201806010091915462018/C 211/342172018TC21120180618RO01ROINFO_JUDICIAL20180328272711Cauza T-217/18: Acțiune introdusă la 28 martie 2018 – DK/SEAE
 ---documentbreak--- C2112018RO2710120180328RO0034271271Acțiune introdusă la 28 martie 2018 – DK/SEAE
   (Cauza T-217/18)2018/C 211/34Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: DK (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Serviciul European de Acțiune Externă

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            să declare și să hotărască:

                     —

                     anularea deciziei din 23 mai 2017 de a i se aplica o sancțiune disciplinară prin care cuantumul net al pensiei sale de limită de vârstă a fost redus cu 20 %, respectiv o reținere de 1015 euro pe lună, până la 30 septembrie 2025, în conformitate cu articolul 9 alineatul (2) din anexa IX la statut;

                     —

                     cu titlu subsidiar, obligarea SEAE să plătească reclamantului o sumă stabilită ex aequo et bono pentru repararea prejudiciului suferit;

                     —

                     în orice caz, obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere care afectează decizia atacată, în măsura în care, pe de o parte, AIPN ar fi luat în considerare un prejudiciu adus de reclamant integrității instituțiilor, care însă ar fi fost deja reparat, și, pe de altă parte, durata sancțiunii disciplinare aplicate ar fi arbitrară întrucât ar fi fost determinată în raport cu vârsta legală de pensionare a acestuia.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității de care ar fi afectată decizia atacată din cauza neluării în considerare, în mod nelegal, a vechimii faptelor, pe nerecunoașterea încălcării articolului 25 din anexa IX la statut în cursul procedurii penale, precum și pe neluarea în considerare a situației familiale a reclamantului.


201806010121915542018/C 211/352542018TC21120180618RO01ROINFO_JUDICIAL20180423282921Cauza T-245/18: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products și alții/Comisia
 ---documentbreak--- C2112018RO2810120180423RO0035281292Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products și alții/Comisia
   (Cauza T-245/18)2018/C 211/35Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Beijing, China) și nouă alţi reclamanţi (reprezentanți: R. Antonini, E. Monard și B. Maniatis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/140 al Comisiei din 29 ianuarie 2018 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de anumite articole din fontă originare din Republica Populară Chineză și de închidere a anchetei privind importurile de anumite articole din fontă originare din India (JO 2018, L 25, p. 6), în măsura în care regulamentul vizează CCCME, societăţile individuale şi membrii în discuţie, şi

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei acţiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă şase motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisia Europeană a articolului 3 alineatele (2), (3), (5) şi (7) şi a articolului 17 alineatul (2) din regulamentul de bază, precum şi a principiului bunei administrări, inter alia prin utilizarea unor date nefiabile referitoare la importuri, a unor date macroeconomice ale prejudiciului nefiabile şi a unor date nefiabile privind rentabilitatea, precum şi prin faptul că alte părţi interesate nu au fost autorizate să prezinte observaţii cu privire la producătorii din Uniune incluşi în eşantion.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisia Europeană a articolului 3 alineatele (6) şi (7) din regulamentul de bază inter alia prin faptul că nu s-a luat în considerare lipsa unei coincidenţe în timp şi nu s-a avut în vedere ca prejudiciul cauzat de alţi factori să nu fie atribuit importurilor din China.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisia Europeană a dreptului la apărare al reclamanţilor şi a articolului 6 alineatul (7), a articolului 19 alineatele (1)-(3), a articolului 20 alineatele (2) şi (4) din regulamentul de bază inter alia prin faptul că s-a asigurat să se acorde accesul la calcularea prejudiciului, la calculele privind efectele în termeni de preț, privind nivelul de eliminare a prejudiciului şi privind determinarea valorii normale, prin faptul că s-a refuzat chiar furnizarea datelor solicitate sub forma unei versiuni agregate şi prin nefurnizarea diferitor informaţii relevante, în pofida solicitărilor repetate în acest sens.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat prin care se susţine că, prin neluarea în considerare a numerelor de control ale produselor în cadrul comparării preţurilor, prin nefurnizarea informaţiilor necesare cu respectarea altor caracteristici ale produsului decât cele reflectate în numerele de control ale produselor originale şi prin respingerea eronată a cererii de ajustare a valorii normale pentru a îndrepta neregularităţile rezultate din volumul scăzut de producţie în India, Comisia a încălcat articolul 2 alineatul (10), articolul 3 alineatul (2) litera (a), articolul 3 alineatul (3) şi articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, precum şi principiul bunei administrări.

            5.

            Al cincilea motiv prin care se susţine că, prin efectuarea unei ajustări în sus a valorii normale pentru taxele indirecte, Comisia a încălcat articolul 2 alineatul (10) şi articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.

            6.

            Al şaselea motiv prin care se susţine că, prin luarea în considerare a unor date provenite exclusiv de la un producător din India pentru determinarea costurilor de vânzare, generale şi administrative („SG&A”) şi a profitului utilizat pentru valoarea normală construită, în loc să se utilizeze toate informaţiile relevante disponibile în raport cu ţara analoagă, Comisia a încălcat articolul, 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.


201806010081915482018/C 211/366762017TC21120180618RO01ROINFO_JUDICIAL20180416292911Cauza T-676/17: Ordonanța Tribunalului din 16 aprilie 2018 – UN/Comisia
 ---documentbreak--- C2112018RO2910120180416RO0036291291Ordonanța Tribunalului din 16 aprilie 2018 – UN/Comisia
   (Cauza T-676/17) (
         1
      )2018/C 211/36Limba de procedură: germanaPreședintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza C-626/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iulie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovacă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Depozite de deșeuri – Directiva 1999/31/CE – Depozite de deșeuri existente – Articolul 14 – Decizie definitivă cu privire la continuarea sau necontinuarea exploatării – Articolul 13 – Procedură de închidere – Hotărârea Curții care constată o neîndeplinire a obligațiilor – Neexecutare – Articolul 260 alineatul (2) TFUE – Sancțiuni pecuniare – Penalități cu titlu cominatoriu și sumă forfetară]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iulie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovacă
      (Cauza C-626/16) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Depozite de deșeuri - Directiva 1999/31/CE - Depozite de deșeuri existente - Articolul 14 - Decizie definitivă cu privire la continuarea sau necontinuarea exploatării - Articolul 13 - Procedură de închidere - Hotărârea Curții care constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Penalități cu titlu cominatoriu și sumă forfetară])
      (2018/C 301/04)
      Limba de procedură: slovaca

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Sanfrutos Cano și A. Tokár, agenți)

         Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea tuturor măsurilor pe care le presupune executarea Hotărârii din 25 aprilie 2013, Comisia/Slovacia (C-331/11, nepublicată, EU:C:2013:271), Republica Slovacă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

                  2)

                  În cazul în care neîndeplinirea obligațiilor constatată la punctul 1 persistă la data pronunțării prezentei hotărâri, obligă Republica Slovacă la plata către Comisia Europeană a unei penalități cu titlu cominatoriu în valoare de 5 000 de euro pe zi de întârziere în aplicarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii din 25 aprilie 2013, Comisia/Slovacia (C-331/11, nepublicată, EU:C:2013:271), începând de la data pronunțării prezentei hotărâri și până la executarea completă a Hotărârii din 25 aprilie 2013, Comisia/Slovacia (C-331/11, nepublicată, EU:C:2013:271).

