title: Cauza T-69/12: Ordonanța Tribunalului din 17 iunie 2013 — Zavvar/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Retragere de pe lista persoanelor în cauză — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/79

         Ordonanța Tribunalului din 17 iunie 2013 — Zavvar/Consiliul
   (Cauza T-69/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Retragere de pe lista persoanelor în cauză - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 225/175
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Seyed Hadi Zavvar (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: S. Zaiwalla, P. Reddy și F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, și R. Blakeley, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și I. Rodios, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a punctului 22 din tabelul A din Anexa la Decizia 2011/783/PESC al Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), a punctului 22 din tabelul A din Anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11) și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care actele respective îl privesc pe reclamant și, pe de altă parte, cerere de declarare a inaplicabilității față de reclamant a articolului 20 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39) și a articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza C-106/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 3 martie 2011 — M. J. Bakker/Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 3 martie 2011 — M. J. Bakker/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-106/11)
   2011/C 160/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: M. J. Bakker

      Cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1.

               Sunt aplicabile dispozițiile de atribuire prevăzute în titlul II al Regulamentului (CEE) nr. 1408/71, care desemnează legislația olandeză ca fiind aplicabilă și, în consecință, pot fi percepute contribuțiile pentru asigurările sociale olandeze într-un caz precum cel din speță, în care un lucrător cu cetățenie olandeză, domiciliat în Spania, lucrează ca marinar pentru un angajator stabilit în Regatul Țărilor de Jos și își desfășoară activitatea la bordul dragelor care navighează în afara teritoriului Comunității sub pavilion olandez, cu toate că, din punctul de vedere exclusiv al legislației interne olandeze, lucrătorul nu este afiliat la regimul de securitate socială olandez întrucât nu își are domiciliul pe teritoriul Regatului Țărilor de Jos?

               2.

               Ce semnificație are în această privință o politică de punere în aplicare a asigurărilor sociale olandeze conform căreia casa de asigurări sociale invocă dreptul comunitar pentru ca, într-un caz precum cel din speță, să îi considere pe marinari ca fiind persoane asigurate?


title: Cauza T-44/14: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2014 — Costantini și alții/Comisia

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/26

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2014 — Costantini și alții/Comisia
   (Cauza T-44/14)
   2014/C 93/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Bruno Costantini (Jesi, Italia), Robert Racke (Lamadelaine, Luxemburg), Pietro Pravata (Beyne-Heusay, Belgia), Zbigniew Galązka (Łódź, Polonia), Justo Santos Domínguez (Leganés, Spania), Maria Isabel Lemos (Mealhada, Portugalia), André Clavelou (Vincennes, Franța), Citizens’ Committee „Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and Independence is a fundamental right!” (reprezentanți: O. Brouwer, lawyer și A. Woods, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei din 5 noiembrie 2013 a Comisiei Europene prin care s-a refuzat înregistrarea inițiativei cetățenești „Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and Independence is a fundamental right!” (denumită în continuare „inițiativa”) potrivit Regulamentului (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (JO L 65, p. 1), astfel cum a fost comunicată reprezentantului și reprezentantului supleant ai reclamanților la 5 noiembrie 2013 printr-o scrisoare care poartă referința „C(2013) 7612 final” (denumită în continuare „decizia atacată”) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți, inclusiv a celor efectuate de orice intervenient.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că, atunci când a refuzat să înregistreze inițiativa, Comisia a făcut o aplicare greșită a criteriului juridic adecvat prevăzut la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 211/2011 întrucât (i) a stabilit în mod incorect că obiectivele inițiativei nu pot fi atinse în mod suficient în cadrul Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene și (ii) nu a luat în considerare principiile de bază ale Regulamentului nr. 211/2011.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că au fost încălcate de către Comisie principiile generale ale bunei administrări, prin faptul că aceasta a refuzat să înregistreze inițiativa, deși a înregistrat inițiative cetățenești care urmăresc atingerea unui tip de obiective similar.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că Comisia nu și-a îndeplinit obligația de a motiva decizia atacată în mod suficient și corespunzător, încălcând articolul 296 TFUE.


title: Cauza T-205/14: Acțiune introdusă la 27 martie 2014 – Schroeder/Consiliul şi Comisia

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/33

         Acțiune introdusă la 27 martie 2014 – Schroeder/Consiliul şi Comisia
   (Cauza T-205/14)
   2014/C 212/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: I. Schroeder KG (GmbH & Co.) (Hamburg, Germania) (reprezentant: K. Landry, avocat)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene şi Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtelor la plata către reclamantă de daune interese până la concurența sumei de 3 45  644 de euro, majorată cu o dobândă de 8 % pe an, începând din ziua notificării hotărârii sau constatarea faptului că există un drept la despăgubire pentru daune împotriva pârâtelor;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită daune interese ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr 1355/2008 (1), declarat nul prin Hotărârea Curții din 22 martie 2012 în cauza Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-338/10).
   Reclamanta susține că, deși este adevărat că taxele antidumping percepute în temeiul acestui regulament au fost rambursate de autoritățile vamale naționale, nu este mai puțin adevărat că a suferit un prejudiciu financiar din moment ce a fost obligată, ca urmare a pierderii de lichidități, să recurgă la credite bancare suplimentare remunerate conform pieței. Aceasta solicită, așadar, rambursarea diferenței dintre dobânzile pe care le-a plătit la creditele bancare și dobânzile mai mici pe care ar fi trebuit să le achite în lipsa taxelor antidumping. Reclamanta susține în această privință că, prin adoptarea nelegală a Regulamentului nr. 1355/2008, pârâtele au încălcat obligația de diligență și principiul bunei administrări într-un mod suficient de grav, ceea ce a generat pentru reclamantă un prejudiciu care nu poate fi reparat în alt mod întrucât plata de dobânzi asupra diferențelor în favoarea persoanei impozabile din ziua efectuării plății nu este prevăzută de dispozițiile naționale relevante pentru taxele la import.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (JO L 350, p. 35).


title: Cauza F-29/13 RENV: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 octombrie 2015 – Drakeford/EMA

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/66

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 octombrie 2015 – Drakeford/EMA
   (Cauza F-29/13 RENV)
   (2015/C 389/76)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-167/09 P: Recurs introdus la 24 aprilie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 17 februarie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-38/08 P, Liotti/Comisia

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/14

         Recurs introdus la 24 aprilie 2009 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 17 februarie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-38/08 P, Liotti/Comisia
   (Cauza T-167/09 P)
   2009/C 167/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Eggers și K. Herrmann, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Amerigo Liotti (Senningerberg, Luxemburg)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 17 februarie 2009 în cauza F-38/08, Liotti/Comisia;

               —

               obligarea reclamantului din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului Funcției Publice, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, Comisia Comunităților Europene solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) pronunțate la 17 februarie 2009 în cauza Liotti/Comisia, F-38/08, prin care TFP a anulat raportul asupra evoluției carierei (REC) domnului Liotti pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2006.
   În susținerea recursului, Comisia invocă trei motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a dreptului comunitar, în măsura în care articolul 8 alineatul (7) din Dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 43 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene (DGA) nu ar prevedea obligația ca un validator sau un director general să examineze aplicarea normelor de evaluare în toate proiectele de REC pentru un grad determinat;

               —

               neregularități de procedură în fața TFP, care au adus atingere intereselor Comisiei, în măsura în care TFP, invocând din oficiu în ședință cerințele de concertare și de coerență prevăzute la articolul 8 alineatul (7) din DGA, ar fi încălcat dreptul la apărare al Comisiei prin faptul că a privat-o de posibilitatea de a furniza elemente de probă privind situația de fapt de natură să stabilească inexistența încălcării articolului 8 alineatul (7) din DGA cu ocazia întocmirii REC în litigiu;

