title: Cauza T-183/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Polonia/Comisia [Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pe perioada 2008-2012 — Termen de trei luni — Competențele statelor membre și, respectiv, ale Comisiei — Egalitate de tratament — Obligația de motivare — Articolul 9 alineatele (1) și (3) și articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/58

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-183/07) (1)

   (Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pe perioada 2008-2012 - Termen de trei luni - Competențele statelor membre și, respectiv, ale Comisiei - Egalitate de tratament - Obligația de motivare - Articolul 9 alineatele (1) și (3) și articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87)
   2009/C 267/100
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: inițial E. Ośniecka-Tamecka, ulterior T. Nowakowski, ulterior T. Kozek, ulterior M. Dowgielewicz și în final M. Dowgielewicz, M. Jarosz și M. Nowacki, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Herrmann, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Ungară (reprezentanți: J. Fazekas, R. Somssich și M. Fehér, agenți), Republica Lituania (reprezentant: D. Kriaučiūnas, agent) și Republica Slovacă (reprezentanți: J. Čorba și B. Ricziová, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: Z. Bryanston-Cross și C. Gibbs, agenți, asistați de H. Mercer, barrister, ulterior I. Rao et S. Ossowski, agenți, asistați de J. Maurici, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare, în tot sau în parte, a deciziei C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului.

               2.

               Comisia suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de Republica Polonă.

               3.

               Republica Ungară, Republica Lituania, Republica Slovacă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-12/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 3 mai 2007 — Polimeri Europa/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Concurență — Cerere de măsuri provizorii — Injoncțiune adresată terților — Inadmisibilitate )

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 3 mai 2007 — Polimeri Europa/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-12/07 R)
   („Măsuri provizorii - Concurență - Cerere de măsuri provizorii - Injoncțiune adresată terților - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 140/42)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, F. Moretti și L. Nascimbene, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci, F. Amato și V. Bottka, agenți)
   Obiectul
   Cerere de măsuri provizorii prin care se urmărește să se obțină, mai întâi, obligarea Comisiei de a impune Manufacture française des pneumatiques Michelin, inclusiv sub sancțiune, să nu utilizeze, în niciun mod și pentru niciun scop, informațiile conținute în versiunea neconfidențială a comunicării obiecțiilor din 6 aprilie 2006, adoptată în cadrul unei proceduri în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienă și cauciuc butadienă-stiren fabricat prin polimerizare în emulsie), transmisă societății menționate ca urmare a Deciziei Comisiei COMP/F2/D (2006) 1095 din 6 noiembrie 2006, apoi, obligarea Comisiei să transmită către Manufacture française des pneumatiques Michelin o copie a ordonanței care urmează să fie pronunțată și, în fine, dispunerea oricărei măsuri pe care președintele Tribunalului o consideră necesară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Amână pronunțarea cu privire la cheltuielile de judecată.


title: Cauza T-533/08: Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2010 — Telekomunikacja Polska/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

         Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2010 — Telekomunikacja Polska/Comisia
   (Cauza T-533/08) (1)

   2010/C 148/86

      Limba de procedură: polona

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C44, 21.2.2009.


title: Cauza C-523/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Republica Estonia) la 15 decembrie 2009 — AS Rakvere Piim, AS Maag Piimatööstus/Veterinaar- ja Toiduamet

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Republica Estonia) la 15 decembrie 2009 — AS Rakvere Piim, AS Maag Piimatööstus/Veterinaar- ja Toiduamet
   (Cauza C-523/09)
   2010/C 63/42
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: AS Rakvere Piim AS, AS Maag Piimatööstus

      Pârât: Veterinaar- ja Toiduamet

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 27 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor trebuie interpretat în sensul că nu interzice perceperea de la o întreprindere, pentru activitățile menționate în secțiunea A din anexa IV la acest regulament, a unui onorariu echivalent cu taxele minime stabilite în secțiunea B din anexa IV la regulamentul menționat, chiar și atunci când costurile suportate de autoritățile competente responsabile cu privire la elementele enumerate la anexa VI la regulamentul respectiv sunt inferioare taxelor minime menționate?

               2.

               În împrejurările descrise la prima întrebare, un stat membru are dreptul să stabilească, pentru activitățile menționate în secțiunea A din anexa IV la regulament, onorarii mai reduse decât taxele minime prevăzute în secțiunea B din anexa IV la regulament, în cazul în care costurile suportate de autoritățile competente responsabile cu privire la elementele enumerate în anexa VI la regulament sunt inferioare acestor taxe minime, iar condițiile prevăzute la articolul 27 alineatul (6) din regulament nu sunt îndeplinite?

      (1)  JO L 165, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 216.


title: Cauza T-641/14: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Dellmeier/OAPI – Dell (LEXDELL) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LEXDELL — Marcă comunitară figurativă anterioară DELL — Motive relative de refuz — Atingere adusă caracterului distinctiv sau renumelui mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul 5 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/54

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Dellmeier/OAPI – Dell (LEXDELL)
   (Cauza T-641/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LEXDELL - Marcă comunitară figurativă anterioară DELL - Motive relative de refuz - Atingere adusă caracterului distinctiv sau renumelui mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul 5 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alexandra Dellmeier (München, Germania) (reprezentanți: inițial J. Khöber, ulterior H. Eckermann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Dell, Inc. (Round Rock, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: A. Renck și E. Nicolás Gómez, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 iunie 2014 (cauza R 966/2013-1) privind o procedură de opoziție între Dell, Inc., și doamna Alexandra Dellmeier

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Alexandra Dellmeier la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza T-277/13: Acțiune introdusă la 15 mai 2013 — Marquis Energy/Consiliul

