title: Cauza C-476/09 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauza T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava și Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/17

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2009 în cauza T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava și Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-476/09 P)
   2010/C 37/18
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Comisia Comunităților Europene și Comunidad Autónoma de la Rioja

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității și temeiniciei recursului;

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea acțiunii prezentate în primă instanță, concret, cererea subsidiară de anulare a articolului 3 din decizia atacată;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță și, în acest caz, obligarea acestuia la administrarea probei respinse;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedurile primă instanță și în recurs și obligarea intervenientei, Comunidad Autónoma de la Rioja, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare de drept, prin faptul că TPI a apreciat că, în cazul concret, nu există circumstanțe excepționale care justifică încrederea legitimă în legalitatea dispoziției fiscale în litigiu care împiedică dispunerea recuperării ajutoarelor în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 (1) în legătură cu principiul protecției încrederii legitime. Denaturarea condițiilor dezbaterii în instanță și încălcarea principiului contradictorialității. Încălcarea jurisprudenței privind motivarea.
               Nici diferența formală dintre dispoziția fiscală în litigiu și dispoziția care face obiectul Deciziei 93/337 (2), nici faptul că ar fi fost posibilă motivarea de către Comisie a criteriului de selectivitate în alt mod decât cel care figurează în mod explicit în Decizia 93/337, nici declarația de incompatibilitate care figurează în Decizia 93/337 nu constituie motive de drept suficiente pentru ca TPI să nu aprecieze existența unei circumstanțe excepționale care, ca atare sau împreună cu alte circumstanțe prezente în speță, împiedică Comisia să dispună recuperarea ajutoarelor la care se referă decizia atacată.
               Întrucât a considerat că dispozițiile în litigiu în cauzele conexate T-30/01-T-32/01 și T-86/02-T-88/02 nu sunt analoge dispoziției fiscale în litigiu din motive de tehnică fiscală și de amplitudine a avantajelor, TPI a denaturat condițiile dezbaterii între părțile în litigiu, a ignorat principiul contradictorialității și a săvârșit, mai mult, o încălcare vădită a jurisprudenței determinate privind motivarea.
               TPI a săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat că atitudinea Comisiei în privința exercițiului fiscal 1993, precum și în privința avantajului fiscal din Legea 22/1993, nu constituie o circumstanță excepțională care ar fi putut justifica încrederea legitimă în legalitatea dispoziției fiscale în litigiu care să împiedice recuperarea ajutoarelor în temeiul articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 ca fiind contrară principiului protecției încrederii legitime.

               2.

               Eroare de drept prin faptul că TPI nu a respectat normele de procedură în materia administrării probelor și a decis să nu admită proba propusă de reclamant privind prezentarea anumitor documente ale Comisiei care, în lumina argumentelor utilizate de TPI pentru a respinge concluziile reclamantului, se dovedește esențială pentru apărarea intereselor sale. Încălcarea dreptului la un proces echitabil, a principiului egalității armelor și a dreptului la apărare.
               Întrucât nu a administrat proba solicitată, TPI a încălcat dreptul fundamental la un proces echitabil al reclamantului, întrucât a respins administrarea unei probe care se dovedește esențială pentru reclamant, încălcând astfel dreptul său la apărare, în măsura în care cererea sa a fost respinsă cu argumentul că nu a făcut dovada exact a faptului pe care pretindea să îl dovedească cu proba care nu a fost administrată: și anume, dacă nu reprezintă poziția explicită definitivă a Comisiei cu privire la plângerea din 1994 împotriva unei dispoziții identice în esență adoptată în 1993, cel puțin atitudinea Comisiei ar constitui o circumstanță excepțională în măsura în care o astfel de atitudine ar fi determinat încrederea legitimă în legalitatea dispozițiilor fiscale din 1993, ceea ce a condus la adoptarea dispoziției fiscale în litigiu în 1996.

