title: Cauza T-640/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Kristan/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/54

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Kristan/Parlamentul
   (Cauza T-640/15)
   (2016/C 048/62)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tina Kristan (Ljubljana, Slovenia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8656 C a Parlamentului European din 15 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-23/16: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/25

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-23/16)
   (2016/C 098/32)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: J. Hottiaux, agent)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, neinstituind un registru electronic național al întreprinderilor de transport rutier și nerealizând interconectarea acestuia cu registrele electronice naționale ale celorlalte state membre, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatele (1) și (5) din Regulamentul nr. 1071/2009 din 21 octombrie 2009 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului (1)

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Registrele electronice naționale trebuie să fie create și interconectate cu registrele electronice naționale ale celorlalte state membre până cel târziu la 31 decembrie 2012.

      (1)  JO L 300, p. 51.


title: Cauza T-295/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Autoneum Germany/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/25

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 septembrie 2014 – Autoneum Germany/Comisia
   (Cauza T-295/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Autoneum Germany GmbH (Roßdorf, Germania) (reprezentanți: T. Volz și B. Wißmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a efectelor juridice ale deciziei prin care Comisia a inițiat o procedură oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește legea germană privind energia din surse regenerabile

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-429/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Inspecteur van de Belastingdienst/X BV [Politica de concurență — Articolele 81 CE și 82 CE — Articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Observații scrise prezentate de Comisie — Litigiu național privind deductibilitatea fiscală a unei amenzi aplicate printr-o decizie a Comisiei]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Inspecteur van de Belastingdienst/X BV
   (Cauza C-429/07) (1)

   (Politica de concurență - Articolele 81 CE și 82 CE - Articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Observații scrise prezentate de Comisie - Litigiu național privind deductibilitatea fiscală a unei amenzi aplicate printr-o decizie a Comisiei)
   2009/C 180/08
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te Amsterdam

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Inspecteur van de Belastingdienst

      Pârâtă: X BV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Gerechtshof te Amsterdam — Interpretarea articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269) — Prezentarea de observații scrise de către Comisie în cadrul unei proceduri naționale privind caracterul deductibil din punct de vedere fiscal al unei amenzi aplicate de către Comisie

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (3) primul paragraf a treia teză din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat trebuie interpretat în sensul că autorizează Comisia Comunităților Europene să prezinte din oficiu observații scrise la o instanță a unui stat membru în cadrul unei proceduri privind posibilitatea de a deduce din profitul impozabil cuantumul unei amenzi sau o parte a acesteia, pe care Comisia a aplicat-o pentru încălcarea articolului 81 CE sau 82 CE.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza C-425/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Enviro Tech (Europe) Ltd/État belge (Mediu și protecția consumatorilor — Clasificarea, ambalarea și etichetarea bromurii de n propil drept substanță periculoasă — Directiva 2004/73/CE — Directiva 67/548/CEE — Obligație de transpunere)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — Enviro Tech (Europe) Ltd/État belge
   (Cauza C-425/08) (1)

   (Mediu și protecția consumatorilor - Clasificarea, ambalarea și etichetarea bromurii de n propil drept substanță periculoasă - Directiva 2004/73/CE - Directiva 67/548/CEE - Obligație de transpunere)
   2009/C 297/16
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Enviro Tech (Europe) Ltd

      Pârât: État belge

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État (Belgia) — Validitatea în raport cu Directiva-cadru 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23) și, în special cu anexa V la aceasta (punctul A.9) și anexa VI la aceasta (punctul 4.2.3) a Directivei 2004/73/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 de efectuare a celei de-a douăzeci și noua adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE (JO L 152, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 46, p. 3) — Dispoziții naționale ilegale pentru motivul că transpun o directivă prezumată contrară Directivei-cadru — Clasificarea substanței denumite bromură de n-propil drept substanță foarte inflamabilă și toxică

      Dispozitivul

   Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 2004/73/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 de efectuare a celei de a douăzeci și noua adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase ca urmare a faptului că aceasta califică bromura de n-propil drept substanță foarte inflamabilă (R11) și toxică pentru reproducere de categoria 2 (R60).

      (1)  JO C 327, 20.10.2008.


title: Cauza T-242/10: Acțiune introdusă la 27 mai 2010 — Danzeisen/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/47

         Acțiune introdusă la 27 mai 2010 — Danzeisen/Comisia
   (Cauza T-242/10)
   ()
   2010/C 221/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Werner Danzeisen (Eichstentten, Germania) (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 271/2010 al Comisiei în măsura în care modifică Regulamentul (CE) nr. 889/2008 în sensul că la anexa XI partea A punctul 9 prevede în mod obligatoriu, în privința siglei ecologice a Uniunii Europene vizată la articolul 57, că utilizarea acesteia trebuie să se facă „în conformitate cu normele stabilite la înregistrarea sa […] la Oficiul Benelux de proprietate intelectuală”, în special în măsura în care aceste dispoziții (regulamentul de utilizare a mărcii colective) prevăd:

                           —

                           la articolul 2 alineatul (4) că nimeni, inclusiv reclamantul, nu poate utiliza sigla ecologică a Uniunii Europene „without empowerment from the Bodies designed or recognised in accordance with the Community Regulations”, cu alte cuvinte fără autorizația de utilizare a siglei menționate acordată de autoritățile sau organismele de control care au fost create de dreptul Uniunii sau recunoscute în virtutea acestuia din urmă;

                           —

                           la articolul 4, o clauză de neresponsabilitate în temeiul căreia Uniunea Europeană nu garantează că sigla ecologică a Uniunii Europene poate fi utilizată în Uniunea Europeană, cu excepția propriei existențe juridice a Uniunii Europene și a dreptului său asupra siglei ecologice a Uniunii Europene, „except to the extent of its corporate existence and of its underlying entitlement to the Organic Farming Mark”, ceea ce constituie, prin urmare, o limitare a responsabilității Uniunii Europene la existența sa juridică și la dreptul său asupra înregistrării mărcii, astfel cum a fost efectuată;

                           —

                           la articolul 7 alineatul (2) teza a doua că dispozițiile din regulamentul de utilizare a mărcii colective privind utilizarea și gestionarea siglei ecologice a Uniunii Europene pot coexista cu normele Uniunii Europene și cu legile naționale, dar că, în caz de conflict în privința utilizării siglei ecologice a Uniunii Europene, regulamentul de utilizare a mărcii este prioritar și trebuie aplicat și că „in case of conflict concerning the use of the Organic Farming Mark”, „the provisions of the present Regulations on use and management” sunt, așadar, aplicabile, chiar dacă celelalte dispoziții, în special cele din Regulamentul (UE) nr. 271/2010, nu sunt aplicabile;

                           —

                           la articolul 9 punctul 3, că sigla ecologică a Uniunii Europene nu poate fi utilizată în mod critic sau lipsit de respect față de Uniunea Europeană sau față de regulamentul de utilizare a mărcii colective depus la Oficiul Benelux de proprietate intelectuală;

