title: Cauza F-77/15: Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ZZ/Comisia

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/51

         Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-77/15)
   (2015/C 245/65)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a limita plata retroactiva a indemnizației de expatriere la o perioadă de cinci ani, începând de la data la care a fost descoperită neplata acestei indemnizații și obligarea pârâtei la plata unor dobânzi moratorii

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei PMO de a limita plata indemnizației de expatriere, care a fost omisă în mod eronat începând de la 1 septembrie 2007, la o perioadă de cinci ani;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a indemnizațiilor de expatriere la care este îndreptățit începând de la 1 septembrie 2007, precum și dobânzilor moratorii calculate la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare majorată cu două puncte, aferente sumelor deja plătite reclamantului cu titlu de remunerații restante (indemnizație de expatriere) și celor care îi sunt încă datorate, începând de la data scadenței acestora până la plata integrală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-586/11 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Regione Puglia împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 14 septembrie 2011 în cauza T-84/10, Regione Puglia/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/40

      Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Regione Puglia împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 14 septembrie 2011 în cauza T-84/10, Regione Puglia/Comisia
      (Cauza C-586/11 P)
      (2012/C 25/75)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Regione Puglia (reprezentanți: F. Brunelli și A. Aloia, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea ordonanței pronunțate la 14 septembrie 2011 de Tribunal și notificate recurentei la 15 septembrie 2011, prin care a fost declarată inadmisibilă acțiunea în cauza T-84/10;

                  —

                  prin urmare, analizarea fondului cauzei și, în consecință, anularea Deciziei Comisiei Europene nr. C(2009) 10350 din 22 decembrie 2009, confirmând validitatea și eficacitatea numai a prevederilor articolului 4 privind „ridicarea suspendării plăților intermediare ale Fondului european de dezvoltare regională aferente programului care face obiectul prezentei decizii”;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă, în primul rând, existența unui viciu de procedură în fața primei instanțe, care determină un prejudiciu grav recurentei, și anume, în speță, omiterea fazei orale în temeiul articolului 114 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
      În al doilea rând, recurenta afirmă că Tribunalul ar fi încălcat dreptul comunitar, pe de o parte, interpretând în mod eronat articolul 263 al patrulea paragraf TFUE și Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 (1) al Consiliului coroborat cu articolul 4 alineatele (2) și (3) TFUE și cu articolul 5 alineatul (3) TFUE și, pe de altă parte, motivându-și în mod insuficient concluziile, cu încălcarea articolului 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         (1)  JO L 161, p. 1.


title: Cauza T-347/16: Acțiune introdusă la 29 iunie 2016 – Inox Mare/Comisia

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/38

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2016 – Inox Mare/Comisia
   (Cauza T-347/16)
   (2016/C 296/48)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Inox Mare Srl (Rimini, Italia) (reprezentant: R. Holzeisen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea Deciziei C (2015) 9672 final a Comisiei din 6 ianuarie 2016, precum și plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată prin prezenta acțiune constituie urmarea celei care a făcut obiectul cauzei T-289/16, Inox Mare/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nelegalitatea actului atacat ca urmare a unor grave vicii de legalitate ale procedurii de investigație conexe realizate de OLAF și care s-a finalizat prin raportul final atacat în cauza T-289/16, citata anterior.
   Concret, actul atacat ar fi viciat prin:

               —

               încălcarea și falsa aplicare a legislației comunitare privind taxele antidumping;

               —

               încălcarea și falsa aplicare a legislației comunitare și filipineze privind obligație de verificare, care revine autorității vamale filipineze, cu privire la originea bunurilor certificată de aceasta;

               —

               încălcarea și falsa aplicare a articolului 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

         În concluziile sale, reclamanta solicită, așadar, anularea deciziei atacate pentru încălcarea tratatelor și a dispozițiilor de aplicare a acestora, precum și a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special a articolului 41 din aceasta.


title: Cauza C-637/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 12 decembrie 2011 — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 12 decembrie 2011 — TVI Televisão Independente SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-637/11)
   2012/C 49/29
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: TVI Televisão Independente SA

      Pârât: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 16 alineatul 1 din CIVA [Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado], astfel cum este interpretat în hotărârea atacată (în sensul că taxa de difuzare a publicității comerciale este inerentă prestării serviciilor de publicitate, motiv pentru care trebuie inclusă în baza de impozitare a prestării de servicii în scopuri de TVA), este compatibil cu dispozițiile articolului 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din Directiva 77/388/CE (1) (actualul articol 73 din Directiva 2006/112/CE (2) a Consiliului din 28 noiembrie 2006) și, în special, cu noțiunea „contrapartida obținută sau care urmează să fie obținută de către furnizor sau prestator, în schimbul livrării sau al prestării”?

               2.

               Articolul 16 alineatul 6 litera c) din CIVA, astfel cum este interpretat în hotărârea atacată (în sensul că taxa de difuzare a publicității comerciale nu constituie o sumă plătită în numele și în contul destinatarului serviciilor, chiar dacă este înregistrată în conturi tranzitorii și urmează să fie plătită unor instituții publice, motiv pentru care nu este exclusă din baza de impozitare în scopuri de TVA), este compatibil cu dispozițiile articolului 11 secțiunea A alineatul (3) litera (c) din Directiva 77/388/CE [actualul articol 79 litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006] și, în special, cu noțiunea „sume primite de o persoană impozabilă de la client, reprezentând decontarea cheltuielilor efectuate în numele și în contul clientului și înregistrate în contabilitate într-un cont tranzitoriu”?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-20/17: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2017 – Ungaria/Comisia

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/36

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2017 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-20/17)
   (2017/C 078/50)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și E. Zs. Tóth)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2016) 6929 final a Comisiei din 4 noiembrie 2016 privind măsura SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN) aplicată de Ungaria în materia taxei pe publicitate;

