title: Cauza T-453/15: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Trinity Haircare/EUIPO – Advance Magazine Publishers (VOGUE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă VOGUE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Caracter distinctiv — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/39

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Trinity Haircare/EUIPO – Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Cauza T-453/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă VOGUE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 392/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Trinity Haircare AG (Herisau, Elveția) (reprezentanţi: J. Kroher et K. Bach, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Lewis și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: D. Ivison, barrister)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 mai 2015 (cauza R 2426/2014-4) privind o procedură de declarare a nulității între Advance Magazine Publishers și Trinity Haircare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Trinity Haircare AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-137/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Comunitățile Europene/Région de Bruxelles-Capitale [Articolul 207 alineatul (2) CE și articolul 282 CE — Reprezentarea Comunităților Europene în fața instanțelor naționale — Competențe atribuite Comisiei — Delegarea competenței de reprezentare altor instituții ale Comunităților — Condiții]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Comunitățile Europene/Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-137/10) (1)

   (Articolul 207 alineatul (2) CE și articolul 282 CE - Reprezentarea Comunităților Europene în fața instanțelor naționale - Competențe atribuite Comisiei - Delegarea competenței de reprezentare altor instituții ale Comunităților - Condiții)
   2011/C 186/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Comunitățile Europene

      Pârâtă: Région de Bruxelles-Capitale

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolului 282 și a articolului 207 alineatul (2) primul paragraf CE — Condițiile delegării de către Comisie a puterilor de reprezentare în justiție a Comunității unei alte instituții — Validitatea mandatului în lipsa desemnării nominale a unei persoane fizice responsabile să reprezinte instituția mandatară — Îndoieli privind validitatea reprezentării în justiție a Consiliului prin secretarul general adjunct, responsabil pentru administrarea Secretariatului General — Respectarea principiului autonomiei organizatorice a instituțiilor

      Dispozitivul

   Mandatul prin care Comisia Europeană deleagă unei alte instituții comunitare competența sa prevăzută la articolul 282 CE de a reprezenta Comunitățile Europene în fața unei instanțe naționale, într-un litigiu care privește respectiva instituție, este în mod valabil acordat indiferent de aspectul dacă acest mandat a desemnat sau nu a desemnat nominal o persoană fizică responsabilă să reprezinte instituția delegatară. În astfel de situații, atât această instituție, cât și persoana fizică, dacă a fost desemnată, pot conferi mandat unui avocat pentru a reprezenta Comunitățile Europene.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-672/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes
   (Cauza C-672/11)
   2012/C 89/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Intimată: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum poate fi exercitată de un stat membru posibilitatea acordată conform alineatului (4) al articolului 2 din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin FEOGA, secțiunea „Garantare” (1), de a extinde perioada supusă controlului „pentru perioade (…) care preced sau urmează perioadei de douăsprezece luni”, definită la acest alineat, având în vedere, pe de o parte, cerințele de protecție a intereselor financiare ale Comunităților și, pe de altă parte, principiul securității juridice și necesitatea de a nu lăsa autorităților de control o putere nelimitată?

               2.

               În special:

                           —

                           Perioada supusă controlului trebuie, în orice caz, sub sancțiunea neregularității controlului de care persoana controlată s-ar putea prevala împotriva deciziei care cuprinde consecințele rezultatelor acestui control, să se încheie în cursul perioadei de douăsprezece luni care precedă perioada numită „de control”, în cursul căreia sunt efectuate operațiunile de control?

                           —

                           În cazul unui răspuns pozitiv la întrebarea precedentă, cum trebuie înțeleasă posibilitatea prevăzută expres de regulament de a extinde perioada supusă controlului pentru perioade care „urmează perioadei de douăsprezece luni”?

                           —

                           În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, perioada supusă controlului trebuie totuși, sub sancțiunea neregularității controlului de care persoana controlată s-ar putea prevala împotriva deciziei care cuprinde consecințele rezultatelor acestui control, să cuprindă douăsprezece luni care se încheie în cursul perioadei de control care precedă perioada în care controlul a avut loc, sau controlul nu poate viza decât o perioadă care se încheie anterior începerii perioadei de control precedente?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă, secțiunea „Garantare”, și de abrogare a Directivei 77/435/CEE (JO L 388, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 196).


title: Cauza T-18/15: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Philip Morris/Comisia [„Accesul la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente elaborate în cadrul lucrărilor pregătitoare adoptării directivei privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe — Refuzul accesului — Excepție privind protecția procedurilor judiciare — Excepție privind protecția procesului decizional — Dreptul la apărare — Interes public superior”]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/32

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Philip Morris/Comisia
   (Cauza T-18/15) (1)

   ([„Accesul la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente elaborate în cadrul lucrărilor pregătitoare adoptării directivei privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe - Refuzul accesului - Excepție privind protecția procedurilor judiciare - Excepție privind protecția procesului decizional - Dreptul la apărare - Interes public superior”])
   (2016/C 392/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Philip Morris Ltd (Richmond, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Nordlander și M. Abenhaïm, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Ares (2014) 3694540 a Comisiei din 6 noiembrie 2014 prin care se refuză accesul la anumite documente legate de adoptarea Directivei 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 privind fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (JO 2014, L 127, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Ares (2014) 3694540 a Comisiei din 6 noiembrie 2014 prin care se refuză accesul la anumite documente legate de adoptarea Directivei 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 privind fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE, în măsura în care s-a refuzat accesul la primele trei teze ale celui de al treilea paragraf al documentului nr. 6.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza C-156/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 1 aprilie 2015 – SIA „Private Equity Insurance Group”/AS „Swedbank”

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 1 aprilie 2015 – SIA „Private Equity Insurance Group”/AS „Swedbank”
   (Cauza C-156/15)
   (2015/C 198/32)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: SIA „Private Equity Insurance Group”

      Intimată: AS „Swedbank”

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 4 din Directiva 2002/47/CE (1) referitoare la executarea garanției financiare trebuie interpretate, prin raportare la considerentele (1) și (4) ale directivei respective, în sensul că aceste dispoziții sunt aplicabile numai conturilor utilizate pentru decontările efectuate în cadrul sistemelor de decontare a titlurilor de valoare sau în sensul că sunt aplicabile, de asemenea, oricărui cont deschis la o bancă, inclusiv un cont curent, care nu este utilizat pentru decontările titlurilor de valoare?

               2)

               Dispozițiile articolelor 3 și 8 din Directiva 2002/47/CE trebuie interpretate, prin raportare la considerentele (3) și (5) ale acesteia, în sensul că obiectivul directivei este de a asigura un tratament preferențial deosebit de favorabil pentru instituțiile de credit în cazul în care clienții acestora se află în insolvență, în special față de alți creditori ai clienților respectivi, precum lucrătorii, în ceea ce privește revendicările salariale ale acestora, statul, în raport cu recuperarea creanțelor fiscale și creditorii privilegiați ale căror creanțe fac obiectul unor garanții întemeiate pe încrederea publică rezultată din înregistrarea acestora?

               3)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2002/47/CE trebuie considerat o normă de armonizare minimă sau o normă de armonizare completă, cu alte cuvinte, acesta trebuie interpretat în sensul că permite statelor membre să extindă aplicabilitatea acestei prevederi asupra unor subiecte care sunt excluse în mod expres din domeniul de aplicare al directivei?

               4)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2002/47/CE este o normă direct aplicabilă?