                           —

                           la articolul 12 primul paragraf că Uniunea Europeană își rezervă dreptul de control direct asupra produselor și a suporturilor publicitare care poartă sigla ecologică a Uniunii Europene sau dreptul de a solicita în mod regulat eșantioane de utilizare;

                           —

                           la articolul 15 primul paragraf că interpretarea dispozițiilor din regulamentul de utilizare a mărcii colective a Uniunii Europene intră în competența exclusivă a reprezentantului să legal, Comisia Europeană, și că astfel aceasta nu intră în competența jurisdicției Uniunii Europene;

                           —

                           la articolul 15 al doilea paragraf că normele de utilizare și de gestionare a siglei ecologice a Uniunii Europene sunt supuse dreptului belgian;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul contestă noua versiune a anexei XI din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 (1) introdusă prin Regulamentul(UE) nr. 271/2010 (2).
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă în primul rând o încălcare a articolului 297 alineatul (1) teza a treia TFUE, întrucât anexa XI partea A punctul 9 din Regulamentul nr. 889/2008 astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 271/2010 face trimitere la regulamentul de utilizare a mărcii colective, stabilit de Comisie cu ocazia înregistrării siglei Uniunii Europene pentru producție ecologică în registrul Oficiului Benelux de proprietate intelectuală, iar acest regulament de utilizare a mărcii colective nu a fost publicat în Jurnalul Oficial, deși, prin efectul trimiterii, are același caracter obligatoriu ca și textul regulamentului Comisiei.
   În al doilea rând, reclamantul consideră că trimiterea dinamică la regulamentul de utilizare a mărcii colective al Comisiei ar permite modificarea arbitrară a conținutului efectiv al Regulamentului nr. 271/2010, cu îndepărtarea statelor membre, ceea ce nu ar respecta principiul legitimării actului legislativ prin participarea statelor membre.
   În al treilea rând, reclamantul contestă faptul că regulamentul de utilizare a mărcii colective prevede că nimeni nu poate utiliza sigla Uniunii Europene pentru producție ecologică fără să fi fost autorizat în acest sens de autoritățile sau de organismele de control. Aceasta ar fi incompatibil cu articolul 24 alineatul (2) și cu articolul 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 834/2007 (3), întrucât aceste dispoziții prevăd dreptul exploatațiilor ecologice controlate de a utiliza sigla Uniunii Europene pentru producție ecologică pentru produsele ecologice conforme regulamentului.
   În al patrulea rând, reclamantul invocă faptul că regulamentul de utilizare a mărcii colective conține o clauză de neresponsabilitate în favoarea Comisiei Europene, prin intermediul căreia aceasta din urmă se degrevează în mod nelegal de obligația sa oficială de a-l proteja și pe reclamant de prejudicii.
   În al cincilea rând, reclamantul arată că regulamentul de utilizare a mărcii colective prevede că, în caz de conflict cu alte acte ale Uniunii Europene și cu legi naționale, dispozițiile regulamentului menționat sunt întotdeauna prioritare, ceea ce ar constitui o încălcare a supremației dreptului Uniunii.
   În al șaselea rând, reclamantul critică faptul că regulamentul de utilizare a mărcii colective îi interzice să utilizeze sigla Uniunii Europene pentru producție ecologică în mod critic față de Uniunea Europeană. Ar fi vorba în acest caz de o atingere arbitrară și nejustificată adusă dreptului său fundamental la libertatea de opinie.
   În al șaptelea rând, reclamantul invocă faptul că regulamentul de utilizare a mărcii colective prevede că Comisia poate solicita eșantioane de utilizare de la utilizatorii siglei Uniunii Europene pentru producție ecologică și poate controla aceste eșantioane, Comisia acordându-și astfel un drept de acces direct la întreprinderi ceea ce ar încălca repartizarea competențelor în raport cu statele membre.
   În al optulea rând, reclamantul critică faptul că Uniunea Europeană a înregistrat sigla Uniunii Europene pentru producție ecologică în calitate de marcă colectivă, întrucât aceasta ar fi incompatibil, în special, cu Regulamentul nr. 834/2007.
   În al nouălea rând, reclamantul arată că, în regulamentul de utilizare a mărcii colective, Comisia își rezervă dreptul de a interpreta ea însăși regulamentul menționat ceea ce ar aduce atingere monopolului de interpretare al Curții.
   În sfârșit, faptul că regulamentul de utilizare a mărcii colective prevede aplicarea dreptului belgian chiar și în privința reclamantului ar fi arbitrar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 889/2008 al Comisiei din 5 septembrie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice în ceea ce privește producția ecologică, etichetarea și controlul (JO L 250, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 271/2010 al Comisiei din 24 martie 2010 al Comisiei din 24 martie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 889/2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului, în ceea ce privește sigla Uniunii Europene pentru producție ecologică (JO L 84, p. 19).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice, precum și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2092/91 (JO L 189, p. 1).


title: Cauza C-320/13: Acțiune introdusă la 12 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/8

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-320/13)
   (2013/C 226/14)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită:

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea și în orice caz prin necomunicarea către Comisie a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (1), Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 27 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 133 228,80 euro, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, ca urmare a încălcării obligației de comunicare a măsurilor adoptate în vederea transpunerii Directivei 2009/28/CE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2009/28/CE a expirat la 5 decembrie 2010.

      (1)  JO L 140, p. 16.


title: Cauza C-35/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 31 ianuarie 2008 — Grundstücksgemeinschaft Busley/Cibrian/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 31 ianuarie 2008 — Grundstücksgemeinschaft Busley/Cibrian/Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   (Cauza C-35/08)
   (2008/C 92/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Grundstücksgemeinschaft Busley/Cibrian

      Pârât: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
   Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Articolul 56 CE se opune ca o persoană fizică supusă în totalitate la plata impozitului în Germania să nu poată deduce din baza de calcul a impozitului său pe venit în Germania, pentru exercițiul în cursul căruia au intervenit pierderile, pierderi din închirierea și din arendarea unui bun imobil situat într-un alt stat membru al Uniunii Europene, spre deosebire de cazul unei pierderi aferente unui bun imobil situat pe teritoriul național?

                           b)

                           Aspectul că persoana fizică a efectuat ea însăși investiția imobiliară joacă vreun rol sau dreptul comunitar este încălcat de asemenea în cazul în care persoana fizică a devenit proprietar al bunului imobil situat într-un alt stat membru în urma unei succesiuni?

               2)

               Articolul 56 CE se opune ca o persoană fizică supusă în totalitate la plata impozitului în Germania să nu poată realiza, în cadrul stabilirii veniturilor din închirierea și arendarea unui bun imobil situat într-un alt stat membru al Uniunii Europene, decât amortizarea normală, pe când, pentru bunuri imobile situate pe teritoriul național, aceasta ar putea realiza o amortizare degresivă mai ridicată?