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/12

         Acțiune introdusă la 15 mai 2013 — Marquis Energy/Consiliul
   (Cauza T-277/13)
   (2013/C 226/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marquis Energy LLC (Hennepin, Statele Unite) (reprezentant: P. Vander Schueren, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 157/2013 al Consiliului din 18 februarie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de bioetanol originar din Statele Unite ale Americii (JO L 49 din 22.2.2013, p. 10), în măsura în care o afectează pe reclamantă și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 10 motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că Comisia a acționat cu încălcarea regulamentului de bază, întrucât a ales să impună o taxă la scară națională și a refuzat să calculeze o taxă antidumping individuală, în pofida faptului că deținea toate informațiile necesare în acest scop. În această privință, reclamanta apreciază că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor pertinente și o eroare de drept, că nu și-a motivat concluziile, că și-a încălcat obligația de diligență și că a încălcat dreptul la apărare, precum și principiul securității juridice și încrederea legitimă a reclamantei.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că, întrucât nu a ajustat prețul de export pentru a calcula marja de dumping, din cauza faptului că nu a ajustat în sens crescător prețurile de export ale amestecurilor producătorului de amestecuri în cauză, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor pertinente și o eroare de drept.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta consideră că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor pertinente și a încălcat regulamentul de bază, precum și principiul nediscriminării prin supraevaluarea volumului de importuri de bioetanol provenind din Statele Unite și prin faptul că nu a tratat aceste importuri într-un mod similar cu cel în care a tratat același produs provenind din țări terțe.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a încălcat regulamentul de bază atunci când a calculat marja de prejudiciu.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere și a încălcat regulamentul de bază, întrucât a determinat prejudiciul important prin raportare la o industrie a Uniunii care nu fabrică produse similare și prin definirea industriei Uniunii înainte de a defini produsul similar.

               6.

               Prin intermediul celui de al șaselea motiv, reclamanta susține că regulamentul atacat este afectat de erori vădite de apreciere și de erori de drept din cauza faptului că prejudiciul important pe care îl stabilește se bazează pe date privind un eșantion nereprezentativ de producători din Uniune.

               7.

               Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin aceea că a concluzionat că alte cauze ale prejudiciului important nu întrerup legătura de cauzalitate între importurile vizate și prejudiciul care se pretinde că a fost suferit de industria Uniunii.

               8.

               Prin intermediul celui de al optulea motiv, reclamanta susține că Consiliul a săvârșit o eroare de drept și a încălcat principiul proporționalității prin adoptarea unei măsuri antidumping care nu este necesară.

               9.

               Prin intermediul celui de al nouălea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit erori de drept și a încălcat principiile bunei administrări și nediscriminării întrucât a considerat că ancheta privind bioetanolul originar din Statele Unite se baza pe o plângere adecvată, deși aceasta nu îndeplinea cerințele prevăzute de regulamentul de bază.

               10.

               Prin intermediul celui de al zecelea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit numeroase încălcări ale dreptului la apărare al reclamantei și nu a motivat adoptarea regulamentului atacat, întrucât informarea finală pe baza căreia acest regulament a fost adoptat nu cuprindea faptele și considerațiile esențiale care justifică adoptarea măsurilor definitive. Comisia a modificat de asemenea perioada de validitate a măsurilor fără motivare, fără să permită reclamantei accesul la dosarul neconfidențial în timp util și fără să îi acorde suficient timp pentru a prezenta comentarii cu privire la informarea finală.


title: Cauza T-526/10: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Comisia

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/34

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami și alții/Comisia
   (Cauza T-526/10)
   ()
   2011/C 13/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Canada), Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Canada), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Canada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq, Canada), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq, Canada), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq, Canada), David Kuptana (Ulukhaktok, Canada), Karliin Aariak (Iqaluit, Canada), Canadian Seal Marketing Group (Quebec QC, Canada), Ta Ma Su Seal Products Inc. (Cap-aux-Meules, Canada), Fur Institute of Canada (Ottawa, Canada), NuTan Furs Inc. (Catalina, Canada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norvegia), Inuit Circumpolar Coference Greeenland (ICC) (Nuuk, Groenlanda), Johannes Egede (Nuuk, Groenlanda), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk, Groenlanda), William E. Scott & Son (Edinburgh, Regatul Unit), Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules, Canada), Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Limited Șirketi (Istanbul, Turcia), Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society Limited (Fleur de Lys, Canada) (reprezentanți: J. Bouckaert și H. Viaene, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamanților

               —

               Constatarea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Regulamentului nr. 737/2010 conform articolului 263 TFUE;

               —

               constatarea inaplicabilității Regulamentului nr. 1007/2009 conform articolului 263 TFUE;

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante;

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanții urmăresc anularea Regulamentului (UE) nr. 737/2010 al Comisiei din 10 august 2010 (1) de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1007/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind comerțul cu produse derivate din focă (2). Anularea Regulamentului nr. 1007/2009, care prevede restricții la comercializarea de produse derivate din focă pe piața Uniunii Europene, este solicitată de reclamanți în cadrul cauzei T-18/10.
   Reclamanții invocă două motive în susținerea acțiunii formulate.
   În primul rând, aceștia susțin că regulamentul de aplicare are drept temei juridic regulamentul de bază împotriva căruia au ridicat o excepție de nelegalitate întemeiată pe articolul 277 TFUE. În această privință, reclamanții reiau argumentele pe care le-au invocat în susținerea cererii formulate în cauza T-18/10 (3).
   În al doilea rând, cu titlu subsidiar, reclamanții afirmă că, prin adoptarea regulamentului, Comisia a săvârșit o eroare de drept, întrucât a exercitat în mod abuziv competența conferită de regulamentul de bază. În opinia reclamanților, Comisia a exercitat competența în alt scop decât cel în vederea căruia i-a fost atribuită și aceștia susțin că obiectivul real urmărit de Comisie, în momentul adoptării regulamentului de aplicare, a fost acela de a împiedica orice comercializare de produse derivate din focă pe piața Uniunii Europene.

      (1)  JO L 216, p. 1.

      (2)  JO L 286, p. 36.

      (3)  JO C 100, p. 41.


title: Cauza T-177/10: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Alcoa Trasformazioni/Comisia ( „Ajutoare de stat — Energie electrică — Tarif preferențial — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Avantaj — Obligația de motivare — Cuantumul ajutorului — Ajutor nou” )

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/27

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Alcoa Trasformazioni/Comisia
   (Cauza T-177/10) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Energie electrică - Tarif preferențial - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia - Avantaj - Obligația de motivare - Cuantumul ajutorului - Ajutor nou”))
   2014/C 421/37
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, F. Salerno, G. Scassellati Sforzolini și G. Rizza, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Gippini Fournier, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/460/CE a Comisiei din 19 noiembrie 2009 privind ajutoarele de stat C 38/A/04 (ex NN 58/04) și C 36/B/06 (ex NN 38/06) puse în aplicare de Italia în favoarea Alcoa Trasformazioni (JO 2010, L 227, p. 62).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Alcoa Trasformazioni Srl suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               3)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-474/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 septembrie 2013 — Thi Ly Pham

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 septembrie 2013 — Thi Ly Pham
   (Cauza C-474/13)
   2013/C 336/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Thi Ly Pham

      Autoritatea implicată: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

      Întrebarea preliminară

   Este compatibilă cu articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) plasarea unei persoane luate în custodie publică în scopul îndepărtării împreună cu deținuții, în cazul în care respectiva persoană este de acord cu plasarea în comun?

