title: Cauza T-319/16: Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – BASF Antwerpen/Comisia

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/43

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – BASF Antwerpen/Comisia
   (Cauza T-319/16)
   (2016/C 305/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BASF Antwerpen NV (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams și J. Bocken, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutor de stat pentru exceptarea de la dispozițiile referitoare la profitul excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizie;

               —

               în orice caz, anularea articolelor 2-4 din decizia respectivă, în măsura în care aceste articole impun (a) recuperarea de la alte entități decât cele cărora pentru care s-a emis o „decizie fiscală privind profitul în exces”, astfel cum este definită în decizie și (b) recuperarea unei sume egale cu economiile fiscale ale beneficiarului, fără a permite Belgiei să ia în considerare o ajustare ascendentă efectuată de o altă administrație fiscală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, pe un abuz de putere și pe lipsa motivării, în măsura în care Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind schema de ajutor de stat pentru exceptarea de la dispozițiile referitoare la profitul excedentar SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Belgia pretinde existența unei scheme de ajutoare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, pe încălcarea obligației de motivare și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată califică schema invocată drept o măsură selectivă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care decizia atacată susține că schema invocată procură un avantaj.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, pe încălcarea principiului încrederii legitime, pe o eroare vădită de apreciere, pe un abuz de putere și pe lipsa motivării, în măsura în care decizia atacată obligă Belgia să recupereze ajutoarele.


title: Cauza C-439/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Ziegler SA/Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE — Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia — Orientări privind afectarea comerțului dintre statele membre — Valoare juridică — Obligația de a defini piața relevantă — Întindere — Dreptul la un proces echitabil — Principiul bunei administrări — Imparțialitate obiectivă a Comisiei — Orientări privind calcularea amenzilor (2006) — Proporție din valoarea vânzărilor — Obligația de motivare — Reducerea amenzii pentru absența capacității de plată sau ca urmare a particularităților cauzei — Egalitate de tratament]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Ziegler SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-439/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE - Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia - Orientări privind afectarea comerțului dintre statele membre - Valoare juridică - Obligația de a defini piața relevantă - Întindere - Dreptul la un proces echitabil - Principiul bunei administrări - Imparțialitate obiectivă a Comisiei - Orientări privind calcularea amenzilor (2006) - Proporție din valoarea vânzărilor - Obligația de motivare - Reducerea amenzii pentru absența capacității de plată sau ca urmare a particularităților cauzei - Egalitate de tratament)
   2013/C 252/12
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Ziegler SA (reprezentanți: J.-F. Bellis, M. Favart și A. Bailleux, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 iunie 2011, Ziegler/Comisia (T-199/08), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anularea Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale) — Concurență — Înțelegere — Erori de drept — Afectare semnificativă a comerțului dintre statele membre — Amendă — Încălcarea dreptului la un proces echitabil și a principiului egalității și nediscriminării

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Ziegler SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-100/13: Acțiune introdusă la 20 februarie 2013 — CMT/OAPI — Camomilla (CAMOMILLA)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/21

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2013 — CMT/OAPI — Camomilla (CAMOMILLA)
   (Cauza T-100/13)
   2013/C 141/37
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia) (reprezentanți: G. Floridia și R. Floridia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Camomilla SpA (Buccinasco, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 noiembrie 2012 în procedura R 1616/2011-1, întrucât sunt îndeplinite condițiile referitoare la cauza de nulitate absolută prevăzută la articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, bazată pe reaua-credință a titularului mărcii comunitare la momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii, precum și condițiile referitoare la cauza de nulitate relativă prevăzută la articolul 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               cu titlu subsidiar și numai în cazul în care Tribunalul ar considera inadmisibile înscrisurile prezentate în cadrul căii de atac formulate la camera de recurs și le-ar considera esențiale în vederea admiterii acestei căi de atac, anularea deciziei atacate pentru nerespectarea principiului contradictorialității și pentru încălcarea dreptului la apărare și trimiterea cauzei la divizia de anulare în vederea pronunțării unei decizii pe fond;

               —

               în orice caz, invitarea OAPI să ia măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii Tribunalului;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și obligarea titularului mărcii comunitare la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate în fața diviziei de anulare și a camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „Camomilla” pentru produse din clasele 3, 9, 11, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 27, 28, 30 și 33 — marca comunitară nr. 7 077 555

      Titularul mărcii comunitare: Camomilla SpA

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca națională figurativă care cuprinde elementul verbal „CAMOMILLA” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborate cu prevederile articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-217/13: Ordonanța Tribunalului din 5 iunie 2014 – Saf-Holland/OAPI (INTEGRAL) ( „Marcă comunitară — Refuzul înregistrării — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/51

         Ordonanța Tribunalului din 5 iunie 2014 – Saf-Holland/OAPI (INTEGRAL)
   (Cauza T-217/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Refuzul înregistrării - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 315/86
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Saf-Holland GmbH (Bessenbach, Germania) (reprezentant: M.-C. Seiler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Marten și G. Schneider, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 ianuarie 2013 (cauza R 2087/2011-1), privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale INTEGRAL ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza F-75/14: Acțiune introdusă la 31 iulie 2014 – ZZ/Întreprinderea comună ECSEL

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/48

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2014 – ZZ/Întreprinderea comună ECSEL
   (Cauza F-75/14)
   (2014/C 431/77)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: V. A. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Întreprinderea comună ECSEL

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare a reclamantului întocmit pentru anul 2012

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate prin care ARTEMIS a respins reclamația reclamantului și anularea actului atacat adoptat la 15 noiembrie 2013 de către evaluatorul de apel în legătură cu refuzul motivat al reclamantului de a accepta conținutul raportului de evaluare pentru anul 2012;

               —

               obligarea Întreprinderii comune ECSEL la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-591/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 13 noiembrie 2015 – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 13 noiembrie 2015 – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
   (Cauza C-591/15)
   (2016/C 027/22)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Întrebările preliminare

               1.

               În sensul articolului 56 TFUE și având în vedere relația constituțională dintre Gibraltar si Regatul Unit:

                           1.1.

                           Gibraltar și Regatul Unit trebuie să fie considerate ca făcând parte dintr-un singur stat membru în sensul dreptului Uniunii și astfel articolul 56 TFUE nu se aplică decât în măsura în care se poate aplica în cazul unei măsuri interne? sau

                           1.2.

                           Având în vedere articolul 355 alineatul (3) TFUE, Gibraltar are statutul constituțional de teritoriu separat de Regatul Unit în cadrul Uniunii, astfel că furnizarea de servicii între Gibraltar și Regatul Unit trebuie să fie considerată ca fiind un schimb comercial în interiorul Uniunii în sensul articolului 56 TFUE? sau

                           1.3.

                           Gibraltarul trebuie să fie tratat ca un stat sau un teritoriu terț, efectul fiind acela că dreptul Uniunii nu este aplicabil în cazul schimburilor comerciale dintre cele două decât în împrejurările în care dreptul Uniunii produce efecte între un stat membru și un stat terț? sau

                           1.4.

                           Raportul constituțional dintre Gibraltar și Regatul Unit trebuie să fie tratat în alt mod în sensul articolului 56 TFUE?

               2.

