title: Cauza C-344/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 2 mai 2019 — D.J./Radiotelevizija Slovenija

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 2 mai 2019 — D.J./Radiotelevizija Slovenija
      (Cauza C-344/19)
      (2019/C 263/35)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: D.J.

         Pârâtă: Radiotelevizija Slovenija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 din Directiva 2003/88 (1) trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, se consideră timp de lucru perioada de permanență în care un lucrător care își desfășoară activitatea în cadrul unei stații de emisie de radioteleviziune trebuie, în perioada în care se află în afara serviciului (când prezența sa fizică la locul de muncă nu este necesară), să poată fi contactat la chemare și, dacă este necesar, să ajungă la locul de muncă într-un interval de o oră?

                  2)

                  Definiția naturii permanenței în împrejurări precum cele din prezenta cauză este influențată de faptul că lucrătorul este cazat într-o locuință care se află la locul unde își desfășoară activitatea (stație de emisie de radioteleviziune), întrucât caracteristicile geografice ale amplasamentului fac imposibilă (sau mai dificilă) o revenire zilnică la domiciliu („jos, în vale”)?

                  3)

                  Răspunsul la cele două întrebări anterioare trebuie să fie diferit în cazul în care ar fi vorba despre un amplasament unde posibilitatea de a avea activități recreative în timpul liber este limitată din cauza caracteristicilor geografice ale locului sau unde lucrătorul se confruntă cu constrângeri mai mari în ceea ce privește gestionarea timpului său liber și posibilitatea de a se consacra propriilor interese (decât în cazul în care ar locui acasă)?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-346/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 2 mai 2019 — Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 2 mai 2019 — Bundeszentralamt für Steuern/Y-GmbH
      (Cauza C-346/19)
      (2019/C 263/36)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Bundeszentralamt für Steuern

         Pârâtă: Y-GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 8 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată (1), prevăzută în Directiva 2006/112/CE (2), către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (Directiva 2008/9/CE), potrivit căruia cererea de rambursare conține, pentru fiecare stat membru de rambursare și pentru fiecare factură, printre altele, numărul facturii, trebuie interpretat în sensul că este suficientă și indicarea numărului de referință al unei facturi care, în calitate de criteriu suplimentar de identificare, în afară de numărul facturii, este menționat într-un document fiscal?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea precedentă: o cerere de rambursare în care este indicat, în locul numărului facturii, numărul de referință al unei facturi este considerată ca fiind depusă completă din punct de vedere formal și, în sensul articolului 15 alineatul (1) a doua teză din Directiva 2008/9/CE, în termenul stabilit?

                  3)

                  Pentru a se răspunde la a doua întrebare trebuie să țină seama de faptul că persoana impozabilă care nu este stabilită în statul membru de rambursare, din perspectiva unui solicitant rezonabil, a putut să prezume, pe baza organizării portalului electronic în statul în care este stabilită și a formularului din statul membru de rambursare, că pentru a considera că o cerere de rambursare este depusă în mod corespunzător, în orice caz completă din punct de vedere formal și în termenul stabilit, ar fi suficientă înregistrarea unei alte referințe decât numărul facturii, în scopul de a permite identificarea facturii care face obiectul cererii?

         (1)  JO 2008, L 44, p. 23.

         (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-367/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenia) la 8 mai 2019 — Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenia) la 8 mai 2019 — Ministrstvo za notranje zadeve/Tax-Fin-Lex d.o.o.
      (Cauza C-367/19)
      (2019/C 263/37)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Ministrstvo za notranje zadeve

         Pârâtă: Tax-Fin-Lex d.o.o.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Există un „caracter oneros al raportului contractual” ca element al unui contract de achiziții publice în sensul articolului 2 alineatul (1) punctul 5 din Directiva 2014/24 (1) în cazul în care autoritatea contractantă nu este ținută să furnizeze nicio contraprestație, dar operatorul economic, prin executarea contractului, obține accesul la o nouă piață și referințe?

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (1) punctul 5 din Directiva 2014/24 poate sau trebuie să fie interpretat în sensul că acesta constituie un temei pentru respingerea unei oferte privind un contract de achiziții publice la un preț de 0 EUR?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014 L 94, p. 65).


title: Cauza C-420/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 29 mai 2019 — Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 29 mai 2019 — Maksu- ja Tolliamet/Heavyinstall OÜ
      (Cauza C-420/19)
      (2019/C 263/38)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Maksu- ja Tolliamet

         Persoana interesată: Heavyinstall OÜ

         Întrebările preliminare

      Articolul 16 din Directiva 2010/24/UE a Consiliului din 16 martie 2010 privind asistența reciprocă în materie de recuperarea creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri (1) trebuie să fie interpretat în sensul că instanța statului membru care a primit solicitarea privind măsurile asigurătorii, în cadrul soluționării acestei solicitări pe baza dreptului național [ceea ce instanța solicitată poate face potrivit articolului 16 alineatul (1)] este ținută de opinia instanței statului membru de reședință al reclamantului în ceea ce privește necesitatea și posibilitatea măsurilor asigurătorii, în cazul în care instanței i-a fost prezentat un document care conține această opinie [articolul 16 alineatul (1) al doilea paragraf ultima teză, conform căreia acest document nu trebuie să fie nici recunoscut, nici completat sau înlocuit în statul membru solicitat]?

         (1)  JO 2010, L 84, p.1.


title: Cauza C-437/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de État du Grand-duché de Luxembourg (Luxemburg) la 31 mai 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/L

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de État du Grand-duché de Luxembourg (Luxemburg) la 31 mai 2019 — État du Grand-duché de Luxembourg/L
      (Cauza C-437/19)
      (2019/C 270/26)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      État du Grand-duché de Luxembourg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: État du Grand-duché de Luxembourg
      Pârât: L

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 20 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2011/16 (1) trebuie interpretat în sensul că o cerere de schimb de informații formulată de o autoritate a unui stat membru solicitant care definește contribuabilii care fac obiectul cererii de schimb pornind de la simpla lor calitate de acționar și de beneficiar economic al unei persoane juridice, fără ca acești contribuabili să fi făcut, în prealabil, obiectul unei identificări nominale și individuale din partea autorității solicitante, este conformă cu cerințele de identificare prevăzute de această dispoziție?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 1 alineatul (1) și articolul 5 din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că respectarea standardului relevanței previzibile presupune că, pentru a demonstra că nu există o anchetă pentru găsirea probelor în pofida neidentificării individuale a contribuabililor în cauză, autoritatea statului membru solicitant se poate întemeia pe explicații clare și suficiente potrivit cărora desfășoară o anchetă specifică cu privire la un grup limitat de persoane, iar nu o simplă anchetă de supraveghere fiscală generală, iar această anchetă este justificată de suspiciuni fondate pe neîndeplinirea unei obligații legale precise?