      (1)  al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (2)  a Comisiei din 10 mai 1993 privind o schemă de ajutoare fiscale pentru investiții în Țara Bascilor (JO L 134, p. 25).


title: Cauza T-300/15: Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – OASE/OAPI – COMPO France (AlGo)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/34

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2015 – OASE/OAPI – COMPO France (AlGo)
   (Cauza T-300/15)
   (2015/C 262/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: OASE GmbH (Hörstel, Germania) (reprezentant: T. Weeg, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: COMPO France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „AlGo” – cererea de înregistrare nr. 10 096 337

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 februarie 2015 în cauza R 1409/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate în sensul respingerii în tot a opoziției;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-13/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme” (Trimitere preliminară — Directiva 95/46/CE — Articolul 7 litera (f) — Date cu caracter personal — Condiții de legalitate a unei prelucrări de date cu caracter personal — Noțiunea „necesitate pentru realizarea interesului legitim al unui terț” — Cerere de comunicare a datelor personale ale unei persoane răspunzătoare de un accident de circulație în scopul exercitării unui drept în justiție — Obligația operatorului de a admite o astfel de cerere — Inexistență)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”
   (Cauza C-13/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 95/46/CE - Articolul 7 litera (f) - Date cu caracter personal - Condiții de legalitate a unei prelucrări de date cu caracter personal - Noțiunea „necesitate pentru realizarea interesului legitim al unui terț” - Cerere de comunicare a datelor personale ale unei persoane răspunzătoare de un accident de circulație în scopul exercitării unui drept în justiție - Obligația operatorului de a admite o astfel de cerere - Inexistență))
   (2017/C 213/10)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Pârâtă: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”

      Dispozitivul

   Articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că nu impune obligația comunicării datelor cu caracter personal unui terț în scopul de a-i permite să formuleze o acțiune în despăgubire în fața unei instanțe civile pentru un prejudiciu cauzat de persoana vizată de protecția acestor date. Cu toate acestea, articolul 7 litera (f) din directiva menționată nu se opune unei astfel de comunicări în temeiul dreptului național.

      (1)  JO C ##, ##, p. ##.


title: Cauza C-397/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte d’appello di Milano (Italia) la 18 iulie 2016 – Acacia Srl/Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte d’appello di Milano (Italia) la 18 iulie 2016 – Acacia Srl/Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
   (Cauza C-397/16)
   (2016/C 371/04)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte d’appello di Milano

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Acacia Srl

      Intimate: Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiile în materia liberei circulații a mărfurilor și a liberei prestări a serviciilor pe piața internă, (b) principiul efectivității normelor de drept al Uniunii cu privire la concurență și a liberalizării pieței interne, (c) principiile efectului util și aplicării uniforme a dreptului Uniunii în cadrul Uniunii Europene și (d) dispozițiile de drept secundar al Uniunii Europene precum Directiva 98/71 (1), în special articolul 14 din aceasta, articolul 1 din Regulamentul nr. 461/2010 (2) și Regulamentul CEE-ONU nr. 124 se opun unei interpretări a articolului 110 din Regulamentul nr. 6/2002 (3), care conține clauza privind reparațiile, care exclude jantele replici cu aspect identic cu cel al jantelor originale inițiale, omologate în temeiul Regulamentului CEE ONU nr. 124 citat anterior, din noțiunea de piesă a unui produs complex (autovehicul) în scopul de a permite repararea acestuia și de a-i reda aspectul inițial?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, normele privind drepturile de exclusivitate industrială asupra modelelor industriale înregistrate, în temeiul echilibrării intereselor la care se referă prima întrebare, se opun aplicării clauzei privind reparațiile în ceea ce privește produsele replici complementare care pot fi alese în mod diferit de către client, pentru motivul că clauza privind reparațiile trebuie interpretată în sens restrictiv și că poate fi invocată numai cu privire la piesele de schimb cu formă obligatorie, cu alte cuvinte la piesele a căror formă a fost stabilită în mod, în esență, imuabil în raport cu aspectul exterior al produsului complex, cu excluderea altor piese, care trebuie considerate substituibile și aplicabile în mod liber după gustul clientului?

               3)

               În cazul unui răspuns pozitiv la întrebarea nr. 2, ce măsuri trebuie să adopte producătorul de jante replici în scopul de a asigura circulația legală a produselor destinate reparării și reconstituirii aspectului exterior inițial al produsului complex?

