title: Cauza T-281/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — ecoblue/OAPI — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (Ecoblue) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale Ecoblue — Marca comunitară verbală anterioară BLUE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — ecoblue/OAPI — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (Ecoblue)
   (Cauza T-281/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale Ecoblue - Marca comunitară verbală anterioară BLUE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 6/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: ecoblue AG (München-Bogenhausen, Germania) (reprezentanți: C. Osterrieth și T. Schmitz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Madrid, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 25 aprilie 2007 (cauza R 844/2006-1) referitoare la o procedură de opoziție între Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA și ecoblue AG
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă ecoblue AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-264/14: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Hansen/OAPI (WIN365) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WIN365 — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/29

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Hansen/OAPI (WIN365)
   (Cauza T-264/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WIN365 - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 414/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Robert Hansen (Munich, Germania) (reprezentant: M. Pütz Poulalion, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 februarie 2014 (cauza R 908/2013-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal WIN365 ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Robert Hansen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-271/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Netto Supermarkt GmH & Co. OHG/Finanzamt Malchin (A șasea directivă TVA — Articolul 15 punctul 2 — Scutire pentru livrările de bunuri la export în afara Comunității — Neîndeplinirea condițiilor de scutire — Falsificarea probei exportului de către client — Furnizor care dă dovadă de diligența unui comerciant avizat)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Netto Supermarkt GmH & Co. OHG/Finanzamt Malchin
   (Cauza C-271/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 15 punctul 2 - Scutire pentru livrările de bunuri la export în afara Comunității - Neîndeplinirea condițiilor de scutire - Falsificarea probei exportului de către client - Furnizor care dă dovadă de diligența unui comerciant avizat)
   (2008/C 92/06)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Netto Supermarkt GmH & Co. OHG

      Intimat: Finanzamt Malchin
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea dreptului comunitar în materia TVA, în special a articolului 15 punctul 2 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Rambursarea TVA-ului corespunzător unei livrări de bunuri la export obținută în temeiul unor documente falsificate — Scutire din motive de echitate
   Dispozitivul
   Articolul 15 punctul 2 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, trebuie interpretat în sensul că nu se opune scutirii, de către un stat membru, de taxa pe valoarea adăugată corespunzătoare unei livrări de bunuri la export în afara Comunității Europene atunci când nu sunt îndeplinite condițiile unei astfel de scutiri, dar persoana impozabilă nu își putea da seama de acest fapt, chiar dând dovadă de diligența unui comerciant avizat, din cauza falsificării probei exportului prezentate de client.

      (1)  JO C 224, 16.9.2007.


title: Cauza F-114/11: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2011 — ZZ/Parlament

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/27

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2011 — ZZ/Parlament
   (Cauza F-114/11)
   2012/C 6/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului European de considerare a anumitor ajutoare financiare acordate de un stat membru în favoarea studenților din învățământul superior drept alocații de aceeași natură ca alocațiile familiale și de deducere a acelor ajutoare financiare din alocația școlară acordată reclamantului, precum și anularea deciziei de restituire a unor plăți nedatorate.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea celor două decizii care reies din fișa de salariu a reclamantului pe luna martie 2011 și care îi cauzează un prejudiciu, respectiv, pe de o parte, decizia de deducere a cuantumului ajutoarelor financiare plătite de Centre de Documentation et d'Information sur l'Enseignement Supérieur din Luxemburg din alocația școlară încasată de reclamant și, pe de altă parte, anularea deciziei de restituire a unor plăți nedatorate în privința cuantumului alocațiilor școlare încasate începând cu luna octombrie 2010 până în luna februarie 2011;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata diferențelor de salariu și a dobânzilor la acestea calculate de la data scadenței diferențelor datorate la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare aplicabile în perioada relevantă, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-144/10: Acțiune introdusă la 29 martie 2010 — Space Beach Club/OAPI — Flores Gómez (SpS space of sound)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/49

         Acțiune introdusă la 29 martie 2010 — Space Beach Club/OAPI — Flores Gómez (SpS space of sound)
   (Cauza T-144/10)
   2010/C 134/79
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Space Beach Club, S.A. [San Jorge (Ibiza), Spania] (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miguel Ángel Flores Gómez (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI și respingerea înregistrării mărcii comunitare nr. 5683693;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Miguel Ángel Flores Gómez.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă ce cuprinde elementul verbal „SPS space of sound” (cererea de înregistrare nr. 5 683 693) pentru produse și servicii din clasele 9, 25 și 41.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative spaniole ce cuprind elementul verbal „SPACE” (nr. 2 021 783, nr. 2 610 677, nr. 2 644 838, nr. 2 644 839, nr. 2 654 511, nr. 2 694 428, nr. 2 583 870, nr. 3 175 742 și nr. 4 529 814) pentru produse și servicii din clasele 9, 25 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: interpretarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauzele conexate C-621/10 și C-129/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — „Balkan and Sea Properties” ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite [TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 73 și articolul 80 alineatul (1) — Vânzarea de bunuri imobile între societăți legate între ele — Valoarea operațiunii — Legislație națională care prevede pentru operațiuni realizate de persoane legate între ele că baza impozabilă în scopuri de TVA este valoarea de piață a operațiunii]

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 aprilie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — „Balkan and Sea Properties” ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauzele conexate C-621/10 și C-129/11) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 73 și articolul 80 alineatul (1) - Vânzarea de bunuri imobile între societăți legate între ele - Valoarea operațiunii - Legislație națională care prevede pentru operațiuni realizate de persoane legate între ele că baza impozabilă în scopuri de TVA este valoarea de piață a operațiunii)
   2012/C 174/15
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante:„Balkan and Sea Properties” ADSITS (C-621/10), Provadinvest OOD (C-129/11)

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Administrativen sad Varna — Bulgaria — Interpretarea articolului 80 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347 p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7) — Societăți aflate în legătură care au încheiat un contract de vânzare cumpărare de bunuri imobiliare — Legislație națională care prevede că, pentru părțile aflate în legătură, baza de impozitare în scopuri de TVA o constituie valoarea de piață a tranzacției — metodele de stabilire a valorilor de piață — Excludere a dreptului de deducere a TVA-ului atunci când impozitul nu a fost calculat conform legii

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 80 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că condițiile de aplicare pe care le prevede sunt exhaustive și că, prin urmare, o legislație națională nu poate să prevadă, în temeiul acestei dispoziții, că baza de impozitare este valoarea de piață a operațiunii și în alte cazuri decât cele enumerate în dispoziția menționată, în special atunci când persoana impozabilă are dreptul complet de deducere a taxei pe valoarea adăugată, ceea ce revine instanței naționale să verifice.

               2.

               În împrejurări precum cele din acțiunile principale, articolul 80 alineatul (1) din Directiva 2006/112 conferă societăților în cauză dreptul de a-l invoca în mod direct pentru a se opune aplicării unor dispoziții naționale incompatibile cu această dispoziție. În cazul în care nu este posibilă interpretarea legislației naționale în conformitate cu acest articol 80 alineatul (1), instanța de trimitere ar trebui să înlăture aplicarea oricărei dispoziții din legislația respectivă care este contrară acestuia.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.

