title: Cauzele C-818/19 și C-878/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) și Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 6 noiembrie 2019 și la 3 decembrie 2019 – „MARVIK – PASTROGOR” EOOD și „RODES – 08” EOOD

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven kasatsionen sad (Bulgaria) și Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 6 noiembrie 2019 și la 3 decembrie 2019 – „MARVIK – PASTROGOR” EOOD și „RODES – 08” EOOD
      (Cauzele C-818/19 și C-878/19)
      (2020/C 255/10)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanțele de trimitere

      Varhoven kasatsionen sad, Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamante:„MARVIK – PASTROGOR” EOOD, „RODES – 08” EOOD

         Pârâte: Darzhavata, predstavlyavana ot Ministara na finansite, Narodno sabranie na Republika Bulgaria
      Prin Ordonanța din 30 aprilie 2020, Curtea (Camera a zecea) a hotărât că este vădit necompetentă să răspundă la întrebările preliminare.


title: Cauza C-26/20 P: Recurs introdus la 20 ianuarie 2020 de Rezon ООD împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 20 noiembrie 2019 în cauza T-101/19, Rezon/ Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (imot.bg)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/8

      Recurs introdus la 20 ianuarie 2020 de Rezon ООD împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 20 noiembrie 2019 în cauza T-101/19, Rezon/ Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (imot.bg)
      (Cauza C-26/20 P)
      (2020/C 255/11)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Recurentă: Rezon ООD (reprezentant: M.Yordanova-Harizanova, advokat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

         Concluziile recurentei

      Prin Ordonanța din 21 aprilie 2020, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat prezentul recurs vădit inadmisibil.


title: Cauza C-165/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 16 aprilie 2020 – ET als Insolvenzverwalter der Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)/ Bundesrepublik Deutschland

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 16 aprilie 2020 – ET als Insolvenzverwalter der Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)/ Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-165/20)
      (2020/C 255/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ET als Insolvenzverwalter der Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG)

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2003/87/CE (1) și Directiva 2008/101/CE (2), raportate la considerentul (20) al Directivei 2008/101/CE, trebuie interpretate în sensul că se opun anulării unei alocări cu titlu gratuit a certificatelor pentru aviație unui operator de aeronave pentru anii 2018-2020, în cazul în care a avut loc alocarea pentru anii 2013-2020 și operatorul de aeronave și-a încetat activitatea în anul 2017 ca urmare a intrării în insolvență?
                  Articolul 3f alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE trebuie interpretat în sensul că anularea deciziei de alocare după încetarea activităților de aviație ca urmare a intrării în insolvență depinde de continuarea acestor activități de către alți operatori de aeronave? Articolul 3f alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE trebuie interpretat în sensul că activitățile de aviație sunt continuate atunci când drepturile de aterizare pe așa-numitele aeroporturi coordonate (sloturi) au fost vândute parțial (pentru zborurile pe rute scurte și medii ale societății aeriene aflate în insolvență) către alți trei operatori de aeronave?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
                  Prevederile articolului 10 alineatul (5), ale articolului 29, ale articolului 55 alineatul (1) litera (a), ale articolului 55 alineatul (3) și ale articolului 56 din Regulamentul 389/2013 (3) sunt compatibile cu Directiva 2003/87/CE și cu Directiva 2008/101/CE și valabile în măsura în care se opun repartizării cotelor de emisie cu titlu gratuit, care nu au fost însă repartizate încă, în cazul în care operatorul de aeronave își încetează activitatea de zbor din cauza intrării în insolvență?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
                  Directiva 2003/87/CE și Directiva 2008/101/CE trebuie interpretate în sensul că anularea unei decizii privind alocarea cu titlu gratuit a certificatelor pentru aviație este obligatorie din punctul de vedere al dreptului Uniunii?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, precum și în cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare este:
                  Articolul 3c alineatul (3a), articolul 28a alineatele (1) și (2) și articolul 28b alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/410 (4) trebuie interpretate în sensul că în ceea ce îi privește pe operatorii de aeronave cea de a treia perioadă de comercializare nu expiră la finalul anului 2020, ci abia în anul 2023?

                  5)

                  În cazul unui răspuns negativ la a patra întrebare:
                  Drepturile operatorilor de aeronave la alocarea cu titlu gratuit de drepturi de emisii suplimentare pentru a treia perioadă de comercializare, după expirarea celei de a treia perioade de comercializare, pot fi realizate prin drepturi aferente celei de a patra perioade de comercializare, în cazul în care existența unui asemenea drept la alocare este stabilită pe cale judecătorească abia după finalul celei de a treia perioade de comercializare sau drepturile la alocare nerealizate se sting odată cu expirarea celei de a treia perioade de comercializare?

         (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

         (2)  Directiva 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activitățile de aviație în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (JO 2009, L 8, p. 3).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei din 2 mai 2013 de creare a registrului Uniunii în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și cu Deciziile nr. 280/2004/CE și nr. 406/2009/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 920/2010 și (UE) nr. 1193/2011 ale Comisiei (JO 2013, L 122, p. 1).

         (4)  Directiva (UE) 2018/410 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2018 de modificare a Directivei 2003/87/CE în vederea rentabilizării reducerii emisiilor de dioxid de carbon și a sporirii investițiilor în acest domeniu și a Deciziei (UE) 2015/1814 (JO. 2018, L 76, p. 3).


title: Cauza C-184/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 28 aprilie 2020 — OT/Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lituania) la 28 aprilie 2020 — OT/Vyriausioji tarnybinės etikos komisija
      (Cauza C-184/20)
      (2020/C 255/13)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OT

         Pârâtă: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Condiția prevăzută la articolul 6 alineatul (1) litera (e) din regulament (1) ca prelucrarea să fie necesară pentru îndeplinirea unei sarcini care servește unui interes public sau care rezultă din exercitarea autorității publice cu care este învestit operatorul, date fiind cerințele stabilite la articolul 6 alineatul (3) din regulament, inclusiv cerința potrivit căreia este necesar ca dreptul intern să urmărească un obiectiv de interes public și să fie proporțional cu obiectivul legitim urmărit și având în vedere totodată articolele 7 și 8 din cartă (2), trebuie interpretată în sensul că dreptul intern nu poate să impună divulgarea declarațiilor de interese private și publicarea lor pe site-ul operatorului, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (Comisia principală pentru etică oficială), oferind astfel acces la aceste date tuturor persoanelor care au acces la internet?

