prin acestea se prevede conferirea unor puteri discreționare Consiliului pentru a decide care sunt persoanele și entitățile pe care acesta dorește să le sancționeze atunci când stabilește că asemenea persoane sau entități acordă sprijin guvernului iranian.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a comis erori de drept și de fapt atunci când a adoptat Decizia 2013/661/PESC și Regulamentul de punere în aplicare nr. 1154/2013 în măsura în care acestea se aplică reclamantei, pentru următoarele motive:

                           —

                           motivele specifice pentru includerea Post Bank Iran pe listă sunt lipsite de temei. Reclamanta a contestat ferm faptul că ar susține financiar guvernul iranian. Mai mult, reclamanta nu a furnizat susținere pentru activitățile nucleare ale Iranului. Prin urmare, nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC (astfel cum a fost ulterior modificată prin articolul 1 alineatul (7) din Decizia 2012/35/PESC, prin articolul 1 alineatul (8) din Decizia 2012/635/PESC și prin articolul 1 alineatul (2) din Decizia 2012/829/PESC) și condițiile prevăzute la articolul 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 267/2012 (astfel cum a fost ulterior modificat prin articolul 1 alineatul (11) din Regulamentul nr. 1263/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012).

                           —

                           prin sancționarea Post Bank Iran doar pentru motivul că este o societate deținută de guvernul iranian, Consiliul a comis o discriminare a reclamantei prin raportare la alte societăți deținute de statul iranian care nu au fost sancționate. Acționând în acest mod, Consiliul a încălcat principiile egalității, nediscriminării și bunei administrări.

                           —

                           Consiliul nu și-a motivat în mod corespunzător decizia de menținere a reclamantei pe lista entităților sancționate. Atunci când s-a referit la „impactul măsurilor în contextul obiectivelor politicii Uniunii”, Consiliul nu a specificat tipul de impact la care se referă și modul în care măsurile luate ar înlătura impactul respectiv.

                           —

                           prin menținerea reclamantei pe lista entităților sancționate, Consiliul a comis un abuz de putere. Consiliul a refuzat astfel să respecte Hotărârea Tribunalului din cauza T-13/11. Consiliul a subminat construcția instituțională a Uniunii Europene și dreptul reclamantei de a obține o hotărâre judecătorească care să poată să fie aplicată. În plus, Consiliul nu și-a respectat propriile responsabilități și obligații care îi incumbă în temeiul Deciziei 2013/661/PESC și al Regulamentului de punere în aplicare nr. 1154/2013, astfel cum acestea au fost precizate cu claritate de Tribunal în atenția Consiliului în hotărârea menționată.

                           —

                           Consiliul a încălcat principiul încrederii legitime prin nerespectarea hotărârii menționate a Tribunalului, pronunțată într-o cauză în care Consiliul a fost parte împotriva reclamantei și în care acesta a căzut în pretenții, prin faptul că acesta nu a respectat nici măcar considerentele și motivele hotărârii, prin faptul că a săvârșit o eroare de apreciere a faptelor în ceea ce privește activitățile de natură comercială ale reclamantei și rolul prezumat pe care aceasta îl are în legătură cu guvernul iranian, prin faptul că nu a efectuat nici cea mai nesemnificativă investigație cu privire la rolul efectiv și la activitățile comerciale ale reclamantei în Iran, în pofida faptului că Tribunalul a indicat că acesta reprezintă un aspect important al regimului de sancționare al Uniunii aplicat Iranului, și prin faptul că a menținut sancțiunile și după data de 20 ianuarie 2014, dată la care Uniunea a adoptat măsuri cu privire la activitățile generatoare de profit pentru Iran, întrucât nu se mai consideră că Iranul este angajat în activități de proliferare nucleară.

                           —

                           Consiliul a încălcat principiul proporționalității. Sancțiunile sunt îndreptate împotriva activităților de proliferare nucleară ale Iranului. Consiliul nu a demonstrat și nu poate să demonstreze că reclamanta a furnizat direct sau indirect sprijin pentru activitățile de proliferare nucleară ale Iranului. El nici măcar nu mai susține că reclamanta contribuie în mod specific la proliferarea nucleară în Iran. Ținând seama de lipsa impactul sancțiunilor asupra proliferării nucleare, obiectivul sancțiunilor nu justifică anularea beneficiilor pe care reclamanta le are în temeiul hotărârii Tribunalului și inconvenientele pe care ele le provoacă întregului sistem de protecție jurisdicțională al Uniunii, fără a mai vorbi de faptul că dreptul reclamantei la proprietate și la desfășurarea unei activități comerciale este încălcat. Această concluzie este susținută de adoptarea la 20 ianuarie 2014 a unui regulament al Consiliului prin care anumite sancțiuni sunt înlăturate, decizie întemeiată pe concluzia că Iranul nu este, de fapt, angajat în activități de proliferare nucleară.