               Măsurile naționale de impozitare care au caracteristici cum sunt cele ale noului regim fiscal constituie o restricție privind dreptul la libera circulație a serviciilor în sensul articolului 56 TFUE?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ, obiectivele pe care instanța de trimitere a constatat că le urmăresc măsurile interne (cum este noul regim fiscal), sunt obiective legitime care pot justifica restricția privind dreptul la libera circulație a serviciilor potrivit articolului 56 TFUE?


title: Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-475/08 P ( JO C 69; 21.3.2009, p. 40 )

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/29

         Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-475/08 P
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 69 din 21.3.2009, p. 40
      )
   2009/C 167/57
   Comunicarea din JO privind cauza T-475/08 P, Duta/Cour de justice, se va citi după cum urmează:

         „Recurs introdus la 29 octombrie 2008 de Radu Duta împotriva Hotărârii pronunțate la 4 septembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-103/07, Duta/Curtea de Justiție
         (Cauza T-475/08 P)
         2009/C 69/93
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Recurent: Radu Duta (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Krieg, avocat)

            Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Comunităților Europene

            Concluziile recurentului

                     —

                     Admiterea prezentului recurs astfel cum a fost formulat;

                     —

                     declararea recursului ca fiind justificat pe fond;

                     —

                     prin urmare, prin reformarea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 4 septembrie 2008, declararea acțiunii recurentului ca fiind admisibilă și întemeiată;

                     —

                     prin urmare, anularea pentru motivele enunțate mai sus a deciziilor atacate;

                     —

                     în măsura necesară, trimiterea cauzei în fața instanței competente pentru rejudecare în conformitate cu hotărârea care se va pronunța în cauza de față;

                     —

                     obligarea intimatei la plata sumei de 1 100 000 (un milion o sută de mii) de euro cu titlu de daune interese;

                     —

                     în măsura necesară, dispunerea unei expertize pentru evaluarea prejudiciului suferit de recurent;

                     —

                     obligarea intimatei la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

                     —

                     autorizarea recurentului să se refere în mod expres la concluziile sale din primă instanță care sunt anexate la prezenta cerere de recurs și considerate că fac parte integrantă din aceasta;

                     —

                     în plus, autorizarea recurentului să își rezerve în mod expres toate drepturile, mijloacele și acțiunile, în special posibilitatea de a sesiza Curtea Europeană a Drepturilor Omului.

            Motivele și principalele argumente

         Prin prezentul recurs, recurentul solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 4 septembrie 2008, pronunțată în cauza F-103/07, Duta/Curtea de Justiție, prin care se respinge ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect, pe de o parte, anularea memorandumului prin care recurentul a fost informat că nu i se propune un post de referent juridic și, pe de altă parte, o cerere de daune interese pentru repararea prejudiciului pe care pretinde că l-a suferit.
         În susținerea recursului, recurentul arată, pe de o parte, că dreptul său la un proces echitabil, prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, a fost încălcat din cauza parțialității structurale a Tribunalului de Primă Instanță, precum și a cunoștințelor personale între membrii Tribunalului de Primă Instanță și autorii deciziilor atacate în fața Tribunalului Funcției Publice. Pe de altă parte, recurentul face trimitere la argumentele și la motivele invocate în cadrul procedurii în primă instanță, printre care figurează încălcarea principiilor transparenței, bunei-credințe și egalității de tratament.
         Pe de altă parte, recurentul se declară convins că nu poate beneficia de o soluționare imparțială a cererii sale decât în fața unei instanțe realmente independente de adversarul său în proces, Curtea de Justiție a Comunităților Europene, și că își rezervă dreptul de a-și susține argumentele în fața Curții Europene a Drepturilor Omului.”


title: Cauza C-198/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n ° 1 de Benidorm – Spania) – Víctor Manuel Julián Hernández și alții/Puntal Arquitectura SL și alții (Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului — Directiva 2008/94/CE — Domeniu de aplicare — Dreptul unui angajator de a primi despăgubiri de la un stat membru pentru salariile plătite unui salariat în cursul procedurii de contestare a concedierii acestuia din urmă după trecerea a 60 de zile lucrătoare de la introducerea acțiunii în contestare — Inexistența dreptului la despăgubire în cazul unor concedieri nule — Subrogarea lucrătorului în dreptul la despăgubire al angajatorului său în cazul insolvenței provizorii a acestuia din urmă — Discriminarea lucrătorilor care au făcut obiectul unei concedieri nule — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Domeniu de aplicare — Articolul 20)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/13

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm – Spania) – Víctor Manuel Julián Hernández și alții/Puntal Arquitectura SL și alții
   (Cauza C-198/13) (1)

   ((Protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului - Directiva 2008/94/CE - Domeniu de aplicare - Dreptul unui angajator de a primi despăgubiri de la un stat membru pentru salariile plătite unui salariat în cursul procedurii de contestare a concedierii acestuia din urmă după trecerea a 60 de zile lucrătoare de la introducerea acțiunii în contestare - Inexistența dreptului la despăgubire în cazul unor concedieri nule - Subrogarea lucrătorului în dreptul la despăgubire al angajatorului său în cazul insolvenței provizorii a acestuia din urmă - Discriminarea lucrătorilor care au făcut obiectul unei concedieri nule - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Domeniu de aplicare - Articolul 20))
   2014/C 315/19
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Sellé Orozco, Alberto Martí Juan, Said Debbaj

      Pârâte: Puntal Arquitectura SL, Obras Alteramar SL, Altea Diseño y Proyectos SL, Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro, Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

      Dispozitivul

   O reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia angajatorul poate solicita statului membru în cauză plata salariilor datorate în cursul procedurii de contestare a unei concedieri după trecerea a 60 de zile lucrătoare de la introducerea acțiunii și potrivit căreia, în cazul în care angajatorul nu a plătit aceste salarii și se află în stare de insolvență provizorie, salariatul în cauză poate solicita, prin efectul unei subrogații legale, plata salariilor menționate direct statului respectiv nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului și, în consecință, nu poate fi examinată în raport cu drepturile fundamentale garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în special de articolul 20 din aceasta.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza F-99/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 aprilie 2016 – Chevalier/Comitetul Regiunilor

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/54

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 8 aprilie 2016 – Chevalier/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-99/12) (1)

   (2016/C 191/79)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012, p. 24.


title: Cauza T-238/11 P: Recurs introdus la 4 mai 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 15 februarie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-81/09, Marcuccio/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/31

         Recurs introdus la 4 mai 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 15 februarie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-81/09, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-238/11 P)
   2011/C 186/57
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea hotărârii atacate, în măsura în care prima instanță: (a) a respins acțiunea cu care a fost sesizată de recurent; (b) a decis ca recurentul să suporte trei sferturi din cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță; și, în plus,

                           —

                                 în principal:

                                       (B.1.1)

                                       admiterea tuturor cererilor formulate de recurent în primă instanță, cu excepția celor privind cheltuielile de judecată;

                                       (B.2.2)

                                       obligarea Comisiei la plata către recurent a celor trei sferturi din cheltuielile de judecată pe care prima instanță le-a stabilit în sarcina acestuia;

                           —

                           sau,
                                 în subsidiar
                              :

                                       (B.2)

                                       trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice, care, în altă compunere, să se pronunțe din nou pe fond în legătură cu toate cererile menționate la punctele precedente (B.1.1) și (B.2.2)

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 15 februarie 2011 (cauza F-81/09). Această hotărâre a respins acțiunea având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei de respingere în parte a cererii recurentului de plată a dobânzilor de întârziere aferente indemnizației de invaliditate neplătite, care îi era datorată de această instituție, și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la plata către recurent a unei sume corespunzând diferenței dintre valoarea dobânzilor de întârziere calculate potrivit criteriilor care trebuiau aplicate, în opinia sa, și suma plătită efectiv.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa absolută de motivare a deciziei citate la punctul 32 din hotărârea atacată, precum și [pe încălcarea] obligației de motivare care revine oricărei instituții a Uniunii Europene (punctele 41-47 din hotărârea atacată)

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronată, falsă și nerezonabilă a conținutului comunicării din 8 mai 2003, menționată la punctul 53 din hotărârea atacată

