title: Cauza C-264/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Münster – Germania) – Harry Mensing/Finanzamt Hamm [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 314 – Articolul 316 – Articolul 322 – Regimuri speciale pentru obiecte de artă – Regimul marjei de profit – Comercianți persoane impozabile – Livrarea de obiecte de artă de către autori sau succesorii în drepturi ai acestora – Operațiuni intracomunitare – Refuzul autorităților fiscale naționale de a recunoaște unei persoane impozabile beneficiul dreptului de a opta pentru aplicarea regimului marjei de profit – Condiții de aplicare – Drept de deducere a taxei achitate în amonte – Obiecte de artă, obiecte de colecție și antichități]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Münster – Germania) – Harry Mensing/Finanzamt Hamm
      (Cauza C-264/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 314 - Articolul 316 - Articolul 322 - Regimuri speciale pentru obiecte de artă - Regimul marjei de profit - Comercianți persoane impozabile - Livrarea de obiecte de artă de către autori sau succesorii în drepturi ai acestora - Operațiuni intracomunitare - Refuzul autorităților fiscale naționale de a recunoaște unei persoane impozabile beneficiul dreptului de a opta pentru aplicarea regimului marjei de profit - Condiții de aplicare - Drept de deducere a taxei achitate în amonte - Obiecte de artă, obiecte de colecție și antichități])
      (2019/C 35/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Münster

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Harry Mensing

         Pârât: Finanzamt Hamm

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 316 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că un comerciant persoană impozabilă poate opta pentru aplicarea regimului marjei de profit unei livrări de obiecte de artă care i-au fost livrate în amonte, în cadrul unei livrări intracomunitare scutite, de către autori sau de către succesorii în drepturi ai acestora, chiar dacă aceștia nu fac parte din categoriile de persoane enumerate la articolul 314 din această directivă.

                  2)

                  Un comerciant persoană impozabilă nu poate să opteze pentru aplicarea regimului marjei de profit prevăzut la articolul 316 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112 unei livrări de obiecte de artă care i-au fost livrate în amonte în cadrul unei livrări intracomunitare scutite și, în același timp, să pretindă un drept de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte în situațiile în care un astfel de drept este exclus în temeiul articolului 322 litera (b) din această directivă, dacă această din urmă dispoziție nu a fost transpusă în dreptul național.

         (1)  JO C 283, 28.08.2017.


title: Cauza T-704/18: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2018 – Wacker Chemie/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/30

      Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2018 – Wacker Chemie/Comisia
      (Cauza T-704/18)
      (2019/C 35/37)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Wacker Chemie AG (München, Germania) (reprezentanți: M. Kachel și D. Fouquet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în măsura în care dispune, în ceea ce privește anii 2012 și 2013, rambursarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 000 de ore pe an, a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 500 de ore pe an și a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 8 000 de ore pe an;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea în tot a Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care, în esență, sunt identice sau asemănătoare cu motivele invocate în acțiunea care face obiectul cauzei T-693/18, ZY/Comisia.


title: Cauza C-738/18 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2018 de Duferco Long Products SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 18 septembrie 2018 în cauza T-93/17, Duferco Long Products/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/15

      Recurs introdus la 27 noiembrie 2018 de Duferco Long Products SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 18 septembrie 2018 în cauza T-93/17, Duferco Long Products/Comisia
      (Cauza C-738/18 P)
      (2019/C 35/19)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Duferco Long Products SA (reprezentanți: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  1.

                  Anularea hotărârii atacate (T-93/17, EU:T:2018:558);

                  2.

                  Anularea articolului 1 litera (f) și a articolului 2 din Decizia Comisiei din 20 ianuarie 2016 privind ajutoarele de stat SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) puse în aplicare de Belgia în favoarea Duferco;

                  3.

                  Obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Prin recursul său, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a refuzat să examineze două erori de calcul săvârșite de Comisie în cadrul evaluării caracterului pari passu al celei de a șasea măsuri vizate de Decizia Comisiei din 20 ianuarie 2016 privind ajutoarele de stat SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), precum și în aplicarea criteriului investitorului privat în economia de piață.
      Recurenta susține mai precis că:

                  —

                  Tribunalul nu a efectuat un control jurisdicțional adecvat al modului în care Comisia a aplicat criteriul investitorului privat în economia de piață;

                  —

                  Tribunalul ar fi trebuit mai degrabă să examineze, cu prioritate, motivul întemeiat pe erori săvârșite de Comisie în cadrul evaluării caracterului pari passu al acestei a șasea măsuri decât să privilegieze analiza documentelor furnizate de Belgia.


title: Cauza C-328/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Italia) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA și alții/Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria [Trimitere preliminară – Achiziții publice – Căi de atac – Directiva 89/665/CEE – Articolul 1 alineatul (3) – Directiva 92/13/CEE – Articolul 1 alineatul (3) – Dreptul la o cale de atac subordonat condiției introducerii unei cereri de ofertă în cadrul procedurii de atribuire a contractului]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/5

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Italia) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA și alții/Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria
      (Cauza C-328/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Achiziții publice - Căi de atac - Directiva 89/665/CEE - Articolul 1 alineatul (3) - Directiva 92/13/CEE - Articolul 1 alineatul (3) - Dreptul la o cale de atac subordonat condiției introducerii unei cereri de ofertă în cadrul procedurii de atribuire a contractului])
      (2019/C 35/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA, Atc Esercizio SpA, Atp Esercizio Srl, Riviera Trasporti SpA, Tpl Linea Srl

         Pârâte: Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria

         Dispozitivul

      Atât articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la aplicarea procedurilor privind căile de atac în ceea ce privește atribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri și de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, cât și articolul 1 alineatul (3) din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu permite operatorilor economici să formuleze o cale de atac împotriva deciziilor autorității contractante referitoare la o procedură de cerere de ofertă la care aceștia au decis să nu participe, pentru motivul că reglementarea aplicabilă respectivei proceduri făcea atribuirea contractului în cauză în favoarea lor foarte improbabilă.
      Cu toate acestea, revine instanței naționale competente sarcina să aprecieze în mod circumstanțiat, ținând seama de ansamblul elementelor relevante care caracterizează contextul în care se înscrie cauza cu care este sesizată, dacă aplicarea concretă a acestei legislații nu este susceptibilă să aducă atingere dreptului la protecție jurisdicțională efectivă al operatorilor economici în cauză.