      (1)  Decizia 2010/413/PESC Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).

      (2)  Decizia 2012/35/PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 19, p. 22)

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).


               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/1

         (2007/C 283/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 269, 10.11.2007

   Publicații anterioare

      JO C 247, 20.10.2007

      JO C 235, 6.10.2007

      JO C 223, 22.9.2007

      JO C 211, 8.9.2007

      JO C 183, 4.8.2007

      JO C 170, 21.7.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-448/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Trends ( Clauză compromisorie — Al patrulea Program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Contracte privind proiecte în domeniul aplicațiilor telematice de interes comun — Lipsa documentelor justificative și neconformitatea cu stipulațiile contractuale a unei părți din cheltuielile declarate — Restituirea sumelor plătite )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Trends
   (Cauza T-448/04) (1)

   („Clauză compromisorie - Al patrulea Program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Contracte privind proiecte în domeniul aplicațiilor telematice de interes comun - Lipsa documentelor justificative și neconformitatea cu stipulațiile contractuale a unei părți din cheltuielile declarate - Restituirea sumelor plătite’)
   (2007/C 247/44)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia, agent, asistat de M. Bra, K. Kapoutzidou și S. Chatzigiannis, ulterior de K. Kapoutzidou și S. Chatzigiannis, avocats)

      Pârâtă: Transport Environment Development Systems (Trends) (Atena, Grecia) (reprezentanți: V. Christianos și V. Vlassi, avocats)
   Obiectul
   Cerere a Comisiei, în temeiul unei clauze compromisorii în sensul articolului 238 CE, de obligare a societății Trends la restituirea către Comisie a sumei de 48 046 euro, majorată cu dobânzi contractuale sau, în subsidiar, majorată cu dobânzi de întârziere.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea incidentală.

               2)

               Obligă Transport Environment Development Systems (Trends) la plata către Comisie a sumei de 48 046 euro, majorată cu dobânzi de întârziere cu rata de 5,50 % pe an începând cu data de 1 ianuarie 1999 și până la plata integrală a datoriei.

               3)

               Obligă societatea Trends la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 2.8.2003 (număr de ordine anterior C-248/03).


title: Cauza T-106/16: Acțiune introdusă la 17 martie 2016 – zero/EUIPO – Hemming (ZIRO)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/18

         Acțiune introdusă la 17 martie 2016 – zero/EUIPO – Hemming (ZIRO)
   (Cauza T-106/16)
   (2016/C 175/21)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: zero Holding GmbH & Co. KG (Bremen, Germania) (reprezentanţi: M. Nentwig, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Oliver Hemming (Cadbury, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „ZIRO” cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 12 264 958.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 ianuarie 2016 în cauza R 71/2015-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele T-389/10 și T-419/10: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – SLM și Ori Martin/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE — Încălcare unică, complexă și continuă — Prescripție — Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor — Stabilirea răspunderii pentru încălcare în sarcina societății-mamă — Proporționalitate — Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor — Fond”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/32

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – SLM și Ori Martin/Comisia
   (Cauzele T-389/10 și T-419/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică, complexă și continuă - Prescripție - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor - Stabilirea răspunderii pentru încălcare în sarcina societății-mamă - Proporționalitate - Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor - Fond”))
   (2015/C 302/41)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Italia) (reprezentanți: G. Belotti şi F. Covone, avocați) (cauza T-389/10) și Ori Martin SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: P. Ziotti, avocat) (cauza T-419/10)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Gencarelli, V. Bottka și P. Rossi, ulterior V. Bottka, P. Rossi și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de reformare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-389/10 și T-419/10 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Anulează articolul 1 punctul 16 din Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011, în măsura în care prin acesta se impută Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) participarea la un ansamblu de acorduri și de practici concertate în sectorul oțelului pentru precomprimare pe piața internă și în cadrul Spațiului Economic European (SEE) de la 10 februarie 1997 până la 14 aprilie 1997.