      (1)  Directiva 98/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind protecția juridică a desenelor și modelelor industriale (JO L 289, p. 28, Ediție specială, 13/vol. 24, p. 106).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 461/2010 al Comisiei din 27 mai 2010 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri verticale și practici concertate în sectorul autovehiculelor (JO L 129, p. 52).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70).


title: Cauza T-293/12: Acțiune introdusă la 2 iulie 2012 — Syria International Islamic Bank/Consiliul

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/26

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2012 — Syria International Islamic Bank/Consiliul
   (Cauza T-293/12)
   2012/C 258/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Syria International Islamic Bank Public Joint-Stock Company (Damasc, Siria) (reprezentanți: G. Laguesse și J.-P. Buyle, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului 2012/544/PESC de punere în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în ceea ce o privește pe reclamantă;

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2012/335/PESC privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în ceea ce o privește pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului la plata către reclamantă a unui cuantum provizoriu de 10 000 000 de euro cu titlu de despăgubire, sub rezerva majorării sau a diminuării ulterioare a acestui cuantum;

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii, inclusiv a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o încălcare a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil, întrucât reclamanta nu a putut fi ascultată înainte de adoptarea sancțiunilor, iar Consiliul a refuzat să ofere reclamantei posibilitatea de a-și prezenta argumentele în lumina unor elemente concrete de care Consiliul ar fi dispus eventual, în condițiile în care reclamanta făcuse o cerere în acest sens.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere a faptelor, întrucât reclamanta nu a săvârșit, potrivit cunoștințelor sale și după controale și verificări interne, faptele care îi sunt imputate în actele atacate.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât măsurile adoptate de Consiliu ar avea drept consecință închiderea sistemului financiar al reclamantei reprezentând 90 % din tranzacțiile sale în euro. Acest lucru ar determina caducitatea a numeroase contracte aflate în curs, ar angaja răspunderea reclamantei și ar priva aproximativ o mie de cetățeni sirieni de realizarea unor diverse tranzacții bancare și financiare.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe o încălcare disproporționată a dreptului de proprietate și a dreptului de a exercita o activitate profesională.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe nelegalitatea actelor atacate, întrucât nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 23 din Decizia 2011/782/PESC (1) și la articolele 14 și 26 din Regulamentul nr. 36/2012 (2), în măsura în care reclamanta nu ar fi participat în mod conștient și voluntar la operațiuni menite să eludeze sancțiunile.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe abuz de putere, întrucât situația de fapt din speță a determinat reclamanta să creadă că măsurile au fost adoptate pentru alte motive decât cele care figurează în actele atacate.

               7.

               Al șaptelea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de motivare, întrucât motivarea actelor atacate ar fi eliptică și nu ar face referire la elemente concrete sau la date care să permită reclamantei să identifice tranzacțiile financiare care îi sunt imputate.

      (1)  Decizia 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273/PESC (JO L 319, p. 56).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO L 16, p. 1).


title: Cauza T-467/14: Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Fonditel Pensiones/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/64

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Fonditel Pensiones/Comisia
   (Cauza T-467/14)
   2014/C 253/87
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fonditel Pensiones, Entidad Gestora de Fondos de Pensiones, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza C-638/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Roca SARL/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale — Orientările privind calcularea amenzilor din 2006 — Principiul egalității de tratament — Exercitarea competenței de fond)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Roca SARL/Comisia Europeană
   (Cauza C-638/13 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale - Orientările privind calcularea amenzilor din 2006 - Principiul egalității de tratament - Exercitarea competenței de fond))
   (2017/C 104/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Roca SARL (reprezentant: P. Vidal Martínez, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Roca SARL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza F-116/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 – Leon-Gonzalez/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/47

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 – Leon-Gonzalez/Comisia
   (Cauza F-116/13) (1)

   (2016/C 222/69)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014, p. 46.


title: Cauza C-634/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Ireland (Irlanda) la 9 decembrie 2011 — Anglo Irish Bank Corporation Ltd/Quinn Investments Sweden AB și alții

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Ireland (Irlanda) la 9 decembrie 2011 — Anglo Irish Bank Corporation Ltd/Quinn Investments Sweden AB și alții
   (Cauza C-634/11)
   2012/C 73/28
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Anglo Irish Bank Corporation Ltd

      Pârâți: Quinn Investments Sweden AB, Sean Quinn, Ciara Quinn, Collette Quinn, Sean Quinn Junior, Brenda Quinn, Aoife Quinn, Stephen Kelly, Peter Darragh Quinn, Niall McPartland Indian Trust AB

      Întrebările preliminare

               1.