                  3)

                  Obligă Republica Slovacă la plata către Comisia Europeană a unei sume forfetare de 1 000 000 de euro.

                  4)

                  Obligă Republica Slovacă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza C-130/18: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 27 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – flightright GmbH/Eurowings GmbH [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Transport aerian – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolul 5 alineatul (1) litera (c) – Dreptul la o indemnizație în cazul anulării unui zbor – Transport alternativ care nu permite unui pasager să ajungă la destinația sa finală cu mai puțin de două ore după ora de sosire prevăzută pentru zborul anulat – Întârziere cuprinsă între două și trei ore]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/12

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 27 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – flightright GmbH/Eurowings GmbH
      (Cauza C-130/18) (1)

      ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) - Dreptul la o indemnizație în cazul anulării unui zbor - Transport alternativ care nu permite unui pasager să ajungă la destinația sa finală cu mai puțin de două ore după ora de sosire prevăzută pentru zborul anulat - Întârziere cuprinsă între două și trei ore])
      (2018/C 301/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: flightright GmbH

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul iii din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un pasager care a fost informat în legătură cu anularea zborului său cu mai puțin de șapte zile înainte de ora de decolare prevăzută pentru acest zbor are dreptul la indemnizația prevăzută în această dispoziție în cazul în care transportul alternativ oferit de operator i-a permis să ajungă la destinația finală cu mai mult de două ore, dar cu mai puțin de trei ore față de ora de sosire prevăzută.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza T-643/13: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Rogesa/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Cerere de acces la informații referitoare la determinarea celor mai eficiente 10 % instalații din industria siderurgică – Refuzul accesului – Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț – Interes public superior – Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 – Noțiunea de informații care se referă la emisii în mediu – Respectarea termenelor”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/23

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Rogesa/Comisia
      (Cauza T-643/13) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Cerere de acces la informații referitoare la determinarea celor mai eficiente 10 % instalații din industria siderurgică - Refuzul accesului - Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț - Interes public superior - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Noțiunea de informații care se referă la emisii în mediu - Respectarea termenelor”])
      (2018/C 301/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Germania) (reprezentanți: S. Altenschmidt și P.-A. Schütter, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Clotuche-Duvieusart și B. Martenczuk, ulterior F. Clotuche-Duvieusart și H. Krämer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Comisiei din 25 septembrie 2013 prin care reclamantei i s-a refuzat accesul la documente care conțin informații privind bazele de calcul utilizate de Comisie pentru determinarea celor mai eficiente 10 % instalații care au servit drept punct de pornire pentru definirea principiilor de stabilire a criteriilor de referință ex-ante, în conformitate cu articolul 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Roheisengesellschaft Saar mbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-400/18: Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/41

      Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
      (Cauza T-400/18)
      (2018/C 301/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: H. Berger și K. Rübsamen, avocați)

         Pârât: Comitetul Unic de Rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comitetului Unic de Rezoluție din 12 aprilie 2018 privind calcularea contribuțiilor ex-ante pentru anul 2018 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2018/03), inclusiv a anexei la aceasta, în măsura în care decizia atacată, inclusiv anexa la aceasta, privește contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive care în esență sunt identice sau asemănătoare cu motivele invocate în acțiunea care face obiectul cauzei T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/SRB (1).

         (1)  JO 2017, C 277, p. 51.


title: Cauza T-694/17: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Link Entertainment/EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS – Marca Uniunii Europene verbală anterioară AVORY – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Similitudinea serviciilor – Articolul 8 alineatul (1) litera(b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/31

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Link Entertainment/EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
      (Cauza T-694/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS - Marca Uniunii Europene verbală anterioară AVORY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera(b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 60 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 301/40)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Link Entertainment, SLU (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Estella Garbayo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sandra García-Sanjuan Machado (Barcelona, Spania) (reprezentant: E. Torner Lasalle, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 iulie 2017 (cauza R 1758/2016-4) privind o procedură de nulitate între doamna García-Sanjuan Machado și Link Entertainment

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Link Entertainment, SLU la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-403/18: Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – Pharmadom/EUIPO – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/42

      Acțiune introdusă la 2 iulie 2018 – Pharmadom/EUIPO – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)
      (Cauza T-403/18)
      (2018/C 301/56)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentant: M-P. Dauquaire, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Objectif Pharma (Vandoeuvre-lès-Nancy, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WS wellpharma shop – cererea de înregistrare nr. 14 494 751

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 martie 2018 în cauza R 1448/2017-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene pentru ansamblul produselor și al serviciilor desemnate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, în cazul în care ar decide să intervină în procedură, a societății Objectif Pharma, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-185/15: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Buonotourist/Comisia [„Ajutoare de stat – Întreprindere care exploatează rețele de rute pentru autobuze în Regione Campania – Avantaj – Serviciu de interes economic general – Compensații tarifare pentru obligații de serviciu public plătite în urma unei decizii a unei instanțe de ultim grad de jurisdicție – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Ajutoare existente și ajutoare noi – Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 – Condiții de exceptare de la obligația de notificare – Articolul 4 alineatul (5) și articolul 7 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 659/99 – Competențe ale Comisiei și, respectiv, ale instanțelor naționale în materie de control al ajutoarelor de stat – Autoritate de lucru judecat a unei hotărâri a unei instanțe naționale superioare – Aplicare în timp a normelor de drept material – Încredere legitimă – Securitate juridică”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/24

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Buonotourist/Comisia
      (Cauza T-185/15) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Întreprindere care exploatează rețele de rute pentru autobuze în Regione Campania - Avantaj - Serviciu de interes economic general - Compensații tarifare pentru obligații de serviciu public plătite în urma unei decizii a unei instanțe de ultim grad de jurisdicție - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Ajutoare existente și ajutoare noi - Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 - Condiții de exceptare de la obligația de notificare - Articolul 4 alineatul (5) și articolul 7 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 659/99 - Competențe ale Comisiei și, respectiv, ale instanțelor naționale în materie de control al ajutoarelor de stat - Autoritate de lucru judecat a unei hotărâri a unei instanțe naționale superioare - Aplicare în timp a normelor de drept material - Încredere legitimă - Securitate juridică”])
      (2018/C 301/31)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Italia) (reprezentanți: G. Capo și L. Visone, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, G. Conte și P.-J. Loewenthal, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Roma, Italia) (reprezentant: M. Malena, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2015/1075 a Comisiei din 19 ianuarie 2015 privind ajutorul de stat SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Italia – Compensații suplimentare pentru obligațiile de serviciu public pentru Buonotourist (JO 2015, L 179, p. 128)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Buonotourist Srl să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza T-414/18: Acțiune introdusă la 5 iulie 2018 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/42

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2018 – Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Cauza T-414/18)
      (2018/C 301/57)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Austria) (reprezentant: G. Eisenberger, Rechtsanwalt)

         Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție din 12 aprilie 2018 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru 2018 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2018/03) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)”), inclusiv a anexei la acesta, și, în orice caz, în măsura în care această decizie, inclusiv anexa la aceasta, vizează contribuția care trebuie plătită de reclamantă și

                  —

                  obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

                  1.