      (1)  JO L 2008, p. 98.


title: Cauza T-89/07: Acțiune introdusă la 23 martie 2007 — VIP Car Solutions/Parlament

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/29

         Acțiune introdusă la 23 martie 2007 — VIP Car Solutions/Parlament
   (Cauza T-89/07)
   (2007/C 117/45)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: VIP Car Solutions (Hoenheim, Franța) (reprezentant: G. Welzer, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Parlamentului European de neacordare a contractului PE/2006/06/UTD/1 — transportul membrilor Parlamentului European în timpul sesiunilor de la Strasbourg, notificată la 24 ianuarie 2007;

               —

               anularea tuturor actelor subsecvente;

               —

               obligarea Parlamentului la plata sumei de 500 000 de euro cu titlu de despăgubiri;

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor neincluse în cheltuielile de judecată, în cuantum de 5 000 de euro.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Parlamentului European prin care se respinge oferta acesteia referitoare la cererea de ofertă PE/2006/06/UTD/1 — transportul membrilor Parlamentului European în timpul sesiunilor de la Strasbourg (1).
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă, în primul rând, o încălcare a criteriilor de atribuire cuprinse în contractul de cerere de ofertă, în special în ceea ce privește prețul, în măsura în care aceasta pretinde că a propus prețul cel mai scăzut, iar acest criteriu trebuia să conteze în proporție de 55 % la atribuirea contractului.
   În plus, reclamanta susține că decizia atacată ar încălca articolul 100 din Regulamentul financiar (2), potrivit căruia divulgarea anumitor elemente poate fi omisă în cazul în care dezvăluirea acestora ar dăuna intereselor comerciale legitime ale întreprinderilor private sau în cazul în care ar putea denatura concurența loială între acestea. În opinia reclamantei, informația pe care a solicitat-o, anume prețul propus de către câștigătorul contractului, nu ar intra în câmpul de aplicare a articolului menționat și, în consecință, refuzul de a i se comunica această informație ar fi nelegal.

      (1)  Anunţ de participare „Transportul membrilor Parlamentului European cu autoturismul și cu microbuzul cu șofer, în perioadele de sesiune la Strasbourg”, JO S 2006, 177-187988.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (JO L 248, p. 1).


title: Cauza C-30/08: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/22

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-30/08)
   (2008/C 79/38)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Zadra, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/78/CE (1) a Comisiei din 14 noiembrie 2005 de aplicare a Directivei 2005/55/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la măsurile care trebuie luate împotriva emisiilor de gaze și de particule poluante provenite de la motoarele cu aprindere prin comprimare utilizate la vehicule și împotriva emisiilor de gaze poluante provenite de la motoare cu aprindere prin scânteie alimentate cu gaz sau cu gaz petrolier lichefiat utilizate la vehicule și de modificare a anexelor I, II, III, IV și VI la aceasta sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/78/CE a expirat la 8 noiembrie 2006.

      (1)  JO L 313, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 51, p. 39.

      (2)  JO L 275, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 50, p. 3.


title: Cauza T-295/11: Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Duscholux Ibérica/OAPI — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/26

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Duscholux Ibérica/OAPI — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
   (Cauza T-295/11)
   2011/C 238/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Duscholux Ibérica, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Modificarea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2011 în cauza R 662/2010-1;

               —

               în subsidiar și numai în cazul respingerii capătului de cerere sus-menționat, anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 martie 2011 în cauza R 662/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă internațională „duschy” pentru produse din clasele 11 și 20 — cererea de înregistrare ca marcă comunitară nr. W927073.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă comunitară „DUSCHO Harmony”, înregistrată cu nr. 2116820 pentru produse din clasele 6, 11 și 19.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea dreptului la un proces echitabil prevăzut la articolul 6 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale; încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs nu a ținut seama de anumite fapte și elemente de probă prezentate în termen de reclamantă; încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a considerat în mod neîntemeiat că nu exista un risc de confuzie între mărcile în litigiu.


title: Cauza T-224/11: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2011 — Caventa/OAPI — Anson's Herrenhaus (BERG)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/17

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2011 — Caventa/OAPI — Anson's Herrenhaus (BERG)
   (Cauza T-224/11)
   2011/C 194/28
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Caventa AG (Rekingen, Elveția) (reprezentant: J. Krenzel, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Germania)

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, modele și desene industriale) din 10 februarie 2011 în cauza R 1494/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BERG” pentru produse din clasele 25 și 28 (înregistrarea nr. 7 115 009).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Anson’s Herrenhaus KG.

      Marca sau semnul invocat în procedura opoziției: marca verbală „Christian Berg” pentru produse și servicii din clasele 3, 18, 25 și 35 (marca comunitară nr. 338 36 76), opoziția fiind îndreptată împotriva înregistrării pentru produse din clasele 25 și 28.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/20091 (1), întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiunea codificată), JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-40/07 P și 62/07 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 5 octombrie 2009 — de Brito Sequeira Carvalho/Comisia și Comisia/de Brito Sequeira Carvalho ( Recurs — Funcție publice — Funcționari — Concedii — Concediu medical — Trimitere din oficiu în concediu medical — Prelungirea din oficiu a concediului medical — Nou examen medical prealabil — Competența Tribunalului Funcției Publice — Modificarea obiectului litigiului )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 5 octombrie 2009 — de Brito Sequeira Carvalho/Comisia și Comisia/de Brito Sequeira Carvalho
   (Cauza T-40/07 P și 62/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publice - Funcționari - Concedii - Concediu medical - Trimitere din oficiu în concediu medical - Prelungirea din oficiu a concediului medical - Nou examen medical prealabil - Competența Tribunalului Funcției Publice - Modificarea obiectului litigiului”)
   2009/C 282/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Martins, avocat) (T-40/07 P) și Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin, agent, asistat de C. Falmagne, avocat) (T-62/07 P)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin, agent, asistat de C. Falmagne, avocat) (T-40/07 P) și José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Martins, avocat) (T-62/07 P)

      Obiectul

   Două recursuri formulate împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 13 decembrie 2006, de Brito Sequeira Carvalho/Comisia (F-17/05, RecFP p. I-A-1-149 și II-A-1-577), având ca obiect anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul în cauza T-40/07 P.