                  2)

                  Interdicția privind prelucrarea de categorii speciale de date cu caracter personal stabilită la articolul 9 alineatul (1) din regulament, date fiind condițiile stabilite la articolul 9 alineatul (2) din regulament, inclusiv condiția stabilită la litera (g) a acestuia potrivit căreia este obligatoriu ca prelucrarea să fie necesară din motive de interes public major, în baza dreptului Uniunii sau a dreptului intern, care trebuie să fie proporțional cu obiectivul urmărit, trebuie să respecte esența dreptului la protecția datelor și trebuie să prevadă măsuri corespunzătoare și specifice pentru protejarea drepturilor fundamentale și a intereselor persoanei vizate, trebuie să fie interpretată, având în vedere de asemenea articolele 7 și 8 din cartă, în sensul că dreptul intern nu poate să impună divulgarea datelor cuprinse în declarațiile de interese private care pot dezvălui date cu caracter personal, inclusiv date care fac posibilă determinarea opiniilor politice, a apartenenței sindicale, a orientării sexuale ale unei persoane sau a altor informații cu caracter personal și publicarea lor pe site-ul operatorului, Vyriausioji tarnybinės etikos komisija, oferind acces la aceste date tuturor persoanelor care au acces la internet?

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).

         (2)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2012, C 326, p. 391).


title: Cauza C-187/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Ravensburg (Germania) la 28 aprilie 2020 – JL/BMW Bank GmbH, DT/Volkswagen Bank GmbH

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Ravensburg (Germania) la 28 aprilie 2020 – JL/BMW Bank GmbH, DT/Volkswagen Bank GmbH
      (Cauza C-187/20)
      (2020/C 255/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Ravensburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: JL, DT

         Pârâte: BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2008/48/CE (1) trebuie interpretat în sensul că tipul de credit trebuie să specifice, dacă este cazul, că este vorba despre un contract de credit legat și/sau că este vorba despre un contract de credit încheiat pe durată determinată?

                  2.

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că, în condițiile tragerii creditului în cazul contractelor de credit legate, destinate finanțării cumpărării unui bun, trebuie să se specifice, în cazul plății sumei creditului către vânzător, că împrumutatul este exonerat de obligația de plată a prețului de cumpărare și că vânzătorul trebuie să îi predea bunul cumpărat în cazul în care prețul a fost plătit integral?

                  3.

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (l) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că:

                              a)

                              trebuie menționată, ca valoare absolută, rata dobânzii de întârziere aplicabilă la data încheierii contractului de credit sau, cel puțin, rata dobânzii de referință aplicabilă (în speță, rata dobânzii de bază în conformitate cu articolul 247 din BGB [Codul civil]), din care este stabilită, printr-o majorare, rata dobânzii de întârziere aplicabilă (în speță, de cinci puncte procentuale, în conformitate cu articolul 288 alineatul 1 a doua teză din BGB)?

                              b)

                              trebuie explicat în mod concret mecanismul de ajustare a ratei dobânzii de întârziere sau, cel puțin, trebuie să se facă trimitere la normele naționale care furnizează informații cu privire la ajustarea ratei dobânzii de întârziere (articolul 247 și articolul 288 alineatul 1 a doua teză din BGB)?

                  4.

                              a)

                              Articolul 10 alineatul (2) litera (r) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că în contractul de credit trebuie menționată o metodă de calcul concretă, inteligibilă pentru consumator, pentru stabilirea compensației aferente rambursării anticipate a creditului, astfel încât consumatorul să poată calcula, cel puțin cu aproximație, cuantumul compensației aferente rezilierii anticipate?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea de la litera a)]:
                              Articolul 10 alineatul (2) litera (r) și articolul 14 alineatul (1) a doua teză din Directiva 2008/48 se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul unor informații incomplete în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (r) din Directiva 2008/48, termenul de retragere începe totuși să curgă de la încheierea contractului, iar numai creditorul are dreptul la o compensație pentru rambursarea anticipată a creditului?

                  5.

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (s) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că:

                              a)

                              în contractul de credit trebuie menționate și drepturile de reziliere ale părților la contractul de credit, prevăzute de dreptul național, în special dreptul de reziliere al împrumutatului pentru un motiv serios prevăzut la articolul 314 din BGB în privința contractelor de credit pe durată determinată și că articolul care reglementează acest drept de reziliere trebuie să fie menționat în mod expres?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns negativ la întrebarea de la litera a)]:
                              acesta nu se opune unei reglementări naționale care face din menționarea unui drept național special de reziliere o procedură care trebuie urmată în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (s) din Directiva 2008/48?

                              c)

                              în contractul de credit, trebuie menționate, în privința tuturor drepturilor de reziliere ale părților la contractul de credit, termenul și forma prevăzute pentru notificarea rezilierii, în cazul exercitării dreptului de reziliere?

                  6.

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (t) din Directiva 2008/48 trebuie interpretat în sensul că în contractul de credit trebuie să fie comunicate condițiile procedurale esențiale pentru formularea unei contestații și/sau a unei căi de atac în cadrul unei proceduri extrajudiciare de contestare și/sau de introducere a unei căi de atac? Este insuficient să se facă trimitere, în această privință, la un regulament de procedură accesibil pe internet referitor la procedura extrajudiciară de contestare și/sau de formulare a căii de atac?

                  7.

                  În ceea ce privește un contract de credit pentru consumatori, este exclusă invocarea de către creditor, în raport cu exercitarea dreptului de retragere al consumatorului în temeiul articolului 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48, a excepției întemeiate pe decădere

                              a)

                              în cazul în care una dintre mențiunile obligatorii prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48 nu figurează în mod corespunzător în contractul de credit și nici nu a fost transmisă ulterior în mod corespunzător și, prin urmare, termenul de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2008/48 nu a început?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns negativ la întrebarea de la litera a)]:
                              în cazul în care decăderea este întemeiată în principal pe durata scursă de la încheierea contractului și/sau pe executarea integrală a contractului de către ambele părți la contract și/sau pe dispoziția creditorului cu privire la valoarea împrumutului recuperat sau pe restituirea garanțiilor pentru credit și/sau (în cazul unui contract de vânzare-cumpărare legat de contractul de credit) pe utilizarea sau pe cesiunea de către consumator a bunului finanțat, cu toate acestea, în perioada relevantă și la momentul survenirii împrejurărilor relevante, consumatorul nu a avut cunoștință – fără ca această neluare la cunoștință să-i fie imputabilă – de menținerea dreptului său de retragere, iar creditorul nu putea, la rândul său, să considere că consumatorul are cunoștință de acest drept?

                  8.