      JO C 145, 14.5.2011


title: Cauza T-225/13: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — T&L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia

text:
               22.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/13

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — T&L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia
   (Cauza T-225/13)
   2013/C 178/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: T&L Sugars Ltd (Londra, Regatul Unit) și Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalia) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, și D. Slater, solicitor)

      Pârâte: Comisia Europeană și Uniunea Europeană, reprezentată în prezenta cauză de Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea (i) Regulamentelor (UE) nr. 131/2013 (1) și nr. 281/2013 (2) de stabilire a unor măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2012/2013 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă; (ii) a Regulamentelor (UE) nr. 194/2013 (3) și nr. 332/2013 (4) de stabilire a coeficientului de atribuire pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii cu taxă pe excedent redusă în anul de comercializare 2012/2013; (iii) a Regulamentului (UE) nr. 36/2013 (5) de deschidere, pentru anul de comercializare 2012/2013, a unei invitații permanente de participare la licitație pentru importurile de zahăr încadrat la codurile NC 1701 14 10 și 1701 99 10 cu taxă vamală redusă; și (iv) a Regulamentului (UE) nr. 67/2013 (6) privind taxa vamală minimă care trebuie stabilită pentru prima invitație parțială de participare la licitație, precum și a Regulamentului (UE) nr. 178/2013 (7) privind taxa vamală minimă care trebuie stabilită pentru cea de a doua invitație parțială de participare la licitație;

               —

               cu titlu subsidiar, declararea admisibilității și a temeiniciei excepției de nelegalitate, întemeiată pe articolul 277 TFUE, invocate împotriva Regulamentelor (UE) nr. 131/2013 și nr. 281/2013 și a Regulamentului (UE) nr. 36/2013;

               —

               declararea nelegalității, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolului 186 litera (a) și a articolului 187 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 (8) în măsura în care acestea nu transpun corect dispozițiile relevante din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 (9);

               —

               obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la repararea oricărui prejudiciu suferit de reclamante ca urmare a încălcării de către Comisie a obligațiilor sale legale și stabilirea cuantumului reparației pentru prejudiciul suferit de reclamante în perioada cuprinsă între 25 iunie 2012 și 31 martie 2013 la suma de 184 725 960 EUR, la care se adaugă orice pierderi curente suferite de reclamante ulterior acestei perioade sau orice altă sumă care reflectă prejudiciul suferit sau care urmează să fie suferit de reclamante, astfel cum va fi dovedit ulterior de acestea în cursul prezentei proceduri, în special pentru a lua în considerare în mod corespunzător orice prejudiciu viitor, toate sumele menționate mai sus urmând a fi majorate cu dobânzi de la data pronunțării hotărârii Tribunalului până la momentul plății efective;

               —

               dispunerea plății unei dobânzi aferente sumei, la rata stabilită la momentul respectiv de către Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, la care se adaugă două puncte procentuale, sau la orice altă rată corespunzătoare pe care o va stabili Tribunalul, datorată de la data pronunțării hotărârii Tribunalului până la momentul plății efective;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor costurilor și cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării, întrucât, pe de o parte, Regulamentele (UE) nr. 131/2013 și nr. 281/2013 prevăd o taxă pe excedent fixă, general aplicabilă, de 224 EUR și de 172 EUR/tonă — cu alte cuvinte mai puțin de jumătate din valoarea obișnuită de 500 EUR/tonă — aplicabilă unei cantități specifice (un total de 300 000 de tone) de zahăr, împărțită în mod egal doar între producătorii de zahăr din sfeclă solicitanți. Pe de altă parte, Regulamentul (UE) nr. 36/2013 prevede o taxă vamală necunoscută, imprevizibilă, aplicabilă doar adjudecatarilor (care pot fi rafinării de trestie, producători de zahăr din sfeclă sau orice altă terță parte) și într-un cuantum total neprecizat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1234/2007/inexistența unui temei juridic corespunzător, întrucât, în ceea ce privește Regulamentele (UE) nr. 131/2013 și nr. 281/2013, Comisia nu are niciun fel de competență de a majora cotele, ci dimpotrivă, trebuie să impună taxe ridicate și disuasive pentru introducerea pe piața UE a zahărului peste cotă. În ceea ce privește licitațiile fiscale, în mod clar Comisia nu are împuternicirea sau competența de a adopta acest tip de măsură, care nu a fost niciodată avută în vedere în legislația de bază.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât Comisia a creat un sistem în care taxele vamale nu sunt previzibile și stabilite prin aplicarea unor criterii consecvente și obiective, ci mai degrabă sunt determinate de voința subiectivă de a efectua plata (a unor operatori supuși în plus unor presiuni și stimulente foarte diferite în această privință) fără vreo legătură reală cu produsele efectiv importate.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât Comisia ar fi putut adopta cu ușurință măsuri mai puțin restrictive pentru a face față deficitului de aprovizionare, măsuri care nu ar fi fost exclusiv în detrimentul rafinăriilor importatoare.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, întrucât Comisia a determinat așteptări legitime din partea reclamantelor cu privire la utilizarea instrumentelor disponibile potrivit Regulamentului nr. 1234/2007 pentru a restabili disponibilitatea aprovizionării cu zahăr brut din trestie destinat rafinării. De asemenea, Comisia a determinat așteptări legitime din partea reclamantelor cu privire la menținerea echilibrului între rafinăriile importatoare și producătorii naționali de zahăr.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor diligenței și bunei administrări, întrucât în administrarea pieței zahărului, Comisia a săvârșit în mod repetat erori și contradicții fundamentale care demonstrează în cel mai bun caz o lipsă de înțelegere a mecanismelor de bază ale pieței. De exemplu, bilanțul său — care constituie unul dintre principalele instrumente privind conținutul și calendarul intervenției pe piață — prezenta erori grosolane și era întemeiat pe o metodologie viciată. În plus, acțiunile întreprinse de Comisie erau în mod vădit neadecvate în contextul deficitului de aprovizionare.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 TFUE, întrucât Comisia nu a îndeplinit două dintre obiectivele stabilite la această prevedere a tratatului.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe o încălcare a Regulamentului (UE) nr. 1006/2011 (10), întrucât taxele aplicate zahărului alb sunt în realitate doar cu o fracțiune mai mari decât cele aplicate zahărului brut, diferența fiind de doar 20 EUR/tonă. Aceasta contrastează în mod drastic cu diferența de 80 de euro dintre taxa standard de import pentru zahăr rafinat (419 euro) și cea pentru zahăr brut destinat rafinării (339 de euro), care sunt stabilite în Regulamentul (UE) nr. 1006/2001.
               În plus, în susținerea acțiunii în despăgubire, reclamantele pretind că Comisia a depășit în mod grav și vădit marja de apreciere conferită prin Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, ca urmare a pasivității sale și a acțiunilor sale neadecvate. Mai mult, neadoptarea de către Comisie a unor măsuri adecvate constituie o încălcare vădită a unei norme juridice „având ca obiect acordarea de drepturi particularilor”. Comisia a încălcat în special principiile generale ale UE ale securității juridice, nediscriminării, proporționalității, încrederii legitime și obligația de diligență și bună administrare.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 131/2013 al Comisiei din 15 februarie 2013 de stabilire a unor măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2012/2013 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă (JO L 45, p. 1).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 281/2013 al Comisiei din 22 martie 2013 de stabilire a unor măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2012/2013 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă (JO L 84, p. 19).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 194/2013 al Comisiei din 6 martie 2013 de stabilire a coeficientului de atribuire pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii cu taxă pe excedent redusă în anul de comercializare 2012/2013 (JO L 64, p. 3).