               2.

               În cauza T-40/07 P, domnul António de Brito Sequeira Carvalho suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

               3.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 13 decembrie 2006, de Brito Sequeira Carvalho/Comisia (F-17/05, RecFP p. I-A-1-149 și II-A-1-577), în măsura în care aceasta a anulat Decizia din 13 iulie 2004 și deciziile de prelungire din oficiu a concediului medical subsecvente Deciziei din 22 septembrie 2004.

               4.

               Respinge ca inadmisibil recursul formulat de domnul de Brito Sequeira Carvalho în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-17/05 în ceea ce privește Decizia din 13 iulie 2004 și deciziile de prelungire din oficiu a concediului medical subsecvente Deciziei din 22 septembrie 2004.

               5.

               Respinge celelalte capete de cerere ale recursului în cauza T-62/07 P.

               6.

               În cauza T-62/07 P, domnul de Brito Sequeira Carvalho suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în fața Tribunalului Funcției Publice, cât și în prezenta procedură.

               7.

               În cauza T-62/07 P, Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de domnul de Brito Sequeira Carvalho atât în procedura în fața Tribunalului Funcției Publice, cât și în prezenta procedură.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-355/07: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2007 — Pfizer/OAPI — Isdin (ISDIN Pediatrícs)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/64

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2007 — Pfizer/OAPI — Isdin (ISDIN Pediatrícs)
   (Cauza T-355/07)
   (2007/C 269/116)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Pfizer Ltd (Sandwich, Regatul Unit) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, lawyers, și M. Hawkins, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Isdin, SA (Barcelona, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 iunie 2007 în cauza R 566/2006-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „ISDIN Pediatrícs” pentru produse, între altele, din clasa 5 — marca comunitară nr. 1 243 807

      Titularul mărcii comunitare: Isdin, SA

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Dreptul la marcă al părții care solicită declararea nulității: marca verbală națională „ISTIN” pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea parțială a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare în măsura în care a declarat nulitatea mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată conform articolului 73 din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului și încălcarea articolului 52 coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din regulament.


title: Cauza T-523/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2011 — Ruiz de la Prada de Sentmenat/OAPI — Quant Cosmetics Japan (AGATHA RUIZ DE LA PRADA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AGATHA RUIZ DE LA PRADA — Mărci naționale și marcă comunitară figurative anterioare reprezentând o floare în culorile negru și alb — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/38

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2011 — Ruiz de la Prada de Sentmenat/OAPI — Quant Cosmetics Japan (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
   (Cauza T-523/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AGATHA RUIZ DE LA PRADA - Mărci naționale și marcă comunitară figurative anterioare reprezentând o floare în culorile negru și alb - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 311/67
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Madrid, Spania) (reprezentant: R. Bercovitz Álvarez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Mary Quant Cosmetics Japan Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: R. Arnold, solicitor și C. Hicks, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 septembrie 2008 (cauza R 1522/2007-1) cu privire la o procedură de opoziție între Mary Quant Cosmetics Japan Ltd și doamna Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă pe doamna Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza C-435/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 26 august 2011 — CHS Tour Services GmbH/Team4 Travel GmbH

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 26 august 2011 — CHS Tour Services GmbH/Team4 Travel GmbH
   (Cauza C-435/11)
   2011/C 340/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: CHS Tour Services GmbH

      Pârâtă: Team4 Travel GmbH

      Întrebările preliminare

   Articolul 5 din Directiva 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretat în sensul că, în cazul practicilor comerciale înșelătoare în sensul articolului 5 alineatul (4) din această directivă, este inadmisibilă efectuarea unui control distinct al criteriilor prevăzute la articolul 5 alineatul (2) litera (a) din directivă?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza C-511/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Prekršajni Sud u Bjelovaru (Croația) la 25 septembrie 2015 – Renata Horžić/Privredna banka Zagreb, Božo Prka

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Prekršajni Sud u Bjelovaru (Croația) la 25 septembrie 2015 – Renata Horžić/Privredna banka Zagreb, Božo Prka
   (Cauza C-511/15)
   (2016/C 027/06)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Părțile din procedura principală

      Parte vătămată: Renata Horžić

      Inculpați: Privredna banka Zagreb, Božo Prka

      Întrebările preliminare

               1)

               Aplicarea retroactivă a Legii privind creditul de consum poate fi interpretată și apreciată exclusiv potrivit dispozițiilor acestei legi, respectiv o astfel de aplicare a legii este conformă cu dreptul Uniunii, în special cu articolul 30 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 (1), al cărui alineat (1) prevede în mod expres că această directivă nu se aplică contractelor de credit încheiate înaintea intrării în vigoare a legislației naționale care a transpus directiva în dreptul național?

               2)

               În cadrul evocat mai sus, dispoziția penală prevăzută la articolul 26 alineatul (1) punctul 28 din Legea privind creditul de consum poate fi interpretată, în conformitate cu articolul 23 din directivă și în lumina dispozițiilor tranzitorii ale articolului 30 din aceasta, în sensul că sancțiunile prevăzute pentru încălcarea unei dispoziții naționale adoptate pe baza directivei în discuție nu pot fi aplicate unor încălcări eventuale privind contractele de credit existente la data intrării în vigoare a măsurilor naționale de executare?

      (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66).


title: Cauza T-619/15: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Badica și Kardiam/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Republica Centrafricană — Înghețare a fondurilor — Decizie de includere inițială — Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelor reclamantelor — Punere în aplicare a unei rezoluții a ONU — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Prezumția de nevinovăție — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/34

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Badica și Kardiam/Consiliul
   (Cauza T-619/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Republica Centrafricană - Înghețare a fondurilor - Decizie de includere inițială - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelor reclamantelor - Punere în aplicare a unei rezoluții a ONU - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Prezumția de nevinovăție - Eroare vădită de apreciere”))
   (2017/C 283/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) (Bangui, Republica Centrafricană) și Kardiam (Anvers, Belgia) (reprezentanți: D. Luff și L. Defalque, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și P. Mahnič Bruni, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 2015/1485 al Consiliului din 2 septembrie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 224/2014 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Republica Centrafricană (JO 2015, L 229, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) și Kardiam la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauzele conexate T-158/14, T-161/14 și T-163/14: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – JingAo Solar și alții/Consiliul [„Subvenții — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Taxă compensatorie definitivă — Angajamente — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Întinderea anchetei — Eșantionare — Definiția produsului în cauză”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/22

