title: Cauza C-243/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 20 martie 2019 — A/Veselības ministrija

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 20 martie 2019 — A/Veselības ministrija
      (Cauza C-243/19)
      (2019/C 182/28)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Recurent: A

         Intimat: Veselības ministrija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, coroborat cu articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că un stat membru poate refuza acordarea autorizației prevăzute la articolul 20 alineatul (1) din regulamentul menționat dacă, în statul membru de reședință a persoanei interesate, este disponibil un tratament spitalicesc a cărui eficacitate medicală nu este pusă la îndoială, însă metoda de tratament folosită nu este conformă cu convingerile religioase ale respectivei persoane?

                  2)

                  Articolul 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolul 8 alineatul (5) din Directiva 2011/24/UE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2011 privind aplicarea drepturilor pacienților în cadrul asistenței medicale transfrontaliere, coroborate cu articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că un stat membru poate refuza acordarea autorizației prevăzute la articolul 8 alineatul (1) din directiva menționată dacă, în statul membru de afiliere a persoanei interesate, este disponibil un tratament spitalicesc a cărui eficacitate medicală nu este pusă la îndoială, însă metoda de tratament folosită nu este conformă cu convingerile religioase ale respectivei persoane?

         (1)  JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82.

         (2)  JO 2011, L 88, p. 45.


title: Cauza C-244/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 21 martie 2019 — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH și Volkswagen AG

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 21 martie 2019 — GB/Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH și Volkswagen AG
      (Cauza C-244/19)
      (2019/C 182/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Handelsgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: GB

         Pârâte: Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (1) trebuie interpretat în sensul că este interzisă echiparea unui vehicul, în sensul articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul nr. 715/2007, cu o supapă de recirculare a gazelor de eșapament, așadar cu o componentă care poate influența emisiile, proiectată în așa fel încât rata de recirculare a gazelor de eșapament, mai precis cota de gaze de eșapament recirculate să fie reglată să asigure un mod de funcționare cu emisii reduse numai la temperaturi situate în intervalul 15-33 de grade Celsius și numai la înălțimi de sub 1 000 de metri, iar în afara acestui interval de temperatură, pe un parcurs de 10 grade Celsius, și la înălțimi de peste 1 000 de metri, pe un parcurs de 250 de metri înălțime, aceasta să fie redusă în mod linear la 0, și prin urmare emisiile de oxid de azot să crească și să depășească valorile-limită prevăzute de Regulamentul nr. 715/2007?

                  2)

                  În cadrul aprecierii primei întrebări, prezintă relevanță aspectul dacă echipamentul menționat la prima întrebare este necesar pentru a proteja motorul împotriva deteriorărilor?

                  3)

                  În cadrul aprecierii celei de a doua întrebări, prezintă relevanță aspectul dacă componenta motorului care trebuie protejată împotriva deteriorărilor este supapa de recirculare a gazelor de eșapament?

                  4)

                  În cadrul aprecierii primei întrebări, prezintă relevanță aspectul dacă echipamentul menționat la prima întrebare a fost montat pe vehicul deja din fabrică sau dacă reglarea supapei de recirculare a gazelor de eșapament menționată în prima întrebare ar fi introdusă ca reparație, în sensul articolului 3 alineatul (2) din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe (2)?

                  5)

                  Articolul 3 alineatul (6) din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretat în sensul că nu este vorba despre o încălcare minoră a contractului în condițiile în care s-a încheiat un contract de vânzare-cumpărare, care are drept obiect transferul unui autovehicul conform cu dispozițiile legale (de drept al Uniunii) pe care s-a montat un sistem de comutare, mai precis un sistem de reglare potrivit căruia, la pornire, vehiculul se află într-un mod 1, iar când programul informatic identifică situația de încercare, așadar funcționarea vehiculului în cadrul NCCE [Noul Ciclu de Conducere European], vehiculul va rămâne în modul 1 (NCCE), dar când programul informatic va identifica că vehiculul se deplasează în afara pragurilor de toleranță ale NCCE (abateri de la profilul de viteză de +/- 2 km/h, respectiv de +/- 1s), vehiculul va comuta pe modul 0 (activitate de conducere), în care supapa de recirculare a gazelor de eșapament este reglată astfel încât nu s-ar mai putea respecta valorile-limită prevăzute de Regulamentul nr. 715/2007, însă această reglare survine într-un timp atât de scurt încât în definitiv vehiculul se deplasează aproape exclusiv în modul 0?

         (1)  JO 2007, L 171, p. 1.

         (2)  JO 1999, L 171, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 89.


title: Cauza C-250/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 25 martie 2019 — B. O. L./État belge

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 25 martie 2019 — B. O. L./État belge
      (Cauza C-250/19)
      (2019/C 182/30)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: B. O. L.

         Intimat: État belge

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru a garanta efectivitatea dreptului Uniunii Europene și pentru a nu conduce la imposibilitatea de a beneficia de dreptul la reîntregirea familiei care, potrivit recurentei, îi este conferit prin articolul 4 din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1), această dispoziție trebuie interpretată în sensul că implică faptul că copilul susținătorului reîntregirii poate beneficia de dreptul la reîntregirea familiei atunci când devine major în cursul procedurii jurisdicționale inițiate împotriva deciziei prin care îi este refuzat acest drept și care a fost pronunțată atunci când acesta era încă minor?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 18 din Directiva 2003/86/CE trebuie interpretate în sensul că se opun ca acțiunea în anulare formulată împotriva refuzului dreptului la reîntregirea familiei al unui copil minor să fie considerată inadmisibilă pentru motivul că copilul a devenit major în cursul procedurii jurisdicționale, având în vedere că acesta ar fi privat de posibilitatea de a fi pronunțată o hotărâre cu privire la acțiunea sa împotriva acestei decizii și că s-ar aduce atingere dreptului său la o cale de atac efectivă?

         (1)  JO 2003, L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164.


title: Cauza C-251/19 P: Recurs introdus la 25 martie 2019 de Comprojecto-Projetos e Construções, Lda și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 14 februarie 2019 în cauza T-768/17, Comprojecto-Projetos e Construções, Lda și alții/Banca Centrală Europeană (BCE)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/26

      Recurs introdus la 25 martie 2019 de Comprojecto-Projetos e Construções, Lda și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 14 februarie 2019 în cauza T-768/17, Comprojecto-Projetos e Construções, Lda și alții/Banca Centrală Europeană (BCE)
      (Cauza C-251/19 P)
      (2019/C 182/31)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Recurente: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (reprezentant: M. Ribeiro, advogado)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  admiterea recursului și trimiterea cauzei Tribunalului pentru judecarea fondului;

                  —

                  în temeiul articolului 61 din statut, anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei Tribunalului, precum și soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată conform articolului 138 din Regulamentul de procedură al Curții.


title: Cauza C-273/19: Recurs introdus la 31 martie 2019 de Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2019 în cauza T-166/17, ΕΚΕΤΑ/Comisia

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/26

      Recurs introdus la 31 martie 2019 de Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2019 în cauza T-166/17, ΕΚΕΤΑ/Comisia
      (Cauza C-273/19)
      (2019/C 182/32)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (reprezentanți: V. Christianos, D. Karagkounis, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta are onoarea să solicite Curții de Justiție a Uniunii Europene:

                  1.