                  3)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care

                              —

                              autoritatea competentă a statului membru solicitat a aplicat unei persoane o sancțiune administrativă pecuniară pentru nerespectarea unei decizii administrative prin care i s-a impus să furnizeze informații în cadrul unui schimb de informații între administrații fiscale naționale în temeiul Directivei 2011/16, decizie care nu poate face ea însăși obiectul unei acțiuni în contencios în conformitate cu dreptul intern al statului membru solicitat, iar această persoană a contestat legalitatea deciziei pe cale incidentă în cadrul unei acțiuni în contencios îndreptate împotriva sancțiunii pecuniare și

                              —

                              a luat cunoștință de informațiile minime prevăzute la articolul 20 alineatul (2) din Directiva 2011/16 numai în cursul procedurii judiciare inițiate în urma acțiunii în contencios împotriva sancțiunii respective,

                        în urma recunoașterii definitive, pe cale incidentă, a validității deciziei prin care se dispune furnizarea de informații și a celei de stabilire a unei amenzi emise în privința sa, persoanei respective trebuie să i se acorde un termen suspensiv pentru plata amenzii pentru a se putea conforma, după ce a luat astfel cunoștință de elementele referitoare la pertinența previzibilă confirmată definitiv de instanța competentă, deciziei prin care se dispune furnizarea de informații?

         (1)  Directiva 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/799/CEE (JO 2011, L 64, p.1)


title: Cauza C-8/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 16 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos teismas — Lituania) — TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Libera prestare a serviciilor — Piețele instrumentelor financiare — Persoană fizică care a achiziționat de la o bancă un instrument financiar derivat — Calificarea persoanei fizice menționate în sensul dreptului Uniunii)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/4

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 16 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos teismas — Lituania) — TE, UD, YB, ZC/Luminor Bank AB
      (Cauza C-8/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Libera prestare a serviciilor - Piețele instrumentelor financiare - Persoană fizică care a achiziționat de la o bancă un instrument financiar derivat - Calificarea persoanei fizice menționate în sensul dreptului Uniunii)
      (2019/C 288/04)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Vilniaus apygardos teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: TE, UD, YB, ZC

         Pârâtă: Luminor Bank AB

         Dispozitivul

      Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului, Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, precum și Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind piețele instrumentelor financiare și de modificare a Directivei 2002/92/CE și a Directivei 2011/61/UE trebuie interpretate în sensul că acestea nu se aplică unor achiziționări de obligațiuni de tip credit, precum cele în discuție în cauza principală, în măsura în care aceste achiziționări au fost efectuate înainte de 1 noiembrie 2007.
      Prima și a doua întrebare, în măsura în care privesc Directiva 2001/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 mai 2001 privind admiterea valorilor mobiliare la cota oficială a unei burse de valori și informațiile care trebuie publicate cu privire la aceste valori mobiliare, Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) și Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE, precum și Regulamentul (CE) nr. 809/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de punere în aplicare a Directivei 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește informațiile conținute în prospectele, structura prospectelor, includerea de informații prin trimiteri, publicarea prospectelor și difuzarea comunicatelor cu caracter publicitar sunt vădit inadmisibile.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-367/18: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 12 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo — Spania) — María Teresa Aragón Carrasco și alții/Administración del Estado (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Politică socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru CES, UNICE și CEEP cu privire la munca pe durată determinată — Clauza 4 — Principiul nediscriminării — Caracterul comparabil al situațiilor — Justificare — Clauza 5 — Indemnizație în cazul rezilierii unui contract de muncă pe durată nedeterminată pentru un motiv obiectiv — Lipsa indemnizației la eliberarea din funcție a lucrătorilor care fac parte din personalul auxiliar)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/5

      Ordonanța Curții (Camera a doua) din 12 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo — Spania) — María Teresa Aragón Carrasco și alții/Administración del Estado
      (Cauza C-367/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Politică socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru CES, UNICE și CEEP cu privire la munca pe durată determinată - Clauza 4 - Principiul nediscriminării - Caracterul comparabil al situațiilor - Justificare - Clauza 5 - Indemnizație în cazul rezilierii unui contract de muncă pe durată nedeterminată pentru un motiv obiectiv - Lipsa indemnizației la eliberarea din funcție a lucrătorilor care fac parte din personalul auxiliar)
      (2019/C 288/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz, Luis Salas Fernández (în calitate de moștenitor al Lucíei Sánchez de la Peña)

         Pârâtă: Administración del Estado

         Dispozitivul

                  1)

                  Clauza 4 punctul (1) din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care nu prevede plata niciunei indemnizații lucrătorilor angajați ca agenți auxiliari care exercită funcții de încredere sau de consiliere specială, precum cei în discuție în litigiul principal, cu ocazia eliberării discreționare din funcție a acestora, deși lucrătorilor care au contract pe durată nedeterminată este acordată o indemnizație cu ocazia rezilierii contractului de muncă pentru un motiv obiectiv.

                  2)

                  A doua și a treia întrebare adresate de Tribunal Supremo (Curtea Supremă, Spania) sunt vădit inadmisibile.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-425/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 4 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italia) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — atribuire a contractelor de achiziții publice în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale — Directiva 2004/18/CE — Articolul 45 alineatul (2) primul paragraf litera (d) — Motive de excludere — Abatere profesională gravă — Încălcare a normelor în materie de concurență)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/6

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 4 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italia) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Cauza C-425/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - atribuire a contractelor de achiziții publice în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale - Directiva 2004/18/CE - Articolul 45 alineatul (2) primul paragraf litera (d) - Motive de excludere - Abatere profesională gravă - Încălcare a normelor în materie de concurență)
      (2019/C 288/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Pârât: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         Cu participarea: Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA, La Lucente SpA, Dussmann Service Srl, So.Co.Fat. SC

         Dispozitivul

      Articolul 45 alineatul (2) primul paragraf litera (d) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care este interpretată ca excluzând din domeniul de aplicare al „abaterii grave” săvârșite de un operator economic „în exercitarea activității profesionale” elementele constitutive ale unei încălcări a normelor de concurență, constatate și sancționate de autoritatea națională competentă în materie de concurență printr-o decizie confirmată de o instanță, și care împiedică autoritățile contractante să aprecieze în mod autonom o asemenea încălcare pentru a exclude eventual acest operator economic de la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-665/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 4 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungaria) — Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Jocuri de noroc — Taxe naționale care grevează exploatarea unor jocuri de noroc de tip slot-machine instalate în săli de jocuri — Legislație națională care majorează de cinci ori cuantumul unei taxe și instituie o taxă suplimentară)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/7

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 4 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungaria) — Pólus Vegas Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-665/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Jocuri de noroc - Taxe naționale care grevează exploatarea unor jocuri de noroc de tip slot-machine instalate în săli de jocuri - Legislație națională care majorează de cinci ori cuantumul unei taxe și instituie o taxă suplimentară)
      (2019/C 288/08)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Pólus Vegas Kft.

