title: Cauza C-90/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Spania) la 24 februarie 2014 – Banco Grupo Cajatres S.A./María Mercedes Manjón Pinilla și comunitatea de moștenitori constituită în urma decesului domnului Miguel Ángel Viana Gordejuela

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Spania) la 24 februarie 2014 – Banco Grupo Cajatres S.A./María Mercedes Manjón Pinilla și comunitatea de moștenitori constituită în urma decesului domnului Miguel Ángel Viana Gordejuela
   (Cauza C-90/14)
   2014/C 151/15
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Banco Grupo Cajatres S.A.

      Pârâte: María Mercedes Manjón Pinilla și comunitatea de moștenitori constituită în urma decesului domnului Miguel Ángel Viana Gordejuela

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 6 alineatul (1) și 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) se opun unei norme precum a doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013, care prevede, în toate cazurile, o reducere a ratei dobânzii de întârziere, indiferent dacă clauza privind dobânzile moratorii era considerată nulă inițial, ca urmare a caracterului său abuziv?

               2)

               Articolele 3 alineatul (1), 4 alineatul (1), 6 alineatul (1) și 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE se opun unei norme naționale precum articolul 114 din Legea privind contractul de ipotecă, care permite instanței naționale doar să verifice, cu scopul de a aprecia caracterul abuziv al unei clauze care stabilește dobânzile de întârziere, dacă rata dobânzii convenite depășește de 3 ori rata dobânzii legale, iar nu alte circumstanțe?

               3)

               Articolele 3 alineatul (1), 4 alineatul (1), 6 alineatul (1) și 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE se opun unei norme naționale precum articolul 693 din LEC, care permite solicitarea anticipată a întregului credit pentru neplata a trei rate lunare, fără a se lua în considerare alți factori, precum durata sau valoarea împrumutului, sau orice alte motive concurente relevante și care, în plus, condiționează posibilitatea de a evita efectele respectivei exigibilități anticipate de voința creditorului, cu excepția cazurilor în care ipoteca grevează locuința debitorului din contractul de credit ipotecar?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-375/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Le Canne/Comisia ( Agricultură — Contribuție financiară comunitară — Nereguli financiare ce afectau cererea de plată a soldului — Decizie de reducere a contribuției — Expirarea termenului de prescripție — Acțiune în anulare și în despăgubiri )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Le Canne/Comisia
   (Cauza T-375/05) (1)

   („Agricultură - Contribuție financiară comunitară - Nereguli financiare ce afectau cererea de plată a soldului - Decizie de reducere a contribuției - Expirarea termenului de prescripție - Acțiune în anulare și în despăgubiri’)
   (2008/C 313/48)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Azienda Agricola „Le Canne” Srl (Rovigo, Italia) (reprezentanți: G. Carraro și F. Mazzonetto, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga și L. Visaggio, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C(2005) 2939 din 26 iulie 2005 prin care a fost redus soldul de plată al unei contribuții financiare comunitare acordate reclamantei pentru modernizarea și amenajarea instalațiilor piscicole ale acesteia, precum și o cerere de despăgubire pentru prejudiciul produs prin această reducere.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia C(2005) 2939 a Comisiei din 25 iulie 2005 în măsura în care aceasta reduce contribuția financiară comunitară acordată către Azienda Agricola „Le Canne” Srl pentru proiectul IT/0016/90/02 în temeiul imputării drept cheltuieli eligibile pentru această contribuție a profitului realizat de Girardello SpA în temeiul efectuării lucrărilor aferente acestui proiect.

               2)

               Respinge cererea de despăgubiri.

               3)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 26.11.2005.


title: Cauza C-238/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Münster (Germania) la 26 aprilie 2016 – X/Finanzamt I

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Münster (Germania) la 26 aprilie 2016 – X/Finanzamt I
   (Cauza C-238/16)
   (2016/C 343/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Münster

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: X

      Pârât: Finanzamt I

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 132 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE (1) trebuie interpretat în sensul că livrarea de sânge uman include și livrarea de plasmă extrasă din sânge?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, acest lucru se aplică și plasmei care nu este utilizată în mod direct în scopuri terapeutice, ci servește exclusiv producerii de medicamente?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, pentru a clasifica plasma drept sânge, prezintă relevanță numai destinația aleasă sau și orice posibilitate ipotetică de utilizare a plasmei?

               4)

               În cazul unor răspunsuri afirmative la primele două întrebări, o operaţiune scutită de la plata TVA-ului într-un stat membru în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE înlătură dreptul de deducere a TVA-ului prevăzut la articolul 168 din directivă, indiferent de regimul privind TVA-ul aplicabil într-o ţară terţă, chiar în cazul în care operaţiunea are ca obiect o livrare la export pentru care articolul 169 litera (b) coroborat cu articolul 146 alineatul (1) din directivă conferă dreptul de deducere a TVA-ului?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza F-36/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Armitage-Wilson/Oficiul European de Poliție (Europol) (Funcție publică — Personal al Europol — Neînnoirea contractului — Contract cu durată nedeterminată — Articolul 6 din Statutul personalului Europol — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/69

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Armitage-Wilson/Oficiul European de Poliție (Europol)
      (Cauza F-36/09) (1)

      (Funcție publică - Personal al Europol - Neînnoirea contractului - Contract cu durată nedeterminată - Articolul 6 din Statutul personalului Europol - Principiul respectării dreptului la apărare)
      (2010/C 288/128)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamantă: Kate Armitage-Wilson (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: W. J. Dammingh, avocat)

         Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, asistați de B. Wägenbaur și R. Van der Hout, avocați)

         Obiectul

      Anularea deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamanta a fost informată cu privire la imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației introduse împotriva primei decizii

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia din 12 iunie 2008 prin care Oficiul European de Poliție (Europol) a refuzat să acorde un contract cu durată nedeterminată doamnei Armitage-Wilson.

                  2.

                  Obligă Europol la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 167, 18.7.2009, p. 26.


title: Cauza T-288/14: Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – Energiewerke Nord/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/20

         Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – Energiewerke Nord/Comisia
   (Cauza T-288/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2015/C 245/24)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Germania) (reprezentanţi: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme şi T. Wielsch, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: T. Maxian Rusche şi R. Sauer, agenţi, asistatţi de A. Luke şi C. Maurer, avocaţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește măsurile adoptate de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie [ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               3)

               Energiewerke Nord GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               4)

               Autoritatea AELS de Supraveghere suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223,14.7.2014


title: Cauza F-22/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 iulie 2012 — Conticchio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Calcularea drepturilor de pensie — Încadrare în treaptă — Excepție de nelegalitate — Admisibilitate)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/41

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 iulie 2012 — Conticchio/Comisia
   (Cauza F-22/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensii - Calcularea drepturilor de pensie - Încadrare în treaptă - Excepție de nelegalitate - Admisibilitate)
   2012/C 287/75
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Rosella Conticchio (Roma, Italia) (reprezentanți: R. Giuffrida și A. Tortora, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți și A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cererea reclamantului de anulare a deciziei referitoare la acordarea și la lichidarea drepturilor sale de pensie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea doamnei Conticchio în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011, p. 31.


