title: Cauza C-477/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Germania) la 5 septembrie 2013 — Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/46

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Germania) la 5 septembrie 2013 — Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer/Hans Angerer
   (Cauza C-477/13)
   2013/C 344/79
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht Leipzig

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer

      Intimat: Hans Angerer

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Reprezintă „un motiv special și excepțional” în sensul articolului 10 din Directiva 2005/36/CE (1) circumstanțele enunțate pentru fiecare dintre categoriile enumerate la literele (a)-(g) ale articolului sau, pe lângă aceste circumstanțe, trebuie să existe și „un motiv special și excepțional” pentru care solicitantul nu îndeplinește condițiile menționate în capitolele II și III din titlul III din directivă?

                           (b)

                           În a doua ipoteză, ce natură trebuie să aibă „motivul special și excepțional”? Motivele pentru care migrantul nu îndeplinește în mod excepțional condițiile privind recunoașterea automată a formării sale potrivit capitolului III din titlul III din directivă pot fi motive personale, de exemplu, cele care țin de evoluția personală?

               2.

                           (a)

                           Noțiunea de arhitect în sensul articolului 10 litera (c) din directivă impune ca, în statul membru de origine, migrantul să fi desfășurat sau să fi putut desfășura după formarea sa, în afară de activități tehnice de proiectare, de supraveghere și de executare de construcții, și activități de creație artistică, de urbanism, economice și, eventual, de conservare a monumentelor, și, dacă este cazul, în ce proporție?

                           (b)

                           Noțiunea de arhitect în sensul articolului 10 litera (c) din directivă impune ca migrantul să aibă o pregătire de nivel universitar orientată în special către arhitectură în sensul că, în afară de aspectele tehnice de proiectare, de supraveghere și de executare de construcții, cuprinde și aspecte privind creația artistică, urbanismul, economia și, eventual, conservarea monumentelor, și, dacă este cazul, în ce proporție?

                           (c)

                                       (i)

                                       Răspunsul la întrebările de la literele (a) și (b) depinde de modalitatea în care este utilizat în mod normal titlul profesional de arhitect în alte state membre [articolul 48 alineatul (1) din directivă] sau

                                       (ii)

                                       este suficient să se stabilească modalitatea în care este utilizat în mod normal titlul profesional de arhitect în statul membru de origine și în statul membru gazdă sau

                                       (iii)

                                       gama de activități asociate în mod normal titlului de arhitect în cadrul Uniunii Europene se poate deduce din articolul 46 alineatul (1) al doilea paragraf din directivă?

      (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255 p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3)


title: Cauza T-208/10: Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Cree/OAPI (TRUEWHITE)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/53

         Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Cree/OAPI (TRUEWHITE)
   (Cauza T-208/10)
   2010/C 179/91
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Cree, Inc. (Durham, Vereinigte Staaten) (reprezentant: V. Schiller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 februarie 2010 în cauza R 985/2009-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TRUEWHITE”, pentru produse din clasele 9 și 11

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 4, a articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât marca comunitară respectivă prezintă caracter distinctiv.
   Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2) întrucât marca comunitară respectivă nu prezintă caracter descriptiv.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)


title: Cauza C-355/04 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 februarie 2007 — Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Spaniei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Recurs — Uniunea Europeană — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Pozițiile comune 2001/931/PESC, 2002/340/PESC și 2002/462/PESC — Măsuri privind persoanele, grupurile și entitățile implicate în acte de terorism — Competența Curții de Justiție)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 27 februarie 2007 — Segi, Araitz Zubimendi Izaga, Aritza Galarraga/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Spaniei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-355/04 P) (1)

   (Recurs - Uniunea Europeană - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Pozițiile comune 2001/931/PESC, 2002/340/PESC și 2002/462/PESC - Măsuri privind persoanele, grupurile și entitățile implicate în acte de terorism - Competența Curții de Justiție)
   (2007/C 95/06)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurenți: Segi, Araitz Zubimendi Izaga și Aritza Galarraga (reprezentant: D. Rouget, avocat)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Finnegan și M. Bauer, agenți), Regatul Spaniei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 7 iunie 2004, Segi și alții/Consiliu (T-338/02), de respingere a acțiunii reclamanților prin care se urmărea repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit de către aceștia ca urmare a înscrierii Segi pe lista întocmită în temeiul legislației referitoare la lupta împotriva terorismului
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Segi, pe dna Zubimendi Izaga și pe dl Galarraga la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei își suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 251, 9.10.2004.


title: Cauza C-366/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 14 iunie 2017 – Jörg Scharnweber și Henning Kuhlmann/Société Air France SA

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 14 iunie 2017 – Jörg Scharnweber și Henning Kuhlmann/Société Air France SA
   (Cauza C-366/17)
   (2017/C 318/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jörg Scharnweber și Henning Kuhlmann

      Pârâtă: Société Air France SA
   Prin ordonanța din 19 iulie 2017, cauza a fost radiată din registrul Curții de Justiție.


title: Cauza F-130/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 iulie 2010 — Sotgia/Comisia Europeană [Funcție publică — Funcționari — Numire — Agenți temporari numiți funcționari — Candidați înscriși pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut — Încadrare în grad în temeiul noilor reguli mai puțin favorabile — Articolul 5 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut]

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/40

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 iulie 2010 — Sotgia/Comisia Europeană
   (Cauza F-130/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Agenți temporari numiți funcționari - Candidați înscriși pe o listă de rezervă anterior intrării în vigoare a noului statut - Încadrare în grad în temeiul noilor reguli mai puțin favorabile - Articolul 5 alineatul (4) și articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut)
   2010/C 246/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Stefano Sotgia (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: inițial T. Bontinck și J. Feld, avocați, ulterior T. Bontinck și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)

