title: Cauza T-308/10 P: Recurs introdus la 20 iulie 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 11 mai 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-30/08, Nanopoulos/Comisia

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/24

         Recurs introdus la 20 iulie 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 11 mai 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-30/08, Nanopoulos/Comisia
   (Cauza T-308/10 P)
   ()
   2010/C 274/38
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, agent, E. Bourtzalas și E. Antypas, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Fotios Nanopoulos (Itzig, Luxemburg)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 11 mai 2010, pronunțată în cauza F-30/08, Nanopoulos/Comisia;

               —

               în subsidiar, determinarea cuantumului corect al despăgubirii și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță și recursului.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, recurenta solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 11 mai 2010, pronunțată în cauza F-30/08, Nanopoulos/Comisia, care a obligat Comisia la plata către pârât a unei despăgubiri de 90 000 de euro pentru prejudiciul moral și la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată.
   În susținerea recursului, Comisia invocă următoarele motive:

               —

               încălcarea articolelor 90 și 91 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) și a principiului securității juridice, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept atunci când a apreciat că respectiva cerere formulată de pârât trebuia considerată o cerere în despăgubiri, fără a formula nicio motivare;

               —

               eroare de drept și lipsă de motivare, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a apreciat că respectiva cerere în despăgubiri a fost formulată în timp util și că decizia de inițiere a procedurii disciplinare a încălcat prezumția de nevinovăție;

               —

               încălcarea dreptului comunitar, eroare de drept și lipsă de motivare, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice nu a aplicat criteriul juridic care impune o „încălcare suficient de gravă” și nu a explicat pentru ce motiv trebuia să se îndepărteze în speță de la jurisprudența existentă;

               —

               încălcarea articolului 24 din statut, eroare de drept și lipsă de motivare, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a apreciat că AIPN era obligată să asiste imediat pârâtul, fără anchetă prealabilă și înainte de expirarea termenului de patru luni prevăzut la articolul menționat pentru a soluționa o cerere;

               —

               erori vădite de drept și de motivare, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a apreciat, în primul rând, că pentru pretinsele scurgeri în presă era responsabilă Comisia și, în al doilea rând, că aceasta a săvârșit o eroare atunci când a pus în aplicare procedura disciplinară;

               —

               încălcarea principiului proporționalității și eroare de drept în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a pronunțat obligarea la plata unei despăgubiri de 90 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit de pârât.


title: Cauza T-405/13: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014  – Comptoir d'Épicure/OAPI – A-Rosa Akademie (da rosa) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare internațională desemnând Comunitatea Europeană — Marca figurativă da rosa — Marca comunitară verbală anterioară aROSA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/48

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Comptoir d'Épicure/OAPI – A-Rosa Akademie (da rosa)
   (Cauza T-405/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare internațională desemnând Comunitatea Europeană - Marca figurativă da rosa - Marca comunitară verbală anterioară aROSA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 și norma 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2015/C 046/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Comptoir d'Épicure (Paris, Franța) (reprezentant: S. Arnaud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: A-Rosa Akademie GmbH (Rostock, Germania) (reprezentant: A. Theis, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 22 mai 2013 (cauza R 1195/2012-5), privind o procedură de opoziție între A Rosa Akademie Gmbh și Le Comptoir d’Épicure

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comptoir d’Épicure la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 248, 28.9.2013.


title: Cauza T-457/11: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Valeo Vision/Comisia ( „Acțiune în anulare — Tariful vamal comun — Clasificare în Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Lipsa afectării individuale — Act administrativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/24

         Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Valeo Vision/Comisia
   (Cauza T-457/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Tariful vamal comun - Clasificare în Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Lipsa afectării individuale - Act administrativ care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate)
   2013/C 313/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Valeo Vision (Bobigny, Franța) (reprezentant: R. Ledru, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, B.-R. Killmann și L. Keppenne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 603/2011 al Comisiei din 20 iunie 2011 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 163, p. 10)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Valeo Vision să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-580/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 9 decembrie 2010 — Staatssecretaris van Financiën/G. Frank

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 9 decembrie 2010 — Staatssecretaris van Financiën/G. Frank
   (Cauza C-580/10)
   2011/C 72/13
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: G. Frank

      Întrebarea preliminară

   Având în vedere articolul 18 CE (în prezent articolul 21 TFUE), este vorba despre o situație care intră sub incidența dreptului comunitar atunci când un stat membru supune unei taxe prima utilizare a unui autovehicul pe rețeaua de drumuri de pe teritoriul său, în cazul în care acest autovehicul este înmatriculat într-un alt stat membru, a fost împrumutat de la o persoană care locuiește în acel stat membru și este utilizat pentru deplasări personale pe teritoriul primului stat membru menționat de către o persoană care locuiește în acest stat membru, dar care are cetățenia celuilalt stat membru?


title: Cauza C-590/13: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Idexx Laboratories Italia srl/Agenzia delle Entrate (Trimitere preliminară — Impozitare indirectă — TVA — A șasea directivă — Articolele 18 și 22 — Drept de deducere — Achiziții intracomunitare — Taxare inversă — Cerințe de fond — Cerințe de formă — Nerespectarea cerințelor de formă)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/14

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Idexx Laboratories Italia srl/Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-590/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Impozitare indirectă - TVA - A șasea directivă - Articolele 18 și 22 - Drept de deducere - Achiziții intracomunitare - Taxare inversă - Cerințe de fond - Cerințe de formă - Nerespectarea cerințelor de formă))
   (2015/C 046/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Idexx Laboratories Italia srl

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate

      Dispozitivul

   Articolul 18 alineatul (1) litera (d) și articolul 22 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991, trebuie interpretate în sensul că aceste dispoziții cuprind cerințe de formă ale dreptului de deducere, a căror nerespectare, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, nu poate conduce la pierderea acestui drept.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-414/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2009 — Euro-Information/OAPI (Reprezentare a unei mâini ținând un card urmat de trei triunghiuri) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând o mână ținând un card urmat de trei triunghiuri — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2009 — Euro-Information/OAPI (Reprezentare a unei mâini ținând un card urmat de trei triunghiuri)
   (Cauza T-414/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând o mână ținând un card urmat de trei triunghiuri - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 193/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) (Strasbourg, Franța) (reprezentanți: P. Greffe, M. Chaminade și L. Paudrat, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și R. Bianchi, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 septembrie 2007 (R 290/2007-1) de respingere a cererii de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn reprezentând o mână ținând un card urmat de trei triunghiuri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obigă Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-155/12: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2013 — Schulze/OAPI — GKL (Klassiklotterie) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Klassiklotterie — Marca națională verbală anterioară NKL Klassiklotterie — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/10

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2013 — Schulze/OAPI — GKL (Klassiklotterie)
   (Cauza T-155/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Klassiklotterie - Marca națională verbală anterioară NKL Klassiklotterie - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 359/16
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Hans Gerd Schulze (Hamburg, Germania) (reprezentant: K. Lodigkeit, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: GKL Gemeinsame Klassenlotterie der Länder, fostă NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Hamburg) (reprezentant: S. Russlies, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 ianuarie 2012 (cauza R 600/2011-4) privind o procedură de opoziție între NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie și domnul Hans Gerd Schulze