               —

               o eroare de drept, în măsura în care TFP ar fi calificat nerespectarea dispozițiilor articolului 8 alineatul (3) din DGA drept încălcare a unei formalități esențiale și/sau drept neregularitate substanțială care a determinat anularea REC atacat în fața TFP.


title: Cauza C-31/15 P: Recurs introdus la 27 ianuarie 2015 de Photo USA Electronic Graphic, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noimebrie 2014 în cauza T-394/13, Photo USA Electronic Graphic, Inc./Consiliul Uniunii Europene

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/14

         Recurs introdus la 27 ianuarie 2015 de Photo USA Electronic Graphic, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 18 noimebrie 2014 în cauza T-394/13, Photo USA Electronic Graphic, Inc./Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-31/15 P)
   (2015/C 089/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (reprezentant: K. Adamantopoulos, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 18 noiembrie 2014 în cauza T-394/13, Photo USA Electronic Graphic, Inc./Consiliul, prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză (1);

               —

               finalizarea examinării și anularea Regulamentului (UE) nr. 412/2013 și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezentul recurs, precum și a celor efectuate în procedura în fața Tribunalului în cauza T-394/13.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că constatările Tribunalului cu privire la primul, la al treilea și la al patrulea motiv prezentate în fața Tribunalului sunt viciate de o serie de erori de drept, precum și de o denaturare a probelor prezentate. Recurenta arată, așadar, că hotărârea atacată trebuie să fie anulată. În plus, recurenta arată că faptele care au stat la baza primului, al celui de al doilea și al celui de al treilea motiv sunt suficient de dovedite astfel încât să permită Curții de Justiție să statueze cu privire la aceste motive.
   În ceea ce privește primul motiv, recurenta prezintă două aspecte. În primul rând, prin faptul de a impune, în esență, recurentei sarcina probei de a stabili că instituțiile au săvârșit o eroare în aprecierea referitoare la fiecare dintre factorii pe care i-au considerat relevanți, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept. Astfel cum s-a stabilit în jurisprudența anterioară a Tribunalului, este suficient ca recurenta să demonstreze fie că (1) instituțiile au săvârșit o eroare în aprecierea factorilor pe care îi consideră relevanți, fie că (2) aplicarea altor factori mai relevanți a necesitat excluderea acestora. În contextul menționat, constatarea că instituțiile au săvârșit o eroare în aprecierea lor cu privire la doi factori din cei trei pe care i-au considerat relevanți este suficientă pentru a o exonera pe recurentă de sarcina probei. În plus, ajungând la această concluzie, hotărârea atacată a denaturat probele si faptele prezentate în fața Tribunalului.
   În ceea ce privește al treilea și al patrulea motiv, recurenta prezintă patru aspecte. În primul rând, Tribunalul a interpretat în mod greșit prevederile articolului 3 alineatul (2) și ale articolului 3 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (2) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), prin faptul că a considerat că instituțiile sunt obligate să analizeze impactul practicilor anticoncurențiale asupra situației industriei din Uniune doar după ce existența unor astfel de practici anticoncurențiale este stabilită într-o decizie definitivă adoptată de o autoritate competentă în domeniul concurenței. În al doilea rând, prin faptul că a respins cererea recurentei de a dezvălui identitatea producătorilor din Uniune care au făcut obiectul eșantionării, Tribunalul a denaturat probele din dosar și a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că poate să examineze aspectul dacă instituțiile au respectat articolul 3 alineatele (2) și (4) din regulamentul de bază fără a cunoaște identitatea producătorilor din Uniune eșantionați. În al treilea rând, prin faptul că i-a impus recurentei o obligație de a furniza probe pozitive privind efectul practicilor anticoncurențiale asupra producătorilor din Uniune eșantionați într-o situație în care identitatea acestor producători este ținută secretă, hotărârea atacată a interpretat în mod greșit prevederile articolului 3 alineatele (2) și (7) din regulamentul de bază și i-a impus recurentei o sarcină a probei nerezonabilă. În al patrulea rând, hotărârea atacată a încălcat, de asemenea, prevederile articolului 3 alineatele (2) și (7) din regulamentul de bază prin faptul că a concluzionat că obligațiile relevante pot fi îndeplinite pur și simplu prin faptul de a se întemeia pe ipoteze incomplete în loc să se efectueze o analiză propriu-zisă.

      (1)  JO L 131, p. 1.

      (2)  JO L 343, p. 51.


title: Cauza C-654/11: Recurs introdus la 20 decembrie 2011 de Transcatab SpA, în lichidare, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011 în cauza T-39/06, Transcatab/Comisia

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/19

         Recurs introdus la 20 decembrie 2011 de Transcatab SpA, în lichidare, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011 în cauza T-39/06, Transcatab/Comisia
   (Cauza C-654/11)
   2012/C 49/33
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Transcatab SpA, în lichidare (reprezentanți: C. Osti, A. Prastaro și G. Mastrantonio, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea [Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011 în cauza T-39/06, Transcatab/Comisia (denumită în continuare „hotărârea”)], în partea în care s-a reținut că Standard Commercial Corp. (și prin urmare Alliance One International) trebuie considerată răspunzătoare în solidar pentru încălcările săvârșite de Transcatab;

               —

               în consecință, reducerea sancțiunii aplicate acesteia din urmă, anulându-se în parte articolul 2 litera (c) din [Decizia C(2005) 4012 final a Comisiei privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE], cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia (denumită în continuare „decizia”)], și stabilind că amenda trebuie calculată în funcție de cifra de afaceri a Transcatab, care, pentru anul financiar încheiat în martie 2005 este de 32,338 milioane de euro, în temeiul dispozițiilor articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17/62 și al articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003;

               —

               prin urmare, anularea deciziei atacate în partea în care aplică Transcatab coeficientul de 1,25 la cuantumul de bază al amenzii;

               —

               anularea hotărârii, în măsura în care respinge criticile Transcatab referitoare la a) nereducerea amenzii aplicate, în temeiul lipsei de impact real asupra pieței, b) scăderea intensității încălcării în cursul perioadei 1999-2002 și c) circumstanța atenuantă a „îndoielii justificate”, aplicată în schimb în cazul spaniol similar, și prin urmare reducerea amenzii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, hotărârea ar încălca articolul 296 TFUE, articolele 48 și 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și, în orice caz, ar încălca principiile care guvernează sarcina probei și dreptul la apărare al Transcatab. În cursul judecății în primă instanță, ar fi fost furnizate argumente și elemente de probă pentru a se răsturna prezumția exercitării efective de către SCC a unei influențe decisive asupra comportamentului Transcatab. Aceste argumente și elemente de probă, fiind relevante și, în orice caz, întrucât nu sunt nesemnificative în baza jurisprudenței recente a Curții de Justiție, ar fi meritat, cel puțin, o apreciere concretă, iar în cazul respingerii, o motivare corespunzătoare. Recurenta consideră că Tribunalul nu a furnizat niciuna dintre acestea. În orice caz, recurenta apreciază că hotărârea a încălcat principiile care guvernează sarcina probei și, în orice caz, dreptul la apărare al Transcatab, întrucât a considerat admisibilă utilizarea de noi probe în decizia atacată în fața Tribunalului.
   În al doilea rând, recurenta consideră că, atunci când a respins criticile referitoare la lipsa de impact real al infracțiunii asupra pieței și scăderea intensității încălcării în cursul perioadei 1999-2002, Tribunalul a săvârșit o eroare în sensul denaturării situației de fapt și, în orice caz, a încălcat principiile generale care guvernează interpretarea actelor administrative ale instituțiilor europene, obligația de motivare care le revine, normele în materia sarcinii probei, dreptul la apărare al Transcatab și principiul non ultra petita.
   În al treilea rând, în opinia recurentei, hotărârea conține o eroare în drept, și este de asemenea viciată prin nemotivare și caracterul ilogic al motivării, în partea în care Tribunalul respinge critica invocată de Transcatab în ceea ce privește încălcarea principiului egalității de tratament constând în neaplicarea circumstanței atenuante a existenței unei „îndoieli justificate”, care a fost totuși aplicată în cazul spaniol similar.