               3)

               În cazul unor răspunsuri negative la prima și a doua întrebare, dispozițiile naționale în litigiu sunt contrare liberei circulații prevăzute la articolul 18 CE?


title: Cauza C-161/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Attunda Tingsrätt (Suedia) la 21 martie 2016 – Airhelp Ltd/Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Attunda Tingsrätt (Suedia) la 21 martie 2016 – Airhelp Ltd/Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S
   (Cauza C-161/16)
   (2016/C 175/15)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Attunda Tingsrätt

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Airhelp Ltd

      Pârâtă: Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 litera (g) şi articolul 3 alineatul (2) litera (a) din regulament (1) trebuie să fie interpretate în sensul că este obligatoriu ca un pasager să aibă un loc rezervat (altfel spus, dreptul la propriul său loc în avion) sau este suficient ca pasagerul să fi obţinut confirmarea rezervării sale pentru zborul respectiv (altfel spus, dreptul de călători cu avionul) pentru a putea primi compensaţii?

               2)

               Biletul la un tarif redus pentru un copil care nu are propriul său loc pentru zborul în cauză, ci călătoreşte însoţit de un alt pasager, trebuie să fie considerat ca fiind disponibil direct sau indirect publicului în sensul articolului 3 alineatul (3) din regulament?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza F-78/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 — Antelo Sanchez și alții/Parlamentul European (Funcție publică — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiior funcționarilor și ale celorlalți agenți — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/53

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 16 iunie 2011 — Antelo Sanchez și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-78/10) (1)

   (Funcție publică - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiior funcționarilor și ale celorlalți agenți - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 252/116
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Pilar Antelo Sanchez (Bruxelles, Belgia) și alții (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și K. Zejdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pârâtului, preluată de fișele de remunerație ale reclamanților, de a limita ajustarea salariilor lunare ale acestora începând cu iulie 2009 la o mărire de 1,85 % în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-78/10, Antelo Sanchez și alții/Parlamentul European.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010, p. 65.


title: Cauza C-73/13: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — T (Cerere de decizie preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Punerea în aplicare a dreptului Uniunii — Inexistență — Necompetență vădită a Curții)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/54

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 8 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — T
   (Cauza C-73/13) (1)

   (Cerere de decizie preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Punerea în aplicare a dreptului Uniunii - Inexistență - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 225/100
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: T

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Tivoli — Interpretarea articolului 47 al treilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului coroborat cu articolul 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale — Asistență judiciară — Legislație națională care prevede că onorariile apărătorului nu pot depăși valorile medii aplicate în conformitate cu tarifele profesionale în vigoare atunci când clientului i s-a acordat asistență judiciară

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunale di Tivoli (Italia).

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/1

         (2008/C 301/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 285, 8.11.2008

   Publicații anterioare

      JO C 272, 25.10.2008

      JO C 260, 11.10.2008

      JO C 247, 27.9.2008

      JO C 236, 13.9.2008

      JO C 223, 30.8.2008

      JO C 209, 15.8.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-422/07: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/19

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-422/07)
   (2007/C 283/34)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru verificarea respectării bunei practici de laborator privind controalele și verificările studiilor în sectorul produselor chimice industriale, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din Directiva 2004/10/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind armonizarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea principiilor bunei practici de laborator și verificarea aplicării acestora la testele efectuate asupra substanțelor chimice (1);

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia consideră că în Spania nu s-au adoptat măsurile necesare pentru verificarea respectării principiilor bunei practici de laborator de către laboratoarele care efectuează teste asupra substanțelor chimice industriale. De asemenea, în Spania nu s-a desemnat nicio autoritate responsabilă pentru verificarea respectării principiilor bunei practici de laborator de către laboratoarele menționate sau, în orice caz, Comisiei nu i-a fost comunicat numele autorității menționate.
   În consecință, trebuie să se constate că Regatul Spaniei încă nu a adoptat măsurile necesare pentru verificarea respectării bunei practici de laborator privind controalele și verificările studiilor în sectorul produselor chimice industriale, astfel cum prevede articolul 3 din directivă.

      (1)  JO L 50, p. 44.


title: Cauza C-555/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral – Portugalia) – Merck Canada Inc./Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda (Trimitere preliminară — Noțiunea „instanță națională” în sensul articolului 267 TFUE — Tribunal Arbitral necessário — Admisibilitate — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolul 13 — Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente — Durata de validitate a unui certificat — Perioadă maximă de exclusivitate)

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/9

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Arbitral – Portugalia) – Merck Canada Inc./Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
   (Cauza C-555/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Noțiunea „instanță națională” în sensul articolului 267 TFUE - Tribunal Arbitral necessário - Admisibilitate - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 13 - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Durata de validitate a unui certificat - Perioadă maximă de exclusivitate))
   2014/C 184/12
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Merck Canada Inc.

      Pârâte: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunal Arbitral – Interpretarea articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) – Durata certificatului – Perioadă de exclusivitate care poate depăși maximum 15 ani de la data primei autorizări de introducere pe piață a medicamentului respectiv în Uniune

      Dispozitivul

   Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente coroborat cu considerentul (9) al acestui regulament trebuie interpretat în sensul că se opune ca titularul atât al unui brevet, cât și al unui certificat suplimentar de protecție să se poată prevala de întreaga durată de validitate a unui astfel de certificat, calculată pe baza articolului 13 amintit, într-o situație în care, în temeiul unei astfel de durate, ar beneficia de o perioadă de exclusivitate privind un principiu activ mai mare de 15 ani începând de la data primei autorizații de introducere pe piață în Uniunea Europeană a medicamentului care constă în acest principiu activ sau care conține principiul activ menționat.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.


title: Cauza C-370/09: Ordonanța președintelui Curții din 26 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/23

         Ordonanța președintelui Curții din 26 februarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-370/09) (1)

   2010/C 148/39

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-108/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 6 martie 2014 – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG/Finanzamt Nordenham

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 6 martie 2014 – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG/Finanzamt Nordenham
   (Cauza C-108/14)
   2014/C 159/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG

      Intimat: Finanzamt Nordenham

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit cărei metode de calcul trebuie să se calculeze deducerea (unei cote-părţi) a TVA-ului plătit în amonte de o societate holding pentru prestări care i-au fost furnizate în amonte, referitoare la acumularea de capital în vederea achiziţionării de părți la filiale, în cazul în care societatea holding prestează ulterior diferite servicii impozabile (astfel cum a intenţionat de la bun început) în beneficiul acestor societăţi?

               2)

               Dispoziţia privind gruparea mai multor persoane într-o persoană impozabilă unică prevăzută la articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1) se opune unei reglementări naţionale potrivit căreia (în primul rând) doar o persoană juridică – nu însă şi o societate de persoane – poate fi integrată într-o întreprindere a unei alte persoane impozabile (aşa-numită societate integrantă) şi care (în al doilea rând) prevede că această persoană juridică este, din punct de vedere financiar, economic şi organizatoric (în sensul unui raport de supraordonare și de subordonare), „integrată în întreprinderea societăţii integrante”?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară: o persoană impozabilă poate invoca în mod direct articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-173/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 29 martie 2016 – M.H./M.H.

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 29 martie 2016 – M.H./M.H.
      (Cauza C-173/16)
      (2016/C 211/41)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: M.H.