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Hans Gerd Schulze la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/4

         Desemnarea camerei care are sarcina să judece cauzele prevăzute la articolul 104b din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție
   (2008/C 301/06)
   Cu ocazia reuniunii din 30 septembrie 2008, Curtea a desemnat, pentru perioada cuprinsă între 7 octombrie 2008 și 6 octombrie 2009, Camera a doua a Curții drept camera care, în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, are sarcina să judece cauzele prevăzute la articolul 104b din regulament.


title: Cauza F-128/07: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2007 — Menidiatis/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/32

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2007 — Menidiatis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-128/07)
   (2008/C 8/56)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Andreas Menidiatis (Sint-Genesius-Rode, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 21 decembrie 2006 de respingere a candidaturii reclamantului pentru postul vacant de șef al Reprezentanței Comisiei în Grecia și de numire în acest post a unui alt candidat;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă mai multe motive împotriva deciziei de respingere a candidaturii sale pentru postul vacant de șef al Reprezentanței Comisiei în Grecia. Mai întâi, acesta invocă ilegalitatea și nerespectarea procedurii de recrutare. Apoi, reclamantul invocă ilegalitatea și nerespectarea anunțului pentru ocuparea postului vacant.
   Un alt motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 11a din Statutul funcționarilor. În plus, reclamantul invocă ilegalitatea scăderii nivelului postului de șef al Reprezentanței la Atena și ilegalitatea deciziei din 7 iulie 2004 privind modalitățile de ocupare a posturilor de șef al Reprezentanței.
   În plus, se invocă întârzierea publicării anunțului pentru ocuparea postului vacant și de asemenea absența motivării refuzului de acces la documentele solicitate de reclamant în reclamația sa. În sfârșit, reclamantul invocă încălcarea normelor privind rotația personalului care ocupă „posturi sensibile” și afirmă că mai multe indicii demonstrează existența unui abuz de putere.


title: Cauza F-35/08: Acțiune introdusă la 14 martie 2008 — Pachtitis/Comisia Comunităților Europene

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/51

         Acțiune introdusă la 14 martie 2008 — Pachtitis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-35/08)
   (2008/C 171/101)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: Dimitrios Pachtitis (Atena, Grecia) (reprezentant(ți): P. Giatagantzidis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei EPSO de a nu îl admite pe reclamant la probele scrise ale concursului EPSO/AD/77/06 ca urmare a rezultatului obținut la testele de acces, și anularea deciziei EPSO de a respinge reclamația formulată de acesta privind, pe de o parte, revizuirea deciziei de a nu îl admite la probele scrise, și, pe de altă parte, o cerere de transmitere a anumitor documente referitoare la concurs
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor Oficiului Comunităților Europene pentru Selecția Personalului EPSO/5000 LM-FR/31.05.2007 și MM/dbD(07)27442/06.12.2007, precum și a tuturor actelor conexe;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-511/11 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 iunie 2013 — Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie — Stabilirea unor prețuri-țintă, împărțirea clienților prin acorduri de neagresiune și schimburi de informații comerciale — Probă — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Cuantumul amenzii — Gravitatea și durata încălcării — Circumstanță agravantă — Încălcări repetate)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 iunie 2013 — Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-511/11 P) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Piața cauciucului butadienic și a cauciucului stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie - Stabilirea unor prețuri-țintă, împărțirea clienților prin acorduri de neagresiune și schimburi de informații comerciale - Probă - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Cuantumul amenzii - Gravitatea și durata încălcării - Circumstanță agravantă - Încălcări repetate)
   2013/C 225/18
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA (reprezentanți: M. Siragusa, F. Moretti și L. Nascimbene, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L Malferrari și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 13 iulie 2011, Polimeri Europa/Comisia (T-59/07), prin care Tribunalul a respins o cerere având ca obiect anularea Deciziei C(2006) 5700 final a Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.638 — Cauciuc butadienic și cauciuc stiren-butadienic fabricat prin polimerizare în emulsie), sau, cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate Polimeri Europa SpA — Încălcarea dreptului la apărare — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Nemotivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și recursul incident.

               2.

               Obligă Versalis SpA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului incident.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza C-520/15: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute [Trimitere preliminară — Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 53 alineatul (2) — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 al doilea paragraf și articolul 54 — Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Articolul 6 alineatul (1) — Cale de atac extraordinară în fața Președintelui Republicii Italiene — Opoziție la calea de atac formulată de o parte din litigiu — Modificarea căii de atac extraordinare menționate într-o cale de atac jurisdicțională — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Lipsă — Necompetență vădită a Curții]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/14

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Cauza C-520/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 53 alineatul (2) - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 al doilea paragraf și articolul 54 - Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale - Articolul 6 alineatul (1) - Cale de atac extraordinară în fața Președintelui Republicii Italiene - Opoziție la calea de atac formulată de o parte din litigiu - Modificarea căii de atac extraordinare menționate într-o cale de atac jurisdicțională - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Lipsă - Necompetență vădită a Curții])
   (2016/C 260/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)

      Pârâte: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      cu participarea: Roche Italia SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Consiglio di Stato (Consiliul de Stat, Italia) prin decizia din 15 iulie 2015 (cauza C-520/15).

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza C-97/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austria) la 10 martie 2009 — Ingrid Schmelz/Finanzamt Waldviertel

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Austria) la 10 martie 2009 — Ingrid Schmelz/Finanzamt Waldviertel
   (Cauza C-97/09)
   2009/C 129/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ingrid Schmelz.

      Pârât: Finanzamt Waldviertel

      Întrebările preliminare

               1)

               Textul „precum și livrările de bunuri și prestările de servicii efectuate de o persoană impozabilă care nu este stabilită pe teritoriul țării respective” cuprins la articolul 24 alineatul (3) și la articolul 28i din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 (1) privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (denumită în continuare „A șasea directivă”), astfel cum a fost modificată prin punctul 21 al Directivei 92/111/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1992 (2) de modificare a Directivei 77/388/CEE și de introducere a unor măsuri de simplificare privind taxa pe valoarea adăugată, și normele de drept național de transpunere a acestei dispoziții încalcă Tratatul de instituire a Comunității Europene (denumit în continuare „Tratatul CE”), în special interzicerea oricărei discriminări (articolul 12 din Tratatul CE), libertatea de stabilire (articolul 43 și următoarele din Tratatul CE), libera prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele din Tratatul CE) sau drepturile fundamentale comunitare (principiul de drept comunitar al egalității) întrucât această dispoziție are ca efect faptul că cetățenii Uniunii care nu sunt stabiliți pe teritoriul țării respective sunt exceptați de la scutirea prevăzută la articolul 24 alineatul (2) din A șasea directivă (regimul special pentru întreprinderile mici), în timp ce cetățenii Uniunii care sunt stabiliți pe teritoriul țării respective pot beneficia de această scutire în măsura în care statul membru respectiv acordă întreprinderilor mici o scutire în conformitate cu directiva?