title: Cauza C-315/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 2 iunie 2016 – Lingurár József/Miniszterelnökséget vezető miniszter

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 2 iunie 2016 – Lingurár József/Miniszterelnökséget vezető miniszter
   (Cauza C-315/16)
   (2016/C 296/28)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Lingurár József

      Pârât: Miniszterelnökséget vezető miniszter

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 42 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005/CE (1) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1698/2005”), luând în considerare de asemenea articolul 46, trebuie interpretat în sensul că nu exclude în totalitate persoanele particulare de la primirea ajutoarelor destinate utilizării durabile a terenurilor forestiere, în cazul în care zona se află în parte în proprietatea statului?

               2)

               În cazul în care ajutorul nu este exclus în totalitate, articolul 46 din Regulamentul nr. 1698/2005 trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește zona în cauză, care se află în parte în proprietatea statului, ajutorul ce revine silvicultorului privat sau proprietarului privat este proporțional cu cota-parte de proprietate deținută de acesta?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101).


title: Cauza T-28/14: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2014 — José Manuel Baena Grupo/OAPI — Neuman și Galdeano del Sel (reprezentarea unui personaj așezat)

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/14

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2014 — José Manuel Baena Grupo/OAPI — Neuman și Galdeano del Sel (reprezentarea unui personaj așezat)
   (Cauza T-28/14)
   2014/C 78/28
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Manuel Baena Grupo, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Spania) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel (Tarifa, Spania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei OAPI;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul comunitar înregistrat cu nr. 426 895-002 pentru „ornamente pentru tricouri; ornamente pentru șepci; ornamente pentru autocolante; ornamente pentru materiale tipărite, inclusiv publicitare”.

      Titularul mărcii comunitare: reclamantul.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca figurativă comunitară nr. 1 312 651, pentru produse din clasele 25, 28 și 32 din clasificarea de la Nisa.

      Decizia diviziei de anulare: admite calea de atac și cererea de declarare a nulității mărcii.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate: interpretarea eronată a Regulamentului (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza C-405/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Bruchsal (Germania) la 10 august 2010 — Procedură penală împotriva QB (*)

text:
                  23.10.2010

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 288/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Bruchsal (Germania) la 10 august 2010 — Procedură penală împotriva  QB (*1)

         (Cauza C-405/10)
         ()
         (2010/C 288/38)
         Limba de procedură: germana

            Instanța de trimitere

         Amtsgericht Bruchsal

            Partea din acțiunea principală

          QB (*1)

            Întrebarea preliminară

         Dispozițiile articolului 37 din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 din 14 iunie 2006 (1) privind transferurile de deșeuri coroborate cu Regulamentul (CE) nr. 1418/2007 din 29 noiembrie 2007 (2) privind exportul anumitor deșeuri destinate recuperării trebuie interpretate în sensul că există o interdicție de a transporta în Liban deșeuri care intră în categoria de deșeuri B 1120 din anexa IX la Convenția de la Basel din 22 martie 1989 privind controlul transporturilor transfrontaliere de deșeuri periculoase și al eliminării acestora?

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172.

            (2)  JO L 316, p. 6.


title: Cauza T-348/12: Acțiune introdusă la 31 iulie 2012 — Globosat Programadora/OAPI — Sport TV Portugal (SPORT TV INTERNACIONAL)

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/11

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2012 — Globosat Programadora/OAPI — Sport TV Portugal (SPORT TV INTERNACIONAL)
   (Cauza T-348/12)
   2012/C 311/14
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Globosat Programadora Ltda (Rio de Janeiro, Brazilia) (reprezentant: S. Micallef, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sport TV Portugal, SA (Lisabona, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 23 mai 2012 în cauza R 2079/2010-4;

               —

               anularea tuturor obligațiilor de plată a cheltuielilor de judecată stabilite în sarcina reclamantei de către Oficiu și obligarea acestuia din urmă la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SPORT TV INTERNACIONAL”, pentru servicii din clasele 35, 38 și 41 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6915094

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea portugheză nr. 329507 a mărcii figurative „SPORTV”, pentru servicii din clasele 38 și 41

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și încălcarea normei 22 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei.


title: Cauza T-1/12: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2015 – Franța/Comisia ( „Ajutoare de stat — Ajutor pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate — Ajutoare pentru restructurare avute în vedere de autoritățile franceze în favoarea SeaFrance SA — Majorare de capital și împrumuturi acordate de SNCF pentru SeaFrance — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Criteriul investitorului privat — Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate” )

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/29

         Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2015 – Franța/Comisia
   (Cauza T-1/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutor pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate - Ajutoare pentru restructurare avute în vedere de autoritățile franceze în favoarea SeaFrance SA - Majorare de capital și împrumuturi acordate de SNCF pentru SeaFrance - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Criteriul investitorului privat - Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate”))
   (2015/C 065/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: inițial E. Belliard, G. de Bergues și J. Gstalter, ulterior G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, B. Stromsky și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/397/UE a Comisiei din 24 octombrie 2011 privind ajutorul de stat SA 32600 (2011/C) – Franța – Ajutor acordat de SNCF pentru restructurarea SeaFrance (JO 2012, L 195, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza C-519/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 27 octombrie 2010 — Giovanni Colapietro/Ispettorato Centrale Repressioni Frodi

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 27 octombrie 2010 — Giovanni Colapietro/Ispettorato Centrale Repressioni Frodi
   (Cauza C-519/10)
   ()
   2011/C 13/40
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Giovanni Colapietro

      Pârât: Ispettorato Centrale Repressioni Frodi

      Întrebările preliminare

   Instanța de trimitere solicită Curții să precizeze:

               1.

               aplicabilitatea Regulamentului (CEE) nr. 822/87 (1) sau domeniul său de aplicare spațio-temporal, precum și „ratio legis” a acestuia din punctul de vedere al sancțiunilor, în ceea ce privește campania viticolă 1993/1994, perioadă la care se raportează faptele în cauză;

               2.

               dacă este adevărat că articolul 39 din Regulamentul (CEE) nr. 822/87 amintit, pentru campania viticolă anterior menționată, a fost pus în aplicare prin Regulamentul (CEE) nr. 343/94 (2) din 15 februarie 1994 și înlocuit cu acesta;

               3.

               dacă aplicarea amenzii de 390 250 000 de lire, în prezent 201 547,30 euro (două sute una mii cinci sute patruzeci și șapte virgulă treizeci de euro), pentru nerespectarea obligației de livrare în vederea distilării obligatorii — pentru recolta din anul 1993/1994 — a 7 084,87 hectolitri de vin de masă, cantitate rezultată prin aplicarea asupra cantității de vin tulbure produs, egală cu 15 155 de hectolitri (cu productivitate de 126 hl/ha) a unei cote de livrare pentru distilarea obligatorie a vinului de 51,5 %, conform Regulamentului (CEE) nr. 610/94 (3), este disproporționată în raport cu faptele și încalcă principiul echității sancțiunilor, formulat în mod repetat de Curte.