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – JingAo Solar și alții/Consiliul
   (Cauzele conexate T-158/14, T-161/14 și T-163/14) (1)

   ([„Subvenții - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă compensatorie definitivă - Angajamente - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Întinderea anchetei - Eșantionare - Definiția produsului în cauză”])
   (2017/C 121/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, China) și celelalte 5 reclamate ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: inițial A. Willems, S. De Knop și J. Charles, ulterior A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, agent, asistat de B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Stobiecka-Kuik, ulterior J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Demeneix, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 66), în măsura în care se aplică reclamantelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă JingAo Solar Co. Ltd și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza C-540/14 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2014 de DK Recycling und Roheisen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-630/13, DK Recycling und Roheisen GmbH/Comisia Europeană

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/21

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2014 de DK Recycling und Roheisen GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 26 septembrie 2014 în cauza T-630/13, DK Recycling und Roheisen GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-540/14 P)
   (2015/C 026/26)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: DK Recycling und Roheisen GmbH (reprezentanți: S. Altenschmidt și P.-A. Schütter, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 26 septembrie 2014 în cauza T-630/13 în măsura în care, la punctul 2 din dispozitiv se respinge în rest acțiunea;

               —

               admiterea integrală a concluziilor prezentate în primă instanță în cererea introductivă, anulând articolul 1 alineatul (1) din Decizia Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (C/2013) 5666, 2013/448/UE (1), în măsura în care acesta respinge înscrierea instalațiilor enumerate sub codurile identificatorilor de instalație DE000000000001320 și DE-new-14220-0045, enumerați la punctul A din anexa I, pe lista instalațiilor aflate sub incidența Directivei 2003/87/CE, prezentate de Germania Comisiei potrivit articolului 11 alineatul (1) din această din urmă directivă, precum și cantitățile anuale provizorii corespunzătoare de cote de emisii care trebuie alocate cu titlu gratuit acestor instalații;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii menționate la prima liniuță și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta critică încălcarea dreptului Uniunii în sensul articolului 58 primul paragraf teza a doua, ipoteza a treia din Statutul Curții de Justiție. Încălcând drepturile fundamentale și principiul proporționalității, Tribunalul a considerat compatibil cu dreptul Uniunii refuzul Comisiei de a aloca cote de emisii cu titlu gratuit pe baza unei clauze a unui stat membru privind dificultăți nejustificate. Hotărârea atacată încalcă drepturile pe care recurenta le are în baza articolelor 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   Recurenta arată, în temeiul motivului invocat, că, în Decizia 2011/278/UE, Comisia nu a prevăzut în cadrul dispozițiilor privind alocarea de cote de emisii cu titlu gratuit nicio precauție care să vizeze o protecție individuală suficientă a drepturilor fundamentale. În temeiul Deciziei 2011/278/UE, alocarea de cote de emisii cu titlu gratuit are loc potrivit unor factori de calcul standard. Cu toate acestea, decizia nu prevede dispoziții care să permită alocarea de cote suplimentare de emisii cu titlu gratuit atunci când, prin aplicarea factorilor de calcul standard, alocarea determină în cazuri individuale o sarcină excepțională sau dificultăți nejustificate.
   Respingerea acțiunii încalcă principiile fundamentale ale cartei și principiul proporționalității. Tribunalul s-a limitat să ia în considerare efectul sarcinii tipice a sistemului de comercializare a cotelor de emisii și a sistemului de alocare în temeiul Deciziei 2011/278/UE. Contrar jurisprudenței Curții, Tribunalul a ignorat complet protecția individuală necesară a drepturilor fundamentale ale recurentei.

      (1)  JO L 240, p. 27.


title: Cauza T-403/17: Acțiune introdusă la 27 iunie 2017 – Vienna International Hotelmanagement/EUIPO (VIENNA HOUSE)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/51

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2017 – Vienna International Hotelmanagement/EUIPO (VIENNA HOUSE)
   (Cauza T-403/17)
   (2017/C 277/73)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vienna International Hotelmanagement AG (Viena, Austria) (reprezentant: avocat M. Zrzavy)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „VIENNA HOUSE” în culoarea roşie – cererea de înregistrare nr. 14 501 308

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25/04/2017 în cauza R 332/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-814/14: Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2015 – Banco Espírito Santo/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor al autorităților portugheze pentru rezoluția instituției financiare Banco Espírito Santo, SA — Înființarea unei bănci punte — Decizie de a nu ridica obiecții — Angajamente prezentate de autoritățile portugheze — Controlul respectării angajamentelor sale de către un mandatar — Remunerarea mandatarului de către banca de lichidare — Cerere de anulare parțială — Inadmisibilitate”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/56

         Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2015 – Banco Espírito Santo/Comisia
   (Cauza T-814/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ajutor al autorităților portugheze pentru rezoluția instituției financiare Banco Espírito Santo, SA - Înființarea unei bănci punte - Decizie de a nu ridica obiecții - Angajamente prezentate de autoritățile portugheze - Controlul respectării angajamentelor sale de către un mandatar - Remunerarea mandatarului de către banca de lichidare - Cerere de anulare parțială - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 038/75)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Banco Espírito Santo, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanţi: M. Gorjão Henriques şi L. Bordalo e Sá, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, M. França şi P. J. Loewenthal, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a punctelor 9 și 18 din anexa II la decizia Comisiei C (2014) 5682 final din 3 august 2014, ajutor de stat SA.39250 (2014/N) – Portugalia, rezoluția Banco Espírito Santo, SA, în măsura în care acestea impun sau pot fi interpretate că impun reclamantei obligația să ia asupra sa sarcina remunerării mandatarului însărcinat să asigure respectarea angajamentelor subscrise de Republica Portugheză sau orice cheltuială a acestuia

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulate de Republica Portugheză.