               2)

               Textul „livrări de bunuri sau prestări de servicii efectuate de o persoană impozabilă care nu este stabilită în statul membru în care TVA este datorată” cuprins la articolul 283 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (3) privind sistemul comun al taxei pa valoarea adăugată (denumită în continuare „directiva TVA”) și normele de drept național de transpunere a acestei dispoziții încalcă Tratatul de instituire a Comunității Europene (denumit în continuare „Tratatul CE”), în special interzicerea oricărei discriminări (articolul 12 din Tratatul CE), libertatea de stabilire (articolul 43 și următoarele din Tratatul CE), libera prestare a serviciilor (articolul 49 și următoarele din Tratatul CE) sau drepturile fundamentale comunitare (principiul de drept comunitar al egalității) întrucât această dispoziție are ca efect faptul că cetățenii Uniunii care nu sunt stabiliți în statul membru respectiv sunt exceptați de la scutirea prevăzută la articolul 282 și următoarele din directiva TVA (regimul special pentru întreprinderile mici), în timp ce cetățenii Uniunii care sunt stabiliți în statul membru respectiv pot beneficia de această scutire în măsura în care statul membru respectiv acordă întreprinderilor mici o scutire în conformitate cu directiva?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: textul „precum și livrările de bunuri și prestările de servicii efectuate de o persoană impozabilă care nu este stabilită pe teritoriul țării respective” cuprins la articolul 24 alineatul (3) și la articolul 28i din A șasea directivă este lipsit de validitate în sensul articolului 234 primul paragraf litera (b) din Tratatul CE?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: textul „livrări de bunuri sau prestări de servicii efectuate de o persoană impozabilă care nu este stabilită în statul membru în care TVA este datorată” cuprins la articolul 283 alineatul (1) litera (c) din directiva TVA este lipsit de validitate în sensul articolului 234 primul paragraf litera (b) din Tratatul CE?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare: termenul „cifră de afaceri anuală” prevăzut la punctul 2 litera (c) din titlul IV, Impozitare, al anexei XV la Tratatul între Regatul Belgiei, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Irlanda, Republica Italiană, Marele Ducat al Luxemburgului, Regatul Țărilor de Jos, Republica Portugheză, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (statele membre ale Uniunii Europene) și Regatul Norvegiei, Republica Austria, Republica Finlanda, Regatul Suediei privind aderarea Regatului Norvegiei, Republicii Austria, Republicii Finlanda și Regatului Suediei la Uniunea Europeană (denumit în continuare „tratatul de aderare la Uniunea Europeană”) (4), precum și la articolul 24 din A șasea directivă trebuie interpretat în sensul că reprezintă cifra de afaceri realizată într-un an în statul membru respectiv în privința căreia se aplică regimul pentru întreprinderile mici sau reprezintă cifra de afaceri realizată de întreprindere într-un an pe întreg teritoriul comunitar?

               6)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare: termenul „cifră de afaceri anuală” prevăzut la articolul 287 din directiva TVA trebuie interpretat în sensul că reprezintă cifra de afaceri realizată într-un an în statul membru respectiv în privința căreia se aplică regimul pentru întreprinderile mici sau reprezintă cifra de afaceri realizată de întreprindere într-un an pe întreg teritoriul comunitar?

      (1)  JO L 145, p. 1.

      (2)  JO L 384, p. 47.

      (3)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

      (4)  JO 1994 C 241, p. 335.


title: Cauza T-383/08: Acțiune introdusă la 11 Septembrie 2008 — New Europe/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/47

         Acțiune introdusă la 11 Septembrie 2008 — New Europe/Comisia
   (Cauza T-383/08)
   (2008/C 301/81)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: New Europe (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: A.-M. Alamanou, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei sub forma unei scrisori din 2 iulie 2008, primită de reclamant în aceeași zi, prin care se refuza accesul la numele societăților și ale indivizilor menționați în documentele divulgate de Comisie și

               —

               obligarea pârâtei la suportarea cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta contestă decizia Comisiei, ce i-a fost notificată prin scrisoarea din 2 iulie 2008, prin care Comisia refuza să divulge numele societăților și ale indivizilor implicați în „cauza Eximo”, menționate în documentele divulgate de Comisie reclamantei ca răspuns la cererea inițială a acesteia.
   Reclamanta urmărește anularea deciziei atacate pentru următoarele motive:
   În primul rând, decizia contestată este viciată de o eroare vădită de drept, în măsura în care Comisia a interpretat și s-a întemeiat în mod greșit pe excepțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b) și la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), fără a efectua o apreciere de fapt și fără a expune motivele refuzului. În plus, reclamanta susține că a fost apreciată în mod greșit de către Comisie situația de fapt, aceasta considerând că s-ar fi adus o gravă atingere intereselor comerciale ale societăților vizate și vieții private și integritații indivizilor implicați, dacă numele acestora ar fi fost divulgate. Mai mult, reclamanta susține că, optând pentru o interpretare extensivă a sintagmei „protecția intereselor comerciale” și „protecția vieții private și a integrității individului”, Comisia a încălcat principiul accesului cât mai larg la documente, astfel cum este prevăzut la articolul 1 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.
   În al doilea rând, reclamanta susține că decizia atacată încalcă articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 în măsura în care Comisia nu a acordat reclamantei acces integral la un document care era deja accesibil publicului.
   În al treilea rând, reclamanta susține că a fost încălcată de către Comisie obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 253 CE, prin faptul că nu a informat reclamanta cu privire la motivele pe care și-a întemeiat decizia și prin faptul că s-a limitat la a face referire la excepțiile prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-113/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 8 martie 2013 — ASL n. 5 «Spezzino» și alții/San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 8 martie 2013 — ASL n. 5 «Spezzino» și alții/San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
   (Cauza C-113/13)
   2013/C 156/31
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: ASL n. 5 «Spezzino», A.N.P.A.S. Associazione Nazionale Pubblica Assistenza — Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria

      Pârâte: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 49, 56, 105 și 106 din TFUE se opun unei dispoziții de drept intern care prevede atribuirea transportului sanitar cu prioritate asociațiilor de voluntariat, Crucii Roșii italiene și celorlalte instituții sau entități publice autorizate, deși potrivit unor convenții se prevede numai rambursarea cheltuielilor efectuate în mod efectiv?

               2.

               Dreptul Uniunii în materie de contracte de achiziții publice — în speță, întrucât este vorba despre contracte excluse, principiile generale ale liberei concurențe, nediscriminării, transparenței și proporționalității — se opune unei legislații naționale care permite atribuirea directă a serviciului de transport sanitar, din moment ce trebuie calificat drept oneros un acord-cadru precum cel în litigiu, care prevede și rambursarea unor costuri fixe și permanente?


title: Cauza C-568/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil n ° 3 de Barcelona (Spania) la 9 decembrie 2014 – Ismael Fernández Oliva/Caixabank S.A.