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronată, falsă și nerezonabilă a noțiunii de aplicare a unei norme prin analogie, precum și a normelor de drept și a jurisprudenței corespunzătoare (punctele 57 și 58 din hotărârea atacată)

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului de drept patere legem quam ipse feristi, care ar afecta în mod iremediabil hotărârea atacată, și pe lipsa absolută de motivare a respingerii argumentului privind încălcarea principiului patere legem quam ipse fecisti (în special punctul 59 din hotărârea atacată)

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea respingerii „cererii de condamnare pecuniară” (punctele 69 și 70 din hotărârea atacată), pentru motivul că nu s-a statuat cu privire la cererea recurentului privind dobânzile cu caracter compensator

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe nelegalitatea respingerii cererii de reparare a prejudiciului (punctele 73 și 76 din hotărârea atacată)

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe nelegalitatea obligării recurentului la suportarea a trei sferturi din cheltuielile de judecată


title: Cauza C-391/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH [Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Domeniu de aplicare ratione personae — Omisiuni înșelătoare în reportajele publicitare — Reglementare a unui stat membru care interzice orice material publicat cu titlu oneros fără mențiunea „anunț” ( „Anzeige” ) — Armonizare completă — Măsuri mai stricte — Libertatea presei]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/18

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH
   (Cauza C-391/12) (1)

   (Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Domeniu de aplicare ratione personae - Omisiuni înșelătoare în reportajele publicitare - Reglementare a unui stat membru care interzice orice material publicat cu titlu oneros fără mențiunea „anunț” („Anzeige”) - Armonizare completă - Măsuri mai stricte - Libertatea presei)
   2013/C 367/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Pârâtă: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260 și, în special, a articolului 3 alineatul (5), a articolului 4 șI a articolului 7 alineatul (2) din directivă, precum șI a punctului 11 din anexa I la aceasta — Omisiuni înșelătoare în reportajele publicitare — Reglementare a unui stat membru care interzice publicările cu titlu oneros fără mențiunea „anunț” („Anzeige”)

      Dispozitivul

   În împrejurări precum cele din litigiul principal, Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) nu ar putea fi invocată împotriva editorilor de presă, astfel încât, în aceste împrejurări, respectiva directivă trebuie interpretată în sensul că nu se opune aplicării unei dispoziții naționale în temeiul căreia acești editori sunt obligați să introducă o mențiune specifică, în speță termenul „anunț” („Anzeige”), în orice material publicat în periodicele lor pentru care primesc o remunerație, cu excepția cazului în care caracterul publicitar al materialului poate fi recunoscut, la modul general, ca urmare a dispunerii în pagină sau a formei acestuia.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza T-390/14: Acțiune introdusă la 3 iunie 2014 – Établissement Amra/OAPI (KJ KANGOO JUMPS XR)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/64

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2014 – Établissement Amra/OAPI
   (KJ KANGOO JUMPS XR)
   (Cauza T-390/14)
   2014/C 315/108
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Établissement Amra (Vaduz, Liechtenstein) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 martie 2014 în cauza R 1511/2013-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca de poziție care constă în partea inferioară a resortului unui dispozitiv pentru sport și exerciții și conține elementele verbale „KJ KANGOO JUMPS XR” pentru produse din clasa 28 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 7 26  494.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-133/07: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2007 — Mitsubishi Electric/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/37

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2007 — Mitsubishi Electric/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-133/07)
   (2007/C 140/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Mitsubishi Electric Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: R. Denton, solicitor, și K. Haegeman, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   Reclamanta solicită Curții:

               —

               anularea deciziei, în particular articolele 1-4 din aceasta, în măsura în care aceasta se aplică Melco și TMT&D pentru perioada pentru care Melco răspunde solidar cu Toshiba pentru activitățile TMT&D, sau

               —

               anularea articolului 2 litera (g) din decizie și a articolului 2 litera (h) în măsura în care acesta se referă la Melco, sau

               —

               modificarea articolului 2 din decizie în măsura în care acesta se referă la Melco, astfel încât să se anuleze sau, în subsidiar, să se reducă substanțial amenda aplicată prin acesta Melco și, în orice caz,

               —

               obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată precum și a cheltuielilor de judecată ale Melco ocazionate de prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, Mitsubishi Electric Corporation (denumită în continuare „Melco”) a introdus o acțiune în anulare, în temeiul articolelor 230 CE și 229 CE, împotriva Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 (cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — C(2006) 6762 final), în baza căreia Comisia a constatat că reclamanta, printre alte întreprinderi, este responsabilă de încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE și, de la 1 ianuarie 1994, și a articolului 53 din Acordul SEE în sectorul instalațiilor de comutație cu izolație în gaz — gas insulated switchgear (denumite în continuare „GIS”), printr-o serie de acorduri și practici concertate constând în a) împărțirea pieței, b) alocarea de cote și menținerea părților de piață respective, c) alocarea de proiecte GIS individuale (trucarea ofertelor) unor producători desemnați și manipularea procedurii de cerere de ofertă pentru acele proiecte, d) stabilirea prețurilor, e) acorduri de încetare a acordurilor de licență cu întreprinderile care nu fac parte din înțelegere și f) schimburi de informații sensibile privind piața. În subsidiar, reclamanta solicită anularea sau reducerea amenzii aplicate.
   Motivele pe care se întemeiază Melco în cererea sa sunt următoarele:
   Comisia nu ar fi dovedit în mod satisfăcător că reclamanta a încălcat articolul 81 CE luând parte la o înțelegere care a avut ca obiect sau ca efect restrângerea concurenței în SEE.
   Reclamanta susține că nu a fost stabilită de către Comisie existența unui acord la care Melco să fi fost parte și care să fi încălcat articolul 81 CE.
   Reclamanta arată mai departe că, neluând în considerare dovezi de natură tehnică și economică care explică absența Melco pe piața europeană și dovedesc dificultățile sale de a intra pe această piață, Comisia a săvârșit o eroare de apreciere.
   Reclamanta afirmă că, inversând în mod nejustificat sarcina probei, Comisia a încălcat regulile probațiunii și principiul prezumției de nevinovăție.
   Mai mult, Comisia a încălcat, în opinia reclamantei, principiile egalității de tratament și al proporționalității în diverse privințe: calculând punctul de plecare al amenzii aplicate Melco pe baza cifrei sale de afaceri din 2001 și nu din 2003, calculând coeficientul aplicabil Melco și definind în mod eronat piața mondială GIS și cota Melco din aceasta. În plus, Comisia a încălcat principiul proporționalității, în opinia reclamantei, prin stabilirea amenzii aplicate Melco pentru implicarea sa în acordul GQ (1) la fel cum a stabilit-o pentru producătorii europeni implicați și în acordul GQ și în cel EQ (2).
   Reclamanta susține că, stabilind că amenda aplicată Melco ar trebui calculată pe baza cifrei sale de afaceri din 2001 și că Melco deține 15-20 % din cifra de afaceri GIS mondială, Comisia a încălcat obligația de motivare.
   Mai mult, Comisia ar fi încălcat principiul bunei administrări estimând valoarea pieței globale GIS.
   Reclamanta susține că, estimând impactul comportamentului Melco și calculând amenda aplicată acesteia, Comisia a săvârșit o eroare prin neluarea în considerare a unor dovezi de natură tehnică și economică. Comisia de asemenea a comis o eroare, în opinia reclamantei, în stabilirea duratei pretinsei înțelegeri.
   În plus, reclamanta susține că, prin faptul că nu a permis accesul Melco la probe hotărâtoare care ar fi putut să o disculpe și la probe hotărâtoare în acuzare care au stat la baza amenzii, Comisia a încălcat dreptul reclamantei la apărare și dreptul la un proces echitabil. În sfârșit, Comisia nu ar fi pus la dispoziția Melco în cursul procedurii administrative concluziile sale privind teoria compensației, încălcând astfel dreptul la apărare.