                  Încălcarea normelor fundamentale de procedură ca urmare a unei notificări incomplete a deciziei atacate.

                  2.

                  Încălcarea normelor fundamentale de procedură ca urmare a motivării insuficiente în decizia atacată.

                  3.

                  Încălcarea normelor fundamentale de procedură ca urmare a lipsei unei audieri și a nerespectării dreptului de a fi ascultat.

                  4.

                  Nelegalitatea Regulamentului delegat (UE) 2015/63 al Comisiei (1), în calitate de temei al deciziei contestate.
                  În contextul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că articolele 4-7 și 9, precum și anexa I la Regulamentul delegat 2015/63 – pe care se întemeiază decizia atacată – creează un sistem netransparent de stabilire a contribuțiilor, care este contrar articolelor 16, 17 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”) și potrivit căruia respectarea articolelor 20 și 21 din cartă și respectarea principiilor proporționalității și certitudinii juridice nu sunt asigurate.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (ABl. 2015, L 11, S. 44).


title: Cauza T-186/15: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – CSTP Azienda della Mobilità/Comisia [„Ajutoare de stat – Întreprindere care exploatează rețele de rute pentru autobuze în Regione Campania – Avantaj – Serviciu de interes economic general – Compensații tarifare pentru obligații de serviciu public plătite în urma unei decizii a unei instanțe de ultim grad de jurisdicție – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Ajutoare existente și ajutoare noi – Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 – Condiții de exceptare de la obligația de notificare – Articolul 4 alineatul (5) și articolul 7 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 659/99 – Competențe ale Comisiei și, respectiv, ale instanțelor naționale în materie de control al ajutoarelor de stat – Autoritate de lucru judecat a unei hotărâri a unei instanțe naționale superioare – Aplicare în timp a normelor de drept material – Încredere legitimă – Securitate juridică”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/25

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – CSTP Azienda della Mobilità/Comisia
      (Cauza T-186/15) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Întreprindere care exploatează rețele de rute pentru autobuze în Regione Campania - Avantaj - Serviciu de interes economic general - Compensații tarifare pentru obligații de serviciu public plătite în urma unei decizii a unei instanțe de ultim grad de jurisdicție - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Ajutoare existente și ajutoare noi - Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 - Condiții de exceptare de la obligația de notificare - Articolul 4 alineatul (5) și articolul 7 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 659/99 - Competențe ale Comisiei și, respectiv, ale instanțelor naționale în materie de control al ajutoarelor de stat - Autoritate de lucru judecat a unei hotărâri a unei instanțe naționale superioare - Aplicare în timp a normelor de drept material - Încredere legitimă - Securitate juridică”])
      (2018/C 301/32)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Salerno, Italia) (reprezentanți: G. Capo și L. Visone, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, G. Conte și P.-J. Loewenthal, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Asstra Associazione Trasporti (Roma, Italia) (reprezentant: M. Malena, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2015/1074 a Comisiei du 19 ianuarie 2015 privind ajutorul de stat SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Italia – Compensații suplimentare pentru obligațiile de serviciu public pentru CSTP (JO 2015, L 179, p. 112)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă CSTP Azienda della Mobilità SpA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Asstra Associazione Trasporti suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza T-147/15: Ordonanța Tribunalului din 28 iunie 2018 – Republica Cehă/Comisia („Acțiune în anulare – Resurse proprii ale Uniunii Europene – Răspunderea financiară a statelor membre – Cerere de scutire de la punerea la dispoziție a resurselor proprii – Scrisoare a Comisiei – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate”)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/31

      Ordonanța Tribunalului din 28 iunie 2018 – Republica Cehă/Comisia
      (Cauza T-147/15) (1)

      ((„Acțiune în anulare - Resurse proprii ale Uniunii Europene - Răspunderea financiară a statelor membre - Cerere de scutire de la punerea la dispoziție a resurselor proprii - Scrisoare a Comisiei - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
      (2018/C 301/41)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil și J. Očková, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și Z. Malůšková, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea pretinsei decizii a directorului Direcției „Resurse proprii și programare financiară” a Direcției Generale Buget a Comisiei care ar fi cuprinsă în scrisoarea purtând referința Ares (2015)217973 din 20 ianuarie 2015, prin care aceasta din urmă ar fi respins cererea de scutire de la obligația de punere la dispoziție a unor resurse proprii în valoare de 53 976 340 CZK depusă în aplicarea articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 2007/436/CE, Euratom privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO 2000, L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) și ar fi invitat autoritățile cehe să ia măsurile necesare pentru a credita contul Comisiei cu suma de 53 976 340 CZK, cel târziu până în prima zi lucrătoare care urmează celei de a nouăsprezecea zile a celei de a doua luni ulterioare lunii în care a fost trimisă scrisoarea menționată, cu riscul de a trebui să plătească dobânzi de întârziere în temeiul articolului 11 din regulamentul menționat

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Republica Slovacă.

                  3)

                  Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                  Republica Cehă, Comisia și Republica Slovacă suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție a acesteia din urmă.

         (1)  JO C 213, 29.6.2015.


title: Cauza C-27/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos apeliacinis teismas – Lituania) – AB „flyLAL-Lithunian Airlines”, în lichidare/„Starptautiskā lidosta «Rīga»” VAS, „Air Baltic Corporation” AS [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Competențe speciale – Articolul 5 punctul 3 – Materie delictuală sau cvasidelictuală – Locul unde s-a produs fapta prejudiciabilă – Locul materializării prejudiciului și locul evenimentului cauzator al prejudiciului – Cerere de reparare a prejudiciului pretins cauzat de comportamente anticoncurențiale săvârșite în diferite state membre – Articolul 5 punctul 5 – Exploatarea unei sucursale – Noțiune]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/4

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos apeliacinis teismas – Lituania) – AB „flyLAL-Lithunian Airlines”, în lichidare/„Starptautiskā lidosta «Rīga»” VAS, „Air Baltic Corporation” AS
      (Cauza C-27/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competențe speciale - Articolul 5 punctul 3 - Materie delictuală sau cvasidelictuală - Locul unde s-a produs fapta prejudiciabilă - Locul materializării prejudiciului și locul evenimentului cauzator al prejudiciului - Cerere de reparare a prejudiciului pretins cauzat de comportamente anticoncurențiale săvârșite în diferite state membre - Articolul 5 punctul 5 - Exploatarea unei sucursale - Noțiune])
      (2018/C 301/05)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos apeliacinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: AB „flyLAL-Lithunian Airlines”, în lichidare

         Pârâte:„Starptautiskā lidosta «Rīga»” VAS, „Air Baltic Corporation” AS

         cu participarea:„ŽIA Valda” AB, „VA Reals” AB, Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie să fie interpretat în sensul că, în cadrul unei acțiuni în repararea unui prejudiciu cauzat de comportamente anticoncurențiale, „locul unde s-a produs fapta prejudiciabilă” vizează, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în special locul materializării unui câștig nerealizat care constă într-o pierdere de vânzări, adică locul pieței afectate de comportamentele menționate în cadrul căreia victima pretinde că a suferit aceste pierderi.