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 22 ianuarie 2019 în cauza T-166/17, în ceea ce privește punctele 2 și 3 din dispozitivul acesteia și în ceea ce privește motivele aferente;

                  2.

                  trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

                  3.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul declarat de recurentă nu este îndreptat împotriva punctului 1 din dispozitiv, nici împotriva punctelor 142, 143, 145, 171, 173, 187-189 și 191-193 din hotărârea atacată aferente acestuia.
      Recurenta susține că punctele 2 și 3 din dispozitiv, precum și punctele din hotărâre aferente acestora trebuie să fie anulate pentru următoarele motive:

                  —

                     Primul motiv de recurs: Tribunalul nu a examinat în drept și nici nu a apreciat toate elementele de probă prezentate de EKETA. În plus, acesta a denaturat faptele astfel cum acestea reies din probele menționate, a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește sarcina probei și a încălcat obligația care îi revine de a-și motiva hotărârea (punctul 5 și următoarele din cererea de recurs).

                  —

                     Al doilea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a efectuat o interpretare eronată în ceea ce privește existența unui risc de conflict de interese (punctul 78 și următoarele din cererea de recurs).

                  —

                     Al treilea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a interpretat în mod greșit obligația Comisiei de a efectua o anchetă întemeindu-se pe normele internaționale de audit (punctul 94 și următoarele din cererea de recurs).

                  —

                     Al patrulea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește interpretarea principiului proporționalității, pe care l-a încălcat (punctul 103 și următoarele din cererea de recurs).


title: Cauza C-274/19 P: Recurs introdus la 31 martie 2019 de Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2019 în cauza T-198/17, EKETA/Comisia Europeană

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/27

      Recurs introdus la 31 martie 2019 de Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 ianuarie 2019 în cauza T-198/17, EKETA/Comisia Europeană
      (Cauza C-274/19 P)
      (2019/C 182/33)
      Limba de procedură: elena

         Părțile

         Recurentă: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (reprezentanți: Vasileios Christianos, Dimitrios Karagounis, dikigori)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții Europene de Justiție:

                  1.

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 22 ianuarie 2019 în cauza Τ-198/17 (1).

                  2.

                  Trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare.

                  3.

                  Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie să fie anulată pentru următoarele motive:

                  —

                     Primul motiv de recurs: Tribunalul nu a statuat potrivit legii și nu a apreciat toate argumentele și toate elementele de probă prezentata de EKETA. În plus, acesta a denaturat faptele care decurg din probele menționate, a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește repartizarea sarcinii probei și a încălcat obligația de motivare a hotărârii care îi revenea.

                  —

                     Al doilea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în măsura în care a interpretat în mod eronat existența unui risc de conflict de interese.

                  —

                     Al treilea motiv de recurs: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea și în aplicarea principiului proporționalității pe care l-a încălcat.

         (1)  ECLI:EU:T:2019:27.


title: Cauza C-280/19 P: Recurs introdus la 2 aprilie 2019 de Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 17 ianuarie 2019 în cauza T-348/16 OP, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/28

      Recurs introdus la 2 aprilie 2019 de Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 17 ianuarie 2019 în cauza T-348/16 OP, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA
      (Cauza C-280/19 P)
      (2019/C 182/34)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) (reprezentanți: Francesca Sgritta și M. Pesquera Alonso, agenți, și E. Kourakis, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (APT)

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  declararea prezentului recurs ca fiind întemeiat și admisibil și, în consecință, anularea hotărârii în măsura în care stabilește: 1) că suma de 184 157,00 euro reprezentând costuri de personal intră în categoria cheltuielilor admisibile și 2) că sunt admisibile costurile indirecte referitoare la cheltuielile de personal menționate, în sumă de 36 831,40 euro;

                  —

                  reexaminarea fondului în cauza Τ-348/16 OP (1) și respingerea acțiunii APT în cauza Τ-348/16 în legătură cu suma primită, de 184 157,00 + 36 831,40 euro;

                  —

                  obligarea APT la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de ERCEA în cadrul prezentei proceduri, precum și al celei desfășurate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea prezentului recurs, referitor la cererea de anulare a hotărârii, ERCEA invocă patru motive fundamentale:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe următoarele erori ale Tribunalului:

                              i.

                              a încălcat norme de interes public din dreptul Uniunii, în special norme privind al șaptelea program-cadru de cercetare, legislația care reglementează acest program (de exemplu Regulamentul [CE] nr. 1906/2006) și Regulamentul financiar (denumit în continuare „regulamentul”);

                              ii.

                              a încălcat normele interpretative adoptând o interpretare vădit eronată și inadmisibilă a Convenției privind subvenționarea nr. 211166 (denumită în continuare „CS”), care se dovedește incompatibilă cu regulamentele și care este din acest motiv contrară legii;

                              iii.

                              în subsidiar, a denaturat sensul exact al dispozițiilor relevante din CS și, în consecință, a deformat probele depuse;

                              iv.

                              nu a motivat: 1) de ce nu este necesară supravegherea în cazul telemuncii sau 2) de ce toate formele de telemuncă îndeplinesc prin definiție cerința supravegherii, fără a fi nevoie de măsuri adiționale (dacă se acceptă că supravegherea este necesară și pentru telemuncă).

                  2.

                  Al doilea motiv de anulare privește faptul că Tribunalul — dacă a stabilit corect condițiile legale pentru admisibilitatea cererii — a reținut că cererea în discuție era legitimă atunci când numai una dintre condiții (și anume cea privind orele efective de muncă) era îndeplinită întrucât (în opinia sa) nu era contestată de ERCEA. Prin urmare, în mod nelegal, Tribunalul a încălcat:

                              i.

                              regulamentele;

                              ii.

                              normele juridice care reglementează contractele;

                              iii.

                              din nou cerința unei motivări adecvate a hotărârii, dacă se admite că a omis să evalueze celelalte condiții (și aceasta în mod deliberat);

                              iv.

                              în orice caz — și având în vedere că nu a omis evaluarea celorlalte condiții, ci, de fapt, le-a examinat, normele privind sarcina probei.

                  3.

                  Al treilea motiv de anulare privește faptul că Tribunalul a reținut că contractul de muncă dintre APT și cercetători permitea telemunca și astfel a săvârșit erorile următoare:

                              i.

                              a încălcat normele privind interpretarea convențiilor, adoptând o interpretare vădit eronată și inadmisibilă pentru contractele de muncă;

                              ii.

                              a denaturat elementele de probă corespunzătoare;

                              iii.

                              a pronunțat o hotărâre care conține o motivare insuficientă și contradictorie în ceea ce privește aspecte importante ale cauzei.

                  4.

                  Al patrulea motiv de anulare privește următoarele erori ale Tribunalului:

                              i.

                              nu a examinat practicile obișnuite ale APT în ceea ce privește telemunca și a utilizat obiectul evaluării (și anume contractul de muncă în discuție) ca punct de referință pentru aprecierea sa. În consecință, motivarea furnizată nu era suficientă, fiind vădit nefondată;

                              ii.

                              în subsidiar, a încălcat normele privind sarcina probei și corecta motivare a hotărârilor, întrucât nu a evaluat în niciun mod care era practica obișnuită a APT în raport cu telemunca angajaților săi și nu a menționat niciun detaliu pe fond.

         (1)  EU:T:2019:14.


title: Cauza T-61/18: Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — Rodriguez Prieto/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Cauza «Eurostat» — Procedură penală națională — Nepronunțare — Cerere de asistență — Avertizor — Prezumția de nevinovăție — Acțiuni în despăgubire și în anulare”)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/31

      Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — Rodriguez Prieto/Comisia
      (Cauza T-61/18) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Cauza «Eurostat» - Procedură penală națională - Nepronunțare - Cerere de asistență - Avertizor - Prezumția de nevinovăție - Acțiuni în despăgubire și în anulare”)
      (2019/C 182/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, T. Martin și R. Garcia-Valdecasas y Fernandez, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și R. Striani, agenți)

         Obiectul

      Cerere în temeiul articolului 270 TFUE prin care se urmărește, în principal, repararea prejudiciilor materiale și morale pe care reclamantul pretinde că le-ar fi suferit și, în subsidiar, anularea deciziei Comisiei din 28 martie 2017 privind respingerea unei cereri de asistență formulate de reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererile de despăgubire.

