title: Cauza F-18/09: Acțiune introdusă la 2 martie 2009 — Merhzaoui/Consiliul

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/46

         Acțiune introdusă la 2 martie 2009 — Merhzaoui/Consiliul
   (Cauza F-18/09)
   2009/C 113/96
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Merhzaoui (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziei de repartizare a reclamantului unei cariere din grupa de funcții AST 1-7. Pe de altă parte, anularea deciziei de a nu-l promova la gradul AST 2 pentru exercițiul de promovare 2008, precum și a deciziilor de promovare la acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de repartizare a reclamantului, de la 1 mai 2006, unei cariere din grupa de funcții AST 1-7;

               —

               anularea deciziei AIFN de a nu-l promova la gradul AST 2 pentru exercițiul de promovare 2008, și, dacă este cazul, și a deciziilor de promovare la acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-371/14: Acțiune introdusă la 26 mai 2014 – NICO/Consiliul

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/34

         Acțiune introdusă la 26 mai 2014 – NICO/Consiliul
   (Cauza T-371/14)
   2014/C 261/59
   Limba de procedură: engleză

      Părțile

      Reclamantă: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Elveția) (reprezentanți: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey și D. Rovetta, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Consiliului cuprinse în scrisoarea din 14 martie 2014, adresată avocaților reclamantei, privind revizuirea listei persoanelor și entităților desemnate în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 și în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, astfel cum a fost pus în aplicare prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012, în măsura în care decizia atacată constituie un refuz de eliminare a reclamantei de pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică aceste măsuri restrictive;

               —

               conexarea prezentei cauze cu cauza T-6/13 în conformitate cu articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul de procedură;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive, întemeiate pe faptul că motivarea era insuficientă și că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere.
   Reclamanta susține că nu este o filială a Naftiran Intertrade Company (NICO) Limited, întrucât această societate nu mai există în Jersey și, în orice caz, Consiliul nu a dovedit că, chiar dacă reclamanta ar avea calitatea de filială a Naftiran Intertrade Company (NICO) Limited, acest fapt ar aduce un avantaj economic statului iranian care ar fi contrar obiectivului urmărit de măsurile atacate.


title: Cauza F-7/13: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia Europeană

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/47

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2013 — ZZ/Comisia Europeană
   (Cauza F-7/13)
   2013/C 114/71
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a reclamației formulate împotriva deciziei luate ca răspuns la cererea reclamantului, repartizat la Delegația Comisiei la Antananarivo, Madagascar, prin care a solicitat despăgubiri pentru dificultățile întâmpinate cu ocazia instalării sale în orașul menționat.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei luate de șeful de unitate din cadrul Direcției generale de resurse umane și securitate, având ca obiect „cerere formulată în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut — 0/867/11, prin care se solicită acordarea de despăgubiri pentru dificultățile întâmpinate cu ocazia instalării la Antananarivo”, prin care se respinge această cerere pentru motivul că „condițiile cerute pentru o asemenea despăgubire a prejudiciului moral și psihologic” nu ar fi îndeplinite întrucât din situația de fapt ar reieși că Delegația a luat toate măsurile pentru rezolvarea problemelor întâlnite, dispunând efectuarea de lucrări suplimentare în locuința inițială și propunând posibilități alternative de cazare pe perioada efectuării acelor lucrări;

               —

               anularea răspunsului la reclamația reclamantului prin care AIPN îi respinge reclamația pentru motivele că (i) «în speță, administrației nu i se poate imputa nicio eroare administrativă și, a fortiori, nicio încălcare a dispozițiilor legale», că (ii) reclamantul «nu a adus nici măcar un minim de început de probă privind pretinsele prejudicii morale și psihologice» și că (iii) «decizia contestată s-a întemeiat cu precădere pe dovezile de bunăvoință ale administrației față de reclamant» și că „potrivit unei jurisprudențe constante, o eventuală nemotivare poate fi remediată printr-o motivare adecvată furnizată în etapa răspunsului la reclamație”, situație care s-ar întâlni în speță;

               —

               obligarea Comisiei la plata unei despăgubiri pentru prejudiciul moral și psihologic suferit de reclamant, evaluată în mod provizoriu, sub rezerva majorării sau diminuării în cursul procesului, la 30 000 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-474/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 22 octombrie 2012 — Schiebel Aircraft GmbH

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 22 octombrie 2012 — Schiebel Aircraft GmbH
   (Cauza C-474/12)
   2013/C 26/37
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schiebel Aircraft GmbH

      Pârât: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii, în special articolele 18 TFUE, 45 TFUE și 49 TFUE coroborate cu articolul 346 alineatul (1) litera (b) TFUE, se opune unei dispoziții din dreptul național al unui stat membru precum cea aplicabilă în procedura principală conform căreia, în cazul societăților care intenționează să desfășoare activități în domeniul comerțului de armament și de muniții militare și în cel al intermedierii achiziționărilor și vânzărilor de armament și de muniții militare, membrii organelor de reprezentare legală sau asociatul care reprezintă și administrează societatea trebuie să dețină cetățenia sau naționalitatea austriacă, fără a fi suficientă calitatea de resortisant al unui alt stat membru al SEE?


title: Cauza T-199/14: Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2016 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia („Răspundere extracontractuală — Contracte de achiziții publice de servicii — Acord cu privire la cuantumul despăgubirilor pentru prejudiciu — Nepronunțare asupra fondului — Cheltuieli de judecată”)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/16

         Ordonanța Tribunalului din 6 septembrie 2016 – Vanbreda Risk & Benefits/Comisia
   (Cauza T-199/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Contracte de achiziții publice de servicii - Acord cu privire la cuantumul despăgubirilor pentru prejudiciu - Nepronunțare asupra fondului - Cheltuieli de judecată”))
   (2016/C 475/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vanbreda Risk & Benefits (Anvers, Belgia) (reprezentanți: inițial P. Teerlinck și P. de Bandt, ulterior P. Teerlinck, P. de Bandt și R. Gherghinaru, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude și L. Cappelletti, ulterior S. Delaude, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei din 30 ianuarie 2014 prin care Comisia a respins oferta prezentată de reclamantă pentru lotul 1 în cadrul cererii de ofertă OIB.DR.2/PO/2013/062/591 privind asigurarea de bunuri și de persoane (JO 2013/S 155-269617) și a atribuit acest lot unei alte societăți și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Vanbreda Risk & Benefits, efectuate în procedura principală și în procedura măsurilor provizorii în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza T-352/13 P: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2015 – BX/Comisia [„Recurs — Funcție publică — Recrutare — Anunț de concurs — Concurs general — Constituirea unei rezerve de recrutare de administratori (AD) de gradul 5 cu cetățeniile bulgară și română în domeniul dreptului — Decizie a comisiei de evaluare din cadrul concursului de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă — sarcina probei — Evaluare comparativă — Egalitate de tratament — Stabilitate în compunerea comisiei de evaluare — Articolul 3 al cincilea paragraf din anexa III la statut — Denaturarea faptelor și a elementelor de probă — Acțiune în despăgubiri — Decizie privind cheltuielile de judecată”]

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/14

         Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2015 – BX/Comisia
   (Cauza T-352/13 P) (1)