               5)

               În cazul în care obiectivul și domeniul de aplicare ale Directivei 2002/47/CE sunt mai restrânse decât scopul și domeniul de aplicare efective ale legislației naționale, a cărei adoptare a fost justificată formal prin obligația de transpunere a directivei, interpretarea respectivei directive poate fi utilizată pentru a lipsi de efecte o clauză, de garanție financiară fără transfer de proprietate, întemeiată pe legislația națională, precum cea în discuție în litigiul principal?

      (1)  Directiva 2002/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iunie 2002 privind contractele de garanție financiară (JO L 168, p. 43, Ediţie specială, 10/vol. 3, p. 6).


title: Cauza C-564/12: Ordonanța președintelui Curții din 25 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Orléans — Franța) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA/Guillaume Delmatti

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/9

         Ordonanța președintelui Curții din 25 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Orléans — Franța) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA/Guillaume Delmatti
   (Cauza C-564/12) (1)

   2013/C 377/21
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza T-62/08: Acțiune introdusă la 6 februarie 2008 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/40

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2008 — ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-62/08)
   (2008/C 92/79)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (Terni, Italia) (reprezentanți: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea nelegalității deciziei atacate și anularea ei în totalitate, în măsura în care, prin aceasta, măsura contestată este considerată ajutor de stat, măsură care constituie de fapt o continuare legitimă a măsurii de indemnizare stabilite de statul italian în favoarea Terni (și a avânzilor-cauză ai acesteia) drept despăgubire pentru exproprierea instalațiilor sale electrice care a avut loc în 1962-1963;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

               —

               sau, în subsidiar, anularea deciziei în măsura în care:

                           a)

                           stabilește că Italia a pus în aplicare în mod nelegal ajutorul de stat în favoarea ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie, cu încălcarea articolului 88 alineatul (3) din Tratatul CE;

                           b)

                           stabilește că anumite sume trebuie recuperate de la ThyssenKrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie; și, în consecință

                           c)

                           obligă Italia să inițieze de îndată recuperarea acestor sume și a dobânzilor;

               —

               tot în subsidiar, anularea deciziei atacate, în măsura în care obligă Italia să inițieze de îndată recuperarea ajutorului și a dobânzilor, întrucât această recuperare constituie o încălcare a principiului general al încrederii legitime.

         Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași ca și în cauza T-53/08, Italia/Comisia.
   Motivele și principalele argumente invocate sunt asemănătoare cu cele invocate în acea cauză. În plus față de încălcarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE, prin interpretarea eronată a prelungirii valabilității tarifelor compensatorii în favoarea fostei societăți Terni, reclamanta invocă, în subsidiar:

               —

               încălcarea articolului 88 din Tratatul CE prin faptul că nu s-a luat în considerare că în realitate măsura atacată nu a fost încă pusă în aplicare și, așadar, nu a fost încălcată obligația de notificare preventivă și nu ar exista sume care trebuie restituite;

               —

               încălcarea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE și caracterul nelegal al ordinului de recuperare cuprins în decizia atacată, care contravine principiului încrederii legitime.


title: Cauza C-334/07 P: Recurs introdus la 18 iulie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 3 mai 2007 în cauza T-357/02, Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/6

         Recurs introdus la 18 iulie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 3 mai 2007 în cauza T-357/02, Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-334/07 P)
   (2007/C 223/07)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: Kilian Gross, în calitate de agent)

      Cealaltă parte în proces: Freistaat Sachsen
   Concluziile recurentei

               —

               anularea în întregime a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 3 mai 2007, Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene (T-357/02);

               —

               soluționarea definitivă a cauzei și respingerea acțiunii ca nefondată;

               —

               obligarea reclamantei din acțiunea principală la plata atât a cheltuielilor de judecată din prezentul recurs, cât și a cheltuielilor de judecată ocazionate de procedura în primă instanță, în cauza T-357/02.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia consideră că hotărârea atacată încalcă articolul 88 alineatele (2) și (3) CE, articolul 249 alineatul (2) CE, articolul 254 alineatul (2) teza a doua CE, articolele 3 și următoarele din regulamentul de procedură, precum și articolul 10 alineatul (1) din regulamentul de exceptare IMM, întrucât Tribunalul ar fi ignorat faptul că examinarea legalității deciziei atacate (2003/226/CE) (1) ar trebui efectuată numai potrivit dispozițiilor regulamentului de exceptare IMM [Regulamentul (CE) nr. 70/2001] (2).
   Comisia arată că regulamentul de exceptare IMM a intrat în vigoare înaintea adoptării deciziei atacate și că acesta era, prin urmare, de imediată aplicare. Potrivit Comisiei, Tribunalul de Primă Instanță neagă, în mod greșit, aplicabilitatea regulamentului de exceptare IMM, întrucât acesta săvârșește o eroare de drept atunci când consideră că aplicarea regulamentului de exceptare IMM ar avea, în cazul deciziei atacate, un efect retroactiv.
   În subsidiar, Comisia arată că hotărârea atacată încalcă și articolul 2 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (5) din regulamentul de procedură [Regulamentul (CE) nr. 659/1999] (3), întrucât Tribunalul are o concepție greșită în ceea ce privește criteriile de control și cerințele referitoare la caracterul complet al unei notificări.

      (1)  JO L 91, p. 13.

      (2)  JO L 10, p. 33.

      (3)  JO L 83, p. 1.


title: Cauza T-454/16: Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/27

      Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)
      (Cauza T-454/16)
      (2016/C 364/30)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Arrigoni SpA (Roma, Italia) (reprezentant: P. Di Gravio, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Arrigoni Formaggi SpA (Bergamo, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementele verbale „Arrigoni Valtaleggio” –înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 028 737

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 mai 2016 în cauza R 2922/2014-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea acțiunii și, prin urmare, declararea inexistenței și/sau a nulității deciziei atacate pentru următoarele motive, trimițând cauza, dacă este cazul, primei instanțe sau declarând prima decizie nr. C 406 A din 17 aprilie 2013 ca fiind validă și definitivă;

                  —

                  în orice caz, declararea nulității totale a depunerii nr. 1 028 737 efectuate de societatea Arrigoni Battista SpA, în temeiul următoarelor încălcări ale legii.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

                  —

                  încălcarea Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară;

                  —

                  încălcarea Cartei constituționale europene;

                  —

                  încălcarea articolului II-77 Dreptul de proprietate;

                  —

                  încălcarea articolelor 76 și 87 din Constituție;

                  —

                  încălcarea Legii nr. 273 din 12 decembrie 2002;

                  —

                  încălcarea Codului proprietății industriale, Decretul legislativ nr. 30 din 10 februarie 2005, Italia, cu următoarele modificări: articolul 7–articolul 12 punctele B, C, G – articolul 13 alineatul 1 – articolul 16 punctul 1 – articolul 20 – articolul 22 alineatele 1 și 2;

                  —

                  cu pronunțarea oricărei decizii, inclusiv în ceea ce privește cheltuielile de judecată, fără a aduce atingere vreunui drept existent.


title: Cauza F-113/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 20 iulie 2016 – Adriaen și alții/Comisia (Funcție publică – Funcționari – Articolul 45 din statut – Exercițiul de promovare 2014 – Dispoziţii generale de aplicare ale articolului 45 din statut – Listele funcționarilor propuși pentru promovare de directorii generali și șefii de serviciu – Omiterea numelor reclamanților – Posibilitatea de a contesta în fața comitetului paritar de promovare listele funcționarilor propuși pentru promovare – Analiză comparativă a meritelor funcționarilor promovabili – Avize adoptate de o instanță paritară – Obligația de motivare)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/35