               Prezenta trimitere privește articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 44/2011 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 44/2001”) („articolul 28”) și procedura care trebuie urmată de o instanță națională (instanțele din „statul A”) în vederea soluționării unei excepții, invocată în temeiul articolului 28, cu privire la competența acelei instanțe de a soluționa o procedură (denumită în continuare „a treia procedură”) în situația în care instanțele din statul A sunt:

                           (a)

                           sesizate mai întâi cu o procedură (denumită în continuare „prima procedură”) care ar putea fi conexă cu o procedură (denumită în continuare „a doua procedură”) declanșată în fața instanțelor din alt stat membru (denumit în continuare „statul B”) și

                           (b)

                           sesizate de asemenea cu o procedură (denumită în continuare „a treia procedură”) care poate fi conexă cu cea de a doua procedură și

                           (c)

                           sesizate cu o excepție, în temeiul articolului 28 din […] Regulamentul […] nr. 44/2001, cu privire la competența instanțelor din statul A de a soluționa cea de a treia procedură pentru motivul că cea de a doua procedură (în fața instanțelor din statul B) și cea de a treia procedură (în fața instanțelor din statul A) sunt acțiuni conexe în sensul articolului 28 menționat

               2.

               Mai precis, se adresează Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea de Justiție”) următoarele întrebări:

                           1.

                           Dacă, înainte de lua o decizie cu privire la problema dacă se impune suspendarea sau respingerea celei de a treia proceduri, este necesar ca instanțele din statul A să aștepte rezultatul unei cereri anticipate adresate instanțelor din statul B și pronunțarea unei decizii de către acestea din urmă cu privire la suspendarea sau respingerea celei de a doua proceduri în temeiul articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001;

                           2.

                           În cazul în care nu este necesar ca, înainte de a lua o decizie cu privire la problema dacă se impune suspendarea sau respingerea celei de a treia proceduri, instanțele din statul A să aștepte rezultatul unei cereri anticipate adresate instanțelor din statul B și pronunțarea unei decizii de către acestea din urmă cu privire la suspendarea sau respingerea celei de a doua proceduri în temeiul articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001, dacă instanțele din statul A sunt îndreptățite să ia în considerare existența primei proceduri atunci când decid dacă se impune suspendarea sau respingerea celei de a treia proceduri;

                           3.

                           În situația în care instanțele din statul B decid că sunt competente să se pronunțe în cadrul celei de a doua proceduri, dacă instanțele din statul A sunt îndreptățite să ia în considerare existența primei proceduri atunci când decid dacă se impune suspendarea sau respingerea celei de a treia proceduri în temeiul articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001;

                           4.

                           Dacă faptul că cea de a treia procedură ar fi putut fi (dar nu a fost) menținută sub forma unei cereri reconvenționale în cadrul primei proceduri de către reclamantul din cea de a treia procedură este un factor relevant, iar, în caz afirmativ, aprecierile corespunzătoare pe care instanțele din statul A ar trebui să le atașeze acestui factor atunci când decid dacă se impune ca acestea să își decline competența cu privire la, sau să suspende, cea de a treia procedură în conformitate cu articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001.

      (1)  JO 2001, L 12, p.1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza F-54/08: Acțiune introdusă la 29 mai 2008 — Bernard/Oficiul European de Poliție (Europol)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/62

         Acțiune introdusă la 29 mai 2008 — Bernard/Oficiul European de Poliție (Europol)
   (Cauza F-54/08)
   (2008/C 223/118)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Marjorie Bernard (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: P. de Casparis, avocate)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea Deciziei Europol din 31 iulie 2007 de a nu prelungi contractul reclamantei decât pentru perioada minimă de 9 luni
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 31 iulie 2007 de a nu înnoi contractul reclamantei decât până la 1 iunie 2008, precum și a deciziei cu privire la reclamația din 29 februarie 2008;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-532/07 P: Recurs introdus la 29 noiembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Marea Cameră) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-36/04: Association de la presse internationale ASBL/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/37