      (4)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 332/2013 al Comisiei din 10 aprilie 2013 de stabilire a coeficientului de atribuire pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii cu taxă pe excedent redusă în anul de comercializare 2012/2013 (JO L 102, p. 18).

      (5)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 36/2013 al Comisiei din 18 ianuarie 2013 de deschidere, pentru anul de comercializare 2012/2013, a unei invitații permanente de participare la licitație pentru importurile de zahăr încadrat la codurile NC 1701 14 10 și 1701 99 10 cu taxă vamală redusă (JO L 16, p. 7).

      (6)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 67/2013 al Comisiei din 24 ianuarie 2013 privind taxa vamală minimă pentru zahăr care trebuie stabilită pentru prima invitație parțială de participare la licitație prevăzută în cadrul procedurii de licitație deschise prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 36/2013 (JO L 22, p. 9).

      (7)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 178/2013 al Comisiei din 28 februarie 2013 privind taxa vamală minimă pentru zahăr care trebuie stabilită pentru cea de a doua invitație parțială de participare la licitație prevăzută în cadrul procedurii de licitație deschise prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 36/2013 (JO L 58, p. 3).

      (8)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (JO L 299, p. 1).

      (9)  Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (JO L 58, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 77).

      (10)  Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 282, p. 1).


title: Cauza C-567/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de sadf – Cour d'appel de Paris – Franța) – Genentech Inc./Hoechst GmbH, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH (Trimitere preliminară — Concurență — Articolul 101 TFUE — Acord de licenţă neexclusivă — Brevet — Lipsa contrafacerii — Obligaţie de plată a unei redevenţe)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de sadf – Cour d'appel de Paris – Franța) – Genentech Inc./Hoechst GmbH, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
   (Cauza C-567/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 TFUE - Acord de licenţă neexclusivă - Brevet - Lipsa contrafacerii - Obligaţie de plată a unei redevenţe))
   (2016/C 335/09)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Paris

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Genentech Inc.

      Pârâtă: Hoechst GmbH, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Dispozitivul

   Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca, în temeiul unui acord de licenţă precum cel în discuție în litigiul principal, licenţiatul să fie obligat la plata unei redevenţe pentru utilizarea unei tehnologii brevetate pe întreaga perioadă în care acest acord a produs efecte, în caz de anulare sau de inexistenţă a contrafacerii brevetului sub licenţă, din moment ce licenţiatul a putut să rezilieze în mod liber acordul respectiv prin intermediul unui preaviz rezonabil.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-259/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iunie 2015 – Close și Cegelec/Parlamentul („Măsuri provizorii — Contracte de achiziţii publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — Construirea unei centrale electrice — Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenţei”)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/53

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iunie 2015 – Close și Cegelec/Parlamentul
   (Cauza T-259/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziţii publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - Construirea unei centrale electrice - Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenţei”))
   (2015/C 302/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: SA Close (Harzé-Aywaille, Belgia) și Cegelec (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-M. Rikkers și J.-L. Teheux, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Rantala, M. Mraz și F. Poilvache, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei din 19 martie 2015 prin care Parlamentul a respins oferta pe care reclamantele o depuseseră în urma cererii de ofertă INLO-D-UPIL-T-14-A04 referitoare la contractul de achiziţii publice de lucrări privind lotul nr. 73 (centrală electrică) al „Proiectului de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg” și a deciziei din aceeași dată prin care contractul în cauză a fost atribuit unui alt ofertant.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-442/15 P: Recurs introdus la 12 august 2015 de Pensa Pharma, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 iunie 2015 în cauza T-544/12, Pensa Pharma, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/15

         Recurs introdus la 12 august 2015 de Pensa Pharma, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 iunie 2015 în cauza T-544/12, Pensa Pharma, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S
   (Cauza C-442/15 P)
   (2015/C 414/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Pensa Pharma, SA (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 3 iunie 2015 pronunțată în cauzele conexate T-544/12 și T-546/12;

               —

               admiterea acțiunii în anulare introduse de Pensa Pharma SA împotriva deciziei Camerei de recurs în cauza R-1883/2011-5, precum și în cauza R-1884/2011-5;

               —

               obligarea Oficiului și a celorlalte părți la suportarea cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o gravă eroare de drept prin faptul că a respins teza recurentei potrivit căreia argumentele prezentate în audierea în fața Tribunalului ar trebui să fie admisibile, întrucât nu erau noi, ci doar dezvoltau argumentele de drept prezentate anterior în fața Camerei de recurs, precum și în fața Tribunalului.

               2.

               În plus, Tribunalul nu a luat în considerare faptul că Camera de recurs nu a prezentat motivele pentru care a confirmat decizia Diviziei de anulare de a admite cererea în anulare prezentată de pârâte în cadrul procedurilor conexate, care constau inițial în patru cereri separate, și de a obliga recurenta la plata cheltuielilor de judecată aferente tuturor celor patru proceduri inițiate în fața Oficiului, în pofida faptului că ambele decizii conexate s-au întemeiat doar pe drepturile invocate și/sau deținute de una dintre cele două recurente.

               3.

               Mai mult, decizia atacată a Tribunalului se întemeiază, de asemenea, pe o denaturare a faptelor și a elementelor de probă, precum și pe o interpretare eronată și pe un abuz de putere al Tribunalului, în măsura în care acesta nu a aplicat în mod corespunzător elementele de fapt disponibile si legislația în cadrul celui de al doilea motiv, și anume încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 207/2009 (1) privind marca comunitară. În cazul în care Tribunalul ar fi respectat principiile fundamentale de drept, inclusiv dreptul la un proces echitabil și dreptul la motivarea unei decizii, ar fi trebuit să admită acțiunea formulată în fața sa. Cu atât mai mult cu cât Tribunalul a confirmat deciziile Camerei de recurs în deplină cunoștință a faptului că temeiul deciziilor, și anume existența unei mărci naționale înregistrate în Benelux și în Franța, în momentul adoptării deciziei atacate la Tribunal, nu a fost nici dovedit de către pârâtă, nici prezentat. Tribunalul a încălcat, așadar, articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul privind marca comunitară, precum și articolul 53 alineatul (1) din Regulamentul privind marca comunitară, prin aceea că a aplicat criterii juridice greșite în stabilirea faptului dacă înregistrările mărcilor recurentei trebuiau să fie anulate în temeiul înregistrărilor anterioare ale mărcilor în Benelux și în Franța.

               4.