                  2)

                  Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie să fie interpretat în sensul că, în cadrul unei acțiuni în repararea unui prejudiciu cauzat de comportamente anticoncurențiale, noțiunea „locul unde s-a produs fapta prejudiciabilă” poate fi înțeleasă ca fiind fie locul încheierii unui acord anticoncurențial contrar articolului 101 TFUE, fie locul în care au fost oferite și aplicate prețurile de ruinare, dacă aceste practici întruneau elementele constitutive ale unei încălcări în temeiul articolului 102 TFUE.

                  3)

                  Articolul 5 punctul 5 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie să fie interpretat în sensul că noțiunea „contestați[e] privind exploatarea unei sucursale” acoperă acțiunea care vizează despăgubirea pentru un pretins prejudiciu cauzat de un abuz de poziție dominantă care constă în aplicarea unor prețuri de ruinare, atunci când o sucursală a întreprinderii care deține poziția dominantă a participat în mod efectiv și semnificativ la această practică abuzivă.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-478/15: Ordonanța Tribunalului din 28 iunie 2018 – România/Comisia („Acțiune în anulare – Resurse proprii ale Uniunii Europene – Răspunderea financiară a statelor membre – Obligația de a plăti Comisiei cuantumul corespunzător unei pierderi de resurse proprii – Scrisoare a Comisiei – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate”)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/32

      Ordonanța Tribunalului din 28 iunie 2018 – România/Comisia
      (Cauza T-478/15) (1)

      ((„Acțiune în anulare - Resurse proprii ale Uniunii Europene - Răspunderea financiară a statelor membre - Obligația de a plăti Comisiei cuantumul corespunzător unei pierderi de resurse proprii - Scrisoare a Comisiei - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
      (2018/C 301/42)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Reclamantă: România (reprezentanți: inițial R.-H. Radu, A. Buzoianu și E. Gane, ulterior R.-H. Radu, E. Gane, A. Wellman și M. Chicu, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Caeiros și A. Ştefănuc, ulterior A. Caeiros și G.-D. Balan, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Direcției Generale Buget a Comisiei care ar fi cuprinsă în scrisoarea purtând referința Ares (2015) 2453089 din 11 iunie 2015, prin care aceasta din urmă ar soma România să îi pună la dispoziție cuantumul brut de 1 079 513,09 euro, din care se impune să se deducă 25 % cu titlu de costuri de colectare, corespunzătoare unei pierderi de resurse proprii tradiționale, până în prima zi lucrătoare care urmează celei de a nouăsprezecea zile a celei de a doua luni de la trimiterea scrisorii menționate, sub sancțiunea plății de dobânzi de întârziere, conform articolului 11 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 2007/436/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților Europene (JO 2000, L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție a Republicii Slovace.

                  3)

                  Obligă România la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                  România, Comisia și Republica Slovacă suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție a acesteia din urmă.

         (1)  JO C 346, 19.10.2015.


title: Cauza T-424/18: Acțiune introdusă la 11 iulie 2018 – Puma/EUIPO – Carrefour (Reprezentarea unor linii încrucișate)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/43

      Acțiune introdusă la 11 iulie 2018 – Puma/EUIPO – Carrefour (Reprezentarea unor linii încrucișate)
      (Cauza T-424/18)
      (2018/C 301/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentanți: P. Trieb și M. Schunke, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carrefour SA (Boulogne Billancourt, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu:cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unor linii încrucișate) – cererea de înregistrare nr. 14 572 697

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 mai 2018 în cauza R 945/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața Camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EU) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-40/18: Recurs introdus la 12 ianuarie 2018 de Acquafarm S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 în cauza T-458/16, Acquafarm/Comisia

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/12

      Recurs introdus la 12 ianuarie 2018 de Acquafarm S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 în cauza T-458/16, Acquafarm/Comisia
      (Cauza C-40/18)
      (2018/C 301/16)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Acquafarm S.L. (reprezentant: A. Pérez Moreno, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin decizia din 12 iulie 2018, Curtea de Justiţie (Camera a opta) a respins recursul şi a dispus ca Acquafarm S.L. să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-452/17: Ordonanța Tribunalului din 28 iunie 2018 – TL/AEPD („Acţiune în anulare – Protecţia datelor cu caracter personal – Publicitatea jurisprudenţei Tribunalului – Cerere de anonimizare şi de eliminare de pe internet a unei hotărâri a Tribunalului – Act care nu este supus căilor de atac – Act confirmativ – Inexistența unor fapte noi și esențiale – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/33

      Ordonanța Tribunalului din 28 iunie 2018 – TL/AEPD
      (Cauza T-452/17) (1)

      ((„Acţiune în anulare - Protecţia datelor cu caracter personal - Publicitatea jurisprudenţei Tribunalului - Cerere de anonimizare şi de eliminare de pe internet a unei hotărâri a Tribunalului - Act care nu este supus căilor de atac - Act confirmativ - Inexistența unor fapte noi și esențiale - Inadmisibilitate vădită”))
      (2018/C 301/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: TL (reprezentanți: T. Léonard și M. Cock, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) (reprezentanți: A. Buchta, M. Pérez Asinari, C. Gayrel și M. Guglielmetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea deciziei AEPD din 16 mai 2017 privind respingerea cererii prin care se solicită, în esenţă, pe de o parte, efectuarea unei noi analize a competenţei sale în privinţa difuzării pe internet a numelui unei părţi la procedură de către Curtea de Justiţie a Uniunii Europene şi, pe de altă parte, dispunerea anonimizării hotărârii [confidenţial]

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  TL şi Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-28/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – NN A/S/Skatteministeriet (Trimitere preliminară – Articolul 49 TFUE – Impozit pe profit – Reglementare fiscală națională care supune transferul pierderilor înregistrate de un sediu permanent, situat pe teritoriul național, al unei societăți stabilite în alt stat membru, către o societate rezidentă care aparține aceluiași grup, unei condiții care constă în imposibilitatea de a utiliza pierderile pentru nevoile unui impozit străin)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/5

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – NN A/S/Skatteministeriet
      (Cauza C-28/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 49 TFUE - Impozit pe profit - Reglementare fiscală națională care supune transferul pierderilor înregistrate de un sediu permanent, situat pe teritoriul național, al unei societăți stabilite în alt stat membru, către o societate rezidentă care aparține aceluiași grup, unei condiții care constă în imposibilitatea de a utiliza pierderile pentru nevoile unui impozit străin))
      (2018/C 301/06)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: NN A/S