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Marea Cameră) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-36/04: Association de la presse internationale ASBL/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-532/07 P)
   (2008/C 22/66)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Docksey și P. Aalto, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Association de la presse internationale ASBL (API)
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea în parte a hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta a fost anulată decizia Comisiei privind respingerea cererii de acces la documente referitoare la toate acțiunile, solicitat de API de la data ședinței, cu excepția procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive privind litigiile care fac obiectul prezentului recurs;

               —

               obligarea reclamantei în cauza T-36/04 la plata cheltuielilor de judecată ale Comisiei efectuate în respectiva cauză și în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia invocă, în primul rând, faptul că Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare de drept în modul său de interpretare și de aplicare a excepțiilor menționate, atunci când a interpretat excepția procedurilor judiciare în sensul că instituțiile trebuie să examineze cererile privind accesul, la memoriile formulate în alte acțiuni decât acțiunile în constatarea neîndeplinirii obligațiilor de la caz la caz, de la data ședinței. În acest sens, Comisia precizează că, în ceea ce privește concluziile Tribunalului de Primă Instanță, acestea sunt neconforme cu propria motivare, că TPI nu a luat în considerare interesul bunei administrări a justiției sau interesul altor persoane menționate în cadrul procedurii și că TPI a apreciat numai drepturile și obligațiile uneia dintre părți. Întrucât documentele depuse la instanță de instituții nu sunt excluse din sfera de aplicare a Regulamentului nr. 1049/2001 (1), concluzia la care a ajuns TPI nu are temei în legislația comunitară sau în jurisprudența Curții de Justiție.
   În al doilea rând, TPI a comis o eroare de drept interpretând excepția activităților de anchetă în sensul că cererile de acces la memoriile formulate în procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 226 CE trebuie apreciate de către Comisie de la caz la caz, de la data pronunțării hotărârii, inclusiv în acțiunile pentru care s-a adoptat o decizie, dar care nu au fost soluționate încă, slăbindu-se astfel capacitatea Comisiei, în calitatea sa de gardian al tratatelor, de a asigura respectarea obligațiilor ce revin statelor membre în temeiul dreptului comunitar.
   În al treilea rând, TPI a comis o eroare de drept interpretând excepția procedurilor judiciare în sensul că instituțiile trebuie să examineze de la caz la caz cererile de acces la memoriile lor în cazul acțiunilor pentru care s-a adoptat o decizie, dar care sunt conexe cu proceduri pendinte, slăbindu-se astfel capacitatea acestora de a-și apăra interesele în fața instanțelor comunitare și slăbindu-se capacitatea Comisiei, în calitatea sa de gardian al tratatelor, de a urmări punerea în aplicare a dreptului comunitar.

      (1)  JO L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-378/11 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 21 septembrie 2011 — Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA (Recurs — Marcă comunitară — Procedura în fața camerei de recurs a OAPI — Nerespectarea obligației de plată a taxei pentru calea de atac în termen — Decizia camerei de recurs prin care se declară că nu s-a introdus calea de atac)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/24

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 21 septembrie 2011 — Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA
      (Cauza C-378/11 P) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Procedura în fața camerei de recurs a OAPI - Nerespectarea obligației de plată a taxei pentru calea de atac în termen - Decizia camerei de recurs prin care se declară că nu s-a introdus calea de atac)
      (2012/C 25/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Longevity Health Products, Inc.) (reprezentant: J. Korab, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Biofarma SA

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 15 aprilie 2011, Longevity Health Products/OAPI — Biofarma VITACHRON (male) (T-95/11), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „VITACHRON male” pentru produse și servicii, între altele, din clasa 5 împotriva Deciziei R 1357/2010-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 10 ianuarie 2011, prin care s-a stabilit că acțiunea introdusă împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză înregistrarea mărcii menționate, în cadrul opoziției formulate de titularul mărcilor naționale „VITATHION” pentru produse și servicii din clasa 5, se consideră a nu fi fost introdusă, întrucât taxa pentru calea de atac nu a fost plătită în termen