               Erorile săvârșite sunt atât de ordin procedural, cât și material. Prin urmare, recurenta va arăta mai întâi faptul că Tribunalul nu a admis argumentele prezentate în cursul audierii, iar în al doilea rând, va prezenta motivele pentru care Tribunalul ar fi trebuit să concluzioneze că al doilea motiv invocat în fața sa era fondat, având în vedere încălcarea principiilor recunoscute privind garanțiile procedurale, precum și în lumina elementelor de fapt.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-55/12: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Chen/OAPI — AM Denmark (Dispozitiv de curățat) ( „Desen sau model comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model comunitar înregistrat care reprezintă un dispozitiv de curățat — Marca comunitară tridimensională care reprezintă un dispozitiv de curățat echipat cu un vaporizator și cu un burete — Declararea nulității” )

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/16

         Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Chen/OAPI — AM Denmark (Dispozitiv de curățat)
   (Cauza T-55/12) (1)

   (Desen sau model comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model comunitar înregistrat care reprezintă un dispozitiv de curățat - Marca comunitară tridimensională care reprezintă un dispozitiv de curățat echipat cu un vaporizator și cu un burete - Declararea nulității)
   2013/C 164/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Su-Shan Chen (Sanchong, Taiwan) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: AM Denmark A/S (Kokkedal, Danemarca) (reprezentant: C. Type Jardorf, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împoriva deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 26 octombrie 2011 (cauza R 2179/2010-3) privind o procedură de declarare a nulității între AM Denmark A/S și Su-Shan Chen

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Su-Shan Chen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 133, 5.5.2012.


title: Cauza C-475/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 30 august 2013 — Walter Jubin/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 30 august 2013 — Walter Jubin/easyJet Airline Co. Ltd
   (Cauza C-475/13)
   2013/C 359/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Walter Jubin

      Pârâtă: easyJet Airline Co. Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               Compensația prevăzută de o legislație națională, care vizează rambursarea costurilor suplimentare de călătorie suportate în caz de anulare a unui zbor rezervat, poate fi scăzută din compensația prevăzută la articolul 7 din Regulamentul [nr. 261/2004] (1) în cazul în care operatorul de transport aerian și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolului 8 alineatul (1) și articolului 9 alineatul (1) din același regulament?

               2.

               În măsura în care deducerea este posibilă, ea se aplică și costurilor pentru redirecționare până la destinația finală a zborului?

               3.

               În măsura în care deducerea este posibilă, operatorul de transport aerian o poate efectua mereu sau acest lucru depinde în ce măsură este permisă de legislația națională sau este apreciată ca fiind echitabilă de o instanță?

               4.

               În măsura în care este determinantă legislația națională sau instanța trebuie să pronunțe o decizie discreționară, dreptul la compensație prevăzut la articolul 7 din regulament trebuie să acopere doar neplăcerile și pierderea de timp suferite de pasageri ca urmare a anulării zborului sau trebuie să acopere și daunele materiale suferite?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza F-63/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — De Nicola/BEI (Funcție publică — Executare a unei hotărâri — Cheltuieli de judecată — Rambursarea cheltuielilor de judecată — Rambursare a sumei plătite cu titlu de cheltuieli recuperabile în urma unei hotărâri prin care a fost anulată în parte hotărârea prin care reclamantul a fost obligat la plata acestor cheltuieli de judecată)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/21

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — De Nicola/BEI
   (Cauza F-63/12) (1)

   (Funcție publică - Executare a unei hotărâri - Cheltuieli de judecată - Rambursarea cheltuielilor de judecată - Rambursare a sumei plătite cu titlu de cheltuieli recuperabile în urma unei hotărâri prin care a fost anulată în parte hotărârea prin care reclamantul a fost obligat la plata acestor cheltuieli de judecată)
   2013/C 377/47
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo de Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și F. Martin, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorilor prin care pârâta refuză să ramburseze, în urma Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene pronunțate în cauza T-37/10 P, De Nicola/BEI, prin care a fost anulată în parte Hotărârea Tribunalului Funcției Publice pronunțată în cauza F-55/08, De Nicola/BEI, cei 6 000 de euro pe care reclamantul i-a plătit pârâtei cu titlu de cheltuieli recuperabile în urma Hotărârii Tribunalului Funcției Publice F-55/08 DEP

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile din 4 și din 25 mai 2012 ale Băncii Europene de Investiții.

               2.

               Obligă Banca Europeană de Investiții să-i plătească domnului De Nicola suma de 6 000 de euro, majorată cu dobânzi compensatorii începând cu data de 29 aprilie 2012. Rata dobânzilor compensatorii trebuie calculată pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în perioada în cauză, majorată cu două puncte.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Banca Europeană de Investiții suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul De Nicola.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012, p. 16.


title: Cauza C-419/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 septembrie 2012 — Crono Service Scarl și alții/Roma Capitale

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 septembrie 2012 — Crono Service Scarl și alții/Roma Capitale
   (Cauza C-419/12)
   2012/C 366/45
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Crono Service Scarl și alții

      Pârâtă: Roma Capitale

      Întrebarea preliminară

   Articolul 49 TFUE, articolul 3 din Tratatul UE și articolele 3, 4, 5, 6, 101 și 102 TFUE se opun aplicării articolului 3 alineatul 3, articolului 8 alineatul 3 și articolului 11 din Legea nr. 21 din 1992, în măsura în care prevăd că „sediul transportatorului și garajul trebuie să fie situate exclusiv pe teritoriul comunei care a eliberat autorizația”, că „[p]entru a se putea obține și menține autorizația pentru serviciul de închiriere cu șofer este obligatorie deținerea, în temeiul unui titlu juridic valid, a unui sediu, a unui garaj sau a unui debarcader situat pe teritoriul comunei care a eliberat autorizația” și că „[r]ezervările de transport pentru serviciul de închiriere cu șofer se efectuează la garaj. Începerea și terminarea fiecărui serviciu de închiriere cu șofer trebuie să aibă loc la garaj, situat în comuna care a eliberat autorizația, cu întoarcere în același loc, în timp ce preluarea pasagerului și sosirea lui la destinație pot avea loc și pe teritoriul altor comune”?


               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/1

         2011/C 38/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 30, 29.1.2011

      Publicații anterioare

      JO C 13, 15.1.2011

      JO C 346, 18.12.2010

      JO C 328, 4.12.2010

      JO C 317, 20.11.2010

      JO C 301, 6.11.2010

      JO C 288, 23.10.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Hotărârea Curții din 31 martie 2015 în cauza E-17/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Libertatea de stabilire – Restricții privind exercitarea profesiei de „Dentist” în Liechtenstein – Proporționalitate)

text:
               22.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/5

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 31 martie 2015
   în cauza E-17/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein
   (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Libertatea de stabilire – Restricții privind exercitarea profesiei de „Dentist” în Liechtenstein – Proporționalitate)
   (2015/C 350/08)
   În cauza E-17/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Principatul Liechtenstein – Cerere de constatare a faptului că Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din Acordul privind SEE prin menținerea în vigoare a unor reglementări naționale precum articolul 63 din Legea privind sănătatea publică și dispozițiile tranzitorii din legea de abrogare a articolului respectiv, inclusiv aplicabilitatea în aceste privințe a articolului 63 alineatul (2) din legea menționată, care impun unui „Dentist” autorizat obligația de a-și exercita profesia în calitate de salariat sub directa supraveghere, instruire și responsabilitate a unui practician în stomatologie calificat pe deplin, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a emis la 31 martie 2015 hotărârea, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               constată că Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din Acordul privind SEE prin menținerea în vigoare a articolului 63 din Legea privind sănătatea publică, care prevede că o persoană care deține calificarea menționată în limba germană prin „Dentist” are obligația de a-și exercita profesia în calitate de salariat sub directa supraveghere, instruire și responsabilitate a unui practician în stomatologie calificat pe deplin („Zahnarzt”);