                  În ceea ce privește un contract de credit pentru consumatori, este exclusă invocarea de către creditor, în raport cu exercitarea dreptului de retragere al consumatorului în temeiul articolului 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48, a excepției întemeiate pe abuzul de drept,

                              a)

                              în cazul în care una dintre informațiile obligatorii prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48 nu figurează în mod corespunzător în contractul de credit și nici nu a fost transmisă ulterior în mod corespunzător și, prin urmare, termenul de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2008/48 nu a început să curgă?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns negativ la întrebarea de la litera a)]:
                              în cazul în care exercitarea abuzivă a dreptului este întemeiată în principal pe durata scursă de la încheierea contractului și/sau pe executarea integrală a contractului de către ambele părți la contract și/sau pe dispoziția creditorului cu privire la valoarea împrumutului recuperat sau pe restituirea garanțiilor pentru credit și/sau (în cazul unui contract de vânzare-cumpărare legat de contractul de credit) pe utilizarea sau pe cesiunea de către consumator a bunului finanțat, cu toate acestea, în perioada relevantă și la momentul survenirii împrejurărilor relevante, consumatorul nu a avut cunoștință – fără ca această neluare la cunoștință să-i fie imputabilă – de menținerea dreptului său de retragere, iar creditorul nu putea, la rândul său, să considere că consumatorul are cunoștință de acest drept?

         (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).


title: Cauza C-208/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 14 mai 2020 – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „Chez Elektro Balgaria” AD, „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia” EOOD

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 14 mai 2020 – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „Chez Elektro Balgaria” AD, „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia” EOOD
      (Cauza C-208/20)
      (2020/C 255/15)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamante:„Toplofikatsia Sofia” EAD, „Chez Elektro Balgaria” AD, „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia” EOOD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 20 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene coroborat cu articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale, principiul nediscriminării și principiul echivalenței măsurilor procedurale în cadrul procedurii judiciare naționale, precum și articolul 1 [alineatul (1)] litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 (1) privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care dreptul intern al instanței sesizate prevede că aceasta obține din oficiu informații privind adresa pârâtului în statul acestuia și se constată că acest pârât se găsește într-un alt stat membru al Uniunii Europene, instanța națională sesizată este obligată să obțină adresa pârâtului de la autoritățile competente din statul de reședință al acestuia?

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (2) din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială coroborat cu principiul potrivit căruia instanța națională trebuie să garanteze drepturi procedurale pentru o protecție efectivă a drepturilor care decurg din dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, la stabilirea reședinței obișnuite a unui debitor, instanța națională este obligată, ca o condiție impusă de dreptul național pentru punerea în aplicare a unei proceduri formale unilaterale fără obținerea de probe, astfel cum este procedura somației de plată, să interpreteze orice îndoială rezonabilă potrivit căreia debitorul își are reședința obișnuită într-un alt stat din Uniunea Europeană ca lipsă a unui temei juridic pentru emiterea unei somații de plată, respectiv ca temei pentru ca somația de plată să nu dobândească efect obligatoriu?

                  3)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială coroborat cu principiul potrivit căruia instanța națională trebuie să garanteze drepturi procedurale pentru o protecție efectivă a drepturilor care decurg din dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că obligă o instanță națională care, după emiterea unei somații de plată împotriva unui debitor determinat, a constatat că acest debitor nu are probabil reședința obișnuită în statul acestei instanțe și cu condiția ca, în temeiul dreptului intern, acest lucru să reprezinte un obstacol în ceea ce privește emiterea unei somații de plată împotriva unui asemenea debitor, să anuleze din oficiu somația de plată emisă, deși nu există nicio dispoziție legală expresă în acest sens?

                  4)

                  În cazul unui răspuns negativ la a treia întrebare, dispozițiile menționate în cadrul acesteia trebuie interpretate în sensul că obligă instanța națională să anuleze somația de plată emisă în cazul în care a efectuat o verificare și a stabilit cu certitudine că debitorul nu are reședința obișnuită în statul instanței sesizate?

         (1)  JO 2001, L 174, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 138.

         (2)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-227/20: Acțiune introdusă la 1 iunie 2020 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/13

      Acțiune introdusă la 1 iunie 2020 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-227/20)
      (2020/C 255/16)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Tricot, G. Gattinara, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Curții:

                  1)

                  constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat normele referitoare la sancțiunile aplicabile în cazul încălcării articolelor 4 și 7 din Regulamentul (UE) nr. 511/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind măsurile de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune (1), întrucât nu a adoptat toate măsurile necesare pentru a asigura că astfel de norme sunt aplicate și că sancțiunile prevăzute sunt efective, proporționale și disuasive, și întrucât nu a notificat Comisiei normele menționate privind sancțiunile înainte de 11 iunie 2015, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 din Regulamentul nr. 511/2014;

                  2)

                  obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia susține că măsurile privind stabilirea sancțiunilor aplicabile în caz de încălcare a articolelor 4 și 7 din Regulamentul nr. 511/2014 nu au fost încă adoptate de Republica Italiană, iar aceasta în pofida faptului că, pe de o parte, măsurile menționate trebuiau adoptate în ordinea juridică a statelor membre începând de la 11 iunie 2014 și că, pe de altă parte, ca urmare a acestora, statele membre trebuiau de asemenea să „ia toate măsurile necesare pentru a asigura aplicarea” lor, astfel cum menționează ultima parte a articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 511/2014.
      În plus, încălcarea articolului 11 din regulamentul respectiv ține și de faptul că Republica Italiană nu a notificat măsurile referitoare la sancțiuni. În această privință, potrivit articolului 11 ultimul paragraf din Regulamentul nr. 511/2014, Republica Italiană era obligată să notifice Comisiei normele „menționate la alineatul (1)” al acestei dispoziții și anume „normele privind sancțiunile care se aplică în cazul încălcării articolelor 4 și 7”, înainte de 11 iunie 2015.

         (1)  JO 2014, L 150, p. 59.


title: Cauza C-230/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 3 iunie 2020 – AAS „BTA Baltic Insurance Company”/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 3 iunie 2020 – AAS „BTA Baltic Insurance Company”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-230/20)
      (2020/C 255/17)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: AAS „BTA Baltic Insurance Company”

         Intimată: Valsts ieņēmumu dienests

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Garantul prevăzut la articolul 195 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 (2), poate fi calificat drept debitor în sensul articolului 221 alineatul (3) [din același regulament] și, prin urmare, acestuia i se aplică termenul prevăzut la articolul 221 alineatul (3) menționat?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, garantul poate fi considerat, în temeiul articolului 232 alineatul (1) litera (a) din regulamentul menționat, ca fiind persoana împotriva căreia este îndreptată executarea deciziei sau executarea silită a datoriei ori persoana vizată de executare și, prin urmare, acestuia i se aplică normele statului membru în materia executării, inclusiv cele referitoare la termene?

                  3)

                  În cazul în care, în conformitate cu normele de drept al Uniunii, garantul nu poate fi calificat nici debitor în sensul articolului 221 alineatul (3) din regulamentul menționat, nici persoană împotriva căreia este îndreptată executarea deciziei sau persoană vizată de executare, acestuia i se poate aplica cerința unui termen de prescripție rezonabil, care rezultă din principiul securității juridice?