      (1)  JO L 84, p. 1.

      (2)  JO L 44, p. 9.

      (3)  JO 77, p. 12.


title: Cauza F-19/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 martie 2012 — Marsili/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Neînscriere pe lista de rezervă — Evaluarea probei orale — Componența comisiei de evaluare)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/23

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 martie 2012 — Marsili/Comisia
   (Cauza F-19/10) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Neînscriere pe lista de rezervă - Evaluarea probei orale - Componența comisiei de evaluare)
   2012/C 138/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Letizia Marsili (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: K. Van Maldegem, C. Mereu și M. Velardo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a nu o înscrie pe reclamantă pe lista de rezervă a concursului EPSO/AST/51/08, precum și cerere de daune-interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Marsili suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010, p. 57.


title: Cauza C-225/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 13 mai 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Able UK Ltd

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 13 mai 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Able UK Ltd
   (Cauza C-225/11)
   2011/C 211/31
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Pârâtă: Able UK Ltd

      Întrebarea preliminară

   Articolul 151 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că acordă o scutire în Regatul Unit pentru prestarea de servicii de dezmembrare a navelor învechite din dotarea US Navy destinate US Department of Transportation Maritime Administration într-una sau în ambele împrejurări de mai jos:

               (a)

               atunci când serviciul respectiv nu a fost destinat unei părți a forțelor armate aparținând unui stat membru NATO care participă la o acțiune comună de apărare sau personalului civil care le însoțește;

               (b)

               atunci când serviciul respectiv nu a fost destinat unei părți a forțelor armate aparținând unui stat membru NATO care staționează sau vizitează Regatul Unit sau personalului civil care însoțește aceste forțe armate?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-255/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland [Trimitere preliminară — Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 2 litera (f) și articolul 10 alineatul (2) — Rambursare parțială a prețului biletului în cazul declasării pasagerului în cadrul unui zbor — Noțiunile „bilet” și „prețul biletului” — Calculul rambursării datorate pasagerului]

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Düsseldorf – Germania) – Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland
   (Cauza C-255/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 2 litera (f) și articolul 10 alineatul (2) - Rambursare parțială a prețului biletului în cazul declasării pasagerului în cadrul unui zbor - Noțiunile „bilet” și „prețul biletului” - Calculul rambursării datorate pasagerului])
   (2016/C 314/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Steef Mennens

      Pârâtă: Emirates Direktion für Deutschland

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 10 alineatul (2) coroborat cu articolul 2 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretate în sensul că, în cazul declasării unui pasager în cadrul unui zbor, prețul care trebuie luat în considerare pentru stabilirea rambursării datorate pasagerului respectiv este prețul zborului în cadrul căruia acesta a fost declasat, cu excepția cazului în care acest preț nu este indicat pe biletul care îi dă dreptul la transport pe acest zbor, caz în care se impune să se ia în considerare partea din prețul biletului care corespunde raportului dintre distanța zborului menționat și distanța totală a transportului la care are dreptul pasagerul.

               2)

               Articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că prețul biletului care trebuie luat în considerare pentru stabilirea rambursării datorate pasagerului, în cazul declasării în cadrul unui zbor, corespunde doar prețului acestui zbor însuși, cu excluderea taxelor și a redevențelor indicate pe acest bilet, cu condiția ca nici exigibilitatea și nici cuantumul acestora să nu depindă de clasa pentru care s-a cumpărat biletul respectiv.

      (1)  JO C 394, 7.9.2015.


title: Cod de conduită

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/1

         Cod de conduită
   (2007/C 223/01)
   CURTEA DE JUSTIȚIE A COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere deliberările Curții de Justiție din cadrul reuniunilor sale din 28 martie, 24 aprilie și 3 iulie 2007,
   având în vedere articolele 2, 4, 6, 18 și 47 din Statutul Curții de Justiție și articolul 5 din anexa la respectivul statut, articolele 3 și 4 din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, precum și articolele 4 și 5 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță,
   întrucât, fără a aduce atingere prevederilor statutului și regulamentelor aplicabile, este oportun să fie precizate în cadrul unui cod de conduită anumite obligații, care decurg din prevederile menționate, ce le revin membrilor Curții de Justiție, ai Tribunalului de Primă Instanță și ai Tribunalului Funcției Publice,
   după consultarea Tribunalului de Primă Instanță și a Tribunalului Funcției Publice,
   decide să adopte prezentul cod de conduită:
   Articolul 1
   Principii generale
   (1)   Codul de conduită se aplică membrilor și foștilor membri ai Curții de Justiție, ai Tribunalului de Primă Instanță și ai Tribunalului Funcției Publice.
   (2)   Membrii se consacră în întregime îndeplinirii mandatului lor.
   (3)   Membrii se abțin, în afara Curții, de la orice comentariu care ar putea dăuna reputației Curții sau care ar putea fi interpretat drept o luare de poziție a Curții în dezbateri care depășesc rolul său instituțional.
   Articolul 2
   Integritate
   Membrii nu acceptă cadouri, de orice natură ar fi, care ar putea pune sub semnul întrebării independența lor.
   Articolul 3
   Imparțialitate
   Membrii evită orice situație de natură să determine un conflict de interese.
   Articolul 4
   Declarație de interese financiare
   (1)   La intrarea în funcție, membrii transmit președintelui Curții de Justiție o declarație referitoare la interesele lor financiare.
   (2)   Declarația menționată la alineatul (1) are următorul cuprins: „Declar că starea patrimoniului meu nu indică niciun interes financiar de natură să aducă atingere imparțialității și independenței mele în exercitarea funcțiilor.”
   Articolul 5
   Alte activități
   (1)   Atunci când doresc să participe la o activitate externă, membrii solicită autorizarea prealabilă a instanței de care aparțin. Aceștia se angajează totodată să își respecte obligația de disponibilitate, pentru a se consacra în întregime îndeplinirii mandatului lor.
   (2)   Membrii pot fi autorizați să intervină în domeniul învățământului, în cadrul unei conferințe, al unui seminar sau al unui colocviu, fiindu-le interzis să primească pentru aceasta o altă recompensă financiară decât cea acordată în mod obișnuit în astfel de cazuri.
   (3)   De asemenea, membrii pot fi autorizați să exercite activități cu caracter științific, precum și funcții onorifice neremunerate în cadrul fundațiilor sau organismelor similare din domeniul cultural, artistic, social, sportiv sau caritabil, precum și în instituții de învățământ sau de cercetare. În acest scop, membrii se angajează să nu exercite activități de administrare de natură să le compromită independența sau disponibilitatea sau care să dea naștere unui conflict de interese. Prin fundații sau organisme similare se înțeleg instituțiile sau asociațiile fără scop lucrativ, care desfășoară activități de utilitate publică în domeniile menționate.
   Articolul 6
   Angajamentul membrilor după încetarea funcției lor
   (1)   După încetarea funcției lor, membrii sunt în continuare obligați să respecte îndatorirea de discreție.
   (2)   Membrii se angajează să nu participe, după încetarea funcțiilor lor:

               —

               în niciun mod, la cauze care erau pendinte la instanța de care aparțineau în momentul încetării funcțiilor lor;

               —

               în niciun mod, la cauze care au o legătură directă și evidentă cu cauze, chiar soluționate, la care au participat în calitate de judecător sau de avocat general

         și pe o perioadă de trei ani începând de la această dată

               —

               ca reprezentanți ai părților, fie în scris, fie prin pledoarie orală, în cauze care sunt pledate la instanțele comunitare.