               —

               în subsidiar, anularea în parte a deciziei atacate în măsura în care prin aceasta se califică drept ajutor de stat interzis și versiunea modificată în 2015 a reglementării în cauză;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe calificarea eronată a taxei pe publicitate ca ajutor de stat.
               Decizia atacată este nelegală, întrucât Comisia a calificat în mod eronat reglementarea ungară în discuție ca fiind ajutor de stat. Nici sistemul de rate progresive pe transe de venit, care prevede rate și tranșe de venit stabilite potrivit unor criterii obiective, nici reducerea bazei de impozitare pentru întreprinderile în dificultate, nici aplicabilitatea noului sistem de rate pentru exercițiile fiscale anterioare nu constituie ajutoare de stat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.
               Comisia nu și-a îndeplinit obligația de motivare cu ocazia calificării ca ajutor de stat interzis a normelor privind impozitul pe publicitate nici în versiunea modificată în 2014, nici în cea modificată în 2015, și nu a examinat pe fond diferența între cele două reglementări. În decizia atacată, nu se indică excepția normativă potrivit căreia o întreprindere beneficiază de un avantaj patrimonial față de altă întreprindere aflată în aceeași situație. Nu se explică motivul pentru care un sistem de rate progresive nu face parte din sistemul de referință. Nu se indică categoria întreprinderilor favorizate de formă exclusivă prin sistemul de rate progresive pe tranșe de venit și nu se arată motivul pentru care nu sunt considerate suficiente calculele efectuate de autoritățile ungare cu privire la costurile pe care le au de suportat persoanele impozabile și autoritățile fiscale.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere.
               Comisia a săvârșit un abuz de putere în cadrul examinării ajutoarelor de stat prin adoptarea deciziei atacate și, concret, prin interzicerea perceperii taxelor în temeiul unei reglementări fiscale care este de competența exclusivă a statelor membre, calificându-le ajutoare de stat ilegale, fără să țină seama de faptul că nu există încă nicio jurisprudență a Curții sau a Tribunalului în sensul că tipul de impozitare în discuție poate constitui ajutor de stat.


title: Cauza T-696/15: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2017 – Bodegas Vega Sicilia/EUIPO (TEMPOS VEGA SICILIA) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TEMPOS VEGA SICILIA — Motiv absolut de refuz — Marcă de vin care cuprinde indicaţii geografice — Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/25

         Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2017 – Bodegas Vega Sicilia/EUIPO (TEMPOS VEGA SICILIA)
   (Cauza T-696/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TEMPOS VEGA SICILIA - Motiv absolut de refuz - Marcă de vin care cuprinde indicaţii geografice - Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 086/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Spania) (reprezentant: S. Alonso Maruri, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Muñiz Rodríguez și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 30 septembrie 2015 (cauza R 285/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal TEMPOS VEGA SICILIA ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Bodegas Vega Sicilia, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-282/09: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2010 — Fédération internationale des logis/OAPI (Pătrat convex verde) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă un pătrat convex verde — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/37

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2010 — Fédération internationale des logis/OAPI (Pătrat convex verde)
   (Cauza T-282/09) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative care reprezintă un pătrat convex verde - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 30/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fédération internationale des logis (Paris, Franța) (reprezentant: B. Brisset, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 aprilie 2009 (cauza R 1511/2008-1), privind o cerere de înregistrare a unui pătrat convex verde ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fédération internationale des logis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza F-75/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 iunie 2016 –Wille și Skovsboell/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie naționale — Propuneri de spor de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii — Act care nu lezează — Inadmisibilitatea acțiunii — Cerere de pronunțare fără angajarea dezbaterii pe fond — Articolul 83 din Regulamentul de procedură)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 iunie 2016 –Wille și Skovsboell/Comisia
   (Cauza F-75/12) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie naționale - Propuneri de spor de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii - Act care nu lezează - Inadmisibilitatea acțiunii - Cerere de pronunțare fără angajarea dezbaterii pe fond - Articolul 83 din Regulamentul de procedură))
   (2016/C 410/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Daniel Wille (Mouscron, Belgia) și Bo Skovsboell (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și S. Orlandi, avocați, ulterior D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați, apoi J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați, și în final J.-N. Louis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Baquero Cruz și D. Martin, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, apoi G. Gattinara, agent, și în final G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei privind calcularea sporului de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii dobândiți înainte de angajarea în muncă în cadrul Comisiei și respingerea reclamațiilor depuse de reclamanți

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnii Daniel Wille și Bo Skovsboell suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012, p. 41.


title: Cauza T-297/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — ACEA/Comisia [ Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Admisibilitate — Ajutoare existente sau ajutoare noi — Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — ACEA/Comisia
   (Cauza T-297/02) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Admisibilitate - Ajutoare existente sau ajutoare noi - Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE”)
   2009/C 180/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: ACEA SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Giardina, L. Radicati di Brozolo et V. Puca, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Di Bucci, agent)

      Interveniente în susținerea reclamantei: ACSM Como SpA (Como, Italia) (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo și M. Merola, avocați) și AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: M. Merola și L. Radicati di Brozolo, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO 2003, L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care se referă la împrumuturile de la Cassa Depositi e Prestiti.

               2)

               Respinge acțiunea ca neîntemeiată pentru restul motivelor.

               3)

               Obligă ACEA SpA la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisie.

               4)

               ACSM Como SpA și AEM — Azienda Energetica Metropolitana Torino SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 289, 23.11.2002.


title: Cauza C-436/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Davide Cazzorla

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Davide Cazzorla
   (Cauza C-436/14)
   (2014/C 448/07)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Davide Cazzorla

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea pronunțată la 16 februarie 2012 în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun organizării unei proceduri de cerere de oferte cu privire la concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor acordate anterior, în condițiile în care procedura de cerere de oferte menționată este organizată în scopul declarat de remediere a consecințelor derivate din nelegalitatea excluderii unui anumit număr de operatori din cadrul procedurilor de cerere de oferte anterioare?

               2)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun posibilității ca cerința unei alinieri temporale a scadențelor concesiunilor să constituie o justificare adecvată pentru o durată a concesiunilor care fac obiectul procedurii de cerere de oferte mai redusă decât cea a concesiunilor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții prin care se impune cedarea cu titlu gratuit a utilizării bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a jocurilor în caz de încetare a activității din cauza expirării duratei concesiunii sau ca efect al unor decizii de decădere sau de revocare?


title: Cauza C-379/16 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 24 noiembrie 2016 – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) („Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Contracte de achiziții publice de servicii — Dezvoltarea de software-uri și servicii de întreținere — Interpretarea eronată a argumentelor și denaturarea elementelor de probă prezentate de cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului”)

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/3

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 24 noiembrie 2016 – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-379/16 P) (1)

   ((„Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Contracte de achiziții publice de servicii - Dezvoltarea de software-uri și servicii de întreținere - Interpretarea eronată a argumentelor și denaturarea elementelor de probă prezentate de cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul Tribunalului”))
   (2017/C 086/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: C.-N. Dede și D. Papadopoulou, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: N. Bambara, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016


title: Cauza T-103/07: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2007 — Fratex Indústria e Comércio/OAPI — USA Track & Field (TRACK & FIELD USA)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/25

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2007 — Fratex Indústria e Comércio/OAPI — USA Track & Field (TRACK & FIELD USA)
   (Cauza T-103/07)
   (2007/C 140/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Fratex Indústria e Comércio, Lda. (São Paulo, Brazilia) (reprezentant: B. Braga da Cruz, advogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: USA Track & Field, Inc.
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 ianuarie 2007 (cauza nr. R. 1061/2005-4);

               —

               obligarea OAPI să refuze, în consecință, înregistrarea mărcii comunitare nr. 168088, pentru produsele din clasa 25;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: USA Track & Field, Inc.