         (1)  JO C 309, 18.9.2017.


title: Cauza T-545/11 RENV: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – Stichting Greenpeace Nederland și PAN Europe/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente privind prima autorizare de introducere pe piață a substanței active «glifosat» – Refuz parțial de acordare a accesului – Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț – Articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 – Interes public superior – Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 – Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 – Directiva 91/414/CEE”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/17

      Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – Stichting Greenpeace Nederland și PAN Europe/Comisia
      (Cauza T-545/11 RENV) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind prima autorizare de introducere pe piață a substanței active «glifosat» - Refuz parțial de acordare a accesului - Excepție privind protecția intereselor comerciale ale unui terț - Articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 - Interes public superior - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 - Directiva 91/414/CEE”])
      (2019/C 35/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Țările de Jos), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. Kloostra și A. van den Biesen, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet, P. Ondrůšek și L. Pignataro-Nolin, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantelor: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg și F. Bergius, agenți)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și D. Klebs, agenți), European Chemical Industry Council (Cefic) (Bruxelles) și Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bruxelles) (reprezentanți: I. Antypas și D. Waelbroeck, avocați), CropLife International AISBL (CLI) (Bruxelles) (reprezentanți: R. Cana, E. Mullier, avocați, și D. Abrahams, barrister), CropLife America Inc. (Washington, DC, Statele Unite), National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (Washigton) și America Chemistry Council Inc. (ACC) (Washington) (reprezentanți: inițial M. Abenhaïm și K. Nordlander, avocați, ulterior K. Nordlander și M. Zdzieborska, solicitor, și în final K. Nordlander, M. Zdzieborska și Y.-A. Benizri, avocat) și European Crop Care Association (ECCA) (Bruxelles) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE privind anularea Deciziei Comisiei din 10 august 2011 prin care s-a refuzat accesul la volumul 4 al proiectului de raport de evaluare, întocmit de Republica Federală Germania în calitate de stat membru raportor, a substanței active „glifosat”, în temeiul Directivei 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO 1991, L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Stichting Greenpeace Nederland și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Suediei și Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-340/17 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 29 noiembrie 2018 – Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Procedură de declarare a nulității – Declararea nulității pe baza unei mărci anterioare a Regatului Unit – Utilizare serioasă – Dovadă – Efectele procedurii de retragere a Regatului Unit din Uniunea Europeană asupra procedurii în fața Tribunalului și asupra legalității deciziei în litigiu – Inexistență]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/6

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 29 noiembrie 2018 – Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-340/17 P) (1)

      ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Procedură de declarare a nulității - Declararea nulității pe baza unei mărci anterioare a Regatului Unit - Utilizare serioasă - Dovadă - Efectele procedurii de retragere a Regatului Unit din Uniunea Europeană asupra procedurii în fața Tribunalului și asupra legalității deciziei în litigiu - Inexistență])
      (2019/C 35/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (reprezentanți: E. Baud și P. Marchiset, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Botis și S. Hanne, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Brodie și Z. Lavery, agenți, asistați de N. Saunders, barrister)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-508/15: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Lituania/Comisia [„FEOGA, FEGA și Feader – Cheltuieli excluse de la finanțare – Cheltuieli efectuate de Lituania – Ajutor pentru pensionarea anticipată – Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 – Articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 – Noțiunea de exercitare a unei activități agricole comerciale – Legătură cu noțiunea de exploatații de semisubzistență”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/18

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Lituania/Comisia
      (Cauza T-508/15) (1)

      ([„FEOGA, FEGA și Feader - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Lituania - Ajutor pentru pensionarea anticipată - Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 - Articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 - Noțiunea de exercitare a unei activități agricole comerciale - Legătură cu noțiunea de exploatații de semisubzistență”])
      (2019/C 35/21)
      Limba de procedură: lituaniana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas, M. Palionis, T. Lozoraitis, R. Krasuckaitė și A. Petrauskaitė, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Aquilina și J. Jokubauskaitė, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 236 TFUE și privind anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 182, p. 39), întrucât a impus Republicii Lituania o corecție financiară forfetară de 5 %, excluzând astfel cuantumul de 1 938 300,08 de euro de la finanțarea plătită în cadrul măsurii „Pensionare anticipată” în perioada cuprinsă între 16 octombrie 2010 și 15 octombrie 2013.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Lituania la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza C-717/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Beroep te Gent (Belgia) la 15 noiembrie 2018 – Procureur-generaal/X

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Beroep te Gent (Belgia) la 15 noiembrie 2018 – Procureur-generaal/X
      (Cauza C-717/18)
      (2019/C 35/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Beroep te Gent

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Procureur-generaal

         Pârât: X

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (2) din Decizia-cadru privind MEA (1), astfel cum a fost transpus în dreptul belgian prin Legea privind MEA, permite ca, pentru aprecierea de către statul membru de executare a pragului minim de trei ani al pedepsei maxime impus în cadrul articolului, să se recurgă la legea penală aplicabilă în statul membru emitent la momentul emiterii mandatului european de arestare?

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (2) din Decizia-cadru privind MEA, astfel cum a fost transpus în dreptul belgian prin Legea privind MEA, permite ca, pentru aprecierea de către statul membru de executare a pragului minim de trei ani al pedepsei maxime impus în cadrul articolului, să se recurgă la o lege penală aplicabilă în statul membru emitent la momentul emiterii mandatului european de arestare, care a înăsprit pedeapsa în comparație cu legea penală în vigoare în statul membru emitent la momentul comiterii faptelor?

         (1)  Decizia-cadru 2002/584//JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială 19/vol/ 6, p. 3).


title: Cauza T-587/16: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – HM/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunțul de concurs EPSO/AST SC/03/15 – Neadmitere pentru a participa la probele de evaluare – Cerere de reexaminare – Refuzul de a transmite această cerere comisiei de evaluare din cadrul concursului general pe motiv de tardivitate – Repartizare a competențelor între EPSO și comisia de evaluare din cadrul concursului”)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/18

      Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – HM/Comisia
      (Cauza T-587/16) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunțul de concurs EPSO/AST SC/03/15 - Neadmitere pentru a participa la probele de evaluare - Cerere de reexaminare - Refuzul de a transmite această cerere comisiei de evaluare din cadrul concursului general pe motiv de tardivitate - Repartizare a competențelor între EPSO și comisia de evaluare din cadrul concursului”))
      (2019/C 35/22)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: HM (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 270 TFUE, vizând anularea, pe de o parte, a Deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) din 17 august 2015 de a nu lua în considerare cererea de reexaminare a deciziei comisiei de evaluare de neadmitere a reclamantei la etapa următoare a concursului EPSO/AST-SC/03/15-3 și, pe de altă parte, a „deciziei implicite” a comisiei de evaluare de respingere a acestei cereri

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) din 17 august 2015 de a nu lua în considerare cererea de reexaminare a deciziei comisiei de evaluare de neadmitere a lui HM la etapa următoare a concursului EPSO/AST-SC/03/15-3.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 191, 30.5.2016 (cauză înregistrată iniţial pe rolul Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene sub numărul F-17/16 şi transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-705/18: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2018 – Air Liquide Industriegase/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/31

      Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2018 – Air Liquide Industriegase/Comisia
      (Cauza T-705/18)
      (2019/C 35/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Air Liquide Industriegase GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: M. Kachel și D. Fouquet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea în tot a Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în măsura în care dispune, în ceea ce privește anii 2012 și 2013, rambursarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 000 de ore pe an, a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 500 de ore pe an și a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 8 000 de ore pe an;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care, în esență, sunt identice sau asemănătoare cu motivele invocate în acțiunea care face obiectul cauzei T-693/18, ZY/Comisia.


title: Cauza T-603/16: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Brahma/Curtea de Justiție a Uniunii Europene [„Funcție publică – Funcționari stagiari – Perioadă de stagiu – Prelungirea duratei stagiului – Concediere la finalul stagiului – Articolul 34 din statut – Abuz de putere – Obligație de motivare – Articolul 25 alineatul (2) din statut – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 90 alineatul (2) din statut – Răspundere – Cerințe de formă – Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație – Admisibilitate – Prejudiciu material – Prejudiciu moral – Legătură de cauzalitate”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/19