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Principatul Liechtenstein.


title: Cauza C-678/16 P: Recurs introdus la 29 decembrie 2016 de Monster Energy Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 20 octombrie 2016 în cauza T-407/15, Monster Energy Company/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/17

         Recurs introdus la 29 decembrie 2016 de Monster Energy Company împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 20 octombrie 2016 în cauza T-407/15, Monster Energy Company/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-678/16 P)
   (2017/C 144/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Monster Energy Company (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Deciziei Tribunalului din 20 octombrie 2016 în cauza T-407/15

               —

               anularea deciziei camerei de recurs din 4 mai 2015 în cauza R 1028/2014-5

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție din 21 februarie 2014 în opoziția 2 178567

               —

               respingerea mărcii care a făcut obiectul opoziției pentru toate produsele din clasele 29, 30 și 33

               —

               obligarea Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de recurentă

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a aplicat în mod incorect articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (1) în ceea ce privește aprecierea elementelor dominante și/sau distinctive ale unei mărci compuse, precum și ponderea care trebuie acordată acestor aspecte. Dacă Tribunalul ar fi adoptat o abordare corectă, aceasta ar fi condus la constatarea că exista un risc de confuzie între marca ce a făcut obiectul opoziției și marca anterioară.
   Tribunalul a aplicat în mod incorect articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară în ceea ce privește aprecierea elementelor dominante și/sau distinctive ale unei mărci compuse, precum și ponderea care trebuie acordată acestor aspecte.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-135/08: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2008 — Schniga/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) — Elaris și Brookfield New Zealand (Gala-Schnitzer)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/32

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2008 — Schniga/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) — Elaris și Brookfield New Zealand (Gala-Schnitzer)
   (Cauza T-135/08)
   (2008/C 142/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Schniga Srl (Bolzano, Italia) (reprezentanți: G. Würtenberger, lawyer și R. Kunze, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elaris SNC (Anger, Franța) și Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Noua Zeelandă)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei camerei de recurs din 21 noiembrie 2007 în cauzele A-003/2007 și A-004/2007; și

               —

               obligarea OCSP la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Solicitantul protecției comunitare pentru soiuri de plante: Konsortium Südtiroler Baumschuler, după transferul soiului de plante în discuție, Schniga Srl (cererea nr. 1999/0033).

      Denumirea soiului de plante pentru care se solicită protecție comunitară: Gala-Schnitzer.

      Decizia OCSP:acordă protecția comunitară a soiurilor de plante (Deciziile nr. EU 18759, OBJ 06-021 și OBJ 06-022)

      Părțile care au declarat recurs în fața camerei de recurs: SNC Elaris și Brookfield New Zealand Limited

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia pronunțată de OCSP.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 59 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2100/94 al Consiliului (1) întrucât obiecțiile la acordarea protecției comunitare a soiurilor de plante nu sunt conforme cu dispoziția menționată; decizia în litigiu este întemeiată pe cerințe care urmează să fie îndeplinite de reclamantă în afara cadrului legal; s-a făcut o evaluare greșită a competențelor și a puterii de apreciere a președintelui OCSP.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2100/94 din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO 1994, L 227, p. 1, Ediție specială 03/vol.15, p. 197).


title: Cauza T-173/09: Ordonanța Tribunalului din 3 iunie 2010 — Z/Comisia ( „Acces la documente — Inadmisibilitate — Somație” )

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/38

         Ordonanța Tribunalului din 3 iunie 2010 — Z/Comisia
   (Cauza T-173/09) (1)

   (Acces la documente - Inadmisibilitate - Somație)
   2010/C 209/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Z (Hannoversch Münden, Germania) (reprezentanți: C. Grau și N. Jäger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, V. Bottka și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Obligarea Comisiei, în primul rând, să indice reclamantei, acordându-i acces la dosarul procedurii în cazul COMP/39 406 (Conducte marine) și, în special, punând la dispoziția acesteia o copie a Deciziei Comisiei din 28 ianuarie 2009 prin care se aplică o amendă, dacă este citată nominal în cadrul acestei decizii și, în caz afirmativ, să indice contextul în care este menționat numele acesteia, în al doilea rând, eliminarea, într-un mod care va trebui precizat după acordarea accesului la dosar, menționării numelui său în cadrul Deciziei Comisiei din 28 ianuarie 2009 și, în al treilea rând, să nu o citeze nominal și să se abțină de la orice referire la numele acesteia în versiunea neconfidențială a Deciziei din 28 ianuarie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Z la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza T-314/09: Acțiune introdusă la 6 august 2009 — Intercéréales și Grossi/Comisia

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/14

         Acțiune introdusă la 6 august 2009 — Intercéréales și Grossi/Comisia
   (Cauza T-314/09)
   2009/C 244/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Intercéréales (Paris, Franța) și Alain Grossi (Nîmes, Franța) (reprezentanți: B. Le Bret și L. Olza Moreno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanții solicită anularea Deciziei C (2008) 7846 (1) final a Comisiei din 10 decembrie 2008 prin care Comisia a constatat că schema-cadru de acțiuni care pot fi întreprinse de asociațiile interprofesionale agricole franceze, constând în ajutoare pentru asistență tehnică, pentru producerea și comercializarea de produse agricole de calitate, pentru cercetare și dezvoltare și pentru acțiuni de publicitate în favoarea producătorilor primari și a întreprinderilor care desfășoară activități de prelucrare și comercializare a produselor agricole, finanțată prin cotizații voluntare devenite obligatorii prin decret interministerial și care urmează a fi prelevate de la membrii organizațiilor interprofesionale reprezintă un ajutor compatibil cu piața comună.
   Motivele și principalele argumente invocate de către reclamanți sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-293/09, CNIEL/Comisia.

      (1)  JO 2009, C 116, p. 14.


title: Cauza T-556/12: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Royalton Overseas/OAPI – S.C. Romarose Invest (KAISERHOFF) („Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KAISERHOFF – Marcă națională verbală anterioară KAISERHOFF – Suspendarea procedurii administrative – Normele 20 și 50 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 – Examinare din oficiu a faptelor – Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/34

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Royalton Overseas/OAPI – S.C. Romarose Invest (KAISERHOFF)
      (Cauza T-556/12) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KAISERHOFF - Marcă națională verbală anterioară KAISERHOFF - Suspendarea procedurii administrative - Normele 20 și 50 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Examinare din oficiu a faptelor - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)
      (2015/C 016/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Royalton Overseas Ltd (Road Town, Insulele Virgine Britanice, Regatul Unit) (reprezentant: C. Năstase, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: S.C. Romarose Invest Srl (București, România) (reprezentanți: R.-G. Dragomir și G.-L. Ilie, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 octombrie 2012 (cauza R 2535/2011-1) privind o procedură de opoziție între S.C. Romarose Invest Srl și Royalton Overseas Ltd

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 octombrie 2012 (cauza R 2535/2011-1) privind o procedură de opoziție între S.C. Romarose Invest Srl și Royalton Overseas Ltd.

                  2)

                  OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Royalton Overseas, inclusiv cheltuielile indispensabile efectuate de Royalton Overseas în legătură cu procedura desfășurată în fața camerei de recurs a OAPI.