      (1)  „G” semnifică „gear” iar „Q” semnifică „quota”.

      (2)  „E” semnifică „European” iar „Q” semnifică „quota”. Acordul EQ mai este menţionat în deciziaatacată și ca „E-Group Operation Agreement for GQ-Agreement”.


title: Cauza F-133/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 — BV/Comisia (Funcție publică — Numire — Candidați înscriși în listele de rezervă ale concursurilor al căror anunț a fost publicat anterior intrării în vigoare a noului statut — Încadrare în grad — Principiul egalității de tratament — Discriminare pe motiv de vârstă — Libera circulație a persoanelor)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/27

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 — BV/Comisia
   (Cauza F-133/11) (1)

   (Funcție publică - Numire - Candidați înscriși în listele de rezervă ale concursurilor al căror anunț a fost publicat anterior intrării în vigoare a noului statut - Încadrare în grad - Principiul egalității de tratament - Discriminare pe motiv de vârstă - Libera circulație a persoanelor)
   2014/C 39/48
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: BV (Berlin, Germania) (reprezentant: P. Goergen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Intervenient: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Herrmann și A. F. Jensen, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei de încadrare a reclamantului, înscris în lista de rezervă a concursului EPSO/A/17/04, pentru care anunțul a fost publicat anterior intrării în vigoare a noului statut, în gradul AD6 treapta a doua, în temeiul unor dispoziții mai puțin favorabile

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               BV suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 133, 5.5.2013, p. 29.


title: Cauza T-242/15: Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ACDA şi alţii/Comisia

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/45

         Acțiune introdusă la 18 mai 2015 – ACDA şi alţii/Comisia
   (Cauza T-242/15)
   (2015/C 236/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Automobile Club des Avocats – ACDA (Paris, Franţa), Organisation des Transporteurs Routiers Européens – OTRE (Bordeaux, Franţa), Fédération française des motards en colère – FFMC (Paris), Fédération française de motocyclisme (Paris) și Union nationale des automobile clubs (Paris) (reprezentant: M. Lesage, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii contencioase pe care au introdus-o ca fiind admisibilă;

               —

               anularea comunicării SA.38271 a Comisiei Europene din 28 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.2014/N 38271 aferent Planului de relansare a rețelei de autostrăzi pe teritoriul francez, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (JOUE).

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Planul de relansare a rețelei franceze de autostrăzi (denumit în continuare „PRRA”) ar avea ca efect specific crearea unui avantaj pentru societățile concesionare de autostrăzi prin intermediul resurselor publice.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o afectare a concurenței de către PRRA.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o supracompensare a sarcinilor asumate de societățile concesionare de autostrăzi, care ar fi incompatibilă cu misiunea lor de interes economic general.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe obstacolele în calea schimburilor comerciale dintre statele membre.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe caracterul nelegal al modificărilor aduse PRRA în lipsa unei noi notificări a Comisiei, care să fie ulterioară comunicării SA.38271.


title: Cauza C-307/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 septembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social de San Sebastián — Spania) — Yolanda Del Cerro Alonso/Osakidetza (Servicio Vasco de Salud) (Directiva 1999/70/CE — Clauza 4 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată — Principiul nediscriminării — Noțiunea condiții de încadrare în muncă — Sporuri pentru vechime în muncă — Includere — Motive obiective care justifică o diferență de tratament — Lipsă)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 septembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social de San Sebastián — Spania) — Yolanda Del Cerro Alonso/Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)
   (Cauza C-307/05) (1)

   (Directiva 1999/70/CE - Clauza 4 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată - Principiul nediscriminării - Noțiunea „condiții de încadrare în muncă’ - Sporuri pentru vechime în muncă - Includere - Motive obiective care justifică o diferență de tratament - Lipsă)
   (2007/C 269/14)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Social de San Sebastián
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Yolanda Del Cerro Alonso

      Pârât: Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Social de San Sebastián — Interpretarea Directivei 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Condiții de muncă care includ sau nu condițiile economice — Spor pentru vechime în muncă — Nepercepere datorată unor acorduri între reprezentarea sindicală a personalului și administrație — Motive obiective suficiente
   Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „condiții de încadrare în muncă” avută în vedere de clauza 4 punctul (1) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, prevăzut în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că aceasta poate servi drept temei pentru o cerere de tipul celei din acțiunea principală, care urmărește acordarea către un lucrător pe durată determinată a unui spor pentru vechime în muncă rezervat prin prevederile de drept național exclusiv lucrătorilor pe durată nedeterminată.

               2)

               Clauza 4 punctul (1) din acordul-cadru trebuie interpretată în sensul că aceasta se opune instituirii unei diferențe de tratament între lucrătorii pe durată determinată și cei pe durată nedeterminată, justificată exclusiv prin circumstanța că este prevăzută de o normă legislativă sau administrativă a unui stat membru ori într-o convenție colectivă încheiată între reprezentanții sindicali ai personalului și angajatorul în cauză.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza C-684/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 23 decembrie 2013 — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 23 decembrie 2013 — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter
   (Cauza C-684/13)
   2014/C 85/27
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Johannes Demmer

      Pârâtă: Fødevareministeriets Klagecenter

      Întrebările preliminare

               1.

               Cerința ca o suprafață agricolă să nu fie utilizată pentru „activități neagricole” în sensul articolului 44 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1782/2003 (1) și cerința ca o suprafață agricolă să fie utilizată pentru o „activitate agricolă sau […] activitatea agricolă să predomine” în sensul articolului 34 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 73/2009 (2) trebuie interpretate în sensul că ajutorul este condiționat de utilizarea unei suprafețe în principal în scopuri agricole?

                           (a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, se solicită Curții de Justiție să specifice ce criterii trebuie luate în considerare în adoptarea deciziei cu privire la scopul „principal” al utilizării în cazul în care o suprafață este utilizată în același timp în mai multe scopuri.

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ, se solicită în continuare Curții de Justiție să decidă dacă în speță acest lucru înseamnă că suprafețele de siguranță din jurul pistelor și al căilor de rulare și de oprire din aeroporturi, care fac parte din aeroport și sunt supuse unor reguli și limitări speciale, precum cele în discuție în litigiul principal, privind utilizarea terenului, dar care sunt utilizate în același timp pentru strângerea ierbii în scopul producerii de peleți de furaje, sunt prin natura și prin utilizarea lor eligibile pentru ajutor potrivit dispozițiilor de mai sus.

               2.

               Cerința ca terenul agricol să facă parte din „exploatația” agricultorului în sensul articolului 44 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1782/2003 și al articolului 34 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 73/2009 trebuie interpretată în sensul că suprafețele de siguranță din jurul pistelor și al căilor de rulare și de oprire la aeroporturi, care fac parte din aeroport și sunt supuse unor reguli și limitări speciale, precum cele în discuție în litigiul principal, privind utilizarea terenului, dar care sunt utilizate în același timp pentru strângerea ierbii în scopul producerii de peleți de furaje, sunt eligibile pentru ajutor potrivit dispozițiilor de mai sus?

               3.

               Dacă răspunsul la prima întrebare punctul (b) și/sau la întrebarea a doua este negativ, există atunci, din moment ce parcelele de teren sunt utilizate, pe lângă cultivarea de pășuni permanente în scopul de a produce peleți de furaje, și ca suprafețe de siguranță care înconjoară pistele și căile de rulare și de oprire,

                           (a)

                           o eroare care ar fi putut fi detectată în mod rezonabil de agricultor în sensul articolului 137 din Regulamentul nr. 73/2009 în cazul în care drepturile de plată pentru acele zone sunt totuși alocate?