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spania) la 9 decembrie 2014 – Ismael Fernández Oliva/Caixabank S.A.
   (Cauza C-568/14)
   (2015/C 046/40)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ismael Fernández Oliva

      Pârâtă: Caixabank S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 43 din Codul spaniol de procedură civilă, care împiedică instanța să propună părților o posibilă suspendare a unui proces civil atunci când o altă instanță a adresat Curții de Justiție a Uniunii Europene o întrebare preliminară, constituie o limitare clară a prevederilor articolului 7 din Directiva 93/13/CEE (1) în ceea ce privește obligația statelor membre de a se asigura că, în interesul consumatorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive din contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori?

               2)

               Articolul 721.2 din LEC, care împiedică instanța să dispună sau să propună din oficiu adoptarea unor măsuri provizorii în acțiunile individuale care au ca obiect nulitatea unei condiții generale ca urmare a caracterului său abuziv, constituie o limitare clară a prevederilor articolului 7 din Directiva 93/13/CEE, în ceea ce privește obligația statelor membre de a se asigura că, în interesul consumatorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive din contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori?

               3)

               Măsurile provizorii care ar putea fi dispuse, fie din oficiu, fie la cererea părții, în cadrul unei proceduri în care se exercită o acțiune individuală, ar trebui să producă efecte până la soluționarea definitivă a acțiunii individuale sau a acțiunii colective care afectează exercitarea acțiunilor individuale, astfel încât să se asigure existența mijloacelor adecvate și eficace prevăzute la articolul 7 din directiva menționată?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273


title: Cauza C-126/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — Distillerie Smeets Hasselt NV/Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, lichidator al Transterminal Logistics NV, Daniel Van den Langenbergh, Firma De Vos NV și Belgische Staat/Bollen, Mathay & Co BVBA, lichidator al Transterminal Logistics NV și Louis De Vos/Belgische Staat [Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Codul vamal comunitar — Recuperare a posteriori a drepturilor de import sau de export — Înscriere în evidența contabilă a valorii drepturilor — Înregistrare în evidențele contabile sau pe orice alt suport echivalent — Înregistrare într-un proces verbal care echivalează cu înscrierea în evidența contabilă — Remiterea unei copii a procesului verbal care reprezintă comunicarea valorii drepturilor datorate în mod legal]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Belgia) — Distillerie Smeets Hasselt NV/Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, lichidator al Transterminal Logistics NV, Daniel Van den Langenbergh, Firma De Vos NV și Belgische Staat/Bollen, Mathay & Co BVBA, lichidator al Transterminal Logistics NV și Louis De Vos/Belgische Staat
   (Cauza C-126/08) (1)

   (Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Recuperare a posteriori a drepturilor de import sau de export - Înscriere în evidența contabilă a valorii drepturilor - Înregistrare în evidențele contabile sau pe orice alt suport echivalent - Înregistrare într-un proces verbal care echivalează cu înscrierea în evidența contabilă - Remiterea unei copii a procesului verbal care reprezintă comunicarea valorii drepturilor datorate în mod legal)
   2009/C 220/15
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Distillerie Smeets Hasselt NV, Belgische Staat, Louis De Vos

      Pârâți: Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, lichidator al Transterminal Logistics NV, Daniel Van den Langenbergh, Firma De Vos NV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van Cassatie van België — Interpretarea articolului 217 alineatul (1) și a articolului 221 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (versiunea în vigoare în 1992) (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Recuperarea ulterioară a drepturilor de import sau de export — Cerința sau lipsa cerinței înscrierii valorii drepturilor în evidența contabilă anterior comunicării către debitor — Noțiunea „înscriere în registrele contabile sau în oricare alte documente echivalente”

      Dispozitivul

   Articolul 217 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că statele membre pot prevedea că înscrierea în evidența contabilă a valorii drepturilor care rezultă dintr-o datorie vamală se realizează prin înregistrarea valorii menționate în procesul verbal întocmit de autoritățile vamale competente prin care se constată o încălcare a legislației vamale aplicabile.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008


title: Cauza C-416/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca de Faro – Portugalia) – Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, E.M., S.A. – în lichidare, Município de Portimão, Emarp – Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA [Trimitere preliminară — Directiva 2001/23 — Articolul 1 alineatul (1) litera (b) — Articolul 2 alineatul (1) litera (d) — Transfer de întreprinderi — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Domeniu de aplicare — Noțiunile „lucrător” și „transfer de unitate”]

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca de Faro – Portugalia) – Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, E.M., S.A. – în lichidare, Município de Portimão, Emarp – Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA
   (Cauza C-416/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2001/23 - Articolul 1 alineatul (1) litera (b) - Articolul 2 alineatul (1) litera (d) - Transfer de întreprinderi - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Domeniu de aplicare - Noțiunile „lucrător” și „transfer de unitate”])
   (2017/C 300/09)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Luís Manuel Piscarreta Ricardo

      Pârâte: Portimão Urbis, E.M., S.A. – în lichidare, Município de Portimão, Emarp – Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că o situație în care o întreprindere municipală, al cărei unic acționar este o municipalitate, se dizolvă prin decizia organului executiv al acestei municipalități, iar activitățile desfășurate de aceasta sunt transferate în parte municipalității respective, care urmează să le desfășoare în mod direct, și în parte unei alte întreprinderi municipale reconstituite în acest scop, în cadrul căreia aceeași municipalitate este de asemenea unicul acționar, intră în domeniul de aplicare al directivei menționate, cu condiția ca identitatea întreprinderii în cauză să se mențină după transfer, aspect a cărui stabilire este de competența instanței de trimitere.

               2)

               O persoană, precum reclamantul din litigiul principal, care, ca urmare a suspendării contractului său de muncă, nu își exercită funcțiile în mod efectiv intră sub incidența noțiunii „lucrător”, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2001/23, în măsura în care este protejată în aparență ca lucrător în cadrul dreptului național respectiv, aspect a cărei verificare este însă de competența instanței de trimitere. Sub rezerva acestei verificări, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, trebuie să se considere că drepturile și obligațiile care rezultă din contractul său de muncă au fost transferate cesionarului, conform articolului 3 alineatul (1) din directiva menționată.