         Pârât: M.H.

         Întrebarea preliminară

      „Data depunerii la instanță a actului de sesizare a instanței”, prevăzută la articolul 16 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2201/2003 (1), trebuie interpretată ca referindu-se la:

                  i)

                  data la care actul de sesizare a instanței este primit de instanță, chiar dacă această primire nu determină prin ea însăși declanșarea procedurii în conformitate cu dreptul național, sau

                  ii)

                  data la care, după primirea de către instanță a actului de sesizare, se declanșează procedura în conformitate cu dreptul național.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183).


title: Cauza T-144/07: Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV/SA/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/29

         Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV/SA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-144/07)
   (2007/C 155/55)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV/SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Turner și D. Mes, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care se referă la reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii la plata căreia reclamanta este obligată solidar;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia C(2007) 512 final a Comisiei (cauza COMP/E-1/38.823 — PO/Ascensoare și scări rulante). Aceasta urmărește să obțină anularea deciziei în măsura în care se referă la reclamantă sau, în subsidiar, reducerea amenzii aplicate.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă mai întâi faptul că, în măsura în care încălcarea nu avea relevanță internațională în cadrul UE, Comisia nu avea competență să aplica articolul 81 CE.
   În subsidiar, reclamanta susține că, în vederea aplicării articolului 81 CE în sensul Comunicării Comisiei privind cooperarea în cadrul rețelei autorităților de concurență (1), Comisia nu era autoritatea de concurență cea mai bine plasată. În opinia reclamantei, inițiind o procedură, Comisia a adus atingere încrederii legitime pe care această comunicare ar fi putut să o inspire reclamantei.
   În al treilea rând, inițiind o procedură și aplicând o amendă, Comisia a încălcat principiul ne bis in idem, principiul securității juridice, principiul încrederii legitime și principiul bunei administrări, dat fiind că autoritatea belgiană pentru concurență acordase reclamantei o imunitate în materie de amenzi în ceea ce privește participarea la încălcarea dispozițiilor referitoare la înțelegeri, care a făcut obiectul deciziei litigioase.
   În plus, Comisia a considerat în mod greșit că reclamanta, ThyssenKrupp Elevators AG și ThyssenKrupp AG erau răspunzătoare solidar pentru încălcarea comisă de reclamantă.
   De asemenea, reclamanta susține că, prin stabilirea cuantumului amenzii ce trebuie aplicată, Comisia a încălcat articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (2), Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor (3), principiul egalității și principiul proporționalității. În plus, Comisia nu ar fi respectat plafonul în materie de amenzi prevăzut de articolul 23.
   În plus, reclamanta susține că, în calcularea cuantumului reducerii amenzii ce trebuie aplicată reclamantei datorită cooperării sale în cadrul Comunicării privind clemența, Comisia a încălcat Comunicarea privind clemența (4) și principiul egalității.
   În sfârșit, în stabilirea cuantumului reducerii amenzii ce trebuie aplicată datorită cooperării în afara cadrului regimului de clemență, Comisia s-ar fi făcut vinovată de încălcarea principiului egalității, a principiului proporționalității, a principiului încrederii legitime și a principiului bunei administrări.

      (1)  JO 2004, C 101, p. 43.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurenţă prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1).

      (3)  Comunicarea Comisiei — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 şi articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO (JO 1998, C 9, p. 3).

      (4)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amendă și reducerea amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).


title: Cauze conexate C-43/13 şi C-44/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld/Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13) ( „Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice — Produse care nu sunt menționate în Directiva 2003/96/CE — Noțiunea «combustibil pentru încălzire sau carburant echivalent» ” )

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld/Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13)
   (Cauze conexate C-43/13 şi C-44/13) (1)

   ((„Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice - Produse care nu sunt menționate în Directiva 2003/96/CE - Noțiunea «combustibil pentru încălzire sau carburant echivalent»”))
   2014/C 159/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Hauptzollamt Köln (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld (C-44/13)

      Pârâte: Kronos Titan GmbH (C-43/13), Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13)

      Obiectul

   Cereri de decizie preliminară – Bundesfinanzhof – Interpretarea articolului 2 alineatul (3) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 5, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 981) – Impozitarea altor produse energetice decât cele pentru care directiva stabilește un nivel de impozitare – Noțiunile de combustibil pentru încălzire sau de carburant echivalent – Posibilitatea de a aplica unui produs utilizat drept combustibil pentru încălzire impozitarea prevăzută pentru produsul care prezintă compoziția chimică cea mai similară, atunci când acesta este supus unei impozitări mai mari decât cea prevăzută pentru combustibilii pentru încălzire din cauza faptului că poate fi utilizat drept carburant

      Dispozitivul

   Condiția prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, potrivit căreia produsele energetice altele decât cele pentru care este precizat un nivel de impozitare în directiva menționată se impozitează în funcție de utilizarea lor, la rata aplicată combustibilului pentru încălzire sau carburantului echivalent, trebuie interpretată în sensul că trebuie să se determine, într-o primă etapă, dacă produsul în cauză este utilizat drept combustibil pentru încălzit sau drept carburant, înainte de a se identifica, în a doua etapă, căruia dintre carburanții sau dintre combustibilii pentru încălzire, după caz, care sunt menționați în tabelul corespondent din anexa I la această directivă produsul în cauză i se substituie efectiv în utilizarea sa sau, în lipsă, care dintre respectivii carburanți sau dintre respectivii combustibili pentru încălzire îi este, prin proprietățile sale și prin destinația sa, cel mai apropiat.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza T-553/10: Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2013 — Biodes/OAPI — Manasul Internacional (FARMASUL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FARMASUL — Marcă spaniolă figurativă anterioară MANASUL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Caracter distinctiv al mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/16

         Hotărârea Tribunalului din 13 martie 2013 — Biodes/OAPI — Manasul Internacional (FARMASUL)
   (Cauza T-553/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative FARMASUL - Marcă spaniolă figurativă anterioară MANASUL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Caracter distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 123/26
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Biodes, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Manasul Internacional, SL (Ponferralda, Spania) (reprezentant: M. I. Escudero Pérez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 septembrie 2010 (cauza R 1034/2009-1) privind o procedură de opoziție între Manasul Internacional, SL și Biodes, SL

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Biodes, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-24/15: Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – NICO/Consiliul

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/45

         Ordonanța Tribunalului din 5 aprilie 2016 – NICO/Consiliul
   (Cauza T-24/15) (1)

   (2016/C 191/61)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza T-607/13: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2015 – Granette & Starorežná Distilleries/OAPI – Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol.) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol. — Marca internațională figurativă anterioară 42 BELOW — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/31

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2015 – Granette & Starorežná Distilleries/OAPI – Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol.)
   (Cauza T-607/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol. - Marca internațională figurativă anterioară 42 BELOW - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 213/53)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Republica Cehă) (reprezentant: T. Chleboun, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial D. Gája și P. Geroulakos, ulterior M. Geroulakos și M. Šimandlova, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Liechtenstein) (reprezentant: M. Reinisch, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 septembrie 2013 (cauza R 1605/2012-2) privind o procedură de opoziție între Bacardi Co. Ltd și Granette & Starorežná Distilleries a.s