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 20 iulie 2016 – Adriaen și alții/Comisia
      (Cauza F-113/15) (1)

      ((Funcție publică - Funcționari - Articolul 45 din statut - Exercițiul de promovare 2014 - Dispoziţii generale de aplicare ale articolului 45 din statut - Listele funcționarilor propuși pentru promovare de directorii generali și șefii de serviciu - Omiterea numelor reclamanților - Posibilitatea de a contesta în fața comitetului paritar de promovare listele funcționarilor propuși pentru promovare - Analiză comparativă a meritelor funcționarilor promovabili - Avize adoptate de o instanță paritară - Obligația de motivare))
      (2016/C 364/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Charlotte Adriaen și alții (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: R. Rata, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser, G. Berscheid și A.-A. Gilly, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziilor AIPN de a nu include reclamanții pe lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului anual de promovare 2014

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Charlotte Adriaen și ceilalți doisprezece reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 320, 28.9.2015, p. 55.


title: Cauza C-569/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 5 noiembrie 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 5 noiembrie 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-569/15)
   (2016/C 038/37)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Titlul II din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că se consideră că un lucrător cu domiciliul în Țările de Jos, care își desfășoară activitatea în mod obișnuit în Țările de Jos și care beneficiază de o perioadă de concediu fără plată de trei luni, continuă să desfășoare o activitate salariată (și) în Țările de Jos atunci când i) contractul de muncă s-a menținut în perioada specificată și ii) această perioadă este considerată o perioadă în care se desfășoară o activitate salariată, în sensul aplicării Werkloosheidswet (Legea șomajului)?

               2)

                           a)

                           Care este legislația aplicabilă în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 1408/71, atunci când acest lucrător desfășoară o activitate salariată într-un alt stat membru în timpul concediului fără plată?

               2)

                           b)

                           În acest context, prezintă relevanță faptul că persoana respectivă a desfășurat, o perioadă de aproximativ una – două săptămâni, o activitate salariată într-un alt stat membru de două ori în următorul an și o dată pe an în următorii trei ani, fără să mai fi beneficiat de concediu fără plată în Țările de Jos?

      (1)  Regulamentul (CEE) Nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26)


title: Cauza C-534/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 5 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione, Italia) — Industria Lavorazione Carni Ovine Srl/Regione Lazio (Politica agricolă comună — FEOGA — Articolul 13 din Regulamentul (CEE) nr. 866/90 — Excluderea investițiilor privind prelucrarea de produse provenite din țări terțe — Principiul proporționalității)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/3

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 5 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione, Italia) — Industria Lavorazione Carni Ovine Srl/Regione Lazio
   (Cauza C-534/06) (1)

   (Politica agricolă comună - FEOGA - Articolul 13 din Regulamentul (CEE) nr. 866/90 - Excluderea investițiilor privind prelucrarea de produse provenite din țări terțe - Principiul proporționalității)
   (2008/C 183/04)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Industria Lavorazione Carni Ovine Srl

      Pârâtă: Regione Lazio
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolului 13 din Regulamentul (CEE) nr. 866/90 al Consiliului din 29 martie 1990 privind îmbunătățirea condițiilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole (JO L 91, p. 1) — Excluderea investițiilor privind comercializarea și/sau prelucrarea de produse provenite din țări terțe — Excluderea în cazul investițiilor care privesc și produse provenite din state membre, realizate cu respectarea programului specific în cadrul căruia a fost obținută finanțarea
   Dispozitivul
   Articolul 13 din Regulamentul (CEE) nr. 866/90 al Consiliului din 29 martie 1990 privind îmbunătățirea condițiilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole trebuie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, nu exclude plata unei contribuții financiare în caz de comercializare sau de prelucrare având ca obiect și produse provenite din afara teritoriului comunitar, dacă s-a respectat programul specific pentru care a fost obținută respectiva contribuție financiară, în măsura în care produsele de origine comunitară au fost comercializate și/sau prelucrate în cantitățile prevăzute.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-716/16: Ordonanța Tribunalului din 19 iulie 2017 – Pfizer și Pfizer Santé familiale/Comisia („Acţiune în anulare — Uniune vamală — Tarif vamal comun — Nomenclatură tarifară şi statistică — Clasificare în nomenclatura combinată — Subpoziţii tarifare — Taxe vamale aplicabile mărfurilor clasificate în aceste subpoziţii tarifare — Act normativ care presupune măsuri de executare — Neafectare individuală — Inadmisibilitate”)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/33

         Ordonanța Tribunalului din 19 iulie 2017 – Pfizer și Pfizer Santé familiale/Comisia
   (Cauza T-716/16) (1)

   ((„Acţiune în anulare - Uniune vamală - Tarif vamal comun - Nomenclatură tarifară şi statistică - Clasificare în nomenclatura combinată - Subpoziţii tarifare - Taxe vamale aplicabile mărfurilor clasificate în aceste subpoziţii tarifare - Act normativ care presupune măsuri de executare - Neafectare individuală - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 293/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Pfizer Ltd (Sandwich, Regatul Unit) și Pfizer Santé familiale (Paris, Franța) (reprezentanți: L. Catrain González, avocat, și E. Wright, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și K. Skelly, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1140 al Comisiei din 8 iulie 2016 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO 2016, L 189, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Acțiunea este respinsă ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Pfizer Ltd și Pfizer Santé familiale la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza C-208/17 P: Recurs introdus la 21 aprilie 2017 de NF împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 28 februarie 2017 în cauza T-192/16, NF/Consiliul European

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/12

         Recurs introdus la 21 aprilie 2017 de NF împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 28 februarie 2017 în cauza T-192/16, NF/Consiliul European
   (Cauza C-208/17 P)
   (2017/C 231/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: NF (reprezentanți: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul European

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Ordonanței Tribunalului din 28 februarie 2017 prin care Tribunalul a decis respingerea acțiunii ca urmare a necompetenței Tribunalului de a o soluționa;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în cauza care face obiectul acestui recurs și constatarea că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că și-a declinat competența și obligarea pârâtului în cauza T-192/16 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în legătură cu ordonanța Tribunalului și cu decizia Curții de Justiție a Uniunii Europene în acest recurs;

               —

               trimiterea problemelor ridicate în această procedură spre rejudecare Tribunalului indicându-i-se că trebuie să se declare competent.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Nemotivarea;

               2.

               neluarea în considerare în mod adecvat a aspectului dacă acordul contestat era în realitate o decizie a pârâtului;

               3.

               ignorarea unor elemente de fapt relevante;

               4.

               neluarea în considerare a probelor prezentate în fața sa;

               5.

               lipsa analizării complete și a aprecierii aspectelor semnificative;

               6.

               nerealizarea cercetărilor suplimentare necesare;

               7.

               luarea unei decizii fără a beneficia de informații suficiente;

               8.

               încălcarea principiilor instituite de Curte în cauza C-294/83.


title: Cauza T-410/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 mai 2010 — Almamet/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Prejudiciu financiar — Lipsa unor circumstanțe excepționale — Lipsa urgenței” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/39

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 mai 2010 — Almamet/Comisia
   (Cauza T-410/09 R)
   („Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Prejudiciu financiar - Lipsa unor circumstanțe excepționale - Lipsa urgenței”)
   2010/C 179/68
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Germania) (reprezentanți: S. Hautbourg și C. Renner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, V. Bottka și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/F-1/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-78/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 14 februarie 2012 — „Evita-K” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 14 februarie 2012 — „Evita-K” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia
   (Cauza C-78/12)
   2012/C 133/30
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă:„Evita-K” EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „livrare de bunuri” prevăzută la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) coroborat cu articolul 345 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretată în sensul că, în circumstanțele din acțiunea principală; permite ca destinatarul unei livrări să dobândească dreptul de dispoziție asupra bunurilor (bunuri mobile determinate doar generic), dobândind proprietatea asupra acestor bunuri prin obținerea cu titlu oneros și cu bună-credință a posesiei de la un neproprietar, lucru care este admisibil in temeiul dreptului național al statului membru, fiind însă necesar să se ia în considerare faptul că în temeiul acestei legislații dreptul de proprietate asupra unor astfel de bunuri se transmite prin remiterea acestora?