                           (b)

                           o eroare care în mod normal ar fi putut fi depistată de agricultor în sensul articolului 73 alineatul (4) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei de stabilire a normelor de aplicare (3), în cazul în care ajutorul pentru aceste suprafețe este totuși plătit?

                           (c)

                           o plată necuvenită în raport cu care nu se poate considera că beneficiarul ar fi acționat cu bună-credință în sensul articolului 73 alineatul (5) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei de stabilire a normelor de aplicare, în cazul în care ajutorul pentru aceste zone este totuși plătit?

               4.

               La ce moment trebuie făcută aprecierea în cazul în care

                           (a)

                           există o eroare care ar fi putut fi detectată în mod rezonabil de agricultor în sensul articolului 137 din Regulamentul nr. 73/2009?

                           (b)

                           există o eroare care în mod normal ar fi putut fi depistată de agricultor în sensul articolului 73 alineatul (4) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei de stabilire a normelor de aplicare?

                           (c)

                           se poate considera că beneficiarul a acționat cu bună-credință în sensul articolului 73 alineatul (5) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei de stabilire a normelor de aplicare?

               5.

               Aprecierea la care se face trimitere la a patra întrebare literele (a) (c) trebuie efectuată în raport cu fiecare an individual de ajutor sau pentru plăți în ansamblul lor?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p.1, Ediție specială 03/vol.49, p.177).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p.16).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p.8, Ediție specială 03/vol.56, p. 210).


title: Cauza T-167/08: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — Microsoft/Comisia ( „Concurență — Abuz de poziție dominantă — Sisteme de operare pentru PC-uri client — Sisteme de operare tip server pentru grupuri de lucru — Refuz al întreprinderii dominante de a furniza informațiile privind interoperabilitatea și de a autoriza utilizarea acestora — Executarea obligațiilor care rezultă dintr-o decizie de constatare a unei încălcări și prin care se impun măsuri comportamentale — Penalitate cu titlu cominatoriu” )

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/13

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — Microsoft/Comisia
   (Cauza T-167/08) (1)

   (Concurență - Abuz de poziție dominantă - Sisteme de operare pentru PC-uri client - Sisteme de operare tip server pentru grupuri de lucru - Refuz al întreprinderii dominante de a furniza informațiile privind interoperabilitatea și de a autoriza utilizarea acestora - Executarea obligațiilor care rezultă dintr-o decizie de constatare a unei încălcări și prin care se impun măsuri comportamentale - Penalitate cu titlu cominatoriu)
   2012/C 243/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Microsoft Corp. (Redmond, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: J.-F. Bellis și I. Forrester, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, V. Di Bucci, F. Castillo de la Torre și N. Khan, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: The Computing Technology Industry Association, Inc. (Oakbrook Terrace, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: G. van Gerven și T. Franchoo, avocați) și Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, Statele Unite) (reprezentanți: inițial D. Went și H. Pearson, solicitors, ulterior H. Mercer, QC)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Free Software Foundation Europe eV (Hamburg, Germania) și Samba Team (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: C. Piana și T. Ballarino, avocați), Software & Information Industry Association (Washington, DC) (reprezentanți: T. Vinje și D. Dakanalis, solicitors și A. Tomtsis, avocat), European Committee for Interoperable Systems (ECIS) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: T. Vinje, solicitor, M. Dolmans, N. Dodoo și A. Ferti, avocați), International Business Machines Corp. (Armonk, New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Dolmans și T. Graf, avocați), Red Hat, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: C.-D. Ehlermann, S. Völcker, avocați și C. O’Daly, solicitor) și Oracle Corp. (Redwood Shores, California, Statele Unite) (reprezentanți: T. Vinje, solicitor și D. Paemen, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 764 final a Comisiei din 27 februarie 2008 de stabilire a cuantumului definitiv al penalității cu titlu cominatoriu impuse Microsoft Corp. prin Decizia C(2005) 4420 final (cazul COMP/C-3/37.792 — Microsoft) și, în subsidiar, o cerere de eliminare sau de reducere a penalității cu titlu cominatoriu impuse prin această decizie reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Stabilește cuantumul penalității cu titlu cominatoriu aplicate Microsoft Corp. la articolul 1 din Decizia C(2008) 764 final a Comisiei din 27 februarie 2008 de stabilire a cuantumului definitiv al penalității cu titlu cominatoriu impuse Microsoft Corp. prin Decizia C(2005) 4420 final (cazul COMP/C-3/37.792 — Microsoft) la 860 de milioane de euro.

               2.

               Microsoft suportă propriile cheltuieli de judecată, 95 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, cu excepția cheltuielilor de judecată efectuate de aceasta din urmă în legătură cu intervențiile The Computing Technology Industry Association, Inc. și Association for Competitive Technology, Inc., și 80 % din cheltuielile de judecată efectuate de Free Software Foundation Europe eV și de Samba Team, de Software & Information Industry Association, de European Committee for Interoperable Systems, de International Business Machines Corp., de Red Hat Inc. și de Oracle Corp.

               3.

               Comisia suportă 5 % din propriile cheltuieli de judecată, cu excepția celor efectuate în legătură cu intervențiile The Computing Technology Industry Association, Inc. și Association for Competitive Technology, Inc.

               4.

               The Computing Technology Industry Association, Inc. și Association for Competitive Technology, Inc. suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în legătură cu intervențiile lor.

               5.

               Free Software Foundation Europe eV și Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines Corp., Red Hat Inc. și Oracle Corp. suportă 20 % din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza T-498/12: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/58

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2012 — Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Comisia
   (Cauza T-498/12)
   2013/C 26/118
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA — Loutraki AE — Club Hotel Loutraki Casino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei confirmative a Comisiei din 18 septembrie 2012 — Ares (2012)1082114 — prin care a fost respinsă cererea reclamantei de acordare a accesului la anumite documente, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită, conform articolului 263 TFUE, anularea deciziei Comisiei Europene din 18 septembrie 2012 prin care a fost respinsă definitiv cererea confirmativă a reclamantei de acordare a accesului la scrisoarea autorităților elene din 16 mai 2012 privind stabilirea cuantumului ajutorului de stat nelegal care trebuie recuperat în conformitate cu decizia Direcției Generale Concurență a Comisiei Europene din 24 mai 2011 (1).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamanta invocă încălcarea obligației administrației de motivare a deciziilor de respingere, dat fiind că, în răspunsul său, administrația se limitează la o referire generală la excepțiile prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, fără vreo dezvoltare suplimentară sau vreo motivare efectivă a deciziei.

               În al doilea rând, reclamanta invocă încălcarea principiului transparenței, ca urmare a încălcării Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 și a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (2), dat fiind că decizia atacată nu acordă accesul public cel mai larg posibil la documente, prin neinterpretarea și neaplicarea în mod strict a excepțiilor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

               În sfârșit, reclamanta invocă de asemenea încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și a articolelor 6 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, cu nerespectarea dreptului la apărare al reclamantei și, prin extindere, a principiului bunei administrări.