   ([„Recurs - Funcție publică - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Constituirea unei rezerve de recrutare de administratori (AD) de gradul 5 cu cetățeniile bulgară și română în domeniul dreptului - Decizie a comisiei de evaluare din cadrul concursului de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă - sarcina probei - Evaluare comparativă - Egalitate de tratament - Stabilitate în compunerea comisiei de evaluare - Articolul 3 al cincilea paragraf din anexa III la statut - Denaturarea faptelor și a elementelor de probă - Acțiune în despăgubiri - Decizie privind cheltuielile de judecată”])
   (2015/C 190/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: BX (Washington, Statele Unite) (reprezentant: R. Rata, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene (Camera întâi) din 24 aprilie 2013, BX/Comisia (F-88/11, RecFP, EU:F:2013:51) prin care se urmărește anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul BX suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza T-408/09: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2011 — ancotel/OAPI — Acotel (ancotel.) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ancotel — Marcă comunitară figurativă anterioară ACOTEL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 207/2009 — Public relevant” ]

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/21

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2011 — ancotel/OAPI — Acotel (ancotel.)
   (Cauza T-408/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ancotel - Marcă comunitară figurativă anterioară ACOTEL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 207/2009 - Public relevant)
   2011/C 204/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: ancotel GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: H. Truelsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Acotel SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: inițial D. De Simone și D. Demarinis, avocați, ulterior D. De Simone, D. Demarinis și J. Wrede, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 iunie 2009 (cauza R 1385/2008-1), privind o procedură de opoziție între Acotel SpA și ancotel GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 19 iunie 2009 (cauza R 1385/2008-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de ancotel GmbH.

               3.

               Acotel SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-451/08: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2008 — Stim/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/52

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2008 — Stim/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-451/08)
   (2008/C 313/93)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (Stim) u.p.a. (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: C. Thomas, solicitor, și N. Pourbaix, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3, a articolului 4 alineatul (2) și a articolului 4 alineatul (3), în măsura în care se referă la articolul 3, din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE în cauza COMP/C2/38.698 — CISAC;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și în special a articolului 3, prin care se stabilește că membrii CISAC (1) stabiliți în SEE au participat la o practică concertată cu încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 SEE prin coordonarea delimitărilor teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă pe care și le acordă într-un mod care limitează o licență la teritoriul național al fiecărei societăți de gestiune colectivă.
   În sprijinul motivelor sale, reclamanta invocă următoarele:
   Potrivit reclamantei, decizia atacată încalcă articolul 151 alineatul (4) CE în măsura în care Comisia nu a luat în considerare în mod suficient consecințele deciziei sale pentru diversitatea culturală din Europa atunci când a solicitat încetarea pretinselor practici concertate având ca obiect delimitarea teritorială a mandatelor acordate de societățile de gestiune colectivă din SEE altor societăți de gestiune colectivă din SEE pentru a acorda licențe ale repertoriilor lor pentru utilizare prin satelit, prin cablu și pe internet. Mai mult, reclamanta susține că decizia va afecta în mod negativ diversitatea culturală în Europa, întrucât autorii de muzică ce atrage un interes cultural mai redus vor pierde siguranța pe care o au în cadrul prezentului sistem, și anume aceea că muzica lor face obiectul licențelor și că vor fi încasate venituri pentru toate teritoriile în care poate fi difuzată muzica lor.
   Reclamanta mai susține că ar fi trebuit să fie luat în considerare de către Comisie faptul că restrângerea concurenței pe care a identificat-o este fictivă sau cel mult marginală. Într-adevăr, potrivit susținerilor reclamantei, nu există nicio restrângere a concurenței în sensul articolului 81 alineatul (1) CE. Prin urmare, reclamanta susține că a fost săvârșită de către Comisie o eroare de drept sau o eroare vădită de apreciere în aplicarea prevederii menționate anterior. În sfârșit, reclamanta afirmă că practica concertată ar fi putut fi exceptată în mod legal de către Comisie în temeiul articolului 81 alineatul (3) CE. Întrucât nu a procedat astfel, aceasta a cauzat prejudicii nejustificate diversității culturale din Europa.

      (1)  Confederația Internațională a Societăților de Autori și Compozitori.


title: Cauza T-434/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 27 noiembrie 2007 — Gateway/OAPI — Fujitsu Siemens Computers (ACTIVY Media Gateway) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare ACTIVY Media Gateway — Mărci comunitare și naționale verbale și figurative anterioare Gateway și GATEWAY — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/13

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 27 noiembrie 2007 — Gateway/OAPI — Fujitsu Siemens Computers (ACTIVY Media Gateway)
   (Cauza T-434/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare ACTIVY Media Gateway - Mărci comunitare și naționale verbale și figurative anterioare Gateway și GATEWAY - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2008/C 8/24)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Gateway, Inc. (Irvine, California, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: inițial C. R. Jones și P. Massey, ulterior C. R. Jones și E. S. Mackenzie, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Laporta Insa, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fujitsu Siemens Computers GmbH (München, Germania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 septembrie 2005 (cauza R 1068/2004-1) privind procedura de opoziție între Fujitsu Siemens Computers GmbH și Gateway, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Gateway, Inc suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale).

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-8/13: Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2014 – Comisia Europeană/Republica Slovenia, interveniente Regatul Belgiei și Regatul Țărilor de Jos

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/17

         Ordonanța președintelui Curții din 7 mai 2014 – Comisia Europeană/Republica Slovenia, interveniente Regatul Belgiei și Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-8/13) (1)

   2014/C 261/25
   Limba de procedură: slovena
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-462/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 octombrie 2008 — Ümit Bekleyen/Land Berlin

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 octombrie 2008 — Ümit Bekleyen/Land Berlin
   (Cauza C-462/08)
   (2009/C 19/20)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ümit Bekleyen

      Pârât: Land Berlin
   Întrebarea preliminară
   Articolul 7 al doilea paragraf din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE/Turcia privind dezvoltarea asocierii trebuie interpretat în sensul că dreptul de acces la piața muncii și dreptul corespunzător de ședere în acest stat membru gazdă după terminarea formării profesionale poate fi invocat de asemenea atunci când, după întoarcerea copilului născut în țara gazdă în țara sa de origine, acesta revine singur, după ce a devenit major, în statul membru gazdă, pentru a începe o formare profesională, la peste 10 ani de la momentul la care părinții săi, cetățeni turci, care ocupaseră locuri de muncă în calitate de salariați în statul membru în cauză, au părăsit definitiv acest stat?


title: Cauza T-266/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/TH Parkner

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 4 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/TH Parkner
   (Cauza T-266/06) (1)

   (2007/C 183/80)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-551/07: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Deniz Sahin/Bundesminister für Inneres (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură — Directiva 2004/38/CE — Articolele 18 CE și 39 CE — Dreptul la respectarea vieții de familie — Drept de ședere al unui resortisant al unei țări terțe intrat pe teritoriul unui stat membru în calitate de solicitant de azil care, ulterior, s-a căsătorit cu un alt resortisant al unui alt stat membru)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/23