               2.

               Dovada efectuării unei „livrări de bunuri” în sensul articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112, în ceea ce privește o factură concretă în legătură cu exercitarea conform articolului 178 litera (a) din directivă a dreptului la deducerea TVA-ului efectiv plătit, menționat pe factură, presupune faptul că destinatarul livrării face dovada drepturilor de proprietate ale furnizorului, în cazul în care obiectul livrării îl constituie bunuri mobile determinate doar generic, iar în temeiul legislației naționale a statului membru dreptul de proprietate asupra acestora este transmis prin remiterea lor, conform aceluiași drept național fiind posibilă și dobândirea dreptului de proprietate asupra unor astfel de bunuri de la un neproprietar în baza posesiei obținute cu bună-credință și cu titlu oneros?
               O „livrare de bunuri” trebuie considerată ca fiind dovedită în vederea deducerii TVA-ului în sensul directivei atunci când, în circumstanțele din acțiunea principală, destinatarul a efectuat o livrare ulterioară a acelorași bunuri (animale care fac obiectul obligației de identificare) prin export, depunând o declarație vamală, și nu există probe privind existența unor drepturi ale terților asupra acestor bunuri?

               3.

               Pentru a face dovada efectuării unei „livrări de bunuri” în sensul articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112 în ceea ce privește o factură concretă în legătură cu exercitarea dreptului prevăzut la articolul 178 litera (a) din directivă în legătură cu deducerea TVA-ului efectiv plătit, menționat pe factură, trebuie să se plece de la premisa că furnizorul și destinatarul care nu sunt producători agricoli sunt de rea-credință, în cazul în care la momentul primirii bunurilor nu a fost prezentat niciun document de la proprietarul anterior în care să fie indicate crotaliile animalelor conform cerințelor prevăzute de normele Uniunii Europene în domeniul medicinii veterinare, iar crotaliile animalelor nu sunt indicate în certificatul veterinar eliberat de o unitate administrativă care însoțește animalele în timpul transportului lor în vederea efectuării livrării concrete?
               În cazul în care furnizorul și destinatarul au întocmit în mod independent liste ale crotaliilor animalelor care le-au fost livrate, trebuie să se plece de la premisa că aceștia au îndeplinit cerințele prevăzute de normele menționate ale Uniunii în domeniul medicinii veterinare în cazul în care unitatea administrativă nu a indicat crotaliile animalelor în certificatul veterinar care însoțește animalele în timpul livrării?

               4.

               Furnizorul și destinatarul din acțiunea principală, care nu sunt producători agricoli, sunt obligați conform articolului 242 din Directiva 2006/112 să indice în contabilitatea lor obiectul livrării (animale supuse obligației de identificare respectiv „active biologice”) cu aplicarea Standardului Internațional de Contabilitate 41, Agricultura, și să facă dovada posesiei activelor conform acestui standard?

               5.

               Conform articolului 226 punctul 6 din Directiva 2006/112 este necesar ca în facturile în care este indicat TVA-ul, precum cele în litigiu în acțiunea principală, să fie menționate și crotaliile animalelor care sunt supuse obligației de identificare și fac obiectul livrării în temeiul normelor Uniunii în domeniul medicinii veterinare, în cazul în care legislația națională a statului membru nu prevede în mod expres o astfel de cerință pentru transmiterea dreptului de proprietate asupra unor astfel de animale, iar părțile implicate în livrare nu sunt producători agricoli?

               6.

               Conform articolului 185 alineatul (1) din Directiva 2006/112 este admisibil ca în temeiul unei dispoziții naționale, precum cea din acțiunea principală, să se efectueze regularizarea deducerii TVA-ului ca urmare a concluziei că dreptul de proprietate al furnizorului bunurilor, care constituie conținutul livrării, nu a fost dovedit, în cazul în care livrarea nu a fost anulată de niciuna dintre părțile care au luat parte la livrare, destinatarul a efectuat o livrare ulterioară a acelorași bunuri, nu există dovezi privind existența unor drepturi invocate ale terților cu privire la aceste bunuri (animale care fac obiectul obligației de identificare), nu se prezumă o rea-credință a destinatarului livrării, iar dreptul de proprietate asupra unor astfel de bunuri determinate doar generic se transmite conform dreptului național prin remiterea acestora?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-211/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 9 mai 2011 — État belge/Maison Patrice Alard sprl

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 9 mai 2011 — État belge/Maison Patrice Alard sprl
   (Cauza C-211/11)
   2011/C 211/29
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: État belge

      Pârâtă: Maison Patrice Alard sprl

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (2) primul paragraf litera (a) și articolul 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) trebuie interpretate în sensul că se opun să fie considerată ca o prestare de servicii scutită, cu titlu de leasing sau de închiriere a unui bun imobil în sensul articolului 13 secțiunea B litera (b) menționat, utilizarea, în folosul propriu al geranților, al administratorilor sau al asociaților și al familiei acestora, de către o societate supusă la plata taxei și care dispune de personalitate juridică, total sau parțial, a unui imobil care face parte din patrimoniul acestei societăți și care este astfel destinat în totalitate activității sale economice, în cazul în care nu este prevăzută nicio chirie care poate fi plătită în bani în schimbul acestei utilizări, dar în care aceasta se analizează ca un avantaj în natură impozitat ca atare în cadrul impozitului pe venit la care sunt supuși geranții, această utilizare fiind astfel considerată din punct de vedere fiscal ca o contraprestație a unei fracțiuni a prestării activității efectuate de geranți, administratori sau asociați?

               2.

               Aceste dispoziții trebuie interpretate în sensul că scutirea menționată se aplică în ipoteza menționată atunci când societatea nu dovedește existența unei legături necesare între exploatarea întreprinderii și punerea totală sau parțială a imobilului la dispoziția geranților, administratorilor sau asociaților și, în această situație, existența unei legături indirecte este suficientă?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-570/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 5 noiembrie 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 5 noiembrie 2015 – X/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-570/15)
   (2016/C 038/38)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

   Care este criteriul sau care sunt criteriile pe baza cărora se stabilește legislația aplicabilă în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) în cazul unui lucrător domiciliat în Belgia, care desfășoară cea mai mare parte a activității în Țările de Jos și care, în plus, desfășoară 6,5 % din activitățile prestate în anul respectiv în Belgia, la domiciliul său sau la client, fără ca această proporție să corespundă unei scheme de lucru stabilite și fără să se fi încheiat o convenție cu angajatorul privind desfășurarea activității în Belgia?