      Obiectul cauzei

   Anularea deciziei AIPN în vigoare la 16 aprilie 2006, prin care reclamantul, agent temporar încadrat în gradul A*11 și candidat care a reușit la concursul general EPSO/A/18/04, a fost numit funcționar și încadrat în gradul A*6 treapta 2, în temeiul dispozițiilor din anexa XIII la statut

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006, p. 86.


title: Cauza T-270/17: Acțiune introdusă la 8 mai 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking/Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/33

         Acțiune introdusă la 8 mai 2017 – Clean Sky 2 Joint Undertaking/Revoind Industriale
   (Cauza T-270/17)
   (2017/C 231/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (reprezentanți: B. Mastantuono, agent și M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Revoind Industriale Srl (Oricola, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtei să plătească suma de 625 793,42 EUR în legătură cu acordul de grant pentru parteneri nr. 620108, „LOSITA – LOw Subsonic Investigation of a large complete Turboprop Aircraft”, la care se adaugă suma de 3 240,41 EUR cu titlu de dobânzi de întârziere, calculate în cotă de 3,5 % pentru perioada cuprinsă între 7 februarie 2017 și 1 aprilie 2017;

               —

               obligarea pârâtei să plătească 60,61 EUR pe zi cu titlu de dobândă de la 2 aprilie 2017 până la data plății integrale a datoriei; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următorul motiv.
   Reclamanta susține că pârâta și-a încălcat obligațiile contractuale prin neimplementarea proiectului LOSITA și prin nefurnizarea către CSJU a rapoartelor și a rezultatelor relevante, în conformitate cu articolul II.2 din anexa II la acordul de grant.
   În plus, pârâta nu a efectuat lucrările de executat în conformitate cu anexa I, încălcându-și astfel obligațiile din articolul II.3 literele a), e) și h) din anexa II la acordul de grant.
   În consecință, reclamanta a încetat contractul de grant în temeiul articolului II.38 din anexa II la acordul de grant și a emis o notă de debit pentru prefinanțarea de 625 793,42 care fusese plătită deja pârâtei de către coordonator, în conformitate cu prevederile acordului de grant. Astfel, prefinanțarea rămâne proprietatea reclamantei până la plata finală.
   Faptele care au generat obligațiile Revoind Industriale Srl, ca beneficiară a acordului de grant, sunt în mare măsură necontestate în speță, iar obiecțiunile pârâtei, întrucât sunt generale, incomplete și lipsite de orice element justificativ, par a fi complet neîntemeiate.
   În consecință, reclamanta este îndreptățită să solicite recuperarea și rambursarea sumei plătite pârâtei cu titlu de prefinanțare, majorată cu dobânda penalizatoare.


title: Cauza C-115/12 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2013 — Republica Franceză/Comisia Europeană [Recurs — Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) — Intervenție structurală comunitară în regiunea Martinica — Reducere a unei contribuții financiare — Contracte de achiziții publice de lucrări — Conformitatea operațiunilor cu dispozițiile Uniunii — Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări — Directiva 93/37/CEE — Articolul 2 — Noțiunea „subvenție directă” — Noțiunea „echipamente sportive, recreative și de agrement” ]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/24

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2013 — Republica Franceză/Comisia Europeană
   (Cauza C-115/12 P) (1)

   (Recurs - Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) - Intervenție structurală comunitară în regiunea Martinica - Reducere a unei contribuții financiare - Contracte de achiziții publice de lucrări - Conformitatea operațiunilor cu dispozițiile Uniunii - Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări - Directiva 93/37/CEE - Articolul 2 - Noțiunea „subvenție directă” - Noțiunea „echipamente sportive, recreative și de agrement”)
   2013/C 344/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard și N. Rouam, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011, Franța/Comisia (T-488/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei C(2010) 5229 a Comisiei din 28 iulie 2010 privind suprimarea unei părți din participarea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) în temeiul documentului unic de programare a obiectivului nr. 1 pentru o intervenție structurală comunitară în regiunea Martinica în Franța — Coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări — Noțiunea „subvenție directă” — Noțiunea „instalații destinate activităților sportive, recreative și de agrement” — Erori de drept — Lipsa motivării

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza T-50/16: Acțiune introdusă la 3 februarie 2016 – Ungaria/Comisia

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/29

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2016 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-50/16)
   (2016/C 145/36)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér și G. Koós, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 24 noiembrie 2015 privind înregistrarea inițiativei cetățenești „Wake up Europe! Agir pour préserver le projet démocratique européen”;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Prin intermediul primul motiv reclamanta susține, pe de o parte, că, prin înregistrarea inițiativei cetățenești în cauză, Comisia a încălcat articolul 11 alineatul (4) TUE, precum și articolul 2 punctul 1 și articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr 211/2011 (1), deoarece, potrivit reclamantei, deschiderea procedurii prevăzute la articolul 7 TUE (similară cu o procedură în constatarea abținerii de a acționa) nu poate fi considerat un act juridic al Uniunii necesar pentru punerea în aplicare a tratatelor. Pe de altă parte, în opinia reclamantei, scopul unei inițiative cetățenești ar trebui să fie inițierea de către Comisie a unui act juridic al Uniunii care să se materializeze într-o reglementare nouă inclusă în dreptul Uniunii.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv invocat, reclamanta susține că, prin decizia adoptată, Comisia a încălcat dreptul la o bună administrare, principiul securității juridice și principiul egalității de tratament, precum și obligația de motivare. Prin intermediul acestui motiv, reclamanta susține, în esență, că, întrucât Comisia, prin decizia în cauză, s-a îndepărtat în mod radical de la practica sa anterioară în ceea ce privește înregistrarea inițiativelor cetățenești, inițiativele anterioare și posibilele inițiative viitoare nu primesc, ca urmare a acestei incoerențe și a acestei contradicții, un tratament egal.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, prin decizia sa, Comisia a încălcat principiul cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) TUE. Pe de o parte, Comisia s-a pronunțat anterior în sensul că nu au fost îndeplinite condițiile pentru a exercita împotriva Ungariei o acțiune în temeiul articolului 7 TUE, în timp ce decizia de a înregistra inițiativa cetățenească poate transmite ideea potrivit căreia Comisia nu ar exclude totuși caracterul întemeiat al inițiativei în cauză. Pe de altă parte, în conformitate cu acest principiu, Comisia ar fi trebuit să informeze Ungaria cu privire la existența unei inițiative cetățenești care o privește în mod direct și să îi ofere posibilitatea de a formula observații în acest sens.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (JO L 65, p. 1).