               3)

               Banco Espírito Santo, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Banco Espírito Santo, SA, Comisia Europeană și Republica Portugheză suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015


title: Cauza T-165/14: Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ANKO/Comisia și REA

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/47

         Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ANKO/Comisia și REA
   (Cauza T-165/14)
   2014/C 175/65
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos Vasileio, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană și Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că suspendarea plății, impusă și menținută în vigoare de AER, acționând prin delegarea Comisiei, constituie în privința cuantumului pe care Comisia îl datorează în continuare reclamantei cu titlu de contribuție la proiectul „Emergency Support System” (ESS) o neîndeplinire a obligațiilor contractuale ale acesteia din urmă;

               —

               constatarea faptului că suma de 125 253,82 euro pe care Comisia continuă să nu o plătească cu titlu de contribuție la proiectul ESS corespunde unor cheltuieli eligibile, pe care Comisia trebuie, în consecință, să le plătească ANKO;

               —

               constatarea faptului că suma totală de 216 172,68 euro pe care Comisia a plătit-o deja reclamantei cu titlu de contribuție la proiectul ESS corespunde unor cheltuieli eligibile și

               —

               obligarea AER și a Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect răspunderea AER și a Comisiei în temeiul articolului 272 TFUE, pentru contractul nr. 217 951 menit să pună în executare proiectul ESS.
   Reclamanta susține mai precis că AER, acționând prin delegarea Comisiei, a suspendat plata către ANKO fără niciun drept și în pofida contractului referitor la proiectul ESS. Reclamanta susține de asemenea că, încercând să aplice metoda „extrapolării”, Comisia a contestat, fără temei juridic și cu încălcarea atât a contractului, cât și a dreptului aplicabil, caracterul eligibil al, în esență, tuturor cheltuielilor efectuate de ANKO pentru proiectul ESS.


title: Cauza T-145/15: Acțiune introdusă la 29 martie 2015 – România/Comisia

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/20

         Acțiune introdusă la 29 martie 2015 – România/Comisia
   (Cauza T-145/15)
   (2015/C 178/20)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamantă: România (reprezentanți: R. Radu, V. Angelescu, R. Mangu, D. Bulancea, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea parțială a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/103 a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR);

               —

               Obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe exercitarea necorespunzătoare a competenței Comisiei Europene de a exclude sume de la finanțarea de către Uniunea Europeană

                           —

                           Prin aplicarea corecțiilor forfetare stabilite prin Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/103, Comisia și-a exercitat competența de o manieră necorespunzătoare, încălcând prevederile articolului 52 din Regulamentul (UE) 1306/2013 din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului și Orientările Comisiei pentru aplicarea corecțiilor financiare definite în Documentul nr. VI/5330/97 al Comisiei din 23 decembrie 1997, intitulat „Orientări privind calculul consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA – Garantare”.

                           —

                           Comisia era obligată să stabilească corecții având la bază identificarea sumelor cheltuite în mod necuvenit de către România și nu să aplice rate forfetare, având în vedere că, pe de o parte, natura situației nu a impus acest lucru iar, pe de altă parte, statul român a pus la dispoziția Comisiei informațiile necesare pentru a stabili corecții calculate. În situația dată, nu se poate considera că pentru stabilirea unor corecții calculate, care să aibă la bază pierderea reală de fonduri, ar fi fost necesare eforturi neproporționale din partea Comisiei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe motivarea insuficientă și inadecvată a deciziei atacate

                           —

                           Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/103 nu este suficient și adecvat motivată întrucât, în adoptarea acesteia, Comisia nu a prezentat de o manieră suficientă motivele pentru care a ales să aplice o rată forfetară pentru neregulile constatate în misiunile de audit și nu a justificat corespunzător de ce argumentele invocate de România cu privire la posibilitatea aplicării unei corecții calculate nu pot fi reținute și luate în considerare la stabilirea corecției finale.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Decizia atacată contravine principiului proporționalității întrucât, prin aplicarea unor rate forfetare de corecție de 10 % cu privire la cheltuielile pentru anul de cerere 2009 și, respectiv, de 5 % pentru anul de cerere 2010, s-a produs o supraestimare a pierderii de fonduri UE ca urmare a neregulilor constatate în misiunile de audit, ratele menționate neținând seama de natura și de gravitatea încălcării și nici de implicațiile financiare ale acesteia pentru bugetul Uniunii.


title: Cauza T-173/11: Acțiune introdusă la 22 martie 2011 — Hesse/OAPI — Porsche (Carrera)

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/35

         Acțiune introdusă la 22 martie 2011 — Hesse/OAPI — Porsche (Carrera)
   (Cauza T-173/11)
   2011/C 145/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Kurt Hesse (Nürnberg, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Germania)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 ianuarie 2011, pronunțată în cauza R 306/2010-4, și respingerea opoziției formulate împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 723 432 din 16 februarie 2007;

               —

               Cu titlu subsidiar,

                           (a)

                           anularea deciziei atacate, în măsura în care aceasta admite existența unei similitudini între produse sau obținerea unui avantaj în mod nejustificat din caracterul distinctiv sau din reputația produselor acoperite de mărcile invocate în sprijinul opoziției, de către produse sau servicii aferente acestora acoperite de marca a cărei înregistrare se solicită, care sunt componente auto concepute să fie instalate atât în interiorul cât și în exteriorul automobilelor mecanice și care provin de pe piețe diferite;

                           (b)

                           anularea deciziei atacate, în măsura în care aceasta admite existența unei similitudini între produse sau obținerea unui avantaj necuvenit din caracterul distinctiv sau din reputația produselor acoperite de mărcile invocate în sprijinul opoziției, de către produse sau servicii aferente acestora acoperite de marca a cărei înregistrare se solicită, care, prin natura lor (instrumente electronice în raport cu automobile mecanice), prin destinația acestora (divertisment, muzică, informații rutiere) sau prin utilizarea lor nu prezintă niciun punct de legătură relevant cu produsele și nu trebuie considerate ca fiind complementare (produse între care există o legătură în sensul că produsele desemnate de marca a cărei înregistrare se solicită sunt indispensabile sau importante pentru utilizarea mărcilor invocate în sprijinul opoziției) și sunt utilizate complet independent unele de altele;

                           (c)

                           anularea deciziei atacate, în măsura în care aceasta admite existența unei similitudini între produse sau obținerea unui avantaj necuvenit din caracterul distinctiv sau din reputația privind instrumente și aparate electrice și electronice și din dispozitive compuse din acestea (de exemplu, instrumente de navigație) din clasa 9 sau prestări de servicii aferente, care pot fi utilizate în același mod, în special pentru echiparea autovehiculelor indiferent de tip și de origine și care provin de pe piețe diferite;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Carrera” pentru produse din clasa 9.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională și comunitară „Carrera” pentru produse din clasa 12.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât nu există niciun risc de confuzie între mărcile aflate în conflict și niciun avantaj obținut în mod nejustificat din caracterul distinctiv al mărcilor invocate în sprijinul opoziției.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1, Ediție specială,


title: Cauza T-25/10: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — BASF Specialty Chemicals și BASF Lampertheim/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/44