      (1)  Decizia Comisiei Europene C(2011) 3504 final din 24 mai 2011 privind ajutorul de stat acordat de Grecia în favoarea anumitor cazinouri grecești [măsura de ajutor de stat C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)] (JO L 285, p. 25).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-258/10: Acțiune introdusă la 10 iunie 2010 — France Télécom/Comisia

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/40

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2010 — France Télécom/Comisia
   (Cauza T-258/10)
   ()
   2010/C 234/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: France Télécom (Paris, Franța) (reprezentanți: M. van der Woude și D. Gillet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea deciziei și

               —

               obligarea Comisiei la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2009) 7426 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 (1) prin care s-a considerat că nu constituie ajutor de stat compensarea costurilor serviciului public în valoare de 59 milioane de euro, acordată de autoritățile franceze în favoarea unui grup de întreprinderi, pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză (proiectul THD 92), în departamentul Hauts-de-Seine.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive întemeiate pe:

               —

               încălcarea noțiunii de ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia ar fi săvârșit o eroare de drept aplicând cele patru criterii din jurisprudența Altmark în speță, în măsura în care:

                           —

                           proiectul THD 92 nu urmărește un obiectiv de interes economic general, ci de competitivitate a departamentului Hauts-de-Seine în calitate de centru de afaceri internațional;

                           —

                           proiectul THD 92 intervine într-o „zonă neagră” și nu răspunde unei disfuncționalități a pieței și

                           —

                           compensarea de 59 milioane de euro este disproporționată și a fost atribuită pe baza unor criterii de selecție care nu au fost cunoscute în prealabil;

               —

               încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE, Comisia încălcând drepturile procedurale ale reclamantei întrucât nu a inițiat procedura oficială de investigare și a lipsit astfel reclamanta de posibilitatea de a-și prezenta punctul său de vedere în calitate de terț interesat.

      (1)  Ajutor de stat N 331/2008 — Franța.


title: Cauza C-349/10: Acțiune introdusă la 4 august 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/17

         Acțiune introdusă la 4 august 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-349/10)
   ()
   2010/C 274/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Troosters și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din această directivă;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/24/CE a expirat la 15 septembrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu luase încă măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acestea.

      (1)  JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51


title: Cauza C-666/16 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 – Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH/Agenţia Europeană pentru Produse Chimice [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Regulamentul (UE) nr. 528/2012 — Punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide — Articolul 95 — Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) — Publicarea unei liste a substanțelor active — Înscrierea unei societăți în calitate de furnizor al unei substanțe active]

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/9

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iulie 2017 – Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH/Agenţia Europeană pentru Produse Chimice
   (Cauza C-666/16 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide - Articolul 95 - Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) - Publicarea unei liste a substanțelor active - Înscrierea unei societăți în calitate de furnizor al unei substanțe active])
   (2017/C 300/12)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (reprezentanți: M. Grunchard și K. Van Maldegem, avocați, P. Sellar, Advocate)

      Cealaltă parte din procedură: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: M. Heikkilä și C. Buchanan, agenți, asistați de P. Oliver, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH și Ecolab Deutschland GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), BASF SE și Oxea GmbH suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza C-194/14 P: Recurs introdus la 17 aprilie 2014 de AC-Treuhand AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 februarie 2014 în cauza T-27/10, AC-Treuhand AG/Comisia Europeană

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/20

         Recurs introdus la 17 aprilie 2014 de AC-Treuhand AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 februarie 2014 în cauza T-27/10, AC-Treuhand AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-194/14 P)
   2014/C 184/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: AC-Treuhand AG (reprezentanți: C. Steinle și I. Bodenstein, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               1.

               Anularea hotărârii atacate;

               2.

               anularea Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici) în măsura în care o priveşte pe recurentă;
               cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzilor aplicate recurentei în temeiul articolului 2 punctele 17) şi 38) din decizia menţionată;

               3.

               cu titlu subsidiar în raport cu cererea de la punctul 2, trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunţa în conformitate cu chestiunile de drept soluționate prin hotărârea Curții şi

               4.

               în orice caz obligarea Comisiei la plata cheltuielilor efectuate de recurentă în procedurile în faţa Tribunalului şi a Curţii.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Recursul se îndreaptă împotriva Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 februarie 2014, pronunţată în cauza T-27/10. Prin această hotărâre, Tribunalul a respins cererea formulată la 27 ianuarie 2010 de recurentă împotriva Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei Europene din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE şi a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici).

               2.

               Recurenta invocă în total patru motive:

               3.

               Prin intermediul primului motiv, recurenta susţine că Tribunalul a săvârşit o eroare de drept întrucât a interpretat în mod extensiv articolul 81 CE (în prezent articolul 101 TFUE) încălcând principiul legalităţii (nullum crimen sine lege şi nulla poena sine lege) consacrat la articolul 49 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), astfel încât nu mai este garantat în speţă gradul de precizie şi de predictibilitate impuse de statul de drept cu privire la elementele încălcării prevăzute la articolul 81 CE. Astfel, Tribunalul a încălcat articolul 81 CE şi articolul 49 alineatul (1) din cartă.

               4.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta susţine că Tribunalul a săvârşit o eroare de drept atunci când a respins al patrulea motiv invocat în primă instanţă, încălcând limitele impuse în speţă puterii discreţionare a Comisiei la stabilirea amenzilor de principiul legalităţii [articolul 49 alineatul (1) din cartă] şi de principiul egalităţii de tratament.

               5.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta susţine că Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul nr. 1/2003 şi Orientările privind calcularea amenzilor. Aceasta ar fi arătat că amenzile care i-au fost aplicate nu ar fi trebuit stabilite în mod forfetar, ci pe baza onorariilor primite pentru furnizarea serviciilor legate de încălcări, în conformitate cu metodologia expusă în Orientările din anul 2006. În mod eronat Tribunal a respins acest argument şi a considerat justificat cuantumul amenzilor.

               6.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurenta susţine că Tribunalul a încălcat articolul 261 TFUE, articolul 23 alineatul (3) şi articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003 întrucât şi-a exercitat insuficient şi eronat competenţa de fond. În plus, exercitându-şi această competenţă, Tribunalul a încălcat chiar principiile legalităţii [articolul 49 alineatul (1) din cartă], egalităţii de tratament şi proporţionalităţii.


title: Cauza T-567/15: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Monster Energy/EUIPO – Mad Catz Interactive (Reprezentarea unui pătrat negru cu patru dungi albe) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative care reprezintă un pătrat negru cu patru dungi albe — Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară care reprezintă trei gheare poziționate vertical — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”]

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/23

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Monster Energy/EUIPO – Mad Catz Interactive (Reprezentarea unui pătrat negru cu patru dungi albe)
   (Cauza T-567/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative care reprezintă un pătrat negru cu patru dungi albe - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară care reprezintă trei gheare poziționate vertical - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009”])
   (2016/C 314/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, California, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 iulie 2015 (cauza R 2368/2014 5) referitoare la o procedură de opoziție între Monster Energy Company și Mad Catz Interactive.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Monster Energy Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza C-45/16 P: Ordonanța Curții din 26 ianuarie 2017 – d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Clauză compromisorie — Contractul „Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)”, încheiat în cadrul celui de al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Rezilierea acestui contract din cauza neregulilor comise în executarea altui contract încheiat cu Comisia Europeană — Buna-credință — Încrederea legitimă în privința nerezilierii]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/23

         Ordonanța Curții din 26 ianuarie 2017 – d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis/Comisia Europeană
   (Cauza C-45/16 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Clauză compromisorie - Contractul „Multi-level patient - specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)”, încheiat în cadrul celui de al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Rezilierea acestui contract din cauza neregulilor comise în executarea altui contract încheiat cu Comisia Europeană - Buna-credință - Încrederea legitimă în privința nerezilierii])
   (2017/C 104/33)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (reprezentant: K. Damis, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentant: R. Lyal, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza C-364/09 P: Recurs introdus la 14 septembrie 2009 de Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 8 iulie 2009 în cauza T-226/08 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); cealaltă parte în proces: Schwarzbräu GmbH

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/48

         Recurs introdus la 14 septembrie 2009 de Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 8 iulie 2009 în cauza T-226/08 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); cealaltă parte în proces: Schwarzbräu GmbH
   (Cauza C-364/09 P)
   2009/C 267/81
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (reprezentant: P. Wadenbach, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); Schwarzbräu GmbH

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii din 8 iulie 2009 a Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene în cauza T-226/08;

               —

               anularea Deciziei din 8 aprilie 2008 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale (cauza R 1124/2004-4);