title: Cauza T-618/13: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — Oracle America/OAPI — Aava Mobile (AAVA CORE)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/36

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — Oracle America/OAPI — Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Cauza T-618/13)
   2014/C 45/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Oracle America, Inc. (Wilmington, Statele Unite) (reprezentant: T. Heydn, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aava Mobile Oy (Oulu, Finlanda)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 septembrie 2013 în cauza R 1369/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „AAVA CORE” pentru produse din clasele 9, 38 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 712 811.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii comunitare nr. 6 551 626 a mărcii verbale „JAVA” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 și 45 și a mărcii verbale de notorietate în toate statele membre ale Uniunii Europene „JAVA” pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-291/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Germania) la 12 iunie 2012 — Michael Schwarz/Stadt Bochum

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Germania) la 12 iunie 2012 — Michael Schwarz/Stadt Bochum
   (Cauza C-291/12)
   2012/C 273/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Michael Schwarz

      Pârât: Stadt Bochum

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 (1) al Consiliului din 13 decembrie 2004, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 este valid?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 142, p. 1, rectificare în JO L 188, p. 127).


title: Cauza C-271/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 18 mai 2017 – Openbaar Ministerie/Sławomir Andrzej Zdziaszek

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 18 mai 2017 – Openbaar Ministerie/Sławomir Andrzej Zdziaszek
   (Cauza C-271/17)
   (2017/C 277/35)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Openbaar Ministerie

      Pârât: Sławomir Andrzej Zdziaszek

      Întrebările preliminare

               1)

               O procedură

                           —

                           în cadrul căreia instanța statului membru emitent se pronunță cu privire la cumularea unor pedepse privative de libertate distincte la care persoana a fost condamnată definitiv în prealabil într-o singură pedeapsă privativă de libertate și/sau cu privire la modificarea unei pedepse privative de libertate cumulate la care persoana a fost condamnată definitiv în prealabil și

                           —

                           în cadrul căreia această instanță nu mai examinează problema vinovăției,

                     precum procedura în urma căreia s-a pronunțat „cumulative sentence” [hotărâre de pronunțare a unei pedepse cumulate] din 25 martie 2014 constituie un „proces în urma căruia a fost pronunțată decizia” în sensul articolului 4a alineatul (1) teza introductivă din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1)?

               2)

               Autoritatea judiciară de executare:

                           —

                           în cazul în care persoana a cărei predare este solicitată nu a fost prezentă în persoană la procesul în urma căruia a fost pronunțată decizia,

                           —

                           dar autoritatea judiciară emitentă nu a efectuat nici în MEA [mandatul european de arestare], nici în cadrul informațiilor suplimentare solicitate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Decizia-cadru 2002/584/JAI, comunicările referitoare la aplicabilitatea uneia sau mai multora dintre împrejurările menționate la articolul 4a alineatul (1) literele (a)-(d) din Decizia-cadru 2002/584/JAI conform formulării uneia sau mai multora dintre categoriile de la secțiunea d) punctul 3 din formularul MEA,

                     poate să concluzioneze, chiar și numai pentru acest motiv, că nu se întrunește niciuna dintre condițiile menționate la articolul 4a alineatul (1) teza introductivă și literele (a)-(d) din Decizia-cadru 2002/584/JAI și să respingă, chiar și numai pentru acest motiv, executarea MEA?

               3)

               O procedură în apel

                           —

                           în care s-a efectuat o examinare a situației de fapt a cauzei și

                           —

                           în urma căreia s-a pronunțat o (nouă) condamnare a persoanei și/sau s-a confirmat condamnarea pronunțată în primă instanță,

                           —

                           în condițiile în care MEA urmărește punerea în executare a acestei condamnări,

                     constituie „procesul în urma căruia a fost pronunțată decizia” în sensul articolului 4a alineatul (1) din Decizia-cadru 2002/584/JAI?

      (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p.1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-469/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Verona – Italia) – Shamim Tahir/Ministero dell'Interno, Questura di Verona [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2003/109/CE — Articolul 2, articolul 4 alineatul (1), articolul 7 alineatul (1) și articolul 13 — „Permis de ședere UE de rezident pe termen lung”  — Condiții de acordare — Reședință legală și fără întrerupere în statul membru gazdă timp de cinci ani înainte de a depune cererea de permis — Persoană care are legături de familie cu rezidentul pe termen lung — Dispoziții de drept intern mai favorabile — Efecte]

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/22

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Verona – Italia) – Shamim Tahir/Ministero dell'Interno, Questura di Verona
   (Cauza C-469/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2003/109/CE - Articolul 2, articolul 4 alineatul (1), articolul 7 alineatul (1) și articolul 13 - „Permis de ședere UE de rezident pe termen lung” - Condiții de acordare - Reședință legală și fără întrerupere în statul membru gazdă timp de cinci ani înainte de a depune cererea de permis - Persoană care are legături de familie cu rezidentul pe termen lung - Dispoziții de drept intern mai favorabile - Efecte])
   2014/C 315/32
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Verona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Shamim Tahir

      Pârâte: Ministero dell'Interno, Questura di Verona

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/51/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2011, trebuie interpretate în sensul că membrul de familie, astfel cum este definit la articolul 2 litera (e) din această directivă, al persoanei care a dobândit deja statutul de rezident pe termen lung nu poate fi exonerat de cerința prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din aceeași directivă, potrivit căreia, pentru a obține acest statut, resortisantul unei țări terțe trebuie să fi avut reședința legală și fără întrerupere în statul membru în discuție timp de cinci ani înainte de a depune cererea în cauză.

               2)

               Articolul 13 din Directiva 2003/109, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2011/51, trebuie interpretat în sensul că nu permite unui stat membru să acorde, în condiții mai favorabile decât cele prevăzute de această directivă, un permis de ședere UE de rezident pe termen lung unui membru al familiei în sensul articolului 2 litera (e) din directiva menționată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-815/16: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2016 – For Tune/EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/55

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2016 – For Tune/EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)
   (Cauza T-815/16)
   (2017/C 014/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: For Tune sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: K. Popławska, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Simplicity trade GmbH (Oelde, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „opus AETERNATUM” – cererea de înregistrare nr. 11 024 296

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2016 în cauza R 152/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-126/09: Acțiune introdusă la 3 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/31

         Acțiune introdusă la 3 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-126/09)
   2009/C 141/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2003 privind calificarea inițială și formarea periodică a conducătorilor auto ai anumitor vehicule rutiere destinate transportului de mărfuri sau de pasageri, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului și a Directivei 91/439/CEE a Consiliului și de abrogare a Directivei 76/914/CEE a Consiliului (1), sau, în orice caz, prin necomunicarea dispozițiilor respective Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2003/59/CE a expirat la 9 septembrie 2006. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acestea.

      (1)  JO L 226, p. 4, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 86.