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — BASF Specialty Chemicals și BASF Lampertheim/Comisia
   (Cauza T-25/10)
   2010/C 100/68
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Basel, Elveția) și BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Germania) (reprezentanți: F. Montag și T. Wilson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (1) litera (q) și a articolului 1 alineatul (2) litera (q) din Decizia C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 (cazul COMP/38589 — Stabilizatori termici), în ceea ce privește BASF Specialty Chemicals Holding GmbH, a articolului 1 alineatul (1) litera (r) și a articolului 1 alineatul (2) litera (r) din decizie, în ceea ce privește BASF Lampertheim GmbH, precum și a articolului 2 punctele 15 și 36 din decizie, în ceea ce privește ambele reclamante;

               —

               în subsidiar, reducerea la o valoare rezonabilă a amenzii aplicate reclamantelor la articolul 2 punctele 15 și 36 din decizie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele contestă Decizia 2009 C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie, adoptată în cazul COMP/38589 — Stabilizatori termici. Prin decizia atacată, reclamantelor, precum și altor întreprinderi, le-au fost aplicate amenzi pentru încălcarea articolului 81 CE și, începând cu data de 1 ianuarie 1994, a articolului 53 din Acordul SEE. Potrivit Comisiei, reclamantele ar fi participat la mai multe înțelegeri și/sau practici concertate în sectorul stabilizatorilor din staniu și al ESBO/esterilor în interiorul Spațiului Economic European, constând în stabilirea prețurilor, împărțirea piețelor prin atribuirea unor cote de vânzare, împărțirea și repartizarea clientelei, precum și schimbul de informații sensibile, în special cu privire la clienți, la cantitățile de producție și de vânzare.
   Reclamantele invocă trei motive în susținerea cererii formulate.
   În primul rând, acestea invocă o încălcare a articolului 25 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), întrucât dreptul pârâtei de a aplica amenzi reclamantelor ar fi prescris. Contrar opiniei Comisiei, reclamantele consideră că nu le sunt aplicabile dispozițiile articolului 25 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1/2003.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că decizia atacată ar încălca articolul 101 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, întrucât încălcările normelor de concurență nu ar fi imputabile BASF Specialty Chemicals Holding GmbH și, prin urmare, nu s-ar fi putut aplica o amendă acestei întreprinderi. În această privință, reclamantele susțin de asemenea că, prin modul în care a stabilit cuantumul amenzii aplicate BASF Lampertheim GmbH, Comisia ar fi încălcat articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât, la calculul nivelului maxim al amenzii de 10 % din cifra de afaceri, pentru perioadele în care nu era angajată răspunderea BASF Specialty Chemicals Holding GmbH ar fi trebuit să se țină seama numai de cifra de afaceri totală a BASF Lampertheim GmbH.
   În sfârșit, în al treilea rând, reclamantele invocă o încălcare a articolului 23 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1/2003 coroborat cu Orientările privind calcularea amenzilor (2), întrucât Comisia nu ar fi redus suficient amenzile. Potrivit reclamantelor, Comisia ar fi trebuit să țină seama într-o mai mare măsură de durata excesivă a procedurii și de cooperarea acestora în cadrul comunicării privind clemența (3). În plus, potrivit reclamantelor, cooperarea activă a acestora în afara cadrului comunicării privind clemența ar fi trebuit să fie luată în considerare în vederea reducerii amenzilor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului di n 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).

      (3)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).


title: Cauza F-112/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2015 – Dimitriou/ENISA

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/51

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 29 aprilie 2015 – Dimitriou/ENISA
   (Cauza F-112/13) (1)

   (2015/C 198/70)
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014, p. 26.


title: Cauza C-160/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varas Cíveis de Lisboa (5 a Vara Cível) (Portugalia) la 4 aprilie 2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito şi alţii/Estado português

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugalia) la 4 aprilie 2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito şi alţii/Estado português
   (Cauza C-160/14)
   2014/C 175/37
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Varas Cíveis de Lisboa

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: João Filipe Ferreira da Silva e Brito şi alţii

      Pârât: Estado português

      Întrebările preliminare

               1)

               Se impune interpretarea Directivei 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislaţiei statelor membre referitoare la menţinerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unităţi sau părţi de întreprinderi sau unităţi (1) și, în special, a articolului 1 alineatul (1) din aceasta în sensul că noțiunea „transfer de unități” include o situație în care o întreprindere care activează pe piața curselor charter este dizolvată în baza hotărârii acționarului său majoritar, care la rândul său este o întreprindere din domeniul aviației, și în care, în contextul lichidării, societatea-mamă:

                           i)

                           își asumă rolul societății dizolvate în contractele de leasing de avioane și în contractele în vigoare pentru curse charter încheiate cu operatori turistici;

                           ii)

                           desfășoară activitatea efectuată anterior de societatea dizolvată;

                           iii)

                           reintegrează o parte dintre lucrătorii care fuseseră detașați la societatea dizolvată și îi încadrează în funcții identice;

                           iv)

                           primește echipamente de dimensiuni mici de la societatea dizolvată?

               2)

               Se impune interpretarea articolului 267 TFUE (fostul articol 234) în sensul că, având în vedere faptele descrise la întrebarea anterioară și faptul că instanțele naționale inferioare au pronunțat hotărâri contradictorii, Supremo Tribunal de Justiça avea obligația de a transmite Curții de Justiție a Comunităților Europene o întrebare preliminară privind interpretarea corectă a noțiunii „transfer de unități” în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE?

               3)

               Se opune dreptul comunitar și, în special, principiile dezvoltate de Curtea de Justiție a Comunităților Europene în Hotărârea Köbler (2) privind răspunderea statului pentru prejudiciile cauzate particularilor prin nerespectarea dreptului comunitar de către o instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac ulterioare, aplicării unei norme naționale care impune anularea prealabilă a hotărârii care cauzează prejudicii drept temei pentru solicitarea de despăgubiri îndreptată împotriva statului?

      (1)  JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20.