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Brahma/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
      (Cauza T-603/16) (1)

      ([„Funcție publică - Funcționari stagiari - Perioadă de stagiu - Prelungirea duratei stagiului - Concediere la finalul stagiului - Articolul 34 din statut - Abuz de putere - Obligație de motivare - Articolul 25 alineatul (2) din statut - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 90 alineatul (2) din statut - Răspundere - Cerințe de formă - Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație - Admisibilitate - Prejudiciu material - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate”])
      (2019/C 35/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Zoher Brahma (Thionville, Franța) (reprezentant: A. Tymen, avocat)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J. Inghelram și L. Tonini Alabiso, ulterior J. Inghelram și Á. Almendros Manzano, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei din 17 iulie 2015 prin care Curtea de Justiție a Uniunii Europene a decis să nu îl titularizeze pe reclamant și să procedeze la concedierea acestuia începând cu 31 iulie 2015, precum și a deciziei din 16 martie 2016 a comitetului responsabil cu reclamațiile, prin care s-a respins reclamația reclamantului împotriva deciziei din 17 iulie 2015 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului material și moral pe care reclamantul l-ar fi suferit în urma acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia grefierului Curții de Justiție a Uniunii Europene, în calitatea sa de autoritate împuternicită să facă numiri, din 17 iulie 2015, prin care a fost concediat domnul Zoher Brahma la finalul stagiului său, începând de la 31 iulie 2015.

                  2)

                  Anulează decizia comitetului responsabil cu reclamațiile din 16 martie 2016 prin care s-a respins reclamația împotriva deciziei grefierului Curții de Justiție a Uniunii Europene, în calitatea sa de autoritate împuternicită să facă numiri, din 17 iulie 2015 prin care domnul Brahma a fost concediat la finalul stagiului său, începând cu 31 iulie 2015.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă Curtea de Justiție a Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 296, 16.8.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-33/16 și transmisă Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-506/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Mediu – Depozite de deșeuri – Directiva 1999/31/CE – Articolul 14 literele (b) și (c) – Autorizație de exploatare – Închiderea unor depozite de deșeuri neautorizate – Autorizare a lucrărilor necesare pe baza unui plan de amenajare a spațiului aprobat – Stabilire a unei perioade temporare pentru executarea planului)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/6

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 28 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
      (Cauza C-506/17) (1)

      ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Depozite de deșeuri - Directiva 1999/31/CE - Articolul 14 literele (b) și (c) - Autorizație de exploatare - Închiderea unor depozite de deșeuri neautorizate - Autorizare a lucrărilor necesare pe baza unui plan de amenajare a spațiului aprobat - Stabilire a unei perioade temporare pentru executarea planului))
      (2019/C 35/08)
      Limba de procedură: slovena

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial de E. Sanfrutos Cano și M. M. Žebre, ulterior de E. Sanfrutos Cano, B. Rous Demiri și F. Thiran și în final de E. Sanfrutos Cano, B. Rous Demiri, F. Thiran și C. Hermes, agenți)

         Pârâtă: Republica Slovenia (reprezentanți: J. Morela și N. Pintar Gosenca, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neluarea măsurilor necesare:

                              —

                              pentru a se proceda, până cel târziu la 16 iulie 2009, în conformitate cu articolul 7 litera (g) și cu articolul 13 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, la închiderea depozitelor de deșeuri Dragonja, Dvori, Rakek-Pretržje, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec-Steklarna, Tuncovec-OKP și Bočna-Podhom, care nu au obținut, în conformitate cu articolul 8 din această directivă, autorizația pentru continuarea operațiunilor lor, și

                              —

                              pentru ca, până cel târziu la 16 iulie 2009, depozitul de deșeuri Ostri vrh să fie pus în conformitate cu exigențele Directivei 1999/31, cu excepția celor enunțate în anexa I punctul 1 la aceasta,
                              Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 litera (b) și, respectiv, al articolului 14 litera (c) din Directiva 1999/31.

                  2)

                  Obligă Republica Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 357, 23.10.2017.


title: Cauza T-82/17: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Exxtra Deep – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/20

      Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)
      (Cauza T-82/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Exxtra Deep - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 35/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: PepsiCo, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Pârâtă: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Rajh și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: T. Lampel și M. Pfaff, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 noiembrie 2016 (cauza R 482/2016-4) privind o procedură de declarare a nulității între PepsiCo și Intersnack Group

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 24 noiembrie 2016 (cauza R 482/2016-4).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de PepsiCo, Inc.

                  3)

                  Intersnack Group GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza C-724/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 21 noiembrie 2018 – Cali Apartments SCI/Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 21 noiembrie 2018 – Cali Apartments SCI/Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris
      (Cauza C-724/18)
      (2019/C 35/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Cali Apartments SCI

         Intimați: Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2006/123/CE din 12 decembrie 2006 (1), având în vedere definiția obiectului și a domeniului său de aplicare la articolele 1 și 2, se aplică închirierii cu titlu oneros, chiar fără caracter profesional, în mod repetat și pe perioade scurte, a unui spațiu mobilat cu destinație de locuință care nu constituie reședința principală a locatorului, unei clientele ocazionale care nu își stabilește domiciliul în spațiul respectiv, în special ținând seama de noțiunile de prestator și de servicii?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, o reglementare națională precum cea prevăzută la articolul L. 631-7 din Codul construcțiilor și al locuințelor constituie un regim de autorizare a activității menționate mai sus în sensul articolelor 9-13 din Directiva 2006/123 din 12 decembrie 2006 sau doar o cerință supusă dispozițiilor articolelor 14 și 15?
                  În ipoteza în care sunt aplicabile articolele 9-13 din Directiva 2006/123/CE din 12 decembrie 2006:

                  3)

                  Articolul 9 litera (b) din această directivă trebuie interpretat în sensul că obiectivul referitor la combaterea penuriei de locuințe destinate închirierii constituie un motiv imperativ de interes general care permite justificarea unei măsuri naționale care supune autorizării, în anumite zone geografice, închirierea unui spațiu mobilat cu destinație de locuință în mod repetat, pe perioade scurte, unei clientele ocazionale care nu își stabilește domiciliul în spațiul respectiv?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, o astfel de măsură este proporțională cu obiectivul urmărit?

                  5)

                  Articolul 10 alineatul (2) literele (d) și (e) din directivă se opune unei măsuri naționale care supune autorizării închirierea unui spațiu mobilat cu destinație de locuință „în mod repetat”, pe „perioade scurte”, unei „clientele ocazionale care nu își stabilește domiciliul în spațiul respectiv”?

                  6)

                  Articolul 10 alineatul (2) literele (d)-(g) din directivă se opune unui regim de autorizare care prevede că condițiile de acordare a autorizației sunt stabilite, prin decizia consiliului municipal, în raport cu obiectivele de diversitate socială, în special în funcție de caracteristicile piețelor spațiilor de locuit și de necesitatea de a nu agrava penuria de locuințe?