                  3)

                  S.C. Romarose Invest suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Royalton Overseas, inclusiv cheltuielile indispensabile efectuate de Royalton Overseas în legătură cu procedura desfășurată în fața camerei de recurs a OAPI.

         (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-541/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Douane Advies Bureau Rietveld/Hauptzollamt Hannover (Trimitere preliminară — Uniune vamală și Tarif vamal comun — Clasificare tarifară — Poziția 3822 — Noțiunea „reactivi de diagnostic sau de laborator”  — Indicatori de expunere la o temperatură de răspuns predeterminată)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/12

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Douane Advies Bureau Rietveld/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-541/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Uniune vamală și Tarif vamal comun - Clasificare tarifară - Poziția 3822 - Noțiunea „reactivi de diagnostic sau de laborator” - Indicatori de expunere la o temperatură de răspuns predeterminată))
   (2014/C 439/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Douane Advies Bureau Rietveld

      Pârâtă: Hauptzollamt Hannover

      Dispozitivul

   Poziția 3822 din Nomenclatura combinată, care figurează la anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 861/2010 al Comisiei din 5 octombrie 2010, trebuie interpretată în sensul că indicatori de temperatură precum produsele comercializate sub numele „WarmMark” și „ColdMark”, care, prin efectul unei modificări de culoare ce rezultă din variația volumului lichidelor pe care le conțin, indică, în mod ireversibil, dacă s-a atins o temperatură superioară sau inferioară unui prag determinat, nu intră la această poziție.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauzele conexate C-401/12 P – C-403/12 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 ianuarie 2015 – Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European, Comisia Europeană/Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Recurs – Directiva 2008/50/CE – Directiva privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa – Decizie privind notificarea de către Regatul Țărilor de Jos a prorogării termenului stabilit pentru atingerea valorilor-limită pentru dioxidul de azot și a derogării de la obligația de a aplica valorile-limită pentru particule (PM10) – Cerere de reexaminare internă a acestei decizii, formulată în temeiul dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 – Decizie a Comisiei prin care cererea este declarată inadmisibilă – Măsură cu caracter individual – Convenția de la Aarhus – Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 în raport cu această convenție)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 ianuarie 2015 – Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European, Comisia Europeană/Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht
      (Cauzele conexate C-401/12 P – C-403/12 P) (1)

      (Recurs - Directiva 2008/50/CE - Directiva privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa - Decizie privind notificarea de către Regatul Țărilor de Jos a prorogării termenului stabilit pentru atingerea valorilor-limită pentru dioxidul de azot și a derogării de la obligația de a aplica valorile-limită pentru particule (PM10) - Cerere de reexaminare internă a acestei decizii, formulată în temeiul dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 - Decizie a Comisiei prin care cererea este declarată inadmisibilă - Măsură cu caracter individual - Convenția de la Aarhus - Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 în raport cu această convenție)
      (2015/C 073/02)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Recurente: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și K. Michoel, agenți), Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio și G. Corstens, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne, P. Oliver, P. Van Nuffel, G. Valero Jordana și S. Boelaert, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (reprezentant: A. van den Biesen, advocaat)

         Intervenientă în susținerea reclamantelor: Republica Cehă (reprezentant: D. Hadroušek, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul incident.

                  2)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Comisia (T-396/09, EU:T:2012:301).

                  3)

                  Respinge acțiunea în anulare formulată în fața Tribunalului Uniunii Europene de Vereniging Milieudefensie și de Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht.

                  4)

                  Obligă Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht la plata în solidar a cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene, de Parlamentul European și de Comisia Europeană atât în primă instanță, cât și în cadrul recursurilor.

                  5)

                  Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 9, 12.1.2013.


title: Cauza C-403/13: Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Ireland – Irlanda) – Lisa Kelly/Minister for Social Protection

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/31

         Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Ireland – Irlanda) – Lisa Kelly/Minister for Social Protection
   (Cauza C-403/13) (1)

   2014/C 102/49
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-489/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sąd Najwyższy — Polonia) — Procedură penală împotriva Łukasz Marcin Bonda [Politica agricolă comună — Schemă de plată unică pe suprafață — Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 — Articolul 138 alineatul (1) — Excludere de la beneficiul unor ajutoare în caz de inexactitate a suprafeței declarate — Caracter administrativ sau penal al acestei sancțiuni — Regula interzicerii cumulului sancțiunilor penale — Principiul ne bis in idem]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sąd Najwyższy — Polonia) — Procedură penală împotriva Łukasz Marcin Bonda
   (Cauza C-489/10) (1)

   (Politica agricolă comună - Schemă de plată unică pe suprafață - Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 - Articolul 138 alineatul (1) - Excludere de la beneficiul unor ajutoare în caz de inexactitate a suprafeței declarate - Caracter administrativ sau penal al acestei sancțiuni - Regula interzicerii cumulului sancțiunilor penale - Principiul ne bis in idem)
   2012/C 217/03
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Partea din procedura penală principală

   Łukasz Marcin Bonda

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Sąd Najwyższy — Interpretarea articolului 138 din Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 al Comisiei din 29 octombrie 2004 de stabilire a normelor de aplicare ale Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului în ceea ce privește schemele de ajutor prevăzute la titlurile IV și IVa din respectivul regulament și utilizarea terenurilor retrase din circuitul agricol pentru producția de materii prime (JO L 345, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 60, p. 190) — Plată unică pe suprafață — Excluderea posibilității de a beneficia de ajutor în cazul declarării unei suprafețe inexacte — Caracterul administrativ sau penal al acestei sancțiuni

      Dispozitivul

   Articolului 138 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1973/2004 al Comisiei din 29 octombrie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului în ceea ce privește schemele de ajutor prevăzute la titlurile IV și IVa din respectivul regulament și utilizarea terenurilor retrase din circuitul agricol pentru producția de materii prime trebuie interpretat în sensul că măsurile prevăzute la al doilea și la al treilea paragraf ale acestei dispoziții, care constau în excluderea agricultorului de la beneficiul ajutorului pentru anul pentru care a prezentat o declarație falsă cu privire la suprafața eligibilă și în reducerea ajutorului pe care l-ar putea pretinde pentru următorii trei ani calendaristici până la concurența unei sume corespunzătoare diferenței dintre suprafața declarată și suprafața determinată, nu sunt sancțiuni de natură penală.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-278/14: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Dairek Attoumi/OAPI – Diesel (DIESEL) [„Desen sau model comunitar — Procedură de nulitate — Desen sau model comunitar înregistrat DIESEL — Marcă internațională verbală anterioară DIESEL — Motiv de nulitate — Utilizarea unui semn distinctiv — Risc de confuzie — Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Proba utilizării serioase — Suspendarea procedurii administrative”]

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/28

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Dairek Attoumi/OAPI – Diesel (DIESEL)
   (Cauza T-278/14) (1)

   ([„Desen sau model comunitar - Procedură de nulitate - Desen sau model comunitar înregistrat DIESEL - Marcă internațională verbală anterioară DIESEL - Motiv de nulitate - Utilizarea unui semn distinctiv - Risc de confuzie - Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Proba utilizării serioase - Suspendarea procedurii administrative”])
   (2015/C 346/32)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamant: Mansour Dairek Attoumi (Badalona, Spania) (reprezentanţi: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: O. Mondéjar Ortuño și V. Melgar, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Diesel SpA (Breganze, Italia) (reprezentanți: F. Celluprica și F. Fischetti, avocați)