      (1)  Regulamentul (CEE) Nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26)


title: Cauza F-123/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – GY/Comisia (Funcție publică – Concurs general – Anunț de concurs EPSO/AD/293/14 – Număr insuficient de puncte la proba „evaluarea talentelor” – Neadmitere la centrul de evaluare – Respingerea cererii de reexaminare)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/35

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 – GY/Comisia
      (Cauza F-123/15) (1)

      ((Funcție publică - Concurs general - Anunț de concurs EPSO/AD/293/14 - Număr insuficient de puncte la proba „evaluarea talentelor” - Neadmitere la centrul de evaluare - Respingerea cererii de reexaminare))
      (2016/C 364/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: GY (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14 de a nu atribui reclamantului un număr suficient de puncte pentru admiterea sa la centrul de evaluare

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 11 iunie 2015 prin care comisia de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/293/14 a refuzat să îl admită pe GY la probele de selecție organizate la centrul de evaluare.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de GY.

         (1)  JO C 398, 30.11.2015, p. 79.


title: Cauza C-435/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 august 2016 – Acacia Srl și Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 august 2016 – Acacia Srl și Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
   (Cauza C-435/16)
   (2016/C 419/38)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent și pârât: Acacia Srl, Rolando D'Amato

      Intimată și reclamantă: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

      Întrebările preliminare

               1)

               Este aplicarea restricției privind protecția acordată, în sensul articolului 110 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 (1) al Consiliului, limitată la piese cu o formă impusă, adică la piese a căror formă, datorită aspectului întregului produs, nu poate fi în principiu modificată și astfel nu poate fi aleasă de către client – ca de exemplu jantele autovehiculelor?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Este aplicarea restricției privind protecția acordată, în sensul articolului 110 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, limitată doar la oferta de produse identic concepute, deci produse a căror culoare și dimensiune corespund cu cea a produselor originale?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Se aplică restricția privind protecția acordată, în sensul articolului 110 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002, în favoarea furnizorului unui produs care contraface fundamental desenul sau modelul industrial care face obiectul acțiunii doar atunci când acesta garantează în mod obiectiv că produsul său se poate achiziționa exclusiv pentru scopuri de reparații și nu pentru a fi folosit în alte scopuri, cum ar fi îmbunătățirea sau personalizarea produsului?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3:
               Ce demersuri trebuie să întreprindă furnizorul unui produs care contraface fundamental desenul sau modelul industrial care face obiectul acțiunii de față, pentru a garanta în mod obiectiv că produsul său se poate achiziționa exclusiv pentru scopuri de reparații, iar nu pentru a fi folosit în alte scopuri, cum ar fi îmbunătățirea sau personalizarea întregului produs? Este suficient

                           a)

                           ca furnizorul să includă în prospectul de vânzare informația că vânzarea se face exclusiv în scopuri de reparații, pentru a reconstitui aspectul inițial al întregului produs sau

                           b)

                           este necesar ca furnizorul să condiționeze livrarea de declarația scrisă a cumpărătorului (comerciant și consumator) că utilizează produsul oferit numai în scopuri de reparații?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare, JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70.


title: Cauza C-411/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 7 iulie 2017 – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 7 iulie 2017 – Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
   (Cauza C-411/17)
   (2017/C 300/27)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ASBL

      Pârât: Conseil des ministres

      Autre partie: Electrabel SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatele (1)-(3), (6) și (7), articolul 3 alineatul (8), articolul 5, articolul 6 alineatul (1) și punctul 2 din anexa I la Convenția de la Espoo „privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontalier” trebuie interpretate în conformitate cu precizările furnizate în Documentul de informare privind aplicarea convenției în privința unor activități legate de energia nucleară și în Recomandările privind bunele practici referitoare la aplicarea convenției în privința activităților legate de energia nucleară?

               2)

               Articolul 1 punctul (ix) din Convenția de la Espoo, care definește „autoritatea competentă”, poate fi interpretat în sensul că exclude din domeniul de aplicare al convenției menționate acte legislative precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, ținând seama în special de diferitele evaluări și audieri efectuate în cadrul adoptării acestei legi?

               3)

                           a)

                           Articolele 2-6 din Convenția de la Espoo trebuie interpretate în sensul că se aplică anterior adoptării unui act legislativ precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, al cărei articol 2 amână data de dezactivare și de încetare a producției industriale de energie electrică pentru centralele nucleare Doel 1 și Doel 2?

                           b)

                           Răspunsul la întrebarea enunțată la litera a) este diferit după cum se referă la centrala Doel 1 sau la centrala Doel 2, având în vedere necesitatea, în ceea ce privește prima centrală, de a adopta acte administrative de punere în aplicare a Legii din 28 iunie 2015, citate anterior?

                           c)

                           Siguranța aprovizionării cu energie electrică a țării poate constitui un motiv imperativ de interes general care permite derogarea de la aplicarea articolelor 2-6 din Convenția de la Espoo sau suspendarea acestei aplicări?

               4)

               Articolul 2 alineatul (2) din Convenția de la Aarhus „privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu” trebuie interpretat în sensul că exclude din domeniul de aplicare al convenției menționate acte legislative precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, ținând sau neținând seama de diferitele evaluări și audieri efectuate în cadrul adoptării acestei legi?

               5)

                           a)

                           Ținând seama în special de „Recomandările de la Maastricht privind mijloacele de promovare a participării efective a publicului la luarea deciziilor în probleme de mediu” referitoare la un proces decizional în mai multe etape, articolele 2 și 6 coroborate cu anexa I.I la Convenția de la Aarhus trebuie interpretate în sensul că se aplică anterior adoptării unui act legislativ precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, al cărei articol 2 amână data de dezactivare și de încetare a producției industriale de energie electrică pentru centralele nucleare Doel 1 și Doel 2?

                           b)

                           Răspunsul la întrebarea enunțată la litera a) este diferit după cum privește centrala Doel 1 sau centrala Doel 2, având în vedere necesitatea, în ceea ce privește prima centrală, de a adopta acte administrative de punere în aplicare a Legii din 28 iunie 2015, citate anterior?

                           c)

                           Siguranța aprovizionării cu energie electrică a țării poate constitui un motiv imperativ de interes general care permite derogarea de la aplicarea articolelor 2 și 6 din Convenția de la Aarhus sau suspendarea acestei aplicări?

               6)

                           a)

                           Articolul 1 alineatul (2) coroborat cu punctul 13 litera (a) din anexa II la Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1), interpretate, dacă este cazul, în lumina Convențiilor de la Espoo și de la Aarhus, trebuie interpretate în sensul că se aplică în privința amânării datei de dezactivare și de încetare a producției industriale de energie electrică pentru o centrală nucleară, care implică, precum în speță, investiții importante și actualizări privind siguranța pentru centralele nucleare Doel 1 și Doel 2?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea enunțată la litera a), articolele 2-8, articolul 11 și anexele I, II și III la Directiva 2011/92/UE trebuie interpretate în sensul că se aplică anterior adoptării unui act legislativ precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, al cărei articol 2 amână data de dezactivare și de încetare a producției industriale de energie electrică pentru centralele nucleare Doel 1 și Doel 2?

                           c)

                           Răspunsul la întrebările enunțate la literele a) și b) este diferit după cum se referă la centrala Doel 1 sau la centrala Doel 2, având în vedere necesitatea, în ceea ce privește prima centrală, de a adopta acte administrative de punere în aplicare a Legii din 28 iunie 2015, citate anterior?

                           d)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea enunțată la litera a), articolul 2 alineatul (4) din Directiva 2011/92/UE trebuie interpretat în sensul că permite exceptarea amânării dezactivării unei centrale nucleare de la aplicarea articolelor 2-8 și a articolului 11 din Directiva 2011/92/UE din motive imperative de interes general legate de siguranța aprovizionării cu energie electrică a țării?