      (2)  C-224//01, EU:C:2003:513.


title: Cauza C-551/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italia) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)/Comune di Quartu S. Elena (Trimitere preliminară — Directiva 2008/98/CE — Articolul 15 — Gestionarea deșeurilor — Posibilitatea producătorului de deșeuri de a efectua el însuși tratarea lor — Lege națională de transpunere adoptată, dar care nu a intrat încă în vigoare — Expirarea termenului de transpunere — Efect direct)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/12

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italia) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)/Comune di Quartu S. Elena
   (Cauza C-551/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2008/98/CE - Articolul 15 - Gestionarea deșeurilor - Posibilitatea producătorului de deșeuri de a efectua el însuși tratarea lor - Lege națională de transpunere adoptată, dar care nu a intrat încă în vigoare - Expirarea termenului de transpunere - Efect direct))
   (2015/C 065/17)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)

      Pârâtă: Comune di Quartu S. Elena

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii și Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care transpune o dispoziție din această directivă, dar a cărei intrare în vigoare este condiționată de adoptarea unui act intern ulterior, dacă această intrare în vigoare are loc după expirarea termenului de transpunere stabilit de directiva menționată.
   Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2008/98 coroborat cu articolele 4 și 13 din aceasta trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale care nu prevede posibilitatea unui producător de deșeuri sau a unui deținător de deșeuri de a efectua el însuși eliminarea deșeurilor sale, astfel încât să fie scutit de la plata unei taxe comunale de eliminare a deșeurilor, în măsura în care aceasta îndeplinește cerințele principiului proporționalității.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-109/17: Acțiune introdusă la 21 februarie 2017 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/42

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2017 – FCA US/EUIPO – Busbridge (VIPER)
   (Cauza T-109/17)
   (2017/C 121/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Statele Unite) (reprezentant: C. Morcom, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „VIPER” – Marca Uniunii Europene nr. 3 871 101

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 în cauza R 554/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor Diviziei de anulare și Camerei întâi de recurs și trimiterea spre rejudecare a cererii domnului Busbridge la Divizia de anulare pentru ca aceasta să adopte măsurile adecvate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               În mod eronat Camera de recurs a concluzionat că domnul Busbridge a făcut dovada utilizării în ceea ce privește produsele acoperite de înregistrarea în Regatul Unit (și anume „Mașini de sport”).

               —

               Probele depuse de domnul Busbridge erau absolut neadecvate pentru a dovedi că utilizarea era „serioasă”, în conformitate cu articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-115/15: Acțiune introdusă la 5 martie 2015 – Deza/ECHA

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/14

         Acțiune introdusă la 5 martie 2015 – Deza/ECHA
   (Cauza T-115/15)
   (2015/C 178/16)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Republica Cehă) (reprezentant: P. Dejl, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile

               —

               Anularea deciziei ED/108/2014 din 12 decembrie 2014 a Directorului Executiv al Agenției Europene pentru Produse Chimice, care actualizează și completează intrarea existentă privind substanța DEHP în lista substanțelor candidate în vederea unei eventuale includeri în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe caracterul ultra vires al deciziei atacate.
               Reclamanta afirmă că decizia atacată este ultra vires, întrucât (i) pârâta nu era autorizată conform Regulamentului nr. 1907/2006 să actualizeze lista, prin această decizie, în vederea unei eventuale includeri în anexa XIV conform articolului 59 alineatul (1) din regulamentul menționat, (ii) adoptarea deciziei atacate a fost precedată de o procedură a pârâtei contrară articolului 59 din Regulamentul nr. 1907/2006 și (iii) decizia atacată și procedura pârâtei care a condus la adoptarea acesteia eludează procedura prevăzută în acest scop de Consiliul Uniunii Europene și de Parlamentul European.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a principiului securității juridice.
               Reclamanta arată că decizia atacată încalcă principiul securității juridice, întrucât (i) decizia identifică ftalatul de di(2-etil-hexil) (DEHP) drept o substanță care afectează sistemul endocrin, deși dreptul Uniunii Europene nu stabilește o definiție pentru o astfel de substanță sau criteriile de identificare a acesteia, iar o astfel de definiție sau astfel de criterii sunt elaborate de Comisie pe baza regulamentelor și a deciziilor Consiliului și ale Parlamentului și (ii) această decizie a fost adoptată în timp ce procedura era încă în curs de desfășurare, chiar dacă într-un stadiu avansat, în vederea autorizării substanței DEHP, identificată drept substanță toxică pentru reproducere, conform articolului 57 litera (c) din Regulamentul nr. 1907/2006.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată nu se bazează pe constatări științifice concludente și obiective.
               Reclamanta susține că decizia atacată este incorectă, întrucât nu se bazează pe constatări științifice concludente și obiective, care stabilesc că substanța DEHP îndeplinește toate criteriile prevăzute la articolul 57 litera (f) din Regulamentul nr. 1907/2006.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor reclamantei și a principiilor consacrate în Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
               Reclamanta arată că decizia atacată și procedura pârâtei care a condus la adoptarea acesteia încalcă drepturile sale și principiile consacrate în Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în special principiul securității juridice, dreptul la un proces echitabil și dreptul la exercitarea pașnică a dreptului de proprietate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2007, L 136, p. 3).


title: Cauza T-360/15: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Dr Vita/EUIPO (69) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene 69 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/14

         Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Dr Vita/EUIPO (69)
   (Cauza T-360/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene 69 - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 383/19)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 aprilie 2015 (cauza R 2513/2014-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ 69 ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Dr Vita sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza T-627/13: Hotărârea Tribunalului din 2 octombrie 2015 – The Tea Board/OAPI – Delta Lingerie (Darjeeling) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Marca figurativă Darjeeling — Mărcile comunitare colective, verbale și figurative anterioare DARJEELING — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/40

         Hotărârea Tribunalului din 2 octombrie 2015 – The Tea Board/OAPI – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Cauza T-627/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Marca figurativă Darjeeling - Mărcile comunitare colective, verbale și figurative anterioare DARJEELING - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Tea Board (Calcutta, India) (reprezentanți: A. Nordemann și M. Maier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Delta Lingerie (Cachan, Franța) (reprezentanți: G. Marchais și P. Martini-Berthon, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 septembrie 2013 (cauza R 1387/2012-2), privind o procedură de opoziție între The Tea Board și Delta Lingerie.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 septembrie 2013 (cauza R 1387/2012-2) în ceea ce privește produsele vizate de marca solicitată și care fac parte din clasa 25 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare, și pentru „servicii de vânzare cu amănuntul de lenjerie intimă pentru femei și articole de lenjerie pentru femei, parfumuri, apă de toaletă, cosmetice, lenjerie de casa si de baie”, vizate de marca solicitată și care fac parte din clasa 35 în sensul aranjamentului menționat.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.