title: Cauza C-20/15 P: Recurs introdus la 19 ianuarie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 7 noiembrie 2014 în cauza T-219/10, Autogrill España/Comisia

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/10

         Recurs introdus la 19 ianuarie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 7 noiembrie 2014 în cauza T-219/10, Autogrill España/Comisia
   (Cauza C-20/15 P)
   (2015/C 081/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes și P. Němečková, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Autogrill España, S.A.

      Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene;

               —

               soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunal a săvârșit o eroare de drept întrucât a interpretat greșit articolul 107 alineatul (1) din tratat și, în special, noțiunea de caracter selectiv al ajutoarelor de stat care figurează la acest articol
   Acest unic motiv de recurs cuprinde două aspecte, care rezultă din eroarea de drept invocată:

               —

               în primul rând, Tribunalul impune în mod greșit, pentru a demonstra că o măsură este selectivă, obligația de a determina un grup de întreprinderi cu caracteristici proprii și inerente (identificabile ex ante) și

               —

               în al doilea rând, Tribunalul interpretează în mod greșit noțiunea de caracter selectiv efectuând o distincție artificială între ajutoarele pentru exportul de bunuri și ajutoarele pentru exportul de capital.


title: Cauza C-13/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 8 ianuarie 2016 – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 8 ianuarie 2016 – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”
   (Cauza C-13/16)
   (2016/C 111/13)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Pârâtă: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”

      Întrebarea preliminară

   Sintagma „este necesară pentru realizarea interesului legitim urmărit de […] unul sau mai mulți terți”, menționată la articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, trebuie interpretată în sensul că Poliția Națională trebuie să comunice Rīgas satiksme datele cu caracter personal solicitate de aceasta, care sunt necesare pentru formularea unei acțiuni civile? Prezintă relevanță în ceea ce privește răspunsul la această întrebare faptul că, astfel cum reiese din înscrisurile existente la dosarul cauzei, pasagerul din taxi ale cărui date încearcă să le obțină Rīgas satiksme era minor la momentul accidentului?

      (1)  JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10.


title: Cauza T-374/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 septembrie 2008 — Matthias Rath/OAPI ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Epican — Marcă comunitară verbală anterioară EPIGRAN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Acțiune vădit nefondată )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 8 septembrie 2008 — Matthias Rath/OAPI
   (Cauza T-374/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Epican - Marcă comunitară verbală anterioară EPIGRAN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Acțiune vădit nefondată’)
   (2008/C 285/75)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Matthias Rath (Cap, Africa de Sud) (reprezentanți: S. Ziegler, C. Kleiner și F. Dehn, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Dr. Grandel GmbH (Augsburg, Germania) (reprezentant: G. Hodapp, avocat)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 octombrie 2006 (cauza R 1324/2005-1) privind o procedură de opoziție între Dr. Grandel GmbH și Matthias Rath.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Matthias Rath suportă propriile chelptuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Dr. Grandel GmbH.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-228/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 78, 79, 83 și 86 — Bază de impozitare — Vânzarea unui autovehicul — Includerea în baza de impozitare a unei taxe aplicabile autovehiculelor neînmatriculate)

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-228/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 78, 79, 83 și 86 - Bază de impozitare - Vânzarea unui autovehicul - Includerea în baza de impozitare a unei taxe aplicabile autovehiculelor neînmatriculate)
   2010/C 195/02
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Dowgielewicz, M. Jarosz și A. Rutkowska, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 78, 79, 83 și 86 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Vânzarea unui autovehicul — Includerea în baza de impozitare a unei taxe datorate pentru înmatricularea vehiculului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza C-20/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammergericht Berlin (Germania) la 18 ianuarie 2017 – Vincent Pierre Oberle

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammergericht Berlin (Germania) la 18 ianuarie 2017 – Vincent Pierre Oberle
   (Cauza C-20/17)
   (2017/C 112/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Kammergericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Petent și reclamant: Vincent Pierre Oberle

      Întrebarea preliminară

   Articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (1) trebuie interpretat în sensul că determină și competența exclusivă a instanțelor internaționale de a elibera în respectivele state membre certificatele naționale de moștenitor care nu au fost înlocuite de certificatul european de moștenitor [a se vedea articolul 62 alineatul (3) din Regulamentul nr. 650/2012], cu consecința că dispozițiile naționale derogative cu privire la competența internațională de a elibera certificatele naționale de moștenitor – cum este de exemplu în Germania articolul 105 din Legea privind cauzele de dreptul familiei și în materie de proceduri necontencioase (Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit) – sunt inoperante întrucât încalcă principiul aplicării prioritare a dreptului de rang superior al Uniunii?

      (1)  JO L 201, p. 107.


title: Cauza C-101/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 septembrie 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA/Comisia Europeană [Recurs — Înțelegeri — Articolul 101 TFUE — Articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 — Piața europeană a sticlei auto — Acorduri de împărțire a piețelor și schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial — Amenzi — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Punctul 13 — Valoarea vânzărilor — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf — Plafonul legal al amenzii — Rata de schimb pentru calculul plafonului amenzii — Cuantumul amenzii — Competență de fond — Întreprinderi monoprodus — Proporționalitate — Egalitate de tratament]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 septembrie 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-101/15 P) (1)

   ([Recurs - Înțelegeri - Articolul 101 TFUE - Articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 - Piața europeană a sticlei auto - Acorduri de împărțire a piețelor și schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial - Amenzi - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Punctul 13 - Valoarea vânzărilor - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf - Plafonul legal al amenzii - Rata de schimb pentru calculul plafonului amenzii - Cuantumul amenzii - Competență de fond - Întreprinderi monoprodus - Proporționalitate - Egalitate de tratament])
   (2016/C 402/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (reprezentanți: S. Wisking și K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors și C. Puech Baron, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, M. Kellerbauer și H. Leupold, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH și Pilkington Italia SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza T-538/12: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2012 — Optilingua/OAPI — Esposito (ALPHATRAD)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/26

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2012 — Optilingua/OAPI — Esposito (ALPHATRAD)
   (Cauza T-538/12)
   2013/C 38/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Optilingua holding SA (Epalinges, Elveția) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Michele Esposito (Cava de’ Tirreni SA, Italia)

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 octombrie 2012 din cauza R 444/2011-1;

               —

               obligarea Oficiului și a domnului Michele Esposito la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca figurativă care conține elementul verbal „ALPHATRAD” pentru servicii din clasele 35, 38, 41 și 42 — marca comunitară nr. 617 316

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: Esposito

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de decădere

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) coroborat cu articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-201/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hessisches Finanzgericht, Kassel la 16 mai 2008 — Plantanol GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Darmstadt

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hessisches Finanzgericht, Kassel la 16 mai 2008 — Plantanol GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Darmstadt
   (Cauza C-201/08)
   (2008/C 183/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Hessisches Finanzgericht, Kassel
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Plantanol GmbH & Co.KG

      Pârât: Hauptzollamt Darmstadt
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 din Directiva 2003/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 mai 2003 de promovare a utilizării biocombustibililor și a altor combustibili regenerabili pentru transport (Directiva privind biocombustibilii) (1) se opune, în special în lumina considerentelor 10, 12, 14, 19, 22 și 27 din această directivă, unei dispoziții naționale astfel cum este cea de la articolul 50 alineatul (1) punctul 1 din Legea cu privire la impozitarea energiei (Energiesteuergesetz), modificată prin Legea privind cotele biocombustibililor din 18 decembrie 2006, care exclude de la beneficiul unei exonerări de impozit părțile de biocombustibili compuși din ulei vegetal, conținute în amestecurile de combustibili care corespund cerințelor standardului DIN V 51605 (versiunea: iulie 2006)?