         Pârât: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Dispozitivul

      Articolul 56 TFUE, interpretat în lumina Hotărârii din 11 iunie 2015, Berlington Hungary și alții (C-98/14, EU:C:2015:386), trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește exploatarea unor exploatarea unor jocuri de noroc de tip slot-machine într-un stat membru, existența unei situații transfrontaliere nu poate fi prezumată pentru simplul motiv că cetățeni ai Uniuni Europene proveniți din alte state membre ar putea recurge la posibilitățile de joc astfel oferite.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauzele conexate C-789/18 și C-790/18: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 15 mai 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — AQ și alții (C-789/18) și ZQ (C-790/18)/Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18) (Trimitere preliminară — Funcție publică — Cumul de venituri provenite din exercitarea unor activități salariate și nesalariate în serviciul uneia sau mai multor entități de stat — Reglementare națională care prevede un plafon pentru un asemenea cumul — Situație pur internă — Articolul 53alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Inadmisibilitate vădită)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/8

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 15 mai 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — AQ și alții (C-789/18) și ZQ (C-790/18)/Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18)
      (Cauzele conexate C-789/18 și C-790/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Funcție publică - Cumul de venituri provenite din exercitarea unor activități salariate și nesalariate în serviciul uneia sau mai multor entități de stat - Reglementare națională care prevede un plafon pentru un asemenea cumul - Situație pur internă - Articolul 53alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Inadmisibilitate vădită)
      (2019/C 288/09)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: AQ și alții (C-789/18) și ZQ (C-790/18)

         Pârâți: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18),

         Cu participarea: BR și alții (C-789/18)

         Dispozitivul

      Cererile de decizie preliminară formulate de Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Tribunalul Administrativ Regional din Lazio, Italia), prin deciziile din 7 noiembrie 2018, sunt vădit inadmisibile.

         (1)  JO C 112, 25.3.2019.


title: Cauza C-827/18: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Kamenz — Germania) — MC/ND (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Spațiu de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciare în materie civilă — Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială — Convenția de la Lugano II — Articolul 22 punctul 1 — Litigii în materie de drepturi reale imobiliare sau de închiriere a unor imobile — Restituirea fructelor încasate din locațiunea unui bun înainte de transferul proprietății)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/9

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Kamenz — Germania) — MC/ND
      (Cauza C-827/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Spațiu de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciare în materie civilă - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială - Convenția de la Lugano II - Articolul 22 punctul 1 - Litigii în materie de drepturi reale imobiliare sau de închiriere a unor imobile - Restituirea fructelor încasate din locațiunea unui bun înainte de transferul proprietății)
      (2019/C 288/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Kamenz

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MC

         Pârât: ND

         Dispozitivul

      Articolul 22 punctul 1 primul paragraf din Convenției privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială, semnată la 30 octombrie 2007, a cărei încheiere a fost aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2009/430/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2008, trebuie interpretată în sensul că nu constituie o acțiune „în materie de drepturi reale imobiliare sau de închiriere a unor imobile” în sensul acestei dispoziții, o acțiune formulată de dobânditorul unui bun imobil, care privește plata unei sume încasate de vânzător cu titlu de chirie plătită de un terț, în condițiile în care acest dobânditor, deși a intrat în posesia bunului respectiv la momentul plății acestei sume, nu era încă proprietar din punct de vedere legal, potrivit legislației naționale aplicabile.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza C-9/19: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul București — Roumânia) — SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Lipsa unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară — Inadmisibilitate vădită)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/9

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul București — Roumânia) — SC Mitliv Exim SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Cauza C-9/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Lipsa unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară - Inadmisibilitate vădită)
      (2019/C 288/11)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul București

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SC Mitliv Exim SRL

         Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Tribunalul București (România), prin decizia din 8 iunie 2018, este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 131, 8.4.2019.


title: Cauza C-26/19: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 30 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Modena — Italia) — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare de stat — Serviciu sanitar național — Scutire de impozitul pe imobile — Imobil dat în locațiune unei societăți comerciale constituite din capitaluri mixte care exercită o activitate sanitară în condiții de concurență cu alte unități sanitare constituite exclusiv din capitaluri private)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/10

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 30 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Modena — Italia) — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo
      (Cauza C-26/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Serviciu sanitar național - Scutire de impozitul pe imobile - Imobil dat în locațiune unei societăți comerciale constituite din capitaluri mixte care exercită o activitate sanitară în condiții de concurență cu alte unități sanitare constituite exclusiv din capitaluri private)
      (2019/C 288/12)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Azienda USL di Modena

         Pârâtă: Comune di Sassuolo

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Modena (Comisia Fiscală Provincială din Modena, Italia) prin decizia din 25 octombrie 2018 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-424/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel București (România) la data de 29 mai 2019 — Cabinet de avocat UR/Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București și alții

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel București (România) la data de 29 mai 2019 — Cabinet de avocat UR/Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București și alții
      (Cauza C-424/19)
      (2019/C 288/36)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Cabinet de avocat UR

         Pârâți: Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice prin Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Sector 3 a Finanțelor Publice, MJ, NK

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă în domeniul de aplicare al articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului (privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată) (1) privind noțiunea de „persoană impozabilă” se include și persoana ce desfășoară profesia de avocat?

                  2)

                  Dacă principiul priorității dreptului comunitar permite derogarea într-un proces ulterior de la autoritatea de lucru judecat de care se bucură o hotărâre judecătorească definitivă prin care s-a stabilit în esență că, în aplicarea și interpretarea dreptului intern privind taxa pe valoarea adăugată, avocatul nu livrează bunuri, nu desfășoară activitate economică și nu încheie contracte de prestări servicii, ci contracte de asistență juridică?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului, din 28 noiembrie 2006, privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. l, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-188/18: Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2019 — Comisia Europeană/Republica Slovenia, susținută de Regatul Belgiei, Republica Franceză

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/38

      Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2019 — Comisia Europeană/Republica Slovenia, susținută de Regatul Belgiei, Republica Franceză
      (Cauza C-188/18) (1)

      (2019/C 288/47)
      Limba de procedură: slovena
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza T-452/19: Acțiune introdusă la 3 iulie 2019 — Napoletano/Parlamentul

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/69

      Acțiune introdusă la 3 iulie 2019 — Napoletano/Parlamentul
      (Cauza T-452/19)
      (2019/C 295/90)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Pasqualina Napoletano (Anzio, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care a informat-o pe reclamantă sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-464/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Podestà/Parlamentul

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/76

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Podestà/Parlamentul
      (Cauza T-464/19)
      (2019/C 295/100)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Guido Podestà (Vila Real de Santo António, Portugalia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-467/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — BNP Paribas și alții/SRB

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/78

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — BNP Paribas și alții/SRB
      (Cauza T-467/19)
      (2019/C 295/103)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: BNP Paribas (Paris, Franța), BNP Paribas Arbitrage (Paris) și BNP Paribas Securities Services (Paris) (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei SRB/ES/SRF/2019/10 privind calculul contribuțiilor ex ante 2019 la FUR în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  în temeiul articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității următoarelor dispoziții ale Regulamentului MUR, ale regulamentului de punere în aplicare și ale regulamentului delegat:

                              —

                              articolele 69 alineatul (2), 70 alineatul (1) și 70 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul MUR;

                              —

                              articolele 4 alineatul (2), 6, 7 și 10, precum și anexa I la regulamentul delegat;

                              —

                              articolele 4 și 8 alineatul (5) din regulamentul de punere în aplicare;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-466/19, Société générale și alții/SRB.


title: Cauza T-774/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Café del Mar și alții/EUIPO — Guiral Broto (C del M) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă C del M — Motiv absolut de refuz — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/44

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Café del Mar și alții/EUIPO — Guiral Broto (C del M)
      (Cauza T-774/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă C del M - Motiv absolut de refuz - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 305/52)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Café del Mar, SC (Sant Antoni de Portmany, Spania), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) și Carlos Andrea González (Sant Josep de sa Talaia, Spania) (reprezentanți: F. Miazzetto și J. Gracia Albero, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania) (reprezentant: J. de Castro Hermida, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2017 (cauza R 1618/2015-5) privind o procedură de declarare a nulității între Café del Mar și domnii Les Viamonte și Andrea González, pe de o parte, și domnul Guiral Broto, pe de altă parte

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 septembrie 2017 (cauza R 1618/2015-5).