               3)

               Anulează articolul 2 punctul 16 din Decizia C(2010) 4387 final, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2010) 6676 final și prin Decizia C(2011) 2269 final.

               4)

               Reduce cuantumul amenzii aplicate SLM de la 19,8 milioane de euro la 19 milioane de euro, din care 13,3 milioane de euro se aplică Ori Martin în temeiul răspunderii în solidar; având în vedere pragul legal de 10 % din cifra de afaceri totală prevăzut la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, stabilește cuantumul final al amenzii aplicate SLM la 1,956 milioane de euro.

               5)

               Respinge în rest acțiunile.

               6)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, două treimi din cheltuielile de judecată ale SLM și o treime din cheltuielile de judecată ale Ori Martin.

               7)

               SLM suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

               8)

               Ori Martin suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza F-123/15: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/79

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-123/15)
   (2015/C 398/94)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14 prin care reclamantului nu i s-a atribuit un număr de puncte suficient pentru a fi admis la centrul de evaluare

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 11 iunie 2015 prin care comisia de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14 a refuzat admiterea reclamantului la probele de selecție organizate la centrul de evaluare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-75/15: Acțiune introdusă la 12 august 2016 – OT/Comisia

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/30

         Acțiune introdusă la 12 august 2016 – OT/Comisia
   (Cauza F-75/15)
   (2016/C 383/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: OT (reprezentant: D. Sobor, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei din 26 septembrie 2014 prin care se respinge candidatura reclamantului pentru postul de director al Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie și repararea prejudiciilor materiale și morale pe care reclamantul pretinde că le-a suferit

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               anularea deciziei pârâtei din 26 septembrie 2014 prin care se respinge candidatura reclamantului pentru postul de director al Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie;

               —

               anularea deciziei pârâtei din 9 aprilie 2015 prin care se respinge reclamația reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 2 836 107 EUR (respectiv două milioane opt sute treizeci și șase de mii și o sută șapte euro) pentru prejudiciul material suferit de reclamantă,

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 100 000 de euro (respectiv o sută de mii de euro) pentru prejudiciul moral suferit de reclamantă,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-404/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 noiembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatului Spaniei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/337/CEE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Specii de faună și de floră sălbatică — Exploatări miniere de cărbune la suprafață — Situl „Alto Sil” — Arie de protecție specială — Sit de importanță comunitară — Ursul brun (Ursus arctos) — Cocoșul de munte (Tetrao urogallus)]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 noiembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatului Spaniei
      (Cauza C-404/09) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/337/CEE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Specii de faună și de floră sălbatică - Exploatări miniere de cărbune la suprafață - Situl „Alto Sil” - Arie de protecție specială - Sit de importanță comunitară - Ursul brun (Ursus arctos) - Cocoșul de munte (Tetrao urogallus))
      (2012/C 25/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia, F. Castillo de la Torre și J.-B. Laignelot, agenți)

         Pârât: Regatului Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

         Obiectul

      Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2, 3 și 5 alineatele (1) și (3) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CEE (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174) și a articolului 6 alineatele (2), (3) și (4) coroborat cu articolul 7 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109) — Activități miniere de suprafață — Zona specială de conservare „Alto Sil” (ES0000210) — Habitatul cocoșului de munte cantabric

         Dispozitivul

                  1.

                  Prin autorizarea exploatațiilor miniere de suprafață „Nueva Julia” și „Ladrones” fără a condiționa acordarea autorizațiilor aferente de realizarea unei evaluări care să permită identificarea, descrierea și evaluarea în mod adecvat a efectelor directe, indirecte și cumulative ale proiectelor de exploatare minieră de suprafață existente, cu excepția efectelor asupra ursului brun (Ursus arctos), în ceea ce privește mina „Ladrones”, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3, precum și al articolului 5 alineatele (1) și (3) din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului din 3 martie 1997.

                  2.