               7)

               Noțiunea „act legislativ specific” în sensul articolului 1 alineatul (4) din Directiva 2011/92/UE trebuie interpretată în sensul că exclude din domeniul de aplicare al directivei menționate un act legislativ precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, ținând seama în special de diferitele evaluări și audieri efectuate în cadrul adoptării acestei legi, care ar fi susceptibile să realizeze obiectivele directivei citate anterior?

               8)

                           a)

                           Articolul 6 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (2) coroborat cu articolele 3 și 4 din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (3), interpretate, dacă este cazul, în lumina Directivei 2011/92/UE și a Convențiilor de la Espoo și de la Aarhus, trebuie interpretat în sensul că se aplică în privința amânării datei de dezactivare și de încetare a producției industriale de energie electrică pentru o centrală nucleară, care implică, precum în speță, investiții importante și actualizări privind siguranța pentru centralele nucleare Doel 1 și Doel 2?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea enunțată la litera a), articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE trebuie interpretat în sensul că se aplică anterior adoptării unui act legislativ precum Legea din 28 iunie 2015„de modificare a Legii din 31 ianuarie 2003 privind eliminarea treptată a energiei nucleare din producția industrială de energie electrică pentru a garanta siguranța aprovizionării pe plan energetic”, al cărei articol 2 amână data de dezactivare și de încetare a producției industriale de energie electrică pentru centralele nucleare Doel 1 și Doel 2?

                           c)

                           Răspunsul la întrebările enunțate la literele a) și b) este diferit după cum se referă la centrala Doel 1 sau la centrala Doel 2, având în vedere necesitatea, în ceea ce privește prima centrală, de a adopta acte administrative de punere în aplicare a Legii din 28 iunie 2015, citate anterior?

                           d)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea enunțată la litera a), articolul 6 alineatul (4) din Directiva 92/43/CEE trebuie interpretat în sensul că permite ca motive legate de siguranța aprovizionării cu energie electrică a țării să fie considerate un motiv imperativ de interes public major, ținând seama în special de diferitele evaluări și audieri efectuate în cadrul adoptării Legii din 28 iunie 2015, citate anterior, care ar fi susceptibile să realizeze obiectivele directivei menționate?

               9)

               În cazul în care, pe baza răspunsurilor date la întrebările preliminare anterioare, instanța națională ar ajunge la concluzia că legea atacată încalcă una dintre obligațiile care rezultă din convențiile sau din directivele citate anterior, fără ca siguranța aprovizionării cu energie electrică a țării să poată constitui un motiv imperativ de interes general care permite să se deroge de la acele obligații, aceasta ar putea menține efectele Legii din 28 iunie 2015 pentru a evita o insecuritate juridică și pentru a permite îndeplinirea obligațiilor referitoare la evaluarea efectelor asupra mediului și la participarea publicului, care ar rezulta din convențiile sau din directivele citate anterior?

      (1)  JO L 26, p. 1.

      (2)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.

      (3)  JO L 20, p. 7.


title: Cauza C-179/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Dler Jamal/Republica Federală Germania

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Dler Jamal/Republica Federală Germania
   (Cauza C-179/08)
   (2008/C 197/08)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dler Jamal

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, independent de articolul 1 secțiunea C alineatul (5) a doua teză din Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951 (Convenția de la Geneva privind refugiații), o persoană pierde statutul de refugiat din momentul în care împrejurările care au justificat temerea pe care o resimțea de a fi persecutat în sensul articolului 2 litera (c) din această directivă și în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat au încetat să existe și nu are și alte motive de temere de a fi persecutată în sensul articolului 2 litera (c) din directivă?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, pierderea statutului de refugiat în aplicarea articolului 11 alineatul (1) litera (e) din directiva menționată implică în plus că, în țara a cărei cetățenie o are refugiatul:

                           a)

                           există un agent al protecției în sensul articolului 7 alineatul (1) din directivă și este suficient în această privință ca acordarea protecției să fie posibilă numai cu ajutorul unor trupe multinaționale,

                           b)

                           refugiatul nu riscă o vătămare gravă în sensul articolului 15 din directivă care ar determina acordarea protecției subsidiare în temeiul articolului 18 din directivă și/sau

                           c)

                           situația este stabilă pe planul securității iar condițiile de viață generale garantează minimul vital?

               3)

               În cazul în care împrejurările în urma cărora persoana interesată a fost recunoscută ca refugiat au încetat, împrejurările noi și diferite care ar justifica temerea de a fi persecutat:

                           a)

                           trebuie apreciate în raport cu criteriul credibilității care se aplică la recunoașterea statutului de refugiat sau în raport cu alt criteriu,

                           b)

                           trebuie apreciate luând în considerare simplificarea sarcinii probei prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din directivă?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.


title: Cauza T-476/16: Ordonanța Tribunalului din 2 februarie 2017 – Adama Agriculture et Adama France/Comisia

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/33

         Ordonanța Tribunalului din 2 februarie 2017 – Adama Agriculture et Adama France/Comisia
   (Cauza T-476/16) (1)

   (2017/C 086/43)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza C-441/07 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Alrosa Company Ltd [Recurs — Poziție dominantă — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Piața mondială a diamantului brut — Angajamente individuale asumate de o societate referitoare la încetarea achizițiilor sale de diamante brute de la o altă societate — Decizie care face obligatorii angajamentele individuale asumate de o societate și prin care se finalizează procedura]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 iunie 2010 — Comisia Europeană/Alrosa Company Ltd
   (Cauza C-441/07 P) (1)

   (Recurs - Poziție dominantă - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Piața mondială a diamantului brut - Angajamente individuale asumate de o societate referitoare la încetarea achizițiilor sale de diamante brute de la o altă societate - Decizie care face obligatorii angajamentele individuale asumate de o societate și prin care se finalizează procedura)
   2010/C 234/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Alrosa Company Ltd (reprezentanți: Subiotto, QC, K. Jones, Solicitor-Advocate și S. Mobley, solicitor)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) din 11 iulie 2007 în cauza T-170/06, Alrosa Company Ltd c/Comisia Comunităților Europene prin care Tribunalul a anulat Decizia 2006/520/CE din 22 februarie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolelor 82 CE și 54 SEE (cauza COMP/B-2/38.381 — De Beers), care conferea caracter obligatoriu angajamentelor asumate de De Beers de a înceta cumpărărările de diamante brute de la Alrosa începând cu anul 2009, la sfârșitul unei faze de reducere progresivă a volumului cumpărărilor începând cu anul 2006 și încetând procedura, conform articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (JO L 1, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 11 iulie 2007, Alrosa/Comisia (T-170/06).

               2.

               Respinge acțiunea formulată de Alrosa Company Ltd la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               3.

               Obligă Alrosa Company Ltd la plata cheltuielilor de judecată aferente atât recursului, cât și procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-723/14: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2014 – HХ/Consiliul

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/28

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2014 – HХ/Consiliul
   (Cauza T-723/14)
   (2014/C 462/41)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamant: HX (Damasc, Siria) (reprezentant: Stanislav Koev, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii și a tuturor motivelor care o întemeiază ca fiind admisibile și fondate, precum și admiterea acesteia;

               —

               admiterea cererii de judecare a cauzei potrivit procedurii accelerate;

               —

               anularea Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 și a Deciziei de punere în aplicare 2014/488/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014, în măsura în care reclamantul este înscris în lista cuprinsă în anexa la Decizia 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 793/2014 al Consiliului din 22 iulie 2014, în măsura în care reclamantul este înscris în lista cuprinsă în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

               1.