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Deniz Sahin/Bundesminister für Inneres
   (Cauza C-551/07) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) din Regulamentul de procedură - Directiva 2004/38/CE - Articolele 18 CE și 39 CE - Dreptul la respectarea vieții de familie - Drept de ședere al unui resortisant al unei țări terțe intrat pe teritoriul unui stat membru în calitate de solicitant de azil care, ulterior, s-a căsătorit cu un alt resortisant al unui alt stat membru)
   (2009/C 44/39)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Deniz Sahin

      Pârât: Bundesminister für Inneres
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof (Austria) — Interpretarea articolelor 18 CE și 39 CE, precum și a articolului 3 alineatul (1), a articolului 6 alineatul (2), a articolului 7 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2), a articolului 9 alineatul (1) și a articolului 10 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Drept de ședere al unui resortisant al unei țări terțe intrat pe teritoriul unui stat membru în calitate de solicitant de azil și care s-a căsătorit ulterior cu o resortisantă a unui alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1), articolul 6 alineatul (2), articolul 7 alineatul (1) litera (d) și articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretate în sensul că se referă și la membrii de familie care au ajuns în statul membru gazdă în mod independent de un cetățean al Uniunii și care nu au dobândit calitatea de membru de familie sau nu au început viața de familie cu acest cetățean al Uniunii decât odată ajunși în acest stat membru. În această privință, nu este important că membrul de familie are în mod provizoriu reședința în statul membru gazdă în temeiul legislației privind dreptul de azil din acest stat în momentul în care acesta dobândește calitatea de membru de familie sau începe o viață de familie.

               2)

               Articolul 9 alineatul (1) și articolul 10 din Directiva 2004/38 se opun unei reglementări naționale potrivit căreia membrii de familie ai unui cetățean al Uniunii care nu au cetățenia unui stat membru și beneficiază de un drept de ședere în temeiul dreptului comunitar, în special în aplicarea articolului 7 alineatul (2) din această directivă, nu pot obține un permis de ședere de membru de familie pentru un cetățean al Uniunii pentru singurul motiv că sunt autorizați în mod provizoriu să aibă reședința în acest stat în temeiul legislației statului membru gazdă privind dreptul de azil.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-102/13 P: Recurs introdus la 1 martie 2013 de Republica Federală Germania împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 18 decembrie 2012 în cauza T-205/11, Germania/Comisia

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/8

         Recurs introdus la 1 martie 2013 de Republica Federală Germania împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 18 decembrie 2012 în cauza T-205/11, Germania/Comisia
   (Cauza C-102/13 P)
   2013/C 164/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului din 18 decembrie 2012 în cauza T-205/11;

               —

               declararea admisibilității acțiunii și trimiterea cauzei Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la fond și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii incidente în fața Tribunalului și în fața Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 18 decembrie 2012 în cauza T-205/11, prin care Tribunalul a respins acțiunea Republicii Federale Germania prin care solicita anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C-7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) în temeiul schemei privind reportarea fiscală a pierderilor prevăzute în cazul restructurării societăților aflate în dificultate, prevăzută de Legea privind impozitul pe profit („KStG, Sanierungsklausel”).
   Guvernul german își întemeiază recursul pe două motive care au fiecare legătură cu critica privind existența unei motivări insuficiente a ordonanței atacate:

               —

               încălcarea principiului bunei administrări a justiției, care reprezintă o expresie specifică a principiului general al securității juridice, întrucât Tribunalul a calificat în mod eronat procedura aleasă de Comisie pentru a notifica decizia atacată și nu a stabilit nicio cerință privind formalitățile care trebuie să fie îndeplinite pentru ca notificarea cu confirmare de primire a unei decizii în temeiul articolului 7 din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) să fie efectuată în mod valabil și

               —

               încălcarea principiului bunei administrări a justiției, care reprezintă o expresie specifică a principiului general al securității juridice, întrucât Tribunalul a constatat că Comisia, atunci când invocă tardivitatea depunerii cererii introductive, nu trebuie să facă dovada faptului că trimiterea a fost primită de o persoană identificabilă și că este vorba despre o persoană împuternicită să primească notificările.

      (1)  JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza T-166/14: Acțiune introdusă la 3 martie 2014 – PRS Mediterranean/OAPI – Reynolds Presto Products (NEOWEB)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/45

         Acțiune introdusă la 3 martie 2014 – PRS Mediterranean/OAPI – Reynolds Presto Products (NEOWEB)
   (Cauza T-166/14)
   2014/C 142/58
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PRS Mediterranean Ltd (Tel Aviv, Israel) (reprezentanți: A. Späth și V. Töbelmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Reynolds Presto Products, Inc. (Richmond, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 noiembrie 2013 în cauzele conexate R 889/2012-2 și R 635/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „NEOWEB” pentru produse din clasa 19 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 184 568.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: diferite mărci verbale naționale „GEOWEB” pentru produse din clasele 1, 17 și 19 și marca neînregistrată „GEOWEB” utilizată în comerț în toate statele membre ale Uniunii Europene.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), alineatul (3), alineatul (4) și alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-407/10: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 28 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/9

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 28 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-407/10) (1)

   2011/C 173/20
   Limba de procedură: estona
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274 din 9.10.2010.


title: Cauza T-370/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 ianuarie 2011 — Rubinetterie Teorema/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Prejudiciu financiar — Absența unor împrejurări excepționale — Lipsa urgenței” )

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/18

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 ianuarie 2011 — Rubinetterie Teorema/Comisia
   (Cauza T-370/10 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei de aplicare a unei amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Prejudiciu financiar - Absența unor împrejurări excepționale - Lipsa urgenței)
   2011/C 72/30
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Rubinetterie Teorema SpA (Flero, Italia) (reprezentanți: R. Cavani, M. di Muro și P. Preda, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis, F. Castillo de la Torre și L. Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Instalații sanitare pentru baie).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-545/14: Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2015 – GEA Group/OAPI (engineering for a better world) („Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale engineering for a better world — Decizie pur confirmativă — Caracter definitiv al deciziei confirmate — Invocare din oficiu — Inadmisibilitate”)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/59

         Ordonanța Tribunalului din 6 octombrie 2015 – GEA Group/OAPI (engineering for a better world)
   (Cauza T-545/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale engineering for a better world - Decizie pur confirmativă - Caracter definitiv al deciziei confirmate - Invocare din oficiu - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 389/67)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: J. Schneiders, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann ulterior S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 iunie 2014 (cauza R 303/2014-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal engineering for a better world ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă GEA Group AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 339, 29.9.2014.


title: Cauza C-426/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa (Spania) la 14 iulie 2017 – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spania) la 14 iulie 2017 – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano
   (Cauza C-426/17)
   (2017/C 300/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elena Barba Giménez

      Pârâtă: Francisca Carrión Lozano

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 93/13 coroborată cu Directiva 2005/29, precum și cu articolul 47 din cartă, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia, astfel cum este cazul articolului 35 din Legea nr. 1/2000 privind Codul de procedură civilă, organismul competent să deruleze procedura privind acțiunea în plata onorariului nu poate să examineze din oficiu, înainte de a emite titlul executoriu, caracterul abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat între un avocat și un consumator sau existența unor practici comerciale neloiale?