                  2)

                     Anulează decizia Comisiei Europene din 28 martie 2017 privind respingerea cererii de asistență formulate de domnul Amador Rodriguez Prieto.

                  3)

                     Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Rodriguez Prieto.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-373/18: Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — ABB/EUIPO (FLEXLOADER) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FLEXLOADER — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Neologism — Raport insuficient de direct și de concret cu unele dintre produsele și serviciile vizate în cererea de înregistrare a mărcii”)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/32

      Hotărârea Tribunalului din 4 aprilie 2019 — ABB/EUIPO (FLEXLOADER)
      (Cauza T-373/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FLEXLOADER - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Neologism - Raport insuficient de direct și de concret cu unele dintre produsele și serviciile vizate în cererea de înregistrare a mărcii”)
      (2019/C 182/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: ABB AB (Västerås, Suedia) (reprezentanți: M. Hartmann și S. Fröhlich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Hanf și W. Schramek, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 29 martie 2018 (cauza R 93/2018-1) privind cererea de înregistrare a semnului verbal FLEXLOADER ca a marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 29 martie 2018 (cauza R 93/2018-1) în măsura în care respinge înregistrarea semnului verbal FLEXLOADER pentru:

                              —

                                 „unelte mecanice pentru aplicarea de produse umidificatoare, adezivi, uleiuri, lubrifianți și coloranți” care fac parte din clasa 7 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957; și

                              —

                                 „aparate de captare și de prelucrare electronică a datelor spațiale, microprocesoare, unități electrice de intrare și de ieșire, compact discuri, dischete, benzi magnetice și semiconductoare pentru stocarea datelor tehnice” care fac parte din clasa 9 în sensul Aranjamentului de la Nisa.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     ABB AB și EUIPO suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza T-128/19: Acțiune introdusă la 22 februarie 2019 — Hemp Foods Australia/EUIPO — Cabrejos (Sativa)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/33

      Acțiune introdusă la 22 februarie 2019 — Hemp Foods Australia/EUIPO — Cabrejos (Sativa)
      (Cauza T-128/19)
      (2019/C 182/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Hemp Foods Australia Pty Ltd (Sydney, Australia) (reprezentanți: M. Holah și P. Brownlow, Solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: César Raúl Dávila Cabrejos (Lima, Peru)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii Sativa — înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 259 974

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16/11/2018 în cauza R 1041/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-172/19: Acțiune introdusă la 22 martie 2019 — Cognac Ferrand/EUIPO (Forma unei împletituri pe o sticlă)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/34

      Acțiune introdusă la 22 martie 2019 — Cognac Ferrand/EUIPO (Forma unei împletituri pe o sticlă)
      (Cauza T-172/19)
      (2019/C 182/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Cognac Ferrand (Paris, Franța) (reprezentant: D. Régnier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene tridimensionale (Forma unei împletituri pe o sticlă) — cererea de înregistrare nr. 17 387 564

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 ianuarie 2019 în cauza R 1640/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-178/19: Acțiune introdusă la 20 martie 2019 — Kalai/Consiliul

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/34

      Acțiune introdusă la 20 martie 2019 — Kalai/Consiliul
      (Cauza T-178/19)
      (2019/C 182/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Nader Kalai (Halifax, Canada) (reprezentant: G. Karouni, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamat, a:

                              —

                              Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

                              —

                              Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata sumei de 2 000 000 de euro cu titlu de daune-interese pentru repararea tuturor prejudiciilor;

                  —

                  obligarea Consiliului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamant, pe care acesta își rezervă dreptul de a le justifica în cursul procedurii, în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului potrivit căruia partea care cade în pretenții este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil. În această privință, reclamantul susține, întemeindu-se pe articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și pe articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și pe jurisprudența Curții, că ar fi trebuit să fie ascultat înainte de adoptarea de către Consiliu a măsurilor restrictive împotriva sa și că, în consecință, dreptul său la apărare nu a fost respectat.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare care rezultă din articolul 296 alineatul (2) TFUE. Reclamantul reproșează Consiliului că s-a mulțumit să invoce considerații vagi și generale fără a menționa, în mod specific și concret, motivele pentru care consideră, în exercitarea puterii sale discreționare de apreciere, că reclamantul trebuie să facă obiectul măsurilor restrictive în cauză. Nu a fost invocat niciun element concret și obiectiv care ar fi reproșat reclamantului și care ar putea justifica măsurile în cauză.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât Consiliul ar fi reținut, în motivarea în susținerea măsurii restrictive, elemente care ar fi lipsite în mod vădit de bază factuală. Prin urmare, faptele invocate ar fi lipsite de orice temei serios.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității în atingerea adusă drepturilor fundamentale. Reclamantul consideră astfel că măsura în litigiu ar trebui să fie invalidată întrucât ar fi disproporționată prin raportare la obiectivul invocat și ar constitui o ingerință disproporționată în libertatea de a desfășura o activitate comercială și în dreptul de proprietate, consacrate la articolul 16 și, respectiv, la articolul 17 din cartă. Disproporția ar decurge din împrejurarea că măsura ar viza orice activitate economică influentă, fără alt criteriu.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate. Reclamantul susține, întemeindu-se pe articolele 17 și 52 din cartă, că o măsură de înghețare a fondurilor conține în mod incontestabil o limitare a folosinței dreptului de proprietate și că, în speță, înghețarea fondurilor care rezultă din activitățile reclamantului ar aduce în mod necesar o atingere disproporționată prin raportare la obiectivul urmărit de Consiliu.


title: Cauza T-183/19: Acțiune introdusă la 29 martie 2019 — Jalkh/Parlamentul

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/36

      Acțiune introdusă la 29 martie 2019 — Jalkh/Parlamentul
      (Cauza T-183/19)
      (2019/C 182/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Parlamentului European din 31 ianuarie 2019 de modificare a Regulamentului de procedură;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, pentru motivul că amendamentul în litigiu creează o discriminare bazată pe limbă care nu respectă diversitatea lingvistică și determină deputatul francez din Parlamentul European să nu își utilizeze limba maternă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 14 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, prin faptul că noul Regulament de procedură al Parlamentului creează o discriminare în detrimentul reclamantului care este vorbitor de limbă franceză.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea Tratatului privind Uniunea Europeană. În această privință, reclamantul susține că prin crearea unei discriminări în detrimentul limbii franceze, noul Regulament de procedură al Parlamentului aduce atingere diversității culturale și lingvistice din cadrul acestei instituții.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene care garantează respectarea multilingvismului și, așadar, a utilizării limbii franceze.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 1 al Consiliului din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 1/vol. 1, p. 3).


title: Cauza T-202/19: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTour)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/37

      Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTour)
      (Cauza T-202/19)
      (2019/C 182/41)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Germania) (reprezentanți: N. Maenz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „CaraTour” — cererea de înregistrare nr. 15 366 313

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 ianuarie 2019 în cauza R 506/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea în totalitate a opoziției formulate de Carado GmbH la 27 iulie 2016, întemeiată pe marca Uniunii Europene nr. 4 935 334 și pe marca germană nr. 30 611 776 (cauza nr. B 2 742 784);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-203/19: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTwo)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/37

      Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — Knaus Tabbert/EUIPO — Carado (CaraTwo)
      (Cauza T-203/19)
      (2019/C 182/42)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Germania) (reprezentant: N. Maenz, Rechtsanwältin)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „CaraTwo”, cererea de înregistrare nr. 15 170 145

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 ianuarie 2019 în cauza R 851/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea în tot a opoziției formulate de Carado GmbH la 27 iulie 2016, întemeiată pe marca Uniunii Europene nr. 4 935 334 și pe marca germană nr. 30 611 776 (procedura de opoziție nr. B 2 742 768);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului


title: Cauza T-209/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — Armani/EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/38

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — Armani/EUIPO — Invicta Watch Company of America (GLYCINE)
      (Cauza T-209/19)
      (2019/C 182/43)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Giorgio Armani SpA (Milan, Italia) (reprezentant: J. Rether și M. Kinkeldey, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Invicta Watch Company of America, Inc. (Hollywood, Florida, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative în culorile negru și alb — cererea de înregistrare nr. 15 910 301

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 04/02/2019 în cauza R 578/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-212/19: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — Apple/EUIPO (Styluses)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/39

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — Apple/EUIPO (Styluses)
      (Cauza T-212/19)
      (2019/C 182/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentanți: H. Hartwig și A. von Mühlendahl, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: cererea de înregistrare nr. 3012 707-0004

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 7 ianuarie 2019 în cauza R 2533/2017-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2245/2002 al Comisiei, coroborat cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2245/2002 al Comisiei, coroborat cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-214/19: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — Fleximed/EUIPO — docPrice (Fleximed)

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/40

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — Fleximed/EUIPO — docPrice (Fleximed)
      (Cauza T-214/19)
      (2019/C 182/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Fleximed AG (Triesen, Liechtenstein) (reprezentant: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: docPrice GmbH (Koblenz, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală nr. 12 025 771

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 februarie 2019 în cauza R 1121/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-405/16 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 martie 2019 — Republica Federală Germania/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Ajutoare acordate prin anumite dispoziții ale Legii germane privind sursele de energie regenerabile, modificată (EEG din 2012) — Ajutor în favoarea producătorilor de energie electrică EEG și contribuție EEG redusă pentru utilizatorii mari consumatori de energie — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte incompatibile cu piața internă — Noțiunea „ajutor de stat” — Avantaj — Resurse de stat — Control public al resurselor — Măsură asimilabilă unei taxe pe consumul de energie electrică)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/3

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 martie 2019 — Republica Federală Germania/Comisia Europeană
      (Cauza C-405/16 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare acordate prin anumite dispoziții ale Legii germane privind sursele de energie regenerabile, modificată (EEG din 2012) - Ajutor în favoarea producătorilor de energie electrică EEG și contribuție EEG redusă pentru utilizatorii mari consumatori de energie - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte incompatibile cu piața internă - Noțiunea „ajutor de stat” - Avantaj - Resurse de stat - Control public al resurselor - Măsură asimilabilă unei taxe pe consumul de energie electrică)
      (2019/C 187/03)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și R. Kanitz, agenți, asistați de T. Lübbig, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și T. Maxian Rusche, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 10 mai 2016, Germania/Comisia (T-47/15, EU:T:2016:281).

                  2)

                  Anulează Decizia (UE) 2015/1585 a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind schema de ajutoare de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [pusă în aplicare de Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al utilizatorilor mari consumatori de energie].

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii de recurs, cât și procedurii în primă instanță.

         (1)  JO C 326, 5.9.2016


title: Cauzele conexate C-487/17 — C-489/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 28 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — procedurile penale împotriva Alfonso Verlezza și alții (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2008/98/CE și Decizia 2000/532/CE — Deșeuri — Clasificarea ca deșeuri periculoase — Deșeuri cărora li se pot atribui coduri aferente atât deșeurilor periculoase, cât și deșeurilor nepericuloase)

text:
               3.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 187/17

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 28 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — procedurile penale împotriva Alfonso Verlezza și alții
      (Cauzele conexate C-487/17 — C-489/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2008/98/CE și Decizia 2000/532/CE - Deșeuri - Clasificarea ca deșeuri periculoase - Deșeuri cărora li se pot atribui coduri aferente atât deșeurilor periculoase, cât și deșeurilor nepericuloase)
      (2019/C 187/19)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

      Alfonso Verlezza, Riccardo Traversa, Irene Cocco, Francesco Rando, Carmelina Scaglione, Francesco Rizzi, Antonio Giuliano, Enrico Giuliano, Refecta Srl, E. Giovi Srl, Vetreco Srl, SE.IN Srl

         Dispozitivul

                  1)

                  Anexa III la Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014, precum și anexa la Decizia 2000/532/CE a Comisiei din 3 mai 2000 de înlocuire a Deciziei 94/3/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului privind deșeurile și a Directivei 94/904/CE a Consiliului de stabilire a unei liste de deșeuri periculoase în temeiul articolului 1 alineatul (4) din Directiva 91/689/CEE a Consiliului privind deșeurile periculoase, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/955/UE a Comisiei din 18 decembrie 2014, trebuie interpretate în sensul că deținătorul unui deșeu susceptibil de a fi încadrat fie sub coduri aferente unor deșeuri periculoase, fie sub coduri aferente unor deșeuri nepericuloase, dar a cărui compoziție nu este cunoscută de la început trebuie, în vederea acestei clasificări, să determine compoziția respectivă și să caute substanțele periculoase care se pot găsi în mod rezonabil în compoziția acestuia pentru a stabili dacă respectivul deșeu prezintă proprietăți periculoase și, în acest scop, poate utiliza eșantionări, analize chimice și teste prevăzute de Regulamentul nr. 440/2008 al Comisiei din 30 mai 2008 de stabilire a metodelor de testare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) sau orice altă eșantionare, analiză chimică și test recunoscute la nivel internațional.

                  2)

                  Principiul precauției trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care, după o evaluare a riscurilor cât mai completă posibil ținând cont de împrejurările speciale ale cazului în speță, deținătorul unui deșeu susceptibil de a fi încadrat fie sub coduri aferente unor deșeuri periculoase, fie sub coduri aferente unor deșeuri nepericuloase este în imposibilitatea practică de a determina prezența de substanțe periculoase sau de a evalua proprietățile periculoase prezentate de deșeul menționat, acesta din urmă trebuie clasificat ca deșeu periculos.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza C-275/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 2 aprilie 2019 — Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga-Futebol, SAD

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 2 aprilie 2019 — Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga-Futebol, SAD
      (Cauza C-275/19)
      (2019/C 206/39)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal de Justiça

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

         Pârâte: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga-Futebol, SAD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere faptul că statul portughez nu a comunicat Comisiei Europene reglementările tehnice prevăzute în Decretul legislativ nr. 442/89 din 2 decembrie 1989, aceste norme sunt inaplicabile, în special articolele […] 3 [în formularea menționată] și 9, astfel încât particularii pot invoca inaplicabilitatea lor?

                  2)

                  Având în vedere faptul că statul portughez nu a comunicat Comisiei Europene reglementările tehnice prevăzute în Decretul-lege nr. 282/2003 din 8 noiembrie 2003, aceste norme trebuie să rămână neaplicate, în special articolele 2 și 3 […], în ceea ce privește prestatorii de servicii din Portugalia?


title: Cauza C-282/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 3 aprilie 2019 — YT și alții/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 3 aprilie 2019 — YT și alții/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania
      (Cauza C-282/19)
      (2019/C 206/41)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Napoli

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: YT și alții

         Pârâți: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca; Ufficio Scolastico Regionale per la Campania

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Tratamentul diferit rezervat exclusiv profesorilor de religie catolică, cum sunt reclamanții, constituie o discriminare pe motive de religie în sensul articolului 21 din Carta de la Nisa și al Directivei 2000/78/CE (1) sau împrejurarea că certificatul de aptitudine de care dispune deja un lucrător poate fi revocat este un motiv justificativ adecvat pentru ca exclusiv profesorii de religie catolică, cum sunt reclamanții, să fie tratați în mod diferit față de celelalte cadre didactice, fără a beneficia de niciuna dintre măsurile de prevenire a abuzurilor prevăzute de clauza 5 din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (2)?