      Marca comunitară vizată: marca combinată USA TRACK & FIELD.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: TRACK & FIELD.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite recursul formulat de USA Track & Field, Inc.

      Motivele invocate: reclamanta susține că decizia atacată încalcă dispozițiile articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1), întrucât există un risc de confuzie pentru consumatori, având în vedere eventuala coexistență pe piață a semnelor în cauză, deoarece îmbinarea de cuvinte TRACK & FIELD este prezentă în ambele cazuri. Într-adevăr, produsele acoperite de mărcile în cauză sunt identice și, chiar dacă nu există un risc de confuzie propriu-zis, va exista în orice caz un risc de asociere, care este inclus în primul, în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) in fine din regulamentul menționat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 1, p. 1).


title: Cauza C-578/15 P: Recurs introdus la 9 noiembrie 2015 de Mansour Dairek Attoumi împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-278/14, Dairek Attoumi/OAPI-Diesel

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/3

         Recurs introdus la 9 noiembrie 2015 de Mansour Dairek Attoumi împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-278/14, Dairek Attoumi/OAPI-Diesel
   (Cauza C-578/15 P)
   (2016/C 251/03)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Mansour Dairek Attoumi (reprezentanți: E. Manresa Medina și J.M. Manresa Medina, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală și Diesel, S.P.A.
   Prin ordonanța din 26 mai 2016, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul și l-a obligat pe domnul Mansour Dairek Attoumi la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-366/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 august 2007 — Abbott SpA/Ministero della Salute și Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/14

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 august 2007 — Abbott SpA/Ministero della Salute și Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Cauza C-366/07)
   (2007/C 247/18)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Abbott SpA

      Pârâți: Ministero della Salute și Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice —, articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza T-164/17: Acțiune introdusă la 14 martie 2017 – Apple and Pear Australia and Star Fruits Diffusion/EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/55

         Acțiune introdusă la 14 martie 2017 – Apple and Pear Australia and Star Fruits Diffusion/EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)
   (Cauza T-164/17)
   (2017/C 144/75)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamante: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Australia), Star Fruits Diffusion (Caderousse, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pink Lady America (Yakima, Washington, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „WILD PINK” – cererea de înregistrare nr. 11 701 216

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 în cauza R 87/2015-4

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamante în fața Camerei a patra de recurs a Oficiului.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 și a dreptului la apărare;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 și a articolului 296 TFEU;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și/sau a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-153/13: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2013 — Et Solar Industry și alții/Comisia

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/44

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2013 — Et Solar Industry și alții/Comisia
   (Cauza T-153/13) (1)

   2014/C 45/80
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a Cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza C-33/14 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2015 – Mory SA, în lichidare, Mory Team, în lichidare, Superga Invest/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Acțiune în anulare — Articolul 263 TFUE — Admisibilitate — Ajutoare ilegale și incompatibile — Obligație de recuperare — Decizie a Comisiei Europene de a nu extinde obligația de recuperare la cumpărătorul beneficiarului ajutorului — Interesul de a exercita acțiunea — Acțiune în despăgubire și în recuperarea ajutoarelor la instanțele naționale — Calitate procesuală activă — Reclamant care nu este vizat individual)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2015 – Mory SA, în lichidare, Mory Team, în lichidare, Superga Invest/Comisia Europeană
   (Cauza C-33/14 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Acțiune în anulare - Articolul 263 TFUE - Admisibilitate - Ajutoare ilegale și incompatibile - Obligație de recuperare - Decizie a Comisiei Europene de a nu extinde obligația de recuperare la cumpărătorul beneficiarului ajutorului - Interesul de a exercita acțiunea - Acțiune în despăgubire și în recuperarea ajutoarelor la instanțele naționale - Calitate procesuală activă - Reclamant care nu este vizat individual))
   (2015/C 371/09)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Mory SA, în lichidare, Mory Team, în lichidare, Superga Invest (reprezentanți: B. Vatier și F. Loubières, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și B. Stromsky, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene Mory și alții/Comisia (T-545/12, EU:T:2013:607).

               2)

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea în anulare introdusă de Mory SA, de Mory Team și de Superga Invest împotriva Deciziei C(2012) 2401 final a Comisiei din 4 aprilie 2012 privind preluarea activelor grupului Sernam în cadrul reorganizării judiciare a acestuia.

               3)

               Mory SA, Mory Team, Superga Invest și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii de recurs.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-450/09: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Simba Toys/OAPI – Seven Towns (Formă de cub cu suprafețe care au o structură grilată) („Marcă comunitară – Procedură de declarare a nulității – Marcă comunitară tridimensională – Cub cu suprafețe care au o structură grilată – Motive absolute de refuz – Articolul 76 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Inexistența unui semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic – Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 207/2009] – Inexistența unui semn constituit exclusiv din forma impusă de însăși natura produsului – Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul nr. 207/2009] – Inexistența unui semn constituit exclusiv din forma care dă o valoare substanțială produsului – Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 207/2009] – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] – Lipsa caracterului descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009] – Caracter distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009] – Obligația de motivare – Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/26

      Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Simba Toys/OAPI – Seven Towns (Formă de cub cu suprafețe care au o structură grilată)
      (Cauza T-450/09) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară tridimensională - Cub cu suprafețe care au o structură grilată - Motive absolute de refuz - Articolul 76 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Inexistența unui semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 207/2009] - Inexistența unui semn constituit exclusiv din forma impusă de însăși natura produsului - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (i) din Regulamentul nr. 207/2009] - Inexistența unui semn constituit exclusiv din forma care dă o valoare substanțială produsului - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul nr. 207/2009] - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009] - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009”)
      (2015/C 016/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Germania) (reprezentant: O. Ruhl, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Seven Towns Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial M. Edenborough, QC, și B. Cookson, solicitor, ulterior K. Szamosi și M. Borbás, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 septembrie 2009 (cauza R 1526/2008-2), privind o procedură de declarare a nulității între Simba Toys GmbH & Co. KG și Seven Towns Ltd.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Simba Toys GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza C-155/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Suedia) – George Karim/Migrationsverket [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Articolul 18 — Reprimirea solicitantului de azil a cărui cerere este în curs de examinare — Articolul 19 — Încetarea răspunderii — Absență de pe teritoriul statelor membre pe o perioadă de cel puțin trei luni — Noua procedură de determinare a statului membru responsabil — Articolul 27 — Cale de atac — Întinderea controlului jurisdicțional]

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/14

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Suedia) – George Karim/Migrationsverket
   (Cauza C-155/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Articolul 18 - Reprimirea solicitantului de azil a cărui cerere este în curs de examinare - Articolul 19 - Încetarea răspunderii - Absență de pe teritoriul statelor membre pe o perioadă de cel puțin trei luni - Noua procedură de determinare a statului membru responsabil - Articolul 27 - Cale de atac - Întinderea controlului jurisdicțional])
   (2016/C 296/18)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: George Karim

      Pârât: Migrationsverket

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid trebuie interpretat în sensul că această dispoziție, în special cel de al doilea paragraf al său, este aplicabilă unui resortisant al unei țări terțe care, după introducerea unei prime cereri de azil într-un stat membru, face dovada că a părăsit teritoriul statelor membre pe o perioadă de cel puțin trei luni, înainte de a introduce o nouă cerere de azil într-un alt stat membru.