                  Începând din anul 2000, data desemnării ariei „Alto Sil” drept arie de protecție specială, în temeiul Directivei 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/49/CE a Comisiei din 29 iulie 1997,

                              —

                              prin autorizarea exploatațiilor miniere de suprafață „Nueva Julia” și „Ladrones” fără a condiționa acordarea autorizațiilor aferente de realizarea unei evaluări adecvate a efectelor potențiale ale proiectelor menționate și, în orice caz, fără a îndeplini condițiile care permit realizarea unui proiect, în pofida riscului pe care proiectele citate anterior le prezintă pentru cocoșul de munte (Tetrao urogallus), care constituie una dintre bogățiile naturale care au motivat clasarea sitului „Alto Sil” drept arie de protecție specială, și anume lipsa unor soluții alternative, existența unor motive cruciale de interes public major și comunicarea către Comisia Europeană a măsurilor compensatorii necesare pentru a garanta coerența globală a sistemului Natura 2000 și

                              —

                              prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a evita deteriorarea habitatelor, inclusiv a celor ale speciilor, precum și perturbările semnificative pentru cocoșul de munte, a cărui prezență în situl „Alto Sil” a determinat desemnarea ariei de protecție specială menționate, cauzate de exploatațiile miniere „Feixolín”, „Salguero Prégame Valdesegadas”, „Fonfría”, „Ampliación de Feixolín” și Nueva Julia,
                              Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit, în ceea ce privește aria de protecție specială „Alto Sil”, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatele (2)-(4) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și de floră sălbatică coroborat cu articolul 7 din aceeași directivă.

                  3.

                  Începând cu luna decembrie 2004, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a evita deteriorarea habitatelor, inclusiv a celor ale speciilor, precum și perturbările cauzate speciilor de exploatațiile „Feixolín”, „Fonfría” și „Ampliación de Feixolín”, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit, în ceea ce privește situl de importanță comunitară „Alto Sil”, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43.

                  4.

                  Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

                  5.

                  Obligă Regatul Spaniei la suportarea, în afara propriilor cheltuieli de judecată, a două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană. Comisia Europeană suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 11, 16.01.2010.


title: Cauza C-25/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 20 ianuarie 2014 — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS)/Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) și alții

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 20 ianuarie 2014 — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS)/Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) și alții
   (Cauza C-25/14)
   2014/C 85/30
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS)

      Pârâți: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) și alții

      Întrebarea preliminară

   Respectarea obligației de transparență care decurge din articolul 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene este o condiție prealabilă obligatorie pentru extinderea, de către un stat membru, la toate întreprinderile dintr-un sector, a unui acord colectiv prin care este încredințată unui operator unic, ales de partenerii sociali, gestiunea unui sistem de asigurări sociale complementare obligatorii instituit în favoarea salariaților?


title: Cauza F-10/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 martie 2013 — SF (*1)/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Diurnă — Mutare — Acordarea diurnei — Funcționar proprietar al unei locuințe situate la noul loc de repartizare — Proba faptului că au fost suportate cheltuieli cu ocazia instalării provizorii la noul loc de repartizare)

text:
                  25.5.2013

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 147/33

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 19 martie 2013 —  SF (*1)/Comisia
         (Cauza F-10/12) (1)

         (Funcție publică - Remunerație - Diurnă - Mutare - Acordarea diurnei - Funcționar proprietar al unei locuințe situate la noul loc de repartizare - Proba faptului că au fost suportate cheltuieli cu ocazia instalării provizorii la noul loc de repartizare)
         (2013/C 147/61)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Reclamant: SF (*1) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

            Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

            Obiectul

         Cerere de anulare a deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantului de acordare a unor diurne.

            Dispozitivul

                     1.

                     Respinge acțiunea.

                     2.

                     Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de  SF (*1).

                     3.

                      SF (*1) suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 29.


title: Cauza F-39/07: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2007 — Campos Valls/Consiliul Uniunii Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/28

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2007 — Campos Valls/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-39/07)
   (2007/C 129/49)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Manuel Campos Valls (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și E. Marchal, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIFN) de respingere a candidaturii reclamantului pentru postul de șef al unității spaniole din DG A, Direcția III — Traducere și producere de documente — Serviciul lingvistic, precum și a celei de numire a unui alt candidat în acest post;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea anunțului pentru ocuparea unui post vacant nr. 60/06, pe existența unei erori manifeste de apreciere și pe încălcarea articolului 45 din Statutul funcționarilor, în sensul în care candidatul ales pentru ocuparea postului în litigiu nu ar dispune, spre deosebire de reclamant, de cunoștințele tehnice de traducere cerute de anunțul pentru ocuparea postului vacant. În special, argumentul invocat de Consiliu, potrivit căruia aceste cunoștințe trebuiau să fie apreciate în lumina funcțiilor de gestiune a personalului pe care șeful de unitate trebuie să le exercite, nu respectă anunțul de ocupare a postului vacant.