               10.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/6

         Acțiune introdusă la 12 august 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-21/15)
   (2015/C 410/05)
   Autoritatea AELS de Supraveghere, situată la adresa 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, reprezentată de Øyvind Bø și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, a introdus, la data de 12 august 2015, o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 1a din capitolul XXIV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2011/88/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate], astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din act și al articolului 7 din respectivul acord.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 28 martie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 28 ianuarie 2015 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2011/88/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivei 97/68/CE în ceea ce privește dispozițiile aplicabile motoarelor introduse pe piață în cadrul regimului de flexibilitate, conform dispoziției de la punctul 1a din capitolul XXIV din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din act și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-467/13 P: Recurs introdus la 27 august 2013 de Industries Chimiques du Fluor (ICF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 18 iunie 2013 în cauza T-406/08, ICF/Comisia

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/8

         Recurs introdus la 27 august 2013 de Industries Chimiques du Fluor (ICF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 18 iunie 2013 în cauza T-406/08, ICF/Comisia
   (Cauza C-467/13 P)
   2013/C 336/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Industries Chimiques du Fluor (ICF) (reprezentanți: P. Wytinck, D. Gillet, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 18 iunie 2013, pronunțată în cauza T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF)/Comisia Europeană, și, în cazul în care Curtea consideră că dispune de toate elementele necesare pentru a statua în mod definitiv pe fondul cauzei, anularea amenzii de 1 700 000 de euro aplicate ICF prin decizia atacată sau, cel puțin, reducerea cuantumului acestei amenzi;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept sau, cel puțin, a comis o inexactitate materială în constatarea situației de fapt ori o denaturare în aprecierea acesteia atunci când a statuat că faptul că Comisia și-a întemeiat decizia atacată pe documente care nu erau menționate în comunicarea privind obiecțiunile nu constituia o încălcare a dreptului la apărare și a articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1).
   Recurenta consideră de asemenea că Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a statuat că reducerea de către Comisie a numărului de participanți la încălcare între comunicarea privind obiecțiunile și adoptarea deciziei atacate nu adusese atingere intereselor recurentei și nici nu încălcase dreptul său la apărare, întrucât aceasta din urmă nu a putut să ofere explicații în ceea ce privește reducerea menționată înainte de adoptarea deciziei atacate.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta reproșează Tribunalului că a încălcat articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003. Astfel, Tribunalul ar fi interpretat în mod greșit punctul 18 din Orientările privind calcularea amenzilor atunci când a statuat că expresia „valoarea totală a vânzărilor de bunuri sau servicii care au legătură cu încălcarea” nu acoperă decât valoarea totală a vânzărilor întreprinderilor care participă la încălcare, iar nu valoarea totală a vânzărilor pe piața respectivă.
   Recurenta reproșează de asemenea Tribunalului că a încălcat obligația de motivare prin faptul că nu a răspuns în mod adecvat și suficient la argumentația sa potrivit căreia Comisia s-a îndepărtat de la practica sa decizională în materie de stabilire a cuantumului amenzii.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta consideră că durata procedurii în fața Tribunalului constituie un termen excesiv și, prin urmare, încalcă articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, cu toate că este vorba, în opinia acesteia, de o cauză simplă care cuprinde puține documente. Pe cale de consecință, recurenta solicită, în temeiul jurisprudenței Baustahlgewebe/Comisia (2), o reducere a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată.
   În sfârșit, recurenta reproșează Tribunalului că a încălcat articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003. Astfel, Tribunalul nu și-ar fi exercitat corect competența de fond, întrucât nu a efectuat o apreciere proprie și nu a motivat de ce, în speță, amenda aplicată era justificată. În această privință, recurenta consideră că Tribunalul nu a răspuns la diferitele argumente invocate de aceasta în cadrul procedurii în fața Tribunalului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 [CE] și 82 [CE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).

      (2)  Hotărârea din 17 decembrie 1998, Baustahlgewebe/Comisia, C-185/95 P, Rec., p. I-8417.


title: Cauza T-405/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – The Regents of the University of California/OCSP – Nador Cott Protection y CVVP (Tang Gold)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/36

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – The Regents of the University of California/OCSP – Nador Cott Protection y CVVP (Tang Gold)
   (Cauza T-405/16)
   (2017/C 014/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: The Regents of the University of California (Riverside, California, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz și J. Lissen Arbeloa, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Franța) și Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valencia, Spania)

      Datele privind procedura în fața OCSP

      Titularul soiului de plante care beneficiază de protecție comunitară în litigiu: reclamanta.

      Soiul de plante care beneficiază de protecție comunitară în litigiu: soiul de plante care beneficiază de protecție comunitară în litigiu nr. EU 38924, denumirea soiului: Tang Gold, specia: Citrus reticulata Bianco.

      Decizia atacată: Decizia Camerei de recurs a OCSP din 29 aprilie 2016 în cauza A006/2014.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să atribuie soiului Nadorcott, în ceea ce privește caracteristica nr. 68 din Protocolul OCSP-TP 201/2, nivelul de manifestare „foarte multe” cu nota 9 sau, cu titlu subsidiar, nivelul de manifestare „multe” cu nota 7, reflectându-l în acest fel în Raportul privind diferențele față de soiuri asemănătoare, care face parte din descrierea oficială a soiului Tang Gold;

               —

               să recunoască existența unor diferențe clare între soiurile Tang Gold și Nardorcott în ceea ce privește caracteristicile având numerele 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 și 65 din Protocolul OCSP-TP 201/2, constatând acest fapt și dispunând rectificarea Raportului privind diferențele față de soiuri asemănătoare, care face parte din descrierea oficială a soiului Tang Gold, prin includerea respectivelor diferente în acesta.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolelor 57, 62, 67, 75 și 81 din Regulamentul nr. 2100/94;

               —

               încălcarea articolului 49 din Regulamentul nr. 874/09;

               —

               interpretarea eronată a raportului IVIA intitulat „Importanța reducerii conținutului de semințe prin mutageneză indusă”;

               —

               independența caracteristicii nr. 68 în raport cu condițiile de mediu;

               —

               comparabilitatea datelor furnizate de UCR cu privire la numărul de semințe al Nadorcott.


title: Cauza T-121/14: Acțiune introdusă la 18 februarie 2014 – PT Pelita Agung Agrindustri/Consiliul

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/60

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2014 – PT Pelita Agung Agrindustri/Consiliul
   (Cauza T-121/14)
   2014/C 112/77
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonesia) (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1194/2013 al Consiliului din 19 noiembrie 2013 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (JO L 315, p. 2), în măsura în care se impune reclamantei o taxă antidumping, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Acordul OMC privind antidumpingul nu permite ajustarea cheltuielilor pentru simplul motiv că acestea sunt mai mici decât pe alte piețe sau sunt „denaturate” ca urmare a intervenției guvernului. Prin urmare, articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51, denumit în continuare „regulamentul de bază”) trebuie considerat inaplicabil în măsura în care prevede o astfel de posibilitate de ajustare a cheltuielilor.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că ajustarea cheltuielilor pentru uleiul de palmier brut (UPB) în prezenta cauză constituie o încălcare a articolului 2 alineatul (5) din regulamentul de bază. Mai precis, reclamanta invocă următoarele:

                           —

                           lipsa elementelor de probă necesare în temeiul cărora s-a ajuns la concluzia că prețurile UPB pe piața indoneziană sunt denaturate și săvârșirea unei erori vădite de apreciere de către Consiliu și Comisia Europeană (denumite în continuare „instituțiile”) întrucât au constatat că prețurile UPB pe piața indoneziană sunt denaturate;

                           —

                           prin utilizarea prețului de export de referință (HPE) pentru ajustarea cheltuielilor, instituțiile nu au ajustat cheltuielile „pe baza unor informații rezonabile” astfel cum prevede articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază și/sau pe baza unor „surse care nu sunt afectate de asemenea denaturări”;

                           —

                           articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază nu permite ajustarea cheltuielilor în situații în care se pretinde că prețurile sunt pur și simplu „mici”.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către instituții a unei erori vădite de apreciere atunci când au constatat că prețurile de achiziție a UPB-ului plătite de reclamantă persoanelor afiliate sunt denaturate. Mai precis, instituțiile au săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când au constatat că prețurile de achiziție a UPB-ului plătite de reclamantă societăților afiliate nu erau stabilite potrivit principiului concurenței depline.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe împrejurarea că la stabilirea marjei de profit rezonabile, Consiliul nu a respectat obligația prevăzută la articolul 2 alineatul (6) litera (c) din regulamentul de bază. Acest articol prevede că suma reprezentând profitul rezonabil nu poate depăși profitul realizat în mod normal de alți exportatori sau producători din vânzări de produse din aceeași categorie generală pe piața internă a țării de origine.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin refuzul de a realiza o ajustare corespunzătoare pe baza unui preț mai ridicat cauzat de certificarea conform DER, instituțiile au denaturat în mod vădit faptele și au încălcat articolul 3 alineatul (2) și articolul 3 alineatul (3) din regulamentul de bază întrucât prețurile de export ale reclamantei nu erau comparate în mod obiectiv cu prețul indicativ al industriei Uniunii. În plus, prin refuzul de a efectua ajustările necesare pentru certificarea DER, instituțiile au discriminat în mod ilegal reclamanta față de alți producători indonezieni.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către instituții a articolului 3 alineatul (7) din regulamentul de bază și pe o eroare vădită de apreciere săvârșită de acestea atunci când au considerat că regulamentele privind dubla contabilizare nu au contribuit la producerea prejudiciului suferit de industria Uniunii.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe omisiunea instituțiilor de a lua în considerare informațiile și argumentele prezentate de reclamantă în cursul anchetei. Procedând astfel, acestea și-au încălcat nu numai obligația de diligență și de bună administrare, omițând să examineze atent și imparțial toate elementele de probă relevante de care dispuneau, dar nu au respectat nici obligația prevăzută la articolul 20 alineatul (5) din regulamentul de bază, precum și obligația de motivare astfel cum este prevăzută la articolul 296 TFUE.


title: Cauza C-535/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Specializat Mureș (România) la data de 21 octombrie 2016 – Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Specializat Mureș (România) la data de 21 octombrie 2016 – Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA
   (Cauza C-535/16)
   (2017/C 038/09)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Specializat Mureș

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamant: Michael Tibor Bachman

      Pârâtă: FAER IFN SA

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 alineatul (2) din Directiva nr. 93/13/CEE (1) ce conturează noţiunea de „consumator” trebuie interpretat în sensul că include şi acea persoană fizică care, printr-un contract de novaţiune, şi-a asumat faţă de un comerciant instituţie de credit îndeplinirea unei obligaţii de rambursare a unor credite iniţial acordate unei societăţi în scopuri afectate activităţii acesteia, respectiv pentru investiţii în activitatea de transport rutier de mărfuri, fără însă ca persoana fizică să aibă o legătură vădită cu respectiva societate, ci a acţionat în această manieră prin prisma legăturilor avute cu persoana care controla societatea beneficiară a creditelor iniţiale, în afara activităţilor profesionale, precum şi cu persoanele ce au semnat contracte accesorii faţă de convenţiile de credit iniţiale (contracte de fideiusiune, de garanţie imobiliară/de ipotecă)?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-110/07: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — Siemens/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/26

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — Siemens/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-110/07)
   (2007/C 140/46)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Siemens AG (Berlin și München, Germania) (reprezentanți: I. Brinker, T. Loest și C. Steinle, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 (cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz) în conformitate cu articolul 231 alineatul (1) CE, în măsura în care se referă la reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate prin articolul 2 litera (m) din decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei C (2006) 6762 final din 24 ianuarie 2007 în cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz. În decizia atacată, reclamantei și altor întreprinderi le-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE, precum și a articolului 53 din Acordul SEE. În opinia Comisiei, reclamanta a participat la un ansamblu de acorduri și comportamente concertate referitoare la sectorul „Instalații de comutație cu izolație în gaz”.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă trei motive.
   În primul rând, pârâta este criticată că a neglijat să prezinte și să dovedească în mod concret și în detaliu încălcările imputate. Mai ales, Comisia nu a prezentat și nu a dovedit efectele încălcării imputate pe piața comună și în SEE pe durata primei faze a încălcării până în anul 1999.
   În al doilea rând, reclamanta susține că Comisia a apreciat în mod eronat existența unei încălcări unice și continuate și a stabilit în mod eronat durata încălcării. Potrivit reclamantei pârâta nu a putut să dovedească că, după 22 aprilie 1999, reclamanta ar mai fi participat la încălcarea imputată. În plus, există o încălcare a articolului 25 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), deoarece, în opinia reclamantei, participarea sa la încălcarea imputată pe durata primei faze până în anul 1999 s-ar fi prescris.
   În sfârșit, reclamanta critică grava eroare de drept a Comisiei la stabilirea amenzii. Cu privire la acest aspect se arată că, de exemplu, Comisia a apreciat în mod greșit gravitatea și durata încălcării și a aplicat reclamantei, în mod evident, un „coeficient multiplicator de descujarare” excesiv. În plus, pârâta a stabilit pe nedrept un rol de lider al reclamantei și, pe nedrept, nu a luat în considerare cooperarea reclamantei cu Comisia.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurenţă prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1).


title: Cauza T-732/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 februarie 2016 – ICA Laboratories și alții/Comisia („Procedură de măsuri provizorii — Mediu — Protecția consumatorilor — Regulament care stabilește limitele maxime de reziduuri pentru guazatină — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/16

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 februarie 2016 – ICA Laboratories și alții/Comisia
   (Cauza T-732/15 R)
   ((„Procedură de măsuri provizorii - Mediu - Protecția consumatorilor - Regulament care stabilește limitele maxime de reziduuri pentru guazatină - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2016/C 175/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ICA Laboratories Close Corp. (Century City, Africa de Sud), ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Century City) și ICA Developments (Proprietary) Ltd (Century City) (reprezentanți: K. Van Maldegem și R. Crespi, avocați, și P. Sellar, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis și P. Ondrůšek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Regulamentului (UE) nr. 2015/1910 al Comisiei din 21 octombrie 2015 de modificare a anexelor III și V la Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește limitele maxime de reziduuri pentru guazatină din sau de pe anumite produse (JO L 280, p. 2)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-112/11: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/27