                  2)

                  În cazul în care se consideră că există o discriminare directă, în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/78/CE, pe motive de religie (articolul 1), precum și în sensul Cartei de la Nisa, prezenta instanță trebuie să solicite Curții să se pronunțe cu privire la instrumentele pe care le poate utiliza în vederea eliminării consecințelor acesteia, având în vedere că toate cadrele didactice, altele decât profesorii de religie catolică, au beneficiat de planul special de recrutare prevăzut de Legea nr. 107/15, obținând titularizarea pe post cu încheierea, în consecință, a unui contract de muncă pe durată nedeterminată și, prin urmare, prezenta instanță trebuie să instituie un raport de muncă pe durată nedeterminată cu administrația pârâtă?

                  3)

                  Clauza 5 din acordul-cadru cuprins în Directiva 1999/70/CE trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție, în temeiul căreia normele de drept comun care guvernează raporturile de muncă și prin care se urmărește sancționarea recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată succesive prin recalificarea automată a contractului pe durată determinată în contract pe durată nedeterminată atunci când raportul de muncă se menține dincolo de o anumită dată nu sunt aplicabile în sectorul învățământului, în ceea ce privește în mod specific cadrele didactice de religie catolică, astfel încât permite încheierea de contracte de muncă pe durată determinată succesive pe termen nelimitat? În special, necesitatea unui acord al episcopului diecezan poate constitui un motiv obiectiv în sensul clauzei 5 alineatul (1) litera (a) din acordul-cadru sau, dimpotrivă, trebuie reținută o discriminare interzisă potrivit articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, clauza 4 din acordul-cadru cuprins în Directiva 1999/70/CE și/sau articolul 1 din Directiva 2000/78/CE permit înlăturarea aplicării normelor care împiedică recalificarea automată a unui contract pe durată determinată în contract pe durată nedeterminată atunci când raportul de muncă este menținut dincolo de o anumită dată?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).

         (2)  JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza C-768/18 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2018 de Michal Harvilik — HYDRA împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 25 septembrie 2018 în cauza T-365/18, Michal Harvilik — HYDRA/Republica Cehă și Curtea Europeană a Drepturilor Omului

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/2

      Recurs introdus la 7 decembrie 2018 de Michal Harvilik — HYDRA împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 25 septembrie 2018 în cauza T-365/18, Michal Harvilik — HYDRA/Republica Cehă și Curtea Europeană a Drepturilor Omului
      (Cauza C-768/18 P)
      (2019/C 213/02)
      Limba de procedură: slovena

         Părțile

         Recurent: Michal Harvilik — HYDRA (reprezentant: A. Wagner, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Republica Cehă, Curtea Europeană a Drepturilor Omului
      Prin Ordonanța din 19 martie 2019, Curtea (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-190/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 27 februarie 2019 — MG, NH/Germanwings GmbH

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 27 februarie 2019 — MG, NH/Germanwings GmbH
      (Cauza C-190/19)
      (2019/C 213/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: MG, NH

         Pârâtă: Germanwings GmbH

         Întrebarea preliminară

      Există un drept la compensare în temeiul articolului 7 din Regulamentul nr. 261/2004 (1) și atunci când un pasager nu a putut să prindă, din cauza unei întârzieri la sosire relativ minime, un zbor de corespondență direct, iar aceasta a avut drept consecință o întârziere de trei ore sau mai mult la destinația finală, în condițiile în care cele două zboruri erau asigurate de operatori de transport aerian diferiți, iar rezervarea fusese confirmată de o agenție de voiaj care a combinat zborurile pentru clientul său?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 26, p. 218)


title: Cauza C-220/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 11 martie 2019 — Promociones Oliva Park S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Spania) la 11 martie 2019 — Promociones Oliva Park S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana
      (Cauza C-220/19)
      (2019/C 213/06)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Promociones Oliva Park S.L.

         Pârât: Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2008/118/CE (1) trebuie interpretat în sensul că se opune și este în contradicție cu un impozit calificat ca fiind direct, precum IVPEE, care, având în vedere adevărata sa natură, se dovedește a fi un impozit indirect fără un scop specific, ce urmărește exclusiv un obiectiv de colectare, fără ca această calificare atribuită de dreptul național să poată prevala asupra interpretării dreptului Uniunii, care este reglementat în funcție de obiectivele specifice ale acestei ordini juridice și de caracteristicile obiective ale impozitului?

                  2)

                  În pofida calificării IVPEE drept taxă de mediu, acest impozit urmărește un obiectiv eminamente de colectare de venituri, fiind perceput în mod nediferențiat pentru activitățile de producție și de încorporare în sistemul electric a energiei electrice indiferent de intensitatea și de efectul lor asupra mediului, încălcând articolul 1, articolul 3 alineatele (1) și (2) și articolul 3 litera (a) coroborat cu articolul 2 litera (k) din Directiva 2009/28/CE (2)?

                  3)

                  Principiul liberei concurențe și al promovării energiei din surse regenerabile trebuie interpretat în sensul că se opune IVPEE, în măsura în care aceasta aplică același tratament fiscal în privința energiei din surse neregenerabile precum în privința celei din surse regenerabile, aceasta din urmă fiind discriminată și încălcându se sistemul de sprijin prevăzut la articolul 2 litera (k) și la dispozițiile corespunzătoare din Directiva 2009/28/CE?

                  4)

                  În sfârșit, principiul liberei concurențe menționat și articolele 32, 33 și 34 (CAPITOLUL VIII, ORGANIZAREA ACCESULUI LA SISTEM) din Directiva 2009/72/CE (3) se opun IVPEE, întrucât consideră că aceasta din urmă permite o discriminare pozitivă în favoarea producătorilor neresortisanți de energie electrică, în detrimentul producătorilor spanioli, denaturând piața internă a energiei electrice și accesul la rețea?

         (1)  Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (JO 2009, L 9, p. 12).

         (2)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).

         (3)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza C-227/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 14 martie 2019 — DX

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 14 martie 2019 — DX
      (Cauza C-227/19)
      (2019/C 213/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Recurent: DX

         Autoritate intimată: Bürgermeister der Stadt Graz

         Cu participarea: Finanzpolizei

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (1) și Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme naționale care prevede, pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul utilizării transfrontaliere a forței de muncă, cum ar fi nerespectarea obligației de a păstra evidența documentelor privind salariile și asigurările sociale sau nerespectarea obligației de notificare către Biroul central de coordonare, amenzi substanțiale, în special un cuantum minim ridicat al amenzii, care se aplică cumulativ pentru fiecare lucrător vizat?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:
                  Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE și Directiva 2014/67/UE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării cumulative a amenzilor pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul folosirii transfrontaliere a forței de muncă, dacă nu este prevăzută o limită maximă absolută a amenzii?