               2)

               Articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 604/2013, analizat în lumina considerentului (19) al acestuia, trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, un solicitant de azil poate invoca, în cadrul unei acțiuni formulate împotriva unei decizii de transfer luate în privința sa, nerespectarea normei prevăzute la articolul 19 alineatul (2) al doilea paragraf din acest regulament.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


title: Cauza C-568/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürtingen (Germania) la 10 septembrie 2016 – Procedură penală împotriva lui Faiz Rasool

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürtingen (Germania) la 10 septembrie 2016 – Procedură penală împotriva lui Faiz Rasool
   (Cauza C-568/16)
   (2017/C 022/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Nürtingen

      Părțile din procedura principală

   Faiz Rasool, Rasool Entertainment GmbH, Staatsanwaltschaft Stuttgart

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 litera (o) din Directiva privind serviciile de plată în cadrul pieței interne (Directiva 2007/64/EG) (1) trebuie interpretat în sensul că posibilitatea de retragere de numerar într-o sală de jocuri care face obiectul unei concesiuni, cu ajutorul cardului bancar și al unui PIN, de la un automat de retragere de numerar care este în același timp și aparat de schimb monetar, în condițiile în care operațiunea bancară și retragerea din cont sunt efectuate de către un furnizor de servicii extern („operatorul rețelei”), iar plata către client se realizează numai dacă, după ce verifică acoperirea prin soldul contului, operatorul rețelei transmite un cod de autorizare către automat, iar operatorul sălii de jocuri nu face decât să alimenteze cu numerar aparatul multifuncțional de schimb și să primească de la banca la care se administrează contul respectiv o notă de credit cu valoarea sumei ridicate este o activitate în sensul articolului 3 litera (o) din directivă, pentru care nu este necesară obținerea unei autorizații?

               2.

               În cazul în care activitatea descrisă la prima întrebare nu este o activitate în sensul articolului (3) litera (o):
               Articolul 3 litera (e) din Directiva 2007/64/CE trebuie interpretat în sensul că posibilitatea de retragere de numerar cu ajutorul unui PIN, descrisă la prima întrebare, este o activitate în sensul acestei dispoziții atunci când concomitent cu retragerea de numerar se emite un bon valoric de 20 de euro, care se decontează la departamentul de supraveghere a sălii de jocuri, pentru ca acesta să alimenteze un automat de joc cu monede?

         În cazul în care activitatea descrisă la primele întrebări nu este o activitate exclusă din domeniul de aplicare al vreuneia dintre dispozițiile articolului 3 litera (o) și/sau litera (e):

               3a.

               Punctul 2 din anexa la Directiva 2007/64/CE trebuie interpretat în sensul că activitatea operatorului sălii de jocuri, astfel cum este descrisă la prima și la a doua întrebare, este un serviciu de plată pentru care trebuie să se obțină o autorizație, deși operatorul în discuție nu administrează un cont al clientului care efectuează retragerea de numerar?

               3b.

               Articolul 4 punctul 3 din Directiva 2007/64 trebuie interpretat în sensul că activitatea operatorului sălii de joc, descrisă la primele două întrebări, este un serviciu de plată în sensul acestei dispoziții atunci când operatorul sălii de jocuri pune acest serviciu la dispoziție în mod gratuit?

         În cazul în care Curtea consideră că activitatea descrisă este un serviciu de plată pentru care trebuie să se obțină o autorizație:

               4.

               Dispozițiile din dreptul Uniunii și Directiva privind serviciile de plată în cadrul pieței interne trebuie interpretate în sensul că se opun unei sancțiuni penale, administrate operatorului unui automat de retragere de numerar cu ajutorul unui card, într-un caz care prezintă caracteristicile din speță, atunci când automate de același fel au fost exploatate fără autorizație, în numeroase săli de joc concesionate de stat, precum și în cazinouri care au fost sau sunt concesionate și exploatate parțial de stat, iar autoritatea de autorizare sau supraveghere competentă nu ridică obiecții?

         În cazul unui răspuns negativ la a patra întrebare:

               5.

               Directiva privind serviciile de plată, principiile din dreptul Uniunii în materie de securitate și claritate juridică, precum și articolul 17 din cartă trebuie interpretate în sensul că, într-o situație cu caracteristici similare celei în discuție, acestea se opun unei practici a autorităților și instanțelor potrivit căreia se dispune că sumele în numerar pe care operatorul sălii de joc le-a primit, prin intermediul serviciului operatorului de rețea, de la clienții bancari care, cu ajutorul cardului bancar și al unui PIN, au retras/ridicat numerar și/sau bonuri valorice pentru jocul la automatele de joc trebuie alocate bugetului de stat („recuperare”), în pofida faptului că toate notele de credit corespund numai sumelor primite de clienți în numerar sau sub forma bonurilor valorice pentru jocul la automate?

      (1)  Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO L 319, p. 1).


title: Cauza T-337/11: Acțiune introdusă la 24 iunie 2011 — Italiana Calzature/OAPI — Vicini (Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/38

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2011 — Italiana Calzature/OAPI — Vicini (Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI)
   (Cauza T-337/11)
   2011/C 252/86
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Rapisardi și C. Ginevra, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vicini SpA (San Mauro Pascoli, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 8 aprilie 2011 în procedura nr. R 0918/2010-2 și, prin urmare, confirmarea deciziei diviziei de opoziție din 30 aprilie 2010 referitoare la opoziția nr. 992 653;

               —

               obligarea OAPI la rambursarea tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: VICINI S.p.A.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI” (cerere de înregistrare nr. 992 653), pentru produse din clasele 18 și 25

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară verbală anterioară „ZANOTTI” (nr. 244 277), pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge integral opoziția

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-308/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene ( Fonduri Structurale — Cofinanțare — Regulamentele (CE) nr. 1260/1999 și (CE) nr. 448/2004 — Condiții de eligibilitate a avansurilor plătite de către organismele naționale în cadrul regimurilor de ajutor de stat sau în legătură cu acordarea de ajutoare — Proba utilizării Fondurilor de către destinatarii finali — Acțiune în anulare — Act atacabil )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/42