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-112/11)
   2012/C 6/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișei de salarizare a reclamantei pentru luna februarie 2011 și a fișelor de salarizare pentru lunile următoare în care se aplică noul coeficient corector pentru orașul Varese în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea fișei de salarizare a reclamantei pentru luna februarie 2011 și a fișelor de salarizare pentru lunile următoare, în care se aplică un coeficient corector de 92,3 în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010, cu menținerea efectelor acestor fișe de salarizare până la întocmirea unor noi fișe care să aplice coeficientul corector corect;

               —

               anularea deciziei AIPN din 12 iulie 2011 prin care se respinge reclamația 328/11 formulată de reclamantă, refuzându-se acesteia, în special, accesul la date statistice detaliate referitoare la paritatea economică între Bruxelles și Varese pentru mai multe poziții de bază, printre care electricitatea, gazul, combustibilul solid și lichid pentru încălzire, sănătate și servicii locative;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-589/11: Hotărârea Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Phonebook of the World/OAPI — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală PAGINE GIALLE — Motive absolute de refuz — Caracter distinctiv — Lipsa caracterului descriptiv — Lipsa semnelor sau a indicațiilor devenite uzuale — Articolul 7 alineatul (1) literele (b)-(d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/36

         Hotărârea Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Phonebook of the World/OAPI — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)
   (Cauza T-589/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală PAGINE GIALLE - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Lipsa caracterului descriptiv - Lipsa semnelor sau a indicațiilor devenite uzuale - Articolul 7 alineatul (1) literele (b)-(d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2013/C 9/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Phonebook of the World (Paris, Franța) (reprezentant: A. Bertrand, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Seat Pagine Gialle SpA (Milano, Italia) (reprezentant: F. Jacobacci, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 august 2011 (cauza R 1541/2010-2) privind o procedură de declarare a nulității între Phonebook of the World și Seat Pagine Gialle SpA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Phonebook of the World la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-751/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Confédération Nationale du Crédit Mutuel/BCE

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/42

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Confédération Nationale du Crédit Mutuel/BCE
   (Cauza T-751/16)
   (2017/C 006/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Confédération Nationale du Crédit Mutuel (Paris, Franța) (reprezentant: M. Grégoire, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, a deciziei Băncii Centrale Europene din 24 august 2016 privind cererea formulată de Crédit Mutuel în scopul obținerii încuviințării de a exclude expunerile față de sectorul public din calcul indicatorului efectului de levier, în conformitate cu articolul 429 alineatul (14) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, în privința Crédit Mutuel și a tuturor entităților din grup supuse efectului de levier (ECB/SSM/2016 – 9695000CG7B84NLR5984/92);

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe un exces de putere de care ar fi afectată decizia atacată. Potrivit reclamantei, Banca Centrală Europeană (BCE) nu are puterea de a verifica, pentru a asigura aplicarea lor concretă, fără a le consolida sau a le aprecia relevanța, dacă sunt îndeplinite condițiile impuse pentru ca o unitate să beneficieze de o derogare de la regulile de calculare a efectului de levier, astfel cum au fost stabilite clar și definitiv de Comisie, pe baza competenței exclusive, printr-un regulament delegat destinat să ia în considerare specificul peisajului bancar și financiar al Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, invocat în subsidiar în raport cu primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept comisă de BCE în decizia atacată. Potrivit reclamantei, din moment ce sunt asimilate unor expuneri față de administrația centrală, trebuie să se considere că expunerile față de entitățile din sectorul public prezintă un risc 0 atunci când sunt formulate în moneda națională a sectorului respectiv.

               3.

               Al treilea motiv, invocat în subsidiar în raport cu primele două motive, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Potrivit reclamantei, decizia atacată este în mod vădit neadecvată în raport cu obiectivele urmărite de cerințele prudențiale, având în vedere caracteristicile economisirii reglementate, precum și vădit disproporționată în privința consecințelor negative pe care le impune entității respective.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, precum și a principiului de bună administrare, întrucât BCE nici nu ar fi examinat, nici nu ar fi ținut seama de toate elementele pertinente în speță.


title: Cauza C-55/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de House of Lords (Regatul Unit) la 9 februarie 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de House of Lords (Regatul Unit) la 9 februarie 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited
   (Cauza C-55/09)
   2009/C 90/21
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   House of Lords

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Pârâtă: Baxi Group Limited

      Întrebările preliminare

   În cazurile în care:

               A

               o persoană impozabilă aplică un program de promovare comercială, program gestionat de o societate de publicitate și de marketing, în temeiul căruia se acordă „puncte” clienților persoanei impozabile cu ocazia cumpărării de bunuri de către clienți de la persoana impozabilă;

               B

               clienții schimbă punctele în bunuri-cadou obținute de la societatea de publicitate și de marketing fără a mai plăti;

               C

               persoana impozabilă a convenit cu societatea menționată să îi plătească prețul de vânzare recomandat al bunurilor-cadou,

                           1)

                           cum trebuie interpretate articolele 14, 24, 73 și 168 din Directiva TVA (1) [anterior articolele 5 și 6, articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) și articolul 17 alineatul (2) din A șasea directivă (2)] în ceea ce privește plățile efectuate de persoana impozabilă celeilalte societăți?

                           2)

                           În special, aceste dispoziții trebuie interpretate astfel încât plățile efectuate de persoana impozabilă celeilalte societăți trebuie considerate:

                                       a)

                                       numai contraprestație pentru furnizarea de servicii de către cealaltă societate persoanei impozabile;

                                       b)

                                       numai contraprestație pentru livrarea de bunuri de către cealaltă societate persoanei impozabile;

                                       c)

                                       contraprestație în parte pentru furnizarea de servicii de către cealaltă societate persoanei impozabile și în parte pentru livrarea de bunuri de către cealaltă societate persoanei impozabile sau

                                       d)

                                       contraprestație atât pentru furnizarea de servicii de publicitate și de marketing cât și pentru livrarea de bunuri-cadou de către cealaltă societate persoanei impozabile?

                           3)

                           Dacă răspunsul la întrebarea 2) este acela că plățile trebuie considerate în parte contraprestație pentru furnizarea de servicii de către cealaltă societate persoanei impozabile și în parte contraprestație din partea unui terț, persoana impozabilă, către cealaltă societate pentru livrarea de bunuri de către cealaltă societate clienților, care sunt criteriile prevăzute de dreptul comunitar pentru a se determina cum trebuie repartizată plata între cele două operațiuni?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3. p. 7.

      (2)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-543/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 17 octombrie 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 17 octombrie 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens
   (Cauza C-543/13)
   2014/C 15/07
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Pârâtă: E. Fischer-Lintjens

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „datorate” în sensul articolului 27 și următoarele din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) trebuie interpretată în sensul că pentru a stabili momentul de la care se datorează o pensie sau o rentă este decisivă data la care a fost adoptată decizia de pensionare și de la care s-a plătit pensia sau data de la care produce efecte pensia acordată cu titlu retroactiv?

               2.