               2)

               Principiul de drept comunitar al securității juridice și cel al protecției încrederii legitime impun ca un stat membru să nu poată modifica, în detrimentul întreprinderii favorizate până în acel moment, dispozițiile adoptate în scopul transpunerii Directivei privind biocombustibilii, care are ca obiect punerea în aplicare a unui sistem plurianual de sprijin prin intermediul avantajelor fiscale, decât în prezența unor împrejurări absolut excepționale în cursul perioadei prevăzute?

      (1)  JO L 123, p. 42, Ediție specială, 13/vol. 39, p. 170.


title: Cauza T-228/11 P: Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2012 — Barbin/Parlamentul European ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Decesul recurentului — Necontinuarea procesului de către avânzii-cauză — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/12

         Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2012 — Barbin/Parlamentul European
   (Cauza T-228/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Decesul recurentului - Necontinuarea procesului de către avânzii-cauză - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 55/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Florence Barbin (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și E. Despotopoulou, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 15 februarie 2011, Barbin/Parlamentul European (F-68/09, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesară soluționarea prezentului recurs.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza F-73/14: Acțiune introdusă la 24 iulie 2014 – ZZ/Europol

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/27

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2014 – ZZ/Europol
   (Cauza F-73/14)
   2014/C 380/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Europol

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu prelungi contractul reclamantului și de a repara prejudiciile moral și material pe care acesta pretinde că le-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a cererii întemeiate pe articolul 90 alineatul (1) care viza obținerea prelungirii contractului de agent temporar AD7, depusă la 6 decembrie 2013, precum și a răspunsului la această reclamație din 14 aprilie 2014 al directorului Europol;

               —

               obligarea pârâtei la plata unui cuantum de 1 5 45  124 de euro cu titlu de daune interese pentru prejudiciul material suferit;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 40  000 de euro cu titlu de daune interese pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


               25.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 324/13

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2012 de Konkurrenten.no AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-5/12)
   2012/C 324/11
   La data de 2 iunie 2012, Konkurrenten.no AS, reprezentată de Jon Midthjell, avocat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere, la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               anularea deciziei atacate; și

               2.

               suportarea cheltuielilor de judecată de către pârât și orice intervenienți.

      Situația în fapt și în drept și motivele invocate:

               —

               Reclamantul este o societate privată, înregistrată în Norvegia. Societatea este activă pe piața autobuzelor regionale expres care fac legătura între regiunea de sud și regiunea centrală din Norvegia.

               —

               Reclamantul cere anularea deciziei Autorității AELS de Supraveghere, astfel cum a fost notificată la 5 aprilie 2012, prin care s-a refuzat accesul public la textul complet al conținutului cauzei 60510 a Autorității AELS de Supraveghere.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a încălcat articolul 2 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din normele privind accesul la documente prin faptul că a refuzat să divulge textul complet al conținutului dosarului; și

                           —

                           a încălcat articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție în măsura în care decizia atacată nu a fost motivată.


title: Cauza T-507/13: Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2015 – SolarWorld și alții/Comisia ( „Acțiune în anulare — Dumping — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din China — Acceptarea unui angajament oferit în legătură cu procedura antidumping — Industrie comunitară — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/19

         Ordonanța Tribunalului din 14 ianuarie 2015 – SolarWorld și alții/Comisia
   (Cauza T-507/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Dumping - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din China - Acceptarea unui angajament oferit în legătură cu procedura antidumping - Industrie comunitară - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 081/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: SolarWorld AG (Bonn, Germania); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italia); Global Sun Ltd (Sliema, Malta); Silicio Solar, SAU (Madrid, Spania); Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Puertollano, Spania) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2013/423/UE a Comisiei din 2 august 2013 de acceptare a unui angajament oferit în legătură cu procedura antidumping privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 209, p. 26) și a Deciziei de punere în aplicare 2013/707/UE a Comisiei din 4 decembrie 2013 de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive (JO L 325, p. 214)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă SolarWorld AG, Brandoni solare SpA, Global Sun Ltd, Silicio Solar, SAU și Solaria Energia y Medio Ambiente, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza T-58/09: Acțiune introdusă la 11 februarie 2009 — Schemaventotto/Comisia

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/34

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2009 — Schemaventotto/Comisia
   (Cauza T-58/09)
   (2009/C 82/59)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Schemaventotto SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini, G. C. Rizza, M. Piergiovanni, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei/ilor cuprinsă/e în scrisoarea din 13 august 2008, înregistrată cu nr. C(2008) 4494, trimisă autorităților italiene de comisarul Kroes, în numele și pentru Comisia Europeană, și referitoare la o procedură în temeiul articolului 21 din Regulamentul privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (cazul COMP/M.4388 — Albertis/Autostrade); și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentului proces, efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei care ar fi cuprinsă în scrisoarea comisarului Kroes din 13 august 2008, prin care, în opinia reclamantei, pârâta ar fi comunicat autorităților italiene intenția de a nu continua investigarea cazului COMP/M.4388 Abertis/autostrade în temeiul articolului 21 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (denumit în continuare „regulamentul”). Astfel, Comisia aprobă măsurile normative de reglementare referitoare la procedurile de autorizare pentru „transferul” concesiunilor de autostrăzi (Directiva din 2007 și Decretul din 2008). Cu toate acestea, în scrisoarea menționată anterior, pârâta are o poziție rezervată cu privire la compatibilitatea cadrului normativ italian referitor la procedura de autorizare pentru transferul concesiunilor de autostrăzi cu normele în materie de piață internă.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă încălcarea articolului 21 din regulamentul privind concentrările și se întemeiază pe următoarele considerații:

               —

               Comisia nu se poate referi în niciun fel la modificări ale cadrului normativ relevant care au avut loc ulterior datei de 31 ianuarie 2007, dată la care s-au efectuat evaluările preliminare. Întrucât competențele Comisiei în cadrul verificării efectuate în temeiul articolului 21 alineatul (4) din regulament sunt strâns legate de contextul evaluării unei operațiuni specifice de concentrare de dimensiune comunitară, la care se referă măsurile naționale în cauză, modificările normative succesive nu puteau să producă efecte asupra comportamentelor din trecut ale autorităților italiene, care au avut drept rezultat abandonarea operațiunii de către părți în decembrie 2006, după trecerea a trei luni de la autorizarea operațiunii în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (b) din regulament.