         (3)   Foștii membri pot interveni în calitate de consilier sau de expert în alte cauze sau pot exprima o opinie juridică, numai cu condiția respectării obligațiilor care decurg din alineatul (1).
   Articolul 7
   Aplicarea codului
   (1)   Președintele Curții de Justiție, asistat de un comitet consultativ compus din cei trei membri ai Curții cu vechimea cea mai mare în funcție, veghează la buna aplicare a prezentului cod de conduită.
   (2)   Curtea de Justiție asigură respectarea codului și hotărăște în caz de îndoială, după consultarea Tribunalului de Primă Instanță sau, după caz, a Tribunalului Funcției Publice.
   Articolul 8
   Intrarea în vigoare
   (1)   Prezentul cod de conduită intră în vigoare la 1 octombrie 2007.
   (2)   Declarația de interese financiare a membrilor în funcție la această dată trebuie transmisă președintelui Curții de Justiție cel târziu la 30 noiembrie 2007.


title: Cauzele conexate C-671/11-C-676/11: Hotărârea Curții (a patra) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 și C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11) (Agricultură — Fondul european de orientare și garantare agricolă — Noțiunea „perioadă supusă controlului” — Posibilitate de extindere a perioadei supuse controlului și limitele în timp ale acesteia — Obiectivul eficienței controalelor — Securitate juridică)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/21

         Hotărârea Curții (a patra) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)/Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 și C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11)
   (Cauzele conexate C-671/11-C-676/11) (1)

   (Agricultură - Fondul european de orientare și garantare agricolă - Noțiunea „perioadă supusă controlului” - Posibilitate de extindere a perioadei supuse controlului și limitele în timp ale acesteia - Obiectivul eficienței controalelor - Securitate juridică)
   2013/C 225/34
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)

      Pârâte: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 și C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Conseil d'État — Interpretarea articolului 2 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă, secțiunea „Garantare”, și de abrogare a Directivei 77/435/CEE (JO L 388, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 196) — Noțiunea „perioadă de control” — Posibilitatea de extindere de către un stat membru a perioadei de control, având în vedere cerințele de protecție a intereselor financiare ale Uniunii — Obligație de limitare a perioadei de control — Restituirea unei părți din ajutoarele primite

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (4) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul european de orientare și garantare agricolă, secțiunea „Garantare”, și de abrogare a Directivei 77/435/CEE, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 3094/94 al Consiliului din 12 decembrie 1994, trebuie interpretat în sensul că, în cazul exercitării de către un stat membru a posibilității de a extinde perioada supusă controlului, această perioadă nu trebuie în mod necesar să se încheie în cursul perioadei de control precedente, ci poate de asemenea să se încheie după această perioadă. Dispoziția menționată trebuie însă de asemenea interpretată în sensul că nu conferă operatorilor un drept care să le permită să se opună unor controale care sunt diferite sau mai extinse decât cele avute în vedere de respectiva dispoziție. Rezultă că simplul fapt că un control se referă numai la o perioadă care se încheie înainte de începutul perioadei de control precedente nu este de natură să determine nelegalitatea acestui control în raport cu operatorii controlați.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza C-585/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 12 noiembrie 2015 – Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 12 noiembrie 2015 – Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge
   (Cauza C-585/15)
   (2016/C 038/44)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Pârât: État belge

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 33 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2038/1999 al Consiliului din 13 septembrie 1999 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (1) trebuie, în special în lumina Hotărârii din 27 septembrie 2012, Zuckerfabrick Jülich (C-113/10, C-147/10 și C-234/10), interpretat în sensul că pentru calculul pierderii medii, trebuie să se împartă, pentru toate categoriile de zahăr exportate, totalul cheltuielilor reale la totalul cantităților exportate, indiferent dacă au fost sau nu au fost plătite efectiv restituiri pentru aceste cantități?

               2)

               Articolul 33 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2038/1999 al Consiliului din 13 septembrie 1999 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului trebuie, în special în lumina Hotărârii din 27 septembrie 2012, Zuckerfabrick Jülich (C-113/10, C-147/10 și C-234/10), interpretat în sensul că amânările care trebuie luate în considerare (ca element de debit sau de credit) la calculul global al cotizațiilor la producție trebuie calculate, pentru toate categoriile de zahăr exportate, împărțind totalul cheltuielilor reale la totalul cantităților reale exportate, indiferent dacă au fost sau nu au fost plătite efectiv restituiri la export pentru aceste cantități?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, Regulamentul nr. 2267/2000 (2) și Regulamentul nr. 1993/2001 (3) sunt lipsite de validitate?

      (1)  JO L 252, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2267/2000 al Comisiei din 12 octombrie 2000 de stabilire, pentru anul de comercializare 1999/2000, a cuantumului cotizațiilor pentru producție, precum și a coeficientului de calcul al cotizației suplimentare în sectorul zahărului (JO L 259, p. 29).

      (3)  Regulamentul (CE) no 1993/2001 (CE) nr. 1993/2001 al Comisiei din 11 octombrie 2001 de stabilire, pentru anul de comercializare 2000/2001, a cuantumului cotizațiilor pentru producție în sectorul zahărului (JO L 271 p. 15).


title: Cauza T-370/12: Acțiune introdusă la 20 august 2012 — American Express Marketing & Development/OAPI (IP ZONE EUROPE)

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/13

         Acțiune introdusă la 20 august 2012 — American Express Marketing & Development/OAPI (IP ZONE EUROPE)
   (Cauza T-370/12)
   2012/C 319/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: American Express Marketing & Development Corp. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda și S. Kirschstein-Freund, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 iunie 2012 în cauza R 1452/2011-2;

               —

               în subsidiar, modificarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 iunie 2012 în cauza R 1452/2011-2 și declararea căii de atac drept întemeiată și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura desfășurată în fața camerei de recurs și în procedura în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „IP ZONE EUROPE” pentru servicii din clasa 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9488057

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Hotărârea Curții din 11 septembrie 2013 în cauza E-6/12 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei [Nerespectarea obligațiilor de către un stat SEE/AELS – Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Regulamentul (CEE) nr. 574/72 – Securitatea socială a lucrătorilor migranți]

text:
               19.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/17

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 11 septembrie 2013
   în cauza E-6/12
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   [Nerespectarea obligațiilor de către un stat SEE/AELS – Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 – Regulamentul (CEE) nr. 574/72 – Securitatea socială a lucrătorilor migranți]
   (2013/C 372/06)
   În cauza E-6/12, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE pentru a declara că, prin menținerea în vigoare a practicii administrative de a nu evalua dacă un copil care locuiește împreună cu celălalt părinte în afara Norvegiei depinde în principal de părintele care locuiește în Norvegia și este separat de celălalt părinte, Regatul Norvegiei încalcă articolul 1 litera (f) punctul (i) a doua teză coroborat cu articolul 76 din actul menționat la punctul 1 din anexa VI la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 11 septembrie 2013, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin menținerea în vigoare a practicii administrative, în temeiul Legii privind alocațiile pentru copii, de a nu evalua dacă un copil care locuiește împreună cu celălalt părinte în afara Norvegiei depinde în principal de părintele care locuiește în Norvegia și este separat de celălalt părinte, Regatul Norvegiei încalcă articolul 1 litera (f) punctul (i) a doua teză din actul menționat la punctul 1 din anexa VI la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta;