               Încălcarea gravă a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil

                           —

                           Actele atacate nu au fost comunicate reclamantului și nu i-au fost prezentate probe sau indicii serioase care să justifice înscrierea sa în lista persoanelor cărora li se aplică sancțiuni, deși sarcina probei revine Consiliului.

                           —

                           Acuzațiile invocate împotriva reclamantului, având în vedere răspunderea pentru „represiunea violentă împotriva populației civile din Siria”, sunt neclare și incomplete și se întemeiază pe prezumții.

               2.

               Încălcarea obligației de motivare

                           —

                           Actele atacate conțin simple afirmații, care nu pot constitui o motivare.

               3.

               Încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă

                           —

                           Răsturnarea sarcinii probei, prin care pârâtul a avut posibilitatea să regularizeze actele sale eronate și nelegale, este nelegală.

               4.

               Eroarea de apreciere a Consiliului în privința mai multor fapte

               5.

               Încălcarea dreptului de proprietate și a principiilor proporționalității și libertății economice

                           —

                           În temeiul actelor atacate, reclamantului i s-a luat în mod nelegal posibilitatea să își exercite în mod pașnic dreptul de proprietate.

               6.

               Încălcarea dreptului la condiții normale de viață, întrucât măsurile adoptate încalcă interdicția cuprinsă la articolul 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene referitoare la supunerea la pedepse inumane sau degradante.

               7.

               Încălcarea gravă a dreptului la respectarea reputației, prevăzut la articolul 8 și la articolul 10 paragraful 2 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât înscrierea reclamantului în actele atacate a distrus în mod nelegal reputația acestuia în societatea siriană și față de partenerii săi.


title: Cauza F-67/13: Acțiune introdusă la 8 iulie 2013 — ZZ/Europol

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/31

         Acțiune introdusă la 8 iulie 2013 — ZZ/Europol
   (Cauza F-67/13)
   2013/C 274/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu reînnoi contractul pe durată determinată al reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor luate de pârât la 26 septembrie și la 7 decembrie 2012, prin care pârâtul informează reclamantul că nu îi va reînnoi contractul pe durată determinată care urmează să expire la 31 martie 2013, precum și a deciziei de respingere a reclamației reclamantului, luată la 9 aprilie 2013;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamant a diferenței dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi trebuit să o poată pretinde dacă ar fi rămas în funcție și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizațiilor de șomaj sau al oricărei alte indemnizații substitutive pe care a încasat-o reclamantul începând cu 1 aprilie 2013 în locul remunerației pe care o încasa în calitate de agent temporar;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


20150731010616622015/C 270/212612015CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150601171711Cauza C-261/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Ieper (Belgia) la 1 iunie 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
 ---documentbreak--- C2702015RO1710120150601RO0021171171Cerere de decizie preliminară introdusă de Vredegerecht te Ieper (Belgia) la 1 iunie 2015 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
   (Cauza C-261/15)2015/C 270/21Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Vredegerecht te Ieper

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Pârât: Gregory Demey

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatul (2) in fine din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 (
         1
      ) al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar se opune dispozițiilor naționale de drept penal belgiene […], în temeiul cărora un călător feroviar fără legitimație de transport – și fără o regularizare a acestei situații în termenele prevăzute de această reglementare – săvârșește o infracțiune, care exclude orice legătură contractuală între societatea de transport și călătorul feroviar, astfel încât i se refuză călătorului feroviar [beneficiul] dispozițiilor de protecție juridică din dreptul european și din dreptul belgian, care se grefează pe această legătură contractuală (exclusivă) cu acest consumator […]?
   (
         1
      )	JO L 315, p. 14.


title: Cauza C-18/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria) la 14 ianuarie 2013 — „Max Pen” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i izpalnenie na proizvodstvoto” Sofia

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria) la 14 ianuarie 2013 — „Max Pen” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i izpalnenie na proizvodstvoto” Sofia
   (Cauza C-18/13)
   2013/C 79/17
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Max Pen” EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i izpalnenie na proizvodstvoto“

      Întrebările preliminare

               1.

               Conform dreptului Uniunii, împrejurările de fapt — că furnizorul menționat pe factură sau subcontractantul acestuia nu dispune de personal, de mijloacele fixe și de activele necesare pentru prestarea serviciului, că costurile pentru prestarea efectivă a serviciului nu au fost documentate și nici nu au fost înscrise în registrele contabile, precum și că au fost prezentate documente false privind calitatea persoanelor emitente care au semnat în numele furnizorului documentele redactate sub forma unui contract și a unui proces-verbal de predare-primire, care constituie un mijloc de probă pentru contraprestația datorată și pentru prestarea serviciului pentru care a fost emisă o factură cu TVA și pentru care a fost exercitat dreptul de deducere — trebuie interpretate, cu privire la dreptul de deducere, în sensul că se referă la „evaziune fiscală”?

               2.

               Din obligația instanței — astfel cum rezultă aceasta din dreptul Uniunii și din jurisprudența Curții — de a refuza dreptul de deducere în caz de evaziune fiscală, rezultă implicit și obligația instanțelor naționale de a constata din oficiu în anumite împrejurări concrete ale litigiului principal existența unui caz de evaziune fiscală, prin faptul că, având în vedere obligația, prevăzută de dreptul național, a instanțelor naționale de a soluționa litigiul din cauza cu care a fost sesizată, precum și interdicția de a agrava situația reclamantei, cât și obligația de a respecta principiile dreptului la o cale de atac efectivă și securității juridice și de a aplica din oficiu dispozițiile legale relevante, apreciază pentru prima dată noile motive și argumente invocate în momentul în care este sesizată; apreciază că toate probele, printre care și acelea referitoare la operațiunile fictive, reprezintă documente false și documente cu conținut incorect?

               3.

               În ceea ce privește obligația instanței de a refuza dreptul de deducere în caz de evaziune fiscală, din articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată rezultă că pentru a putea exercita dreptul de deducere este necesar ca serviciul să fi fost prestat efectiv de prestatorul menționat pe factură sau de către subcontractantul acestuia?

               4.

               Cerința prevăzută la articolul 242 din Directiva 2006/112 de a ține o contabilitate detaliată pentru a permite controlarea dreptului de deducere trebuie înțeleasă în sensul că trebuie respectată și legislația națională corespunzătoare a statului membru care impune conformitatea cu standardele internaționale de contabilitate din dreptul Uniunii, sau reprezintă o cerință simplă care vizează numai înscrierea în evidența contabilă a documentelor prevăzute de această directivă cu privire la întocmirea facturii TVA: facturi, declarații privind TVA și declarații recapitulative?
               În cazul în care a doua interpretare este cea corectă, trebuie să se răspundă și la următoarea întrebare:
               În ceea ce privește cerința prevăzută la articolul 226 punctul 6 din Directiva 2006/112 conform căruia facturile trebuie să cuprindă „volumul și natura serviciilor prestate”, rezultă că, în cazul prestărilor de servicii, facturile sau documentele emise în legătură cu acestea trebuie să cuprindă detalii cu privire la prestarea efectivă a serviciului, și anume împrejurări obiective care să poată fi verificate, care constituie probe atât în sensul că serviciul a fost efectiv prestat, cât și că a fost prestat de furnizorul menționat pe factură?

               5.