      Obiectul

   Acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 18 februarie 2014 (cauza R 855/2012-3) privind o procedură de nulitate între Diesel SpA și domnul Mansour Dairek Attoumi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Mansour Dairek Attoumi la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-58/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 11 februarie 2009 — Leo-Libera GmbH/Finanzamt Buchholz in der Nordheide

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 11 februarie 2009 — Leo-Libera GmbH/Finanzamt Buchholz in der Nordheide
   (Cauza C-58/09)
   2009/C 113/39
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Leo-Libera GmbH

      Pârât: Finanzamt Buchholz in der Nordheide

      Întrebarea preliminară

   Articolul 135 alineatul (1) litera (i) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că le este permis statelor membre să adopte o reglementare care nu scutește de la plata taxei decât anumite pariuri și loterii (de curse) și care exclude de la această scutire toate celelalte „forme de jocuri de noroc”?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-522/15: Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2015 – CCPL și alții/Comisia („Măsuri provizorii — Concurență — Înțelegeri — Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul — Decizie de aplicare a unor amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni iuris — Urgenţă — Evaluare comparativă a intereselor”)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/20

         Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2015 – CCPL și alții/Comisia
   (Cauza T-522/15) (1)

   ((„Măsuri provizorii - Concurență - Înțelegeri - Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul - Decizie de aplicare a unor amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni iuris - Urgenţă - Evaluare comparativă a intereselor”))
   (2016/C 078/30)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio d’Émilie, Italia), Coopbox group SpA (Reggio d’Émilie), Poliemme Srl (Reggio d’Émilie), Coopbox Hispania, SL (Lorca, Spania), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovacia) (reprezentanți: S. Bariatti și E. Cucchiara, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Jimeno Fernandez, A. Biolan și P. Rossi, ulterior F. Jimeno Fernandez, P. Rossi și L. Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2015) 4336 final a Comisiei din 24 iunie 2015 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.39563 – Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul), în măsura în care prin aceasta se impune reclamantelor obligația să furnizeze o garanție bancară sau să efectueze plata provizorie a cuantumului amenzilor aplicate drept condiție pentru evitarea recuperării imediate a acestui cuantum.

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă obligația reclamantelor, CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Poliemme Srl, Coopbox Hispania, SL și Coopbox Eastern s.r.o., de constituire în favoarea Comisiei Europene a unei garanții bancare pentru evitarea recuperării imediate a amenzilor care le-au fost aplicate prin articolul 2 din Decizia C(2015) 4336 final a Comisiei din 24 iunie 2015 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.39563 – Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul), cu condiția ca:

                           —

                           în termen de o lună de la notificarea prezentei ordonanțe, iar ulterior din trei în trei luni până la pronunțarea deciziei în cauza principală, precum și cu ocazia fiecărui eveniment care ar putea avea o influență asupra capacității lor viitoare de a plăti amenzile aplicate, reclamantele să transmită în scris Comisiei un raport detaliat cu privire la punerea în aplicare a planului de restructurare a grupului CCPL și la cuantumul veniturilor obținute din vânzarea de active ale acestuia, atât în executarea, cât și în „afara” acestui plan;

                           —

                           reclamantele să plătească Comisiei suma de 5 milioane de euro, de îndată ce ele o vor fi obținut din vânzarea menționată, precum și toate veniturile obținute din cesiunea preconizată a participațiilor în Refincoop, Erzelli Energia și Smec, de îndată ce aceste venituri vor fi fost realizate.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-7/17: Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2017 – John Mills/EUIPO – Jerome Alexander Consulting (MINERAL MAGIC)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/38

         Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2017 – John Mills/EUIPO – Jerome Alexander Consulting (MINERAL MAGIC)
   (Cauza T-7/17)
   (2017/C 063/50)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: John Mills Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jerome Alexander Consulting Corp. (Surfside, Florida, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală „MINERAL MAGIC” a Uniunii Europene – cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 12 151 379

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 octombrie 2016 în cauza R 2087/2015-1

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți să plătească, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-163/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 9 aprilie 2015 – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 9 aprilie 2015 – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH
   (Cauza C-163/15)
   (2015/C 254/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Youssef Hassan

      Intimată: Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 23 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1) se opune posibilității ca un licențiat, care nu este înscris în registrul mărcilor comunitare, să formuleze o acțiune în contrafacerea unei mărci comunitare?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 23 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară se opune unui practici judiciare naționale potrivit căreia un licențiat poate să se subroge în drepturile titularului mărcii împotriva autorului contrafacerii?

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-375/15: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2017 – Germanwings/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutor în favoarea unei companii aeriene care utilizează aeroportul Zweibrücken — Avantaj — Imputabilitate în sarcina statului — Obligația de motivare — Încredere legitimă — Acces la documente — Documente aferente unei proceduri de control al ajutoarelor de stat — Refuz de a acorda accesul la documentele solicitate — Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit”)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2017 – Germanwings/Comisia
   (Cauza T-375/15) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea unei companii aeriene care utilizează aeroportul Zweibrücken - Avantaj - Imputabilitate în sarcina statului - Obligația de motivare - Încredere legitimă - Acces la documente - Documente aferente unei proceduri de control al ajutoarelor de stat - Refuz de a acorda accesul la documentele solicitate - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit”))
   (2017/C 195/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Germanwings GmbH (Köln, Germania) (reprezentant: A. Martin-Ehlers, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Buchet, T. Maxian Rusche, R. Sauer și K. Herrman, ulterior A. Buchet, T. Rusche, K. Herrman și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea în parte a Deciziei (UE) 2016/152 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.27339 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Germania în favoarea aeroportului Zweibrücken și a companiilor aeriene care utilizează aeroportul (JO 2016, L 34, p. 68) și, pe de altă parte, anularea deciziei GESTDEM 2015/1288 a Comisiei din 11 mai 2015 prin care se refuză accesul parțial la dosarul administrativ referitor la procedura privind ajutorul de stat SA.27339.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 alineatul (2), în măsura în care privește primul acord încheiat între Flughafen Zweibrücken GmbH și Germanwings GmbH, precum și articolul 3 alineatul (4) litera (e) din Decizia (UE) 2016/152 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.27339 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Germania în favoarea aeroportului Zweibrücken și a companiilor aeriene care utilizează aeroportul (JO 2016, L 34, p. 68).

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de Germanwings.