               2.

               respinge în rest cererea; și

               3.

               obligă fiecare parte să își suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-90/14: Acțiune introdusă la 3 februarie 2014 – Secolux/Comisia și CdT

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/50

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2014 – Secolux/Comisia și CdT
   (Cauza T-90/14)
   2014/C 135/64
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luxembourg) (reprezentant: N. Prüm-Carré, avocat)

      Pârâți: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT) și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei din 3 decembrie 2013 adoptată de Comisia Europeană, acționând în nume propriu și în contul altor autorități de atribuire, și anume Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene și Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene prin care este respinsă oferta depusă de reclamantă pentru lotul 1 „Controalelor statutare privind securitatea, bunăstarea și mediul” în cadrul cererii de ofertă nr. 02/2013/OIL „Controale de securitate” și prin care contractul în litigiu a fost atribuit unui alt ofertant;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata sumei de 467 186,08 euro cu titlu de daune interese pentru repararea prejudiciului suferit, majorate cu dobânzile legale începând de la data la care contractul a fost atribuit până la plata sumelor datorate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe neregularități de procedură, informații contradictorii fiind aduse la cunoștința reclamantei în legătură cu cuantumul ofertei selectate pentru lotul nr. 1. Reclamanta susține că:

                           —

                           fie cuantumul ofertei selectate, menționat în scrisoarea Comisiei din 11 decembrie 2013 prin care reclamanta era informată despre caracteristicile și avantajele ofertei selectate este inexact întrucât este prea redus. În acest caz, reclamanta nu ar fi avut acces la o informație certă privind oferta reținută, ceea ar aduce atingere obligației de motivare;

                           —

                           fie valoarea contractului atribuit figurează în anunțul de atribuire a contractului publicat la 24 decembrie 2013 (1) este eronată întrucât este prea ridicată. În acest caz, decizia de atribuire nu reflectă valoarea ofertei reținute, ceea ce ar constitui o încălcare a obligației de transparență;

                           —

                           fie cuantumul ofertei reținute astfel cum este menționat în scrisoarea Comisiei din 11 decembrie 2013 și valoarea contractului astfel cum a fost indicată în decizia de atribuire a contractului sunt exacte. În acest caz, contractul ar fi fost atribuit pentru o valoarea superioară ofertei reținute, ceea ce ar constitui o încălcare gravă a principiilor transparenței, egalității de tratament și nediscriminării.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe nelegalitatea ofertei reținute, în măsura în care ofertantul selectat nu ar putea, având în vedere prețul oferit, să îndeplinească corect toate prestațiile solicitate cu personalul care are calificările necesare.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o ofertă anormal de mică. Reclamanta susține că nu există în speță un set de indicii care să demonstreze că oferta reținută nu coincide cu o realitate economică. Prin urmare, Comisia ar fi trebuit să solicite ofertantului selectat precizări privind elementele constitutive ale ofertei, în conformitate cu articolul 151 din Regulamentul delegat nr. 1268/2012 (2).

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării atât în cadrul întocmirii ofertelor, cât și în privința evaluării acestora. Reclamanta susține:

                           —

                           pe de o parte, în măsura în care ofertantului selectat i-au fost atribuite anterior și contractele precedente, acesta beneficia de informații privilegiate privind locația, prestațiile care trebuie efectuate și cantitățile solicitate în mod real de Comisie, ceea ce ar fi trebuit să determine Comisia să solicite lămuriri din partea reclamantei în temeiul articolului 160 alineatul (3) din Regulamentul delegat nr. 1268/2012;

                           —

                           și, pe de altă parte, Comisia ar fi luat în considerare calitatea serviciilor prestate anterior de contractantul căruia i-au fost atribuite contractele precedente la evaluarea ofertelor depuse pentru contractul care urma să fie atribuit.

      (1)  JO 2013/S-249-433951.

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, p. 1).


title: Cauza T-420/10: Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2012 — Armani/OAPI — Del Prete (AJ AMICI JUNIOR) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AJ AMICI JUNIOR — Marcă națională figurativă anterioară AJ ARMANI JEANS — Marcă națională verbală anterioară ARMANI JUNIOR — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/24

         Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2012 — Armani/OAPI — Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
   (Cauza T-420/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AJ AMICI JUNIOR - Marcă națională figurativă anterioară AJ ARMANI JEANS - Marcă națională verbală anterioară ARMANI JUNIOR - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 133/46
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Giorgio Armani SpA (Milano, Italia) (reprezentant: M. Rapisardi, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Mannucci, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Annunziata Del Prete (Napoli, Italia) (reprezentant: R. Bocchini, avocat)

      Obiectul

   Cale de atac formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 iulie 2010 (cauza R 1360/2009-2) privind o procedură de opoziție între Giorgio Armani SpA și doamna Annunziata Del Prete

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 8 iulie 2010 (cauza R 1360/2009-2).

               2.

               OAPI și doamna Annunziata Del Prete suportă fiecare jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Giorgio Armani SpA în procedura de pe rolul camerei de recurs.

               3.

               OAPI și doamna Del Prete suportă fiecare, în afară de propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Giorgio Armani în procedura de pe rolul Tribunalului.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-400/17: Acțiune introdusă la 27 iunie 2017 – Deza/Comisia

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/37

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2017 – Deza/Comisia
   (Cauza T-400/17)
   (2017/C 293/46)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Republica Cehă) (reprezentant: P. Dejl, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Regulamentului (UE) 2017/776 al Comisiei din 4 mai 2017 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 (denumit în continuare „Regulamentul CLP”), în măsura în care clasifică și etichetează substanța antrachinonă, prin includerea în tabelul 3 din partea 3 din anexa VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului a următoarei intrări: Nr. de index 606-151-00-4; Identificarea chimică internațională: antrachinonă; Nr. CE: 201-549-0; Nr. CAS: 84-65-1; Codul (codurile) claselor și categoriilor de pericol: Carc. IB; Codul (codurile) frazelor de pericol: H350; Codul (codurile) pictogramei, cuvântului de avertizare: GHS08 Dgr; Codul (codurile) frazelor de pericol: H350;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe clasificarea și etichetarea nelegală și vădit incorectă a substanței antrachinonă drept substanță cancerigenă în categoria 1B potrivit tabelului 3 din partea 3 din anexa I la Regulamentul CLP

                           —

                           Această clasificare și etichetare nu se bazează pe dovezi suficiente obținute din studii fiabile și acceptabile care să demonstreze o relație cauzală între substanța antrachinonă ca atare și o incidență crescută a tumorilor la animalele de laborator în sensul punctelor 3.6.1 și 3.6.2 din partea 3 din anexa I la Regulamentul CLP.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor reclamantei și a principiilor consacrate în Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           Drept consecință a clasificării și etichetării nelegale și vădit incorecte a substanței antrachinonă drept o substanță cancerigenă în categoria 1B potrivit tabelului 3 din partea 3 din anexa I la Regulamentul CLP, a existat o încălcare în special a dreptului reclamantei la respectarea proprietății sale și a principiului securității juridice.


title: Cauza T-29/05: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Deltafina/Comisia (Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Concordanță între comunicarea privind obiecțiunile și decizia atacată — Dreptul la apărare — Definirea pieței relevante — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe agravante — Rol de conducător — Cooperare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/28

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Deltafina/Comisia
      (Cauza T-29/05) (1)

      (Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Concordanță între comunicarea privind obiecțiunile și decizia atacată - Dreptul la apărare - Definirea pieței relevante - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe agravante - Rol de conducător - Cooperare)
      (2010/C 288/53)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Deltafina SpA (Orvieto, Italia) (reprezentanți: R. Jacchia, A. Terranova, I. Picciano, F. Ferraro, J.-F. Bellis și F. Di Gianni, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și F. Amato, ulterior É. Gippini Fournier și V. Di Bucci, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania) și, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei în această decizie

         Dispozitivul

                  1.