               —

               radierea completă a mărcii comunitare nr. 505 503„ALASKA” din cauza existenței unui motiv absolut de refuz;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         În subsidiar față de al treilea motiv de recurs, reclamanta solicită declararea nulității mărcii comunitare nr. 505 503„ALASKA”, cel puțin în privința următoarelor produse: „ape minerale și gazoase și alte băuturi nealcoolice din clasa 32”.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță prin care a fost respinsă acțiunea recurentei împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 8 aprilie 2008. Prin această decizie, camera de recurs a respins cererea formulată de reclamantă de declarare a nulității mărcii verbale comunitare „ALASKA” în privința tuturor mărcilor pentru care s-a solicitat înregistrarea (ape minerale și gazoase și alte băuturi alcoolice, băuturi și siropuri din fructe, siropuri și alte produse pentru prepararea băuturilor).
   Litigiul dintre părți privește, în esență, problema existenței unui motiv absolut de refuz în forma unei cerințe de disponibilitate a unei indicații de proveniență geografică.
   Prin recursul formulat recurenta susține că Tribunalul a interpretat eronat articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (denumit în continuare „regulamentul privind marca comunitară”), în special în privința principiilor dezvoltate de jurisprudență.
   Din textul prevederii citate din regulamentul privind marca comunitară rezultă că se respinge înregistrarea unei mărci comunitare atunci când este compusă exclusiv din semne și indicații ce pot să servească, în comerț, pentru a desemna proveniența geografică. Din această prevedere rezultă că și indicațiile geografice care pot servi în comerț trebuie să facă obiectul protecției în calitate de indicații de proveniență geografică pentru produsele din clasa respectivă. Aplicarea acestei prevederi a regulamentului privind marca comunitară nu condiționează necesitatea existenței unei cerințe de disponibilitate care să fie concretă, actuală și serioasă.
   În cazul în care Tribunalul ar fi aplicat în mod corect articolul 7 alineatul (1) litera (c) din regulamentul privind marca comunitară și principiile dezvoltate de jurisprudență, acesta ar fi trebuit să constate că Alaska reprezintă cea mai mare rezervă de ape minerale din Statele Unite, publicul relevant asociază Alaska cu un exces natural de apă pură în diferitele sale forme, că producerea de apă minerală în Alaska se realizează în cantități relevante din punct de vedere economic, fiind comercializată deja Comunitate și că, prin urmare, trebuie avută în vedere în mod serios o creștere ulterioară a volumului de comercializare. Astfel, este evident că, în viitor, indicația „ALASKA” poate fi utilizată de concurenți drept indicație de proveniență.
   Dimpotrivă, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 7 alineatul (1) litera (c) din regulamentul privind marca comunitară și principiile dezvoltate de jurisprudență prin faptul că apreciat, prin prisma unor aspecte economice (situația concurenței, costuri de transport), oportunitatea utilității distribuției în Comunitate de apă minerală din Alaska, impunând cerințe suplimentare față de principiile descrise. În sensul articolului 7 alineatul (1) litera (c), al conținutului acestuia și în special al principiilor dezvoltate de jurisprudență, aceste cerințe suplimentare trebuie considerate excesive și determină o interpretare mult prea largă, care nu corespunde finalității normei juridice comunitare.


title: Cauza C-16/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 13 ianuarie 2017 – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 13 ianuarie 2017 – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-16/17)
   (2017/C 104/49)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebările preliminare

   Articolul 44, articolul 45, articolul 132 alineatul (1) litera (f), articolul 167, articolul 168, articolul 169, articolul 178 și articolul 179, articolul 192 litera (a), articolul 193, articolul 194 și articolul 196 din Directiva privind TVA-ul (Directiva 2006/112) (1), articolul 10 și articolul 11 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 (2) și principiul neutralității trebuie interpretate în sensul că se opun ca autoritatea fiscală portugheză să refuze dreptul de deducere a TVA-ului unei sucursale a unei societăți de drept german în situația în care:

               —

               societatea de drept german a obținut un cod de identificare fiscală în Portugalia pentru realizarea unei activități determinate, și anume „achiziționarea de părți sociale”, care era atribuit unei entități nerezidente fără sediu permanent;

               —

               ulterior, a fost înregistrată în Portugalia sucursala societății de drept german respective, fiindu-i atribuit un cod de identificare fiscală propriu, în calitate de sediu permanent al societății menționate;

               —

               mai târziu, întreprinderea germană a utilizat primul număr de identificare fiscală pentru a încheia cu o altă întreprindere un act constitutiv al unui grup de interes economic (GIE) în vederea executării unui contract de lucrări în Portugalia;

               —

               ulterior, sucursala, utilizând propriul cod de identificare fiscală, a subcontractat cu GIE, convenindu-se prestații reciproce între sucursală și GIE și ca GIE să factureze cheltuielile efectuate subcontractanților săi, în proporțiile stabilite;

               —

               în notele de debit emise pentru facturarea cheltuielilor în sarcina sucursalei, GIE a indicat codul său de identificare fiscală și a calculat TVA-ul;

               —

               sucursala și-a dedus TVA-ul calculat în notele de debit;

               —

               operațiunile GIE sunt constituite (în temeiul subcontractării) din operațiuni ale sucursalei și ale celeilalte întreprinderi din cadrul GIE, care au facturat GIE toate veniturile facturate de acesta inițiatorului proiectului?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2011, L 77, p. 1).


title: Cauzele conexate T-394/08, T-408/08, T-453/08 și T-454/08: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Regione autonoma della Sardegna și alții/Comisia ( Ajutoare de stat — Ajutoare în favoarea industriei hoteliere în regiunea Sardinia — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile și în parte incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea lor — Ajutoare noi — Obligația de motivare — Protecția încrederii legitime — Efect de stimulare — Norma de minimis )

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/13

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Regione autonoma della Sardegna și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-394/08, T-408/08, T-453/08 și T-454/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea industriei hoteliere în regiunea Sardinia - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile și în parte incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea lor - Ajutoare noi - Obligația de motivare - Protecția încrederii legitime - Efect de stimulare - Norma de minimis)
   2011/C 319/24
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Regione autonoma della Sardegna (Italia) (reprezentanți: A. Fantozzi, P. Carrozza și G. Mameli, avocați) (cauza T-394/08); SF Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Italia) (reprezentant: L. Marcialis, avocat) (T-408/08); Timsas Srl (Arezzo, Italia) (reprezentanți: D. Dodaro, S. Pinna și S. Cianciullo, avocați) (T-453/08); și Grand Hotel Abi d’Oru SpA (Olbia) (reprezentanți: D. Dodaro, S. Cianciullo și R. Masuri, avocați) (T-454/08)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: cauzele T-394/08 și T-454/08, E. Righini, D. Grespan și C. Urraca Caviedes; cauza T-408/08, E. Righini și D. Grespan; cauza T-453/08, D. Grespan și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor în cauza T-394/08: Selene di Alessandra Cannas Sas (Cagliari, Italia); HGA Srl (Golfo Aranci, Italia); Gimar Srl (Sassari, Italia); Coghene Costruzioni Srl (Alghero, Italia); Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas (Quartu Sant’Elena, Italia); Immobiliare 92 Srl (Arzachena, Italia); Gardena Srl (Santa Teresa di Gallura, Italia); Hotel Stella 2000 Srl (Olbia, Italia); Vadis Srl (Valledoria, Italia); Macpep Srl (Sorso, Italia); San Marco Srl (Alghero); Due Lune SpA (Milan, Italia); Nicos Residence Srl (Santa Teresa di Gallura); Rosa Murgese (Iglesias, Italia); Mavi Srl (Arzachena); Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C. Sas (Alghero); L’Esagono di Mario Azara & C. Snc (San Teodoro, Italia); Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc (Villasimius, Italia); și Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc (Arbus, Italia) (reprezentanți: G. Dore, F. Ciulli și A. Vinci, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/854/CE a Comisiei din 2 iulie 2008 privind schema de ajutor de stat Legea regională nr. 9 din 1998 — utilizarea abuzivă a ajutorului N 272/98 C 1/04 (ex NN 158/03 și CP 15/2003) [notificată cu numărul C(2008) 2997] (JO L 302, p. 9), prin care Regione autonoma della Sardegna a acordat subvenții destinate investițiilor inițiale în cadrul industriei hoteliere din Sardinia.