               —

               Reclamanta critică abuzul/deturnarea de putere din partea Comisiei care constă în caracterul neadecvat al temeiului juridic ales cu privire la cuprinsul deciziei explicite de a „nu continua investigarea” măsurilor italiene în cauză. În această privință, se afirmă că prin faptul că a decis că modificările cadrului normativ pe termen mediu vor asigura că preocupările exprimate în evaluările sale preliminare din 31 ianuarie 2007 nu vor apărea și în viitor, Comisia a adoptat în temeiul articolului 21 din regulament un tip de decizie pe care dispoziția menționată nu o prevede. Astfel, Comisia a utilizat competențele atribuite în temeiul articolului 21 menționat pentru a declara compatibile cu dreptul comunitar măsuri de aplicare generală adoptate de un stat membru complet independent de operațiunea specifică de concentrare pentru blocarea căreia Italia a adoptat măsurile naționale în discuție.

               —

               Atunci când a considerat că respectivul cadru normativ italian, astfel cum a fost modificat, a devenit compatibil cu dreptul comunitar, Comisia nu a luat în considerare incertitudinile ulterioare produse în ordinea italiană de măsurile naționale menționate, care în mod cert nu au contribuit la stabilirea unui mediu favorabil pentru eventuale concentrări viitoare pe piața concesiunilor de autostrăzi în Italia. În plus, reglementarea adoptată de administrația italiană în 2007 și 2008 trebuia oricum să fie considerată contrară și articolului 21, în măsura în care aceasta impune cu privire la un „transfer” al unei concesiuni de autostradă, obligații mai ample decât cele care incumbă în mod normal persoanelor interesate.


title: Cauza C-53/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 ianuarie 2012 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)/Nike International Ltd, Aurelio Muñoz Molina [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 58 — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Normele 49 și 50 — Marca verbală R10 — Opoziție — Cesiune — Admisibilitatea acțiunii — Noțiunea „persoană îndreptățită să introducă o cale de atac” — Aplicabilitatea Liniilor directoare ale OAPI]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 ianuarie 2012 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)/Nike International Ltd, Aurelio Muñoz Molina
   (Cauza C-53/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 58 - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Normele 49 și 50 - Marca verbală R10 - Opoziție - Cesiune - Admisibilitatea acțiunii - Noțiunea „persoană îndreptățită să introducă o cale de atac” - Aplicabilitatea Liniilor directoare ale OAPI)
   2012/C 73/08
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Celelalte părți în proces: Nike International Ltd (reprezentant: M. de Justo Bailey, abogado), Aurelio Muñoz Molina

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 24 noiembrie 2010, Nike International Ltd/OAPI — Aurelio Muñoz Molina (T-137/09), prin care Tribunalul a anulat decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 21 ianuarie 2009 (cauza R 551/2008-1)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 24 noiembrie 2010, Nike International/OAPI — Muñoz Molina (R10) T-137/09 în măsura în care, prin aceasta, Tribunalul, cu încălcarea articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1891/2006 al Consiliului din 18 decembrie 2006, și a normei 49 din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1041/2005 al Comisiei din 29 iunie 2005, a statuat că, în Decizia din 21 ianuarie 2009 (cauza R 551/2008-1), Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) a încălcat norma 31 alineatul (6) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1041/2005, prin declararea ca inadmisibilă a căii de atac formulate de Nike International Ltd.

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-566/12 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Erusalim Baleanu împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 25 septembrie 2012 în cauza T-311/12, Baleanu/Comisia

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/53

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2012 de Erusalim Baleanu împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 25 septembrie 2012 în cauza T-311/12, Baleanu/Comisia
   (Cauza C-566/12 P)
   2013/C 225/94
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Erusalim Baleanu (reprezentant: R. Neagu, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 27 iunie 2013, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-539/10 P: Recurs introdus la 22 noiembrie 2010 de Stichting Al-Aqsa împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-348/07, Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/2

         Recurs introdus la 22 noiembrie 2010 de Stichting Al-Aqsa împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-348/07, Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-539/10 P)
   2011/C 46/03
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Stichting Al-Aqsa (reprezentanți: A.M. van Eik și M.J.G. Uiterwaal, avocați)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-348/07, în măsura în care motivele de recurs și argumentele invocate de recurentă sunt îndreptate împotriva motivării acestei hotărâri, și pronunțarea unei noi hotărâri de admitere a motivelor formulate în primă instanță, prin corectarea motivării hotărârii atacate;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două proceduri de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În Hotărârea din 9 septembrie 2010 (cauza T-348/07), Tribunalul a constatat că, întrucât Sanctieregeling [Ordinul ministerial privind sancțiunile în materie de terorism din 2003 (Sanctieregeling terrorisme 2003), denumit în continuare „Sanctieregeling”)], ce a constituit temeiul includerii recurentei pe listă, a fost abrogat, o hotărâre pronunțată în cadrul măsurilor provizorii nu constituie un temei juridic suficient pentru menținerea recurentei pe listă. Recurenta (denumită în continuare „Al-Aqsa”) achiesează la aceste considerații juridice ale Tribunalului.

               2.

               Cu toate acestea, Tribunalul a formulat în cuprinsul hotărârii unele considerații juridice în care a declarat că motivele acțiunii formulate de Al-Aqsa sunt nefondate. Astfel, Tribunalul a apreciat că Sanctieregeling și hotărârea pronunțată în cadrul procedurii privind măsurile provizorii ar putea fi considerată o decizie a unei autorități competente naționale care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 1 alineatul (4) din PC [Poziția comună 2001/931]. În continuare, Tribunalul a constatat că, în privința Al-Aqsa, ar putea fi stabilit un element de „cunoștință”, în înțelesul articolului 3 alineatul (1) litera (k) din PC, după cum prevede articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2580/2001 (1).

               3.

               Recurenta nu achiesează la aceste considerații juridice și, în consecință, introduce recurs împotriva acestora. Înainte de prezentarea motivelor de recurs, recurenta formulează considerații cu privire la admisibilitatea recursului.

               4.

               Motivele de recurs invocate pot fi rezumate după cum urmează. În primul rând, Tribunalul și-a depășit competențele de control prin faptul că a stabilit în nume propriu care este elementul de probă ce trebuie considerat o decizie în sensul articolului 1 alineatul (4) din PC (primul motiv de recurs).

               5.

               În continuare, Tribunalul a decis în mod eronat că Sanctieregeling, fie împreună cu hotărârea pronunțată în cadrul procedurii privind măsurile provizorii, fie individual, ar putea fi considerat o decizie în sensul articolului 1 alineatul (4) din PC (al doilea motiv de recurs).

               6.

               În sfârșit, Tribunalul și-a depășit competențele prin interpretarea propriei hotărâri. În orice caz, prin interpretarea hotărârii, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere (al treilea motiv de recurs).