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-308/05) (1)

   („Fonduri Structurale - Cofinanțare - Regulamentele (CE) nr. 1260/1999 și (CE) nr. 448/2004 - Condiții de eligibilitate a avansurilor plătite de către organismele naționale în cadrul regimurilor de ajutor de stat sau în legătură cu acordarea de ajutoare - Proba utilizării Fondurilor de către destinatarii finali - Acțiune în anulare - Act atacabil’)
   (2008/C 22/78)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: inițial A. Cingolo, ulterior P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn și M. Velardo, agenți, asistați de G. Faedo, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziilor pretins cuprinse în scrisorile Comisiei nr. 5272 din 7 iunie 2005, nr. 5453 din 8 iunie 2005, nr. 5726 și nr. 5728 din 17 iunie 2005 și nr. 5952 din 23 iunie 2005.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza C-50/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 31 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2008/1/CE — Prevenirea și controlul integrat al poluării — Condiții de autorizare a instalațiilor existente)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 31 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-50/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2008/1/CE - Prevenirea și controlul integrat al poluării - Condiții de autorizare a instalațiilor existente)
   2011/C 152/14
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentant: M. Russo, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 24, p. 8) — Instalații care pot avea o influență asupra emisiilor în aer, apă sau sol și asupra poluării — Condiții de autorizare a instalațiilor existente

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru ca autoritățile competente să se asigure, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (versiune codificată) sau, în mod corespunzător, prin reexaminarea și, dacă este cazul, prin actualizarea condițiilor, că instalațiile existente, în sensul articolului 2 punctul 4 din această directivă, funcționează conform cerințelor prevăzute la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, la articolul 14 literele (a) și (b) și la articolul 15 alineatul (2) din directiva menționată, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din directivă.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-82/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 16 februarie 2012 — Transportes Jordi Besora, S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) și Generalitat de Catalunya

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 16 februarie 2012 — Transportes Jordi Besora, S.L./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) și Generalitat de Catalunya
   (Cauza C-82/12)
   2012/C 138/03
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Transportes Jordi Besora, S.L.

      Pârâți: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) și Generalitat de Catalunya

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 92/12/CEE (1) a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse și, în special, condiția privind „scopul specific” al unei anumite taxe,

                           (a)

                           trebuie interpretat în sensul că impune ca obiectivul urmărit să nu poată fi atins prin intermediul unei alte taxe armonizate?

                           (b)

                           trebuie interpretat în sensul că există un scop pur bugetar atunci când o anumită taxă a fost instituită în același timp cu transferul unor competențe către unele comunități autonome cărora, la rândul lor, li se cedează încasările obținute din taxă cu scopul de a acoperi, în parte, cheltuielile ocazionate de competențele transferate, putând fi stabilită o diversitate de cote de impozitare, în funcție de teritoriul fiecărei comunități autonome?

                           (c)

                           În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, noțiunea „scop specific” trebuie interpretată în sensul că obiectivul respectiv trebuie să fie exclusiv sau, dimpotrivă, admite atingerea mai multor obiective diferite, printre care se află de asemenea obiectivul pur bugetar, care vizează obținerea de finanțare pentru anumite competențe?

                           (d)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară ar fi că se admite atingerea mai multor obiective, ce grad de relevanță trebuie să aibă un anumit obiectiv, în sensul articolului 3 alineatul (2) din Directiva 92/12, pentru a respecta condiția ca taxa să corespundă unui „scop specific” în sensul admis de jurisprudența Curții și care ar fi criteriile pentru a delimita scopul principal de cel accesoriu?

               2.

               Articolul 3 alineatul 2 din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse și, în special, condiția conformității cu normele de impozitare aplicabile accizelor și TVA-ului în ceea ce privește stabilirea exigibilității,

                           (a)

                           se opune unei taxe indirecte nearmonizate (precum IVMDH) care este exigibilă în momentul vânzării cu amănuntul a combustibilului către consumatorul final, spre deosebire de taxa armonizată (taxa pe uleiurile minerale, care este exigibilă atunci când produsele ies din ultimul antrepozit fiscal) sau de TVA (care, deși este de asemenea exigibilă în momentul vânzării finale cu amănuntul, este totuși exigibilă în fiecare etapă a procesului de producție și de distribuție), întrucât consideră că aceasta nu este conformă — potrivit formulării din Hotărârea EKW și Wein & Co (2) (punctul 47) — cu sistemul general al uneia sau al alteia dintre tehnicile de impozitare menționate, astfel cum sunt reglementate de normele comunitare?

                           (b)

                           în cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este negativ, trebuie să se interpreteze că respectiva condiție de conformitate este îndeplinită fără a fi necesar să existe coincidențe în ceea ce privește exigibilitatea, pentru simplul fapt că taxa indirectă nearmonizată (în acest caz, IVMDH) nu interferează cu — în sensul că nu împiedică și nici nu face mai dificilă — funcționarea normală a exigibilității accizelor sau a TVA-ului?

      (1)  JO L 76, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 129

      (2)  Hotărârea din 9 martie 2000, C-437/97, Rec., p. I-1157.


title: Cauza F-86/15: Acțiune introdusă la 9 iunie 2015 – ZZ/BCE

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/61

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2015 – ZZ/BCE
   (Cauza F-86/15)
   (2015/C 279/78)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu admite reclamantul în cadrul programului „Sprijin pentru tranziția profesională” al BCE și cerere de despăgubire pentru daunele materiale și morale pretins suferite.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei echipei de „Sprijin pentru tranziția profesională” (STP) din 18 august 2014, prin care se respinge cererea reclamantului privind STP;

               —

               acordarea către reclamant a unei despăgubiri pentru prejudiciul material suferit, constând în pachetul financiar STP estimat la 1 01  447 euro, majorat cu dobânzile moratorii calculate în funcție de rata Băncii Centrale Europene plus 3 puncte procentuale;

               —

               acordarea către reclamant a unei despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit, estimat la 10  000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-218/08: Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/13

         Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-218/08)
   (2008/C 197/23)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a prevăzut elaborarea de planuri de urgență externe pentru toate unitățile pentru care sunt necesare astfel de planuri, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105/CE (2);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva Seveso II are ca scop prevenirea accidentelor majore care implică substanțe periculoase și limitarea consecințelor acestora pentru om și pentru mediu. Este evident că elaborarea planurilor de urgență externe este o dispoziție fundamentală a acestei directive: ea permite ca, în caz de accident, să fie adoptate măsuri de urgență pentru limitarea consecințelor acestuia.
   Articolul 11 se aplică, în temeiul trimiterii efectuate la articolul 9 și al articolului 2 din directivă, tuturor unităților în care sunt prezente substanțe periculoase în cantități egale sau mai mari decât cantitățile indicate în anexa I părțile 1 și 2 coloana 3.
   Autoritățile italiene confirmă prin date care provin de la ele că nu toate unitățile care ar trebui să fie prevăzute cu planuri de urgență externe sunt efectiv prevăzute cu astfel de planuri.