         (1)  JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 2000, L 311, p. 17, Ediție specială, 02/vol. 13, p. 12).


title: Cauza T-717/18: Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – B.D./EUIPO – Philicon-97 (PHILIBON) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală PHILIBON – Marca națională figurativă anterioară PHILICON – Motiv relativ de refuz – Marcă de notorietate în sensul articolului 6 a din Convenția de la Paris – Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/15

      Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – B.D./EUIPO – Philicon-97 (PHILIBON)
      (Cauza T-717/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală PHILIBON - Marca națională figurativă anterioară PHILICON - Motiv relativ de refuz - Marcă de notorietate în sensul articolului 6 a din Convenția de la Paris - Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2020/C 255/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: B.D. – Boyer Developpement (Moissac, Franța) (reprezentant: E. Junca, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: L. Lapinskaite, A. Folliard-Monguiral, H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Philicon-97 AD (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentanţi: V. Pavlov și M. Lazarov, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 octombrie 2018 (cauza R 375/2018-4) privind o procedură de declarare a nulității între Philicon 97 și B. D. – Boyer Developpement

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă B. D. – Boyer Developpement la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza T-105/19: Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Reprezentarea unui motiv de damier) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a numității – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marcă figurativă care reprezintă un motiv de damier – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Fapte notorii – Caracter distinctiv dobândit prin utilizare – Apreciere globală a dovezilor privind caracterul distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Articolul 59 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/16

      Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Reprezentarea unui motiv de damier)
      (Cauza T-105/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a numității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă figurativă care reprezintă un motiv de damier - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Fapte notorii - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Apreciere globală a dovezilor privind caracterul distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Articolul 59 alineatele (1) și (2) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 255/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Louis Vuitton Malletier (Paris, Franța) (reprezentanţi: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta și P.-Y. Gautier, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: V. Ruzek și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Norbert Wisniewski (Varșovia, Polonia)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 noiembrie 2018 (cauza R 274/2017-2) privind o procedură de declarare a nulității între domnul Wisniewski și Louis Vuitton Malletier

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 noiembrie 2018 (cauza R 274/2017-2).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-577/19: Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Leinfelder) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală Leinfelder – Lipsa utilizării serioase a mărcii – Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Abuz de drept”]

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/17

      Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Leinfelder)
      (Cauza T-577/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală Leinfelder - Lipsa utilizării serioase a mărcii - Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Abuz de drept”)
      (2020/C 255/21)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentant: S. Lüft, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Thomas Schafft (München) (reprezentant: V. Sandulache, avocat)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 mai 2019 (cauzele conexate R 1930/2018-2 și R 1937/2018-2) privind o procedură de decădere între domnul Schafft și Leinfelder Uhren München

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza T-561/19: Ordonanța Tribunalului din 11 iunie 2020 – Lípidos Santiga/Comisia [„Acțiune în anulare – Energie – Directiva (UE) 2018/2001 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile – Limitarea utilizării biocombustibililor produși pe bază de culturi alimentare și furajere – Regulamentul delegat (UE) 2019/807 – Definiția materiilor prime care prezintă riscuri ridicate din perspectiva schimbării indirecte a destinației terenurilor (ILUC) – Ulei de palmier – Calitate procesuală activă – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”]

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/17

      Ordonanța Tribunalului din 11 iunie 2020 – Lípidos Santiga/Comisia
      (Cauza T-561/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Energie - Directiva (UE) 2018/2001 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile - Limitarea utilizării biocombustibililor produși pe bază de culturi alimentare și furajere - Regulamentul delegat (UE) 2019/807 - Definiția materiilor prime care prezintă riscuri ridicate din perspectiva schimbării indirecte a destinației terenurilor (ILUC) - Ulei de palmier - Calitate procesuală activă - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 255/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lípidos Santiga, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Spania) (reprezentant: P. Muñiz Fernández, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland şi Y. Marinova, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea parțială a Regulamentului delegat (UE) 2019/807 al Comisiei din 13 martie 2019 de completare a Directivei (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește stabilirea materiilor prime care prezintă riscuri ridicate din perspectiva schimbării indirecte a destinației terenurilor, în cazul cărora se observă o expansiune semnificativă a suprafeței de producție în detrimentul terenurilor care stochează cantități ridicate de carbon și certificarea biocombustibililor, a biolichidelor și a combustibililor din biomasă care prezintă riscuri reduse din perspectiva schimbării indirecte a destinației terenurilor (JO 2019, L 133, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Lípidos Santiga, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 328, 30.9.2019.


title: Cauza T-652/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 iunie 2020 – Elevolution – Engenharia/Comisia („Măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de lucrări – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/18

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 iunie 2020 – Elevolution – Engenharia/Comisia
      (Cauza T-652/19 R)
      („Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de lucrări - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2020/C 255/23)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Elevolution – Engenharia, S.A. (Amadora, Portugalia) (reprezentanți: M. Marques Mendes, R. Campos, A. Dias Henriques, M. Troncoso Ferrer şi C. García Fernández, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac şi I. Melo Sampaio, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării deciziei Comisiei din 12 iulie 2019 prin care reclamanta a fost exclusă, pentru o perioadă de trei ani, de la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice și de atribuire de subvenții cu finanțare din Fondul european de dezvoltare (FED) în cadrul Regulamentului (UE) nr. 2015/323 al Consiliului din 2 martie 2015 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (JO 2015, L 58, p. 17), și prin care s-a dispus publicarea informației referitoare la excluderea acesteia pe site-ul internet al Comisiei.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-77/20 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 iunie 2020 – Ascenza Agro/Comisia („Măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de servicii – Prestare de servicii fotografice – Cerere de suspendare a executării – Inadmisibilitate vădită parțială a acțiunii principale – Inadmisibilitate – Urgență – Fumus boni juris – Evaluare comparativă a intereselor”)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/18

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 iunie 2020 – Ascenza Agro/Comisia
      (Cauza T-77/20 R)
      („Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Prestare de servicii fotografice - Cerere de suspendare a executării - Inadmisibilitate vădită parțială a acțiunii principale - Inadmisibilitate - Urgență - Fumus boni juris - Evaluare comparativă a intereselor”)
      (2020/C 255/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ascenza Agro, SA (Setúbal, Portugalia) (reprezentanți: K. Van Maldegem, P. Sellar, avocați, și G. McElwee, Solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A Dawes, F. Castilla Contreras și I. Naglis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/17 al Comisiei din 10 ianuarie 2020 privind nereînnoirea aprobării substanței active clorpirifos-metil, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2020, L 7, p. 11)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-77/20 RII: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 iunie 2020 – Industrias Afrasa/Comisia [„Măsuri provizorii – Produse fitosanitare – Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/17 – Nereînnoirea aprobării substanței active clorpirifos-metil – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței – Prejudiciu grav și ireparabil – Lipsă”]