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Longevity Health Products Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-230/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Rewe-Zentral/OAPI (PORT LOUIS) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PORT LOUIS — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Desemnarea provenienței geografice a produselor revendicate — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Rewe-Zentral/OAPI (PORT LOUIS)
   (Cauza T-230/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PORT LOUIS - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Desemnarea provenienței geografice a produselor revendicate - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 313/53)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Rewe-Zentral AG (Köln, Germania) (reprezentanți: M. Kinkeldey și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 iunie 2006 (cauza R 25/2006-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal PORT LOUIS ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 21 iunie 2006 (cauza R 25/2006-1).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza C-78/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d’appel de Rouen (Franța) la 8 februarie 2010 — Marc Berel, în calitate de mandatar al Société Port Angot Développement, Hess, în calitate de administrator judiciar al Société Port Angot Développement, Société Rijn Schelde Mondial France, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, succesoare în drepturi a SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim), Asia Pulp & Paper France/Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d’appel de Rouen (Franța) la 8 februarie 2010 — Marc Berel, în calitate de mandatar al Société Port Angot Développement, Hess, în calitate de administrator judiciar al Société Port Angot Développement, Société Rijn Schelde Mondial France, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, succesoare în drepturi a SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim), Asia Pulp & Paper France/Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre
   (Cauza C-78/10)
   2010/C 113/34
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Rouen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Marc Berel, în calitate de mandatar al Société Port Angot Développement, Hess, în calitate de administrator judiciar al Société Port Angot Développement, Société Rijn Schelde Mondial France, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, succesoare în drepturi a SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim), Asia Pulp & Paper France

      Pârâți: Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

      Întrebarea preliminară

   Articolele 213, 233 și 239 din Codul Vamal Comunitar (CVC) (1) se opun posibilității ca un codebitor solidar al unei datorii vamale care nu a beneficiat de o decizie de remitere a respectivei datorii să opună autorității administrative cu atribuții de recuperare a creanțelor decizia de remitere întemeiată pe articolul 239 din CVC pe care aceasta din urmă a notificat-o unui alt codebitor solidar pentru a fi scutit de plata datoriei vamale?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială 02/vol. 5, p. 58)


title: Cauza T-289/08: Acțiune introdusă la 29 iulie 2008 — Deutsche BKK/OAPI (Deutsche BKK)

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/18

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2008 — Deutsche BKK/OAPI (Deutsche BKK)
   (Cauza T-289/08)
   (2008/C 247/36)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Deutsche BKK (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla și S. Risthaus, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 29 mai 2008 (R 318/2008-4), comunicată la 2 iunie 2008;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Deutsche BKK” pentru servicii din clasele 36, 41 și 44 (cererea de înregistrare nr. 4 724 894).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât reclamantei nu i s-a dat posibilitatea de a formula observații cu privire la respingerea anumitor înscrisuri;

               —

               încălcarea 74 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 40/94, întrucât faptele nu au fost corect examinate de către Oficiu;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94, întrucât Oficiul nu a recunoscut mărcii „Deutsche BKK” aptitudinea de a fi protejată, în temeiul din motive absolute de respingere;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94, întrucât Oficiul nu a recunoscut dobândirea caracterului distinctiv prin utilizare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-575/14: Acțiune introdusă la 28 iulie 2014 – Larymnis Larko/Comisia

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/52

      Acțiune introdusă la 28 iulie 2014 – Larymnis Larko/Comisia
      (Cauza T-575/14)
      (2014/C 395/65)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko A.E. (Kallithea Attikis, Grecia) (reprezentant: V. Koulouris, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 27 martie 2014 adresată Republicii Elene [SG-Greffe (2014) D/4621/28/03/2014] privind ajutorul de stat în favoarea societății pe acțiuni „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO” [NEA LARKO], numărul SA.34572 (2013/C) (fostul 2013NN), care a fost pus în aplicare de Republica Elenă, în ceea ce privește măsurile 2, 3, 4 și 6 menționate în aceasta, care, potrivit deciziei atacate, constituie ajutoare de stat incompatibile cu piața internă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta, în primul rând, susține că are un vădit interes juridic de a solicita anularea deciziei atacate, întrucât o privește în mod direct și individual, asemănător destinatarilor acesteia, și, în al doilea rând, invocă trei motive:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, în sensul articolului 296 TFUE