               7.

               În consecință, s-ar impune admiterea acțiunii formulate de Al-Aqsa și anularea deciziilor atacate, prin corectarea motivării pe care se întemeiază hotărârea atacată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 169).


title: Cauza C-318/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Belgia) la 28 iunie 2012 — Procedură disciplinară împotriva lui Jean Devillers

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Belgia) la 28 iunie 2012 — Procedură disciplinară împotriva lui Jean Devillers
   (Cauza C-318/12)
   2013/C 108/28
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires

      Partea din procedura principală

   Jean Devillers
   Cererea de decizie preliminară formulată de Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Belgia), prin decizia din 12 mai 2012 (cauza C-318/12), este vădit inadmisibilă.


title: Cauza T-883/16: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2016 – Republica Polonă/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/52

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2016 – Republica Polonă/Comisia
   (Cauza T-883/16)
   (2017/C 038/68)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 28 octombrie 2016 privind modificarea condițiilor de exceptare a gazoductului Opal de la obligația de aplicare a principiului de acces al terților (TPA) și de reglementare a tarifelor stabilite în temeiul Directivei 2003/55/CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 36 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2009/73/CE coroborat cu articolul 194 alineatul (1) litera (b) TFUE, precum și a principiului solidarității, ca urmare a acordării prin lege a unei noi derogări în favoarea gazoductului Opal, deși această derogare aduce atingere siguranței alimentării cu gaz.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa competenței Comisiei și pe încălcarea articolului 36 alineatul (1) coroborat cu articolul 2 punctul 17 din Directiva 2009/73/CE, ca urmare a acordării unei noi derogări în favoarea gazoductului Opal, deși acest gazoduct nu constituie o „interconexiune”.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 36 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2009/73/CE, ca urmare acordării prin lege a unei noi derogări în favoarea gazoductului Opal, în pofida lipsei unui risc de nerealizare a investiției în cazul neacordării acestei derogări.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 36 alineatul (1) literele (a) și (e) din Directiva 2009/73/CE, ca urmare acordării prin lege a unei noi derogări în favoarea gazoductului Opal, în pofida impactului negativ al unei asemenea derogări asupra concurenței.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor acorduri internaționale care leagă Uniunea Europeană, și anume Tratatul privind Carta energiei, Tratatul de instituire a Comunității Energiei, precum și Acordul de asociere cu Ucraina.


title: Cauza T-55/17: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2017 – Healy/Comisia

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/39

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2017 – Healy/Comisia
   (Cauza T-55/17)
   (2017/C 112/54)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: John Morrison Healy (Celbridge, Irlanda) (reprezentant: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   să declare și să hotărască

               —

               anularea deciziei din 11 aprilie 2016 prin care juriul a refuzat să îl admită pe reclamant la concursul COM/02/AST/16 (AST2);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 27 primul paragraf din Statutul funcționarilor.
   Astfel, reclamanta apreciază că condiția de admitere în litigiu, și anume cea de a justifica 42 de luni de vechime în serviciu în cadrul Comisiei, nu ar fi justificată în raport cu cerințele posturilor care urmau să fie ocupate.
   În plus, articolul 82 alineatul (7) din Regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA) ar fi incompatibil cu articolul 27 din statut în măsura în care exclude accesul la concursurile interne, în toate cazurile, agenților contractuali cu o vechime în serviciu mai mică de 36 de luni. În speță, Comisia ar fi apreciat că aceste 36 de luni erau un minim care ar fi servit drept bază și care ar fi viciat aprecierea de către autoritatea împuternicită să facă numiri a condiției de admitere în litigiu.


title: Cauza C-119/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Darmstadt (Germania) la data de 27 februarie 2007 — Container Service Thorsten Sperzel GmbH/Land Hessen

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/6

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Darmstadt (Germania) la data de 27 februarie 2007 — Container Service Thorsten Sperzel GmbH/Land Hessen
   (Cauza C-119/07)
   (2007/C 117/09)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Container Service Thorsten Sperzel GmbH

      Pârât: Land Hessen
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 33 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 259/93 al Consiliului din 1 februarie 1993 privind supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri în interiorul, la intrarea și ieșirea din Comunitatea Europeană (1) trebuie interpretat în sensul că, la calcularea costurilor administrative pentru punerea în aplicare a procedurii notificării și a procedurii de supraveghere, se poate lua în considerare, pe lângă costurile care rezultă din cheltuielile administrative efectiv angajate pentru actul administrativ, și valoarea actului administrativ pentru notificant în calitate de destinatar al actului administrativ?
               În cazul în care Curtea Europeană de Justiție răspunde afirmativ la prima întrebare:

               2)

               Articolul 33 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 259/93 trebuie interpretat în sensul că se poate vorbi de costuri administrative rezonabile de punere în aplicare a procedurii notificării și a procedurii de supraveghere, atunci când, în cadrul calculării costurilor administrative, înregistrarea contabilă „valoarea importanței actului administrativ pentru notificant ”depășește de mai multe ori (în speță: de douăzeci de ori) cheltuielile administrative efectiv angajate?

      (1)  JO L 30, p. 1.


title: Cauza F-115/13: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2013 — ZZ/Agenția Europeană de Mediu (AEM)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/22

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2013 — ZZ/Agenția Europeană de Mediu (AEM)
   (Cauza F-115/13)
   2014/C 31/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Bertolini, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Mediu (AEM)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu prelungi contractul reclamantului și în consecință, reintegrarea reclamantului în postul pe care îl deținea sau în alt post care corespunde competențelor sale sau, în caz contrar, obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantului pentru prejudiciul material suferit și, în orice caz, pentru prejudiciul moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Agenției Europene de Mediu din data de 29 mai 2013 de respingere a plângerii formulate de reclamant la 1 mai 2013;

               —

               în consecință:

                           —

                           reintegrarea reclamantului în postul pe care îl deținea sau în alt post care corespunde competențelor sale, în cadrul AEM, prin prelungirea contractului reclamantului conform prevederilor statutare;

                           —

                           în subsidiar, în cazul în care cererea de reintegrare a reclamantului va fi respinsă, obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material suferit de reclamant, evaluat provizoriu și ex aequo et bono la valoarea remunerației pe care reclamantul ar fi perceput-o în calitate de agent contractual al AEM pentru o perioadă cel puțin egală cu durata contractului său inițial (3 ani);

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata unei sume stabilite în mod provizoriu și ex aequo et bono la 5 000 de euro, reprezentând repararea prejudiciului moral, plus dobânzi de întârziere la rata legală începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, și

               —

               obligarea Agenției Europene de Mediu la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-236/12: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — Airbus/OAPI (NEO) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale NEO — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Întinderea examinării care trebuie realizată de camera de recurs — Examinare a fondului condiționată de admisibilitatea acțiunii — Articolul 59 și articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Examinare din oficiu a faptelor — Articolul 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/8