         (1)  JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29

         (2)  Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne (JO 2014, L 159, p. 11).


title: Cauza C-245/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 20 martie 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/B

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 20 martie 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/B
      (Cauza C-245/19)
      (2019/C 213/08)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour administrative

         Părțile din procedura principală

         Apelant: État du Grand-duché de Luxembourg

         Intimată: B

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 7, articolul 8 și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborate eventual cu articolul 47 din carta menționată, trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale a unui stat membru care, în cadrul regimului de procedură în materia schimbului de informații la cerere instituit, printre altele, în vederea punerii în aplicare a Directivei 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/99/CEE (1), exclude orice cale de atac, în special judiciară, din partea terțului deținător al informațiilor împotriva unei decizii prin care autoritatea competentă a acestui stat membru îl obligă să îi furnizeze informații pentru a da curs unei cereri de schimb de informații din partea unui alt stat membru?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 1 alineatul (1) și articolul 5 din Directiva 2011/16 trebuie interpretate, dacă este cazul ținând seama de caracterul evolutiv al interpretării articolului 26 din Modelul de convenție fiscală al OCDE, în sensul că o cerere de schimb, împreună cu o decizie prin care se dispune furnizarea de informații a autorității competente din statul membru solicitat, prin care se dă curs acestei cereri, îndeplinesc criteriul inexistenței unei lipse vădite de relevanță previzibilă, având în vedere că statul membru solicitant indică identitatea contribuabilului în cauză, perioada vizată de ancheta din statul membru solicitant și identitatea deținătorului informațiilor vizate, solicitând în același timp informații care se referă la contracte, precum și la facturile și la plățile aferente acestora, neprecizate, însă care sunt delimitate prin criterii privind, în primul rând, faptul că ar fi fost încheiate de deținătorul informațiilor identificat, în al doilea rând, aplicabilitatea acestora în cursul anilor de impozitare vizați de ancheta autorităților statului solicitant și, în al treilea rând, legătura acestora cu contribuabilul în cauză identificat?

         (1)  JO 2011, L 64, p. 1.


title: Cauza C-246/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 20 martie 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/B, C, D, F.C.

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 20 martie 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/B, C, D, F.C.
      (Cauza C-246/19)
      (2019/C 213/09)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour administrative

         Părțile din procedura principală

         Apelant: État du Grand-duché de Luxembourg

         Intimați: B, C, D, F.C.

         Cealaltă parte: A

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 7, articolul 8 și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborate eventual cu articolul 47 din carta menționată, trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale a unui stat membru care, în cadrul regimului de procedură în materia schimbului de informații la cerere instituit, printre altele, în vederea punerii în aplicare a Directivei 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/99/CEE (1), exclude orice cale de atac, în special judiciară, din partea contribuabilului vizat de ancheta din statul membru solicitant și din partea unei terțe persoane vizate, împotriva unei decizii prin care autoritatea competentă a acestui stat membru obligă un deținător de informații să îi furnizeze informații pentru a da curs unei cereri de schimb de informații din partea unui alt stat membru?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 1 alineatul (1) și articolul 5 din Directiva 2011/16 trebuie interpretate, dacă este cazul ținând seama de caracterul evolutiv al interpretării articolului 26 din Modelul de convenție fiscală al OCDE, în sensul că o cerere de schimb, împreună cu o decizie prin care se dispune furnizarea de informații a autorității competente din statul membru solicitat, prin care se dă curs acestei cereri, îndeplinesc criteriul inexistenței unei lipse vădite de relevanță previzibilă, având în vedere că statul membru solicitant indică identitatea contribuabilului în cauză, perioada vizată de ancheta din statul membru solicitant și identitatea deținătorului informațiilor vizate, solicitând în același timp informații care se referă la conturi bancare, precum și la active financiare neprecizate, însă care sunt delimitate prin criterii privind, în primul rând, faptul că ar fi deținute de un deținător de informații identificat, în al doilea rând, anii de impozitare vizați de ancheta autorităților din statul solicitant și, în al treilea rând, legătura acestora cu contribuabilul în cauză identificat?

         (1)  JO 2011, L 64, p. 1.


title: Cauza C-248/19: Acțiune introdusă la 20 martie 2019 — Comisia Europeană/Republica Cipru

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/10

      Acțiune introdusă la 20 martie 2019 — Comisia Europeană/Republica Cipru
      (Cauza C-248/19)
      (2019/C 213/10)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și E. Manhaeve, agenți)

         Pârâtă: Republica Cipru

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Reclamanta solicită Tribunalului constatarea faptului că:

                              —

                              prin nedotarea cu un sistem de colectare a apelor a 31 de aglomerări (Aradippou, Ipsonas, Dali, Varoklini, Deryneia, Sotira, Xylofagou, Pervolia, Kolossi, Poli Chrysochous, Leivadia, Dromolaxia, Pera Chorio-Nisou, Liopetri, Avgorou, Paliometocho, Kiti, Frenaros, Ormideia, Kokkinotrimithia, Trachoni, Episkopi, Xylotympou, Pano Polemidia, Pyla, Lympia, Parekklisia, Kakopetria, Achna, Meneou și Pyrgos), în conformitate cu articolul 3 și cu anexa I punctul A la Directiva 91/271/CEE,

                              —

                              prin neasigurarea, în aglomerările menționate, a tratării secundare sau echivalente, în conformitate cu articolele 4, 10 și 15 și cu anexa I punctul B și D la Directiva 91/271/CEE, a apelor urbane reziduale care pătrund în sistemele de colectare, înainte de evacuare,
                              Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3, 4, 10 și 15 și al anexa I la Directiva 91/271/CEE (1) privind tratarea apelor urbane reziduale;

                              —

                              obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  În lipsa unui sistem de colectare a apelor integrat și operațional, Republica Cipru nu a respectat termenul de 31 decembrie 2012, stabilit de Directiva 91/271/CEE privind tratarea apelor urbane reziduale (astfel cum a fost prelungit prin Tratatul de aderare a Republicii Cipru la Uniunea Europeană), pentru colectarea (articolul 3) și, în consecință, pentru tratarea secundară a apelor reziduale (articolul 4), precum și pentru infrastructura și supravegherea legate de această tratare (articolele 10 și 15), în patru aglomerări cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000.

                  2.

                  În lipsa unui sistem de colectare a apelor integrat și operațional, Republica Cipru nu a respectat termenul de 31 decembrie 2012, stabilit de Directiva 91/271/CEE privind tratarea apelor urbane reziduale (astfel cum a fost prelungit prin Tratatul de aderare a Republicii Cipru la Uniunea Europeană), pentru colectarea (articolul 3) și, în consecință, pentru tratarea secundară a apelor reziduale (articolul 4), precum și pentru infrastructura și supravegherea legate de această tratare (articolele 10 și 15), în 27 de aglomerări cu un echivalent-locuitor cuprins între 2 000 și 10 000.

         (1)  Directiva Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO 1991, L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43).


title: Cauza C-256/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wien (Austria) la 26 martie 2019 — S.A.D. Maler/Anstreicher OG

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wien (Austria) la 26 martie 2019 — S.A.D. Maler/Anstreicher OG
      (Cauza C-256/19)
      (2019/C 213/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: S.A.D. Maler und Anstreicher OG

         Autoritate pârâtă: Magistrat der Stadt Wien

         Cealaltă parte din procedură: Bauarbeiter Urlaubs- und Abfertigungskasse

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională care, în scopul asigurării independenței și imparțialității instanțelor, prevede în Constituție dreptul fundamental la alocarea dosarelor către judecători pe baza unei anumite repartizări stricte a dosarelor, stabilită în prealabil pe baza unor reguli generale, trebuie să fie interpretate în sensul că legiuitorul trebuie să se asigure că această garanție juridică fundamentală este una efectivă și nu una pur teoretică?

                              1a)

                              Întrebare complementară: În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
                              Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, într-o ordine juridică națională în care dreptul fundamental al repartizării fixe a dosarelor este consacrat de Constituție, impun obligații de garantare din partea organului legislativ și, dacă da, care sunt acestea?