      (1)  JO L 10, 14.1.1997, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8.

      (2)  JO L 345, 31.12.2003, p. 97, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 20.


title: Cauza C-104/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Austria) la 6 martie 2008 — Marc André Kurt/Bürgermeister der Stadt Wels

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Austria) la 6 martie 2008 — Marc André Kurt/Bürgermeister der Stadt Wels
   (Cauza C-104/08)
   (2008/C 142/21)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marc André Kurt

      Pârât: Bürgermeister der Stadt Wels
   Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu principiile fundamentale din Tratatul de instituire a Comunității Europene și din Tratatul privind Uniunea Europeană (JO 2006 C 321 E, p. 1) și cu libertățile fundamentale care rezultă din acestea, faptul de a se refuza unui resortisant al Uniunii într-un stat membru al Uniunii, în speță în statul de origine al acestuia, dreptul de care beneficiază în mod formal și practic într-un stat membru al Uniunii datorită formării sale teoretice și practice, a lungii sale experiențe profesionale și a titlurilor deținute în materie, de a asigura formarea teoretică și practică a candidaților pentru obținerea permisului de conducere și, mai recent, formarea instructorilor de școală auto și de a înființa, de a exploata și de a administra o școală auto, în temeiul unei condiții legale privind diploma care nu poate fi evitată în mod obiectiv?

               2)

               Condiția privind diploma, prevăzută la articolul 109 alineatul 1 litera e din Legea privind conducerea autovehiculelor (Kraftfahrgesetz, denumită în continuare „KFG”) din 1967 este în special compatibilă cu valorile menționate la articolele 16 și 20 din Carta drepturilor fundamentale (JO 2007, C 303, p. 1) referitoare la libertatea de a desfășura o activitate economică și comercială, precum și la libera concurență și la egalitatea tuturor cetățenilor?

               3)

               Dispoziția prevăzută la articolul 109 alineatul 2 din KFG 1967 trebuie interpretată în sensul că o altă formare relevantă, coroborată cu o experiență profesională în materie, poate fi de asemenea recunoscută drept constituind o „altă formare școlară echivalentă”?


title: Cauza C-92/08: Ordonanța președintelui Curții din 19 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/28

         Ordonanța președintelui Curții din 19 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-92/08) (1)

   2009/C 113/53

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-345/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 noiembrie 2012 — Akzo Nobel și alții/Comisia ( „Procedură privind măsurile provizorii — Concurență — Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate informațiilor transmise Comisiei în cadrul punerii în aplicare a Comunicării privind cooperarea — Cerere de măsuri provizorii — Urgență — Fumus boni iuris — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/37

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 noiembrie 2012 — Akzo Nobel și alții/Comisia
   (Cauza T-345/12 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Concurență - Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate informațiilor transmise Comisiei în cadrul punerii în aplicare a Comunicării privind cooperarea - Cerere de măsuri provizorii - Urgență - Fumus boni iuris - Evaluare comparativă a intereselor)
   2013/C 9/68
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Țările de Jos); Akzo Nobel Chemicals Holding AB (Nacka, Suedia); și Eka Chemicals AB (Bohus, Suedia) (reprezentanți: C. Swaak și R. Wesseling, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, M. Kellerbauer și G. Meessen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2012) 3533 final a Comisiei din 24 mai 2012 de respingere a cererii de aplicare a regimului de confidențialitate formulate de Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB și Eka Chemicals AB în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul COMP/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) și o cerere de măsuri provizorii pentru a dispune menținerea regimului de confidențialitate acordat anumitor date referitoare la reclamante în ceea ce privește Decizia 2006/903/CE a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva Akzo Nobel, a Akzo Nobel Chemicals Holding, a Eka Chemicals, a Degussa AG, a Edison SpA, a FMC Corporation, a FMC Foret S.A., a Kemira OYJ, a L’Air Liquide SA, a Chemoxal SA, a Snia SpA, a Caffaro Srl, a Solvay SA/NV, a Solvay Solexis SpA, a Total SA, a Elf Aquitaine SA și a Arkema SA (cazul COMP/F/C.38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) (JO L 353, p. 54).

      Dispozitivul

               1.

               Suspendă executarea Deciziei C(2012) 3533 a Comisiei din 24 mai 2012 de respingere a cererii de aplicare a regimului de confidențialitate formulată de Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB și Eka Chemicals AB, în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul COMP/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat).

               2.

               Dispune nepublicarea de către Comisie a unei versiuni a Deciziei 2006/903/CE a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE împotriva Akzo Nobel, a Akzo Nobel Chemicals Holding, a Eka Chemicals, a Degussa AG, a Edison SpA, a FMC Corporation, a FMC Foret S.A., a Kemira OYJ, a L’Air Liquide SA, a Chemoxal SA, a Snia SpA, a Caffaro Srl, a Solvay SA/NV, a Solvay Solexis SpA, a Total SA, a Elf Aquitaine SA și a Arkema SA (cazul COMP/F/C.38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) care ar fi mai detaliată în ceea ce privește Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals Holding și Eka Chemicals decât cea publicată pe site ul său internet în septembrie 2007.

               3.

               Respinge cererea de măsuri provizorii pentru celelalte capete de cerere.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Hotărârea Curții din 1 februarie 2016 în cauza E-21/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de transpunere – Directiva 2011/88/UE de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate)

text:
               19.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 18/27

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 1 februarie 2016
   în cauza E-21/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de transpunere – Directiva 2011/88/UE de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate)
   (2017/C 18/11)
   În cauza E-21/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de constatare a faptului că Islanda nu și-a neîndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din actul menționat la punctul 1a din capitolul XXIV al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/88/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea actului în termenul prevăzut, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 1 februarie 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din actul menționat la punctul 1a din capitolul XXIV al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/88/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea actului în termenul prevăzut.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza T-828/16: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2016 – CRDO Torta del Casar/EUIPO – CRDOP „Queso de la Serena” (QUESO Y TORTA DE LA SERENA)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/54

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2016 – CRDO Torta del Casar/EUIPO – CRDOP „Queso de la Serena” (QUESO Y TORTA DE LA SERENA)
   (Cauza T-828/16)
   (2017/C 022/73)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Torta del Casar (Casar de Cáceres, Spania) (reprezentanți: A. Pomares Caballero și M. Pomares Caballero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Queso de La Serena” (Castuera, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care include elementele verbale „QUESO Y TORTA DE LA SERENA” – cererea de înregistrare nr. 10 486 447

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2016 în cauza R 2573/2014-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Modificarea deciziei atacate, considerând că în speță sunt îndeplinite condițiile de aplicare a motivului relativ de refuz al înregistrării prevăzut la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 510/2006;

               —

               sau, în subsidiar, anularea deciziei atacate și

               —

               în orice caz, obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor efectuate de reclamant (inclusiv cele aferente procedurii în fața camerei de recurs).