title: Cauza T-720/15: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Comisia/CINAR

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/56

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Comisia/CINAR
   (Cauza T-720/15) (1)

   (2017/C 006/70)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-591/13: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/11

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-591/13)
   2014/C 24/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și W. Roels, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin adoptarea și menținerea dispozițiilor potrivit cărora se instituie impozitarea plusvalorilor latente care au fost realizate cu ocazia înstrăinării cu titlu oneros a anumitor bunuri de capital, în cazul dobândirii sau a producerii altor bunuri de capital, impozitare care se aplică până la realizarea vânzării acestor noi bunuri de capital, considerându-se că astfel de plusvalori latente „se transferă” către bunurile de capital nou dobândite sau produse, și aceasta cu condiția ca bunurile respective să aparțină unui sediu permanent al persoanei impozabile situat pe teritoriul național, în condițiile în care o asemenea impozitare nu se aplică atunci când aceleași bunuri aparțin unui sediu permanent al persoanei impozabile situat pe teritoriul altui stat membru sau al altui stat din Spațiul Economic European, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE și al articolului 31 din Acordul SEE (1);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit dispozițiilor dreptului german, profitul rezultat din înstrăinarea anumitor bunuri de capital ale întreprinderii nu este supus imediat impozitării în cazul în care persoana impozabilă dobândește sau produce din nou anumite bunuri de capital într-o anumită perioadă. În acest caz, supunerea la plata impozitului a profitului menționat, rezultat din vânzarea bunurilor de capital inițiale, este amânat prin „transferul” respectivelor plusvalori latente până la vânzarea bunurilor nou dobândite sau produse. Amânarea poate fi acordată însă numai în cazul în care bunurile nou dobândite sau produse aparțin bunurilor de capital ale unui sediu permanent situat pe teritoriul național, iar nu în cazul în care sediul permanent menționat este situat pe teritoriul altui stat membru sau al altui stat din Spațiul Economic European. În opinia Comisiei, această normă încalcă libertatea de stabilire.

      (1)  Acordul privind Spațiul Economic European (JO 1994, L 1, p. 3, Ediție specială, 11/vol. 53, p. 4).


title: Cauza C-305/06: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transporturi combinate de mărfuri între state membre — Directiva 92/106/CEE — Traseu rutier final care face parte dintr-un transport combinat — Gara corespunzătoare cea mai apropiată)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-305/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transporturi combinate de mărfuri între state membre - Directiva 92/106/CEE - Traseu rutier final care face parte dintr-un transport combinat - Gara corespunzătoare cea mai apropiată)
   (2008/C 285/06)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și K. Simonsson, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: S. Chala, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 4 din Directiva 92/106/CEE a Consiliului din 7 decembrie 1992 privind stabilirea de norme comune pentru anumite tipuri de transporturi combinate de mărfuri între state membre (JO L 368, p. 38, Ediție specială, 07/vol. 02, p. 183) — Traseu rutier final care face parte dintr-un transport combinat — Cerința unui permis rutier grec
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-105/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Cuneo (Italia) la 5 martie 2014 – Procedură penală împotriva lui Ivo Taricco și alții

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Cuneo (Italia) la 5 martie 2014 – Procedură penală împotriva lui Ivo Taricco și alții
   (Cauza C-105/14)
   2014/C 194/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Cuneo

      Părțile din procedura principală

   Ivo Taricco,
   Ezio Filippi,
   Isabella Leonetti,
   Nicola Spagnolo,
   Davide Salvoni,
   Flavio Spaccavento,
   Goranco Anakiev

      Întrebările preliminare

               a)

               Prin modificarea, prin Legea nr. 251 din 2005, a articolului 160 ultimul alineat din Codul penal italian – în măsura în care prevede prelungirea termenului de prescripție cu doar o pătrime ca urmare a întreruperii, permițând astfel prescrierea infracțiunilor în pofida exercitării la timp a acțiunii penale, ceea ce are ca rezultat impunitatea – a fost încălcată norma privind protejarea concurenței prevăzută la articolul 101 TFUE?

               b)

               Prin modificarea, prin Legea nr. 251 din 2005, a articolului 160 ultimul alineat din Codul penal italian – în măsura în care prevede prelungirea termenului de prescripție cu doar o pătrime ca urmare a întreruperii, privând astfel de consecințe penale infracțiunile săvârșite de operatori economici fără scrupule – statul italian a introdus o formă de ajutor interzisă de articolul 107 TFUE?

               c)

               Prin modificarea, prin Legea nr. 251 din 2005, a articolului 160 ultimul alineat din Codul penal italian – în măsura în care prevede prelungirea termenului de prescripție cu doar o pătrime ca urmare a întreruperii, creând astfel o ipoteză de impunitate pentru cei care se folosesc de directiva comunitară în alte scopuri – statul italian a adăugat în mod nejustificat o scutire suplimentară față de cele prevăzute în mod limitativ la articolul 158 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (1)?

               d)

               Prin modificarea, prin Legea nr. 251 din 2005, a articolului 160 ultimul alineat din Codul penal italian – în măsura în care prevede prelungirea termenului de prescripție cu doar o pătrime ca urmare a întreruperii, renunțând astfel la sancționarea practicilor care privează statul de resursele necesare inclusiv pentru a-și îndeplini obligațiile față de Uniunea Europeană – a fost încălcat principiul unor finanțe sănătoase prevăzut la articolul 119 TFUE?