               2)

               Avocații din oficiu sunt „comercianți” sau „profesioniști” în sensul articolului 2 litera (c) din Directiva 93/13/CEE (1) și al articolului 2 litera (b) din Directiva 2005/29/CE (2)? Articolul 6 alineatul (l) litera (d) și articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2005/29 sunt aplicabile în cazurile în care tarifele unui profesionist sunt reglementate printr-o normă juridică?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ, Directiva 2005/29/CE trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări precum cea de la articolul 36 din Legea nr. 1/1996, care prevede obligația de a aplica regimul tarifar prevăzut prin lege chiar dacă întreprinzătorul săvârșește omisiuni sau practici înșelătoare la stabilirea prețului serviciilor sale?

               4)

               Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea prevăzută la articolul 36 din Legea nr. 1/1996, care supune remunerarea avocaților care prestează servicii în sistemul de asistență juridică gratuită, în cazul admiterii cererii, unei grile de onorarii aprobate anterior de aceștia, fără ca autoritățile statului membru să se poată abate de la grila respectivă?

               5)

               Această reglementare îndeplinește condițiile de necesitate și de proporționalitate la care se referă articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2006/123?

               6)

               Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări precum cea prevăzută la articolul 36 din Legea nr. 1/1996, care stabileşte obligația [beneficiarului] dreptului la asistență juridică gratuită, în cazul în care obține câștig de cauză fără ca partea adversă să fie obligată la plata cheltuielilor de judecată, de a-i plăti avocatului onorariile în conformitate cu anumite grile aprobate de o asociație profesională care depășesc cu mai mult de 50 % cuantumul anual al unei prestații de securitate socială?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (2)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediţie specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza T-111/07: Acțiune introdusă la 13 aprilie 2007 — Agrofert Holding/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/21

         Acțiune introdusă la 13 aprilie 2007 — Agrofert Holding/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-111/07)
   (2007/C 129/37)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Agrofert Holding a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: R. Pokorný, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei SG.E.3/MIB/md D (2007) 1360 din 13 februarie 2007 privind cererea de acces la documente în cauza de concentrare nr. COMP/M.3543 — PKN Orlen/Unipetrol și a Deciziei Comisiei 16796/16797 din 2 august 2006;

               —

               obligarea Comisiei la prezentarea documentelor în cauză;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea sa, reclamanta solicită anularea, potrivit articolului 230 CE, a Deciziei Comisiei din 2 august 2006 (denumită în continuare „Decizia I”), precum și a Deciziei ulterioare de confirmare a Comisiei din 13 februarie 2007 (denumită în continuare „Decizia II”) privind cererea de acces la toate documentele nepublicate referitoare la etapele de notificare și de trimitere prealabilă notificării ale concentrării în cauză.
   Reclamanta susține că ambele decizii sunt contrare Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (denumit în continuare „regulamentul”), întrucât acestea nu figurează printre excepțiile prevăzute în articolul 4 alineatul (2) din acest regulament, privind protecția intereselor comerciale, protecția obiectivelor activității de anchetă, protecția consultanței juridice, sau în articolul 4 alineatul (3) privind protecția procesului decizional.
   Reclamanta mai susține că articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din regulament nu trebuie să fie interpretat în sensul că excepțiile s-ar aplica tuturor documentelor, ci numai părților ce conțin secrete de afaceri sau informații comerciale sensibile. Astfel, potrivit reclamantei, pârâta ar fi putut fie să facă publice părți din documentele solicitate, fie să facă ilizibile porțiunile ce conțin informații sensibile, fără să submineze obiectivele activităților de inspecție, de anchetă și de audit, drepturile părților care au făcut notificarea și ale terților, protecția consultanței juridice sau a procesului decizional al instituției.
   Mai mult, reclamanta susține că pârâta, în loc să efectueze o examinare individuală a fiecărui document ce intră, potrivit opiniei sale, în domeniul de aplicare al excepției din articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din regulament, a refuzat, în general, accesul solicitat pe baza simplului fapt că toate documentele conțin secrete de afaceri și nu pot fi făcute publice potrivit articolului 17 din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 139/2004 (2). O asemenea generalizare ar fi contrară articolului 4 alineatul (6) din regulament.
   În plus, reclamanta susține că excepțiile menționate sunt aplicabile doar dacă nu sunt înlăturate de un interes public superior ce justifică divulgarea conținutului documentului în cauză. Potrivit reclamantei, un asemenea interes de a face publice documentele solicitate, ce rezultă din prejudiciul suferit de reclamantă și de acționarii minoritari ai societății achiziționate, există și prevalează asupra excepțiilor de la dreptul de acces.
   Mai mult, reclamanta pretinde că Deciziile I și II sunt contrare articolului 1 al doilea paragraf UE, care stabilește principiul transparenței.
   În sfârșit, reclamanta susține că pârâta nu a soluționat cu promptitudine cererea de confirmare, potrivit articolului 8 alineatul (1) din regulament, ci a depășit termenul de comunicare a unui răspuns cu 100 de zile lucrătoare.

      (1)  JO L 145, 31.5.2001, p. 43-48.

      (2)  Regulamentul Consiliului (CE) nr. 139/2004 din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, 29.1.2004, p. 1-22).


title: Cauza T-48/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2009 — Qualcomm/Comisia ( Concurență — Concentrări — Piața sistemelor de telematică rutieră — Decizie de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună — Angajamente — Eroare vădită de apreciere — Abuz de putere — Obligația de motivare )

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/41

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2009 — Qualcomm/Comisia
   (Cauza T-48/04) (1)

   („Concurență - Concentrări - Piața sistemelor de telematică rutieră - Decizie de declarare a unei concentrări ca fiind compatibilă cu piața comună - Angajamente - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere - Obligația de motivare”)
   2009/C 180/74
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV (Waarle, Țările de Jos) (reprezentanți: G. Berrisch, avocat, și D. Hull, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial K. Mojzesowicz și A. Whelan, ulterior K. Mojzesowicz și X. Lewis, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial C.-D. Quassowski și S. Flockermann, ulterior M. Lumma, agenți, asistați de U. Karpenstein și A. Rosenfeld, avocați); Deutsche Telekom AG (Bonn, Germania); Daimler AG, fostă DaimlerChrysler AG (Stuttgart, Germania) Daimler Financial Services AG, fostă DaimlerChrysler Services AG (Berlin, Germania) (reprezentanți: J. Schütze și A. von Graevenitz, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2003/792/CE a Comisiei din 30 aprilie 2003 de declarare a unei operațiuni de concentrare ca fiind compatibilă cu piața comună și cu Acordul privind SEE (Cazul COMP/M.2903 — Societate în comun DaimlerChrysler/Deutsche Telekom) (JO L 300, p. 62)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Comisiei.