                              1b)

                              Întrebare complementară: În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                                          1b - 1)

                                          Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională în care dreptul fundamental al repartizării fixe a dosarelor este consacrat de Constituție, impun nerespectarea unei instrucțiuni sau a unui act privind alocarea dosarelor unui judecător, instrucțiune sau act aparținând unui organ necompetent prin lege pentru respectiva instrucțiune sau respectivul act?

                                          1b - 2)

                                          Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională în care dreptul fundamental al repartizării fixe a dosarelor este consacrat de Constituție, impun ca regulamentul intern al instanței de judecată să poată permite în privința deciziei de alocare — în cazul în care face acest lucru — unui organ responsabil pentru alocarea dosarelor numai o marjă de apreciere restrânsă stabilită deja în prealabil?

                  2)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională care, în scopul asigurării independenței și imparțialității instanțelor, prevede în Constituție dreptul fundamental la alocarea dosarelor către judecători pe baza unei anumite repartizări fixe a dosarelor, stabilită în prealabil pe baza unor reguli generale, trebuie să fie interpretate în sensul că un judecător care are îndoieli 1) în privința legalității unei repartizări a cauzelor în cadrul instanței, respectiv 2) în privința legalității unei decizii de punere în aplicare a unei repartizări a dosarelor în cadrul instanței, adoptată în cadrul instanței și care afectează în mod direct activitatea acestui judecător (în special decizia de alocare a dosarelor), trebuie să poată formula, cu privire la aceste îndoieli, o cale de atac (care să nu fie foarte împovărătoare din punct de vedere financiar pentru acest judecător) la o altă instanță care dispune de deplina competență în privința examinării legalității actului juridic considerat nelegal?
                  În cazul unui răspuns negativ: Există și alte cerințe impuse de legiuitor care să asigure că un judecător este în măsură să îndeplinească din punct de vedere legal cerințele legale în privința sa în ceea ce privește respectarea (în special în cadrul instanței) a cerințelor legale în alocarea dosarelor?

                  3)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională care, în scopul asigurării independenței și imparțialității instanțelor, prevede în Constituție dreptul fundamental la alocarea dosarelor către judecători pe baza unei anumite repartizări fixe a dosarelor, stabilită în prealabil pe baza unor reguli generale, trebuie să fie interpretate în sensul că o parte într-o procedură judiciară care are îndoieli 1) în privința legalității unei dispoziții privind repartizarea dosarelor în cadrul instanței, preliminară soluționării procedurii sale, sau 2) în privința legalității alocării acestei proceduri unui anumit judecător trebuie ca, încă înainte de pronunțarea de către instanță a hotărârii, să poată formula, cu privire la aceste îndoieli, o cale de atac (care să nu fie excesiv de împovărătoare din punct de vedere financiar pentru această parte) la o altă instanță, care dispune de deplina competență în privința examinării legalității actului juridic considerat nelegal?
                  În cazul unui răspuns negativ: Există și alte specificații prin care legiuitorul se asigură că o parte într-un proces este în măsură ca, încă înainte de pronunțarea de către instanță a hotărârii, să realizeze respectarea dreptului său fundamental la respectarea „judecătorului legitim”?

                  4)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională care, în scopul asigurării independenței și imparțialității instanțelor, prevede în Constituție dreptul fundamental la alocarea dosarelor către judecători pe baza unei anumite repartizări fixe a dosarelor, stabilită în prealabil pe baza unor reguli generale, trebuie să fie interpretate în sensul că repartizarea dosarelor în cadrul instanței și documentarea parcursului dosarelor în cadrul instanței sunt organizate într-un mod atât de transparent și ușor de înțeles, încât judecătorul, respectiv partea, este în măsură să verifice, fără a depune un efort deosebit, conformitatea alocării concrete a dosarelor unui judecător, respectiv unui anumit complet de judecată, cu cerințele privind repartizarea dosarelor în cadrul instanței?
                  În cazul unui răspuns negativ: Există și alte cerințe impuse de legiuitor care să asigure faptul că un judecător sau o parte este în măsură să se informeze cu privire la legalitatea unei anumite alocări a procedurilor judiciare?

                  5)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din cartă, precum și principiul efectivității, cel puțin în ceea ce privește o ordine juridică națională care, în scopul asigurării independenței și imparțialității instanțelor, prevede în Constituție dreptul fundamental la alocarea dosarelor către judecători pe baza unei anumite repartizări fixe a dosarelor, stabilită în prealabil pe baza unor reguli generale, trebuie să fie interpretate în sensul că părțile și judecătorul unei proceduri judiciare trebuie să fie în măsură, fără a trebui să facă personal un efort, să înțeleagă conținutul regulilor de alocare a dosarelor, precum și că, în acest mod, judecătorul trebuie să fie în măsură să controleze legalitatea alocării procedurii unui judecător, respectiv unui anumit complet de judecată?
                  În cazul unui răspuns negativ: Există și alte cerințe impuse de legiuitor care să asigure faptul că un judecător sau o parte este în măsură să se informeze cu privire la legalitatea unei anumite alocări a procedurilor judiciare?

                  6)

                  Ce obligații de a acționa revin unui judecător care este obligat, printr-un act juridic pe care acesta nu îl poate ataca (în afara sau în cadrul instanței), la o acțiune care încalcă dreptul Uniunii și nu respectă drepturile părților, având în vedere obligația care îi revine în temeiul dreptului Uniunii de a respecta cerințele procedurale din dreptul Uniunii?


title: Cauza C-284/19 P: Recurs introdus la 3 aprilie 2019 de Andrew Clarke împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 25 martie 2019 în cauza T-731/18, Clarke/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/13

      Recurs introdus la 3 aprilie 2019 de Andrew Clarke împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 25 martie 2019 în cauza T-731/18, Clarke/Comisia
      (Cauza C-284/19 P)
      (2019/C 213/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Andrew Clarke (reprezentant: E. Lock, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare pe fond la Tribunal, luându-se în considerare constatările Curții;

                  —

                  obligarea ca cel târziu la 12 aprilie 2019 (sau la o altă data până la care termenul prevăzut la articolul 50 TFUE poate fi extins)

                              a)

                              Tribunalul să analizeze acțiunea potrivit unor termene și într-o manieră care să îi permită să pronunțe o hotărâre definitivă asupra acesteia;

                              b)

                              cu titlu de măsuri provizorii, Comisia să adreseze Regatului Unit un aviz motivat prin care să își stabilească poziția cu privire la încălcarea dreptului Uniunii care poate fi dedusă din scrisoarea pe care acesta i-a adresat-o recurentului la 25 octombrie 2018;

                  —

                  obligarea ca părțile să aibă libertatea să formuleze cereri în fața Tribunalului pentru alte orientări, dacă este cazul;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurentul invocă un singur motiv de drept.
      Prin Ordonanța din 25 martie 2019, Tribunalul a interpretat în mod greșit ceea ce recurentul a solicitat prin cererea sa introductivă, stabilind în mod greșit că nu are calitate procesuală activă și că acțiunea pe care a formulat-o este inadmisibilă.
      Recurentul nu a solicitat ca Comisia să inițieze o procedură de neîndeplinire a obligațiilor împotriva Regatului Unit. Se solicită anularea a două decizii ale Comisiei, una dintre ele fiind identificată în mod greșit de Tribunal. În această privință, jurisprudența pe care s-a întemeiat Tribunalul nici nu susține teza pentru care a fost citată, nici nu este relevantă. Recurentul are calitate procesuală activă pentru a solicita anularea deciziilor menționate întrucât ele i-au fost adresate și/sau îl privesc în mod direct și individual. Mai mult, în subsidiar, recurentul are calitate procesuală activă pentru a solicita emiterea unui ordin în temeiul articolului 265 TFUE pentru motivul că Comisia nu a adresat Regatului Unit un aviz motivat în conformitate cu obligația de a acționa astfel în temeiul articolului 258 primul paragraf TFUE, având în vedere acceptarea implicită prin intermediul celei de a doua decizii de a analiza marja de discreție pe care o are în temeiul articolului 258 al doilea paragraf cu privire la aspectul dacă Regatul Unit a încălcat dreptul Uniunii. În acest mod, consideră că avizul motivat trebuia să îi fie adresat și recurentului, iar acesta l-ar privi în mod direct și individual. Recurentul are de asemenea calitatea procesuală de a solicita adoptarea unor măsuri provizorii în temeiul articolului 265 TFUE.


title: Cauza C-290/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd Trnava (Slovacia) la 9 aprilie 2019 — RN/Home Credit Slovakia a.s.