         (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza T-706/18: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2018 – Air Liquide Deutschland/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/32

      Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2018 – Air Liquide Deutschland/Comisia
      (Cauza T-706/18)
      (2019/C 35/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Air Liquide Deutschland GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: M. Kachel și D. Fouquet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în măsura în care în aceasta se dispune, în ceea ce privește anii 2012 și 2013, rambursarea de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 000 de ore pe an a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate, de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 500 de ore pe an a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate și de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 8 000 de ore pe an a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care, în esență, sunt identice sau asemănătoare cu motivele invocate în acțiunea care face obiectul cauzei T-693/18, ZY/Comisia.


title: Cauza T-460/17: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – Bopp/EUIPO (Reprezentarea unui octogon echilateral) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative ce reprezintă un cadru octogonal albastru – Motiv absolut de refuz – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 7 alineatul (1) litera (b) și art. 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/23

      Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – Bopp/EUIPO (Reprezentarea unui octogon echilateral)
      (Cauza T-460/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative ce reprezintă un cadru octogonal albastru - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenite articolul 7 alineatul (1) litera (b) și art. 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 35/28)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Carsten Bopp (Glashütten, Germania) (reprezentant: F. Pröckl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Söder și D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 mai 2017 (cauza R 1954/2016-4) privind o cerere de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene a unui semn figurativ ce reprezintă un cadru octogonal albastru

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Carsten Bopp la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza T-711/18: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2018 – Wyld/EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/32

      Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2018 – Wyld/EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)
      (Cauza T-711/18)
      (2019/C 35/40)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Wyld GmbH (München, Germania) (reprezentanți: M. Douglas, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „wyld” – cererea de înregistrare nr. 14 525 562

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 24 septembrie 2018 în cauza R 2621/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și permiterea înregistrării mărcii Uniunii Europene 14 525 562 „wyld” în măsura în care aceasta a fost respinsă;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-677/18: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2018 – Galletas Gullón/EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/23

      Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2018 – Galletas Gullón/EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)
      (Cauza T-677/18)
      (2019/C 35/29)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Spania) (reprezentant: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative gullón TWINS COOKIE SANDWICH – cererea de înregistrare nr. 13 877 543

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2018 în cauza R 2378/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a părții interveniente, la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și a cheltuielilor efectuate în cadrul recursului în fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-603/18 (JO C 436, 3.12.2018)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/34

      Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-603/18
      (
            Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 436 din 3 decembrie 2018
         )
      (2019/C 35/41)
      Comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-603/18, ZE/Parlamentul, se citește după cum urmează:

               „Acțiune introdusă la 9 octombrie 2018 – ZE/Parlamentul European
               (Cauza T-603/18)
               ()
               Limba de procedură: greaca

                  Părțile

                  Reclamant: ZE (reprezentant: P. Giatagantzidis, avocat)

                  Pârât: Parlamentul European

                  Concluziile

               Reclamantul solicită Tribunalului:

                           —

                           anularea deciziei din 25 septembrie a secretarului general al Parlamentului European prin care s-a dispus suspendarea din funcție a acestuia până la 31 octombrie, precum și a oricărui act conex,

                           —

                           obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

                  Motivele și principalele argumente

               În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                           1.

                           Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului său de a fi ascultat anterior adoptării deciziei atacate cu privire la el;

                           2.

                           Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o bună administrare consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care decizia atacată a fost adoptată în urma căutării și strângerii unor informații;

                           3.

                           Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului imparțialității de către secretarul general, întrucât acesta a dispus în același timp inițierea unei anchete administrative împotriva reclamantului și a adoptat decizia atacată;

                           4.

                           Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea vădită a dreptului său la protecția vieții private ca urmare a interdicției de a accede la locul său de muncă, precum și la dosarele sale personale;

                           5.

                           Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea prezumției de vinovăție și a caracterului secret al procedurii în cursul procedurii urmate, având în vedere declarațiile date presei de către înalți funcționari ai Parlamentului European.”


title: Cauza T-684/18: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2018 – ZV/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/24

      Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2018 – ZV/Comisia
      (Cauza T-684/18)
      (2019/C 35/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: ZV (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantă solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor Comisiei, notificate prin scrisoarea din 12 februarie 2018, de respingere a candidaturii reclamantei la postul de ombudsman adjunct și de ocupare a postului prin numirea unui alt candidat;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe abuzul de putere și de procedură. În această privință, reclamanta invocă faptul că anunțul pentru ocuparea unui post vacant COM/2017/1739 nu permitea garantarea faptului că candidatul ales dispune efectiv de formarea și de experiența necesare pentru exercitarea postului vacant. Pe de altă parte, reclamanta invocă faptul că candidatul a cărui candidatură a fost reținută nu poseda toate calificările necesare, în special o experiență în mediere și cunoștințe juridice aprofundate privind Statutului funcționarilor Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea Deciziei C(2002) 601 a Comisiei din 4 martie 2002 privind serviciul de mediere consolidat, în măsura în care articolul 6 alineatul (3) prevede că președintele Comisiei numește ombudsmanii adjuncți la propunerea Ombudsmanului, însă nu prevede nici o procedură de preselecție, nici întocmirea unei liste a candidaților reținuți. Or, în speță, comitetul consultativ pentru numiri a organizat o procedură de preselecție și a supus Ombudsmanului cele trei candidaturi pe care le reținuse. Reiese, potrivit reclamantei, că Ombudsmanul nu a examinat toate candidaturile și că, așadar, acesta a propus președintelui Comisiei să procedeze la numirea candidatului reținut cu încălcarea dispoziției citate anterior.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare de care ar fi viciate deciziile atacate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea anunțului pentru ocuparea unui post vacant COM/2017/1739 și pe o eroare vădită de apreciere. În această privință, reclamanta susține că, spre deosebire de ea, candidatul reținut nu îndeplinește condițiile cerute de anunțul menționat mai sus pentru ocuparea postului în litigiu, și anume o bună cunoaștere a Statutului funcționarilor și a reglementărilor aplicabile funcționarilor și celorlalți agenți și o experiență în soluționarea litigiilor.


title: Cauza T-690/18: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2018 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (Vita)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/25

      Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2018 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (Vita)
      (Cauza T-690/18)
      (2019/C 35/31)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vieta Audio, SA (Barcelona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Vita” – marca Uniunii Europene nr. 9 993 361

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 septembrie 2018 în cauza R 695/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată proprii, precum și a celor ale reclamantei.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 72 alineatul (6) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-691/18: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2018 – KPN/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/25

      Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2018 – KPN/Comisia
      (Cauza T-691/18)
      (2019/C 35/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: KPN BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: P. van Ginneken și G. Béquet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018) 3569 final a Comisiei din 30 mai 2018 prin care concentrarea rezultată din dobândirea de către Liberty Global plc a controlului exclusiv asupra Ziggo NV este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul SEE (Cazul M.7000 — Liberty Global/Ziggo)

                  —

                  retrimiterea cazului la Comisie pentru a continua investigația în temeiul articolului 10 alineatul (5) din Regulamentul privind concentrările (1);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori vădire cu ocazia definirii pieței canalelor de televiziune premium de sport și de filme cu plată

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că, în cursul procedurii administrative, a susținut că Ziggo Sport Totaal („ZST”) este „indispensabil” pentru furnizorii cu amănuntul de servicii de televiziune, în bandă largă sau mobile, și pentru pachetele care includ unul sau mai multe dintre aceste servicii, pentru a putea concura pe piața cu amănuntul. În opinia sa, acest lucru a fost confirmat de cercetarea de piață efectuată de Comisie. În consecință, cele două canale de televiziune premium de sport cu plată ZST și FOX Sports nu ar fi substituibile.