               3)

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Deutsche Telekom AG, Daimler AG și Daimler Financial Services AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 94, 17.4.2004.


title: Cauza T-326/07: Acțiune introdusă la 30 august 2007 — Cheminova și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/38

         Acțiune introdusă la 30 august 2007 — Cheminova și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-326/07)
   (2007/C 247/63)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Cheminova A/S (Harboøre, Danemarca), Cheminova Agro Italia Srl (Roma, Italia), Cheminova Bulgaria EOOD (Sofia, Bulgaria), Agrodan SA (Madrid, Spania) și Lodi SAS (Grand Fougeray, Franța) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Deciziei 2007/389/CE a Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva 91/414 a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (1) prevede că statele membre nu autorizează un produs fitosanitar decât dacă substanțele sale active sunt menționate în anexa I și sunt îndeplinite condițiile stabilite în anexa menționată. Reclamanții solicită anularea Deciziei 2007/389/CE a Comisiei din 6 iunie 2007 privind neincluderea malathionului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță (2).
   În susținerea cererii lor, reclamanții afirmă că decizia contestată este incompletă din punct de vedere științific și este viciată în sensul că nu ia în considerare toate dovezile științifice privind malathionul, care au fost prezentate pârâtei. În opinia reclamantelor, aceasta încalcă, în plus, articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/414, precum și articolul 95 alineatul (3) CE întrucât pârâta a refuzat să recurgă la o evaluare colegială a celor mai recente date.
   În plus, reclamanții susțin că decizia contestată era întemeiată pe un raport științific care nu a fost întocmit în termenul stabilit de articolul 8 alineatul (7) din Regulamentul 451/2000.
   Pe de altă parte, reclamanții invocă printre altele o încălcare a principiilor proporționalității, nediscriminării, subsidiarității și a bunei administrări, precum și a obligației de motivare și a dreptului lor de a fi ascultați.
   În sfârșit, reclamanții afirmă că nu își vor putea exercita drepturile de proprietate intelectuală în conformitate cu articolul 13 din Directiva 91/414 cu privire la dosarul prezentat pârâtei.

      (1)  Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO 1991 L 230, p. 1, Ediție Specială 03/vol. 10, p. 30).

      (2)  JO 2007 L 146, p. 19.


title: Cauza T-197/06: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — FMC/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Dreptul la apărare — Obligația de motivare” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/22

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — FMC/Comisia
   (Cauza T-197/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Dreptul la apărare - Obligația de motivare)
   2011/C 226/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: FMC Corp. (Philadelphia, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentanți: C. Stanbrook, QC, și Y. Virvilis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europenă (reprezentanți: inițial F. Arbault, ulterior V. Di Bucci, V. Bottka și X. Lewis, agenți, asistați de M. Gray, barrister)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care o vizează pe reclamantă, și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă FMC Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-306/11: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Schwenk Zement/Comisia ( „Concurență  — Procedură administrativă  — Decizie de solicitare de informații  — Caracterul necesar al informațiilor solicitate  — Obligația de motivare  — Proporționalitate” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/32

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Schwenk Zement/Comisia
   (Cauza T-306/11) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Decizie de solicitare de informații - Caracterul necesar al informațiilor solicitate - Obligația de motivare - Proporționalitate”))
   2014/C 135/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schwenk Zement KG (Ulm, Germania) (reprezentant: M. Raible, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, R. Sauer și C. Hödlmayr, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 2367 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul 39520 – Ciment și produse conexe)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2011) 2367 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul 39520 – Ciment și produse conexe) în ceea ce privește cea de a unsprezecea serie de întrebări din chestionarul care figurează în anexa I la aceasta.

               2)

               Schwenk Zement KG suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană. Comisia suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Schwenk Zement.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-365/13: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2015 – Lituania/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare»  — FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Măsuri de dezvoltare rurală — «Handicapuri naturale» și agromediu — Caracterul adecvat al controalelor — Corecții financiare forfetare — Proporționalitate” )

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/26

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2015 – Lituania/Comisia
   (Cauza T-365/13) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Măsuri de dezvoltare rurală - «Handicapuri naturale» și agromediu - Caracterul adecvat al controalelor - Corecții financiare forfetare - Proporționalitate”))
   (2015/C 118/34)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė și A. Petrauskaitė, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/214/UE a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 123, p. 11).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2013/214/UE a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care impune o corecție financiară de 5 % în ceea ce privește măsurile de agromediu legate de criteriul referitor la utilizarea îngrășămintelor.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Republica Lituania și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 284, 28.9.2013.


title: Cauza T-488/11: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2011 — Sarc/Comisia

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/26

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2011 — Sarc/Comisia
   (Cauza T-488/11)
   2011/C 331/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Țările de Jos) (reprezentant: H. Speyart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 642 final a Comisiei din 10 mai 2011 pronunțată în procedura privind ajutoare de stat NN 68/2010 prin care s-a declarat că ajutorul acordat nu reprezintă ajutor de stat și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe împrejurarea că

                           —

                           Comisia nu și-a îndeplinit obligația de a iniția procedura oficială de investigare, în sensul articolului 108 alineatul (2) TFEU, deși ar fi trebuit să acționeze în aces sens;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că

                           —

                           Comisia, într-un înscris separat, nu a inclus în mod suficient SARC în evaluarea sa preliminară;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că

                           —

                           Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFEU;

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe împrejurarea că

                           —

                           Comisia nu și-a îndeplinit obligația de a impune autorităților olandeze să depună o evaluare sau să dispună o evaluare independentă, deși ar fi trebuit să acționeze în aces sens;

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că

                           —

                           Comisia nu și-a motivat decizia la un standard juridic corespunzător.


title: Cauza C-270/14 P: Recurs introdus la 3 iunie 2014 de Debonair Trading Internacional Ld a împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 3 aprilie 2014 în cauza T-356/12, Debonair Trading Internacional Ld a /Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/14

         Recurs introdus la 3 iunie 2014 de Debonair Trading Internacional Lda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 3 aprilie 2014 în cauza T-356/12, Debonair Trading Internacional Lda/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-270/14 P)
   2014/C 303/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Debonair Trading Internacional Lda (reprezentant: T. Alkin, Barrister)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               1)

               anularea punctului 2 din dispozitivul hotărârii, prin care s-a respins în rest acțiunea;

               2)

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal în vederea unei reexaminări în conformitate cu aspectele de drept tranșate prin hotărârea Curții;

               3)

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în cadrul procedurii în fața Tribunalului, cât și în cadrul procedurii în fața Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta se întemeiază pe un motiv unic, și anume încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC (1). În esență, aceasta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a urmărit să limiteze condițiile în care poate apărea un risc de confuzie între o „familie” de mărci și o marcă ulterioară. Cu titlu subsidiar, recurenta susține că Tribunalul nu a efectuat o apreciere globală a riscului de confuzie, cu luarea în considerare a tuturor factorilor relevanți.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-251/10: Ordonanța președintelui Curții din 9 noiembrie 2010 — KEK Diavlos/Comisia Europeană

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/13

         Ordonanța președintelui Curții din 9 noiembrie 2010 — KEK Diavlos/Comisia Europeană
   (Cauza C-251/10) (1)

   2011/C 89/26
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010


title: Cauza T-365/09: Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2010 — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE/OAPI — Free (FREE) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FREE — Marcă națională verbală anterioară FREE și marcă națională figurativă anterioară free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/41

         Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2010 — Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE/OAPI — Free (FREE)
   (Cauza T-365/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FREE - Marcă națională verbală anterioară FREE și marcă națională figurativă anterioară free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2010/C 346/81
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: K. Papadiamantis și A. Koliothomas, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Free SAS (Paris, Franța) (reprezentant: Y. Coursin, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 iunie 2009 (cauza R 1346/2008-1) privind o procedură de opoziție între Free SAS și Eidikes Ekdoseis AE.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Michalakopoulou Ktimatiki Touristiki AE să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Free SAS în cursul procedurii din fața Tribunalului.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza F-4/14: Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2014 — ZZ/Parlamentul European

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/22

         Acțiune introdusă la 13 ianuarie 2014 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-4/14)
   2014/C 61/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de concediere a reclamantului la încheierea perioadei de probă

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 26 februarie prin care se pronunță concedierea acestuia;

               —

               stabilirea sumei de 35 000 de euro, la care se adaugă dobânzi moratorii, drept cuantum pe care Parlamentul European ar fi ținut să i-l plătească în cazul în care un obstacol juridic insurmontabil s-ar opune reintegrării sale;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-57/06 P: Ordonanța Curții din 26 ianuarie 2007 — Elisabetta Righini/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcționari — Agenți temporari — Încadrare într-un anumit grad și într-o anumită treaptă — Încadrare în gradul superior al carierei — Denaturarea faptelor — Vicii de motivare — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit neîntemeiat)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/9

         Ordonanța Curții din 26 ianuarie 2007 — Elisabetta Righini/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-57/06 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Agenți temporari - Încadrare într-un anumit grad și într-o anumită treaptă - Încadrare în gradul superior al carierei - Denaturarea faptelor - Vicii de motivare - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit neîntemeiat)
   (2007/C 82/18)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Elisabetta Righini (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și C. Berardis-Kayser, agenți, D. Waelbroeck, avocat)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii pronunțate la data de 15 noiembrie 2005 de Tribunalul de Primă Instanță (camera a cincea) în cauza Righini/Comisie (T-145/04) prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea deciziilor Comisiei de a o încadra pe recurentă, în momentul angajării sale, în gradul A7/3, precum și anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei din 21 ianuarie 2004 prin care a fost respinsă reclamația recurentei.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Dna Righini este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza F-73/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 februarie 2014 — Bodson și alții/BEI (Funcție publică — Personalul BEI — Natură contractuală a relațiilor de muncă — Reforma sistemului de remunerație și de creștere salarială al BEI)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/25

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 februarie 2014 — Bodson și alții/BEI
   (Cauza F-73/12) (1)

   (Funcție publică - Personalul BEI - Natură contractuală a relațiilor de muncă - Reforma sistemului de remunerație și de creștere salarială al BEI)
   2014/C 85/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Jean-Pierre Bodson și alții (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams și G. Nuvoli, agenți, și P. E. Partsch, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cererea de anulare a deciziilor care figurează în fișele de remunerație, de aplicare a deciziei generale a Băncii Europene de Investiții care stabilește o creștere salarială progresivă limitată la 2,8 % pentru întregul personal și decizia care stabilește o grilă de merit care determină o pierdere de 1 % din salariu și, pe de altă parte, cererea subsecventă de obligare a instituției la plata diferenței din remunerație, precum și la plata unor daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Bodson și ceilalți șapte reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012, p. 33.


title: Cauza T-646/16 P: Recurs introdus la 6 septembrie 2016 de Erik Simpson împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 24 iunie 2016 în cauza F-142/11 RENV, Simpson/Consiliul

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/51

         Recurs introdus la 6 septembrie 2016 de Erik Simpson împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 24 iunie 2016 în cauza F-142/11 RENV, Simpson/Consiliul
   (Cauza T-646/16 P)
   (2016/C 419/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Erik Simpson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Ordonanţei Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (denumit în continuare „TFP”) din 24 iunie 2016 în cauza Simpson/Consiliul, F-142/11 RENV, în măsura în care respinge anularea deciziei Consiliului Uniunii Europene din 9 decembrie 2010 şi declară că reclamantul trebuie să suporte propriile cheltuieli de judecată şi cheltuielile de judecată efectuate de Consiliu;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la instanța de prim grad de jurisdicție, dacă este necesar şi

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că, în ceea ce priveşte obligaţia de motivare, TFP a săvârşit o eroare de drept, a încălcat dreptul european, nu a furnizat în ordonanţa sa motivele prevăzute şi a denaturat elemente de probă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, în ceea ce priveşte principiul egalităţii de tratament şi eroarea vădită de apreciere, recurentul susţine că TFP a denaturat elemente de probă, a săvârşit o eroare de drept, a încălcat dreptul european şi nu a motivat suficient ordonanţa contestată.


title: Cauza C-346/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Celle — Germania) — Dr. Dirk Rüffert, acționând în calitate de administrator judiciar al societății Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG/Land Niedersachsen (Articolul 49 CE — Libertatea de a presta servicii — Restricții — Directiva 96/71/CE — Detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări — Protecția socială a lucrătorilor)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Celle — Germania) — Dr. Dirk Rüffert, acționând în calitate de administrator judiciar al societății Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG/Land Niedersachsen
   (Cauza C-346/06) (1)

   (Articolul 49 CE - Libertatea de a presta servicii - Restricții - Directiva 96/71/CE - Detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii - Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări - Protecția socială a lucrătorilor)
   (2008/C 128/13)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht Celle
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dr. Dirk Rüffert, Rechtsanwalt, acționând în calitate de administrator judiciar al societății Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG

      Pârât: Land Niedersachsen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Celle — Interpretarea articolului 49 din Tratatul CE — Legislație națională care impune întreprinderilor care participă la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice de lucrări să se angajeze să respecte dispozițiile în materie de salariu minim prevăzute în convenția colectivă aplicabilă la locul în care se execută această prestație, precum și să asigure respectarea acestor dispoziții de către subcontractanții lor.
   Dispozitivul
   Directiva 96/71 a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii, interpretată în lumina articolului 49 CE, se opune, într-o situație precum cea din acțiunea principală, unei măsuri cu caracter legislativ, adoptată de o autoritate dintr-un stat membru, care impune autorității contractante să nu desemneze drept adjudecatari ai contractelor de achiziții publice de lucrări decât acele întreprinderi care, la depunerea ofertei, se angajează în scris să plătească salariaților lor, în schimbul executării prestațiilor respective, cel puțin remunerația prevăzută în convenția colectivă aplicabilă la locul în care se execută acestea.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-726/14: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2014 – Novar/OAPI

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/39

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2014 – Novar/OAPI
   (Cauza T-726/14)
   (2015/C 007/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Novar GmbH (Albstadt, Germania) (reprezentant: R. Weede, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea OAPI să îi plătească suma de 2  498 de euro majorată cu dobânzi în la cota de bază majorată cu cinci puncte începând de la data formulării cererii;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente litigiului, inclusiv a cheltuielilor de reprezentare în instanță suportate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic.
   Motiv: răspunderea extracontractuală în conformitate cu articolul 118 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009
   Reclamanta susține că a avut loc o încălcare suficient de caracterizată a unei norme de drept având ca obiect să confere drepturi particularilor, precum și că există o legătură de cauzalitate între acțiune și prejudiciu. Reclamanta susține că actul nelegal constă în decizia de respingere a opoziției din 14 mai 2013. Există o încălcare suficient de caracterizată întrucât, contrar informației cuprinse în scrisoarea din 22 iunie 2012 privind documentele care trebuiau prezentate pentru a susține drepturile anterioare în procedura de opoziție B002027251, OAPI a admis prin decizia de opoziție din 14 mai 2013 existența unor condiții suplimentare pentru dovedirea drepturilor anterioare și nu a ținut seama, pentru acest motiv, de drepturile anterioare ale reclamantei. Această încălcare a constituit cauza unor onorarii avocațiale suplimentare suportate de reclamantă în cadrul căii de atac împotriva deciziei din 14 mai 2013 corectată prin decizia diviziei de opoziție din 17 octombrie 2013.