      (1)  Directiva 2006/112/CEE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-165/11: Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/OAPI — Investimust (COLLEGE)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/25

         Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam/OAPI — Investimust (COLLEGE)
   (Cauza T-165/11)
   2011/C 152/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Regionaal Opleidingencentrum van Amsterdam (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: R. M. R. van Leeuwen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Investimust, S. A. (Geneva, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 ianuarie 2011 în cauza R 508/2010-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „COLLEGE” pentru servicii din clasele 39 și 43 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 2645489.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: partea care solicită declararea nulității își întemeiază cererea pe motivele de nulitate absolută prevăzute la articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) și cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care, Camera de recurs ar fi apreciat în mod eronat probele prezentate în cadrul căii de atac.


title: Cauza T-22/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Quest Diagnostics/OAPI — ALK-Abelló (DIAQUEST)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 iunie 2008 — Quest Diagnostics/OAPI — ALK-Abelló (DIAQUEST)
   (Cauza T-22/08) (1)

   (2008/C 197/70)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-539/11: Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2014 – Deutsche Bank/OAPI (Leistung aus Leidenschaft) [ „Marcă comunitară  — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale Leistung aus Leidenschaft  — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar  — Motive absolute de refuz  — Lipsa caracterului distinctiv  — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009  — Egalitate de tratament  — Obligația de motivare  — Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului” ]

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/32

         Hotărârea Tribunalului din 25 martie 2014 – Deutsche Bank/OAPI (Leistung aus Leidenschaft)
   (Cauza T-539/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale Leistung aus Leidenschaft - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament - Obligația de motivare - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”])
   2014/C 142/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Bank AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: R. Lange, T. Götting și G. Hild, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 august 2011 (cauza R 188/2011-4), privind cererea de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Leistung aus Leidenschaft

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Deutsche Bank AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza F-108/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iulie 2011 — Filice și alții/Curtea de Justiție (Funcție publică — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iulie 2011 — Filice și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza F-108/10) (1)

   (Funcție publică - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 138/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Filice și alții (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: B. Cortese, C. Cortese și F. Spitaleri, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: M. A. V. Placco, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor pârâtei, preluate în fișele de salarizare ale reclamanților, de a limita ajustarea salariului acestora începând din luna iulie 2009, la o majorare de 1,85 % în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și a celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-108/10, Filice și alții/Curtea de Justiție.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011, p. 65.


title: Cauza C-590/15 P: Recurs introdus la 13 noiembrie 2015 de Alain Laurent Brouillard împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 septembrie 2015 în cauza T-420/13, Alain Laurent Brouillard/Curtea de Justiție

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/11

         Recurs introdus la 13 noiembrie 2015 de Alain Laurent Brouillard împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 septembrie 2015 în cauza T-420/13, Alain Laurent Brouillard/Curtea de Justiție
   (Cauza C-590/15 P)
   (2016/C 048/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Alain Laurent Brouillard (reprezentant: P. Vande Casteele, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea temeiniciei recursului și anularea hotărârii din 14 septembrie 2015 (T-420/13);

               —

               anularea scrisorilor din 5 iunie 2013 prin care Curtea de Justiție a Uniunii Europene a invitat IDEST Communication SA, pe o parte, să depună oferte în cadrul procedurii negociate de atribuire a contractului privind încheierea de contracte-cadru pentru traducerea unor texte juridice din anumite limbi oficiale ale Uniunii Europene în limba franceză (JO 2013/S 47-075037) și, pe de altă parte, să confirme că reclamantul nu va fi angajat în prestarea de servicii la care se referă contractul

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În cadrul prestării de servicii de traducere, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a considerat că reclamantul nu putea fi acceptat ca subcontractant al unei societăți invitate să depună oferte pentru motivul că „[…] diploma [pe care o obținuse] la Universitatea din Poitiers (master drept, economie, gestiune, în scop profesional, mențiunea drept privat, specialitatea jurist-lingvist), deși reprezenta o diplomă de nivel master 2, nu corespundea unei pregătiri juridice complete” și că „această apreciere [era] conformă unei practici constante a unității de traducere de limbă franceză, care considera că pregătirea de «jurist-lingvist» propusă de Universitatea din Poitiers (master 2) nu era o pregătire juridică care îndeplinește cerințele vizate la punctul III.2.1 din anunțul de participare”, deoarece se preciza că „modalitate de obținere a diplomei («VAE» validarea experienței dobândite) nu avea relevanță la apreciere […]”.

               2.

               Reclamantul invocă o încălcare a principiilor generale ale egalității, libertății de stabilire, liberei circulații a lucrătorilor, liberei prestări a serviciilor și a principiului proporționalității, a articolelor 14, 15, 16, 20, 21, 51 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolelor 45, 49, 51, 56 și 57 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a dreptului la educație și instrucție, precum și o eroare de drept și abuzul de putere.

               3.

               Tribunalul săvârșește o eroare de drept reținând inexistența unui „obstacol” în calea drepturilor și libertăților menționate. Eroarea de drept este dovedită cu atât mai mult cu cât reclamantul este titularul unor diplome care prin natura, și prin esența lor, îl califică pentru prestarea de servicii de traducere juridică. Curtea de Justiție a „limitat” cel puțin dreptul reclamantului de a profita de formarea pe care a efectuat-o ca jurist și ca traducător universitar.

               4.

               Tribunalul săvârșește de asemenea o eroare de drept și încălcă dreptul Uniunii prin faptul că a considerat că autoritatea contractantă nu avea obligația de comparare, pentru motivul că Directiva 2005/36 (1) nu își găsea aplicarea și că, prin urmare, „reclamantul nu putea invoca jurisprudența privind recunoașterea diplomelor pentru a susține că, în esență, Curtea de Justiție ar fi trebuit să ia în considerare celelalte calificări și de experiența pe care o avea”.

               5.