                              —

                              Reclamanta afirmă în continuare că Comisia a constatat cu toate acestea că exista o singură piață pentru furnizarea angro și achiziția de canale de televiziune premium de sport cu plată, incluzând ZST și FOX Sports, și că nu era necesară o segmentare ulterioară a pieței.

                              —

                              Potrivit reclamantei, aceste erori în definirea pieței ar vicia evaluarea ulterioară a Comisiei și, în cele din urmă, decizia de a permite fuziunea.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă motivarea insuficientă de către Comisie a definirii pieței referitoare la canalele de televiziune premium de sport și de filme cu plată

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că presupunerea Comisiei că FOX Sports și ZST fac parte din aceeași piață ar fi impus o explicație cuprinzătoare întrucât această presupunere este contrară cercetării de piață efectuate de Comisie care a evidențiat că ZST este „indispensabil” și deciziilor anterioare ale Comisiei.

                              —

                              În continuare reclamanta arată că Comisia nu a motivat definirea pieței pentru canalele de televiziune premium de filme cu plată.

                              —

                              Potrivit reclamantei, lipsa motivării definiri pieței ar vicia evaluarea ulterioară a Comisiei și, în cele din urmă, decizia de a permite fuziunea.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin care se susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită în aprecierea posibilității excluderii ZST și a impactului acestuia pe piață pentru furnizarea angro și achiziția ZST

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că fuziunea a crescut puterea părților la fuziune pe piața pentru ZST la întreg teritoriul Țărilor de Jos.

                              —

                              Reclamanta mai susține că, prin refuzul acordării accesului la ZST unor terți (în condiții viabile din punct de vedere economic), părțile la fuziune au posibilitatea să îi priveze de ZST pe concurenții lor în aval.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se susține că Comisia și-a motivat insuficient aprecierea posibilității excluderii ZST și a impactului acestuia pe piață pentru furnizarea angro și achiziția ZST

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că Comisia respinge argumentul că ZST este „indispensabil”, și prin urmare poate fi exclus, pe baza definirii pieței pe care o realizează la articolul 5.1.2.1 din decizia atacată. Bazându-se pe afirmația sa potrivit căreia decizia atacată nu conține o definire a pieței sau oferă o definire eronată a pieței, reclamanta susține că analiza Comisiei ar porni de la o premisă greșită.

                              —

                              Reclamanta afirmă în continuare că Comisia și-a motivat insuficient aprecierea imposibilității părților la fuziune de a exclude ZST și impactul acestuia.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se susține săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite în aprecierea posibilității excluderii conținutului HBO
                  În această privință, reclamanta susține că Comisia a considerat incorect că părțile la fuziune nu au o putere semnificativă pe piață, pe baza lipsei unei definiri a pieței și a unor presupuneri greșite.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin care se susține că Comisia a motivat insuficient aprecierea posibilității de a exclude conținutul HBO
                  În această privință, reclamanta susține că, în absența unei definiri credibile a pieței în ceea ce privește conținutul de filme, aprecierea Comisiei cu privire la efectele fuziunii asupra pieței menționate este automat insuficient motivată.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, 29.1.2004, p. 1, Ediție special, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza C-778/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 11 decembrie 2018 – Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 11 decembrie 2018 – Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances
      (Cauza C-778/18)
      (2019/C 54/18)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Association française des usagers de banques

         Pârât: Ministre de l'Économie et des Finances

         Întrebările preliminare

                  —

                  dispozițiile articolului 12 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2014/17/UE din 4 februarie 2014 privind contractele de credit oferite consumatorilor pentru bunuri imobile rezidențiale (1), ținând seama, printre altele, de scopul pe care acestea îl atribuie contului de plăți sau de economii a cărui deschidere sau menținere o autorizează, sau dispozițiile alineatului (3) al aceluiași articol autorizează, pe de o parte, creditorul să impună împrumutatului, în schimbul unui avantaj individualizat, domicilierea tuturor veniturilor sale salariale sau asimilate într-un cont de plăți pentru o perioadă stabilită prin contractul de împrumut, indiferent de valoarea, de ratele și de durata împrumutului, și, pe de altă parte, ca perioada astfel stabilită să poată atinge 10 ani sau durata creditului, dacă aceasta este mai mică?

                  —

                  articolul 45 din Directiva 2007/64/CE din 13 noiembrie 2007 (2), aplicabil la acel moment și reluat în prezent la articolul 55 din Directiva (UE) 2015/2366 din 25 noiembrie 2015 (3), și articolele 9-14 din Directiva 2014/92/UE din 23 iulie 2014 (4), referitoare la facilitarea mobilității bancare și la comisioanele de închidere a unui cont de plăți, se opun ca închiderea unui cont deschis de împrumutat la creditor pentru domicilierea veniturilor sale la acesta în schimbul unui avantaj individualizat în cadrul unui contract de credit să determine, dacă aceasta are loc înainte de expirarea perioadei stabilite în acest contract, pierderea respectivului avantaj, inclusiv la mai mult de un an de la deschiderea contului și, pe de altă parte, aceleași dispoziții se opun ca această perioadă să poată atinge 10 ani sau durata totală a creditului?

         (1)  Directiva 2014/17/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 februarie 2014 privind contractele de credit oferite consumatorilor pentru bunuri imobile rezidențiale și de modificare a Directivelor 2008/48/CE și 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO L 60, p. 34).

         (2)  Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO L 319, p. 1).

         (3)  Directiva (UE) 2015/2366 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 2002/65/CE, 2009/110/CE și 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010, și de abrogare a Directivei 2007/64/CE (JO L 337, p. 35).

         (4)  Directiva 2014/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iulie 2014 privind comparabilitatea comisioanelor aferente conturilor de plăți, schimbarea conturilor de plăți și accesul la conturile de plăți cu servicii de bază (JO L 257, p. 214).


title: Cauza T-703/18: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2018 – Polonia/Comisia