               3)

               A treia întrebare adresată de Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Tribunalul de Arondisment Faro, Portugalia) este inadmisibilă.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza T-163/09: Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2010 — Martinet/Comisia

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/35

         Ordonanța Tribunalului din 13 decembrie 2010 — Martinet/Comisia
   (Cauza T-163/09) (1)

   2011/C 55/63
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-232/14: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Portmeirion Group UK Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Trimitere preliminară — Dumping — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 — Validitate — Importuri de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din China — Produs în cauză — Produs avut în vedere — Obligația de motivare)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/4

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Portmeirion Group UK Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-232/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Dumping - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 - Validitate - Importuri de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din China - Produs în cauză - Produs avut în vedere - Obligația de motivare))
   (2016/C 156/04)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Portmeirion Group UK Ltd

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Dispozitivul

   Examinarea întrebării preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-175/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik/SOS-Lapsikylä ry (Trimitere preliminară — Directiva 2003/88/CE — Articolul 17 — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Organizarea timpului de lucru — Indemnizații suplimentare — Asociație de protecție a copiilor — „Părinți din satul copiilor” — Absență temporară a „părinților” titulari — Lucrătoare angajate în calitate de „părinți” suplinitori — Noțiune)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik/SOS-Lapsikylä ry
   (Cauza C-175/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2003/88/CE - Articolul 17 - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Indemnizații suplimentare - Asociație de protecție a copiilor - „Părinți din satul copiilor” - Absență temporară a „părinților” titulari - Lucrătoare angajate în calitate de „părinți” suplinitori - Noțiune))
   (2017/C 309/12)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik

      Intimată: SOS-Lapsikylä ry

      Dispozitivul

   Articolul 17 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că nu se poate aplica unei activități salariate precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în luarea în îngrijire a unor copii în condițiile unui mediu familial, prin suplinirea persoanei însărcinate în principal cu această misiune, atunci când nu este stabilit că durata timpului de lucru, privită în integralitate, nu este măsurată sau predeterminată ori că ea poate fi determinată de însuși lucrătorul respectiv, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza T-473/12: Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2012 — Aer Lingus/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/51

         Acțiune introdusă la 1 noiembrie 2012 — Aer Lingus/Comisia
   (Cauza T-473/12)
   2013/C 26/104
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: K. Bacon, D. Scannell, Barristers, și A. Burnside, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea (sau, cu titlu subsidiar, anularea în parte) a Deciziei Comisiei din 25 iulie 2012 din cazul privind ajutorul de stat SA.29064 (2011/C) (ex 2011/NN) — Rate diferențiate ale taxei pe transportul aerian aplicate de Irlanda și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care a săvârșit-o reclamanta atunci când a conchis în decizia atacată că taxa la o rată mai redusă constituia un ajutor de stat ilegal. Mai precis, pentru a stabili dacă taxa la o rată mai redusă constituia un avantaj selectiv, Comisia a săvârșit o eroare calificând taxa la o rată mai ridicată drept rata „normală” a taxei. Întrucât taxa la o rată mai ridicată era lipsită de validitate în raport cu dispozițiile de drept al Uniunii care au efect direct, Comisia nu putea să o considere în mod întemeiat, în acest scop, drept rata de referință „normală”. Pentru aceleași motive, Comisia a constatat în mod eronat că operatorii de transport aerian supuși taxei la o rată mai redusă beneficiau de un avantaj care corespunde a 8 euro per pasager.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar dacă Comisia ar putea în mod întemeiat să califice taxa la o rată mai redusă drept ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, ordinul de recuperare a ajutorului de la operatorii de transport aerian supuși taxei la o rată mai redusă, în împrejurări în care, în același timp, trebuia rambursată și taxa la rata mai ridicată a încălcat principiul securității juridice, principiul efectivității și principiul bunei administrări. Prin urmare, întrucât se dispune recuperarea ajutorului, decizia atacată a încălcat articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (1).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept și de fapt care a fost săvârșită, de asemenea, de către pârâtă atunci când a identificat operatorii de transport aerian supuși taxei la o rată mai redusă drept beneficiari ai pretinsului ajutor cu un cuantum de 8 euro per pasager și, pe acest temei, a ordonat recuperarea ajutorului, în condițiile în care Comisia a recunoscut că sarcina acestei taxe putea să fi fost suportată de pasageri care, prin urmare, erau principalii beneficiari ai ratei mai reduse.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe împrejurarea că întrucât este imposibilă recuperarea ulterioară a 8 euro per pasager de la pasagerii care au beneficiat de taxa la o rată mai redusă, ordinul de recuperare acționează ca o taxă suplimentară în sarcina operatorilor de transport aerian vizați și, prin urmare, echivalează mai mult cu o penalizare nelegală a acestor operatori de transport aerian decât cu restabilirea situației anterioare acordării pretinsului ajutor. Aceasta este disproporționată și constituie o încălcare a principiului egalității de tratament și, prin urmare, constituie o nouă încălcare a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a motivat sau nu a motivat suficient ordinul de recuperare a ajutorului și evaluarea acestui ajutor la 8 euro per pasager.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauzele conexate C-239/11 P, C-489/11 P și C-498/11 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 decembrie 2013 — Siemens AG (C-239/11 P), Mitsubishi Electric Corp. (C-489/11 P), Toshiba Corp. (C-498/11 P)/Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz — Împărțirea pieței — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Dovada încălcării — Încălcare unică și continuă — Denaturarea elementelor de probă — Forța probantă a declarațiilor contrare intereselor declarantului — Amenzi — Cuantum de plecare — An de referință — Coeficient multiplicator de descurajare — Competență de fond — Egalitate de tratament — Dreptul la apărare — Obligația de motivare]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 decembrie 2013 — Siemens AG (C-239/11 P), Mitsubishi Electric Corp. (C-489/11 P), Toshiba Corp. (C-498/11 P)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-239/11 P, C-489/11 P și C-498/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz - Împărțirea pieței - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Dovada încălcării - Încălcare unică și continuă - Denaturarea elementelor de probă - Forța probantă a declarațiilor contrare intereselor declarantului - Amenzi - Cuantum de plecare - An de referință - Coeficient multiplicator de descurajare - Competență de fond - Egalitate de tratament - Dreptul la apărare - Obligația de motivare)
   2014/C 52/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Siemens AG [reprezentanți: I. Brinker, C. Steinle și M. Hörster, Rechtsanwälte (C-239/11 P)], Mitsubishi Electric Corp. [reprezentanți: R. Denton, solicitor, și K. Haegeman, advocaat (C-489/11 P)], Toshiba Corp. [reprezentanți: J. MacLennan, solicitor, A. Dawes, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, și S. Sakellariou, dikigoros (C-498/11 P)]

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis, precum și R. Sauer, N. Khan și P. Van Nuffel, agenți)

      Intervenientă în susținerea intimatei: Autoritatea de Supraveghere AELS (reprezentanți: M. Schneider și M. Moustakali, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 martie 2011, Siemens/Comisia (cauza T-110/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea recurentei având ca obiect anularea Deciziei C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE și al articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul unei înțelegeri pe piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz sau, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate recurentei — Încălcarea dreptului la un proces echitabil, a dreptului la apărare, a principiului egalității de tratament și a obligației de motivare — Denaturarea elementelor de probă — Aplicarea eronată a normelor privind prescripția — Încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă Siemens AG, Mitsubishi Electric Corp. și Toshiba Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011;

      JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-378/11: Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2013 — Langguth Erben/OAPI (MEDINET) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative MEDINET — Mărci națională și internațională figurative anterioare MEDINET — Revendicarea seniorității mărcilor națională și internațională anterioare — Mărci anterioare color și marcă comunitară solicitată care nu desemnează nicio culoare în special — Lipsa de identitate între semne — Articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Utilitatea recurgerii la procedura orală — Articolul 77 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/23