title: Cauza C-407/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 31 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neîndeplinirea obligației de a executa o hotărâre a Curții — Sancțiuni pecuniare — Impunerea unei sume forfetare)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 31 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-407/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Neîndeplinirea obligației de a executa o hotărâre a Curții - Sancțiuni pecuniare - Impunerea unei sume forfetare)
   2011/C 152/08
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande și A.-M. Rouchaud-Joët, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou și N. Dafniou, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Art. 228 CE — Neexecutarea Hotărârii Curții din 18 iulie 2007 pronunțate în cauza C-26/07 — Neadoptarea tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (JO L 261, p. 15, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 31) — Cerere de stabilire a unei penalități cu titlu cominatoriu

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, la data expirării termenului stabilit în avizul motivat emis la 23 septembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene în temeiul articolului 228 CE, a măsurilor pe care le impune executarea Hotărârii din 18 iulie 2007, Comisia/Grecia (C-26/07), Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul alineatului (1) al acestui articol.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare de trei milioane de euro.

               3.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza T-701/15: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2015 – Stock Polska/OAPI – Lass & Steffen (LUBELSKA)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/72

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2015 – Stock Polska/OAPI – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Cauza T-701/15)
   (2016/C 038/97)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: Stock Polska Sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: T. Gawrylczyk, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lass & Steffen GmbH Wein und Spirituosen-Import (Lübeck, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „LUBELSKA” – cererea de înregistrare nr. 11 657 459

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 24 septembrie 2015 în cauza R 1788/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-587/13 P: Recurs introdus la 20 noiembrie 2013 de Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 9 septembrie 2013 pronunțate în cauza T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Comisia

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/12

         Recurs introdus la 20 noiembrie 2013 de Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 9 septembrie 2013 pronunțate în cauza T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Comisia
   (Cauza C-587/13 P)
   2014/C 15/17
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller și J. Domínguez Pérez, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în anulare formulată în cauza T-429/11 este admisibilă și trimiterea cauzei Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la fondul litigiului;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurilor referitoare la admisibilitate în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin modul în care a interpretat jurisprudența referitoare la noțiunea de beneficiar efectiv în contextul examinării admisibilității acțiunilor formulate împotriva deciziilor prin care o schemă de ajutoare este declarată nelegală și incompatibilă. În special:

                           —

                           Tribunalul a interpretat în mod greșit jurisprudența referitoare la noțiunea de beneficiar efectiv și a denaturat situația de fapt aplicând respectiva jurisprudență în ceea ce privește operațiunile efectuate de reclamantă ulterior datei de 21 decembrie 2007;

                           —

                           Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare de drept în ceea ce privește operațiunile anterioare datei de 21 decembrie 2007 prin modul în care a interpretat noțiunea definită de jurisprudență de beneficiar activ.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în cadrul interpretării articolului 263 al patrulea paragraf teza finală TFUE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a afirmat că deciziile referitoare la schemele de ajutoare de stat precum decizia în litigiu necesită măsuri de executare în sensul noii dispoziții a tratatului.

               3.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin adoptarea unei decizii care încalcă dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă. În cadrul ordonanței atacate se reține o noțiune pur teoretică a acestui drept, care împiedică reclamanta să aibă acces la calea deciziei preliminare în condiții normale și fără a fi nevoită să încalce legea pentru a contesta decizia în litigiu.


title: Cauza T-184/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Avon Products/OAPI (ANEW ALTERNATIVE) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ANEW ALTERNATIVE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Avon Products/OAPI (ANEW ALTERNATIVE)
   (Cauza T-184/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ANEW ALTERNATIVE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 19/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Avon Products, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: C. Heitmann-Lichtenstein și U. Stelzenmüller, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Laitinen și P. Bullock, ulterior G. Schneider, agenți)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 martie 2007 (cauza R 1471/2006-2) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal ANEW ALTERNATIVE.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Avon Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauzele conexate C-128/10 și C-129/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10)/Ypourgos Emporikis Naftilías [Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor — Cabotaj maritim — Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 — Articolele 1 și 4 — Autorizație administrativă prealabilă pentru servicii de cabotaj — Controlul condițiilor de siguranță a navelor — Menținerea ordinii în porturi — Obligații de serviciu public — Lipsa unor criterii precise și cunoscute în prealabil]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10)/Ypourgos Emporikis Naftilías
   (Cauzele conexate C-128/10 și C-129/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Cabotaj maritim - Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 - Articolele 1 și 4 - Autorizație administrativă prealabilă pentru servicii de cabotaj - Controlul condițiilor de siguranță a navelor - Menținerea ordinii în porturi - Obligații de serviciu public - Lipsa unor criterii precise și cunoscute în prealabil)
   2011/C 139/18
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10), Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10)