                  2)

                     Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Café del Mar SC și de domnii José Les Viamonte și Carlos Andrea González în procedura în fața Tribunalului.

                  3)

                     Îl obligă pe domnul Ramón Guiral Broto să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Café del Mar și de domnii José Les Viamonte și Carlos Andrea González în procedura în fața camerei de recurs

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-651/18: Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2019 — Balani Balani și alții/EUIPO — Play Hawkers (HAWKERS) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HAWKERS — Marca Uniunii Europene figurative anterioare HAWKERS — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/54

      Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2019 — Balani Balani și alții/EUIPO — Play Hawkers (HAWKERS)
      (Cauza T-651/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HAWKERS - Marca Uniunii Europene figurative anterioare HAWKERS - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 305/65)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamante: Sonu Gangaram Balani Balani (Las Palmas de Gran Canaria, Spania), Anup Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria) și Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria) (reprezentant: A. Díaz Marrero, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Play Hawkers, SL (Elche, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 august 2018 (cauza R 396/2018-2) privind o procedură de opoziție între Play Hawkers și domnii Balani Balani, Balani Shivdasani et Balani Shivdasani.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îi obligă pe domnii Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani și Amrit Suresh Balani Shivdasani la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza T-362/19: Acțiune introdusă la 15 iunie 2019 — UI/Comisia

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/55

      Acțiune introdusă la 15 iunie 2019 — UI/Comisia
      (Cauza T-362/19)
      (2019/C 305/66)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: UI (reprezentant: J. Diaz Cordova, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei Oficiului „Administrare și Plata Drepturilor Individuale” al Comisiei Europene din 27 august 2018 prin care reclamantului nu i s-a acordat indemnizația de expatriere;

                  —

                  să dispună cu privire la cheltuielile de judecată conform prevederilor legale.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că în conformitate cu punctul 48 din Hotărârea din 14 decembrie 1995, Diamantaras/Comisia (T-72/94, ECLI:EU:T:1995:212) și cu punctul 57 din Hotărârea din 9 martie 2010, Tzvetanova/Comisia (F-33/09, ECLI:EU:F:2010:18), reclamantul nu a exercitat activitatea profesională principală sau nu a avut reședința sa obișnuită în Belgia pe întreaga perioadă de referință. În consecință, reclamantul are dreptul la indemnizația de expatriere în totalitate.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că în conformitate cu Ordonanța din 26 septembrie 2007, Salvador Roldán/Comisia (F-129/06, EU:F:2007:166), înregistrarea unei societăți sau achiziționarea unui bun imobil într-o țară reprezintă un indiciu clar care dovedește existența unor legături durabile cu această țară (în cazul de față România). Având în vedere că aceasta este situația reclamantului, el are dreptul la indemnizația de expatriere în totalitate.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că în conformitate cu Hotărârea Tzvetanova/Comisia, citată anterior, informațiile din partea autorităților administrative belgiene invocate de pârâtă în memoriul său în răspuns sunt doar formale și nu pot fi utilizate pentru a stabili reședința obișnuită a unei persoane. În consecință, reclamantul are dreptul la indemnizația de expatriere în totalitate.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că în conformitate cu punctele 32 și 33 din Hotărârea din 24 aprilie 2001, Miranda/Comisia (T-37/99, EU:T:2001:122), cu jurisprudența Del Vaglio (cauza în care s-a dat Ordonanța din 12 octombrie 2004, Del Vaglio/Comisia, C-352/03 P, nepublicată, EU:C:2004:613) și cu Hotărârea din 15 martie 2011, Mioni/Comisia (F-28/10, EU:F:2011:23), intenția reclamantului de a conferi un caracter durabil centrului intereselor sale, în special cea de a-și stabili reședința obișnuită, nu avea cu Belgia, având în vedere că în perioada de referință reclamantul a dat printre altele o „declarație Limosa”. În consecință, reclamantul are dreptul la indemnizația de expatriere în totalitate. Acesta atrage atenția asupra faptului că în răspunsul său pârâta se concentrează în mod eronat numai asupra prezenței fizice a reclamantului în Belgia.


title: Cauza T-478/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — NRW. Bank/SRB

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/57

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — NRW. Bank/SRB
      (Cauza T-478/19)
      (2019/C 305/68)
      Limba de procedură: germană

         Părțile:

         Reclamantă: NRW. Bank (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: D. Flore și J. Seitz, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile:

      Reclamanta solicită:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 16 aprilie 2019, inclusiv a anexei la aceasta, cu privire la calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2019, precum și a detaliilor calculului, în măsura în care acestea prezintă importanță în legătură cu reclamanta cu numărul de identificare bancară DE05740;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și argumentele principale

      Cererea introdusă se îndreaptă împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție din 16 aprilie 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10), inclusiv a anexei la aceasta, cu privire la calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2019, precum și a detaliilor calculului, în măsura în care acestea prezintă importanță în legătură cu reclamanta cu numărul de identificare bancară DE05740;
      În susținerea cererii sale, reclamanta invocă cinci motive:

                  1.

                  Primul motiv: nulitatea deciziei atacate ca urmare a unei motivări insuficiente

                              —

                              Reclamanta susține că, potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE, decizia atacată este nulă tocmai ca urmare a faptului că pârâta ar fi încălcat, în adoptarea deciziei atacate, norme fundamentale de procedură. Decizia atacată ar fi lipsită de o motivare suficientă, care este însă prevăzută în mod obligatoriu de articolul 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv: încălcarea — prin decizia atacată — a Regulamentului delegat (UE) 2015/63 (1), care trebuie interpretat în lumina normelor de drept de rang superior

                              —

                              În acest context, reclamanta invocă faptul că din interpretarea necesară a Regulamentului delegat (UE) 2015/63, în lumina Directivei 2014/59/UE (2) și a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 (3), rezultă că stabilirea contribuției de către pârât trebuie să fie în mod obligatoriu ajustată în funcție de profilul de risc, lucru care nu a fost efectuat de către pârât în conformitate cu prevederile legale. În plus, pârâtul ar trebui să ia în considerare, în cadrul interpretării Regulamentului delegat (UE) 2015/63, obiectivul stabilit în Directiva 2014/59/UE și în Regulamentul (UE) nr. 806/2014 de protejare a bugetelor publice, ceea ce pârâtul nu ar fi făcut. În plus, decizia atacată ar încălca principiul general al egalității de tratament. Mai mult, aplicarea de către pârât a metodologiei de calcul în cazul împrumuturilor bancare acordate prin internet ar încălca Regulamentul delegat (UE) 2015/63 și Regulamentul (UE) nr. 806/2014.