               Tribunalul săvârșește o eroare de drept considerând că autoritatea contractantă a putut în mod justificat să nu ia în considerare diploma de „master în drept” (Bac + 5), eliberată în Franța, și aceasta „ținând seama de diferitele diplome existente în Belgia și în Franța înainte și după reforma din 2004 de armonizare a diplomelor din învățământul superior în Europa”.

               6.

               Încălcarea libertăților fundamentale și a principiilor generale ale dreptului Uniunii, citate anterior, analizate separat sau prin coroborare cu principiul proporționalității, rezultă de asemenea din faptul că excluderea reclamantului a fost decisă fără să se ia în considerare toate diplomele, certificatele și titlurile sale și experiența sa profesională relevantă și fără a compara calificările academice și profesionale pe care le-a demonstrat și cele impuse prin caietul de sarcini.

      (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 08, p. 3)


title: Cauza C-31/14 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 decembrie 2014 – Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)/Kessel medintim GmbH, fostă Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH [Recurs — Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale Premeno — Opoziție a titularului mărcii naționale verbale anterioare Pramino — Limitare a produselor desemnate în cererea de înregistrare ca marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 43 alineatul (1)]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/16

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 decembrie 2014 – Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)/Kessel medintim GmbH, fostă Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH
   (Cauza C-31/14 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale Premeno - Opoziție a titularului mărcii naționale verbale anterioare Pramino - Limitare a produselor desemnate în cererea de înregistrare ca marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 43 alineatul (1)])
   (2015/C 046/21)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Celelalte părți din procedură: Kessel medintim GmbH, fostă Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (reprezentant: A. Jacob, avocat), Janssen-Cilag GmbH (reprezentant: M. Wenz, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Janssen-Cilag GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza C-499/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 7 noiembrie 2012 — Elisabetta Gentile/Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli și alții

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 7 noiembrie 2012 — Elisabetta Gentile/Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli și alții
   (Cauza C-499/12)
   2013/C 26/51
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elisabetta Gentile

      Pârâți: Ufficio Finanziario della Direzione — Ufficio Territoriale di Tivoli, Fabrizio Penna, Gianfranco Di Nicola

      Întrebarea preliminară

   Articolul 130 din DPR nr. 115 din 30 mai 2002 privind acordarea asistenței juridice gratuite în dreptul italian — în măsura în care impune ca sumele care trebuie să fie plătite apărătorului, asistentului magistratului și expertului părții sunt reduse la jumătate — este conform cu articolul 47 al treilea paragraf din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care prevede că asistența juridică gratuită se acordă celor care nu dispun de resurse suficiente, în măsura în care aceasta este necesară pentru a asigura accesul efectiv la justiție?


title: Cauza T-210/10: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2011 — Condé/Consiliul

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/28

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2011 — Condé/Consiliul
   (Cauza T-210/10) (1)

   2011/C 331/54
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza C-182/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division (Regatul Unit) la 19 mai 2009 — Seaport (NI) Limited/Department of the Environment for Northern Ireland

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division (Regatul Unit) la 19 mai 2009 — Seaport (NI) Limited/Department of the Environment for Northern Ireland
   (Cauza C-182/09)
   2009/C 193/05
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Seaport (NI) Limited

      Pârât: Department of the Environment for Northern Ireland

      Întrebările preliminare

               1)

               Care este întinderea prerogativei acordate statelor membre în temeiul articolului 13 alineatul (3) din Directiva 2001/42/CE (1) cu privire la evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului pentru a decide că nu este posibil să se solicite o evaluare ecologică a unui plan sau a unui program al cărui prim act formal de elaborare a intervenit înainte de 21 iulie 2004 și care sunt criteriile pe care autoritățile naționale le pot lua în considerare, de la caz la caz, pentru a lua o astfel de decizie?

               2)

               Autoritatea națională a unui stat membru, care a decis în 2004 că un anumit plan poate să respecte cerințele directivei (și care și-a menținut acest punct de vedere ulterior, inclusiv în fața instanței naționale), poate să revină asupra acestei decizii și să stabilească, în noiembrie 2007, că nu este posibil ca planul menționat să respecte cerințele directivei?

               3)

               Procesul de decizie descris în cuprinsul întrebării anterioare echivalează cu o decizie retroactivă de constatare a lipsei de fezabilitate, iar, în caz afirmativ, astfel de decizii retroactive sunt compatibile cu articolul 13 alineatul (3) din directivă, iar, în caz afirmativ, în ce condiții?

               4)

               Criteriile luate în considerare de autoritatea națională în prezenta cauză pentru a decide, la 6 noiembrie 2007, că nu era posibilă realizarea unei evaluări ecologice a proiectului de plan pentru regiunea Nord (Draft North Area Plan) reprezentau aspecte pe care aceasta era îndreptățită să le ia în considerare în cadrul unei decizii adoptate în temeiul articolului 13 alineatul (3) din directivă?

      (1)  JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135.


title: Cauza C-73/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Revere (Italia) la 13 februarie 2012 — Procedură penală împotriva lui Ahmed Ettaghi

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Revere (Italia) la 13 februarie 2012 — Procedură penală împotriva lui Ahmed Ettaghi
   (Cauza C-73/12)
   2012/C 118/26
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di Pace di Revere

      Partea din acțiunea principală

   Ahmed Ettaghi

      Întrebările preliminare

               1.

               În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolele 2, 4, 6, 7, 8 din Directiva 2008/115/CE (1) se opun posibilității ca un resortisant al unei țări terțe, aflat în situație de ședere ilegală în statul membru, să fie sancționat cu o pedeapsă pecuniară înlocuită ca sancțiune penală cu arestul la domiciliu, ca urmare a simplei sale intrări și șederi ilegale, chiar înainte de încălcarea unui ordin de îndepărtare emis de autoritatea administrativă?

               2.