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/19

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 iunie 2020 – Industrias Afrasa/Comisia
      (Cauza T-77/20 RII)
      („Măsuri provizorii - Produse fitosanitare - Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/17 - Nereînnoirea aprobării substanței active clorpirifos-metil - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței - Prejudiciu grav și ireparabil - Lipsă”)
      (2020/C 255/25)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Industrias Afrasa, SA (Paterna, Spania) (reprezentanți: K. Van Maldegem, P. Sellar, avocați, și G. McElwee, Solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A Dawes, F. Castilla Contreras și I. Naglis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/17 al Comisiei din 10 ianuarie 2020 privind nereînnoirea aprobării substanței active clorpirifos-metil, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2020, L 7, p. 11)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-296/20: Acțiune introdusă la 12 mai 2020 – Foz/Consiliul

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/21

      Acțiune introdusă la 12 mai 2020 – Foz/Consiliul
      (Cauza T-296/20)
      (2020/C 255/27)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: Amer Foz (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: L. Cloquet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de Punere în Aplicare (PESC) 2020/212 a Consiliului din 17 februarie 2020 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (1), în măsura în care aceasta se aplică reclamantului;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/211 al Consiliului din 17 februarie 2020 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (2), în măsura în care acesta se aplică reclamantului;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamant.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă şase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor.

                              —

                              Reclamantul susține că Consiliul a comis o eroare vădită de apreciere a faptelor considerând că acesta sprijină regimul Assad și beneficiază de pe urma acestuia.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului general al proporționalității.

                              —

                              Reclamantul susține că consecințele economice ale sancțiunilor adoptate împotriva acestuia sunt dezastruoase și disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de actele atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea disproporționată a dreptului de proprietate și a dreptului de exercitare a unei profesii.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe abuzul de putere.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

                  6.

                  Al şaselea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil.

         (1)  JO 2020 L 43 I, p. 6.

         (2)  JO 2020 L 43 I, p. 1.


title: Cauza T-297/20: Acțiune introdusă la 22 mai 2020 – Fashioneast şi AM.VI/EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/22

      Acțiune introdusă la 22 mai 2020 – Fashioneast şi AM.VI/EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)
      (Cauza T-297/20)
      (2020/C 255/28)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamante: Fashioneast Sàrl (Luxemburg, Luxemburg), AM.VI. Srl (Napoli, Italia) (reprezentanţi: A. Camusso şi M. Baghetti, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Moschillo Srl (Avellino, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularii mărcii în litigiu: reclamantele în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „RICH JOHN RICHMOND” – marca Uniunii Europene nr. 3 815 149

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 martie 2020 în cauza R 1381/2019-2

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea exonerării reclamantelor de la plata tuturor taxelor și cheltuielilor procedurilor de recurs și de declarare a nulității;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-325/20: Acțiune introdusă la 25 mai 2020 – Unger Marketing International/EUIPO – Orben Wasseraufbereitung (Aparate de purificare a apei)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/23

      Acțiune introdusă la 25 mai 2020 – Unger Marketing International/EUIPO – Orben Wasseraufbereitung (Aparate de purificare a apei)
      (Cauza T-325/20)
      (2020/C 255/29)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Unger Marketing International LLC (Bridgeport, Connecticut, Statele Unite) (reprezentanţi: T. Huber şi K. von Seydlitz-Brandl, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Orben Wasseraufbereitung GmbH & Co. KG (Wiesbaden, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial al Uniunii Europene nr. 2 555 425-0002

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 februarie 2020 în cauza R 740/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de Unger;

                  —

                  obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la suportarea cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs devine intervenientă în prezenta cauză.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 65 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-332/20: Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – König Ludwig International/EUIPO (Royal Bavarian Beer)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/23

      Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – König Ludwig International/EUIPO (Royal Bavarian Beer)
      (Cauza T-332/20)
      (2020/C 255/30)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: König Ludwig International GmbH & Co. KG (Geltendorf, Germania) (reprezentanţi: O. Spuhler şi J. Stock, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „Royal Bavarian Beer” – cererea de înregistrare nr. 1 384 147

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 1 aprilie 2020 în cauza R 1714/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a dreptului de a fi ascultat;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-333/20: Acțiune introdusă la 1 iunie 2020 – Fidia farmaceutici/EUIPO – Giuliani (IALO TSP)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/24

      Acțiune introdusă la 1 iunie 2020 – Fidia farmaceutici/EUIPO – Giuliani (IALO TSP)
      (Cauza T-333/20)
      (2020/C 255/31)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italia) (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein și H. Kunz-Hallstein, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Giuliani SpA (Milano, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „IALO TSP” – cererea de înregistrare nr. 17 676 271

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 martie 2020 în cauza R 2107/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată; în subsidiar, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine, obligarea EUIPO și a intervenientei la plata în solidar a cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 165 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolelor 32 litera (f) și 39 alineatul (5) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea articolului 166 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolelor 32 litera (f) și 39 alineatul (5) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin nemotivarea deciziei atacate a camerei de recurs;

                  —

                  încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări.


title: Cauza T-337/20: Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Hochmann Marketing/EUIPO (bittorent)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/25

      Acțiune introdusă la 27 mai 2020 – Hochmann Marketing/EUIPO (bittorent)
      (Cauza T-337/20)
      (2020/C 255/32)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hochmann Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Germania) (reprezentant: J. Jennings, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „bittorent” – marca Uniunii Europene nr. 3 216 439

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 30 martie 2020 în cauza R 187/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  eroare de drept gravă întrucât transformarea într-o marcă austriacă nu este în mod vădit exclusă;

                  —

                  încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și presupunerea arbitrară că reclamanta nu ar fi arătat niciodată în mod suficient că trebuia admisă o utilizare în Austria;

                  —

                  încălcarea articolului 103 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  neregularitate de procedură gravă și eroare de drept întrucât camera de recurs a ignorat constatarea și voința Oficiului în sensul că transformarea într-o marcă germană a avut loc corespunzător cerințelor legale;

                  —

                  încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin ignorarea în mod repetat a dovezilor de utilizare prezentate în cadrul procedurii C-118/18 P;

                  —

                  neregularitate de procedură și încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât nu lipsește interesul economic al reclamantei în soluționarea cauzei;

                  —

                  neregularitate de procedură gravă și eroare de drept prin neluarea în considerare a argumentelor conținute de memoriul din 23 septembrie 2019 al intervenientei din cauza pretinsei cereri de marcă națională depuse cu rea-credință de reclamantă;

                  —

                  eroare de drept gravă prin excluderea transformării în temeiul articolului 139 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în temeiul Hotărârii pronunțate în cauza C-149/11;

                  —

                  neregularitate de procedură gravă și eroare de drept în măsura în care observațiile Oficiului nu au fost solicitate decât după anularea mărcii austriece, iar Oficiul nu s-a pronunțat până în prezent asupra argumentelor reclamantei din cadrul cererii de transformare;