                  Stabilește la 6 120 000 de euro cuantumul amenzii aplicate Deltafina SpA în articolul 3 din Decizia C(2004) 4030 final a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania).

                  2.

                  Respinge acțiunea cu privire la celelalte capete de cerere.

                  3.

                  Deltafina suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, iar aceasta din urmă suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată și un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de Deltafina.

         (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza F-130/12: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2012 — ZZ/Parlamentul European

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/29

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2012 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-130/12)
   2013/C 71/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: B. Cortese și A. Salerno, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care s-a refuzat acordarea alocației duble pentru copilul aflat în întreținere în temeiul articolului 67 alineatul (3) din statut

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei șefului Unității Drepturi Individuale din 4 august 2008 prin care dreptul reclamantului la acordarea alocației duble pentru copilul aflat în întreținere a fost supus condiției ca „ansamblul cheltuielilor specifice necesare potrivit naturii handicapului și care rămân în sarcina” reclamantului să fie mai mari de 333,19 euro pe lună, precum și a deciziei din 24 octombrie 2008 a șefului Unității Drepturi Individuale prin care s-a refuzat, în speță, acordarea alocației duble, astfel cum au fost confirmate după redeschiderea dosarului prin decizia șefului Unității Drepturi Individuale din 5 decembrie 2011, astfel cum aceasta a fost confirmată, la rândul său, prin decizia din 20 iulie 2012 a Secretarului General al Parlamentului European de respingere a reclamației reclamantului, notificată acestuia din urmă la 23 iulie 2012;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-508/10: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/14

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-508/10)
   ()
   2011/C 30/23
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande și R. Troosters, în calitate de agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin impunerea unor taxe ridicate și neechitabile resortisanților unor state terțe și familiilor acestora care solicită statutul de rezident pe termen lung, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2003/109/CE (1) și, prin urmare, pe cele care îi revin în temeiul articolului 258 TFUE.

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că un cuantum cuprins, după caz, între 201 și 830 de euro pentru procesarea unei cereri de acordare a statutului de rezident pe termen lung este disproporționat în raport cu cuantumul de 30 de euro pe care trebuie să îl achite cetățenii Uniunii pentru acordarea unui permis de ședere. O asemenea procedură nu poate fi prin urmare considerată „echitabilă”. În opinia Comisiei, taxele atât de ridicate — indiferent dacă acestea reflectă costurile suportate în mod real — pot constitui un „mijloc de împiedicare a exercitării dreptului de ședere” în sensul considerentului (10) al directivei și, prin urmare, pot descuraja resortisanții țărilor terțe care doresc să își valorifice drepturile pe care li le conferă directiva. Acest fapt este confirmat de faptul că se primesc plângeri adresate Comisiei de către cetățeni în această privință.

      (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-635/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 iunie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/56/CE — Fuziuni transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni — Articolul 16 alineatul (2) literele (a) și (b) — Societate care rezultă dintr-o fuziune transfrontalieră — Salariați în statul membru în care se află sediul societății sau în alte state membre — Drepturi de participare — Inexistența unei identități de drepturi]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/17

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 iunie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-635/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/56/CE - Fuziuni transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni - Articolul 16 alineatul (2) literele (a) și (b) - Societate care rezultă dintr-o fuziune transfrontalieră - Salariați în statul membru în care se află sediul societății sau în alte state membre - Drepturi de participare - Inexistența unei identități de drepturi)
   2013/C 225/28
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.S. Schillemans și C. Wissels, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru a se conforma articolului 16 alin. (2) lit. (b) din Directiva 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (JO L 310, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 107) — Participarea lucrătorilor

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru ca salariații unităților situate în alte state membre ale unei societăți care rezultă dintr-o fuziune transfrontalieră și care are sediul social în Țările de Jos să beneficieze de drepturi de participare identice cu salariații din Țările de Jos, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza C-500/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Servicii poștale — Directiva 97/67/CE — Restricții naționale — Întreprinderi de curierat expres — Regim național de licențe)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/20

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-500/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Servicii poștale - Directiva 97/67/CE - Restricții naționale - Întreprinderi de curierat expres - Regim național de licențe)
   2010/C 346/33
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos și D. Tsagkaraki, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea Directivei 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO L 15, p 14, Ediție specială 06/vol. 3, p. 12)

      Dispozitivul

               1.

               Prin continuarea aplicării Decretului ministerial nr. A1/44351/3608 din 12 octombrie 2005, Republica Elenă și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată de Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002, și în special în temeiul articolului 9 alineatele (1) și (2).

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-281/08 P: Ordonanța Curții din 24 noiembrie 2009 — Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Acțiune în anulare — Acces la documente — Capacitatea unui parlament regional de a sta în justiție)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/13

         Ordonanța Curții din 24 noiembrie 2009 — Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-281/08 P) (1)

   (Recurs - Acțiune în anulare - Acces la documente - Capacitatea unui parlament regional de a sta în justiție)
   2010/C 51/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Landtag Schleswig-Holstein (reprezentanți: S. R. Laskowski, Privatdozentin, J. Caspar, Professor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și B. Martenczuk, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 3 aprilie 2008, Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene (T-236/06), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect o cerere de anulare a Deciziilor Comisiei din 10 martie și din 23 iunie 2006 privind refuzul de a acorda reclamantului accesul la documentul SEC (2005) 420 din 22 martie 2005 care conține o analiză juridică a proiectului de decizie-cadru, aflată în dezbaterea Consiliului, privind păstrarea datelor prelucrate și stocate în legătură cu furnizarea de servicii de comunicații electronice accesibile publicului sau de date transmise prin intermediul rețelelor publice de comunicații în vederea prevenirii, investigării, depistării și urmăririi infracțiunilor, inclusiv a terorismului — Capacitatea unui parlament regional de a sta în justiție — Dreptul de a fi ascultat — Noțiunea „persoană juridică” care figurează la articolul 230 al patrulea paragraf CE

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Landtag Schleswig-Holstein la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza C-225/17 P: Recurs introdus la 27 aprilie 2017 de Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 februarie 2017 în cauzele conexate T-14/14 și T-87/14, Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul Uniunii Europene

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/15

         Recurs introdus la 27 aprilie 2017 de Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 februarie 2017 în cauzele conexate T-14/14 și T-87/14, Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-225/17 P)
   (2017/C 231/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. (reprezentanți: M. Taher, Solicitor, M. Lester QC, Barrister)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 17 februarie 2017 în cauzele conexate T-14/14 și T-87/14

               —

               soluționarea cauzei supuse Tribunalului și în particular:

                           —

                           Anularea „măsurilor din octombrie 2013” (Decizia 2013/497 (1) a Consiliului de modificare a Deciziei 2010/413 (2) și Regulamentul 971/2013 (3) al Consiliului de modificare a Regulamentului 267/2012 (4)), precum și a „măsurilor din noiembrie 2013” (Decizia 2013/685 (5) a Consiliului de modificare a Deciziei 2010/413 și Regulamentul de punere în aplicare 1203/2013 (6) al Consiliului privind punerea în aplicare a Regulamentului 267/2012) în măsura în care aceste măsuri restrictive împotriva Iranului le privesc pe recurente;

                           —

                           cu titlu subsidiar, declararea inaplicabilității măsurilor din octombrie 2013 în măsura în care se aplică recurentelor, pe motiv de nelegalitate, și

               —

               Obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura recursului și în procedura în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului referitor la declararea inaplicabilității, recurentele invocă următoarele motive:

               1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că măsurile din octombrie 2013 au un temei juridic valabil.