title: Cauza F-151/12: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/26

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-151/12)
   2013/C 55/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză reclamantului dreptul de a beneficia de indemnizația de expatriere

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) din 6 martie 2012 prin care se refuză reclamantului dreptul de a beneficia de indemnizația de expatriere conform articolului 4 din anexa VII la statut;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației sale din 31 august 2012;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-480/15: Acțiune introdusă la 19 august 2015 – KZ și alții/Comisia

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/39

         Acțiune introdusă la 19 august 2015 – KZ și alții/Comisia
   (Cauza T-480/15)
   (2015/C 337/44)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamante: KZ (Polonia), LA (Polonia), LB (Austria), LC (Austria) (reprezentanți: S. Dudzik și J. Budzik, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2015)4284 final a Comisiei din 19 iunie 2015 în cazul AT.39864-BASF de respingere a plângerii reclamantelor, în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul 773/2004 (1);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective și a dreptului la o cale de atac efectivă în fața unei instanțe.

                           —

                           Prin respingerea plângerii formulate de reclamante, în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004, în situația în care a avut loc o încălcare a articolelor 101 TFUE și 102 TFUE în detrimentul reclamantelor, iar autoritatea națională de concurență competentă nu mai putea iniția o procedură privind încălcarea dreptului concurenței, având în vedere împlinirea termenului de prescripție prevăzut de legislația națională în acest sens, și, în plus, reclamantele nu au avut posibilitatea de a pretinde în mod efectiv repararea prejudiciului suferit în fața unei instanțe naționale, Comisia a încălcat dreptul reclamanților la o protecție jurisdicțională efectivă și la o cale de atac efectivă în fața unei instanțe.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 101 TFUE și 102 TFUE coroborate cu articolul 17 alineatul (1) teza a doua TFUE și cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004, precum și cu articolul 7 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr 1/2003 (2).

                           —

                           Considerând că interesul Uniunii Europene nu justifică inițierea unei proceduri pe baza plângerii formulate de reclamante, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere.

                           —

                           Prin respingerea plângerii formulate de reclamante și refuzul de a iniția procedura pe baza aprecierii nefondate că cerințele privind constatarea unei încălcări a articolului 101 TFUE, formulate în Hotărârea Tribunalului din 17 iulie 1998, T-111/96, ITT Promedia/Comisia, nu sunt aplicabile în cazul abuzurilor în proceduri administrative sau penale, Comisia a încălcat principiul efectului util al articolelor 101 TFUE și 102 TFUE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO. L 123, p. 18, Ediţie specială, 8/vol. 1, p. 242).

      (2)  Regulament (CE) nr. 1/2003 al. Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediţie specială, 8/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-151/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgerichts Frankfurt am Main (Germania) la 28 martie 2011 — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgerichts Frankfurt am Main (Germania) la 28 martie 2011 — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel
   (Cauza C-151/11)
   2011/C 204/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgerichts Frankfurt am Main

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Condor Flugdienst GmbH

      Pârât: Jürgen Dörschel

      Întrebările preliminare

               1.

               Un pasager are dreptul la compensație potrivit articolului 7 din regulament (1) în cazul în care zborul începe conform planului de zbor, însă aeronava se întoarce la aeroportul de plecare înainte de a ajunge la aeroportul de destinație și, prin urmare, decolează din nou ulterior cu o întârziere care este relevantă pentru plata unei compensații?

               2.

               Se consideră deja anulare atunci când, după închiderea ușilor aeronavei, nu se continuă activitatea de transport? Începând din ce moment nu se mai consideră plecare întârziată, ci decolare anulată?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-433/12: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — Steiff/OAPI (buton metalic aplicat în zona mediană a urechii unei jucării din pluș)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/39

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — Steiff/OAPI (buton metalic aplicat în zona mediană a urechii unei jucării din pluș)
   (Cauza T-433/12)
   2012/C 366/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt D. Fissl)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 iulie 2012 în cauza R 1693/2011-1;

               —

               anularea deciziei OAPI de respingere a cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 439 613;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca de poziție prin care se solicită protecția pentru un buton metalic rotund, lucios sau mat, fixat în zona mediană a urechii unei jucării din pluș, pentru produse din clasa 28 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 439 613

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-417/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2008 — Lodato Gennaro & C./Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/66

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 iunie 2008 — Lodato Gennaro & C./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-417/07) (1)

   (2008/C 209/119)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008.


title: Cauza F-56/14: Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/70

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-56/14)
   2014/C 253/99
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea celor două propuneri de calcul referitoare la transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în regimul de pensii al Uniunii care aplică noile DGPA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziilor din 20 septembrie 2013 privind două propuneri de calcul al numărului de ani de plată a contribuţiilor la sistemul de pensii care trebuie luat în considerare în regimul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene referitoare la cererea n. 1 A112-BE-ONP și la cererea n. 2 BE-CPIE-1 (vechea referință), confirmate prin decizia de respingere a AIPN comunicată la 20 martie 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-524/13: Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2013 — Euromed/OAPI — DC Druck Chemie (EUROSIL)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/45

         Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2013 — Euromed/OAPI — DC Druck Chemie (EUROSIL)
   (Cauza T-524/13) (1)

   2014/C 45/84
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza T-204/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 februarie 2007 — Indorata-Serviços e Gestão/OAPI (HAIRTRANSFER) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare HAIRTRANSFER — Motive absolute de refuz al înregistrării — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 februarie 2007 — Indorata-Serviços e Gestão/OAPI (HAIRTRANSFER)
   (Cauza T-204/04) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare HAIRTRANSFER - Motive absolute de refuz al înregistrării - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 82/70)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Indorata-Serviços e Gestão, Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentant: T. Wallentin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Weberndorfer, agent)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei celei de-a doua camere de recurs a OAPI din 1 aprilie 2004 (cauza R 435/2003-2) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale HAIRTRANSFER ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Indorata- Serviços e Gestão, Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 217 din 28.8.2004.


title: Cauza T-320/14: Acțiune introdusă la 5 mai 2014 – Sephora/OAPI – Mayfield Trading (Reprezentarea a două linii verticale)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/38

         Acțiune introdusă la 5 mai 2014 – Sephora/OAPI – Mayfield Trading (Reprezentarea a două linii verticale)
   (Cauza T-320/14)
   2014/C 212/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sephora (Boulogne Billancourt, Franța) (reprezentant: H. Delabarre, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mayfield Trading Ltd (Las Vegas, Statele Unite ale Americii)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 24 februarie 2014 în cauza R 1577/2013-4;