               În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolele 2, 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE se opun posibilității ca, ulterior adoptării directivei, un stat membru să adopte o reglementare care prevede ca un resortisant al unei țări terțe, aflat în situație de ședere ilegală în statul membru, să fie sancționat cu o pedeapsă pecuniară înlocuită cu expulzarea imediat executorie ca sancțiune penală, fără respectarea procedurii și a drepturilor străinului prevăzute de directivă?

               3.

               Principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) TUE se opune unei reglementări naționale adoptate în cursul termenului de transpunere a unei directive pentru a eluda sau, în orice caz, pentru a limita aplicarea directivei și ce măsuri trebuie adoptate de instanță în cazul în care constată un asemenea scop?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-105/16: Acțiune introdusă la 17 martie 2016 – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/17

         Acțiune introdusă la 17 martie 2016 – Philip Morris Brands/EUIPO – Explosal (Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel)
   (Cauza T-105/16)
   (2016/C 175/20)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Philip Morris Brands Sàrl (Neuchâtel, Elveţia) (reprezentant: L. Alonso Domingo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Explosal Ltd (Larnaca, Cipru)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă în culorile negru și alb care cuprinde elementele verbale „Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel” – marca Uniunii Europene nr. 10 008 084

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 4 ianuarie 2016 în cauza R 2775/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și, fie respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 10008084 pentru toate bunurile, fie, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare în fața camerei de recurs pentru o analiză mai aprofundată a interdicțiilor prevăzute la articolul 8 alineatul (1) litera (b) și la articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009, în lumina elementelor de probă prezentate, privind renumele și caracterul distinctiv accentuat al mărcii anterioare;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele ale reclamantei.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-285/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 decembrie 2010 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Procedură penală împotriva R [A șasea directivă TVA — Articolul 28c secțiunea A litera (a) — Fraudă privind TVA-ul — Refuzul scutirii de la plata TVA-ului pentru livrări intracomunitare de bunuri — Participare activă a vânzătorului la fraudă — Competențele statelor membre în cadrul combaterii fraudei, evaziunii fiscale și abuzurilor posibile]

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 decembrie 2010 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Procedură penală împotriva R
   (Cauza C-285/09) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 28c secțiunea A litera (a) - Fraudă privind TVA-ul - Refuzul scutirii de la plata TVA-ului pentru livrări intracomunitare de bunuri - Participare activă a vânzătorului la fraudă - Competențele statelor membre în cadrul combaterii fraudei, evaziunii fiscale și abuzurilor posibile)
   2011/C 55/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Partea din acțiunea principală

   R

      în prezența: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof, Finanzamt Karlsruhe-Durlach

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 28c litera A punctul (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1), cu modificările ulterioare — Sustragere de la plata TVA — Refuzul scutirii de la plata impozitului pe cifra de afaceri realizată cu ocazia unor livrări intracomunitare de bunuri — Participare activă a vânzătorului la fraudă

      Dispozitivul

   În circumstanțe precum cele din acțiunea principală, în care o livrare intracomunitară de bunuri a avut loc în mod real, dar, în cadrul acesteia, furnizorul a disimulat identitatea adevăratului cumpărător pentru a permite acestuia din urmă să se sustragă de la plata taxei pe valoarea adăugată, statul membru de plecare a livrării intracomunitare poate, în temeiul competențelor care îi revin conform primei teze a articolului 28c secțiunea A din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/65/CE a Consiliului din 17 octombrie 2000, să refuze acordarea scutirii pentru această operațiune.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-390/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Trybunał Konstytucyjny (Polonia) la 20 iulie 2015 – Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Trybunał Konstytucyjny (Polonia) la 20 iulie 2015 – Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)
   (Cauza C-390/15)
   (2015/C 346/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Trybunał Konstytucyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

      Cealaltă parte din procedură: Marszałek Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej, Prokurator Generalny

      Întrebările preliminare

               1)

               Este nevalid punctul 6 din anexa III la Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/47/CE a Consiliului din 5 mai 2009 de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește cotele reduse ale taxei pe valoarea adăugată (2), pentru motivul că, în cadrul procesului legislativ, s-au încălcat normele fundamentale de procedură prin lipsa consultării Parlamentului European?

               2)

               Este nevalid articolul 98 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE, menționată la întrebarea 1), coroborat cu punctul 6 din anexa III la directivă, pentru motivul că s-a încălcat principiul neutralității fiscale, în măsura în care exclude aplicarea unei cote reduse a TVA-ului în cazul cărților publicate în format digital și al altor publicații electronice?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

      (2)  JO L 116, p. 18.


title: Cauza T-74/13: Acțiune introdusă la 7 februarie 2013 — Al-Tabbaa/Consiliul

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/28

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2013 — Al-Tabbaa/Consiliul
   (Cauza T-74/13)
   2013/C 86/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mazen Al-Tabbaa (Beirut, Liban) (reprezentant: M. Lester, Barrister, și G. Martin, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782/PESC (JO L 330, p. 21), în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1117/2012 al Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 330, p. 9), în măsura în care se referă la reclamant și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că pârâtul a săvârșit o eroare vădită de fapt și de apreciere atunci când a decis să aplice aceste măsuri restrictive în ceea ce privește reclamantul și atunci când a considerat că erau îndeplinite criteriile stabilite în vederea înscrierii pe listă.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că pârâtul nu a oferit o motivare suficientă sau adecvată cu privire la includerea reclamantului în cadrul măsurilor contestate.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că pârâtul a încălcat drepturile fundamentale ale reclamantului la apărare și la o protecție jurisdicțională efectivă.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv se susține pârâtul a încălcat, în mod nejustificat și disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantului, în special dreptul acestuia de proprietate, dreptul de a desfășura o activitate economică, dreptul la reputație și dreptul la viață privată și de familie.


title: Cauza C-31/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 18 ianuarie 2016 – Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 18 ianuarie 2016 – Visser Vastgoed Beleggingen BV/Raad van de gemeente Appingedam
   (Cauza C-31/16)
   (2016/C 136/16)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Visser Vastgoed Beleggingen BV

      Pârât: Raad van de gemeente Appingedam

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „serviciu” prevăzută la articolul 4 punctul 1 din Directiva privind serviciile (1) trebuie interpretată în sensul că comerțul cu amănuntul, constând în vânzarea către consumatori a unor mărfuri, cum ar fi articole de încălțăminte și îmbrăcăminte, constituie un serviciu, căruia i se aplică dispozițiile Directivei privind serviciile în temeiul articolului 2 alineatul (1) din această directivă?