               2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că măsurile din octombrie 2013 nu încalcă principiile res judicata, securității juridice, încrederii legitime și ne bis in idem sau dreptul la o cale de atac efectivă.

               3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că intimatul nu a săvârșit un abuz de putere punând în aplicare măsurile din octombrie 2013.

               4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că intimatul nu a încălcat dreptul la apărare al recurentelor.

               5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că măsurile din octombrie 2013 nu reprezintă o ingerință nejustificată și disproporționată în drepturile fundamentale ale recurentelor.

         În susținerea recursului referitor la cererea de anulare, recurentele invocă următoarele motive:

               1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când nu a stabilit că intimatul a săvârșit un număr de erori vădite de apreciere considerând că criteriile de înscriere în listă cuprinse în măsurile din noiembrie 2013 erau îndeplinite cu privire la fiecare dintre recurente.

               2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că intimatul nu încălcat dreptul la apărare al recurentelor la reînscrierea lor pe listă în cadrul măsurilor din noiembrie 2013.

               3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că reînscrierea recurentelor pe listă în cadrul măsurilor din noiembrie 2013 nu încalcă principiile res judicata, securității juridice, încrederii legitime și ne bis in idem sau dreptul la o cale de atac efectivă.

               4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de către Tribunal atunci când a stabilit că măsurile din noiembrie 2013 nu reprezintă o ingerință nejustificată și disproporționată în drepturile fundamentale ale recurentelor.

      (1)  Decizia 2013/497/PESC a Consiliului din 10 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 272, p. 46).

      (2)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO 2010, L 195, p. 39).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 971/2013 al Consiliului din 10 octombrie 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 272, p. 1).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO 2012, L 88, p. 1).

      (5)  Decizia 2013/685/PESC a Consiliului din 26 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 316, p. 46).

      (6)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1203/2013 al Consiliului din 26 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 316, p. 1).


title: Cauza T-631/14: Acțiune introdusă la 22 august 2014 – Roland/OAPI – Louboutin (Nuanță de roșu pentru tălpi de pantofi)

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/16

         Acțiune introdusă la 22 august 2014 – Roland/OAPI – Louboutin (Nuanță de roșu pentru tălpi de pantofi)
   (Cauza T-631/14)
   2014/C 380/21
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Roland SE (Essen, Germania) (reprezentanți: C. Onken și O. Rauscher, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Christian Louboutin (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 mai 2014 în cauza R 1591/2013-1 prin admiterea în totalitate a opoziției nr. B 1 9 22  890 și prin respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 008845539;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei în litigiu;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Christian Louboutin

      Marca comunitară vizată: altă marcă constând dintr-o nuanță de roșu aplicată pe talpa unui pantof, pentru produse din clasa 25 – Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 8 45  539

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Roland SE

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea internațională a mărcii figurative cuprinzând cuvintele „my SHOES” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009,

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-29/16: Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene CAFFÈ NERO — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Marcă de natură să înșele publicul — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/22

         Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO)
   (Cauza T-29/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene CAFFÈ NERO - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Marcă de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 462/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Caffè Nero Group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: L. Cassidy, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 4 noiembrie 2015 (cauza R 410/2015-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal CAFFÈ NERO ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Caffè Nero Group Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza C-464/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 17 octombrie 2012 — ATPPension Service A/S/Skatteministeriet

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 17 octombrie 2012 — ATPPension Service A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-464/12)
   2013/C 9/52
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pension Service A/S

      Pârât: Skatteministeriet

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) trebuie interpretat în sensul că expresia „fonduri comune de plasament, așa cum sunt definite de statele membre” include fonduri de pensii precum cele menționate în procedura principală și care au următoarele caracteristici, în cazul în care statul membru admite că instituțiile prezentate în secțiunea 2 din prezenta cerere de decizie preliminară sunt fonduri comune de plasament:

                           (a)

                           profitul care revine angajatului (clientul sistemului de pensii) depinde de randamentul realizat din plasamentele fondului de pensii,

                           (b)

                           angajatorul nu este obligat să efectueze plăți suplimentare pentru a asigura un anumit profit clientului sistemului de pensii,

                           (c)

                           fondul de pensii investește în mod colectiv fondurile acumulate prin aplicarea principiului repartizării riscurilor,

                           (d)

                           volumul plăților realizate în fondul de pensii se bazează pe contracte colective încheiate între organizațiile de pe piața muncii care reprezintă angajați și angajatori individuali, iar nu pe decizia personală a unui anumit angajat,

                           (e)

                           angajatul individual poate lua decizia personală să plătească contribuții suplimentare la fondul de pensii,

                           (f)

                           lucrătorii care desfășoară activități independente, angajatorii și directorii pot decide să plătească contribuții de pensie la fondul de pensii,

                           (g)

                           o parte prestabilită din economiile pentru pensie stabilită în mod colectiv pentru angajați se utilizează pentru achiziționarea unei rente viagere,

                           (h)

                           clienții sistemului de pensii suportă costurile aferente fondului de pensii,

                           (i)

                           plățile către fondul de pensii sunt deductibile din baza impozabilă a impozitului național pe venit în anumite limite cantitative,

                           (j)

                           plățile către un plan de pensii personale, inclusiv către un fond de pensii înființat în cadrul unei instituții financiare, pe baza căruia contribuțiile pot fi investite într-un fond comun de plasament sunt deductibile din baza impozabilă a impozitului național pe venit în aceeași măsură ca și cele menționate la litera (i),

                           (k)

                           dreptul de a deduce contribuțiile din impozitul pe venit menționat la litera (i) este compensat de faptul că prestațiile de pensie sunt impozitate, și

                           (l)

                           în principiu, fondurile acumulate trebuie plătite după ce persoana interesată împlinește vârsta de pensionare?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că noțiunea „gestionare” include un serviciu precum cel în discuție în procedura principală (a se vedea secțiunea 1.2 din decizia de trimitere)?

               3.

               Un serviciu precum cel în discuție în procedura principală privind plățile pensiilor (a se vedea secțiunea 1.2 din decizia de trimitere) trebuie considerat, potrivit dispozițiilor de la articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă, ca reprezentând un serviciu unic sau mai multe servicii distincte care trebuie evaluate în mod independent?

               4.

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că scutirea de TVA prevăzută în această dispoziție pentru operațiunile privind plățile și viramentele include un serviciu precum cel în discuție în procedura principală privind plățile pensiilor (a se vedea secțiunea 1.2 din decizia de trimitere)?

               5.

               În cazul unui răspuns negativ la a patra întrebare, articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că scutirea de TVA prevăzută de această dispoziție pentru operațiunile privind conturile de depozit sau conturile curente include un serviciu precum cel în discuție în procedura principală privind plățile pensiilor (a se vedea secțiunea 1.2 din decizia de trimitere)?

      (1)  JO 1977 L 145, p. 1.