      Pârât: Ypourgos Emporikis Naftilías

      Cu participarea: Koinopraxia Epibatikon Ochimatagogon Ploion Kavalas — Thasou (C-128/10)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolelor 1, 2 și 4 din Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 al Consiliului din 7 decembrie 1992 de aplicare a principiului liberei circulații a serviciilor la transporturile maritime în interiorul statelor membre (cabotaj maritim) (JO L 364, p. 7, Ediție specială, 02/vol. 2, p. 83) — Legislație națională care prevede o autorizație administrativă prealabilă pentru servicii de cabotaj — Sistem care permite controlul posibilității de executare a itinerariilor în condiții de securitate a navelor și de menținere a ordinii în porturi — Lipsa unor criterii precise și cunoscute în avans

      Dispozitivul

   Dispozițiile articolului 1 coroborate cu cele ale articolului 4 din Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 al Consiliului din 7 decembrie 1992 de aplicare a principiului liberei circulații a serviciilor la transporturile maritime în interiorul statelor membre (cabotaj maritim) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale prin care este instituit un regim de autorizare prealabilă pentru serviciile de cabotaj maritim care prevede adoptarea unor decizii administrative prin care se impune respectarea anumitor sloturi orare din motive legate, pe de o parte, de siguranța navelor și de ordinea în porturi și, pe de altă parte, de obligații de serviciu public, cu condiția ca un astfel de regim să se întemeieze pe criterii obiective, nediscriminatorii și cunoscute în prealabil, în special în eventualitatea în care mai mulți armatori doresc să intre în același port în același moment. În ceea ce privește deciziile administrative prin care sunt impuse obligații de serviciu public, este în plus necesar să se poată demonstra o nevoie reală de serviciu public ca urmare a insuficienței serviciilor regulate de transport în condiții de liberă concurență. Revine instanței naționale obligația de a aprecia dacă aceste condiții sunt îndeplinite în cauzele principale.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza T-53/15: Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2016 – credentis/OAPI – Aldi Karlslunde (Curodont) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Curodont — Marca națională verbală anterioară Eurodont — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/27

         Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2016 – credentis/OAPI – Aldi Karlslunde (Curodont)
   (Cauza T-53/15) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Curodont - Marca națională verbală anterioară Eurodont - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 145/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: credentis AG (Windisch, Elveția) (reprezentant: D. Breuer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și J. Ivanauskas, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Danemarca) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 13 noiembrie 2014 (cauza R 353/2014-1) privind o procedură de opoziție între Aldi Karlslunde K/S și credentis AG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă credentis AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza C-176/14: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții 16 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – Joris Van Hauthem, Ann Frans/Vlaamse Gemeenschap

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/21

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții 16 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – Joris Van Hauthem, Ann Frans/Vlaamse Gemeenschap
   (Cauza C-176/14) (1)

   (2015/C 213/35)
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza F-72/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 iunie 2009 — Ketselidis/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune — Reclamație administrativă prealabilă — Răspuns provizoriu — Eroare scuzabilă — Lipsă — Decizie implicită de respingere — Reclamație tardivă — Inadmisibilitate — Hotărârea unei instanțe comunitare — Fapt nou esențial — Lipsă)

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 iunie 2009 — Ketselidis/Comisia
   (Cauza F-72/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune - Reclamație administrativă prealabilă - Răspuns provizoriu - Eroare scuzabilă - Lipsă - Decizie implicită de respingere - Reclamație tardivă - Inadmisibilitate - Hotărârea unei instanțe comunitare - Fapt nou esențial - Lipsă)
   2009/C 193/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Michalis Ketselidis (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii formulate de reclamant privind modificarea calculului anilor de plată care trebuie luați în considerare la transferul drepturilor sale de pensie dobândite în Grecia către sistemul comunitar