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — Airbus/OAPI (NEO)
   (Cauza T-236/12) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale NEO - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Întinderea examinării care trebuie realizată de camera de recurs - Examinare a fondului condiționată de admisibilitatea acțiunii - Articolul 59 și articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Examinare din oficiu a faptelor - Articolul 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 233/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Airbus SAS (Franța) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 februarie 2012 (cauza R 1387/2011-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal NEO ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 23 februarie 2012 (cauza R 1387/2011-1) în ceea ce privește serviciile din clasa 39 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza F-62/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 iulie 2009 — Sevenier/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Încetarea definitivă a raporturilor de muncă — Demisie — Cerere de retractare)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/65

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 iulie 2009 — Sevenier/Comisia
   (Cauza F-62/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Încetarea definitivă a raporturilor de muncă - Demisie - Cerere de retractare)
   2009/C 282/124
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Roberto Sevenier (Paris, Franța) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul cauzei

   Anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantului având ca obiect, pe de o parte, retractarea cererii sale de demisie și, pe de altă parte, sesizarea comisiei medicale și, în consecință, de respingere a cererii de reintegrare a reclamantului în cadrul Comisiei Europene cu reconstituirea carierei începând cu data demisiei.

      Dispozitivul ordonanței

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă pe domnul Sevenier la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție.

               4.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008, p. 25.


title: Cauza C-538/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 3 decembrie 2007 — Assitur Srl/Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 3 decembrie 2007 — Assitur Srl/Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano
   (Cauza C-538/07)
   (2008/C 37/22)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Assitur Srl

      Pârâtă: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano
   Întrebarea preliminară
   Articolul 29 din Directiva 92/50/CE (1), prin faptul că prevede șapte cazuri de excludere de la participarea la contractele de achiziții publice de servicii, introduce un „numerus clausus” de cazuri de excludere și, prin urmare, se opune ca articolul 10 alineatul 1 bis din Legea nr. 109/94 (în prezent înlocuit de articolul 34 ultimul alineat din Decretul legislativ nr. 163/06) să stabilească interdicția de participare simultană la procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice pentru întreprinderile care se află într-un raport de control între ele?

      (1)  JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50.


title: Cauza T-176/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 decembrie 2011 — Carbunión/Consiliul ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Decizie privind ajutoarele pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive — Cerere de suspendare a executării — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Neconcordanță cu acțiunea principală — Indisociabilitate — Inadmisibilitate — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/52

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 decembrie 2011 — Carbunión/Consiliul
      (Cauza T-176/11 R)
      (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Decizie privind ajutoarele pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive - Cerere de suspendare a executării - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Neconcordanță cu acțiunea principală - Indisociabilitate - Inadmisibilitate - Evaluare comparativă a intereselor)
      (2012/C 25/101)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madrid, Spania) (reprezentanți: K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte și M. Peristeraki, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial F. Florindo Gijón și A. Lo Monaco, ulterior F. Florindo Gijón și K. Michoel, agenți)

         Obiectul

      În principal, cerere de suspendare în parte a Deciziei 2010/787/UE a Consiliului din 10 decembrie 2010 privind ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive (JO L 336, p. 24), și, în subsidiar, cerere de suspendare în întregime a executării acestei decizii.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge cererea privind măsurile provizorii.

                  2.

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-102/15: Acțiune introdusă la 26 februarie 2015 – Red Bull/OAPI – Optimum Mark (Reprezentarea unei mărci compuse din culorile albastru și argintiu)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/61

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2015 – Red Bull/OAPI – Optimum Mark (Reprezentarea unei mărci compuse din culorile albastru și argintiu)
   (Cauza T-102/15)
   (2015/C 138/80)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (reprezentant: A. Renck, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Optimum Mark (Varșovia, Polonia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: reprezentarea unei mărci compuse din culorile albastru și argintiu – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 417 668

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 2/12/2014 în cauza R 2036/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată a OAPI și, în cazul în care ar formula o cerere de intervenție, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 4, a articolului 7 alineatul (1) litera (a) și a articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiului încrederii legitime stabilit de Curtea de Justiție în temeiul dreptului Uniunii.


title: Cauza C-262/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 mai 2012 — Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier/Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 mai 2012 — Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier/Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Cauza C-262/12)
   2012/C 243/14
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État (Franța)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Pârâți: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Întrebarea preliminară

   Ținând cont de schimbarea de natură a modului de finanțare a compensației integrale a supracosturilor impuse Électricité de France și distribuitorilor nenaționalizați menționați la articolul 23 din legea nr. 46-628 din 8 aprilie 1946 privind naționalizarea electricității și a gazului, din cauza obligației de achiziționare a electricității produse de instalațiile care utilizează energia mecanică a vântului la un preț superior prețului de piață al acestei electricități, care rezultă din legea nr. 2003-8 din 3 ianuarie 2003, acest mecanism trebuie de acum înainte să fie considerat ca o intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat în sensul și în vederea aplicării prevederilor articolului 87 din Tratatul de instituire a Comunității Europene?


title: Cauza C-217/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg la 8 mai 2012 — Caisse nationale des prestations familiales/Bornand Pierre-Louis

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg la 8 mai 2012 — Caisse nationale des prestations familiales/Bornand Pierre-Louis
   (Cauza C-217/12)
   2012/C 235/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Caisse nationale des prestations familiales

      Pârât: Bornand Pierre-Louis

      Întrebarea preliminară

   O prestație precum indemnizația de concediu pentru creșterea copilului prevăzută la articolele 306-308 din Code de la sécurité sociale constituie o prestație familială în sensul articolului 1 litera (u) punctul (i) și al articolului 4 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (1), în versiunea modificată și actualizată aplicabilă în conformitate cu anexa II secțiunea A punctul 1 la Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor și Actul final, semnate la Luxemburg la 21 iunie 1999 (2)?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.

      (2)  JO 2002, L 114, p. 6.


title: Cauza T-329/17: Acțiune introdusă la 24 mai 2017 – Hautala și alții/EFSA

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/34

         Acțiune introdusă la 24 mai 2017 – Hautala și alții/EFSA
   (Cauza T-329/17)
   (2017/C 249/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Heidi Hautala (Helsinki, Finlanda), Benedek Jávor (Budapest, Ungaria), Michèle Rivasi (Valence, Franța) și Bart Staes (Antwerp, Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, lawyer)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de confirmare PAD 2017/005 CA a EFSA din 14 martie 2017, prin care s-a confirmat decizia PAD 2016/034 a EFSA din 9 decembrie 2016 și din 7 octombrie 2016 de respingere a accesului la cea mai mare parte a documentelor solicitate de reclamanți și