                  3.

                  Al treilea motiv, invocat în subsidiar: încălcarea normelor de drept de rang superior prin articolul 5 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63

                              —

                              Reclamanta invocă faptul că, în cazul în care nu ar fi posibilă interpretarea articolului 5 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 în conformitate cu normele de drept de rang superior, și anume cu Regulamentul (UE) nr. 806/2014, cu Directiva 2014/59/UE și cu principiul general al egalității de tratament, atunci articolul 5 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 ar încălca dreptul de rang superior, ar fi nelegal și nu ar fi trebuit aplicat de pârât.

                  4.

                  Al patrulea motiv, invocat în subsidiar: încălcarea normelor de drept de rang superior prin metodologia de calcul prevăzută de Regulamentul delegat (UE) 2015/63

                              —

                              Reclamanta susține că, în cazul în care aplicarea metodologiei de calcul de către pârât ar fi fost efectuată în conformitate cu Regulamentul delegat (UE) 2015/63, atunci metodologia de calcul stabilită prin Regulamentul delegat (UE) 2015/63 ar încălca, la rândul său, normele de drept de rang superior. Metodologia de calcul prevăzută de Regulamentul delegat (UE) 2015/63 nu ar ține seama de cerințele principiului general al egalității de tratament și nici de ajustarea în funcție de profilul de risc impusă în mod imperativ de Regulamentul (UE) nr. 806/2014 și de Directiva 2014/59/UE.

                  5.

                  Al cincilea motiv: încălcarea — prin decizia atacată — a articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 (4)

                              —

                              În cadrul celui de al cincilea motiv, reclamanta invocă faptul că, ținând seama de articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81, pârâtul ar fi trebuit — având în vedere că reclamanta nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (UE) nr. 806/2014 — să deducă întreaga contribuție încă scadentă, plătită de reclamantă în anul 2015 și deja virată în Single Resolution Fund (SRF).

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (2)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (4)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului din 19 decembrie 2014 de stabilire a condițiilor uniforme de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție (JO 2015, L 15, p. 1).


title: Cauza T-479/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/58

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Cauza T-479/19)
      (2019/C 305/69)
      Limba de procedură: germană

         Părțile:

         Reclamantă: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Austria) (reprezentanți: G. Eisenberger și A. Brenneis, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile:

      Reclamanta solicită:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 16 aprilie 2019, inclusiv a anexei la aceasta, cu privire la calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10) („Decision of the Single Resolution Board of 16 April 2019 on the calculation of the 2019 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2019/10)”), în măsura în care această decizie, incluzând anexa, privește contribuția datorată de reclamantă, precum și

                  —

                  obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și argumentele principale

      În susținerea cererii sale, reclamanta invocă patru motive:

                  1.

                  Primul motiv: încălcarea unor norme procedurale fundamentale ca urmare a comunicării incomplete a deciziei atacate

                              —

                              Decizia atacată nu ar fi fost comunicată integral reclamantei, contrar articolului 1 al doilea paragraf TUE, a articolelor 15, 296 și 298 TFUE, precum și a articolelor 42 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”). Fiind un element central al deciziei, cunoașterea informațiilor necomunicate ar fi necesară pentru a putea înțelege și verifica modul în care au fost calculate contribuțiile.

                  2.

                  Al doilea motiv: încălcarea unor norme procedurale fundamentale ca urmare a motivării insuficiente a deciziei atacate

                              —

                              Decizia atacată ar încălca obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE, precum și la articolul 41 alineatele (1) și (2) litera (c) din cartă, întrucât nu ar fi fost prezentate nici temeiurile și nici detaliile calculelor. În ceea ce privește puterea de apreciere a pârâtului, nu s-a explicat ce evaluări a efectuat pârâtul și care au fost motivele care au stat la baza acestora.

                  3.

                  Al treilea motiv: încălcarea unor norme procedurale fundamentale ca urmare a lipsei unei audieri și a nerespectării dreptului de a fi ascultat

                              —

                              Contrar articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din cartă, reclamantei nu i s-a respectat dreptul de a fi ascultată nici înainte de adoptarea deciziei atacate, nici înainte de adoptarea deciziei de impunere a contribuției bazate pe decizia atacată.

                  4.

                  Al patrulea motiv: nelegalitatea Regulamentului delegat (UE) 2015/63 (1) ca temei de abilitare în vederea adoptării deciziei atacate

                              —

                              În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta invocă faptul că articolele 4-7 și articolul 9, precum și anexa I din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 — pe care se întemeiază decizia atacată — creează un sistem netransparent de stabilire a contribuțiilor, care contravine articolelor 16, 17 și 47 din cartă și care nu garantează respectarea articolelor 20 și 21 din cartă și nici respectarea principiilor proporționalității și securității juridice. Acest motiv este invocat, în subsidiar, și în legătură cu acele dispoziții din Directiva 2014/59/UE (2) și din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (3) care impun în mod imperativ sistemul de contribuții pus în aplicare prin Regulamentul delegat (UE) 2015/63, sistem care — în opinia reclamantei — este incompatibil cu principiile menționate și cu valorile fundamentale ale dreptului Uniunii.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (2)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).


title: Cauza T-497/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — CZ și alții/SEAE

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/62

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — CZ și alții/SEAE
      (Cauza T-497/19)
      (2019/C 305/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: CZ, DB, DC și DD (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei SEAE de respingere a cererii lor din 4 iunie 2018;

                  —

                  obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii în anularea deciziei SEAE de respingere a cererii lor de adoptare a unor măsuri de natură să pună capăt încălcării principiului echivalenței puterii de cumpărare între funcționari și agenți indiferent de locul lor de repartizare, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și a principiului echivalenței puterii de cumpărare între funcționari, indiferent de locul lor de repartizare. În primul rând, reclamanții susțin că decizia atacată este afectată de o lipsă totală de motivare, ceea ce îi împiedică să înțeleagă temeinicia acestei decizii și nu îi permite Tribunalului să își exercite controlul jurisdicțional. În al doilea rând, reclamanții consideră că își exercită funcțiile în aceleași condiții ca colegii lor repartizați în cadrul Reprezentanței Comisiei Europene la Paris și că ar trebui, așadar, să primească, precum aceștia din urmă, o indemnizație forfetară. În sfârșit, aceștia consideră că respectarea principiului echivalenței puterii de cumpărare este incompatibilă cu existența unui același coeficient corector pentru funcționarii repartizați la Paris, Strasbourg, Marsilia și Valenciennes.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și nediscriminării, în măsura în care reclamanții nu primesc indemnizația forfetară, spre deosebire de colegii lor repartizați în cadrul Reprezentanței Comisiei Europene la Paris, deși își exercită funcțiile în aceleași condiții ca aceștia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine care impune autorității competente să indice, în motivarea deciziei contestate, motivele care au determinat-o să acorde prioritate interesului serviciului.


title: Cauza T-515/19: Acțiune introdusă la 19 iulie 2019 — Lego/EUIPO — Delta Sport Handelskontor (blocuri de construcție dintr-un set joc de construcție)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/64