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/21

      Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2018 – Polonia/Comisia
      (Cauza T-703/18)
      (2019/C 54/36)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei Europene din 17 septembrie 2018 prin care se impune punerea în aplicare a acțiunilor și a recomandărilor indicate în raportul final de audit, în partea referitoare la recomandarea 04.01 litera (g) privind aplicarea unor corecții financiare asupra cheltuielilor cu TVA-ul aferente cazurilor în care participanții care beneficiază de ajutor au fost supuși la plata TVA-ului și, prin urmare, puteau recupera TVA-ul, dar nu au făcut-o, în proiectele puse în aplicare în cadrul tuturor programelor operaționale cofinanțate de Fondul Social European, pentru care cheltuielile au fost declarate în scopul rambursării lor de către Comisia Europeană;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 65 alineatul (2) și a articolului 69 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul nr. 1303/2013 (1) coroborat cu articolul 2 punctul 10 din regulamentul menționat, întrucât Comisia le-a interpretat în mod incorect și a considerat în mod eronat că articolul 69 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul nr. 1303/2013 se aplică destinatarilor finali ai unui ajutor din Fondul Social European, deşi aceştia nu sunt beneficiari în sensul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul respectiv.
      În cadrul acestui motiv, Republica Polonă arată că, în conformitate cu principiul general al eligibilității cheltuielilor în cadrul proiectelor Fondului social european, definit la articolul 65 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1303/2013, condițiile de eligibilitate a cheltuielilor care rezultă din articolul 69 din respectivul regulament intră în domeniul obligațiilor beneficiarului care realizează proiectul.
      Potrivit reclamantei, în cazul unui ajutor cu o valoare mai mică de 200 000 EUR, articolul 2 alineatul (10) din Regulamentul nr. 1303/2013 lasă în mod clar statelor membre posibilitatea de a considera drept beneficiar entitatea care primește ajutorul sau cea care îl acordă.
      În speţă, conform alegerii autorităților poloneze, entitatea care acordă ajutorul este considerată beneficiar iar nu cea care îl primeşte. Destinatarii finali nu sunt beneficiari și, prin urmare, în opinia reclamantei, articolul 69 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul nr. 1303/2013 nu le este aplicabil.
      În plus, Republica Polonă susține că, în prezenta cauză, recunoașterea statutului de beneficiar entităților care primesc ajutorul – care sunt persoane fără un loc de muncă – le-ar impune numeroase obligații legate de operaţiuni de contabilitate aferente finanțării obținute, de stabilirea unor rapoarte referitoare la derularea proiectului, de controlul proiectului și de necesitatea de a adăuga date în sistemele informatizate dedicate implementării programelor operaționale. O astfel de soluție ar face imposibilă realizarea obiectivelor Regulamentului nr. 1303/2013.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (J0 2013, L 347, p. 320).


title: Cauza T-71/19: Acțiune introdusă la 6 februarie 2019 — BMC/Comisia și Întreprinderea comună Clean Sky 2

text:
               1.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 122/24

      Acțiune introdusă la 6 februarie 2019 — BMC/Comisia și Întreprinderea comună Clean Sky 2
      (Cauza T-71/19)
      (2019/C 122/27)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: BMC Srl (Medicina, Italia) (reprezentanți: S. Dindo și L Picotti, avocați)

         Pârâte: Comisia Europeană și Întreprinderea comună Clean Sky 2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea deciziei Unității Clean Sky 2 din 6 decembrie 2018 de confirmare a deciziei din 10 octombrie 2018, prin care Clean Sky 2 a considerat nefinanțabilă propunerea nr. 831874, legată de cererea de propuneri H2020-CS2-CFP08-2018-01 referitoare la un sistem de aspirație pentru motor și la sisteme de protecție împotriva înghețului pentru palele rotorului.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta a prezentat propunerea sa de participare la cererea de propuneri H2020-CS2- Fp08-2018-01 (Clean Sky 2 Call for proposals 08) gestionată de Clean Sky 2 (Programul Clean Sky 2), având ca obiect dezvoltarea unui sistem de aspirație pentru motor și sisteme de protecție împotriva înghețului pentru palele rotorului (integrating a removable anti-ice system).
      Reclamanta afirmă că este unica întreprindere în lume, în acest moment, care a rezolvat o problemă de securitate a zborului pentru elicoptere în condiții de îngheț.
      Se arată în această privință că, chiar dacă cererea de propuneri privea dezvoltarea sistemului de prevenire a înghețului, Clean Sky 2 (și mai precis unitatea desemnată pentru gestionarea procedurii) a apreciat că propunerea reclamantei nu atingea pragul-limită prevăzut de cererea de propuneri.
      Această decizie ar fi viciată de încălcarea normelor de procedură pentru următoarele motive:

                  1.

                  Încălcarea articolului 15 din Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 intitulat „Criterii de selecție și de atribuire” (în special atunci când s-a acordat o notă intermediară în raport cu cele prevăzute de dispoziție), precum și a obligației de motivare prevăzute la articolul 296 TFUE și la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale.

                  2.

                  Existența în speță a unui abuz de putere prin aceea că s-a aplicat fiecăruia dintre cele trei criterii o notă (intermediară) neprevăzută de baremul de notare utilizat pentru evaluarea propunerilor primite.

                  3.

                  Existența în speță a unui abuz de putere constând în lipsa unei investigări și o denaturare a faptelor, în special prin aceea că nu ar fi garantată îndeplinirea scopurilor urmărite de actul în cauză.


title: Cauza C-168/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) — HB/Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) — HB/Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
      (Cauza C-168/19)
      (2019/C 206/24)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: HB

         Pârât: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Întrebarea preliminară

      Articolele 18 și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun ca o reglementare a unui stat membru să prevadă, pentru o persoană care are reședința în alt stat membru și care a obținut venituri exclusiv în primul stat membru, dar care nu are cetățenia celui de al doilea stat, o impozitare a venitului fără facilitățile fiscale din acesta din urmă?


title: Cauza C-580/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus — Estonia) — Mittetulundusühing Järvelaev/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Trimitere preliminară — Politica agricolă comună — Sprijin pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) — Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 — Aplicabilitate ratione temporis — Articolul 72 — Perenitatea operațiunilor referitoare la investiții — Modificare importantă a operațiunii de investiție cofinanțate — Obiect dobândit datorită unei operațiuni de investiție cofinanțate din FEADR și închiriat unui terț de către beneficiarul subvenției — Finanțare, gestionare și monitorizare a politicii agricole comune — Regulamentul (CE) nr. 1306/2013 — Articolele 54 și 56 — Obligația statelor membre de a proceda la recuperarea plăților neconforme în urma unei nereguli sau a unei neglijențe — Noțiunea de „neregulă” — Inițierea procedurii de recuperare)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/8

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus — Estonia) — Mittetulundusühing Järvelaev/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (Cauza C-580/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica agricolă comună - Sprijin pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) - Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 - Aplicabilitate ratione temporis - Articolul 72 - Perenitatea operațiunilor referitoare la investiții - Modificare importantă a operațiunii de investiție cofinanțate - Obiect dobândit datorită unei operațiuni de investiție cofinanțate din FEADR și închiriat unui terț de către beneficiarul subvenției - Finanțare, gestionare și monitorizare a politicii agricole comune - Regulamentul (CE) nr. 1306/2013 - Articolele 54 și 56 - Obligația statelor membre de a proceda la recuperarea plăților neconforme în urma unei nereguli sau a unei neglijențe - Noțiunea de „neregulă” - Inițierea procedurii de recuperare)
      (2019/C 230/09)
      Limba de procedură: estoniana

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Mittetulundusühing Järvelaev

         Pârâtă: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Dispozitivul

                  1)

                  Perenitatea unei operațiuni de investiții care, precum în cauza principală, a fost aprobată și cofinanțată din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) în perioada de programare 2007-2013 trebuie să fie apreciată în raport cu dispozițiile articolului 72 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală. În cazul în care recuperarea sumelor plătite în mod necorespunzător în cadrul acestei operațiuni are loc după sfârșitul perioadei de programare menționate, și anume după data de 1 ianuarie 2014, aceasta trebuie să fie întemeiată pe articolul 56 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului.