               —

               obligarea EFSA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că EFSA a încălcat articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 (1), întrucât nu a aplicat acest articol în privința informațiilor solicitate. În conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006, EFSA ar fi trebuit să înlăture excepția de la divulgare întemeiată pe protecția „intereselor comerciale ale unei anume persoane fizice sau juridice, inclusiv în ceea ce privește proprietatea intelectuală”, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 și să nu aplice această excepție informațiilor solicitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că EFSA a încălcat articolul 2 alineatul (4) și articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 (2) și articolul 41 din Regulamentul nr. 178/2002 (3), întrucât a refuzat să divulge informațiile solicitate din considerente de protecție a intereselor comerciale ale proprietarilor studiilor, fără să se dovedească vreun prejudiciu concret sau vreun risc actual. Prin aceasta s-a încălcat și articolul 4 alineatul (4) litera (d) din Convenția de la Aarhus, potrivit căruia o excepție de la divulgare nu poate fi acordată pentru protejarea intereselor „confidențialității informațiilor comerciale și industriale, în cazul în care această confidențialitate este protejată prin lege în vederea apărării unui interes economic legitim”, întrucât nici un interes economic legitim nu a fost identificat sau dovedit în decizia atacată.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că EFSA a aplicat în mod incorect articolul 63 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1107/2009 (4), întrucât această dispoziție nu se aplică informațiilor solicitate, iar divulgarea acestor informații servește unui interes public superior, în sensul articolului 63 alineatul (2) menționat și al articolului 16 din Regulamentul nr. 1107/2009.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că EFSA a încălcat articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 întrucât nu a recunoscut că divulgarea studiilor servește unui interes public superior și neagă faptul că reclamanții au dovedit existența unui asemenea interes în divulgarea studiilor.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin omiterea punerii în balanță a interesului publicului de a avea acces la informațiile privind mediul cuprinse în studii și interesul privat al societăților de a-și proteja interesele comerciale și prin acceptarea prevalenței intereselor economice ale societăților, EFSA a încălcat articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că, întrucât datele disponibile nu permit să se efectueze o reexaminare independentă și completă a examinării glifosatului realizate de experții EFSA, reclamanții au un interes în divulgarea acestor studii. Prin negarea interesului general și a interesului reclamanților în divulgarea informațiilor solicitate, EFSA a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001, precum și al articolului 41 din Regulamentul nr. 178/2002.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, 2006, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, 2001, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, 2002, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO L 309, 2009, p. 1).


title: Cauza C-269/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 18 mai 2017 – Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 18 mai 2017 – Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV
   (Cauza C-269/17)
   (2017/C 318/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Andreas Niemeyer

      Pârâtă: Brussels Airlines SA/NV

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că noțiunea „distanță” include numai distanța directă măsurată prin metoda rutei ortodromice între locul de plecare și ultima destinație, indiferent de distanța de zbor parcursă efectiv?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p.1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-514/06 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 septembrie 2008 — Armacell Enterprise GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), nmc SA (Recurs — Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ARMAFOAM — Marca comunitară anterioară NOMAFOAM — Motiv relativ de refuz — Similitudinea semnelor — Existența unui motiv relativ de refuz pe o parte a teritoriului Comunității Europene)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 septembrie 2008 — Armacell Enterprise GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), nmc SA
   (Cauza C-514/06 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ARMAFOAM - Marca comunitară anterioară NOMAFOAM - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Existența unui motiv relativ de refuz pe o parte a teritoriului Comunității Europene)
   (2008/C 301/12)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Armacell Enterprise GmbH (reprezentant: O. Spuhler, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), nmc SA (reprezentanți: P. Péters și T. de Haan, avocats)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 10 octombrie 2006, Armacell/Ohmi (T-172/05), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „ARMAFOAM” pentru produse din clasa 20 împotriva Deciziei R 552/2004-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 23 februarie 2005 de anulare a deciziei diviziei de opoziție prin care se respinge opoziția formulată de titularul mărcii verbale comunitare „NOMAFOAM” pentru produse din clasele 11, 19, 20, 27 și 28
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Armacell Enterprise GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-21/07: Ordonanța președintelui Curții din 8 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/31

         Ordonanța președintelui Curții din 8 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-21/07) (1)

   (2007/C 315/55)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-459/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 19 august 2013 — Milica Široká/Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/44

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 19 august 2013 — Milica Široká/Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky
   (Cauza C-459/13)
   2013/C 344/75
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Milica Široká

      Pârât: Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul tradiției juridice europene potrivit căreia orice titular al dreptului conferit de acest articol poate opta pentru accesul la prevenire sanitară și la îngrijiri medicale sau pentru refuzul acestora, independent de condițiile obligatorii impuse de legile sau de procedurile naționale, sau interesul general de asigurare a unui nivel ridicat de protecție a sănătății cetățenilor europeni nu permite unui particular o astfel de alegere?

               2.

               Articolul 168 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special alineatul (1) și alineatul (4) litera (c), trebuie interpretat în sensul că obiectivul urmărit de Uniune care constă în special în prevenirea bolilor și afecțiunilor umane, precum și a cauzelor de pericol pentru sănătatea fizică și mentală nu permite unui cetățean european să refuze o vaccinare așa-numită obligatorie în măsura în care un astfel de comportament ar reprezenta o amenințare la adresa sănătății publice?

               3.

               Răspunderea părinților — în sensul articolului 33 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborat cu articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, care privește în special principiul armonizării tradițiilor constituționale comune — care oferă îngrijiri în mod autonom copiilor lor minori prevalează asupra interesului public reprezentat de protecția sănătății?


title: Cauza C-209/08: Ordonanța președintelui Curții din 23 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/33

         Ordonanța președintelui Curții din 23 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-209/08) (1)

   (2009/C 69/75)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-591/11: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz/OAPI — Henkel (SUPER GLUE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SUPER GLUE — Marca Benelux verbală anterioară SUPERGLUE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Caracterul distinctiv al mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/9

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz/OAPI — Henkel (SUPER GLUE)
   (Cauza T-591/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative SUPER GLUE - Marca Benelux verbală anterioară SUPERGLUE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Caracterul distinctiv al mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 31/14
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (Jaworzno, Polonia) (reprezentanți: M. Konieczyński și I. Kubiec, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Henkel Corp. (Gulph Mills, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentanți: C. Rohnke și M. Jacob, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 septembrie 2011 (cauza R 1147/2010-4) privind o procedură de opoziție între Henkel Corp. și Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza F-131/07: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2007 — Baniel-Kubinova și alții/Parlamentul European

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/32

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2007 — Baniel-Kubinova și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-131/07)
   (2008/C 183/64)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Barbora Baniel-Kubinova (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului) și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) a Parlamentului European, prin care s-a respins acordarea către reclamantă a diurnei prevăzute la articolul 10 din anexa VII la statut;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii lor, reclamanții invocă încălcarea articolului 71 din statut și a articolului 10 din anexa VII la statut.


title: Cauza T-471/12: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2012 Meta Group/Comisia

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/39

         Acțiune introdusă la 29 octombrie 2012 Meta Group/Comisia
   (Cauza T-471/12)
   2013/C 9/71
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Meta Group Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Bartolini, V. Coltelli și A. Formica, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea notei nr. 939970 din 2 august 2012 a Direcției Generale Entreprise and Industry a Comisiei Europene, primită de reclamantă la 20 august 2012, semnată de directorul unității „Industrial Innovation and Mobility Industries” și având ca obiect „launch recovery procedure to FP5-FP6 payment contracts no. 517557 IRE6 INNOVATION COACH, 517539 IRE6 MARIS, 517548 IRE6 RIS MAZOVIA, 030583 CONNECT-2-IDEAS, 039982 EASY, 014660 RIS MALOPOLSKA, 517529 IINNSOM, 014637 RIS TRNAVA and 014668 RIS WS”, semnată de directorul Carlo Pettinelli, prin care a fost comunicată decizia Comisiei „to recover the amount of 345 451,03 EUR under the above agreement”.