      Acțiune introdusă la 19 iulie 2019 — Lego/EUIPO — Delta Sport Handelskontor (blocuri de construcție dintr-un set joc de construcție)
      (Cauza T-515/19)
      (2019/C 305/74)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lego A/S (Billund, Danemarca) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delta Sport Handelskontor GmbH (Hamburg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta din fața Tribunalului

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat sub nr. 1664 368-0006

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 10 aprilie 2019 în cauza R 31/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  confirmarea deciziei Diviziei de anulare modele/desene a EUIPO din 30 octombrie 2017 de respingere a cererii de declarare a nulității desenului sau modelului industrial comunitar înregistrat sub nr. 1664 368-0006;

                  —

                  obligarea EUIPO și, în cazul în care cealaltă parte din procedura din fața EUIPO intervine, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002;

                  —

                  încălcarea articolului 62 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002.


title: Cauza T-519/19: Acțiune introdusă la 22 iulie 2019 — Forte/Parlamentul

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/66

      Acțiune introdusă la 22 iulie 2019 — Forte/Parlamentul
      (Cauza T-519/19)
      (2019/C 305/76)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Mario Forte (Napoli, Italia) (reprezentanți: C. Forte și G. Forte, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  cu titlu principal: anularea actului atacat;

                  —

                  cu titlu principal: anularea oricărui act anterior, conex și ulterior actului atacat care produce efecte juridice față de reclamant;

                  —

                  obligarea Parlamentului european la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este formulată împotriva Deciziei D(2019)20777 a Parlamentului European, semnată de domnul Sune Hansen, șeful Unității pentru remunerațiile și drepturile sociale ale deputaților, Direcția pentru drepturile financiare și sociale ale deputaților, Direcția generală a finanțelor din parlamentul European, care restabilește drepturile de pensie legate de încetarea activității ca urmare a intrării în vigoare, la 1 ianuarie 2019, a deliberării nr. 14/2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) și dispune recuperarea cuantumului plătit în mod nejustificat.
      Motivele și principalele argumente sunt similare celor care sunt invocate în cauzele T-345/19, Santini/Parlamentul, T-347/19, Falqui/Parlamentul și T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlamentul.
      Reclamantul invocă, printre altele, lipsa de logică a motivării deciziei atacate, lipsa aprecierii legalității deliberării nr. 14/2018 în lumina principiilor generale de drept ale Uniunii care sunt principiile rațiunii, proporționalității, securității, previzibilității și încrederii legitime, precum și protecției drepturilor dobândite, încălcarea articolului 6 TUE, încălcarea măsurilor de aplicare a Statutului deputaților din Parlamentul European, încălcarea Regulamentului financiar, încălcarea principiilor egalității și neretroactivității normelor, precum și încălcarea principiului accesului la protecție și la justiție.


title: Cauza T-521/19: Acțiune introdusă la 19 iulie 2019 — Haswani/Consiliul

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/67

      Acțiune introdusă la 19 iulie 2019 — Haswani/Consiliul
      (Cauza T-521/19)
      (2019/C 305/77)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: George Haswani (Yabroud, Siria) (reprezentant: G. Karouni, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/840 al Consiliului din 27 mai 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/907 al Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2017/1245 a Consiliului din 10 iulie 2017 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/1241 al Consiliului din 10 iulie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/774 al Consiliului din 28 mai 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/798 al Consiliului din 17 mai 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  în consecință,

                              —

                              dispunerea eliminării numelui domnului George Haswani din anexele la actele sus-menționate;

                              —

                              obligarea Consiliului la plata către reclamant a sumei de 100 000 euro cu titlu de despăgubiri morale;

                              —

                              obligarea Consiliului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamant, pe care acesta își rezervă dreptul de a le justifica în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare care decurge din articolul 296 al doilea paragraf TFUE. Reclamantul reproșează Consiliului Uniunii Europene că s-a limitat la considerații vagi și generale, fără să menționeze, în mod concret și specific, motivele pentru care consideră, în exercitarea puterii sale de apreciere discreționare, că reclamantul trebuie să facă obiectul măsurilor restrictive în cauză. Astfel, Consiliul nu ar fi evocat niciun element concret și obiectiv care să fie reproșat reclamantului și care să poată justifica măsurile în cauză.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității într-o atingere adusă drepturilor fundamentale. Reclamantul susține că măsura în litigiu trebuie să fie lipsită de validitate întrucât este disproporționată prin raportare la obiectivul urmărit și constituie o ingerință disproporționată în libertatea de a desfășura o activitate comercială și în dreptul de proprietate, consacrate la articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Disproporția ar decurge din împrejurarea că măsura vizează orice activitate economică influentă, fără alt criteriu.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe lipsa de probe. Potrivit unei jurisprudențe constante, efectivitatea controlului jurisdicțional garantat la articolul 47 din cartă impune printre altele ca, în cadrul controlului legalității motivelor pe care se întemeiază decizia de includere sau de menținere a numelui unei persoane determinate pe listele de persoane vizate de sancțiuni, instanța Uniunii să se asigure că această decizie se întemeiază pe o bază factuală suficient de solidă. Potrivit reclamantului, afirmațiile Consiliului referitoare atât la „legături strânse cu regimul”, cât și cele care se raportau la un pretins rol de intermediar, în cadrul tranzacțiilor petroliere dintre regim și ISIL, trebuie să fie respinse în mod definitiv, pe motiv că ar fi lipsite de orice temei și că ar suferi de lipsa oricărei baze factuale care să le susțină.

                  4.

                  Al patrulea motiv, referitor la cererea în despăgubire, în măsura în care imputarea anumitor fapte grave nedovedite ar expune reclamantul și familia sa la pericole, ceea ce ar ilustra importanța prejudiciului suferit și ar justifica cererea sa în despăgubire.


title: Cauza T-523/19: Acțiune introdusă la 23 iulie 2019 — Sky v EUIPO — Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/69

      Acțiune introdusă la 23 iulie 2019 — Sky v EUIPO — Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)
      (Cauza T-523/19)
      (2019/C 305/79)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sky Ltd (Isleworth, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Zalewska, avocat, și A. Brackenbury, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Safran Electronics & Defense (Boulogne-Billancourt, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SKYNAUTE by SAGEM — cererea de înregistrare nr. 14 821 334

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 23 mai 2019 în cauza R 919/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea cererii formulate de reclamantă;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată și a celor aferente procedurii desfășurate în fața Oficiului.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-528/19: Acțiune introdusă la 24 iulie 2019 — Arranz de Miguel și alții/BCE și SRB

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/71

      Acțiune introdusă la 24 iulie 2019 — Arranz de Miguel și alții/BCE și SRB
      (Cauza T-528/19)
      (2019/C 305/81)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamanți: Ricardo Arranz de Miguel (Madrid, Spania), Alejandro Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid), Felipe Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid), Ricardo Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid), Nicolás Arranz Padierna de Villapadierna (Madrid) (reprezentanți: R. Pelayo Jiménez și A. Muñoz Aranguren, avocați)

         Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea răspunderii extracontractuale a BCE și a SRB pentru consecințele încălcărilor precizate în cererea introductivă și obligarea acestora la despăgubirea reclamanților pentru prejudiciile cauzate, evaluate la valoarea patrimonială a acțiunilor lor și, cu titlu subsidiar, obligarea acestora la plata unei despăgubiri de 0,8442 euro/acțiune.