               2)

               Prin intermediul reglementării de la punctul 8 se urmărește să nu se permită anumite forme de comerț cu amănuntul, precum vânzarea de articole de încălțăminte și îmbrăcăminte, în afara centrului orașului, în scopul de a menține calitatea vieții în centrul orașului și de a evita situația în care anumite spații rămân neocupate în zona intravilană. Având în vedere considerentul (9) al Directivei privind serviciile, o normă care conține o asemenea reglementare nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive, întrucât astfel de norme trebuie considerate „norme privind […] amenajarea urbană și rurală, […] care nu reglementează sau nu afectează în mod specific activitatea de servicii, dar trebuie să fie respectate de către prestatori în desfășurarea activității lor economice, în același mod în care sunt respectate de către persoane acționând cu titlu privat”?

               3)

               Pentru a considera că este vorba despre o situație cu caracter transfrontalier este suficient să nu se poată exclude nicidecum că o societate de comerț cu amănuntul dintr-un alt stat membru s-ar putea stabili la fața locului sau că beneficiarii serviciilor prestate de societatea de comerț cu amănuntul ar putea proveni dintr-un alt stat membru sau este obligatoriu să existe indicii concrete în acest sens?

               4)

               Capitolul III (libertatea de stabilire) din Directiva privind serviciile se aplică situațiilor pur interne sau pentru a aprecia dacă acest capitol este aplicabil trebuie să se țină seama de jurisprudența Curții de Justiție referitoare la dispozițiile tratatului privind libertatea de stabilire și libera circulație a serviciilor în situații pur interne?

               5)

                           a)

                           O reglementare dintr-un plan de dezvoltare urbană, precum cea de la punctul 8, intră în domeniul de aplicare al noțiunii „cerință” în sensul articolului 4 punctul 7 și al articolului 14 punctul 5 din Directiva privind serviciile și nu în domeniul de aplicare al noțiunii „regim de autorizare” în sensul articolului 4 punctul 6, precum și al articolelor 9 și 10 din Directiva privind serviciile?

                           b)

                           Articolul 14 punctul 5 din Directiva privind serviciile, în măsura în care o reglementare precum cea de la punctul 8 intră în domeniul de aplicare al noțiunii „cerință”, sau articolele 9 și 10 din Directiva privind serviciile, în măsura în care o reglementare precum cea de la punctul 8 intră în domeniul de aplicare al noțiunii „autorizație”, se opun adoptării de către o autoritate locală a unei reglementări precum cea de la punctul 8?

               6)

               O reglementare precum cea de la punctul 8 intră în domeniul de aplicare al articolelor 34-36 TFUE sau al articolelor 49–55 TFUE și, în caz afirmativ, excepțiile recunoscute de Curte se aplică, în măsura în care condițiile acestora sunt îndeplinite?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza T-103/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Fratex Industria e Comércio/OAPI — USA Track & Field (TRACK & FIELD USA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TRACK & FIELD USA — Marcă figurativă națională anterioară TRACK & FIELD — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/56

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2009 — Fratex Industria e Comércio/OAPI — USA Track & Field (TRACK & FIELD USA)
   (Cauza T-103/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TRACK & FIELD USA - Marcă figurativă națională anterioară TRACK & FIELD - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 267/97
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fratex Indústria e Comércio, Ltda (São Paolo, Brazilia) (reprezentant: B. Braga da Cruz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: USA Track & Field, Inc. (Indiana, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 ianuarie 2007 (cauza R 1061/2005-4) privind o procedură de opoziție între Fratex Indústria e Comércio, Ltda și USA Track & Field, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fratex Indústria e Comércio, Ltda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-290/10: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2011 — Sports Warehouse/OAPI (TENNIS WAREHOUSE) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TENNIS WAREHOUSE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Caracter distinctiv — Obligația de motivare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/13

         Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2011 — Sports Warehouse/OAPI (TENNIS WAREHOUSE)
   (Cauza T-290/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale TENNIS WAREHOUSE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Caracter distinctiv - Obligația de motivare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 13/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sports Warehouse GmbH (Schutterwald, Germania) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial S. Schäffner, ulterior R. Pethke, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 aprilie 2010 (cauza R 1259/2009-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal TENNIS WAREHOUSE ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Sports Warehouse GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza CauzaC-283/13 P: Ordonanța președintelui Curții din 3 aprilie 2014 – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Comisia Europeană, Danemarca

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/23

         Ordonanța președintelui Curții din 3 aprilie 2014 – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Comisia Europeană, Danemarca
   (Cauza CauzaC-283/13 P) (1)

   2014/C 253/32
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013


title: Cauza T-546/10: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Nordmilch/OAPI — Lactimilk (MILRAM)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/50

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Nordmilch/OAPI — Lactimilk (MILRAM)
   (Cauza T-546/10)
   ()
   2011/C 30/90
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Nordmilch AG (Bremen, Germania) (reprezentant: R. Schneider, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lactimilk, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 septembrie 2010 în cauzele conexate R 1041/2009-4 și R 1053/2009-4, în măsura în care s-a respins prin aceasta cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 002851384 pentru anumite produse din clasele 5 și 29;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta.

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „MILRAM” pentru produse din clasele 5, 29, 30, 32, 33 și 43.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Lactimilk, SA.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca figurativă națională ce cuprinde elementul verbal „MILRAM” pentru produse din clasa 29, precum și diferite mărci verbale naționale „RAM” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32.