               În cazul în care noțiunea „datorate” se referă la data de la care produce efecte pensia acordată cu titlu retroactiv:
               Este compatibil cu această interpretare faptul că o persoană care are dreptul la o pensie în temeiul legislației olandeze și care intră sub incidența articolului 27 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 nu poate încheia o asigurare de sănătate cu același efect retroactiv?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26)


title: Cauza F-47/07: Acțiune introdusă la 21 mai 2007 — Behmer/Parlamentul European

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/43

         Acțiune introdusă la 21 mai 2007 — Behmer/Parlamentul European
   (Cauza F-47/07)
   (2007/C 170/82)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Joachim Behmer (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea ilegalității deciziei Biroului Parlamentului cu privire la „politica de promovare și de programare a carierelor” din 6 iulie 2005 și a „măsurilor de aplicare privind atribuirea de puncte de merit și promovarea” din 25 iulie 2005;

               —

               anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) de a nu-l promova pe reclamant la gradul A*13, în vigoare de la 1 ianuarie 2005 în cadrul exercițiului de promovare 2005;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, funcționar al Parlamentului European de gradul AD 12, în prezent vicepreședinte al Uniunii Sindicale Luxemburg, invocă în primul rând ilegalitatea deciziilor la care se face referire la prima liniuță de mai sus, pe care le consideră dispoziții generale de aplicare în sensul articolului 110 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „statutul”), a căror adoptare ar fi trebuit să urmeze deci procedura stabilită la acel articol.
   În plus, reclamantul invocă încălcarea articolului 45 din statut, a principiilor dreptului la carieră, egalității de tratament, obligației de motivare, precum și existența unei erori vădite de apreciere. În special, acesta arată că, după anularea deciziei de acordare a 2 puncte de merit, ca urmare a cererii sale, administrația ar fi trebuit să îl promoveze la gradul AD 13.
   În cele din urmă, reclamantul susține că a făcut obiectul unei discriminări pe temeiul activității sale de reprezentant al personalului, cu încălcarea articolului 1d și a articolului 24b din statut, a articolului 1 al șaselea paragraf din anexa II la statut, precum și a articolului 17 din Acordul-cadru între Parlamentul European și organizațiile sindicale sau profesionale ale personalului instituției din 12 iulie 1990.


title: Cauza C-101/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 13 martie 2009 — Republica Federală Germania/D, cu participarea: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 13 martie 2009 — Republica Federală Germania/D, cu participarea: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Cauza C-101/09)
   2009/C 129/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Republica Federală Germania

      Pârât: D

      Intervenienți: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

      Întrebările preliminare

               1)

               Este vorba despre o infracțiune gravă de drept comun sau despre un act contrar scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite, în sensul articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (1), atunci când resortisantul străin a fost implicat timp de mulți ani în calitate de combatant și de activist, precum și, temporar, în calitate de membru al organului de conducere, într-o organizație (în speță, PKK) care, în lupta armată împotriva statului (în speță, Turcia), a folosit în mod regulat metode teroriste și care este înscrisă pe lista de persoane, de grupuri și de entități care figurează în anexa la Poziția comună a Consiliului privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului, resortisantul străin susținând astfel în mod activ lupta armată a acestei organizații dintr-o poziție proeminentă?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat conform articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE presupune ca resortisantul străin să continue să reprezinte un pericol?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: Excluderea de la recunoașterea statutului de refugiat conform articolului 12 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2004/83/CE presupune o examinare a proporționalității în raport cu cazul în speță?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:

                           a)

                           În cadrul examinării proporționalității, trebuie să se țină seama de faptul că resortisantul străin beneficiază de protecția împotriva expulzării în temeiul articolului 3 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale din 4 noiembrie 1950 sau al dispozițiilor naționale?

                           b)

                           Excluderea este disproporționată numai în cazuri excepționale prezentând caracteristici speciale?

               5)

               Faptul că resortisantul străin continuă să beneficieze de dreptul de azil în temeiul dreptului constituțional național, în pofida existenței unei clauze de excludere în temeiul articolului 12 alineatul (2) și a revocării statutului de refugiat în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Directiva 2004/83/CE, este compatibil cu directiva menționată în sensul articolului 3 din aceasta?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 07, p. 52.


title: Cauza C-1/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 2 ianuarie 2008 — Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 2 ianuarie 2008 — Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-1/08)
   (2008/C 64/40)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Athesia Druck Srl

      Intimați: Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Întrebările preliminare
   În vederea aplicării taxei pe valoarea adăugată, conform articolului 9 alineatul (2) litera (e) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1), care este locul serviciului de publicitate furnizat de către o entitate care își are sediul pe teritoriul unui stat membru al Comunității, în favoarea unui client stabilit în afara Comunității, dar care are reprezentant fiscal pe teritoriul unui stat membru și, în special, dacă acesta este locul destinatarului mesajului, locul unde își are sediul societatea reprezentant fiscal pentru Italia a societății din afara Comunității, locul unde își are sediul societatea din afara Comunității care solicită serviciul de publicitate sau locul unde își are sediul comitentul societății din afara Comunității?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-287/12 P: Recurs introdus la 7 iunie 2012 de Ryanair Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 martie 2012 în cauza T-123/09: Ryanair Ltd/Comisia Europeană

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/11

         Recurs introdus la 7 iunie 2012 de Ryanair Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 martie 2012 în cauza T-123/09: Ryanair Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-287/12 P)
   2012/C 303/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ryanair Ltd (reprezentanți: E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maragkidis, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Republica Italiană, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 martie 2012, notificată recurentei la 29 martie 2012, pronunțată în cauza T-123/09, Ryanair Ltd/Comisia Europeană;

               —

               declararea, în temeiul articolelor 263 TFUE și 264 TFUE, a nulității parțiale a Deciziei Comisiei Europene din 12 noiembrie 2008 în cazul privind un ajutor de stat C26/2008 (împrumut de 300 milioane de euro acordat Alitalia SpA), în măsura în care nu dispune recuperarea ajutorului de la successorul (succesorii) Alitalia și acordă statului italian un termen suplimentar pentru implementarea acestei decizii;

               —

               declararea, în temeiul articolelor 263 TFUE și 264 TFUE, a nulității totale a Deciziei din 12 noiembrie 2008 în cazul privind un ajutor de stat N510/2008 (vânzare de active ale Alitalia SpA);

               —

               obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de Ryanair;

         cu titlu subsidiar,

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului și

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că anularea hotărârii atacate se impune pentru următoarele motive:

               În ceea ce privește Decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008 în cazul privind un ajutor de stat N510/2008 (vânzare de active ale Alitalia SpA):

                           1.

                           Încălcarea legii și a normelor de procedură privind admisibilitatea. Tribunalul nu a admis contestarea pe fond a deciziei Comisiei, formulată de Ryanair, și a redefinit obiectul acțiunii introduse de Ryanair ca fiind o acțiune prin care se urmărește exclusiv respectarea drepturilor procedurale.

                           2.

                           Încălcarea articolelor 4 și 7 din Regulamentul nr. 659/1999 (1). Obligațiile și mecanismele de monitorizare adăugate măsurii notificate inițial au constituit modificări și condiții de tipul celor atașate deciziilor în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999. Recurenta consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a calificat greșit obligațiile și mecanismele de monitorizare drept angajamente.