                  —

                  majorarea cuantumului sancțiunii cu dobânzi compensatorii calculate, începând de la 6 iunie 2017 și până la data pronunțării hotărârii, la un nivel echivalent cu rata de inflație anuală în Spania determinată de EUROSTAT, și cu dobânzi moratorii calculate începând de la data pronunțării hotărârii prin care se recunoaște obligația de a repara prejudiciul și până la plata efectivă.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/Comitetul unic de rezoluție (JO 2017, C 424, p. 42).
      Băncii Centrale Europene i se reproșează, în special, încălcarea principiului încrederii legitime și nerespectarea obligației de diligență și de bună administrare.


title: Cauza C-589/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Spania) — Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) (Trimitere preliminară — Import de produse textile declarate în mod eronat ca fiind originare din Jamaica — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de remitere a taxelor — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Codul vamal comunitar — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 — Decizie de respingere a Comisiei Europene într-un caz particular — Validitate)

text:
               23.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/9

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Spania) — Prenatal S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)
      (Cauza C-589/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Import de produse textile declarate în mod eronat ca fiind originare din Jamaica - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de remitere a taxelor - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 - Decizie de respingere a Comisiei Europene într-un caz particular - Validitate)
      (2019/C 319/08)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Prenatal S.A.

         Pârât: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)

         Dispozitivul

      Examinarea Deciziei COM(2008) 6317 final a Comisiei din 3 noiembrie 2008 prin care se constată că se impune înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că nu se justifică remiterea acestora într-un caz particular (cauza REM 03/07), în lumina articolului 220 alineatul (2) litera (b) și a articolului 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea acestei decizii.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-541/19: Acțiune introdusă la 1 august 2019 – Shindler și alții/Consiliul

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/10

      Acțiune introdusă la 1 august 2019 – Shindler și alții/Consiliul
      (Cauza T-541/19)
      (2019/C 337/11)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italia) și cinci alți reclamanți (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea refuzului implicit din 3 iulie 2019 al Consiliului Uniunii de a recunoaște o abținere de a acționa referitoare la tăcerea cu privire la cererea din 3 mai 2019 de a amâna alegerile europene de la sfârșitul lunii mai 2019;

                  —

                  declararea faptului că Consiliul Uniunii s-a abținut în mod nelegal să amâne alegerile europene și, astfel, să modifice datele prevăzute în Decizia (UE/Euratom) 2018/767 a Consiliului din 22 mai 2018, pentru a permite reclamanților britanici să participe în mod activ la scrutinul alegerilor europene din 2019, esențial mai ales în vederea ratificării unui eventual acord de ieșire între Uniunea Europeană și Regatul Unit;

            în consecință;

                  —

                  constatarea acestei abțineri de acționa;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii la plata către fiecare dintre reclamanți a sumei de 1 500 de euro pentru cheltuielile lor cu apărarea.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului de vot al reclamanților la alegerile europene, protejat de dreptul Uniunii. În cadrul acestui motiv, reclamanții invocă în special:

                              —

                              încălcarea articolelor 9 TUE, 20 TFUE și 21 TFUE și a articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”);

                              —

                              încălcarea principiului securității juridice și al protecției încrederii legitime de către Consiliu;

                              —

                              încălcarea de către Consiliu a principiului egalității de tratament inerent cetățeniei europene, care rezultă din articolele 20 și 39 din cartă, precum și încălcarea articolului 1 alineatul (3) din Actul din 1976 coroborat cu articolul 14 alineatul (3) TUE.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe tripla privare de dreptul de vot la alegerile europene prin abținerea nelegală a Consiliului. În cadrul acestui motiv, reclamanții consideră în special că:

                              —

                              Consiliul ar fi încălcat drepturile britanicilor întrucât nu a repus în discuție aplicarea „15 year-rule” la alegerile europene, care ar încălca grav libertatea de circulație și de ședere, principiul bunei administrări, precum și principiul egalității în ceea ce privește dreptul de vot recunoscut de cartă și încălcarea articolului 3 din Protocolul 1 și a articolului 10 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale;

                              —

                              prelungirea tardivă a Brexitului din 11 aprilie 2019 care a intervenit după închiderea registrelor electorale naționale ar constitui o încălcare a libertății de circulație și de ședere, a articolului 50 și a principiului bunei administrări, precum și a principiului egalității în ceea ce privește dreptul de vot recunoscut de cartă și a articolului 3 din Protocolul 1 și a articolului 10 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale;

                              —

                              scrutinul din Regatul Unit ar fi nelegal ca urmare a accelerării prelungirii Brexitului și a formalismului excesiv în ceea ce privește cetățenii europeni nebritanici care locuiesc în Regatul Unit.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe o excepție de nelegalitate a refuzului Consiliului Uniunii de a constata o abținere de a acționa și de a amâna alegerile europene. Acest refuz se întemeiază pe Decizia (UE/Euratom) 2018/767 a Consiliului din 22 mai 2017 prin care se autorizează deschiderea negocierilor cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în vederea încheierii unui acord care stabilește modalitățile de retragere a acestuia din Uniunea Europeană (documentul XT 21016/17), inclusiv anexa la această decizie, de stabilire a directivelor de negociere a acordului menționat (documentul XT 21016/17 ADD 1 REV 2), pe care reclamanții o consideră nelegală.


title: Cauza T-543/19: Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 – România/Comisia

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/12

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 – România/Comisia
      (Cauza T-543/19)
      (2019/C 337/13)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Reclamantă: România (reprezentanți: C. Canțăr, M. Chicu, A. Rotăreanu și E. Gane, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Deciziei C(2019)4027 final din 23 mai 2019, astfel:

                              a.

                              în ceea ce privește sumele înscrise în coloanele 2 și 3, rândul 1 din tabelul privind soldul din corpul Deciziei C(2019)4027 final, Comisia fiind obligată la recalcularea acestor sume în considerarea ratei de cofinanțare de 85 % din partea fondurilor pentru axele prioritare 1 și 2 ale Programului Operațional 2014RO16M1OP001 Infrastructură Mare (POIM);

                              b.