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: Anulează în parte decizia diviziei de opoziție în măsura în care prin aceasta s-a respins opoziția în legătură cu anumite produse și respinge cererea de înregistrare pentru produsele în cauză.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), având în vedere că nu există risc de confuzie între mărcile în conflict. În plus, potrivit afirmațiilor reclamantei, camera de recurs nu a ținut cont, în ceea ce privește marca ce a făcut obiectul opoziției, că perioada de protecție a acesteia expirase la momentul adoptării deciziei, respectiv 15 septembrie 2010.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-490/09: Acțiune introdusă la 8 decembrie 2009 — Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/43

         Acțiune introdusă la 8 decembrie 2009 — Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Comisia
   (Cauza T-490/09)
   2010/C 37/61
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA (Brescia, Italia) (reprezentant: G. Belotti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei din cazul COMP.37.956 — Fier-beton armat, readoptare — C (2009) 7492 final adoptată de Comisie la 30 septembrie 2009;

               —

               anularea acelei părți a articolului 2 din decizie în care reclamanta a fost obligată la plata sumei de 6,093 milioane de euro în solidar cu societatea Leali SpA,

               —

               reducerea amenzii aplicate;

               —

               obligarea pârâtei la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt analoage celor invocate în cauza T-472/09, SP/Comisia.


title: Cauza T-396/11: Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — ultra air/OAPI — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/19

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — ultra air/OAPI — Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)
   (Cauza T-396/11)
   2011/C 298/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: ultra air GmbH (Hilden, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 18 mai 2011, notificată la 20 mai 2011, în cauza R 374/2010-4;

               —

               respingerea căii de atac introduse la 16 martie 2010 de Donaldson Filtration Deutschland GmbH împotriva deciziei diviziei de anulare a OAPI din 29 ianuarie 2010 în procedura de declarare a nulității nr. 2880 C;

               —

               obligarea OAPI și a Donaldson Filtration Deutschland GmbH, în cazul în care intervine în prezenta cauză, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „ultrafilter international” pentru produse și servicii din clasele 7, 11, 37, 41 și 42 — marca comunitară nr. 1 121 839

      Titularul mărcii comunitare: Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea se întemeiază pe cauze de nulitate absolută potrivit articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât marca atacată este descriptivă.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și respinge cererea de declarare a nulității

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) și (3), a articolului 52 alineatul (1) litera (a), a articolului 75 alineatul (1) și a articolului 83 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-34/07: Acțiune introdusă la data de 30 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/8

         Acțiune introdusă la data de 30 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-34/07)
   (2007/C 69/17)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Condou-Durande, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (1), și, în orice caz, prin neinformarea Comisiei cu privire la acestea, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/109/CE a expirat la data de 23 ianuarie 2006.

      (1)  JO 2004, L 16, p. 44.


title: Cauza C-534/15: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Satu Mare – România) – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – Sucursala Judeţeană Satu Mare [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive – Articolul 1 alineatul (1) – Articolul 2 litera (b) – Calitatea de consumator – Transmiterea unei creanțe prin novația unor contracte de credit – Contract de garanție imobiliară încheiat de particulari care nu au niciun raport profesional cu noua societate comercială debitoare]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/11

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Satu Mare – România) – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș/BRD Groupe Société Générale – Sucursala Judeţeană Satu Mare
      (Cauza C-534/15) (1)

      ([Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive - Articolul 1 alineatul (1) - Articolul 2 litera (b) - Calitatea de consumator - Transmiterea unei creanțe prin novația unor contracte de credit - Contract de garanție imobiliară încheiat de particulari care nu au niciun raport profesional cu noua societate comercială debitoare])
      (2016/C 454/22)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Judecătoria Satu Mare

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș

         Pârâtă: BRD Groupe Société Générale – Sucursala Județeană Satu Mare

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 litera (b) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că această directivă se aplică unui contract de garanție imobiliară încheiat între persoane fizice și o instituție de credit în vederea garantării obligațiilor pe care o societate comercială le-a contractat față de instituția respectivă în temeiul unui contract de credit în cazul în care aceste persoane fizice au acționat în scopuri care nu intră în cadrul activității lor profesionale și nu au un raport de natură funcțională cu societatea menționată, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza T-460/09: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2009 — CheapFlights International/OAPI — Cheapflights (Cheapflights)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/58

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2009 — CheapFlights International/OAPI — Cheapflights (Cheapflights)
   (Cauza T-460/09)
   2010/C 24/103
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Irlanda) (reprezentanți: H. Hartwig și A. von Mühlendahl, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cheapflights Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 august 2009 în cauza R 1356/2007-4;

               —

               respingerea recursului formulat de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs împotriva Deciziei Diviziei de Opoziție a pârâtului din 22 iunie 2007 în procedura de opoziție B 806 531;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a acelora suportate de reclamantă în fața camerei de recurs și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a acelora suportate de reclamantă în fața camerei de recurs, în situația în care cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în cauza de față.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Cheapflights”, pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 38, 39, 41, 42, 43 și 44

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea irlandeză a mărcii reprezentată de semnul figurativ „CheapFlights”, pentru servicii din clasele 35, 36, 38, 39, 41, 42, 43 și 44; cererea de înregistrare irlandeză a mărcii verbale „CHEAPFLIGHTS”, pentru servicii din clasele 35, 39 și 43; înregistrarea irlandeză a mărcii verbale „CHEAPFLIGHTS” pentru servicii din clasele 38, 41, 42 și 44; înregistrarea irlandeză a mărcii reprezentate de semnul figurativ „CheapFlights.ie”, pentru servicii din clasele 35, 39, 41, 42 și 43; înregistrarea internațională a mărcii reprezentate de semnul figurativ „CheapFlights”, pentru servicii din clasele 35, 38, 39 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia contestată și respinge opoziția în întregime

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a reținut în mod eronat că nu exista un risc de confuzie între mărcile avute în vedere.