                           3.

                           Încălcarea articolului 10 din Regulamentul nr. 659/1999 prin refuzul Tribunalului de a sancționa omisiunea Comisiei de a examina toate caracteristicile relevante ale măsurilor în contextul lor.

                           4.

                           Încălcarea articolului 10 din Regulamentul nr. 659/1999. Potrivit Tribunalului, Comisia nu era obligată să examineze alte opțiuni în afară de cea privind vânzarea activelor Alitalia, notificată de Italia. Prin faptul că nu a examinat dacă un investitor privat ar fi ales o altă soluție, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.

                           5.

                           Alte încălcări prin neaplicarea principiului investitorului într-o economie de piață.

                           6.

                           Lipsa identificării părții care trebuie să ramburseze ajutorul. Recurenta consideră că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a ținut seama de continuitatea economică dintre Alitalia și CAI.

               În ceea ce privește Decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008 in State în cazul privind un ajutor de stat C26/2008 (împrumut de 300 milioane de euro acordat Alitalia SpA): lipsa motivării în susținerea constatării inadmisibilității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-677/13: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 1999/31/CE — Articolul 6 litera (a), articolul 8, articolul 9 literele (a)-(c), articolul 11 alineatul (1) și articolul 12 — Directiva 2008/98/CE — Articolele 13 și 23 și articolul 36 alineatul (1) — Gestionarea deșeurilor — Depozite de deșeuri — Lipsa unei autorizații de depozitare valabile — Disfuncționalități în exploatarea depozitului de deșeuri]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/15

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-677/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 1999/31/CE - Articolul 6 litera (a), articolul 8, articolul 9 literele (a)-(c), articolul 11 alineatul (1) și articolul 12 - Directiva 2008/98/CE - Articolele 13 și 23 și articolul 36 alineatul (1) - Gestionarea deșeurilor - Depozite de deșeuri - Lipsa unei autorizații de depozitare valabile - Disfuncționalități în exploatarea depozitului de deșeuri])
   (2015/C 046/20)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

      Dispozitivul

               1)

               În ceea ce privește depozitul de deșeuri din Kiato:

                           —

                           prin neadoptarea măsurilor necesare pentru ca gestionarea deșeurilor la depozitul respectiv să se realizeze fără a pune în pericol sănătatea umană și fără a dăuna mediului și pentru a interzice abandonarea, aruncarea sau gestionarea necontrolată a deșeurilor de la depozitul respectiv, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 și al articolului 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive;

                           —

                           tolerând exploatarea acestui amplasament fără autorizație de depozitare valabilă care să respecte condițiile și conținutul prevăzute pentru acordarea unei astfel de autorizații și, prin urmare, fără ca deținătorul deșeurilor sau operatorul depozitului să poată face dovada, înainte sau în cursul livrării deșeurilor în cauză, că acestea pot fi admise în depozit, în conformitate cu criteriile stabilite în autorizație, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8, al articolului 9 literele (a)-(c) și al articolului 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, precum și al articolului 23 din Directiva 2008/98 și

                           —

                           prin faptul că nu s-a asigurat că, pe durata fazei de exploatare a unui depozit, operatorul pune în aplicare programul de control și de supraveghere specificat în anexa III la Directiva 1999/31, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 litera (a) din această directivă.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauzele conexate T-208/11 și T-508/11: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – LTTE/Consiliul [ „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Aplicabilitatea Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 în situațiile de conflict armat — Posibilitatea ca o autoritate a unui stat membru să fie calificată drept autoritate competentă în sensul Poziției comune 2001/931/PESC — Baza factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor — Referirea la acte de terorism — Necesitatea unei decizii a unei autorități competente în sensul Poziției comune 2001/931” ]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/28

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – LTTE/Consiliul
   (Cauzele conexate T-208/11 și T-508/11) (1)

   ([„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Aplicabilitatea Regulamentului (CE) nr. 2580/2001 în situațiile de conflict armat - Posibilitatea ca o autoritate a unui stat membru să fie calificată drept autoritate competentă în sensul Poziției comune 2001/931/PESC - Baza factuală a deciziilor de înghețare a fondurilor - Referirea la acte de terorism - Necesitatea unei decizii a unei autorități competente în sensul Poziției comune 2001/931”])
   2014/C 421/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Danemarca) (reprezentanți: V. Koppe, A.M. van Eik și T. Buruma, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și E. Finnegan, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: în cauza T-208/11, inițial M. Bulterman, N. Noort și C. Schillemans, ulterior, precum și în cauza T-508/11, C. Wissels, M. Bulterman și J. Langer, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial S. Behzadi-Spencer, H. Walker și S. Brighouse, ulterior S. Behzadi-Spencer, H. Walker și E. Jenkinson, agenți, asistați de M. Gray, barrister) (intervenient numai în cauza T-208/11) și Comisia Europeană, (reprezentanţi: inițial F. Castillo de la Torre și S. Boelaert, ulterior F. Castillo de la Torre și É. Cujo, agenți)

      Obiectul

   Inițial, în cauza T-208/11, o cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 83/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 (JO L 28, p. 14) și, în cauza T-508/11, o cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 687/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 și (UE) nr. 83/2011 (JO L 188, p. 2), în măsura în care o privesc pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 83/2011 din 31 ianuarie 2011, nr. 687/2011 din 18 iulie 2011, nr. 1375/2011 din 22 decembrie 2011, nr. 542/2012 din 25 iunie 2012, nr. 1169/2012 din 10 decembrie 2012, nr. 714/2013 din 25 iulie 2013 și nr. 125/2014 din 10 februarie 2014 și nr. 709/2014 din 22 iulie 2014 ale Consiliului de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010, 83/2011, 687/2011, 1375/2011, 542/2012, 1169/2012, 714/2013 și 709/2014, în măsura în care aceste acte privesc Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE).

               2)

               Menține efectele Regulamentului de punere în aplicare nr. 709/2014 timp de trei luni de la pronunțarea prezentei hotărâri.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de LTTE.

               4)

               Regatul Țărilor de Jos, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza C-279/16 P: Recurs introdus la 19 mai 2016 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 3 martie 2016 în cauza T-675/14, Regatul Spaniei/Comisia

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/18

         Recurs introdus la 19 mai 2016 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 3 martie 2016 în cauza T-675/14, Regatul Spaniei/Comisia
   (Cauza C-279/16 P)
   (2016/C 279/25)
   Limba de procedură: spaniolă

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și Republica Letonia

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea prezentului recurs și anularea hotărârii Tribunalului;

               —

               declararea, în noua hotărâre ce urmează a fi pronunțată, a nulității Deciziei de punere în aplicare 2014/458/UE a Comisiei din 9 iulie 2014 (1) de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care se referă la cheltuielile efectuate de Regatul Spaniei în cuantum de 2 713 208,07 euro.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  O eroare de drept bazată pe un viciu de motivare a hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul avea obligația de a se pronunța cu privire la nemotivarea deciziei Comisiei întrucât respectivul motiv era formulat în mod suficient de clar și precis pentru a permite Tribunalului să adopte o poziție în acest sens.