         Pârât: Skatteministeriet

         Dispozitivul

      Articolul 49 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune, în principiu, unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia societățile rezidente ale unui grup nu sunt autorizate să deducă din rezultatul lor integrat pierderile înregistrate de un sediu permanent rezident al unei filiale nerezidente a acestui grup decât în cazul în care normele aplicabile în statul membru în care are sediul această filială nu permit deducerea respectivelor pierderi din rezultatul acesteia din urmă, atunci când aplicarea acestei legislații este combinată cu cea a unei convenții de prevenire a dublei impuneri care autorizează, în acest din urmă stat membru, deducerea din impozitul pe venit datorat de filială a unui cuantum care corespunde impozitului pe venit achitat, în statul membru pe teritoriul căruia este situat acest sediu permanent, pentru activitatea acestuia. Cu toate acestea, articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei asemenea legislații dacă aplicarea acesteia are ca efect să priveze grupul menționat de orice posibilitate efectivă de deducere a pierderilor menționate din rezultatul său integrat, deși o imputare a acelorași pierderi asupra rezultatului filialei menționate este imposibilă în statul membru pe teritoriul căruia este stabilită aceasta, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza T-240/16: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Klyuyev/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Menținerea numelui reclamantului pe listă – Temei juridic – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Dreptul de proprietate – Dreptul la reputație – Excepție de nelegalitate”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/26

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Klyuyev/Consiliul
      (Cauza T-240/16) (1)

      ([„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Temei juridic - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Dreptul de proprietate - Dreptul la reputație - Excepție de nelegalitate”])
      (2018/C 301/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Andriy Klyuyev (Donețk, Ucraina) (reprezentanți: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson și T. Garner, solicitors)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Mahnič Bruni și J.-P. Hix, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1), și, pe de altă parte, anularea Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost menținut pe lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care numele domnului Andriy Klyuyev a fost menținut pe lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Domnul Klyuyev suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene, în ceea ce privește cererea de anulare formulată în cererea introductivă.

                  4)

                  Consiliul suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Klyuyev, în ceea ce privește cererea de anulare în parte a Deciziei 2017/381 și a Regulamentului de punere în aplicare 2017/374, formulată în memoriul în adaptarea concluziilor.

         (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza T-476/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2018 – Arysta LifeScience Netherlands/Comisia („Măsuri provizorii – Produse de protecție a plantelor – Substanța activă diflubenzuron – Condiții de aprobare a introducerii pe piață – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței – Evaluare comparativă a intereselor”)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/34

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iunie 2018 – Arysta LifeScience Netherlands/Comisia
      (Cauza T-476/17 R)
      ((„Măsuri provizorii - Produse de protecție a plantelor - Substanța activă diflubenzuron - Condiții de aprobare a introducerii pe piață - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor”))
      (2018/C 301/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis, I. Naglis și G. Koleva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/855 al Comisiei din 18 mai 2017 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 în ceea ce privește condițiile de aprobare a substanței active diflubenzuron (JO 2017, L 128, p. 10)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-43/17 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2018 – Liam Jenkinson/Serviciul European de Acțiune Externă, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Eulex Kosovo [Recurs – Clauză compromisorie – Personalul misiunilor internaționale ale Uniunii Europene – Competența de a statua cu privire la litigiile referitoare la contractele de muncă – Contracte de muncă pe durată determinată succesive – Clauze compromisorii care desemnează, în ultimul contract, instanțele Uniunii și, în contractele anterioare, instanțele din Bruxelles (Belgia) – Decizia de a nu reînnoi ultimul contract – Cerere de recalificare a tuturor raporturilor contractuale în „contract pe durată nedeterminată” – Cereri de despăgubire pentru concediere abuzivă – Luarea în considerare a relațiilor contractuale anterioare ultimului contract – Competența Tribunalului Uniunii Europene]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2018 – Liam Jenkinson/Serviciul European de Acțiune Externă, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Eulex Kosovo
      (Cauza C-43/17 P) (1)

      ([Recurs - Clauză compromisorie - Personalul misiunilor internaționale ale Uniunii Europene - Competența de a statua cu privire la litigiile referitoare la contractele de muncă - Contracte de muncă pe durată determinată succesive - Clauze compromisorii care desemnează, în ultimul contract, instanțele Uniunii și, în contractele anterioare, instanțele din Bruxelles (Belgia) - Decizia de a nu reînnoi ultimul contract - Cerere de recalificare a tuturor raporturilor contractuale în „contract pe durată nedeterminată” - Cereri de despăgubire pentru concediere abuzivă - Luarea în considerare a relațiilor contractuale anterioare ultimului contract - Competența Tribunalului Uniunii Europene])
      (2018/C 301/07)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Liam Jenkinson (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocats)

         Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și M. Bishop, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Gattinara, L. Radu Bouyon și S. Bartelt, agenți, ulterior M. Gattinara, A. Aresu și L. Radu Bouyon, agenți), Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt, R. Spac și E. Orgován, agenți), Eulex Kosovo (reprezentanți: M. Vicente Hernandez, avocate, ulterior E. Raoult, avocate)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 9 noiembrie 2016, Jenkinson/Consiliul și alții (T-602/15, EU:T:2016:660).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-427/18: Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – Geske/EUIPO (SATISFYERMEN)

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/44

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – Geske/EUIPO (SATISFYERMEN)
      (Cauza T-427/18)
      (2018/C 301/59)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamant: André Geske (Lübbecke, Germania) (reprezentant: R. Albrecht, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă SATISFYERMEN – cererea de înregistrare nr. 16 886 541

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 10 mai 2018 în cauza R 2603/2017-1

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de recurs în fața EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-707/16: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Enoitalia/EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI) [„Marca Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală ANTONIO RUBINI – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară RUTINI – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/27

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – Enoitalia/EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)
      (Cauza T-707/16) (1)

      ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală ANTONIO RUBINI - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară RUTINI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 301/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Enoitalia SpA (Calmasino di Bardolino, Italia) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Capital Federal, Argentina)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO du 28 iunie 2016 (cauza R 1085/2015-5) privind o procedură de declarare a nulității între La Rural Viñedos y Bodegas și Enoitalia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Enoitalia SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza T-448/18: Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Ryanair și alții/Comisia