                  —

                  eroare de drept cu privire la cheltuielile de judecată.


title: Cauza T-341/20: Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – EAB/EUIPO (RADIOSHUTTLE)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/26

      Acțiune introdusă la 29 mai 2020 – EAB/EUIPO (RADIOSHUTTLE)
      (Cauza T-341/20)
      (2020/C 255/33)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: suedeza

         Părțile

         Reclamantă: EAB AB (Smålandsstenar, Suedia) (reprezentanţi: J. Norderyd şi C. Sundén, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „RADIOSHUTTLE” – cererea de înregistrare nr. 179 709 13

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 martie 2020 în cauza R 1428/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-355/20: Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – Krasnyj Octyabr/EUIPO – Spółdzielnia „Pokój” (Pokój TRADYCJA JAKOŚĆ KRÓWKA SŁODKIE CHWILE Z DZIECIŃSTWA TRADYCYJNA RECEPTURA)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/26

      Acțiune introdusă la 5 iunie 2020 – Krasnyj Octyabr/EUIPO – Spółdzielnia „Pokój” (Pokój TRADYCJA JAKOŚĆ KRÓWKA SŁODKIE CHWILE Z DZIECIŃSTWA TRADYCYJNA RECEPTURA)
      (Cauza T-355/20)
      (2020/C 255/34)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: PAO Moscow Confectionery Factory „Krasnyj Octyabr” (Moscova, Rusia) (reprezentanţi: M. Geitz şi J. Stock, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Spółdzielnia „Pokój” (Bielsko-Biała, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „Pokój TRADYCJA JAKOŚĆ KRÓWKA SŁODKIE CHWILE Z DZIECIŃSTWA TRADYCYJNA RECEPTURA” – marca Uniunii Europene nr. 15 371 305

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 aprilie 2020 în cauza R 1974/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-356/20: Acțiune introdusă la 8 iunie 2020 – Jiruš/EUIPO – Nile Clothing (Racing Syndicate)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/27

      Acțiune introdusă la 8 iunie 2020 – Jiruš/EUIPO – Nile Clothing (Racing Syndicate)
      (Cauza T-356/20)
      (2020/C 255/35)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: Václav Jiruš (Vitín, Republica Cehă) (reprezentant: J. Zedníková, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nile Clothing AG (Sutz, Elveţia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamantul în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „Racing Syndicate” – marca Uniunii Europene nr. 11 801 065

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 31 martie 2020 în cauza R 1488/2019-5

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare;

                  —

                  obligarea celeilalte părți la procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în prezenta procedură.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 72 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-359/20: Acțiune introdusă la 8 iunie 2020 – Team Beverage/EUIPO – Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung (Team Beverage)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/28

      Acțiune introdusă la 8 iunie 2020 – Team Beverage/EUIPO – Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung (Team Beverage)
      (Cauza T-359/20)
      (2020/C 255/36)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Team Beverage AG (Bremen, Germania) (reprezentanţi: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich şi N. Achilles, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zurich Deutscher Herold Lebensversicherung AG (Bonn, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbală „Team Beverage” –înregistrarea nr. 17 665 704

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 aprilie 2020 în cauza R 2727/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolelor 18 și 47 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în coroborare cu articolul 10 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-361/20: Acțiune introdusă la 10 iunie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Europull (GREEN COAST)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/28

      Acțiune introdusă la 10 iunie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Europull (GREEN COAST)
      (Cauza T-361/20)
      (2020/C 255/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Europull Srl (Carpi, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului.

         Marca în litigiu: marca figurativă GREEN COAST – marca Uniunii Europene nr. 14 936 694.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 30 martie 2020 în cauza R 1555/2019-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care, prin respingerea căii de atac formulate de reclamantă, confirmă decizia diviziei de anulare prin care s-a admis cererea de declarare a nulității nr. 13 595 C și confirmă nulitatea mărcii Uniuni Europene nr. 14 936 694 GREEN COAST (figurativă) pentru clasa 25;

                  —

                  obligarea părții sau a părților care se opun prezentei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Decizia atacată încalcă normele în materia probei dreptului anterior (marca italiană cu cererea de înregistrare numărul MO1997C000283 și înregistrată cu nr. 0001247661), în esență prin punctul 22 din decizia menționată, în cuprinsul căruia se apreciază că această probă a fost adusă, precum și prin punctele 15-21, care cuprind principalele considerații care au condus la această concluzie;

                  —

                  încălcarea articolului 12 alineatul (2) litera (a) și a articolului 2 alineatul (2) litera (b) punctul (i), la care face trimitere dispoziția precedentă, precum și, mutatis mutandi, a articolului 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei;

                  —

                  încălcarea articolului 18 alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-362/20: Acțiune introdusă la 11 iunie 2020 – Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/29

      Acțiune introdusă la 11 iunie 2020 – Acciona/EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)
      (Cauza T-362/20)
      (2020/C 255/38)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Acciona, SA (Alcobendas, Spania) (reprezentant: J. C. Erdozain López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Agencia Negociadora PB, SL (Las Rozas, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca verbală REACCIONA – marca Uniunii Europene nr. 8 605 578

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 aprilie 2020 în cauza R 652/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea la plata cheltuielilor de judecată a EUIPO, precum și a intervenientei, în cazul în care se prezintă și contestă prezenta acțiune.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-363/20: Acțiune introdusă la 9 iunie 2020 – Krasnyj Octyabr/EUIPO – Spółdzielnia „Pokój” (KRÓWKA MLECZNA Milk FUDGE)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/30

      Acțiune introdusă la 9 iunie 2020 – Krasnyj Octyabr/EUIPO – Spółdzielnia „Pokój” (KRÓWKA MLECZNA Milk FUDGE)
      (Cauza T-363/20)
      (2020/C 255/39)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: PAO Moscow Confectionery Factory „Krasnyj Octyabr” (Moscova, Rusia) (reprezentanţi: M. Geitz şi J. Stock, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Spółdzielnia „Pokój” (Bielsko-Biała, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „KRÓWKA MLECZNA Milk FUDGE” – marca Uniunii Europene nr. 15 371 255

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 aprilie 2020 în cauza R 1532/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat.


title: Cauza T-365/20: Acțiune introdusă la 11 iunie 2020 – Birkenstock Sales/EUIPO (forma unui model de talpă de pantof)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/31

      Acțiune introdusă la 11 iunie 2020 – Birkenstock Sales/EUIPO (forma unui model de talpă de pantof)
      (Cauza T-365/20)
      (2020/C 255/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Birkenstock Sales GmbH (Linz am Rhein, Germania) (reprezentanţi: C. Menebröcker şi K. Middelhoff, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii de poziție a Uniunii Europene (forma unui model de talpă de pantof) – cererea de înregistrare nr. 14 576 284