         Hotărârea Tribunalului din 20 februarie 2013 — Langguth Erben/OAPI (MEDINET)
   (Cauza T-378/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative MEDINET - Mărci națională și internațională figurative anterioare MEDINET - Revendicarea seniorității mărcilor națională și internațională anterioare - Mărci anterioare color și marcă comunitară solicitată care nu desemnează nicio culoare în special - Lipsa de identitate între semne - Articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Utilitatea recurgerii la procedura orală - Articolul 77 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2013/C 108/60
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: K. Klüpfel și G. Schneider, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 mai 2011 (cauza R 1598/2010-4) privind o revendicare a seniorității unor mărci anterioare în cadrul unei cereri de înregistrare a semnului figurativ MEDINET ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-40/05: Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Overklagandenamnden for Hogskolan — Suedia) — Kaj Lyyski/Umeå universitet (Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 39 CE — Obstacole — Formare profesională — Profesori — Refuz de admitere la un curs de formare a unui candidat angajat într-o instituție școlară dintr-un alt stat membru)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/3

         Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Overklagandenamnden for Hogskolan — Suedia) — Kaj Lyyski/Umeå universitet
   (Cauza C-40/05) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 39 CE - Obstacole - Formare profesională - Profesori - Refuz de admitere la un curs de formare a unui candidat angajat într-o instituție școlară dintr-un alt stat membru)
   (2007/C 42/05)
   Limba de procedură: suedeză
   Instanța de trimitere
   Overklagandenamnden for Hogskolan
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Kaj Lyyski

      Pârâtă: Umeå universitet
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Överklagandenämnden för högskolan (Comisia de contestații din învățământul superior) — Interpretarea dreptului comunitar și în special a articolului 12 CE — Acțiune de formare profesională care vizează acoperirea unui deficit de profesori calificați într-un stat membru și care se adresează profesorilor angajați în instituții școlare, pentru a le permite să dobândească calificările necesare pentru a beneficia de un contract pe durată nedeterminată — Refuz de admitere a unui candidat resortisant al acestui stat membru, însă angajat într-o instituție școlară dintr-un alt stat membru
   Dispozitivul
   Dreptul comunitar nu se opune ca o reglementare națională, care organizează cu titlu provizoriu o formare destinată să satisfacă pe termen scurt cererea de profesori calificați într-un stat membru, să solicite candidaților la această formare să fie angajați într-o instituție școlară a acelui stat, sub rezerva totuși ca punerea în aplicare a acestei reglementări să nu aibă drept consecință excluderea de principiu a oricărei candidaturi a unui profesor care nu este angajat într-o astfel de instituție, excludere care să intervină fără examinarea prealabilă și individuală a valorii acelei candidaturi, în special în privința aptitudinilor persoanei în cauză și a posibilității de a controla partea practică a formării primite de acesta din urmă sau eventual de a-l scuti de aceasta.

      (1)  JO C 93 din 16.4.2005.


title: Cauzele conexate C-611/10 și C-612/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania — Germania) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10) [Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 14 alineatul (1) litera (a) și articolul 14a alineatul (1) litera (a) — Articolul 45 TFUE și articolul 48 TFUE — Muncă temporară într-un alt stat membru decât cel pe teritoriul căruia se desfășoară în mod obișnuit activitatea — Prestații familiale — Legislație aplicabilă — Posibilitate de acordare a unor prestații pentru copii de către statul membru în care se prestează munca temporară, dar care nu este statul competent — Aplicarea unei norme de drept național privind prevenirea cumulului care exclude această prestație în cazul încasării unei prestații comparabile într-un alt stat]

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania — Germania) — Waldemar Hudzinski/Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10)
   (Cauzele conexate C-611/10 și C-612/10) (1)

   (Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 14 alineatul (1) litera (a) și articolul 14a alineatul (1) litera (a) - Articolul 45 TFUE și articolul 48 TFUE - Muncă temporară într-un alt stat membru decât cel pe teritoriul căruia se desfășoară în mod obișnuit activitatea - Prestații familiale - Legislație aplicabilă - Posibilitate de acordare a unor prestații pentru copii de către statul membru în care se prestează munca temporară, dar care nu este statul competent - Aplicarea unei norme de drept național privind prevenirea cumulului care exclude această prestație în cazul încasării unei prestații comparabile într-un alt stat)
   2012/C 227/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof — Germania

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Waldemar Hudzinski (C-611/10), Jaroslaw Wawrzyniak (C-612/10)

      Pârâte: Agentur für Arbeit Wesel — Familienkasse (C-611/10), Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse (C-612/10)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 14a alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Stabilirea legislației aplicabile — Dreptul unui lucrător migrant de a primi în statul membru în care lucrează alocații familiale pentru copiii săi care locuiesc în statul membru de origine — Situația unei persoane care exercită în statul membru de origine o activitate cu caracter independent și care efectuează pe o perioadă de patru luni o muncă salariată în alt stat membru.

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 14 alineatul (1) litera (a) și articolul 14a alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru care nu este desemnat, conform acestor dispoziții, ca stat competent să acorde prestații pentru copii în conformitate cu dreptul său național unui lucrător migrant care prestează o muncă temporară pe teritoriul său în împrejurări precum cele în cauză în acțiunile principale, inclusiv dacă se constată, în primul rând, că lucrătorul în cauză nu a suportat niciun dezavantaj pe plan juridic în urma exercitării dreptului său la libera circulație, din moment ce și-a păstrat dreptul la prestații familiale de aceeași natură în statul membru competent, și, în al doilea rând, că nici acest lucrător, nici copilul pentru care se solicită prestația menționată nu au reședința obișnuită pe teritoriul statului membru în care a fost prestată munca temporară.

               2.

               Normele Tratatului FUE în domeniul liberei circulații a lucrătorilor trebuie interpretate în sensul că se opun, într-o situație precum cea în cauză în acțiunea principală, aplicării unei norme de drept național precum cea care rezultă din articolul 65 din Legea privind impozitul pe venit (Einkommensteuergesetz), în măsura în care aceasta nu implică o diminuare a cuantumului prestației până la concurența celui al unei prestații comparabile încasate într-un alt stat, ci excluderea acestei prestații.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza T-69/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 octombrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Autoritatea Europeană de Securitate a Alimentelor (AESA) ( Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei — Achiziții publice — Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (AESA) — Anularea cererii de oferte — Acțiune rămasă fără obiect )

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/39

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 octombrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Autoritatea Europeană de Securitate a Alimentelor (AESA)
   (Cauza T-69/05) (1)