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/24

      Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Ryanair și alții/Comisia
      (Cauza T-448/18)
      (2018/C 319/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Ryanair DAC (Swords, Irlanda), Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irlanda) și FR Financing (Malta) Ltd (Douglas, Insula Man) (reprezentanți: E. Vahida și I. Metaxas-Maranghidis, avocați și B. Byrne, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolelor 5 și 6 din Decizia (UE) 2018/628 a Comisiei Europene din 11 noiembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) pus în aplicare de către Austria în favoarea aeroportului Klagenfurt, a companiei Ryanair și a altor transportatori aerieni care utilizează acest aeroport (JO 2018 L 107, p. 1), și a articolelor 9, 10 și 11 din decizia menționată în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia atacată încalcă dispozițiile privind termenele de prescripție prevăzute la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) și la articolul 17 din Regulamentul (EU) 2015/1589 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din TFUE (2) și nu este motivată, în măsura în care termenul de prescripție de 10 ani se aplica în privința a două acorduri din 2002 care sunt totuși vizate în decizie.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia atacată încalcă articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, principiul bunei administrări și dreptul la apărare al reclamantelor, întrucât Comisia nu a permis accesul reclamantelor la dosarul investigației și nu le-a acordat posibilitatea de a-și prezenta în mod efectiv observațiile.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât Comisia a imputat în mod eronat statului încheierea acordurilor cu reclamantele.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia nu a stabilit caracterul selectiv.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 107 alineatul (1) TFUE întrucât Comisia a concluzionat în mod greșit că acordurile încheiate între aeroport și reclamante au conferit un avantaj reclamantelor. Comisia a respins în mod eronat posibilitatea ca o parte a serviciilor de marketing să fi fost achiziționate pentru motive de interes general, a refuzat în mod greșit să accepte analiza comparativă propusă de reclamante, a săvârșit erori vădite de apreciere și nu a motivat analiza sa privind rentabilitatea, bazându-și concluziile pe date incomplete, nefiabile și neadecvate; de asemenea, nu a atribuit o valoare adecvată serviciilor furnizate în temeiul acorduri privind serviciile de marketing, a respins în mod greșit motivele pe care se baza decizia aeroportului de a achiziționa servicii de marketing și nu a luat în considerare, în mod greșit, profiturile mai extinse ale operațiunilor Ryanair pentru aeroport.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin intermediul căruia se susține, cu titlu subsidiar, încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE întrucât Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept în stabilirea cuantumului ajutorului de recuperat, în instrucțiunile către statul membru care sugerează că adaptarea cuantumului ajutorului de recuperat este opțional, precum și ca urmare a unei contradicții între motivele deciziei atacate și partea sa dispozitivă.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999 L 83, p, 1, Ediție specială, 8/vol. 1, p. 41).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015 L 248, p. 9).


title: Cauza C-356/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iulie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Articolele 11 și 12, precum și articolul 76 alineatul (6) – Regulamentul (CE) nr. 987/2009 – Articolul 5 – Detașarea unui lucrător – Afiliere la un regim de securitate socială – Combaterea fraudei – Certificatul A1 – Refuzul recunoașterii de către statul membru în care se desfășoară activitatea profesională în caz de fraudă sau de abuz]

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/2

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iulie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-356/15) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolele 11 și 12, precum și articolul 76 alineatul (6) - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 5 - Detașarea unui lucrător - Afiliere la un regim de securitate socială - Combaterea fraudei - Certificatul A1 - Refuzul recunoașterii de către statul membru în care se desfășoară activitatea profesională în caz de fraudă sau de abuz])
      (2018/C 319/02)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: D. Martin, agent)

         Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck și M. Jacobs, agenți, asistați de P. Paepe, avocat)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Irlanda (reprezentanţi: E. Creedon, M. Browne, G. Hodge și A. Joyce, agenți, asistați de C. Toland, BL)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin adoptarea articolelor 23 și 24 din Legea-program din 27 decembrie 2012, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1), al articolului 12 alineatul (1) și al articolului 76 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 465/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012, precum și al articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului nr. 883/2004.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-458/18: Acțiune introdusă la 27 iulie 2018 – Multifit/EUIPO (real nature)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/25

      Acțiune introdusă la 27 iulie 2018 – Multifit/EUIPO (real nature)
      (Cauza T-458/18)
      (2018/C 319/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „real nature” – cererea de înregistrare nr. 16 660 425.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 28/05/2018 în cauza R 2650/2017-2.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-540/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Spika” UAB, „Senoji Baltija” AB, „Stekutis” UAB, „Prekybos namai Aistra” UAB/Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos [Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul pescuitului – Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 – Articolul 16 alineatul (6) și articolul 17 – Alocarea posibilităților de pescuit – Legislație națională care prevede o metodă bazată pe criterii obiective și transparente – Condiții de concurență inegale între operatorii din sector – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolele 16 și 20 – Libertatea de a desfășura o activitate comercială – Egalitate de tratament – Proporționalitate]

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/3

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Spika” UAB, „Senoji Baltija” AB, „Stekutis” UAB, „Prekybos namai Aistra” UAB/Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos
      (Cauza C-540/16) (1)

      ([Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul pescuitului - Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 - Articolul 16 alineatul (6) și articolul 17 - Alocarea posibilităților de pescuit - Legislație națională care prevede o metodă bazată pe criterii obiective și transparente - Condiții de concurență inegale între operatorii din sector - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 16 și 20 - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Egalitate de tratament - Proporționalitate])
      (2018/C 319/03)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Apelante:„Spika” UAB, „Senoji Baltija” AB, „Stekutis” UAB, „Prekybos namai Aistra” UAB

         Intimat: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

         cu participarea: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, „Sedija” BUAB, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma „Stilma”, „Starkis” UAB, „Banginis” UAB „Baltijos šprotai” UAB, „Monistico” UAB, „Ramsun” UAB, „Rikneda” UAB, „Laivitė” AB, „Baltijos jūra” UAB, „Baltlanta” UAB, „Grinvita” UAB, „Strimelė” UAB, „Baltijos žuvys” BUAB

         Dispozitivul

      Articolul 16 alineatul (6) și articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind politica comună în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1954/2003 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2371/2002 și (CE) nr. 639/2004 ale Consiliului și a Deciziei 2004/585/CE a Consiliului, precum și articolele 16 și 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, prin care acesta adoptă o metodă de alocare a posibilităților de pescuit care, deși se bazează pe un criteriu transparent și obiectiv de alocare, se poate afla la originea unui tratament inegal între operatorii care dispun de nave de pescuit care arborează pavilionul său, în măsura în care metoda menționată urmărește unul sau mai multe interese generale recunoscute de Uniune și respectă principiul proporționalității.