                              în ceea ce privește calculul sumelor exigibile, în euro, din partea fondurilor pentru axele prioritare 1 și 2 ale POIM din Anexa la Decizia C(2019)4027 final, mai precis:

                                          —

                                          secțiunea cu privire la Fond FC, Pct. 1 – Planul financiar – Tabelul 18a – rândul AP1 – coloana C – Rată de cofinanțare – 75 % și înlocuirea cu 85 %, potrivit Deciziei C(2018)8890 final, Comisia fiind obligată la recalculare, cu luarea în considerare a ratei de cofinanțare de 85 %, a sumelor înscrise la:

                                                      —

                                                      Punctul 3 – Apendicele 1 – pe rândul AP1, coloana F – Suma exigibilă din partea fondurilor și coloana F7 – Suma exigibilă din partea fondurilor plus suma deja plătită limitată la contribuția fondului;

                                                      —

                                                      Punctul 4 – Calcularea soldului anual – pe rândul AP1, coloana CA și coloana R – Suma exigibilă din partea fondurilor revizuită;

                                                      —

                                                      Punctul 5 – Sold anual – coloana T – Suma exigibilă din partea fondurilor revizuită;

                                                      —

                                                      Punctul 5 – Sold anual – coloana V – rândul „De recuperat”;

                                          —

                                          secțiunea cu privire la Fond ERDF, Pct. 1 – Planul financiar – Tabelul 18a – rândul AP2 – coloana C – Rată de – 75 % și înlocuirea cu 85 %, potrivit Deciziei C(2018)8890 final, Comisia fiind obligată la recalculare, cu luarea în considerare a ratei de cofinanțare de 85 %, a sumelor înscrise la:

                                                      —

                                                      Punctul 3 – Apendicele 1 – pe rândul AP2, coloana F – Suma exigibilă din partea fondurilor și coloana F7 – Suma exigibilă din partea fondurilor + suma deja plătită limitată la contribuția fondului;

                                                      —

                                                      Punctul 4 – Calcularea soldului anual – pe rândul AP2, coloana CA și coloana R – Suma exigibilă din partea fondurilor;

                                                      —

                                                      Punctul 5 – Sold anual – coloana T – Suma exigibilă din partea fondurilor revizuită;

                                                      —

                                                      Punctul 5 – Sold anual – coloana V – rândul „De recuperat”;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe exercitarea necorespunzătoare a competenței Comisiei de a calcula suma exigibilă din partea fondurilor și pe încălcarea principiului încrederii legitime

                              —

                              România apreciază că serviciile Comisiei au aplicat în mod eronat rata de cofinanțare de 75 % pentru axele prioritare 1 și 2 aferente sectorului Transport, având în vedere că, la momentul acceptării conturilor pentru exercițiul contabil 2017-2018, producea efecte Decizia C(2018)8890 final, prin care a fost adoptată modificarea POIM în sensul creșterii ratei de cofinanțare de la 75 % la 85 % pentru proiectele aferente sectorului de Transport (axele prioritare 1 și 2 ale POIM).

                              —

                              Totodată, având în vedere dispozițiile clare ale Deciziei C(2018)8890 final, cât și lipsa unor prevederi, la nivelul Regulamentului 1303/2013, care să limiteze aplicarea unei rate de cofinanțare aprobate prin decizie unor exerciții contabile cu proceduri în curs, România apreciază că, prin neaplicarea ratei de cofinanțare de 85 %, aprobate prin Decizia C(2018)8890 final, decizia atacată încalcă principiul protecției încrederii legitime.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzute de articolul 296 al doilea paragraf TFUE și a principiului bunei administrări

                              —

                              România consideră că obligația de motivare prevăzută de articolul 296 al doilea paragraf din TFUE a fost încălcată, în contextul în care decizia atacată nu menționează o bază legală privind motivele pentru care Comisia a exclus, pentru exercițiul contabil 2017-2018, aplicarea procentului majorat al ratei de cofinanțare de 85 %, așa cum acesta a fost stabilit prin Decizia C(2018)8890 final.

                              —

                              Totodată, România apreciază ca poziția evazivă a Comisiei Europene în cadrul procesului decizional ce a culminat cu adoptarea Deciziei C(2019)4027 final, coroborat cu tardivitatea răspunsului serviciilor Comisiei la problemele ridicate de autoritățile române, reprezintă o încălcare a principiului bunei administrări.


title: Cauza T-548/19: Acțiune introdusă la 6 august 2019 – Riginos Emporiki kai Mesitiki/EUIPO – Honda Motor (ONDA 1962)

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/14

      Acțiune introdusă la 6 august 2019 – Riginos Emporiki kai Mesitiki/EUIPO – Honda Motor (ONDA 1962)
      (Cauza T-548/19)
      (2019/C 337/14)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Riginos Emporiki kai Mesitiki AE (Glyfada, Grecia) (reprezentant: V. Oikonomidis, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Honda Motor Co. Ltd (Tokyo, Japonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative în culorile alb, negru și albastru ONDA 1962 – cererea de înregistrare nr. 15 419 559.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 mai 2019 în cauza R 2384/2017-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în totalitate a deciziei atacate, astfel încât calea de atac să fie admisă, iar opoziția să fie respinsă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată rezultate din procedura în fața diviziei de opoziție, din procedura în fața camerei de recurs și din prezenta procedură în fața Tribunalului sau aferente acestora.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-549/19: Acțiune introdusă la 8 august 2019 – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate/Comisia

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/15

      Acțiune introdusă la 8 august 2019 – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate/Comisia
      (Cauza T-549/19)
      (2019/C 337/15)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH (Wedel, Germania) (reprezentant: P. von Czettritz, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită:

                  —

                  constatarea nulității deciziei atacate;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este îndreptată împotriva articolului 5 din Decizia de punere în aplicare C(2019) 4858 final a Comisiei din 20 iunie 2019 de acordare a autorizației de introducere pe piață în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (1) pentru „Trecondi – treosulfan”, medicament de uz uman.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv: decizia atacată este viciată de o eroare vădită de drept, întrucât, în interpretarea noțiunii de „metodă satisfăcătoare” în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 (2) au fost solicitate, cu încălcarea acestei dispoziții, date cu privire la Trecondi prin comparație cu indicațiile neautorizate pentru melfalan și pentru ciclofosfamidă.

                  2.

                  Al doilea motiv: aceasta reprezintă, în plus, un abuz de putere, întrucât luarea în considerare a indicațiilor neautorizate încalcă „Avizul Comisiei privind aplicarea articolelor 3, 5 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 privind produsele medicamentoase orfane” din 18 noiembrie 2016 (2016/C 424/03) (3).

                  3.

                  Al treilea motiv: de asemenea, decizia atacată încalcă principiul egalității de tratament, precum și principiul protecției încrederii legitime, ca rezultat al abuzului de putere, întrucât, cu ocazia evaluării, în cursul procedurii, a metodelor satisfăcătoare existente, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000, Comisia nu s-a mai întemeiat pe criteriul terapiei de condiționare anterioară transplantului de celule stem, ci pe cel al tratamentului prin transplant de celule stem ca atare.

                  4.

                  Al patrulea motiv: în plus, există un vădit abuz de putere constând în faptul că, în aprecierea aspectului dacă există un „folos semnificativ” al Trecondi, potrivit articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 141/2000, nu au fost incluse în evaluare, din cauza unei erori de drept, toate datele, ci unele datele clinice, care fuseseră obținute pe baza unor comparații indirecte, nu au fost luate în considerate pentru motivul că nu erau valide din perspectivă metodologică.

                  5.

                  Al cincilea motiv: în sfârșit, decizia atacată încalcă principiul egalității de tratament, ca rezultat al abuzului de putere, întrucât datele provenite din comparații indirecte nu au fost acceptate din punct de vedere metodologic, deși, în trecut, în cazuri asemănătoare, au fost acceptate date provenite din comparații indirecte, bazate pe metodologii asemănătoare.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 1999 privind produsele medicamentoase orfane (JO 2000, L 18, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 233).

         (3)  Avizul Comisiei privind aplicarea articolelor 3, 5 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 privind produsele medicamentoase orfane (2016/C 424/03) (JO 2016, C 424, p. 3).