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 martie 2020 în cauza R 1706/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-366/20: Acțiune introdusă la 12 iunie 2020 – 1031023 B.C./EUIPO – Bodegas San Valero (reprezentarea unui element circular care seamănă cu o tușă de pensulă)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/31

      Acțiune introdusă la 12 iunie 2020 – 1031023 B.C./EUIPO – Bodegas San Valero (reprezentarea unui element circular care seamănă cu o tușă de pensulă)
      (Cauza T-366/20)
      (2020/C 255/41)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: 1031023 B.C. Ltd (Richmond, British Columbia, Canada) (reprezentant: M. González Gordon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bodegas San Valero, S. Coop. (Cariñena, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative (reprezentarea unui element circular care seamănă cu o tușă de pensulă) – cererea de înregistrare nr. 17 890 405

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 martie 2020 în cauza R 2142/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  să declare admisibile cererea introductivă și documentele anexate, să considere formulată în termenul și cu îndeplinirea cerințelor de formă prevăzute acțiunea împotriva deciziei atacate și, după efectuarea formalităților procedurale corespunzătoare, să pronunțe o hotărâre de admitere a concluziilor reclamantei și să dispună înregistrarea mărcii Uniunii nr. 17 890 405.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului și al Consiliului.


title: Cauza T-368/20: Acțiune introdusă la 12 iunie 2020 – Smiley Miley/EUIPO – Cyrus Trademarks (MILEY CYRUS)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/32

      Acțiune introdusă la 12 iunie 2020 – Smiley Miley/EUIPO – Cyrus Trademarks (MILEY CYRUS)
      (Cauza T-368/20)
      (2020/C 255/42)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Smiley Miley, Inc. (Nashville, Tennessee, Statele Unite) (reprezentant: J. Devaureix, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cyrus Trademarks Ltd (Road Town, Insulele Virgine Britanice)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „MILEY CYRUS” – cererea de înregistrare nr. 12 807 111

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziţie

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 aprilie 2020 în cauza R 2520/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea acțiunii, cu toate documentele anexate și copiile corespunzătoare;

                  —

                  admiterea tuturor mijloacelor de probă anexate cereii introductive;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-369/20: Acțiune introdusă la 13 iunie 2020 – EFFAS/EUIPO – CFA Institute (CEFA Certified European Financial Analyst)

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/33

      Acțiune introdusă la 13 iunie 2020 – EFFAS/EUIPO – CFA Institute
      (CEFA Certified European Financial Analyst)
      (Cauza T-369/20)
      (2020/C 255/43)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: European Federation of Financial Analysts'Societies (EFFAS) (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: S. Merico și G. Macías Bonilla, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „CEFA Certified European Financial Analyst” – cererea de înregistrare nr. 14 902 341

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 31 martie 2020 în cauza R 1082/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-370/20: Acțiune introdusă la 11 iunie 2020 – KL/BEI

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/33

      Acțiune introdusă la 11 iunie 2020 – KL/BEI
      (Cauza T-370/20)
      (2020/C 255/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: KL (reprezentanţi: L. Levi şi A. Champetier, avocate)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiţii

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni drept admisibile și întemeiate;

            în consecință,

                  —

                  anularea deciziilor BEI din 8 februarie și 8 martie 2019, prin care reclamantul a fost declarat apt de muncă și în absență nemotivată din data de 18 februarie 2019;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei Președintelui BEI din 16 martie 2020 prin care au fost confirmate concluziile comisiei de conciliere și, în consecință, deciziile din 8 februarie și 8 martie 2019;

            prin urmare,

                  —

                  obligarea pârâtei la plata retroactivă a pensiei de invaliditate, în principiu, de la 1 februarie 2019;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata dobânzilor de întârziere pentru pensia de invaliditate datorată de la 1 februarie 2019, până la plata completă, dobânzile de întârziere fiind stabilite la rata dobânzii Băncii Centrale Europene majorată cu două puncte;

                  —

                  obligarea BEI la repararea prejudiciului moral la reclamantului;

                  —

                  obligarea BEI la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 46-1 și 48-1 din Regulamentul privind sistemul de pensii și a articolului 11 alineatele (2) și (3) din dispozițiile administrative, precum și pe o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obiligației de solicitudine.


title: Cauza T-374/20: Acțiune introdusă la 15 iunie 2020 – KM/Comisia

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/34

      Acțiune introdusă la 15 iunie 2020 – KM/Comisia
      (Cauza T-374/20)
      (2020/C 255/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: KM (reprezentant: M. Müller-Trawinski, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei din 7 octombrie 2019, constând în decizia autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) nr. R/627/19 din 20 martie 2020, prin care pârâta a refuzat să îi acorde reclamantei o pensie de urmaș și obligarea pârâtei să decidă din nou ținând seama de avizul juridic al Tribunalului și să îi acorde o pensie de urmaș;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că este discriminatoriu să se impună cuplurilor heterosexuale să fie căsătorite, considerând totodată, pentru toate celelalte cupluri, că, pentru a putea benefica de un drept la o pensie de urmaș, orice formă de parteneriat înregistrat este suficientă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 18 din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene coroborat cu articolul 20 din aceeași anexă este discriminatoriu și, prin urmare, nul, dat fiind că, în cazul funcționarilor în activitate, un an de căsătorie este suficient pentru a dovedi o relație stabilă care dă dreptul la o pensie de urmaș pentru soțul supraviețuitor, în cazul decesului funcționarului, în timp ce, în cazul soților de funcționari a căror căsătorie a avut loc după pensionarea funcționarului, sunt necesari cinci ani de căsătorie pentru a putea beneficia de o pensie de urmaș.


title: Cauza T-378/20: Acțiune introdusă la 19 iunie 2020 – Ryanair/Comisia

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/35

      Acțiune introdusă la 19 iunie 2020 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-378/20)
      (2020/C 255/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanţi: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating şi I. Metaxas-Maranghidis, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) a Comisiei Europene din 15 aprilie 2020 privind ajutorul de stat SA.56795 (1) și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a încălcat cerința legală potrivit căreia ajutoarele autorizate în temeiul articolului 107 alineatul (2) litera (b) TFUE sunt destinate reparării pagubelor cauzate de evenimente extraordinare, și nu numai reparării pagubelor suferite de o singură victimă a unor astfel de evenimente.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a comis o eroare vădită de apreciere în examinarea sa a proporționalității ajutorului cu pagubele cauzate de criza COVID-19.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a încălcat prevederi specifice ale TFUE și principiile generale ale dreptului Uniunii privind interzicerea discriminării, libera prestare a serviciilor și libertatea de stabilire, care au susținut liberalizarea transportului aerian în UE de la sfârșitul anilor 1980. Liberalizarea pieței transportului aerian în UE a permis creșterea companiilor aeriene cu tarife reduse cu adevărat paneuropene. Comisia Europeană nu a ținut cont de pagubele cauzate de criza COVID-19 unor astfel de companii aeriene paneuropene și de rolul lor în conectivitatea aeriană a Danemarcei, autorizând Danemarca să acorde ajutoare doar pentru SAS. Articolul 107 alineatul (2) litera (b) TFUE prevede o excepție de la interzicerea ajutoarelor de stat instituită de articolul 107 alineatul (1) TFUE, însă nu prevede o excepție și de la celelalte norme și principii ale TFUE.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se invocă faptul că Comisia Europeană a omis să inițieze o procedură oficială de investigare, în pofida unor dificultăți serioase, și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se invocă faptul că decizia a încălcat obligația de motivare care îi incumbă Comisiei.