   („Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei - Achiziții publice - Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (AESA) - Anularea cererii de oferte - Acțiune rămasă fără obiect’)
   (2007/C 315/74)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (AESA) (reprezentanți: inițial A. Cuvillier și D. Detken, ulterior A. Cuvillier și S. Gabbi, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)
   Obiectul
   Anularea deciziei Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (AESA) din 3 decembrie 2004 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă privind prestarea de servicii informatice pentru crearea unei rețele Extranet între agențiile naționale ale statelor membre, AESA și Comisie, precum și a deciziei de a atribui contractul de achiziție unui alt ofertant.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               AESA suportă în întregime cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Cauza C-606/14 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 februarie 2017 – Portovesme Srl/Comisia Europeană (Recurs — Ajutor acordat de Republica Italiană în favoarea Portovesme Srl — Scheme de tarif preferențial la energia electrică — Decizie prin care măsura de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/13

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 1 februarie 2017 – Portovesme Srl/Comisia Europeană
   (Cauza C-606/14 P) (1)

   ((Recurs - Ajutor acordat de Republica Italiană în favoarea Portovesme Srl - Scheme de tarif preferențial la energia electrică - Decizie prin care măsura de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă))
   (2017/C 104/19)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Portovesme Srl (reprezentanți: G. Dore, M. Liberati, A. Vinci și F. Ciulli, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și É. Gippini Fournier, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Portovesme SRl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza C-297/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competență judiciară în materia contractelor încheiate cu consumatorii — Articolul 15 alineatul (1) litera (c) și articolul 16 alineatul (1) — Noțiunea de activitate comercială sau profesională „direcționată spre” statul membru în care domiciliază consumatorul — Contract de gestiune de afaceri care servește la realizarea obiectivului economic urmărit printr-un contract de brokeraj încheiat anterior în exercitarea unei activități comerciale sau profesionale „direcționate spre” statul membru pe teritoriul căruia domiciliază consumatorul — Legătură strânsă)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Rüdiger Hobohm/Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
   (Cauza C-297/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competență judiciară în materia contractelor încheiate cu consumatorii - Articolul 15 alineatul (1) litera (c) și articolul 16 alineatul (1) - Noțiunea de activitate comercială sau profesională „direcționată spre” statul membru în care domiciliază consumatorul - Contract de gestiune de afaceri care servește la realizarea obiectivului economic urmărit printr-un contract de brokeraj încheiat anterior în exercitarea unei activități comerciale sau profesionale „direcționate spre” statul membru pe teritoriul căruia domiciliază consumatorul - Legătură strânsă))
   (2016/C 068/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Rüdiger Hobohm

      Pârâte: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, în măsura în care vizează contractul încheiat în cadrul unei activități comerciale sau profesionale „direcționate” de un profesionist „spre” statul membru în care domiciliază consumatorul, coroborat cu articolul 16 alineatul (1) din acest regulament trebuie interpretat în sensul că se poate aplica unui contract, încheiat între un consumator și un profesionist, care nu intră ca atare în domeniul activității comerciale sau profesionale „direcționate” de acest profesionist „spre” statul membru în care domiciliază consumatorul, însă care prezintă o legătură strânsă cu un contract încheiat anterior între aceleași părți în cadrul unei asemenea activități. Revine instanței naționale sarcina să verifice dacă sunt întrunite elementele constitutive ale acestei legături, în special identitatea, de drept sau de fapt, a părților acestor două contracte, identitatea obiectivului economic urmărit prin aceste contracte, care privesc același obiect concret, și complementaritatea celui de al doilea contract cu primul contract, în măsura în care urmărește să permită atingerea obiectivului economic urmărit prin acest din urmă contract.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza F-55/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din  6 martie 2008 — Tiralongo/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Fost agent temporar — Acțiune — Acțiune în despăgubiri — Neprelungirea unui contract pe durată determinată — Inadmisibilitate vădită)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/32

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 martie 2008 — Tiralongo/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-55/07) (1)

   (Funcție publică - Fost agent temporar - Acțiune - Acțiune în despăgubiri - Neprelungirea unui contract pe durată determinată - Inadmisibilitate vădită)
   (2008/C 116/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Republica Italiană) (reprezentanți: F. și R. Sciaudone și S. Frazzani, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Obligarea Comisiei Comunităților Europene la repararea prejudiciului material și a prejudiciului moral pe care reclamantul pretinde că le-a suferit din cauza conduitei ilicite pe care Oficiul European de Luptă Antifraudă ar fi avut-o în special în cadrul prelungirii contractului său de agent temporar.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007, p. 43.


title: Cauza C-426/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 12 august 2011 — Mark Alemo-Herron și alții/Parkwood Leisure Ltd

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 12 august 2011 — Mark Alemo-Herron și alții/Parkwood Leisure Ltd
   (Cauza C-426/11)
   2011/C 311/40
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Mark Alemo-Herron, Sandra Tipping, Christopher Anderson, Stacey Aris, Audrey Beckford, Lee Bennett, Delroy Carby, Vishnu Chetty, Deborah Cimitan, Victoria Clifton, Claudette Cummings, David Curtis, Stephen Flin, Patience Ijelekhai, Rosemarie Lee, Roxanne Lee, Vivian Ling, Michelle Nicholas, Lansdail Nugent, Anne O'Connor, Shirley Page, Alan Peel, Mathew Pennington, Laura Steward

      Pârâtă: Parkwood Leisure Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               În situația în care, precum în prezenta cauză, un lucrător are un drept contractual împotriva cedentului, conform căruia lucrătorul poate beneficia de termenii și de condițiile negociate și stabilite periodic de către un organism terț de negociere colectivă, iar legislația națională prevede că acest drept are o natură dinamică, iar nu statică, atât în raport cu lucrătorul, cât și cu angajatorul cedent, articolul 3 din Directiva 2001/23/CE (1) a Consiliului din 12 martie 2001 coroborat cu Hotărârea din 9 martie 2006, Werhof/Freeway Traffic Systems GmbH & Co KG (C-499/04, Rec., p. I-2397):

                           (a)

                           impune ca acest drept să fie protejat și opozabil cesionarului în cazul în care are loc un transfer relevant care intră în domeniul de aplicare al directivei; sau

                           (b)

                           acordă instanțelor naționale competența de a hotărî că acest drept este protejat și este opozabil cesionarului în cazul în care are loc un transfer relevant care intră în domeniul de aplicare al directivei; sau

                           (c)

                           interzice instanțelor naționale să considere că acest drept este protejat și este opozabil cesionarului în cazul în care are loc un transfer relevant care intră în domeniul de aplicare al directivei?

               2.

               În cazul în care un stat membru și-a îndeplinit obligațiile privind transpunerea cerințelor minime prevăzute la articolul 3 din Directiva 2001/23, dar se ridică problema dacă măsurile de punere în aplicare ar trebui interpretate în sensul că depășesc aceste cerințe într-un mod favorabil lucrătorilor protejați deoarece stabilesc anumite drepturi contractuale dinamice împotriva cesionarului, instanțele din statul membru respectiv au dreptul să aplice legislația națională atunci când interpretează măsurile de punere în aplicare, cu condiția însă ca această interpretare să nu fie niciodată contrară legislației comunitare, sau trebuie adoptat un mod diferit de interpretare și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este acest mod?

               3.