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Granette & Starorežná Distilleries a.s suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Bacardi Co. Ltd.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-159/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Estancia Piedra/OAPI — Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/60

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 decembrie 2007 — Estancia Piedra/OAPI — Franciscan Vineyards (ESTANCIA PIEDRA)
   (Cauza T-159/06) (1)

   (2008/C 51/109)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-399/08: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2008 — Clearwire Corporation/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/51

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2008 — Clearwire Corporation/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne
   (Cauza T-399/08)
   (2008/C 301/86)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Clearwire Corporation (Kirkland, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: G. Konrad, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 iunie 2008 în cauza R 706/2008-1; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „CLEARWIFI” pentru serviciile din clasa 38, înregistrare internațională nr. W00 934 594

      Decizia examinatorului: respingerea cererii

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului întrucât motivele de refuz prezentate de camera de recurs nu împiedică înregistrarea


title: Cauza T-165/13: Acțiune introdusă la 20 martie 2013 — ΤΑLΑΝΤΟΝ/Comisia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/44

         Acțiune introdusă la 20 martie 2013 — ΤΑLΑΝΤΟΝ/Comisia
   (Cauza T-165/13)
   2013/C 156/83
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Talanton Anonimi Emporiki — Simvouleftiki-Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Atena, Grecia) (reprezentanți: M. Angelopoulos și K. Damis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că respingerea de către Comisia Europeană a cheltuielilor reclamantei în cuantum de cinci sute șaptezeci și opt de mii nouă sute treizeci și șapte de euro (EUR 578 937) în temeiul contractului referitor la proiectul „A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)” pe baza rezultatului auditului 11-BA135-006 constituie o încălcare a obligațiilor sale contractuale și că reclamanta ar trebui să restituie Comisiei Europene suma de douăzeci și una de mii o sută șaptezeci și unu de euro (EUR 21 171), iar nu suma de patru sute optzeci și șapte de mii o sută unu euro (EUR 487 101) și valoarea despăgubirii pentru prejudiciile suferite care va fi stabilită de Comisia Europeană;

               —

               constatarea faptului că respingerea de către Comisia Europeană a cheltuielilor reclamantei în cuantum de o sută cincizeci și trei de mii o sută șaptesprezece euro (EUR 153 117) în temeiul contractului referitor la proiectul „Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)” pe baza rezultatului auditului 11-BA135-006 constituie o încălcare a obligațiilor sale contractuale și că reclamanta ar trebui să restituie Comisiei Europene suma de o sută patruzeci și trei de mii șase sute șaptezeci și unu de euro (EUR 143 671), iar nu suma de două sute șaptezeci și trei de mii cinci sute cincizeci și nouă de euro și șaizeci și trei de cenți (EUR 273 559,63) și valoarea despăgubirii pentru prejudiciile suferite care va fi stabilită de Comisia Europeană.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune cuprinde două acțiuni.
   În primul rând, o acțiune în răspunderea Comisiei Europene în temeiul contractului pentru executarea proiectului „A sophisticated multi parametric system for the continuous effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)” și a raportului de control nr. 11-BA-135-006, în conformitate cu articolul 272 TFUE. Mai precis, reclamanta susține că Comisia Europeană trebuie să răspundă pentru încălcarea obligațiilor sale contractuale și pentru încălcarea principiilor încrederii legitime și proporționalității.
   În al doilea rând, o acțiune în răspunderea Comisiei Europene în temeiul contractului pentru executarea proiectului „Point-Of-CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)” și a raportului de control nr. 11-BA-135-006, în conformitate cu articolul 272 TFUE. Mai precis, reclamanta susține că Comisia Europeană trebuie să răspundă pentru încălcarea obligațiilor sale contractuale și pentru încălcarea principiilor încrederii legitime și proporționalității.


title: Cauza T-290/13: Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – CMBG/Comisia şi BCE ( „Acțiune în anulare și în despăgubire — Program de susținere a stabilității în Cipru — Protocol de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și MES — Competența Tribunalului — Legătură de cauzalitate — Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/29

         Ordonanța Tribunalului din 10 noiembrie 2014 – CMBG/Comisia şi BCE
   (Cauza T-290/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare și în despăgubire - Program de susținere a stabilității în Cipru - Protocol de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și MES - Competența Tribunalului - Legătură de cauzalitate - Acțiune în parte inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
   (2015/C 026/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CMBG Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice, Regatul Unit) (reprezentanţi: C. Paschalides, solicitor şi A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanţi: B. Smulders şi J.-P. Keppenne, agenţi) şi Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanţi: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan şi F. Athanasiou, agenţi, asistaţi de W. Bussian, W. Devroe şi D. Arts, avocaţi)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare a punctelor 1.23-1.27 din Protocolul de acord privind politica de condiționalitate economică specifică, încheiat între Republica Cipru și Mecanismul european de stabilitate (MES) la 26 aprilie 2013, și, în al doilea rând, cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a includerii punctelor 1.23-1.27 în protocolul de acord și ca urmare a încălcării obligației de supraveghere a Comisiei.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă CMBG Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE).

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza T-67/08: Acțiune introdusă la 11 februarie 2008 — Hedgefund Intelligence Ltd/OAPI — Hedge Invest (InvestHedge)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/30

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2008 — Hedgefund Intelligence Ltd/OAPI — Hedge Invest (InvestHedge)
   (Cauza T-67/08)
   (2008/C 107/50)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Hedgefund Intelligence Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Reed, Barrister și G. Crofton Martin, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hedge Invest SGR P.A. (Milano, Italia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs din data de 28 noiembrie 2007 în cauza R 148/2007-2 prin care s-a respins recursul;

               —

               respingerea opoziției;

               —

               pronunțarea în sensul că Oficiul și cealaltă parte suportă propriile cheltuieli de judecată și obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața diviziei de opoziție, a camerei de recurs și a Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Hedgefund Intelligence Ltd

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Invest Hedge” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 36 și 41 — cererea nr. 3 081 081

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Hedge Invest SGR P.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă „HEDGE INVEST” pentru servicii din clasa 36.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru totalitatea serviciilor contestate din clasele 36 și 41; admite cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru produsele necontestate din clasele 9 și 16.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: reclamanta susține că atunci când a stabilit similitudinea vizuală dintre mărcile respective în percepția consumatorilor care nu sunt vorbitori ai limbii engleze, în mod greșit, camera de recurs a luat în considerare „impresia comercială” și a considerat că impresia comercială a mărcilor în conflict este aceeași.
   Atunci când a evaluat similitudinea fonetică dintre mărcile în conflict în percepția consumatorilor care nu sunt vorbitori ai limbii engleze, în mod greșit, camera de recurs a pus proba în sarcina reclamantei.
   În final, camera de recurs nu a aplicat în mod oportun concluzia incontestabilă că între serviciile din clasele 36 și 41 exista numai un grad de similitudine foarte limitat și/sau redus.