         (1)  Decizia (UE) a Comisiei Europene din 15 aprilie 2020 privind ajutorul de stat SA.56795 – Danemarca – Compensarea pagubelor cauzate Scandinavian Airlines de pandemia de COVID-19 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).


title: Cauza T-379/20: Acțiune introdusă la 19 iunie 2020 – Ryanair/Comisia

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/36

      Acțiune introdusă la 19 iunie 2020 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-379/20)
      (2020/C 255/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanţi: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating şi I. Metaxas-Maranghidis, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) a Comisiei Europene din 24 aprilie 2020 privind ajutorul de stat SA.57061 (1) și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

            Reclamanta a solicitat de asemenea ca acțiunea sa să fie judecată potrivit procedurii accelerate prevăzute la articolul 23a din Statutul Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive, care sunt similare celor invocate în cauza T-378/20, Ryanair/Commission.

         (1)  Decizia (UE) a Comisiei Europene din 24 aprilie 2020 privind ajutorul de stat SA.57061 – Suedia – Compensarea pagubelor cauzate Scandinavian Airlines de pandemia de COVID-19 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).


title: Cauza C-580/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Darmstadt (Germania) la 30 iulie 2019 – RJ/Stadt Offenbach am Main

text:
               4.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Darmstadt (Germania) la 30 iulie 2019 – RJ/Stadt Offenbach am Main
      (Cauza C-580/19)
      (2019/C 372/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: RJ

         Pârât: Stadt Offenbach am Main

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 din Directiva 2003/88/CE (1) trebuie interpretat în sensul că perioadele de gardă în care un lucrător este obligat de angajator să ajungă la marginea orașului unde se află locul său de muncă într-un interval de douăzeci de minute, în echipamentul de intervenție și cu autovehiculul de intervenție, trebuie considerate timp de lucru în condițiile în care, deși angajatorul nu i-a pretins lucrătorului unde să locuiască, lucrătorul este totuși restricționat în mod semnificativ în ceea ce privește alegerea locului și posibilitățile de a se consacra intereselor sale personale și sociale?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                              Într-o situație de fapt cum este cea din prima întrebare preliminară, articolul 2 din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretat în sensul că la definirea noțiunii de timp de lucru trebuie să se țină cont totodată dacă și în ce măsură, în timpul unui serviciu de gardă care urmează să fie efectuat într-un loc care nu este specificat de angajator, este de regulă de așteptat să se solicite îndeplinirea unei sarcini de serviciu?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-217/17: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2019 – FVE Holýšov I și alții/Comisia („Ajutoare de stat – Piața energiei electrice produse din surse regenerabile – Măsuri prin care se stabilește un preț minim de răscumpărare a energiei electrice produse din surse regenerabile sau prin care se acordă o primă producătorilor de asemenea energie electrică – Modificare a măsurilor inițiale – Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă la sfârșitul fazei preliminare de examinare – Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – Beneficiari ai ajutorului și acționari ai beneficiarilor – Încredere legitimă – Resurse de stat – Competența Comisiei de a examina compatibilitatea măsurilor cu alte dispoziții de drept al Uniunii decât cele proprii ajutoarelor de stat”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/42

      Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2019 – FVE Holýšov I și alții/Comisia
      (Cauza T-217/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Piața energiei electrice produse din surse regenerabile - Măsuri prin care se stabilește un preț minim de răscumpărare a energiei electrice produse din surse regenerabile sau prin care se acordă o primă producătorilor de asemenea energie electrică - Modificare a măsurilor inițiale - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă la sfârșitul fazei preliminare de examinare - Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE - Beneficiari ai ajutorului și acționari ai beneficiarilor - Încredere legitimă - Resurse de stat - Competența Comisiei de a examina compatibilitatea măsurilor cu alte dispoziții de drept al Uniunii decât cele proprii ajutoarelor de stat”)
      (2019/C 413/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: FVE Holýšov I s. r. o. (Praga, Republica Cehă) și alți 27 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, W. Schumacher, A. Compes și T. Herbold, avocats)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, P. Němečková și T. Maxian Rusche, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller, O. Serdula și L. Dvořáková, agenți), Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial A. Gavela Llopis, ulterior A. Rubio González și S. Centeno Huerta, agenți), Republica Cipru (reprezentanți: E. Symeonidou și E. Zachariadou, agenți), Republica Slovacă (reprezentanți: B. Ricziová și M. Kianička, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea în parte a Deciziei C(2016) 7827 final a Comisiei din 28 noiembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.40171 (2015/NN) privind promovarea producției de energie electrică din surse regenerabile, un rezumat al acesteia fiind publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (JO 2017, C 69, p. 2).

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     FVE Holýšov I s. r. o. și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                     Republica Cehă, Regatul Spaniei, Republica Cipru și Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza T-391/17: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – România/Comisia („Drept instituțional – Inițiativă cetățenească europeană – Protecția minorităților naționale și lingvistice – Consolidarea diversității culturale și lingvistice – Înregistrare parțială – Principiul atribuirii – Absența unei necompetențe legislative vădite a Comisiei – Obligația de motivare – Articolul 5 alineatul (2) TUE – Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 – Articolul 296 TFUE”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/43

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – România/Comisia
      (Cauza T-391/17) (1)

      („Drept instituțional - Inițiativă cetățenească europeană - Protecția minorităților naționale și lingvistice - Consolidarea diversității culturale și lingvistice - Înregistrare parțială - Principiul atribuirii - Absența unei necompetențe legislative vădite a Comisiei - Obligația de motivare - Articolul 5 alineatul (2) TUE - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 - Articolul 296 TFUE”)
      (2019/C 413/50)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Reclamantă: România (reprezentanți: inițial R. Radu, C.-M. Florescu, E. Gane și L. Lițu, ulterior C.-M. Florescu, E. Gane, L. Lițu și C.-R. Canțăr, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Krämer, L. Radu Bouyon și H. Stancu, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér, G. Koós și G. Tornyai, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2017/652 a Comisiei din 29 martie 2017 privind propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe” (JO 2017, L 92, p. 100)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     România suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii privind măsurile provizorii.

                  3)

                     Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 269, 14.8.2017.