                  2)

                  Faptul că beneficiarul unei subvenții care, precum cea în discuție în litigiul principal, a fost plătită în cadrul unei operațiuni de investiții cofinanțate din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) în temeiul axei Leader prevăzute de Regulamentul nr. 1698/2005 a închiriat obiectul dobândit prin intermediul acestei subvenții unui terț care îl utilizează pentru aceeași activitate ca aceea pe care trebuia să o desfășoare beneficiarul subvenției menționate este susceptibil să constituie o modificare importantă a operațiunii de investiții cofinanțate în sensul articolului 72 alineatul (1) din acest regulament, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere, ținând cont de toate elementele de fapt și de drept în discuție, în raport cu condițiile alternative menționate la literele (a) și (b) ale acestei dispoziții. Pentru a reține existența unui avantaj nejustificat creat unei întreprinderi sau unei colectivități publice, în sensul articolului 72 alineatul (1) litera (a) din acest regulament, revine autorității naționale competente sarcina de a stabili, sub controlul instanțelor naționale competente, în ce constă în mod concret avantajul nejustificat. Problema dacă, ținând seama de împrejurările de fapt și de drept, utilizatorul real al subvenției ar fi beneficiat sau nu de subvenție dacă ar fi formulat el însuși o cerere de subvenție, deși relevantă, nu este determinantă pentru aplicarea respectivului articol 72 alineatul (1) litera (a).

                  3)

                  Articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1698/2005 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune beneficiarului unei subvenții acordate în cadrul unei operațiuni de investiții cofinanțate din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) să păstreze și să utilizeze personal și timp de cel puțin cinci ani, începând cu plata ultimei părți a subvenției, obiectul dobândit în cadrul acestei operațiuni de investiții.

                  4)

                  Articolul 56 primul paragraf din Regulamentul nr. 1306/2013 trebuie interpretat în sensul că constituie o neregulă, în sensul acestei dispoziții, faptul că beneficiarul unei subvenții acordate în cadrul unei operațiuni de investiții cofinanțate din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) și care intră sub incidența axei Leader vizate de Regulamentul nr. 1698/2005 nu pune în aplicare unul dintre elementele operațiunii indicate de beneficiar în cererea sa de subvenție și care constituia unul dintre criteriile pe baza cărora au fost evaluate cererile de subvenție în vederea clasificării lor în ordinea de prioritate, deși acest criteriu nu era impus de reglementarea națională aferentă, cu condiția ca lipsa punerii în aplicare a unui astfel de element să fie la originea unei modificări importante, în sensul articolului 72 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1698/2005, a operațiunii de investiții, aspect a cărui apreciere revine instanței de trimitere.

                  5)

                  Articolul 56 din Regulamentul nr. 1306/2013 trebuie interpretat în sensul că nu se opune inițierii unei proceduri de recuperare a unei subvenții plătite în mod nejustificat înainte de expirarea termenului de cinci ani de la data deciziei de finanțare de către autoritatea de gestionare. Această dispoziție nu se opune nici ca o astfel de procedură de recuperare să fie continuată în cazul în care, în cursul procedurii, beneficiarul subvenției pune capăt încălcării care a justificat inițierea procedurii menționate.

         (1)  JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauzele conexate T-836/16 și T-624/17: Hotărârea Tribunalului din 2019 — Republica Polonia/Comisia Europeană („Ajutoare de stat — Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul — Impozit progresiv pe cifra de afaceri — Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare — Decizie finală care califică măsura drept ajutor de stat incompatibil cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Condiție referitoare la selectivitate”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/28

      Hotărârea Tribunalului din 2019 — Republica Polonia/Comisia Europeană
      (Cauzele conexate T-836/16 și T-624/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul - Impozit progresiv pe cifra de afaceri - Decizie de deschidere a procedurii oficiale de investigare - Decizie finală care califică măsura drept ajutor de stat incompatibil cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Condiție referitoare la selectivitate”)
      (2019/C 230/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz și A. Kramarczyk-Szaładzińska, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și P. J. Loewenthal, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Ungaria (reprezentanți: în cauza T-836/16 M. Fehér, G. Koós și E. Tóth și, în cauza T-624/17, M. Fehér și G. Koós, agenți)

         Obiectul

      Cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei C(2016) 5596 final a Comisiei din 19 septembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Polonia — Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul, de deschidere a procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE în privința acestei măsuri, și, pe de altă parte, a Deciziei (UE) 2018/160 a Comisiei din 30 iunie 2017 privind ajutorul de stat SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) pus în aplicare de Polonia în ceea ce privește impozitul în sectorul comerțului cu amănuntul (JO 2018, L 29, p. 38), de închidere a procedurii și potrivit căreia măsura amintită constituie un ajutor de stat incompatibil cu piața internă și a fost pusă în aplicare în mod ilegal

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia C(2016) 5596 final a Comisiei din 19 septembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Polonia — Impozit polonez în sectorul comerțului cu amănuntul.

                  2)

                     Anulează Decizia (UE) 2018/160 din 30 iunie 2017 privind ajutorul de stat SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) pus în aplicare de Polonia pentru impozitul aplicat în sectorul comerțului cu amănuntul.

                  3)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Republica Polonă în cauzele T-836/16 și T-624/17.

                  4)

                     Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată în cauzele T-836/16 și T-624/17.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-734/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2019 — Sumitomo Chemical și Tenka Best/Comisia („Măsuri provizorii — Produse biocide — Substanța activă empentrin — Refuz al aprobării — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/53

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2019 — Sumitomo Chemical și Tenka Best/Comisia
      (Cauza T-734/18 R)
      („Măsuri provizorii - Produse biocide - Substanța activă empentrin - Refuz al aprobării - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2019/C 230/67)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sumitomo Chemical (UK) plc (Londra, Regatul Unit), Tenka Best, SL (Aiguafreda, Spania) (reprezentanți: K. Van Maldegem, avocat, și V. McElwee, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Haasbeek și R. Lindenthal, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck și P. Cottin, agenți, asistați de A. Poppe și E. Jacubowitz, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/1251 a Comisiei din 18 septembrie 2018 de neaprobare a empentrinului ca substanță activă existentă destinată utilizării în produsele biocide din tipul de produs 18 (JO 2018, L 235, p. 24)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-245/19: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2019 — Uzina Metalurgica Moldoveneasca/Comisia

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/54

      Acțiune introdusă la 10 aprilie 2019 — Uzina Metalurgica Moldoveneasca/Comisia
      (Cauza T-245/19)
      (2019/C 230/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Uzina Metalurgica Moldoveneasca OAO (Rîbnița, Moldova) (reprezentanți: P. Vander Schueren și E. Gergondet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii ca fiind admisibilă;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/159 al Comisiei din 31 ianuarie 2019 (1) în măsura în care o privește pe reclamantă

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se susține că Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/159 are la bază o eroare vădită de apreciere și că acesta ar fi încălcat principiile egalității și nediscriminării prin aplicarea unor măsuri de salvgardare definitive importurilor provenite din Moldova, în condițiile în care importuri comparabile provenite din țări care sunt membre ale Spațiului Economic European ar fi fost excluse.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se susține că Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/159 încalcă articolul 18 din Regulamentul (UE) 2015/478 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2015 (2) prin aplicarea unor măsuri de salvgardare definitive importurilor provenite din Moldova, chiar dacă importurile din țările în curs de dezvoltare, precum Moldova, ar trebui excluse de la aplicarea unor asemenea măsuri.

                  3.