title: Cauza T-442/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 iunie 2008 — SIC/Comisia Comunităților Europene ( Ajutoare de stat — Măsuri luate de Republica Portugheză în favoarea radiodifuziunii publice RTP pentru finanțarea misiunii acesteia de serviciu public — Decizie prin care se declară că anumite măsuri nu reprezintă ajutoare de stat și că celelalte măsuri sunt compatibile cu piața comună — Calificare drept ajutor de stat — Compatibilitate cu piața comună — Obligația de examinare cu diligență și cu imparțialitate )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 iunie 2008 — SIC/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-442/03) (1)

   („Ajutoare de stat - Măsuri luate de Republica Portugheză în favoarea radiodifuziunii publice RTP pentru finanțarea misiunii acesteia de serviciu public - Decizie prin care se declară că anumite măsuri nu reprezintă ajutoare de stat și că celelalte măsuri sunt compatibile cu piața comună - Calificare drept ajutor de stat - Compatibilitate cu piața comună - Obligația de examinare cu diligență și cu imparțialitate’)
   (2008/C 197/33)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: SIC — Sociedade Independente de Comunicação, SA (Carnaxide, Portugalia) (reprezentanți: C. Botelho Moniz, E. Maia Cadete și M. Rosado da Fonseca, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial M. Balta și F. Florindo Gijón, ulterior M. Niejahr, J. Buendía Sierra și G. Braga da Cruz, iar în cele din urmă B. Martenczuk și G. Braga da Cruz, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2005/406/CEE a Comisiei din 15 octombrie 2003 privind măsurile ad-hoc puse în aplicare de Portugalia în favoarea RTP (JO 2005 L 142, p. 1), întrucât această decizie declară că anumite măsuri nu reprezintă ajutoare de stat și că celelalte măsuri sunt compatibile cu piața comună
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 din Decizia 2005/406/CE a Comisiei din 15 octombrie 2003 privind măsurile ad-hoc puse în aplicare de Portugalia în favoarea RTP.

               2)

               Anulează articolul 2 din Decizia 2005/406 în măsura în care concluzionează că scutirea de cheltuielile notariale și de înregistrare nu reprezintă ajutor de stat.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și patru cincimi din cheltuielile de judecată ale SIC — Sociedade Independente de Comunicação, SA.

               5)

               SIC suportă o cincime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 20.3.2004.


title: Cauza T-95/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 31 ianuarie 2008 — Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana/OCSP — Nador Cott Protection (Nadorcott) ( Soiuri de plante — Recurs în fața camerei de recurs a Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante — Inadmisibilitate — Lipsa afectării individuale — Protecție jurisdicțională efectivă — Obligația de motivare )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 31 ianuarie 2008 — Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana/OCSP — Nador Cott Protection (Nadorcott)
   (Cauza T-95/06) (1)

   („Soiuri de plante - Recurs în fața camerei de recurs a Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante - Inadmisibilitate - Lipsa afectării individuale - Protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare’)
   (2008/C 64/56)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana (Valencia, Spania) (reprezentanți: S. Roig Girbes, R. Ortega Bueno și M. Delgado Echevarría, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanți: M. Ekvad, agent, asistat de D. O'Keefe, solicitor, de J. Rivas de Andrés și de M. Canal Fontcuberta, avocați)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OCSP, intervenientă la Tribunal: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Franța) (reprezentanți: M. Fernández Mateos, S. González Malabia și M. Marín Bataller, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei camerei de recurs a OCSP din 8 noiembrie 2005 (cauza A 001/2005) privind acordarea protecției comunitare soiului de mandarine Nadorcott.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


title: Cauza T-12/10 P: Ordonanța Tribunalului din 21 iunie 2011 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Rambursarea cheltuielilor — Notă a Comisiei prin care recurentul este informat cu privire la intenția acesteia de a opera o reținere din alocația sa de invaliditate — Absență a unui act care lezează — Recurs în parte în mod vădit inadmisibil și în parte în mod vădit nefondat” )

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/17

         Ordonanța Tribunalului din 21 iunie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-12/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Rambursarea cheltuielilor - Notă a Comisiei prin care recurentul este informat cu privire la intenția acesteia de a opera o reținere din alocația sa de invaliditate - Absență a unui act care lezează - Recurs în parte în mod vădit inadmisibil și în parte în mod vădit nefondat)
   2011/C 238/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 29 octombrie 2010, Marcuccio/Comisia (F-94/08, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-41/09: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2009 — Hipp & Co/OAPI — Nestlé (Bebio)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/32

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2009 — Hipp & Co/OAPI — Nestlé (Bebio)
   (Cauza T-41/09)
   (2009/C 82/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Hipp & Co KG (Sachseln, Elveția) (reprezentanți: A. Bognár și M. Kinkeldey, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sociéte des Produits Nestlé, SA (Vevey, Elveția)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 noiembrie 2008 în cauza R 1790/2008-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „Bebio” pentru bunuri din clasele 5, 29, 30 și 32

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală internațională „BEBA” înregistrată sub nr. 187 436 pentru bunuri din clasele 5, 29 și 30; marca verbală comunitară „BEBA” înregistrată sub nr. 3 043 387 pentru bunuri din clasele 5, 29 și 30

      Decizia diviziei de opoziție: Admiterea în parte a opoziției

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a considerat în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile vizate


title: Cauza C-596/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Spania) – Ana de Diego Porras/Ministerio de Defensa (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Clauza 4 — Principiul nediscriminării — Noțiunea „condiții de încadrare în muncă” — Indemnizație pentru rezilierea unui contract de muncă — Indemnizație care nu este prevăzută de reglementarea națională pentru contracte de muncă temporară — Diferență de tratament în raport cu lucrătorii pe durată nedeterminată)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/9

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Spania) – Ana de Diego Porras/Ministerio de Defensa
   (Cauza C-596/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 - Principiul nediscriminării - Noțiunea „condiții de încadrare în muncă” - Indemnizație pentru rezilierea unui contract de muncă - Indemnizație care nu este prevăzută de reglementarea națională pentru contracte de muncă temporară - Diferență de tratament în raport cu lucrătorii pe durată nedeterminată))
   (2016/C 419/11)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Ana de Diego Porras

      Intimat: Ministerio de Defensa

      Dispozitivul

               1)

               Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că noțiunea „condiții de încadrare în muncă” include indemnizația pe care un angajator trebuie să o plătească unui lucrător ca urmare a rezilierii contractului de muncă pe durată determinată al acestuia.

               2)

               Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, anexat la Directiva 1999/70, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu acordă nicio indemnizație pentru rezilierea contractului de muncă lucrătorului angajat în cadrul unui contract de muncă de „interinidad” (muncă temporară) în condițiile în care acordă o asemenea indemnizație printre altele lucrătorilor pe durată nedeterminată comparabili. Simplul fapt că acest lucrător a efectuat munca în temeiul unui contract de muncă de „interinidad” nu poate constitui un motiv obiectiv care să permită justificarea refuzului de a acorda lucrătorului respectiv beneficiul acestei indemnizații.