                              —

                              Cu privire la acest motiv, reclamata susține următoarele: a) astfel cum rezultă din însăși decizia atacată, Comisia a ajuns la concluziile sale referitoare la măsurile în discuție adoptate de autoritățile elene fără a dispune de informații suficiente în acest sens. În special, în ceea ce privește măsurile 2, 4 și 6 (garanțiile de stat din anul 2008, din anul 2010 și, respectiv, din anul 2011), decizia atacată se referă în mod expres la faptul că Comisia nu dispune de informații cu privire la aspectul dacă aceste garanții au fost activate. În plus, în ceea ce privește măsura 3 (majorarea de capital din 2009), Comisia recunoaște că nu știa când va fi realizată o parte semnificativă a acestei majorări de capital; b) decizia atacată nu este motivată și prin faptul că nu definește deloc piața produselor relevantă pentru a stabili originea avantajului pentru NEA LARKO și dezavantajul concurențial pentru alți operatori și c) în realitate, în ceea ce privește măsurile 4 și 6, singurul care obține un avantaj în acest caz este statul elen, care, în loc să ramburseze NEA LARKO impozitele plătite de aceasta (impozitul pe venit și TVA-ul), i-a acordat garanțiile respective, cu plata unor comisioane.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe aprecierea eronată a situației de fapt (eroare de fapt), precum și pe o interpretare eronată și aplicare eronată a articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 107 alineatul (1) TFUE

                              —

                              Cu privire la acest motiv, reclamanta susține următoarele: a) atât în cazul garanțiilor menționate mai sus (măsurile 2, 4 și 6), cât și în cazul măsurii 3 (majorarea din anul 2009 a capitalului NEA LARKO prin aport în numerar), autoritățile elene au acționat „ca un investitor rațional pe piață”. Orice investitor profesionist rezonabil și rațional ar fi acordat o garanție societății în care are interese proprii (cum era în speță NEA LARKO în raport cu statul elen) pentru sume care sunt acoperite prin propriile obligații corespondente în raporturile cu propria întreprindere (în acest caz obligațiile statului elen de rambursare către NEA LARKO a impozitului pe venit și a TVA-ului). Cu atât mai mult, în acest caz, statul elen se aștepta să obțină profit din vânzarea NEA LARKO. Trebuie menționat că garanțiile în discuție nu au fost activate și că b) în decizia atacată nu s-a examinat dimensiunea întreprinderii controlate și nici dacă, ținând seama de dimensiunea și de poziția NEA LARKO pe întregul segment al pieței produsului, aceasta din urmă putea influența piața internă a „produsului”. În sfârșit, se subliniază că NEA LARKO are o astfel de dimensiune încât ajutoarele de stat investigate nu ar fi putut să influențeze în niciun mod piața internă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                              —

                              Reclamanta susține că, chiar dacă se admite că garanțiile menționate mai sus constituie ajutoare de stat ilegale, decizia atacată trebuie anulată pentru încălcarea principiului proporționalității în ceea ce privește stabilirea cuantumului ajutorului primit. Mai precis, în ceea ce privește o astfel de stabilire (măsurile 2, 4 și 6), Comisia nu a ținut seama de faptul că măsurile în discuție nu au fost puse în aplicare și că, în consecință, nu era acceptabil din punct de vedere legal să se solicite de la NEA LARKO (sau de la o întreprindere terță) plata unei sume care corespunde cuantumului garanțiilor care nu au fost activate, în măsura în care suma respectivă a fost acoperită și cu garanțiile statului elen care, desigur, a acordat garanțiile în discuție pentru a acoperi propriile datorii către NEA LARKO, destinatara împrumuturilor.


title: Cauza C-58/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart [Trimitere preliminară — Agricultură — Inspecții sanitare — Controale oficiale ale hranei pentru animale și ale produselor alimentare — Finanțare a controalelor — Taxe pentru inspecție legate de operațiunile de sacrificare — Regulamentul (CE) nr. 882/2004 — Directiva 85/73/CEE — Posibilitatea de a percepe un cuantum care să acopere costul real al cheltuielilor de inspecție, superior cuantumurilor onorariilor prevăzute de această directivă]