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ketselidou la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008, p. 51.


title: Cauza C-144/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 3 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Customs Support Holland BV (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Pozițiile 2304, 2308 și 2309 — Clasificarea unui concentrat proteic din soia)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/17

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 3 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Customs Support Holland BV
   (Cauza C-144/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Pozițiile 2304, 2308 și 2309 - Clasificarea unui concentrat proteic din soia))
   (2016/C 156/23)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Customs Support Holland BV

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată, care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 948/2009 al Comisiei din 30 septembrie 2009, trebuie interpretată în sensul că un concentrat proteic din soia precum cel în discuție în litigiul principal se clasifică la poziția 2309 din această nomenclatură.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza C-474/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Schiebel Aircraft GmbH/Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend (Trimitere preliminară – Libertatea de stabilire – Libera circulație a lucrătorilor – Nediscriminare – Articolul 346 alineatul (1) litera (b) TFUE – Protecția intereselor esențiale ale siguranței unui stat membru – Reglementare a unui stat membru care prevede că reprezentanții legali ai unei societăți care desfășoară în acest stat o activitate de comerț cu armament, cu muniție și cu material de război trebuie să aibă cetățenia statului respectiv)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/5

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Schiebel Aircraft GmbH/Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
      (Cauza C-474/12) (1)

      ((Trimitere preliminară - Libertatea de stabilire - Libera circulație a lucrătorilor - Nediscriminare - Articolul 346 alineatul (1) litera (b) TFUE - Protecția intereselor esențiale ale siguranței unui stat membru - Reglementare a unui stat membru care prevede că reprezentanții legali ai unei societăți care desfășoară în acest stat o activitate de comerț cu armament, cu muniție și cu material de război trebuie să aibă cetățenia statului respectiv))
      (2014/C 395/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Schiebel Aircraft GmbH

         Pârât: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

         Dispozitivul

      Articolele 45 TFUE și 49 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care impune societăților care intenționează să desfășoare activități în domeniul comerțului de armament și de muniție militară și în cel al intermedierii achiziționării și vânzării de armament și de muniție militară ca membrii organelor lor de reprezentare legală sau asociatul care administrează societatea să deţină cetăţenia statului membru în cauză. Revine însă instanţei de trimitere sarcina de a verifica dacă statul membru care invocă beneficiul articolului 346 alineatul (1) litera (b) TFUE pentru a justifica o astfel de reglementare poate demonstra necesitatea recurgerii la derogarea prevăzută de dispoziția menționată în scopul protejării intereselor esențiale ale siguranței sale.

         (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-83/12: Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2012 — Chico’s Brands Investments/OAPI — Artsana (CHICO’S) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/10

         Ordonanța Tribunalului din 12 iulie 2012 — Chico’s Brands Investments/OAPI — Artsana (CHICO’S)
   (Cauza T-83/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 273/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chico’s Brands Investments, Inc. (Fort Myers, Statele Unite) (reprezentant: T. Holman, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Artsana SpA (Grandate, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 octombrie 2011 (cauza R 2084/2010-1) privind o procedură de opoziție între Artsana SpA și Chico’s Brands Investments, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012


title: Cauza C-320/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 27 iunie 2011 — Digitalnet OOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt Varna Zapad pri Mitnitsa Varna

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 27 iunie 2011 — Digitalnet OOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt Varna Zapad pri Mitnitsa Varna
   (Cauza C-320/11)
   2011/C 252/45
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Digitalnet OOD

      Pârât: Nachalnik na Mitnicheski punkt Varna Zapad pri Mitnitsa Varna

      Întrebările preliminare

               1.

               Ce se înțelege prin termenul „Internet” în sensul Notelor explicative la Nomenclatura combinată a Comunităților Europene pentru 2009 (Regulamentul nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 (1)), publicate în Jurnalul Oficial din 30 mai 2008 (C 133, p. 1) (Modificări cu privire la subpozițiile 8528 90 00, 8528 71 13 și 8528 71 90), în cazul în care un produs este clasificat la codul TARIC 8528711300?

               2.

               Ce se înțelege prin termenul „modem” în sensul Notelor explicative la Nomenclatura combinată a Comunităților Europene pentru 2009 (Regulamentul nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008), publicate în Jurnalul Oficial din 30 mai 2008 (C 133, p. 1) (Modificări cu privire la subpozițiile 8528 90 00, 8528 71 13 și 8528 71 90), în cazul în care un produs este clasificat la codul TARIC 8528711300?