         Și în consecință:

               —

               anularea notei nr. 660283 din 1 iunie 2012 a Direcției Generale Entreprise and Industry a Comisiei Europene, semnată de directorul unității „Industrial Innovation and Mobility Industries”, cu același obiect, care este de asemenea atacată ca act intern din cadrul procedurii de ricovery încheiate cu adoptarea măsurii menționate la punctul anterior.

               —

               anularea notei din 27 septembrie 2012, având ca obiect compensarea sumei datorate ca urmare a procedurii de ricovery cu sume rezultate din credite avute de aceasta în cadrul acelorași proiecte care fac obiectul subvenției.

               —

               anularea notei din 27 septembrie 2012, având ca obiect compensarea sumei datorate ca urmare a procedurii de ricovery cu sume rezultate din credite avute de aceasta.

               —

               anularea notei Comisiei Europene, Budget Execution (general budget and EDF) din 10 octombrie 2012, prin care reclamantei i-a fost comunicată compensarea cu ulteriore sume rezultate din credite, pentru un cuantum final de 294 290,59 de euro.

               —

               anularea oricărui alt act anterior, ulterior sau conex.

         În consecință:

               —

               obligarea la plata sumei de 294 290,59 euro, plus suma de 54 705,97 euro, precum și la repararea prejudiciului subsecvent.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect acordurile de grant încheiate între reclamantă și Comisie în cadrul celui de „Al cincilea și al șaselea program-cadru de cercetare și de dezvoltare tehnologică al Uniunii Europene”.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 1.1 din acordurile de grant, pe încălcarea principiului termenului rezonabil și pe constatarea unei erori vădite în aprecierea faptelor.

                           —

                           În această privință, se arată că reclamanta a furnizat proba că remunerațiile acordate propriilor membri care prestează activități sunt pe deplin coerente cu valorile de piață, precum și cu remunerațiile acordate lucrătorilor care desfășoară activități independente parasubordonați și ale salariaților care desfășoară activități similare. Printre altele, încadrarea experților naționali implicați în activități referitoare la proiectele în discuție, angajați cu contracte de „colaborare coordonată și continuă”, este pe deplin legitimă.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității acțiunii administrative, precum și pe încălcarea principiului bunei administrări, transparenței și prestabilirii criteriilor.

                           —

                           În această privință, se arată că existența mai multor criterii care pot fi utilizate în vederea stabilirii modalității de calcul a remunerațiilor ar fi trebuit să determine administrația să îl adopte pe cel mai favorabil pentru privat. Odată constatată prezența pe piața italiană și europeană a unor tarife destul de diferite unele de altele pentru aceleași servicii, ar fi fost oportun să se acorde prevalență soluției care ar fi adus cel mai mic prejudiciu posibil din partea acesteia.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului caracterului rezonabil al acțiunii administrative pentru contradictorialitate vădită și diferențe de tratament.

                           —

                           În această privință, se arată că măsura atacată, întrucât stabilește că la baza recovery se află nelegalitatea metodologiei utilizate în vederea calculării costurilor și a remunerațiilor eligibile, scoate în evidență o vădită contradictorialitate în raport cu deciziile anterioare adoptate de Comisie, atunci când aceeași metodologie care este atacată a fost considerată aptă de a fi evaluată pozitiv de către aceasta.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului speranței legitime, a principiului bunei-credințe, precum și a principiilor apărării drepturilor dobândite, securității juridice și obligației de diligență.

                           —

                           Cu privire la acest aspect, se arată că conduita Comisiei a determinat speranța legitimă a reclamantei, în măsura în care decizia administrației că acordul de grant referitor la ECOLINK + proiectul urma să fie încheiat „in accordance with the solution elaborated to the noteworthy findings af a recent audi report” și decizia de a prevedea în amendamentul ulterior că, pentru Shareholders trebuia aplicată „the methodology annexed to the contract and the relative costs are reported in the company’s books”, demonstrează că, pentru fapte relevante, Comisia avea cunoștință în acel stadiu al procedurii de modalitățile de calculare a costurilor propuse de META.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe o motivare insuficientă, încălcarea regulii potrivit căreia părțile trebuie să fie ascultate, a principiului bunei administrări, a procedurilor prevăzute de acordurile de grant, precum și de Codul de bună conduită administrativă.


title: Cauza C-18/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – CO Sociedad de Gestión y Participación SA și alții/De Nederlandsche Bank NV și De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestión y Participación SA și alții (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Asigurarea directă, alta decât asigurarea de viață — Directiva 92/49/CEE — Articolele15, 15a și 15b — Evaluarea prudențială a achizițiilor și a majorărilor de participații calificate — Posibilitate de a impune o restricție sau o cerință la aprobarea unui proiect de achiziție)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/11

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – CO Sociedad de Gestión y Participación SA și alții/De Nederlandsche Bank NV și De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestión y Participación SA și alții
   (Cauza C-18/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Asigurarea directă, alta decât asigurarea de viață - Directiva 92/49/CEE - Articolele15, 15a și 15b - Evaluarea prudențială a achizițiilor și a majorărilor de participații calificate - Posibilitate de a impune o restricție sau o cerință la aprobarea unui proiect de achiziție))
   (2015/C 279/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J.M. Serra Farré, M.A. Serra Farré, J. Serra Farré, De Nederlandsche Bank NV

      Pârâți: De Nederlandsche Bank NV, CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J.M. Serra Farré, M.A. Serra Farré, J. Serra Farré

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (A treia directivă privind „asigurarea generală”), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 trebuie interpretată în sensul că directiva menționată nu se opune ca un stat membru să autorizeze în temeiul legislației sale naționale, într-o situație în care autoritatea națională competentă ar putea să se opună în mod valabil unui proiect de achiziție în temeiul articolului 15b alineatul (2) din aceeași directivă, această autoritate să impună restricții sau cerințe la aprobarea proiectelor de achiziție, fie din proprie inițiativă, fie prin formalizarea unor angajamente propuse de potențialul achizitor, cu condiția de a nu se aduce atingere drepturilor pe care directiva menționată le conferă acestui potențial achizitor.