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 2 alineatul (2) și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 510/2006 coroborate cu articolul 13 alineatul (1) din același regulament și prin trimitere, în ultimul rând, de la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 510/2006 prin trimitere de la articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiilor generale ale securității juridice și bunei administrări.


title: Cauza T-488/12: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2012 — CITEB și Belgo-Metal/Parlamentul European

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/42

         Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2012 — CITEB și Belgo-Metal/Parlamentul European
   (Cauza T-488/12)
   2013/C 9/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Cit Blaton SA (CITEB) (Schaerbeek, Belgia) și Belgo-Metal (Wetteren, Belgia) (reprezentant: R. Simar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea deciziei prin care Direcția Generală Infrastructură și Logistică a Parlamentului European a respins, la 7 septembrie 2012, oferta reclamantelor și a atribuit contractul unui alt ofertant, decizie cu privire la care reclamantele au fost informate prin scrisorile din 7 și 18 septembrie 2012;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 89 alineatele (1) și (2) și a articolului 92 din Regulamentul financiar (1), a articolului 135 alineatele (1) și (5) din Regulamentul de punere în aplicare (2) și a articolului 49 din Directiva 2004/18 (3), precum și a principiilor concurenței, transparenței, egalității, proporționalității și preciziei, întrucât decizia atacată nu ar conține raportul redactat de comitetul de evaluare, care constituie motivul deciziei, și nu se permite, astfel, reclamantelor să verifice regularitatea ofertei selectate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o încălcare a obligației de motivare, a articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar, a documentelor contractului și a dispozițiilor care guverneaza atribuirea acestuia, întrucât decizia atacată nu este motivată într-un mod detaliat și adecvat, de vreme ce nu cuprinde informațiile din raportul comitetului de evaluare.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).

      (3)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114. Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-336/09 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2012 — Republica Polonă/Comisia Europeană [Recurs — Organizarea comună a piețelor — Măsuri tranzitorii care trebuie adoptate în urma aderării unor noi state membre — Regulamentul (CE) nr. 60/2004 de instituire a unor măsuri în sectorul zahărului — Acțiune în anulare — Termen — Punct de plecare — Tardivitate — Inadmisibilitate — Motive — Încălcarea principiilor constitutive ale unei comunități de drept și a principiului protecției jurisdicționale efective]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2012 — Republica Polonă/Comisia Europeană
   (Cauza C-336/09 P) (1)

   (Recurs - Organizarea comună a piețelor - Măsuri tranzitorii care trebuie adoptate în urma aderării unor noi state membre - Regulamentul (CE) nr. 60/2004 de instituire a unor măsuri în sectorul zahărului - Acțiune în anulare - Termen - Punct de plecare - Tardivitate - Inadmisibilitate - Motive - Încălcarea principiilor constitutive ale unei comunități de drept și a principiului protecției jurisdicționale efective)
   2012/C 258/03
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Dowgielewicz, ulterior M. Szpunar, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska și T. van Rijn, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2009 (Camera întâi extinsă), Polonia/Comisia (T-258/4), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea în anulare parțială a Regulamentului (CE) nr. 60/2004 al Comisiei din 14 ianuarie 2004 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană (JO L 9, p. 8, Ediție specială, 03/vol. 52, p. 202) — Dată de la care începe să curgă termenul de introducere a unei acțiuni în anulare — Interpretare eronată a articolului 230 al patrulea paragraf CE și a Regulamentului nr. 1 privind instituirea regimului lingvistic al CEE (JO L 17, p. 385) — Încălcare a dreptului la o cale de atac efectivă, precum și a principiilor solidarității și bunei-credințe — Neregularități procedurale rezultând din refuzul Tribunalului de a admite argumentele invocate în legătură cu încălcarea acestor principii

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 10 iunie 2009, Polonia/Comisia (T-258/04).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe asupra concluziilor formulate de Republica Polonă prin care se solicită anularea articolului 5, a articolului 6 alineatele (1)-(3), a articolului 7 alineatul (1) și a articolului 8 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 60/2004 al Comisiei din 14 ianuarie 2004 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-182/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 27 iunie 2007 — Țările de Jos/Comisia Comunităților Europene ( Apropierea legislațiilor — Dispoziții derogatorii de drept intern — Respingerea de către Comisie a unui proiect de decret anticipând reducerea valorii limită comunitare pentru emisiile de pulberi în suspensie produse de anumite autovehicule noi cu motor diesel — Obligație de diligență și de motivare — Specificitatea problemei respectării valorilor limită comunitare pentru concentrația de pulberi în suspensie din aerul înconjurător de către statul membru care notifică )

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 27 iunie 2007 — Țările de Jos/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-182/06) (1)

   („Apropierea legislațiilor - Dispoziții derogatorii de drept intern - Respingerea de către Comisie a unui proiect de decret anticipând reducerea valorii limită comunitare pentru emisiile de pulberi în suspensie produse de anumite autovehicule noi cu motor diesel - Obligație de diligență și de motivare - Specificitatea problemei respectării valorilor limită comunitare pentru concentrația de pulberi în suspensie din aerul înconjurător de către statul membru care notifică’)
   (2007/C 183/63)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H. Sevenster și M. de Grave, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia, A. Alcover San Pedro și H. van Vliet, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2006/372/CE a Comisiei din 3 mai 2006 cu privire la un proiect de dispoziții de drept intern notificat de către Regatul Țărilor de Jos în temeiul articolului 95 alineatul (5) CE care stabilește limitele pentru emisiile de pulberi în suspensie provenind de la autovehiculele cu motor diesel (JO L 142, p. 16).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