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd Trnava (Slovacia) la 9 aprilie 2019 — RN/Home Credit Slovakia a.s.
      (Cauza C-290/19)
      (2019/C 213/13)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Krajský súd Trnava

         Părțile din procedura principală

         Apelant: RN

         Intimată: Home Credit Slovakia a.s.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 10 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2008/48/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că un contract de credit pentru consumatori îndeplinește cerința prevăzută de această dispoziție în cazul în care dobânda anuală efectivă nu este indicată în acesta sub forma unei valori procentuale, ci sub forma unui interval între două valori (între-și)?

         (1)  JO 2008, L 133, p. 66.


title: Cauza C-298/19: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2019 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/15

      Acțiune introdusă la 11 aprilie 2019 — Comisia Europeană/Republica Elenă
      (Cauza C-298/19)
      (2019/C 213/14)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis si E. Manhaeve, agenți)

         Pârâtă: Republica Elenă

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  Declararea faptului că Republica Elenă, prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru executarea Hotărârii pronunțate de Curte la 23 aprilie 2015 în cauza C-149/14, Rollison/Grecia (1), nu și-a îndeplinit obligațiile impuse de articolul 260 alineatul (1) TFUE;

                  —

                  obligarea Republicii Elene la plata penalităților propuse, în cuantum de 23 753,25 EUR pe zi de întârziere în executarea Hotărârii pronunțate în cauza C-149/14, de la data pronunțării hotărârii în această cauză până la data executării acesteia;

                  —

                  obligarea Republicii Elene la plata unei sume forfetare de 2 639,25 EUR pe zi de la data pronunțării Hotărârii în cauza C-149/14 până la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză sau până la data executării Hotărârii în cauza C-149/14, dacă aceasta din urmă este anterioară, și cu condiția ca suma menționată să nu fie superioară, obligarea la plata unei sume forfetare minime de 1 310 000 EUR;

                  —

                  obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  În temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE, Republica Elenă are obligația să adopte măsuri pentru a se conforma Hotărârii Curții în cauza C-149/14. În orice caz, Republica Elenă nu a adoptat toate măsurile necesare pentru a se conforma dispozitivului hotărârii. În special, Republica Elenă nu a stabilit programe de acțiune aferente zonelor vulnerabile caracterizate de prezența unor cursuri de ape de suprafață și subterane afectate de poluarea cauzată de nitrați din surse agricole. În consecință, Comisia a decis să introduce o acțiune în fața Curții.

                  2.

                  Prin intermediul acestei acțiuni, Comisia solicită Curții să oblige Republica Elenă la plata unei sume forfetare de 2 639,25 EUR pe zi și a unor penalități de 23 753,25 EUR pe zi. Cuantumurile sumei forfetare și a penalităților au fost calculate luându-se în considerare gravitatea și durata încălcării și efectul disuasiv, în funcție de capacitatea financiară a statului membru.

         (1)  1EU:C:2015:264.


title: Cauza C-306/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 15 aprilie 2019 — Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 15 aprilie 2019 — Milis Energy SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE
      (Cauza C-306/19)
      (2019/C 213/17)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Milis Energy SpA

         Pârâți: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA — GSE

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii Europene se opune aplicării unei dispoziții naționale precum cea prevăzută la articolul 26 alineatele 2 și 3 din Decretul lege nr. 91/2014, aprobat prin Legea 116/2014, care reduce sau întârzie în mod semnificativ plata stimulentelor deja acordate prin lege și stabilite în temeiul unor convenții speciale încheiate de producătorii de energie electrică produsă prin conversie fotovoltaică cu Gestore dei servizi energetici S.p.A., societate publică având această misiune? În special, această dispoziție națională este compatibilă cu principiile generale ale dreptului Uniunii Europene privind încrederea legitimă, securitatea juridică, cooperarea loială și efectul util, cu articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cu Directiva 2009/28/CE (1) și cu reglementarea privind schemele de sprijin prevăzută de aceasta, precum și cu articolul 216 alineatul (2) TFUE, în special în raport cu Tratatul privind Carta europeană a energiei?

         (1)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).


title: Cauza C-337/19 P: Recurs introdus la 24 aprilie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 14 februarie 2019 în cauzele conexate T-131/16 și T-263/16, Belgia și Magnetrol International/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/20

      Recurs introdus la 24 aprilie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 14 februarie 2019 în cauzele conexate T-131/16 și T-263/16, Belgia și Magnetrol International/Comisia
      (Cauza C-337/19 P)
      (2019/C 213/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. J. Loewenthal, F. Tomat, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Regatul Belgiei, Magnetrol International, Irlanda

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 14 februarie 2019 în cauzele conexate T-131/16 și T-263/16, Belgia și Magnetrol International/Comisia, EU:T:2019:91, în măsura în care prin aceasta Tribunalul a statuat că, prin Decizia (UE) 2016/1699 (1) a Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutoare de stat privind scutirea aplicabilă profitului excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia, sistemul „profitului excedentar” a fost calificat în mod eronat drept o schemă de ajutor în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589 (2);

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru examinarea motivelor cu privire la care acesta nu s-a pronunțat și

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurilor în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin faptul că a calificat sistemul de decizii fiscale anticipate privind „profitul excedentar”, pus în aplicare de Belgia între anii 2004 și 2014, drept o schemă de ajutor în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul 2015/1589.
      Tribunalul a interpretat în mod greșit prima condiție prevăzută la articolul 1 litera (d) și a denaturat considerentele (94)-(110) ale decizie atacate prin faptul că a concluzionat că Comisia a considerat că sistemul „profitului excedentar” se întemeiază numai pe actele legislative enumerate în considerentul (99).
      Tribunalul a interpretat în mod greșit a doua condiție prevăzută la articolul 1 litera (d) și a denaturat considerentele (100)-(108) ale decizie atacate prin faptul că a concluzionat că acordarea scutirii aplicabile profitului excedentar necesita adoptarea unor măsuri de punere în aplicare suplimentare.
      Tribunalul a interpretat în mod greșit a treia condiție prevăzută la articolul 1 litera (d) și a denaturat considerentele (66), (102), (103), (109), (139) și (140) ale decizie atacate prin faptul că a concluzionat că măsurile de punere în aplicare suplimentare erau necesare pentru stabilirea beneficiarilor scutirii aplicabile profitului excedentar.
      În sfârșit, Tribunalul nu a ținut seama de ratio legis a articolului 1 litera (d) atunci când a concluzionat că Comisia a calificat în mod greșit sistemul „profitului excedentar” drept o schemă de ajutor în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO 2016, L 260, p. 61.

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).