      (1)  JO C 96, 23.3.2015.


title: Cauza T-189/16: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Migros-Genossenschafts-Bund/EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă CReMESPRESSO — Marca internațională verbală anterioară CREMESSO — Element aluziv — Interdependență a criteriilor — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/40

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Migros-Genossenschafts-Bund/EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO)
   (Cauza T-189/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă CReMESPRESSO - Marca internațională verbală anterioară CREMESSO - Element aluziv - Interdependență a criteriilor - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 283/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Migros-Genossenschafts-Bund (Zürich, Elveția) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: H. O’Neill și I. Moisescu, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Luigi Lavazza SpA (Torino, Italia) (reprezentanţi: M. Ricolfi și F. Tarocco, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 (cauza R 2823/2014-4) privind o procedură de declarare a nulității între Migros-Genossenschafts-Bund și Luigi Lavazza

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 februarie 2016 (cauza R 2823/2014-4), în măsura în care camera de recurs a admis recursul formulat de Luigi Lavazza SpA și a anulat în parte decizia diviziei de anulare în ceea ce privește produsele următoare: „Mașini electrice pentru zdrobirea gheții”, „Mașini de înghețată, mașini de sorbet, precum și cafetiere” din clasele 7 și 11, vizate de marca contestată.

               2)

               EUIPO și Luigi Lavazza suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Migros-Genossenschafts-Bund.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza T-180/11: Acțiune introdusă la 23 martie 2011 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/27

         Acțiune introdusă la 23 martie 2011 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)
   (Cauza T-180/11)
   2011/C 152/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Regatul Unit) (reprezentant: A. Carboni, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 ianuarie 2011 pronunțată în cauza R 1262/2010-1 și trimiterea cererii la OAPI pentru a îi permite acestuia să soluționeze cererea de înregistrare și

               —

               obligarea pârâtului și a tuturor intervenienților în prezenta acțiune la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în prezenta procedură și în procedura căii de atac care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CHIVAS LIFE WITH CHIVALRY” pentru produse și servicii din clasele 33, 35 și 41 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7299605

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea în Regatul Unit nr. 1293610 a mărcii figurative „CHIVALRY” pentru produse din clasa 33; înregistrarea în Regatul Unit nr. 2468527 a mărcii figurative „CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY” pentru produse din clasa 33; marca neînregistrată în Regatul Unit a cuvântului „CHIVALRY” pentru „Scotch whisky”

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 76 alineatul (1) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs: (i) a apreciat în mod eronat în fapt caracteristicile publicului relevant fără a arăta motivele acestei aprecieri; (ii) cu titlu subsidiar față de motivul (i), a apreciat că consumatorul relevant este „deosebit de receptiv și fidel mărcii” fără a vedea, în mod eronat, că aceste caracteristici intensifică atenția consumatorului relevant reducând în aceeași măsură riscul de confuzie; (iii) a omis să ia în considerare, sau a luat în considerare în mod insuficient, natura și scopurile diferite ale mărcilor relevante; (iv) a omis să ia în considerare indicațiile importante stabilite de Curtea de Justiție și a adoptat o abordare greșită în compararea mărcilor; (v) și-a concentrat atenția în mod greșit asupra prezenței cuvântului „CHIVALRY” în marca solicitantului neluând în considerare diferențele vizuale între mărci; (vi) a presupus în mod greșit că se poate aborda compararea auditivă a mărcilor în același mod ca compararea vizuală; (vii) a analizat eronat asemănarea conceptuală între mărci limitându-se în acest sens sau concentrându-se numai asupra cuvântului „CHIVARLY” care apare în fiecare marcă; și (viii) a conchis în mod eronat în sensul existenței unui risc de confuzie.


title: Cauza T-308/16: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2017 – Marsh/EUIPO (ClaimsExcellence) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ClaimsExcellence — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/20

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2017 – Marsh/EUIPO (ClaimsExcellence)
   (Cauza T-308/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ClaimsExcellence - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 129/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Marsh GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: W. Riegger, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Manea și D. Hanf, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camera a patra de recurs a EUIPO din 8 aprilie 2016 (cauza R 2358/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ClaimsExcellence ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Marsh GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016.


title: Cauza T-472/15 P: Recurs introdus la 13 august 2015 de Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) împotriva Hotărârii din 3 iunie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-78/14, Gross/SEAE

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/32

         Recurs introdus la 13 august 2015 de Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) împotriva Hotărârii din 3 iunie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-78/14, Gross/SEAE
   (Cauza T-472/15 P)
   (2015/C 346/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Philipp Oliver Gross (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 3 iunie 2015 în cauza F-78/14 (Gross/SEAE)

               —

               admiterea concluziilor formulate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă șapte motive, dintre care unele privesc sistemul de evaluare, iar altele privesc sistemul de promovare.

               —

               Cu privire la sistemul de evaluare

                           1.

                           Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 43 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), a normelor în materie de repartizare a sarcinii probei, a interdicției de pronunțare ultra petita și a dreptului la apărare al recurentului.

                           2.

                           Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a limitelor controlului jurisdicțional. Recurentul arată că, în hotărârea atacată, în mai multe rânduri, Tribunalul Funcție Publice (denumit în continuare „TFP”) depășește limitele controlului său și pare să dorească să îi impună adoptarea unui anumit sistem de evaluare.

                           3.

                           Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în ceea ce privește lipsa de obiectivitate a unui sistem de evaluare neexprimat în cifre și pe o încălcare a articolului 43 din statut.

                           4.

                           Al patrulea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 266 TFUE în măsura în care, anulând în parte decizia în litigiu, TFP ar fi făcut imposibilă executarea hotărârii atacate fără a genera alte nelegalități. Recurentul arată că în cazul în care articolul 4 din decizia atacată este nelegal, va trebui realizată o nouă analiză comparativă a meritelor intimatului cu cele ale celorlalți funcționari promovabili din gradul său în executarea hotărârii atacate, pe baza rapoartelor de evaluare care, potrivit celor statuate de TFP, nu permit efectuarea acestei analize pe o bază obiectivă și comparabilă.

               —

               Cu privire la sistemul de promovare

                           5.

                           Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a interdicției de pronunțare ultra petita și a drepturilor la apărare a recurentului.

                           6.

                           Al șaselea motiv, întemeiat pe o încălcare a normelor în materie de repartizare a sarcinii probei.

                           7.