               4)

               Germanwings va suporta un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-709/13: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Steinbeck/OAPI — Alfred Sternjakob (BE HAPPY)

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/15

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Steinbeck/OAPI — Alfred Sternjakob (BE HAPPY)
   (Cauza T-709/13)
   2014/C 61/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Steinbeck GmbH (Fulda, Germania) (reprezentanți: M. Heinrich și M. Fischer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG (Frankenthal, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 octombrie 2013 în cauza R 32/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în calea de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „BE HAPPY” pentru produse din clasele 16, 21, 28 și 30 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 310 057

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cauzele de nulitate absolută prevăzute la articolul 52 alineatul (1) litera (a), coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-451/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 3 octombrie 2007 — Federfarma/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 3 octombrie 2007 — Federfarma/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Cauza C-451/07)
   (2007/C 297/43)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Federfarma

      Pârâți: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru. Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul. În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza C-387/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 8 iulie 2013 — VAEX Varkens- en Veehandel BV/Productschap Vee en Vlees

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het bedrijfsleven (Țările de Jos) la 8 iulie 2013 — VAEX Varkens- en Veehandel BV/Productschap Vee en Vlees
   (Cauza C-387/13)
   2013/C 274/16
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: VAEX Varkens- en Veehandel BV

      Pârâtă: Productschap Vee en Vlees

      Întrebările preliminare

               1.

               Într-un caz precum cel din speță, cadrul juridic european aplicabil [ (1)
                   (2)
                   (3)
                   (4)] se opune

                           (a)

                           achitării restituirii solicitate?

                           (b)

                           eliberării garanției constituite în cadrul cererii de licență?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întreaga întrebare sau la o parte a acesteia: În această situație, cadrul respectiv se opune regularizării ulterioare, astfel încât ulterior se poate modifica licența și pe această bază se poate achita ulterior restituirea, respectiv se poate elibera ulterior garanția constituită?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ și la a doua întrebare: cadrul în cauză este în acest caz nevalid, în măsura în care nu prevede că într-o situație precum cea din speță, în care o licență a fost utilizată cu o zi mai devreme, se achită o restituire, respectiv se eliberează garanția constituită?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (JO L 299, p. 1, rectificare în JO 2009, L 37, p. 14).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 376/2008 al Comisiei din 23 aprilie 2008 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de licențe de import și export și de certificate de fixare în avans pentru produsele agricole (versiune codificată) (JO L 114, p. 3).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 382/2008 al Comisiei din 21 aprilie 2008 privind normele de aplicare a regimului licențelor de import și export în sectorul cărnii de vită și mânzat (Reformare) (JO L 115, p. 10).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 612/2009 al Comisiei din 7 iulie 2009 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (reformare) (JO L 186, p. 1).


title: Cauza T-206/06: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2011 — Total și Elf Aquitaine/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața metacrilaților — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Dreptul la apărare — Prezumția de nevinovăție — Obligația de motivare — Principiul egalității de tratament — Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor — Principiul legalității incriminării și a pedepsei — Principiul bunei administrări — Principiul securității juridice — Abuz de putere — Amenzi — Atribuirea răspunderii pentru plată în cadrul unui grup de societăți” )

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/22

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2011 — Total și Elf Aquitaine/Comisia
   (Cauza T-206/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața metacrilaților - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Dreptul la apărare - Prezumția de nevinovăție - Obligația de motivare - Principiul egalității de tratament - Principiul individualizării pedepselor și a sancțiunilor - Principiul legalității incriminării și a pedepsei - Principiul bunei administrări - Principiul securității juridice - Abuz de putere - Amenzi - Atribuirea răspunderii pentru plată în cadrul unui grup de societăți)
   2011/C 211/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Total SA (Courbevoie, Franța) și Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: É. Morgan de Rivery și S. Thibault-Liger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault și V. Bottka, ulterior V. Bottka și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 1 literele (c) și (d), a articolului 2 litera (b) și a articolelor 3 și 4 din Decizia C(2006) 2098 final a Comisiei din 31 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de modificare a articolului 2 litera (b) din această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Total SA și Elf Aquitaine SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza C-247/14 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2016 – HeidelbergCement AG/Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Piața „cimentului și a produselor conexe” — Procedură administrativă — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 18 alineatele (1) și (3) — Decizie de solicitare de informații — Motivare — Precizarea cererii]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2016 – HeidelbergCement AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-247/14 P) (1)

   ([Recurs - Concurență - Piața „cimentului și a produselor conexe” - Procedură administrativă - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 18 alineatele (1) și (3) - Decizie de solicitare de informații - Motivare - Precizarea cererii])
   (2016/C 156/06)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: HeidelbergCement AG (reprezentanți: U. Denzel, C. von Köckritz și P. Pichler, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, L Malferrari și R. Sauer, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 14 martie 2014, HeidelbergCement/Comisia (T-302/11, EU:T:2014:128).

               2)

               Anulează Decizia C(2011) 2361 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul COMP/39520 – Ciment și produse conexe).

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de HeidelbergCement AG, aferente atât procedurii în primă instanță în cauza T-302/11, cât și procedurii de recurs.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-333/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) la 5 iulie 2010 — E.On Energy Trading SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italia) la 5 iulie 2010 — E.On Energy Trading SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
   (Cauza C-333/10)
   ()
   2010/C 346/44
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: E.On Energy Trading Spa

      Pârâtă: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Întrebarea preliminară

   Articolele 23, 43, 49 și 56 din Tratat, precum și alineatele (2) și (6) ale articolului 11 și articolul 24 din Directiva 2003/54 (1) sunt contrare unei reglementări naționale care, în absența notificării Comisiei Europene, impune în mod permanent anumitor producători de energie electrică ce sunt, în anumite împrejurări, esențiali pentru satisfacerea necesarului cererii de servicii de dispecerizare să prezinte oferte pe piețele bursei de energie electrică potrivit unor programe stabilite în mod heteronom de operatorul rețelei și care sustrage plata acestor oferte liberei stabiliri a prețului de către producător, legându-l de parametri care nu sunt prestabiliți conform unor „proceduri transparente, nediscriminatorii și bazate pe regulile pieței”?

      (1)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza T-273/07: Acțiune introdusă la 16 iulie 2007 — Torres/OAPI — Vinícola de Tomelloso (TORREGAZATE)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/13

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2007 — Torres/OAPI — Vinícola de Tomelloso (TORREGAZATE)
   (Cauza T-273/07)
   (2007/C 235/23)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Miguel Torres SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Vinícola de Tomelloso S.C.L.
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei din 2 mai 2007 a Camerei a doua de recurs a Oficiului, pronunțată în cauza nr. R 610/2006-2 și obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Vinícola de Tomelloso S.C.L.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TORREGAZATE” (cerere de înregistrare nr. 3.134.665) pentru produse din clasa 33 (vinuri, băuturi spirtoase și lichioruri).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: diferite mărci verbale naționale „TORRES” pentru produse din clasa 33, precum și alte mărci comunitare, internaționale și naționale, verbale și figurative, care includ sau constau în termenul „TORRES” și acoperă aceleași produse precum cele anterioare.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza T-690/13: Ordonanța Tribunalului din 22 iunie 2015 – In vivo/Comisia („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Refuz al OLAF de a deschide o investigație externă — Luare de poziție — Cerere de emitere a unei somații — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/45

         Ordonanța Tribunalului din 22 iunie 2015 – In vivo/Comisia
   (Cauza T-690/13) (1)

   ((„Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Refuz al OLAF de a deschide o investigație externă - Luare de poziție - Cerere de emitere a unei somații - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 311/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: In vivo OOO (Abinsk, Rusia) (reprezentant: T. Huopalainen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Acțiune prin care se solicită Tribunalului să constate abținerea de a acționa a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) constituită de refuzul de a deschide o investigație externă și să îl someze pe acesta să pună capăt abținerii de a acționa

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă In vivo OOO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.