                  Al treilea motiv, invocat în subsidiar, prin care se susține că pârâta a încălcat principiile bunei administrări și încrederii legitime, ar fi comis o eroare vădită de apreciere și ar fi încălcat articolul 16 din Regulamentul 2015/478 întrucât nu ar fi evaluat dacă condițiile pentru impunerea măsurilor de salvgardare erau îndeplinite pentru fiecare categorie de produse în parte.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin care se susține că pârâta a comis o eroare vădită de apreciere, nu și-ar respectat obligația de diligență și ar fi încălcat articolul 9 alineatul (1) litera (a) și articolul 16 din Regulamentul 2015/478 atunci când a considerat că creșterea importurilor produsului în Uniune Europeană ar fi justificat impunerea măsurilor de salvgardare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin care se susține că pârâta, atunci când a stabilit existența amenințării unu prejudiciu grav, a comis o eroare vădită de apreciere, ar fi încălcat principiul bunei administrări, nu și-ar fi respectat obligația de diligență și ar fi acționat contrar articolului 5 alineatul (2), articolului 9 alineatul (2) și articolului 16 din Regulamentul 2015/478.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin care se susține că pârâta a comis o eroare vădită de apreciere și ar fi încălcat articolul 16 din Regulamentul 2015/478 întrucât nu ar fi dovedit că creșterea importurilor era de natură să amenințe să producă un prejudiciu grav industriei Uniunii Europene și nu ar fi luat în considerare alți factori de natură să justifice pretinsa amenințare a unui prejudiciu grav.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, prin care se susține că Regulamentul de punere în aplicare 2019/159 al Comisiei încalcă articolul 16 din Regulamentul 2015/478 întrucât pârâta nu ar fi fost competentă și ar fi acționat cu încălcarea articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul 2015/478 atunci când a inițiat din oficiu investigația care a condus la adoptarea Regulamentul de punere în aplicare 2019/159 al Comisiei

                  8.

                  Al optulea motiv, prin care se susține că pârâta a încălcat dreptul de a fi ascultat al reclamantei prin nefurnizarea unor informații esențiale referitoare la evoluția importurilor și la situația prejudiciabilă pentru industria Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/159 al Comisiei din 31 ianuarie 2019 de instituire a unor măsuri de salvgardare definitive împotriva importurilor de anumite produse siderurgice (JO L 31, 1.2.2019, p. 27).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/478 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2015 privind regimul comun aplicabil importurilor (JO L 83, 27.3.2015, p. 16).


title: Cauza T-266/19: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2019 — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Reprezentarea unei furculițe pe un fond verde)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/55

      Acțiune introdusă la 20 aprilie 2019 — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Reprezentarea unei furculițe pe un fond verde)
      (Cauza T-266/19)
      (2019/C 230/69)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: gastivo portal GmbH (Bremen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich și N. Achilles, lawyers)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: La Fourchette SAS (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare ca marcă figurativă a Uniunii Europene (Reprezentarea unei furculițe pe un fond verde) — cererea de înregistrare nr. 15 474 356

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20/02/2019 în cauza R 1213/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate de reclamant în procedura care s-a aflat pe rolul Camerei de recurs.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-267/19: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2019 — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Reprezentarea unei furculițe pe un fond verde)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/56

      Acțiune introdusă la 20 aprilie 2019 — gastivo portal/EUIPO — La Fourchette (Reprezentarea unei furculițe pe un fond verde)
      (Cauza T-267/19)
      (2019/C 230/70)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: gastivo portal GmbH (Bremen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich și N. Achilles, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: La Fourchette SAS (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative (Reprezentarea unei furculițe pe un fond verde) — cererea de înregistrare nr. 15 474 356

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 februarie 2019 în cauza R 1211/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor suportate în mod necesar de reclamantă în fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-294/19: Acțiune introdusă la 4 mai 2019 — Vanhoudt și alții/BEI

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/57

      Acțiune introdusă la 4 mai 2019 — Vanhoudt și alții/BEI
      (Cauza T-294/19)
      (2019/C 230/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) și alți nouă reclamanți (reprezentant: A. Haines, Barrister)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI)

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei BEI din 31 ianuarie 2019 prin care se refuză despăgubirea reclamanților pentru pierderile lor necompensate și prin care se refuză divulgarea simulatorului SPAC și a rezultatelor acestuia;

                  —

                  de asemenea, sau cu titlu subsidiar, obligarea BEI la despăgubirea acestora pentru prejudiciul moral care rezultă din decizia BEI de a nu utiliza simulatorul SPAC și/sau rezultatele acestuia;

                  —

                  obligarea BEI la divulgarea simulatorului actuarial SPAC și a rezultatelor acestuia sub formă de documente imprimate cu simulările actuariale pentru ca reclamanții să poată aprecia pierderile lor necompensate și, prin urmare, caracterul adecvat sau neadecvat al măsurilor compensatorii acordate acestora de BEI în urma reformelor privind pensia și remunerația lor;

                  —

                  obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive în ceea ce privește acțiunea lor în anulare, pentru motivele indicate în continuare, în legătură cu cererea lor adresată Tribunalului, ca acesta să dispună prezentarea simulatorului respectiv și a rezultatelor sale.

                  1.

                  Primul motiv privind acțiunea în anulare, întemeiat pe încălcarea punctelor 9, 10 și 14-18 din protocolul de acord și din scrisoarea însoțitoare, încheiate la 18 mai 2009 între BEI și reprezentanții personalului acesteia.

                  2.

                  Al doilea motiv privind acțiunea în anulare, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                  3.

                  Al treilea motiv privind acțiunea în anulare, întemeiat pe nerespectarea dreptului la o cale de atac efectivă, a bunei administrări și a transparenței.

                  4.

                  Al patrulea motiv privind acțiunea în anulare, întemeiat pe nerespectarea dreptului de acces la datele cu caracter personal.

            În ceea ce privește cererea de prezentare a simulatorului și a rezultatelor sale, reclamanții arată de asemenea cele ce urmează.

                  —

                  Nedivulgarea de către BEI a simulatorului actuarial SPAC constituie o încălcare a articolelor 41, 42 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 15 alineatele (1) și (3) TFUE;

                  —

                  BEI nu respectă drepturile de acces ale reclamanților la datele cu caracter personal, cu încălcarea articolelor 14 și 17 din regulamentul (UE) 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului (1).

         (1)  Regulamentul (UE) 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2018 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile, organele, oficiile și agențiile Uniunii și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 45/2001 și a Deciziei nr. 1247/2002/CE (JO 2018 L 295, p. 39).


title: Cauza T-299/19: Acțiune introdusă la 9 mai 2019 — VG/Comisia

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/58

      Acțiune introdusă la 9 mai 2019 — VG/Comisia
      (Cauza T-299/19)
      (2019/C 230/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: VG (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 6 martie 2019 adoptată în executarea Hotărârii Tribunalului din 27 noiembrie 2018 în cauzele conexate T-314/16 și T-435/16, VG împotriva Comisiei, în măsura în care refuză cererea reclamantei de a-i fi transferate anumite date cu caracter personal;

                  —

                  obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral evaluat ex aequo et bono la 20 000 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE și a autorității de lucru judecat a Hotărârii Tribunalului din 27 noiembrie 2018, VG/Comisia (T-314/16 și T-435/16, EU:T:2018:841).
      În plus, reclamanta solicită repararea prejudiciului său moral suferit ca urmare a refuzului cuprins în decizia din 6 martie 2019.