               —

               admiterea opoziției și respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 2 14  773 depuse la 24 august 2011 de societatea Mayfield Trading Ltd, pentru produsele din clasa 3 „articole de parfumerie; ceară depilatoare; uleiuri esențiale; săpun; cosmetice; creme cosmetice; tocuri umplute cu cosmetice; (produse-) depilatoare; apă depilatoare; gel depilator; loțiuni capilare; pastă de dinți” și serviciile din clasa 35 „comerț cu săpun, produse de parfumerie, creme, uleiuri esențiale, cosmetice, ceară depilatoare, apă depilatoare, gel depilator și alte produse aferente” și din clasa 44 „produse pentru îngrijire și de înfrumusețare pentru oameni sau pentru animale; servicii de epilare și tratamente cosmetice”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în fața camerei de recurs a OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Mayfield Trading Ltd.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care reprezintă două linii verticale pentru produse și servicii din clasele 3, 35 și 44 – Cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 0 2 14  773.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională și internațională care reprezintă o linie verticală, pentru produse din clasa 3.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 75 și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-79/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Systeme Helmholz GmbH/Hauptzollamt Nürnberg [Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Articolul 14 alineatul (1) litera (b) — Scutirea produselor energetice utilizate drept carburant în aviație — Utilizarea unui aparat de zbor pentru alte destinații decât cele de uz comercial — Domeniu de aplicare]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 1 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Systeme Helmholz GmbH/Hauptzollamt Nürnberg
   (Cauza C-79/10) (1)

   (Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 14 alineatul (1) litera (b) - Scutirea produselor energetice utilizate drept carburant în aviație - Utilizarea unui aparat de zbor pentru alte destinații decât cele de uz comercial - Domeniu de aplicare)
   2012/C 32/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Systeme Helmholz GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Nürnberg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 11 alineatul (3), a articolului 14 alineatul (1) litera (b) și a articolului 15 alineatul (1) litera (j) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98) — Domeniul de aplicare al scutirii de la impozitare prevăzute pentru produsele energetice livrate pentru utilizare drept carburant în aviație — Reglementare națională prin care se limitează această excepție la navigația aeriană efectuată de companii aeriene — Zboruri în scop comercial sau privat, efectuate cu un avion care aparține unei alte întreprinderi decât o companie aeriană

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 14 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că o întreprindere, precum cea în discuție în acțiunea principală, care, în vederea dezvoltării afacerilor sale, utilizează un avion care îi aparține pentru a asigura deplasările membrilor personalului său la clienți sau la târguri comerciale, în măsura în care aceste deplasări nu servesc în mod direct prestării de către această întreprindere a unor servicii aeriene plătite, nu poate beneficia de scutirea de impozitul pe carburantul utilizat pentru navigația aeriană prevăzută de această dispoziție.

               2.

               Articolul 15 alineatul (1) litera (j) din Directiva 2003/96 trebuie să fie interpretat în sensul că carburanții folosiți pentru efectuarea unor zboruri dus întors spre un centru de întreținere aeronautică nu intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții.

      (1)  JO C 113, 1.05.2010.


title: Cauza T-666/14: Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Monster Energy/OAPI (GREEN BEANS) („Marcă comunitară — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Notificarea deciziei camerei de recurs prin fax — Primirea faxului — Tardivitate — Lipsa forței majore sau a unui caz fortuit — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/34

         Ordonanța Tribunalului din 9 septembrie 2015 – Monster Energy/OAPI (GREEN BEANS)
   (Cauza T-666/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Notificarea deciziei camerei de recurs prin fax - Primirea faxului - Tardivitate - Lipsa forței majore sau a unui caz fortuit - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 381/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 decembrie 2013 (cauza R 1530/2013-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal GREEN BEANS ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Monster Energy Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza T-303/14: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2014 – Polyblend/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/51

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2014 – Polyblend/Comisia
   (Cauza T-303/14)
   2014/C 223/54
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Polyblend GmbH (Bad Sobernheim, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte D. Greinacher, J. Martin și B. Scholtka)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 primul paragraf TFUE, a Deciziei din 18 decembrie 2013 a Comisiei [Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)] (JO 2014, C 37, p. 73, 7.02.2014) de inițiere împotriva Republicii Federale Germania a unei proceduri oficiale de investigare în ceea ce privește sprijinul pentru producția de energie electrică din surse regenerabile și din gaze de mină potrivit Legii germane revizuite privind energia din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”) și limitarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile (denumită în continuare „suprataxa EEG”) pentru întreprinderile mari consumatoare de energie, în măsura în care Comisia a calificat schema de compensare specială prevăzută la articolele 40 și 41 din EEG drept ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE
               Potrivit reclamantei, Comisia a calificat în mod eronat drept ajutor de stat sprijinul pentru producția de energie electrică din surse regenerabile prin intermediul sistemului de suprataxare și schema de compensare specială având ca obiect limitarea suprataxei EEG și, prin urmare, nu ar fi trebuit să inițieze procedura oficială de investigare.

                           —

                           Reclamanta arată în acest context că, în cadrul evaluării preliminare a aspectului dacă schema de compensare specială constituie ajutor, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere, deoarece, ca excepție de la principiul suprataxei EEG, schema de compensare specială nu ar oferi niciun avantaj de care întreprinderile mari consumatoare de energie, nu ar fi beneficiat în condiții normale de piață.

                           —

                           Reclamanta susține în continuare că nu ar fi afectată nicio resursă statală. Dat fiind că veniturile provenite din suprataxa EEG nu constituie resurse statale, nici schema excepțională prevăzută pentru întreprinderile mari consumatoare de energie nu ar afecta resurse statale.

                           —

                           Reclamanta arată de asemenea că schema de compensare specială nu denaturează nici concurența. Acesta doar stabilește condițiile de concurență care ar exista fără suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime
               Reclamanta susține deopotrivă că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia ar fi încălcat și principiul încrederii legitime. Reglementarea germană de sprijinire a energiei din surse regenerabile ar fi făcut deja obiectul unei investigații aprofundate în conformitate cu legislația privind ajutoarele de stat. În urma acestei investigații, Comisia ar fi concluzionat în 2002 că respectiva reglementare nu implica un transfer de resurse statale. Dat fiind că EEG din 2012 nu conține, din acest punct de vedere, nicio modificare substanțială în raport cu situația juridică anterioară, operatorii economici în cauză nu ar trebui să se aștepte la o nouă investigație, ci la menținerea reglementării existente.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe un abuz de putere
               În sfârșit, reclamanta consideră că Comisia a abuzat de puterea de apreciere care îi este conferită de articolele 107 TFUE și 108 TFUE. Prin inițierea procedurii de investigare Comisia ar urmări în principal obiectivul fundamental de armonizare a ajutorului pentru producerea de energie electrică din surse regenerabile. Acest obiectiv fundamental ar figura deopotrivă în noul proiect de Linii directoare privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și pentru energie, în care Comisia ar stabili pentru prima oară norme detaliate pentru sprijinirea energiei electrice din surse regenerabile. Or, pentru a realiza o armonizare, Comisia ar trebui să urmeze procedura prevăzută în acest scop la articolele 116 TFUE și 117 TFUE.