         (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza C-726/17 P: Recurs introdus la 22 decembrie 2017 de Tetra Pharm (1997) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 octombrie 2017 în cauza T-441/16, Tetra Pharm (1997)/EUIPO

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/12

      Recurs introdus la 22 decembrie 2017 de Tetra Pharm (1997) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 octombrie 2017 în cauza T-441/16, Tetra Pharm (1997)/EUIPO
      (Cauza C-726/17 P)
      (2018/C 319/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Tetra Pharm (1997) Ltd (reprezentanți: T. Grucelski, avocat)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Sebapharma GmbH & Co. KG
      Prin Ordonanța din 11 iulie 2018, Curtea (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-632/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van koophandel te Antwerpen – Belgia) – Dyson Ltd, Dyson BV/BSH Home Appliances NV (Trimitere preliminară – Vânzare cu amănuntul de aspiratoare – Etichetă referitoare la clasa energetică – Directiva 2010/30/UE – Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 – Aspiratoare – Afișarea altor simboluri – Practici comerciale neloiale – Protecția consumatorilor – Directiva 2005/29/CE – Articolul 7 – Lipsa unei precizări privind condițiile în care este măsurată eficiența energetică – Omisiune înșelătoare)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van koophandel te Antwerpen – Belgia) – Dyson Ltd, Dyson BV/BSH Home Appliances NV
      (Cauza C-632/16) (1)

      ((Trimitere preliminară - Vânzare cu amănuntul de aspiratoare - Etichetă referitoare la clasa energetică - Directiva 2010/30/UE - Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 - Aspiratoare - Afișarea altor simboluri - Practici comerciale neloiale - Protecția consumatorilor - Directiva 2005/29/CE - Articolul 7 - Lipsa unei precizări privind condițiile în care este măsurată eficiența energetică - Omisiune înșelătoare))
      (2018/C 328/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank van koophandel te Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Dyson Ltd, Dyson BV

         Pârâtă: BSH Home Appliances NV

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului trebuie interpretat în sensul că nu constituie o „omisiune înșelătoare”, în sensul acestei dispoziții, faptul de a nu furniza consumatorului informații privind condițiile de testare care au condus la clasificarea energetică indicată pe eticheta referitoare la clasa energetică a aspiratoarelor, al cărei model figurează în anexa II la Regulamentul delegat (UE) nr. 665/2013 al Comisiei din 3 mai 2013 de completare a Directivei 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește etichetarea energetică a aspiratoarelor.

                  2)

                  Regulamentul delegat nr. 665/2013, interpretat în lumina articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic, trebuie interpretat în sensul că se opune afișării, altundeva decât pe eticheta referitoare la clasa energetică a aspiratoarelor, al cărei model figurează în anexa II la Regulamentul delegat nr. 665/2013, a unor etichete sau simboluri care reiau informațiile menționate pe eticheta energetică respectivă, dacă, prin această afișare, există probabilitatea inducerii în eroare a utilizatorilor finali sau a creării de confuzii în rândul acestora în ceea ce privește consumul de energie al aspiratorului comercializat cu amănuntul în cauză în timpul utilizării acestuia, aspect a cărui verificare îi revine instanței de trimitere, având în vedere ansamblul elementelor relevante și percepția utilizatorului final mediu, care este suficient de bine informat și de atent, ținând seama de factori sociali, culturali și lingvistici.

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza T-450/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Sumitomo Electric Industries și J-Power Systems/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Durata participării – Distanțare publică – Calculul cuantumului amenzii – Gravitatea încălcării – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/38

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Sumitomo Electric Industries și J-Power Systems/Comisia
      (Cauza T-450/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Durata participării - Distanțare publică - Calculul cuantumului amenzii - Gravitatea încălcării - Competență de fond”))
      (2018/C 328/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Sumitomo Electric Industries Ltd (Osaka, Japonia) și J-Power Systems Corp. (Tokyo, Japon) (reprezentanți: M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado și S. Völcker, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, H. van Vliet și J. Norris-Usher, agenți, asistați de M. Gray, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce o privește pe reclamantă, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii care i-a fost aplicată

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sumitomo Electric Industries Ltd și J-Power Systems Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-487/18: Acțiune introdusă la 25 iulie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/29

      Acțiune introdusă la 25 iulie 2018 – Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-487/18)
      (2018/C 328/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers, M. Patakia, agent)

         Pârâtă: Republica Austria

         Concluziile reclamantei

                  —

                  să constate că Republica Austria, prin omisiunea de a notifica Comisiei programul său național de gestionare a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 15 alineatul (4) și ale articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului din 19 iulie 2011 de instituire a unui cadru comunitar pentru gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive (1);

                  —

                  obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Pârâta ar fi transmis până în prezent Comisiei doar un proiect de program național. În răspunsurile sale la cererile de informații și la avizul motivat, a afirmat că programul național ar necesita încă adoptarea de către guvernul federal, care nu a intervenit încă. Numai după această adoptare va fi posibilă notificarea programului național. Până în prezent pârâta nu a dat curs respectivelor anunțuri. Ea nu a notificat încă un program național și nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 15 alineatul (4) și ale articolului 13 alineatul (1) din directiva.

         (1)  JO 2011, L 199, p. 48.


title: Cauza C-338/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Virginie Marie Gabrielle Guigo/Fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite” (Trimitere preliminară – Politica socială – Protecția salariaților în cazul insolvenței angajatorului – Directiva 2008/94/CE – Articolele 3 și 4 – Suportarea creanțelor lucrătorilor salariați de către instituțiile de garantare – Limitarea obligației de plată a instituțiilor de garantare – Excluderea creanțelor salariale născute cu mai mult de trei luni înainte de transcrierea în registrul comerțului a hotărârii de deschidere a procedurii de reorganizare judiciară)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/19

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Virginie Marie Gabrielle Guigo/Fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite”
      (Cauza C-338/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Politica socială - Protecția salariaților în cazul insolvenței angajatorului - Directiva 2008/94/CE - Articolele 3 și 4 - Suportarea creanțelor lucrătorilor salariați de către instituțiile de garantare - Limitarea obligației de plată a instituțiilor de garantare - Excluderea creanțelor salariale născute cu mai mult de trei luni înainte de transcrierea în registrul comerțului a hotărârii de deschidere a procedurii de reorganizare judiciară))
      (2018/C 328/23)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Virginie Marie Gabrielle Guigo

         Pârât: Fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite”

         Dispozitivul

      Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum articolul 4 alineatul 1 din Zakon za garantiranite vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite pri nesastoyatelnost na rabotodatelia (Legea privind protecția creanțelor lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului), care nu garantează creanțele salariale ale lucrătorilor salariați al căror raport de muncă a încetat cu mai mult de trei luni înainte de transcrierea în registrul comerțului a hotărârii privind deschiderea procedurii de reorganizare judiciară care îl vizează pe angajatorul lor.

         (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza T-58/14: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – Stührk Delikatessen Import/Comisia [„Concurență – Înțelegeri – Piețele belgiană, germană, franceză și neerlandeză de creveți din Marea Nordului – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Stabilirea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile – Încălcare unică și continuă – Amenzi – Principiul legalității infracțiunilor și a pedepselor – Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor – Circumstanțe atenuante – Participare substanțial redusă – Cooperare pe parcursul procedurii administrative – Plafon de 10 % din cifra de afaceri totală – Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Punctul 37 din Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor – Egalitate de tratament – Obligația de motivare”]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/31

      Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – Stührk Delikatessen Import/Comisia
      (Cauza T-58/14) (1)

      ([„Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză și neerlandeză de creveți din Marea Nordului - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Stabilirea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Principiul legalității infracțiunilor și a pedepselor - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Circumstanțe atenuante - Participare substanțial redusă - Cooperare pe parcursul procedurii administrative - Plafon de 10 % din cifra de afaceri totală - Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Punctul 37 din Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Egalitate de tratament - Obligația de motivare”])
      (2018/C 328/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stührk Delikatessen Import GmbH & Co. KG (Marne, Germania) (reprezentant: J. Sparr, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Leupold, F. Ronkes Agerbeek și P. Van Nuffel, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei C(2013) 8286 final a Comisiei din 27 noiembrie 2013, privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (cazul AT.39633 – Creveți), în măsura în care o privește pe reclamantă, și reducerea cuantumului amenzii care a fost aplicată reclamantei prin aceasta.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează articolul 2 primul paragraf litera (c) din Decizia C(2013) 8286 final a Comisiei din 27 noiembrie 2013 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (cazul AT.39633 – Creveți).