               2.

                  O eroare de drept cu privire la conținutul obligației de motivare întrucât raționamentele pe care se întemeiază Tribunalul nu sunt compatibile cu imperativul clarității și lipsei de echivoc pe care trebuie să le prezinte motivarea deciziei Comisiei pentru a îndeplini cerințele prevăzute la articolul 296 TFUE. Motivarea actului nu era nici echivocă, nici clară, ceea ce aduce atingere dreptului la apărare al acestui stat membru.

               3.

                  O denaturare vădită a faptelor, în măsura în care Tribunalul a denaturat vădit faptele considerând la punctul 55 din hotărârea atacată că „Regatul Spaniei nu a demonstrat că anumite exploatări nu erau supuse niciuneia dintre obligațiile în raport cu care s-au identificat deficiențe”. Aceasta, în primul rând, deoarece afirmația respectivă este contrară naturii sistemului de condiționalitate, având în vedere că în acest domeniu numai anumite exploatări pot presupune un risc, și anume cele cărora li se aplică cerințele specifice în raport cu care s-au identificat deficiențe. Și, în al doilea rând, deoarece Regatul Spaniei a furnizat Comisiei date concrete care demonstrează că anumite exploatări nu erau supuse obligațiilor specifice.

               4.

                  O eroare de drept în interpretarea articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005 și în raport cu respectarea principiului proporționalității în cea ce privește aplicarea unei corecții forfetare și respingerea corecției propuse de Regatul Spaniei.

                           4.1

                           O eroare de drept în interpretarea articolului 31 alineatul (2), întrucât această dispoziție prevede ca element cheie prejudiciul financiar cauzat. Având în vedere că acesta a fost evaluat cu precizie de Regatul Spaniei, nu era posibil să se recurgă la corecția financiară forfetară, care poate fi aplicată numai atunci când nu este posibil să se recurgă la o altă metodă mai adecvată.

                           4.2

                           O eroare de drept în ceea ce privește controlul judiciar al principiului proporționalității, întrucât metoda utilizată de Comisie a avut drept rezultat o corecție forfetară superioară cu 530 % calculului realizat de Regatul Spaniei. Calculul efectuat de Regatul Spaniei a luat în considerare date reale aferente sancțiunilor care au fost impuse în anii ulteriori în care au fost corectate deficiențe referitoare la condiționalitate. Cuantumul care rezultă din corecția forfetară este absolut disproporționat și organismele de plată nu trebuie să suporte corecții supraevaluate.

               5.

                  O eroare de drept în interpretarea articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005 și în raport cu respectarea principiului proporționalității în măsura în care Tribunalul a considerat posibilă cumularea unei corecții financiare forfetare și a unei corecții financiare punctuale în cadrul aceleiași linii bugetare pentru anul 2008. Aceasta întrucât, potrivit documentului AGRI-2005-64043-ES, corecțiile nu trebuie aplicate unor cuantumuri care au făcut deja obiectul unor corecții pentru aceleași motive, întrucât jurisprudența Curții de Justiție admite cumulul numai atunci când riscul pentru Fond nu poate fi acoperit exclusiv prin corecții analitice și întrucât se ajunge la un rezultat disproporționat și nejustificat având în vedere că, dacă s-ar fi aplicat doar corecția financiară forfetară, cuantumul de dedus ar fi fost mai mic decât cel rezultat din însumarea celor două corecții financiare.

      (1)  JO L 2015, p. 62.


title: Cauza C-547/12: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 noiembrie 2013 — Republica Elenă/Comisia Europeană (Recurs — FEOGA — Secțiunea „Garantare” — Închiderea conturilor agențiilor de plăți din anumite state membre în ceea ce privește cheltuielile finanțate de Fond — Sume recuperabile de la Republica Elenă ca urmare a nerecuperării în termenele prevăzute — Denaturarea elementelor de probă)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/15

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 noiembrie 2013 — Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-547/12) (1)

   (Recurs - FEOGA - Secțiunea „Garantare” - Închiderea conturilor agențiilor de plăți din anumite state membre în ceea ce privește cheltuielile finanțate de Fond - Sume recuperabile de la Republica Elenă ca urmare a nerecuperării în termenele prevăzute - Denaturarea elementelor de probă)
   2014/C 9/22
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și S. Papaïoannou, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 10 octombrie 2012, Grecia/Comisia (T-158/09), prin care Tribunalul a respins în parte o acțiune având ca obiect anularea Deciziei C(2009) 810 final a Comisiei din 13 februarie 2009 privind consecințele financiare aplicabile în cadrul închiderii conturilor de cheltuieli finanțate de Secțiunea „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cazul unor nereguli săvârșite de operatori

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza F-7/08: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2008 — Peter Schönberger/Parlamentul European

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/69

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2008 — Peter Schönberger/Parlamentul European
   (Cauza F-7/08)
   (2008/C 64/114)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, Rechtsanwalt)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Parlamentului European de a nu acorda reclamantului un al treilea punct de merit în cadrul raportului de evaluare corespunzător anului 2003.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei pârâtului din 15 ianuarie 2007 de a nu acorda reclamantului un al treilea punct de merit în cadrul raportului de evaluare corespunzător anului 2003 și a deciziei acestuia din 16 octombrie 2007 prin care s-a respins plângerea reclamantului împotriva deciziei din 15 ianuarie 2007;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-565/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 septembrie 2016 – Romonta GmbH/Comisia Europeană (Recurs – Mediu – Directiva 2003/87/CE – Articolul 10a – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 – Decizia 2011/278/UE – Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Republica Federală Germania – Respingerea înscrierii anumitor instalații în listele instalațiilor care primesc cote de emisie alocate cu titlu gratuit – Dispoziție referitoare la cazurile care prezintă „dificultăți excesive” – Competențe de executare ale Comisiei)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/7

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 septembrie 2016 – Romonta GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-565/14 P) (1)

      ((Recurs - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Articolul 10a - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 - Decizia 2011/278/UE - Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Republica Federală Germania - Respingerea înscrierii anumitor instalații în listele instalațiilor care primesc cote de emisie alocate cu titlu gratuit - Dispoziție referitoare la cazurile care prezintă „dificultăți excesive” - Competențe de executare ale Comisiei))
      (2016/C 454/15)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Romonta GmbH (reprezentanți: I. Zenke și M.-Y. Vollmer, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, C. Hermes și K. Herrmann, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Romonta GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza T-462/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — JTEKT/OAPI (IFS) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale IFS — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — JTEKT/OAPI (IFS)
   (Cauza T-462/05) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale IFS - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 32/47)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: JTEKT Corp., fostă Toyoda Koki Kabushiki Kaisha (Aichi-ken, Japonia) (reprezentată inițial de J. Wachinger și M. Zöbisch, ulterior de M. De Zorti, M. Koch și T. Grimm, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 septembrie 2005 (cauza R 1157/2004-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal IFS ca marcă comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 septembrie 2005 (cauza R 1157/2004-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de JTEKT Corp.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.