                           Al șaptelea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în ceea ce privește încălcarea de către recurent a articolului 45 din statut.


title: Cauza T-636/14: Acțiune introdusă la 27 august 2014 – Italia/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/20

         Acțiune introdusă la 27 august 2014 – Italia/Comisia
   (Cauza T-636/14)
   2014/C 388/24
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului pentru ocuparea postului vacant de director al Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (Luxemburg), grupa de funcții AD gradul 14 (COM/2014/10356) publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 185 A din 17 iunie 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta atacă anunțul menționat mai sus, în măsura în care candidaturile trebuie să fie prezentate în mod obligatoriu în limbile engleză, franceză sau germană.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 18 TFUE și a articolului 24 al patrulea paragraf TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolelor 1 și 2 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor (aplicabil prin analogie agenților temporari și menționat în anunțul atacat)

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că, prin trimiterea la site-ul internet al Comisiei care conținea această dispoziție obligatorie, anunțul a impus candidaților să își prezinte curriculum vitae și scrisoarea de motivare în limbile engleză, franceză sau germană, iar nu în orice limbă a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime și a cooperării loiale [articolul 4 alineatul (3) TUE]

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că în cursul procedurii de adoptare a anunțului în discuție, Comisia ar fi asigurat în mod formal guvernul italian că discriminarea lingvistică sus-menționată va fi înlăturată, însă a avut un comportament contrar la redactarea anunțului și la stabilirea normelor de funcționare a site-ului internet la care face trimitere anunțul pentru prezentarea candidaturilor.


title: Cauza C-316/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 10 iunie 2013 — Gérard Fenoll/Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI)

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 10 iunie 2013 — Gérard Fenoll/Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI)
   (Cauza C-316/13)
   2013/C 215/17
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Gérard Fenoll

      Pârâte: Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI) din Avignon

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 din Directiva 89/391/CEE (1), la care fac trimitere dispozițiile articolului 1 din Directiva 2003/88/CE (2) din 4 noiembrie 2003 care stabilesc domeniul de aplicare al acesteia, trebuie interpretat în sensul că o persoană admisă într-un centru de asistență prin muncă poate fi calificată drept „lucrător” în sensul articolului 3 menționat?

               2.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că o persoană precum cea descrisă la întrebarea anterioară poate fi calificată drept „lucrător” în sensul articolului 31 menționat?

               3.

               O persoană precum cea descrisă la prima întrebare se poate prevala în mod direct de drepturile rezultate din cartă pentru a obține dreptul la concediul plătit în cazul în care reglementarea națională nu prevede că aceasta beneficiază de un astfel de drept, iar instanța națională trebuie, pentru a garanta efectul deplin al acestui drept, să lase neaplicată orice dispoziție de drept național contrară?

      (1)  Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO L 183, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 88).

      (2)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-291/13: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Cipru) – Sotiris Papasavvas/O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd și alții (Trimitere preliminară — Directiva 2000/31/CE — Domeniu de aplicare — Litigiu în materie de calomnie)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/14

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Cipru) – Sotiris Papasavvas/O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd și alții
   (Cauza C-291/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2000/31/CE - Domeniu de aplicare - Litigiu în materie de calomnie))
   2014/C 409/20
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Eparchiako Dikastirio Lefkosias

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sotiris Papasavvas

      Pârâți: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi, Giorgios Sertis

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă („Directiva privind comerțul electronic”) trebuie interpretat în sensul că noțiunea „servicii ale societății informaționale”, în sensul acestei dispoziții, cuprinde servicii de furnizare de informații on-line al căror furnizor este remunerat nu de destinatar, ci din veniturile generate de publicitatea difuzată pe un site internet.

               2)

               Directiva 2000/31 nu se opune, într-o cauză precum cea principală, aplicării unui regim de răspundere civilă pentru calomnie.

               3)

               Limitările răspunderii civile prevăzute la articolele 12-14 din Directiva 2000/31 nu vizează situația unei societăți editoare de presă care dispune de un site internet pe care este publicată versiunea electronică a unui ziar, această societate fiind, pe de altă parte, remunerată din veniturile generate de publicitatea comercială difuzată pe acest site, în măsura în care aceasta are cunoștință despre informațiile pe care le publică și exercită un control asupra acestora, indiferent dacă accesul la site-ul respectiv este gratuit sau contra cost.

               4)

               Limitările răspunderii civile prevăzute la articolele 12-14 din Directiva 2000/31 pot fi aplicabile în cadrul unui litigiu între particulari având ca obiect răspunderea civilă pentru calomnie, în măsura în care condițiile menționate la articolele respective sunt întrunite.

               5)

               Articolele 12-14 din Directiva 2000/31 nu permit furnizorului unui serviciu al societății informaționale să se opună introducerii unei acțiuni în justiție în răspundere civilă formulate împotriva sa și, pe cale de consecință, adoptării de măsuri provizorii de către o instanță națională. Limitările răspunderii prevăzute la aceste articole pot fi invocate de furnizor în conformitate cu dispozițiile dreptului național care asigură transpunerea lor sau, în lipsa acestora, în vederea unei interpretări conforme a acestuia. În schimb, în cadrul unui litigiu precum cel principal, Directiva 2000/31 nu poate, prin ea însăși, să creeze obligații în sarcina unui particular și, prin urmare, nu poate fi invocată ca atare împotriva sa.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-243/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 20 mai 2011 — RVS Levensverzekeringen NV/Belgische Staat

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 20 mai 2011 — RVS Levensverzekeringen NV/Belgische Staat
   (Cauza C-243/11)
   2011/C 252/25
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: RVS Levensverzekeringen NV

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 50 din Directiva 2002/83/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață, care prevede la alineatul (1) că, fără a aduce atingere unei armonizări ulterioare, fiecare contract de asigurare se află exclusiv sub rezerva impozitelor indirecte și a taxelor parafiscale privind primele de asigurare din statul membru al angajamentului, iar la alineatul (3) că, sub rezerva armonizării viitoare, statul membru aplică întreprinderilor de asigurare care acoperă angajamente situate pe teritoriul său propriile dispoziții de drept intern pentru măsuri de asigurare a colectării impozitelor indirecte și a taxelor parafiscale datorate în conformitate cu alineatul (1), se opune unor prevederi naționale precum cele de la articolul 173 și de la articolul 175/3 din Codul privind diverse taxe și impozite, potrivit cărora contractele de asigurare (inclusiv asigurările de viață) sunt supuse unui impozit anual dacă riscul este situat în Belgia, în special dacă asiguratul își are reședința obișnuită în Belgia sau, în cazul în care asiguratul este o persoană juridică, dacă unitatea acestei persoane juridice la care se referă contractul este situată în Belgia, fără a lua în considerare locul unde se află reședința asiguratului la momentul încheierii contractului?

               2.

               Principiile de drept al Uniunii ce rezultă din articolele 49 TFUE și 56 TFUE privind eliminarea obstacolelor din calea liberei circulații a persoanelor și a serviciilor între statele membre ale Uniunii se opun unor reglementări naționale precum cele de la articolul 173 și de la articolul 175/3 din Codul privind diverse taxe și impozite, potrivit cărora contractele de asigurare (inclusiv asigurările de viață) sunt supuse unui impozit anual dacă riscul este situat în Belgia, în special dacă asiguratul își are reședința obișnuită în Belgia sau, în cazul în care asiguratul este o persoană juridică, dacă unitatea acestei persoane juridice la care se referă contractul este situată în Belgia, fără a lua în considerare locul unde se află reședința asiguratului la momentul încheierii contractului?

      (1)  JO L 345, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 192.