20150731038616962015/C 270/271862013TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150630222322Cauzele conexate T-186/13, T-190/13 și T-193/13: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2015 – Țările de Jos și alții/Comisia [„Ajutoare de stat – Vânzare de terenuri – Ajutor acordat către Schouten-de Jong Bouwfonds printr-un parteneriat public-privat instituit de municipalitatea Leidschendam-Voorburg – Reducerea prețului de vânzare a terenurilor și scutirea retroactivă de plata taxei pentru amenajarea terenului și a taxei de calitate – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia – Noțiunea de ajutor – Criteriul investitorului privat – Apreciere în raport cu toate elementele relevante ale operațiunii în litigiu și cu contextul acesteia”]
 ---documentbreak--- C2702015RO2220120150630RO0027222232Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2015 – Țările de Jos și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-186/13, T-190/13 și T-193/13) (
         1
      )
   „[„Ajutoare de stat — Vânzare de terenuri — Ajutor acordat către Schouten-de Jong Bouwfonds printr-un parteneriat public-privat instituit de municipalitatea Leidschendam-Voorburg — Reducerea prețului de vânzare a terenurilor și scutirea retroactivă de plata taxei pentru amenajarea terenului și a taxei de calitate — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Noțiunea de ajutor — Criteriul investitorului privat — Apreciere în raport cu toate elementele relevante ale operațiunii în litigiu și cu contextul acesteia”]”2015/C 270/27Limba de procedură: neerlandeza
      Părțile

      Reclamanți: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, B. Koopman și J. Langer, agenți) (cauza T-186/13), Gemeente Leidschendam-Voorburg (Țările de Jos) (reprezentanți: A. de Groot și J.-K. Sluijs, avocați) (cauza T-190/13), Bouwfonds Ontwikkeling BV (Hoevelaken, Țările de Jos) și Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Leidschendam, Țările de Jos) (reprezentanți: E. Pijnacker Hordijk și X. Reintjes, avocați) (cauza T-193/13)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. J. Loewenthal și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2013) 87 a Comisiei din 23 ianuarie 2013 privind ajutorul de stat SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) pus în aplicare de Țările de Jos – Presupusa vânzare a terenurilor sub prețul pieței de către municipalitatea Leidschendam-Voorburg.

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia C(2013) 87 a Comisiei din 23 ianuarie 2013 privind ajutorul de stat SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) pus în aplicare de Țările de Jos – Presupusa vânzare a terenurilor sub prețul pieței de către municipalitatea Leidschendam-Voorburg.

            2)

            Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Regatul Țărilor de Jos, de Gemeente Leidschendam-Voorburg, de Bouwfonds Ontwikkeling BV și de Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV.

      (
         1
      )	JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza T-653/13 P: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Wahlström/Frontex („Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2010 — Dialog anual cu evaluatorul — Stabilirea de obiective”)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/23

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2015 – Wahlström/Frontex
   (Cauza T-653/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2010 - Dialog anual cu evaluatorul - Stabilirea de obiective”))
   (2015/C 371/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Kari Wahlström (Espoo, Finlanda) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) (reprezentanţi: S. Vuorensola şi H. Caniard, agenţi, asistaţi de A. Duron şi D. Waelbroeck, avocaţi)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 9 octombrie 2013, Wahlström/Frontex, (F-116/12, RecFP, EU:F:2013:143), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 9 octombrie 2013, Wahlström/Frontex (F-116/12, RecFP, EU:F:2013:143), în partea în care Tribunalul Funcției Publice a respins al doilea și al treilea aspect ale celui de al doilea motiv de anulare invocat în primă instanță, precum și cererea de despăgubire.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Anulează raportul de evaluare a domnului Kari Wahlström pentru anul 2010.

               4)

               Obligă Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) la plata unei despăgubiri de 2  000 de euro domnului Wahlström.

               5)

               Obligă Frontex la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și celei desfășurate în fața Tribunalului Funcției Publice.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-563/10 P: Recurs introdus la 10 decembrie 2010 de Patrizia De Luca împotriva Hotărârii pronunțate la 30 septembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-20/06, De Luca/Comisia

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/27

         Recurs introdus la 10 decembrie 2010 de Patrizia De Luca împotriva Hotărârii pronunțate la 30 septembrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-20/06, De Luca/Comisia
   (Cauza T-563/10 P)
   2011/C 63/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Patrizia De Luca (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și J. N. Louis, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 30 septembrie 2010, (cauza F-20/06, De Luca/Comisia) prin care se respinge acțiunea formulată de recurentă;

               —

               pronunțarea unei noi hotărâri în sensul

                           —

                           anulării Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 23 februarie 2005 de numire a recurentei în postul de administrator, în măsura în care prin aceasta se stabilește încadrarea sa în gradul A*9 a doua treaptă;

                           —

                           obligării Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă două motive în susținerea recursului:

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept, întrucât articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene a fost considerat aplicabil, deși această dispoziție nu se poate aplica decât în privința „recrutării” funcționarilor, iar recurenta avea deja calitatea de funcționar la momentul numirii sale.

               —

               Recurenta susține că prin faptul că a considerat aplicabilă această dispoziție, TFP nu a recunoscut domeniul de aplicare material al articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut, încălcând norma de interpretare potrivit căreia orice dispoziție de drept tranzitoriu este de strictă interpretare.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept, în măsura în care excepția de nelegalitate a articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut a fost respinsă.

               —

               Recurenta susține că aplicarea acestei dispoziții are drept rezultat încălcarea principiului fundamental al egalității de tratament al funcționarilor și a principiului dreptului la carieră, în măsura în care recurenta ar fi fost retrogradată după ce a reușit a un concurs de nivel superior, în timp ce persoanele care au reușit la concursul de trecere într-o categorie de grad B*10 ar fi beneficiat de un tratament mai favorabil prin faptul că ar fi fost încadrați în gradul A*10.

               —

               În plus, recurenta susține că TFP a săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat că o excepție de nelegalitate a articolului 5 alineatul (2) și a articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut nu fusese ridicată implicit pe baza unui motiv întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament, proporționalității și obligației de motivare.


title: Cauza T-174/15: Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2017 – EFB/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/61

         Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2017 – EFB/Comisia
   (Cauza T-174/15) (1)

   (2017/C 144/90)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-541/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 aprilie 2016 – Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Acțiune în anulare — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Dreptul la o cale de atac — Calitate procesuală activă — Persoane fizice sau juridice — Ajutoare de stat — Decizie prin care o schemă de ajutoare este declarată compatibilă cu piața internă — Act care o privește individual pe recurentă — Act normativ care nu presupune măsuri de executare)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/2

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 aprilie 2016 – Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Cauza C-541/14 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Dreptul la o cale de atac - Calitate procesuală activă - Persoane fizice sau juridice - Ajutoare de stat - Decizie prin care o schemă de ajutoare este declarată compatibilă cu piața internă - Act care o privește individual pe recurentă - Act normativ care nu presupune măsuri de executare))
   (2016/C 279/02)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (reprezentant: B. Jacobi, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Grønfeldt și M. P-J. Loewenthal, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: M. C. Thorning, agent, asisat de R. Holdgaard, avocat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (reprezentanți: O. Brouwer, A. Pliego Selie și M. Groothuismink, avocați), European Gaming and Betting Association (EGBA) (reprezentanți: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann și J. Ylinen, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Royal Scandinavian Casino Århus I/S la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.