               Instanța națională are dreptul de a adopta în prezenta cauză modul de interpretare a TUPE susținut de lucrători, având în vedere că angajatorul nu susține că dreptul dinamic al lucrătorilor prevăzut în legislația națională cu privire la termenii și condițiile stabilite în mod colectiv ar constitui o încălcare a drepturilor angajatorului prevăzute la articolul 11 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale?

      (1)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 5/vol. 06, p. 20).


               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/1

         2010/C 195/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 179, 3.7.2010

      Publicații anterioare

      JO C 161, 19.6.2010

      JO C 148, 5.6.2010

      JO C 134, 22.5.2010

      JO C 113, 1.5.2010

      JO C 100, 17.4.2010

      JO C 80, 27.3.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-219/11: Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Otero González/OAPI — Apli-Agipa (AGIPA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AGIPA — Marca națională verbală anterioară AGIPA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Compararea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/69

         Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Otero González/OAPI — Apli-Agipa (AGIPA)
   (Cauza T-219/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AGIPA - Marca națională verbală anterioară AGIPA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Compararea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/153
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Luis Otero González (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Apli-Agipa SAS (Dormans, Franța) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 ianuarie 2011 (cauza R 556/2010-2), privind o procedură de opoziție între domnul José Luis Otero González și Apli Agipa SAS

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 ianuarie 2011 (cauza R 556/2010-2), privind o procedură de opoziție între domnul José Luis Otero González și Apli-Agipa SAS, în măsura în care prin aceasta s-a respins acțiunea formulată de domnul Otero González și s-a admis cererea formulată de Apli-Agipa privind înregistrarea mărcii comunitare verbale AGIPA pentru „fotografii, adezivi pentru papetărie sau menaj, pensule, articole de birou (cu excepția mobilierului), material didactic sau pentru învățământ (cu excepția aparatelor), materiale plastice pentru ambalaj (neincluse în alte clase), caractere tipografice, forme de tipar”, produse care se încadrează în clasa 16 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Otero Gonzáles.

               4.

               Apli-Agipa suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza T-423/16: Ordonanța Tribunalului din 19 iulie 2017 – De Masi/Comisia [„Acțiune în anulare — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind lucrările grupului Codul de conduită (fiscalitatea întreprinderilor) instituit de Consiliu — Răspuns la cererile inițiale după un acord echitabil — Lipsa unei decizii de confirmare — Inadmisibilitate”]

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/32

         Ordonanța Tribunalului din 19 iulie 2017 – De Masi/Comisia
   (Cauza T-423/16) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind lucrările grupului Codul de conduită (fiscalitatea întreprinderilor) instituit de Consiliu - Răspuns la cererile inițiale după un acord echitabil - Lipsa unei decizii de confirmare - Inadmisibilitate”])
   (2017/C 293/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Fabio De Masi (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: A. Fischer-Lescano, profesor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Baquero Cruz și F. Erlbacher, ulterior J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziilor Comisiei, pe care le-ar conține, pe de o parte, scrisoarea din 20 mai 2016 și, pe de altă parte, scrisoarea din 13 iulie 2016, care răspund la cererile de acces la documentele grupului „Codul de conduită (fiscalitatea întreprinderilor)”, formulate de reclamant în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Fabio De Masi suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Comisiei Europene.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza C-72/06: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/9/CE — Politica privind azilul — Solicitanți de azil — Primire — Standarde minime — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/16

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-72/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/9/CE - Politica privind azilul - Solicitanți de azil - Primire - Standarde minime - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2007/C 96/26)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și C. O'Reilly, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: N. Dafniou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre (JO L 31, p. 18).
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre, Republica Elenă nu a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolului 26 din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza C-412/07: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/20

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-412/07)
   (2007/C 247/26)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Vidal Puig, M. Petite, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind siguranța aeronavelor țărilor terțe care folosesc aeroporturile comunitare (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul directivei respective;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea directivei a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 143, p. 76.


title: Cauza T-206/08: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2012 — Spania/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Sector vitivinicol — Interzicerea plantațiilor noi de viță-de-vie — Sisteme naționale de control — Corecție financiară forfetară — Garanții procedurale — Eroare de apreciere — Proporționalitate” )

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/26

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-206/08) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Sector vitivinicol - Interzicerea plantațiilor noi de viță-de-vie - Sisteme naționale de control - Corecție financiară forfetară - Garanții procedurale - Eroare de apreciere - Proporționalitate)
   2012/C 73/49
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial F. Díez Moreno, ulterior M. Muñoz Pérez, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: F. Jimeno Fernández, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2008/321/CE a Comisiei din 8 aprilie 2008 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, și al Fondului European de Garantare Agricolă (FEGA) (JO L 109, p. 35)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza F-54/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 — Joseph/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agenți contractuali — Tardivitatea acțiunii — Caz fortuit — Recrutare — Articolele 3a, 3b și 85 din RAA — Durata contractului — Decizia Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei — Articolul 12 din DGA privind procedurile care reglementează angajarea și utilizarea agenților contractuali la Comisie — Egalitate de tratament)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/71

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 — Joseph/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-54/07) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Tardivitatea acțiunii - Caz fortuit - Recrutare - Articolele 3a, 3b și 85 din RAA - Durata contractului - Decizia Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei - Articolul 12 din DGA privind procedurile care reglementează angajarea și utilizarea agenților contractuali la Comisie - Egalitate de tratament)
   (2008/C 209/130)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Anne Joseph (Damasc, Siria) (reprezentanți: N. Lhoëst și S. Fernandez Menendez, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și L. Lozano Palacios, agenți)
   Obiectul
   Anularea contractului de angajare a reclamantei în calitate de agent contractual în măsura în care durata acestuia nu este stabilită la 3 ani, ci la 15 luni, în temeiul, pe de o parte, al Deciziei Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei și, pe de altă parte, al articolului 12 din Dispozițiile generale de aplicare privind procedurile care reglementează angajarea și utilizarea agenților contractuali la Comisie
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2008, p. 50.


title: Cauza C-601/12 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 februarie 2014 – Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf — Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China — Statutul de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață — Depășirea termenului de adoptare a deciziei referitoare la acest statut — Efect]

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/12

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 februarie 2014 – Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
   (Cauza C-601/12 P) (1)

   ([Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf - Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China - Statutul de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață - Depășirea termenului de adoptare a deciziei referitoare la acest statut - Efect])
   2014/C 112/13
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, advocaten)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și S. Boelaert, agenți, asistați de G. Berrisch, Rechtsanwalt), Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și T. Maxian Rusche, agenți), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (reprezentant: J. Bourgeois, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului din 10 octombrie 2012 (Camera a şaptea) în cauza T-150/09, Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Consiliul, prin care Tribunalul a respins o acţiune având ca obiect anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (JO L 29, p.1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd la plata cheltuielilor efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

               3)

               Comisia Europeană și European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-233/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 februarie 2008 — Nomura Principal Investment și Nomura International/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/46

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 februarie 2008 — Nomura Principal Investment și Nomura International/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-233/05) (1)

   (2008/C 92/90)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.