               2)

               Directiva 92/49, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/44, trebuie interpretată în sensul că autoritatea națională competentă nu este obligată să impună potențialului achizitor restricții sau cerințe înainte de a se putea opune proiectului de achiziție. Atunci când autoritatea respectivă decide să impună restricții sau cerințe la aprobarea unui proiect de achiziție, acestea nu se pot întemeia pe un criteriu care nu figurează printre cele enumerate la articolul 15b alineatul (1) din directiva menționată și nici nu pot depăși ceea ce este necesar pentru ca proiectul de achiziție să îndeplinească aceste criterii.

               3)

               Articolul 15b alineatul (1) din Directiva 92/49, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/44, trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în principiu, ca autoritatea națională competentă să impună o cerință în privința guvernanței corporative privind, precum în cauza principală, componența consiliilor de supraveghere ale întreprinderilor de asigurări vizate de achiziția proiectată.
               Revine instanței de trimitere sarcina să aprecieze, ținând seama de toate împrejurările din litigiul principal, dacă această cerință este necesară pentru a permite ca achizițiile în discuție în litigiul principal să îndeplinească criteriile prevăzute de această dispoziție.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza T-516/10: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2010 — Franța/Comisia

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/30

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2010 — Franța/Comisia
   (Cauza T-516/10)
   ()
   2011/C 13/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Repufblica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și B. Cabouat, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 5724 final a Comisiei din 23 august 2010 referitoare la aplicarea unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea Orientare, acordată programului de inițiativă comunitară CCI 2000.FR.060.PC.001 (France — LEADER+);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2010) 5724 final a Comisiei din 23 august 2010 referitoare la aplicarea unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea Orientare, acordată programului de inițiativă comunitară CCI 2000.FR.060.PC.001 (France — LEADER+). Potrivit acestei decizii, contribuția FEOGA, secțiunea Orientare, care a fost acordată în temeiul Deciziei Comisiei C(2001) 2094 din 7 august 2001 pentru cheltuielile efectuate în cadrul programului de inițiativă comunitară Leader+ în Franța este redusă la 7 437 217,61euro.
   Cu titlu principal, reclamanta consideră că decizia atacată trebuie să fie anulată întrucât Comisia a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 9 primul paragraf și articolul 32 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 1260/1999 (1). Astfel, potrivit reclamantei, Comisia a considerat că grupurile de acțiune locală (GAL) erau beneficiarii finali ai programului de inițiativă comunitară Leader+. Or, beneficiarii finali ai acestui program nu ar fi GAL, ci deținătorii proiectelor. În consecință, spre deosebire de ceea ce afirmă, Comisia nu ar fi fost determinată să prefinanțeze cheltuieli efectuate de beneficiarii finali ai programului Leader+.
   Cu titlu subsidiar, reclamanta arată că decizia atacată trebuie să fie anulată întrucât Comisia a încălcat principiul încrederii legitime. Astfel, prin faptul că nu a adoptat concluzii în urma unui audit efectuat în aprilie 2005, apoi prin faptul că nu a suspendat cheltuielile în cauză, Comisia ar fi adoptat un comportament din care autoritățile franceze puteau deduce că interpretarea lor asupra rolului deținut de GAL nu este contestată de Comisie și că, în orice caz, sistemul lor de gestionare în materia declarării cheltuielilor nu prezenta deficiențe grave care să justifice o corecție financiară.
   Cu titlu mai subsidiar, reclamanta consideră că decizia atacată trebuie să fie anulată întrucât Comisia ar fi trebuit să rețină un cuantum mai redus al corecției financiare. În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare în ceea ce privește valoarea bazei care trebuie să fie luată în considerare pentru a calcula corecția financiară de 5 %. În al doilea rând, potrivit reclamantei, Comisia a încălcat articolul 39 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1260/1999 prin faptul că nu a reținut o corecție financiară proporțională cu consecințele financiare ale neregulilor constatate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (JO L 161, p. 1).


title: Cauza T-622/11 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2011 de Francesca Cervelli împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 12 septembrie 2011 în cauza F-98/10, Cervelli/Comisia

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/37

         Recurs introdus la 2 decembrie 2011 de Francesca Cervelli împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 12 septembrie 2011 în cauza F-98/10, Cervelli/Comisia
   (Cauza T-622/11 P)
   2012/C 32/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Francesca Cervelli (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J. García-Gallardo Gil-Fournier, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               confirmarea primirii recursului și declararea acestuia ca fiind admisibil;

               —

               considerarea recursului ca fiind introdus în numele și în beneficiul doamnei Francesca Cervelli de către reprezentanții săi legali;

               —

               anularea în întregime a Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 12 septembrie 2011;

               —

               dispunerea trimiterii cauzei la Tribunalul Funcției Publice pentru o examinare pe fond.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor, întrucât Tribunalul Funcției Publice (TFP) a apreciat că recurenta nu se putea prevala de apariția unui fapt nou constând în Hotărârea din 19 iunie 2007 pronunțată de Tribunal în cauza Asturias Cuerno/Comisia (T-473/04, nepublicată în Repertoriu). Recurenta susține că această hotărâre constituie un fapt nou, întrucât privește o situație identică cu aceea în care se afla recurenta și întrucât partea principală a analizei cuprinse în hotărâre privește un punct obiectiv și nu fapte specifice cauzei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de drept, întrucât TFP a acordat prioritate absolută marjei de apreciere întemeiate pe principiul autonomiei AIPN față de principiul unicității funcției publice.


title: Cauza T-580/12: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2012 — Yaqub/OAPI — Turcia (ATATURK)

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/21

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2012 — Yaqub/OAPI — Turcia (ATATURK)
   (Cauza T-580/12)
   2013/C 79/37
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: J. Yaqub (Nottingham, Regatul Unit) (reprezentant: J. Jenkins, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Republica Turcia

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 17 septembrie 2012 a Camerei a doua de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „ATATURK” pentru produse din clasele 3, 5, 25, 29, 30 și 32 (marca comunitară înregistrată sub nr. 4 633 434).

      Titularul mărcii comunitare: reclamantul.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Republica Turcia.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității a fost întemeiată pe motivele de refuz prevăzute la articolul 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (f) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea Regulamentului nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-343/11: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Țările de Jos/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțare — Fructe și legume — Excluderea de la finanțare a costurilor de tipărire a ambalajelor — Nerespectarea criteriilor de recunoaștere a unei organizații de producători — Excluderea cheltuielilor ansamblului membrilor organizației de producători în cauză — Proporționalitate” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/32

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-343/11) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - Cheltuieli excluse de la finanțare - Fructe și legume - Excluderea de la finanțare a costurilor de tipărire a ambalajelor - Nerespectarea criteriilor de recunoaștere a unei organizații de producători - Excluderea cheltuielilor ansamblului membrilor organizației de producători în cauză - Proporționalitate)
   2013/C 325/53
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial C. Wissels, M. de Ree, B. Koopman și C. Schillemans, ulterior C. Wissels, M. de Ree și C. Schillemans, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și P. Rossi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2011/244/UE a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 102, p. 33), în măsura în care aceasta privește cheltuielile efectuate de Regatul Țărilor de Jos

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.