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cele efectuate de Stührk Delikatessen Import GmbH & Co. KG.

                  4)

                  Stührk Delikatessen Import GmbH & Co. KG. suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza C-679/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan yksilöasioiden jaosto – Finlanda) – Procedură inițiată de A [Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii – Articolele 20 și 21 TFUE – Libertatea de circulație și de ședere în statele membre – Securitate socială – Regulamentul (CE) nr. 883/2004 – Asistență socială – Prestații de boală – Servicii pentru persoanele cu handicap – Obligație care revine administrației unui oraș dintr-un stat membru de a furniza unuia dintre rezidenții săi o asistență personală prevăzută de legislația națională pe durata studiilor superioare efectuate de acest rezident într-un alt stat membru]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan yksilöasioiden jaosto – Finlanda) – Procedură inițiată de A
      (Cauza C-679/16) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Articolele 20 și 21 TFUE - Libertatea de circulație și de ședere în statele membre - Securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Asistență socială - Prestații de boală - Servicii pentru persoanele cu handicap - Obligație care revine administrației unui oraș dintr-un stat membru de a furniza unuia dintre rezidenții săi o asistență personală prevăzută de legislația națională pe durata studiilor superioare efectuate de acest rezident într-un alt stat membru])
      (2018/C 328/09)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan yksilöasioiden jaosto

         Părțile din procedura principală

         Reclamant(ă): A

         Cu participarea: Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnan yksilöasioiden jaosto

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că o prestație cum este asistența personală în discuție în litigiul principal, care constă în special în suportarea costurilor pe care le implică activitățile cotidiene ale unei persoane cu handicap grav, în scopul de a i permite acesteia din urmă, inactivă din punct de vedere economic, să urmeze studii superioare, nu intră sub incidența noțiunii „prestație de boală”, în sensul acestei dispoziții, și este, prin urmare, exclusă din domeniul de aplicare al acestui regulament.

                  2)

                  Articolele 20 și 21 TFUE se opun ca unui rezident cu handicap grav al unui stat membru să i se refuze, de către administrația orașului său de reședință, o prestație precum asistența personală în discuție în litigiul principal, pentru motivul că are reședința în alt stat membru pentru a urma acolo studii superioare.

         (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza T-419/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – The Goldman Sachs Group/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Imputabilitatea încălcării – Prezumție – Eroare de apreciere – Prezumția de nevinovăție – Securitate juridică – Principiul răspunderii personale – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/31

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – The Goldman Sachs Group/Comisia
      (Cauza T-419/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Imputabilitatea încălcării - Prezumție - Eroare de apreciere - Prezumția de nevinovăție - Securitate juridică - Principiul răspunderii personale - Competență de fond”))
      (2018/C 328/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: The Goldman Sachs Group, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: W. Deselaers, J. Koponen și A. Mangiaracina, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, L. Malferrari, H. van Vliet și J. Norris-Usher, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Prysmian SpA (Milan, Italia) și Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Milan) (reprezentanți: C. Tesauro, F. Russo și L. Armati, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind [SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce privește reclamanta, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  The Goldman Sachs Group, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Comisiei Europene.

                  3)

                  Prysmian SpA și Prysmian Cavi e Sistemi Srl suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza C-5/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/DPAS Limited [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată – Directiva 2006/112/CE – Scutire – Articolul 135 alineatul (1) litera (d) – Operațiuni privind plățile și viramentele – Noțiune – Domeniu de aplicare – Plan de plată pentru asistență stomatologică prin debitare directă]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/9

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/DPAS Limited
      (Cauza C-5/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Scutire - Articolul 135 alineatul (1) litera (d) - Operațiuni privind plățile și viramentele - Noțiune - Domeniu de aplicare - Plan de plată pentru asistență stomatologică prin debitare directă])
      (2018/C 328/10)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Intimată: DPAS Limited

         Dispozitivul

      Articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată care este prevăzută pentru operațiunile privind plățile și viramentele nu se aplică unei prestări de servicii, precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în solicitarea adresată de persoana impozabilă instituțiilor financiare interesate, pe de o parte, ca o sumă de bani să fie transferată din contul bancar al unui pacient în contul bancar al persoanei impozabile în temeiul unui mandat de debitare directă și, pe de altă parte, ca această sumă, după deducerea remunerației datorate persoanei impozabile respective, să fie transferată din contul bancar al acesteia din urmă către contul bancar al medicului stomatolog și, respectiv, al asigurătorului pacientului respectiv.

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza C-404/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Malmö – Suedia) – A/Migrationsverket (Trimitere preliminară – Politica de azil – Directiva 2013/32/UE – Articolul 31 alineatul (8) și articolul 32 alineatul (2) – Cerere de protecție internațională vădit nefondată – Conceptul de țară de origine sigură – Lipsa unor norme naționale referitoare la acest concept – Declarații ale solicitantului considerate fiabile, dar insuficiente având în vedere caracterul satisfăcător al protecției oferite de țara de origine a solicitantului)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/20

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Malmö – Suedia) – A/Migrationsverket
      (Cauza C-404/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Politica de azil - Directiva 2013/32/UE - Articolul 31 alineatul (8) și articolul 32 alineatul (2) - Cerere de protecție internațională vădit nefondată - Conceptul de țară de origine sigură - Lipsa unor norme naționale referitoare la acest concept - Declarații ale solicitantului considerate fiabile, dar insuficiente având în vedere caracterul satisfăcător al protecției oferite de țara de origine a solicitantului))
      (2018/C 328/24)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Părțile din procedura principală

         Reclamant(ă): A

         Pârât: Migrationsverket

         Dispozitivul

      Articolul 31 alineatul (8) litera (b) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale coroborat cu articolul 32 alineatul (2) din această directivă trebuie interpretat în sensul că nu permite să se considere că o cerere de protecție internațională este vădit nefondată într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care, pe de o parte, reiese din informațiile cu privire la țara de origine a solicitantului că îi poate fi asigurată o protecție acceptabilă în această țară și, pe de altă parte, acest solicitant a furnizat informații insuficiente pentru a justifica acordarea unei protecții internaționale, atunci când statul membru în care a fost depusă cererea nu a adoptat norme de punere în aplicare a conceptului de țară de origine sigură.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.