               Articolul 242 din Directiva 2006/112 care prevede cerința de a ține o contabilitate detaliată pentru a permite controlarea dreptului de deducere coroborat cu articolele 63 și 273 din această directivă trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale conform căreia un serviciu se consideră prestat atunci când au apărut condițiile pentru recunoașterea veniturilor obținute din acesta conform legislației privind întocmirea facturii care prevede conformitatea dintre standardele internaționale de contabilitate din dreptul Uniunii și principiul probei contabile a operațiunilor comerciale, al priorității conținutului înaintea formei, precum și al comparabilității dintre venituri și costuri?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-102/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla -Ungaria) – Gazdasági Versenyhivatal/Siemens Aktiengesellschaft Österreich [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Domeniu de aplicare ratione materiae — Acțiune în restituirea plății nedatorate — Îmbogățire fără justă cauză — Creanță care își are originea în rambursarea nejustificată a unei amenzi aplicate pentru încălcarea dreptului concurenței]

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla -Ungaria) – Gazdasági Versenyhivatal/Siemens Aktiengesellschaft Österreich
   (Cauza C-102/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Domeniu de aplicare ratione materiae - Acțiune în restituirea plății nedatorate - Îmbogățire fără justă cauză - Creanță care își are originea în rambursarea nejustificată a unei amenzi aplicate pentru încălcarea dreptului concurenței])
   (2016/C 350/07)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Gazdasági Versenyhivatal

      Pârâtă: Siemens Aktiengesellschaft Österreich

      Dispozitivul

   O acțiune în restituirea plății nedatorate întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză, precum cea în discuție în litigiul principal, care își are originea în rambursarea unei amenzi aplicate în cadrul unei proceduri privind dreptul concurenței nu intră sub incidența „materiei civile și comerciale” în sensul articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza C-331/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte d’appello di Roma (Italia) la 1 iunie 2017 – Martina Sciotto/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte d’appello di Roma (Italia) la 1 iunie 2017 – Martina Sciotto/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Cauza C-331/17)
   (2017/C 309/32)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte d’appello di Roma

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Martina Sciotto

      Intimată: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea europeană (îndeosebi clauza 5 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată (1), încheiat între CES, UNICE și CEEP), se opune unei reglementări naționale (în special articolul 3 alineatul 6 din Decretul-lege nr. 64 din 30 aprilie 2010, aprobat cu modificări prin Legea nr. 100 din 29 iunie 2010) care, întrucât exceptează în general raporturile de muncă pe durată determinată ale salariaților fundațiilor lirico-simfonice de la regula potrivit căreia forma normală a raportului de muncă este cea pe durată nedeterminată, trebuie interpretată în sensul unei liberalizări complete a unor astfel de raporturi, fără a fi prevăzute, nici în cazul prelungirii dincolo de perioada de trei ani (sau altă perioadă), măsuri de transformare a raportului de muncă (definitivare) și/sau de reparare a prejudiciului?

      (1)  JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-319/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Grasso/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/35

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Grasso/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-319/08)
   (2008/C 272/67)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Salvatore Grasso (Catania, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza T-115/08: Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2010 — Gourmet Burger Kitchen/OAPI (GOURMET BURGER KITCHEN)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/54

         Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2010 — Gourmet Burger Kitchen/OAPI (GOURMET BURGER KITCHEN)
   (Cauza T-115/08) (1)

   ()
   2010/C 234/95
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-329/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 8 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/19/CE — Regim fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 8 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-329/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/19/CE - Regim fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2008/C 158/11)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: R. Lyal, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/19/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 de modificare a Directivei 90/434/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO L 58, p. 19, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 185)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/19/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 de modificare a Directivei 90/434/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-116/16: Ordonanța Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Impozit pe profit — Ajutoare acordate de Belgia în favoarea porturilor belgiene — Scrisoare a Comisiei prin care se propune adoptarea unor măsuri utile — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/35

         Ordonanța Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest și alții/Comisia
   (Cauza T-116/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Impozit pe profit - Ajutoare acordate de Belgia în favoarea porturilor belgiene - Scrisoare a Comisiei prin care se propune adoptarea unor măsuri utile - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 014/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (La Louvière, Belgia), Port autonome de Namur (Namur, Belgia), Port autonome de Charleroi (Charleroi, Belgia), Port autonome de Liège (Liège, Belgia), Région wallonne (Belgia) (reprezentanți: J. Vanden Eynde, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea pretinsei decizii privind ajutorul de stat SA.38393 (2015/E) – Fiscalitatea porturilor din Belgia, anexată la scrisoarea Comisiei din 22 ianuarie 2016 și prin care Regatului Belgiei i se propun măsuri utile

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               2)

               Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL, Port autonome de Namur, Port autonome de Charleroi, Port autonome de Liège și Région wallonne suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-59/10: Acțiune introdusă la 9 februarie 2010 — Geemarc Telecom/OAPI — Audioline (AMPLIDECT)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/57

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2010 — Geemarc Telecom/OAPI — Audioline (AMPLIDECT)
   (Cauza T-59/10)
   2010/C 100/84
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Geemarc Telecom International Ltd (Wanchai, Hong Kong) (reprezentant: G. Farrington, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Audioline GmbH (Neuss, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 noiembrie 2009 în cauza R 913/2009-2; și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca verbală „AMPLIDECT” pentru bunuri din clasele 9 și 16

      Titularul mărcii comunitare: Reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Decizia diviziei de anulare: Respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: Admite calea de atac și, în consecință, anulează înregistrarea mărcii comunitare care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alin. (1) lit. (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care camera de recurs: (i) a omis să ia în considerare împrejurarea că cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs nu a adus dovada lipsei caracterului distinctiv al mărcii comunitare înregistrate care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității și (ii) nu a luat în considerare împrejurarea că marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității a dobândit un puternic caracter distinctiv prin utilizare; camera de recurs nu s-a limitat la o examinare a probelor și a argumentelor prezentate de părți în termenul acordat de aceasta.


title: Cauza T-667/11: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2015 – Veloss International și Attimedia/Parlamentul ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Prestări de servicii de traducere în greacă Parlamentului — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Răspundere extracontractuală” )

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/29

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2015 – Veloss International și Attimedia/Parlamentul
   (Cauza T-667/11) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Prestări de servicii de traducere în greacă Parlamentului - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Răspundere extracontractuală”))
   (2015/C 065/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Veloss International (Bruxelles, Belgia) și Attimedia SA (Bruxelles) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: P. López-Carceller, L. Darie și P. Biström, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Parlamentului de selectare, pe locul al doilea, a ofertei depuse de reclamante în cadrul procedurii de cerere de ofertă EL/2011/UE privind prestarea de servicii de traducere în greacă (JO 2011/S 56-090374), comunicată reclamantelor prin scrisoarea din 18 octombrie 2011, precum și a oricărei decizii conexe adoptate de Parlament și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Parlamentului European din 18 octombrie 2011 de selectare, pe locul al doilea, a ofertei depuse de Veloss International SA și de Attimedia SA în cadrul procedurii de cerere de ofertă EL/2011/UE privind prestarea de servicii de traducere în greacă.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Parlamentul la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza F-108/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 22 septembrie 2014 – Loescher/Consiliul

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/69

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 22 septembrie 2014 – Loescher/Consiliul
      (Cauza F-108/13) (1)

      (2014/C 395/85)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 24, 25.1.2014, p 41.


title: Cauza C-257/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 mai 2012 — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 mai 2012 — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali
   (Cauza C-257/12)
   2012/C 217/28
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sky Italia Srl

      Pârâte: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile comunitare în domeniu, în special dispozițiile prevăzute de Directiva 2002/20/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun normelor naționale indicate de asemenea, în special Legea nr. 266 din 2005, inclusiv în ceea ce privește modul concret de aplicare al acestor norme prin regulament?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).