               3.

               Ce se înțelege prin termenii „modulare” și „demodulare” în sensul Notelor explicative la Nomenclatura combinată a Comunităților Europene pentru 2009 (Regulamentul nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008), publicate în Jurnalul Oficial din 30 mai 2008 (C 133, p. 1) (Modificări cu privire la subpozițiile 8528 90 00, 8528 71 13 și 8528 71 90), în cazul în care un produs este clasificat la codul TARIC 8528711300?

               4.

               Care este funcția decisivă (funcția principală) a aparatului set-top box TF6100DCC, în baza căreia se face clasificarea tarifară —, recepționarea semnalelor de televiziune sau utilizarea unui modem care permite un schimb de informații interactiv pentru accesul la internet?

               5.

               În cazul în care funcția decisivă (funcția principală) a aparatului set-top box TF6100DCC este utilizarea unui modem care permite un schimb de informații interactiv pentru a avea acces la internet, tipul modulării și demodulării realizate de modem, respectiv tipul modemului utilizat este relevant pentru clasificarea tarifară sau este suficient faptul că prin modem se permite accesul la internet?

               6.

               La ce subpoziție și la ce cod se clasifică un aparat care corespunde descrierii aparatului TF6100DCC?

               7.

               În cazul în care set-top box TF6100DCC va fi clasificat la subpoziția 8521 90 00 din Nomenclatura combinată, perceperea taxelor vamale în cuantum pozitiv ar fi legală potrivit dreptului comunitar, dacă o astfel de clasificare ar însemna o încălcare a obligației Comunității în temeiul Acordului privind comerțul cu produse ale tehnologiei informației Partea II b din Acordul General pentru Tarife și Comerț din anul 1994, sau clasificarea la poziția 8521 are drept consecință faptul că set-top box TF6100DCC nu intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor relevante din Acordul privind comerțul cu produse ale tehnologiei informației?

      (1)  JO L 291, p. 1.


title: Cauza T-159/08: Acțiune introdusă la 2 mai 2008 — The Procter & Gamble Company/OAPI — Bayer (LIVENSA)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

         Acțiune introdusă la 2 mai 2008 — The Procter & Gamble Company/OAPI — Bayer (LIVENSA)
   (Cauza T-159/08)
   (2008/C 171/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Statele Unite) (reprezentant: K. Sandberg, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bayer AG (Leverkusen, Germania)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 februarie 2008 în cauza R 960/2007-2;

               —

               respingerea opoziției nr. B 873 978 din 3 mai 2007;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor aferente procedurii în fața OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „LIVENSA” pentru produse din clasa 5 — cererea nr. 004 062 725.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară „LYVELSA” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge cererea de înregistrare a mărcii în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 întrucât nu există nici un risc de confuzie între cele două mărci comparate.


title: Cauza T-304/07: Acțiune introdusă la 10 august 2007 — Calzaturificio Frau/OAPI — Camper

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/23

         Acțiune introdusă la 10 august 2007 — Calzaturificio Frau/OAPI — Camper
   (Cauza T-304/07)
   (2007/C 235/43)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Calzaturificio Frau S.p.A. (San Giovanni Ilarione VR, Italia) (reprezentant: A. Rizzoli, Avvocato)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Camper S.L.
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea ca admisibilă a prezentei acțiuni împreună cu anexele aferente;

               —

               anularea deciziei camerei de recurs (punctele 1, 2 și 3 din dispozitiv) în partea care anulează decizia atacată, respinge cererea de înregistrare pentru toate produsele contestate și obligă solicitantul la plata cheltuielilor efectuate de partea adversă în procedura de opoziție și de recurs;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marcă figurativă care constă într-un arc negru înclinat spre dreapta (cererea de înregistrare nr. 3.388.097), pentru produse din clasele 18 și 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Camper S.L.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marcă tridimensională națională spaniolă care reproduce imaginea unui pantof, pentru produse din clasa 25, o serie de mărci figurative naționale din Regatul Unit care reprezintă, în formate diferite, arce înclinate, pentru produse din clasa 25, precum și două mărci figurative comunitare care au și forma de arc, pentru produse din clasa 18.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge cererea de înregistrare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară și a articolului 73 din același regulament.