      Dispozitivul

               1.

               Cauzele T-394/08, T-408/08, T-453/08 și T-454/08 sunt reunite în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Reclamantele suportă cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, cu excepția celor efectuate ca urmare a cererilor de intervenție, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Intervenientele în cauza T-394/08 suportă cheltuielile de judecată ale Comisiei referitoare la intervenție precum și propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauze conexate C-523/11 și C-585/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe — Germania) — Laurence Prinz/Region Hannover (C-523/11) și Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg (C-585/11) (Cetățenia Uniunii — Articolele 20 TFUE și 21 TFUE — Dreptul de liberă circulație și de ședere — Ajutor pentru formare acordat resortisantului unui stat membru pentru studii efectuate într-un alt stat membru — Obligația de reședință în statul membru de origine timp de cel puțin trei ani înaintea începerii studiilor)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe — Germania) — Laurence Prinz/Region Hannover (C-523/11) și Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg (C-585/11)
   (Cauze conexate C-523/11 și C-585/11) (1)

   (Cetățenia Uniunii - Articolele 20 TFUE și 21 TFUE - Dreptul de liberă circulație și de ședere - Ajutor pentru formare acordat resortisantului unui stat membru pentru studii efectuate într-un alt stat membru - Obligația de reședință în statul membru de origine timp de cel puțin trei ani înaintea începerii studiilor)
   2013/C 260/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Laurence Prinz (C-523/11), Philipp Seeberger (C-585/11)

      Pârâte: Region Hannover (C-523/11), Studentenwerk Heidelberg (C-585/11)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Hannover — Interpretarea articolelor 20 și 21 TFUE — Beneficierea de ajutor pentru formare („Ausbildungsförderung”) — Reglementare națională care limitează acest beneficiu la un an pentru cetățenii care urmează studiile în străinătate și care își au domiciliul permanent pe teritoriul național de mai puțin de trei ani la începutul studiilor

      Dispozitivul

   Articolele 20 TFUE și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru care subordonează acordarea, pentru o perioadă mai mare de un an, a unui ajutor pentru formare pentru studii efectuate în alt stat membru unei condiții unice, precum cea prevăzută la articolul 16 alineatul (3) din Legea federală privind încurajarea educației și a formării [Bundesgesetz über individuelle Förderung der Ausbildung (Bundesausbildungsförderungsgesetz)], astfel cum a fost modificată, la 1 ianuarie 2008, prin Legea a douăzeci și doua de modificare a Legii federale privind încurajarea educației și a formării, care impune solicitantului să fi avut un domiciliu permanent, în sensul acestei legi, pe teritoriul național timp de cel puțin trei ani înainte de începerea studiilor menționate.

      (1)  JO C 13 du 14.01.2012

      JO C 49 du 18.02.2012


title: Cauza C-633/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 7 decembrie 2016 – Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sø- og Handelsretten (Danemarca) la 7 decembrie 2016 – Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet
   (Cauza C-633/16)
   (2017/C 046/19)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ernst & Young P/S

      Pârâtă: Konkurrencerådet

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit căror criterii trebuie să se aprecieze dacă conduita sau acțiunile unei întreprinderi intră sub incidența interdicției de la articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 139/2004 (1) al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (interdicția referitoare la punerea în aplicare anticipată)? Acțiunea de punere în aplicare în sensul articolului 7 alineatul (1) presupune ca acțiunea, în tot sau în parte, în fapt sau în drept, să fie un element constitutiv al schimbării efective a controlului sau al fuziunii activităților care continuă să fie desfășurate de întreprinderile implicate și care — cu condiția atingerii pragurilor cantitative — generează obligația de notificare?

               2)

               Rezilierea unui acord de cooperare, cum este cel din prezenta cauză, care este anunțată în împrejurări corespunzătoare celor prezentate în decizia de trimitere, poate să constituie o acțiune de punere în aplicare care intră sub incidența interdicției de la articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 139/2004 al Consiliului și care sunt criteriile care trebuie să fie aplicate în acest caz pentru luarea unei decizii?

               3)

               Prezintă vreo relevanţă pentru răspunsul la a doua întrebare aspectul dacă rezilierea a generat în mod real pe piață efecte relevante din perspectiva dreptului concurenței?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, se solicită clarificări privind criteriile și gradul de probabilitate care trebuie să fie utilizate pentru a decide în speță dacă rezilierea a generat asemenea efecte pe piață, îndeosebi importanța posibilității de a atribui aceste efecte altor cauze?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi, JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201.


title: Cauza C-572/08: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/14

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-572/08)
   (2009/C 55/22)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin acordarea unui avantaj fiscal în privința uleiurilor lubrifiante regenerate produse din uleiuri uzate obținute în Italia, dar prin refuzarea acordării aceluiași avantaj în privința uleiurilor lubrifiante regenerate produse din uleiuri uzate obținute în alte state membre (conform articolului 62 din Actul unic cuprinzând dispoziții legislative referitoare la impozitele pe producție și pe consum și referitoare la sancțiunile penale și administrative, aprobat prin Decretul legislativ nr. 504 din 26 octombrie 1995, astfel cum a fost interpretat prin Circulara nr. 24/D a Agenzia delle Entrate din 5 mai 2004 și articolului 1 alineatul 116 din Legea nr. 266 din 23 decembrie 2005), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 90 CE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia critică autoritățile italiene întrucât mențin un sistem de avantaje fiscale privind uleiurile lubrifiante regenerate care avantajează producțiile naționale, în dezavantajul celor provenite din alte state membre, cu încălcarea vădită a principiului nediscriminării prevăzut în materie fiscală la articolul 90 CE.
   Un astfel de sistem reproduce un sistem precedent de avantaje fiscale deja sancționat de Comisie în 1980, fără ca argumentele autorităților italiene privind corectitudinea noului sistem să poată justifica o astfel de alegere.


title: Cauza T-519/12: Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2014 – mobile.international/OAPI – Comisia (PL mobile.eu) ( „Marcă comunitară — Cerere de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunţare asupra fondului” )

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/39

         Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2014 – mobile.international/OAPI – Comisia (PL mobile.eu)
   (Cauza T-519/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunţare asupra fondului”))
   2014/C 409/56
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Germania) (reprezentant: T. Lührig, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Comisia Europeană

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 septembrie 2012 (cauza R 1401/2011-1) privind o procedură de declarare a nulității între Comisia Europeană și mobile.international GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de pârât.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-36/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 — Zipcar/OAPI — Canary Islands Car (ZIPCAR) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZIPCAR — Marcă națională verbală anterioară CICAR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94 )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 — Zipcar/OAPI — Canary Islands Car (ZIPCAR)
   (Cauza T-36/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZIPCAR - Marcă națională verbală anterioară CICAR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94’)
   (2008/C 197/38)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Zipcar, Inc. (Cambridge, Massachusetts, Statele Unite) (reprezentanți: M. Elmslie, solicitor, și N. Saunders, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Canary Islands Car, SL (San Bartolome, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 noiembrie 2006 (cauza R 122/2006-2) privind o procedură de opoziție între Canary Islands Car, SL și Zipcar, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Zipcar, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.