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/19

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Germania) – Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart
   (Cauza C-58/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Inspecții sanitare - Controale oficiale ale hranei pentru animale și ale produselor alimentare - Finanțare a controalelor - Taxe pentru inspecție legate de operațiunile de sacrificare - Regulamentul (CE) nr. 882/2004 - Directiva 85/73/CEE - Posibilitatea de a percepe un cuantum care să acopere costul real al cheltuielilor de inspecție, superior cuantumurilor onorariilor prevăzute de această directivă])
   (2016/C 068/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Firma Theodor Pfister

      Pârâtă: Landkreis Main-Spessart

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (3) primul paragraf a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că permite, pentru perioada tranzitorie a anului 2007, perceperea de onorarii pentru cheltuielile ocazionate de inspecțiile și de controalele în materie de igiena cărnii care să acopere costurile suportate de autoritatea competentă, în sensul Directivei 85/73/CEE a Consiliului din 29 ianuarie 1985 privind finanțarea inspecțiilor și a controalelor veterinare prevăzute de Directivele 89/662/CEE, 90/425/CEE, 90/675/CEE și 91/496/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/79/CE a Consiliului din 18 decembrie 1997.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza C-204/07 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iulie 2008 — C.A.S. SpA/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Acordul de asociere CEE-Turcia — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 239 — Codul vamal comunitar — Rambursarea și remiterea drepturilor de import — Concentrat din sucuri de fructe care provine din Turcia — Certificate de circulație — Falsificare — Situație specială)

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iulie 2008 — C.A.S. SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-204/07 P) (1)

   (Recurs - Acordul de asociere CEE-Turcia - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 239 - Codul vamal comunitar - Rambursarea și remiterea drepturilor de import - Concentrat din sucuri de fructe care provine din Turcia - Certificate de circulație - Falsificare - Situație specială)
   (2008/C 236/04)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: C.A.S. SpA (reprezentant: D. Ehle, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și S. Schønberg, agenți, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 6 februarie 2007, C.A.S./Comisia (T-23/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea în parte a Deciziei REC 10/01 a Comisiei din 18 octombrie 2002 privind o cerere de remitere de drepturi de import recuperate ulterior cu privire la concentrate din sucuri de fructe provenind din Turcia importate prin intermediul unor certificate de origine care s-au dovedit a fi false cu ocazia unui control ulterior — Neîndeplinire de obligații și erori comise de către autoritățile turcești și de către Comisie care pot fi de natură să creeze o situație specială în sensul articolului 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Împărțirea sarcinii probei în ceea ce privește existența unei situații speciale — Calificarea juridică a documentelor și a faptelor
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 6 februarie 2007, CAS/Comisia (T-23/03).

               2)

               Anulează articolul 2 din Decizia Comisiei din 18 octombrie 2002 (REC 10/01).

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate la cele două instanțe.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-15/15: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2015 – Costa/Parlamentul

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/26

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2015 – Costa/Parlamentul
   (Cauza T-15/15)
   (2015/C 081/34)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Paolo Costa (Veneția, Italia) (reprezentanți: G. Orsoni și M. Romeo, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea deciziei președintelui Parlamentului European din 11 noiembrie 2014, notificată la 28 noiembrie 2014, și a tuturor actelor prealabile, conexe și subsecvente ca fiind nule și neavenite în sensul articolelor 263 și 264 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei președintelui Parlamentului European din 11 noiembrie 2014 nr. 3 18  189 de suspendare a pensiei pentru limită de vârstă a reclamantului începând cu luna iunie 2010 și de recuperare a sumelor plătite în perioada iulie 2009-mai 2010.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea normelor de drept, pe încălcarea Reglementării privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European, precum și pe încălcarea articolului 12 din Regolamento per gli assegni vitalizi dei deputati italiani (Regulamentul privind alocațiile viagere ale deputaților italieni)

                           —

                           În această privință se invocă încălcarea articolului 12 alineatul 2-bis punctul v) din Regolamento per gli assegni vitalizi dei deputati italiani, la care face trimitere Reglementarea privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European, întrucât a fost invocat în mod eronat pentru suspendarea plății pensiei din cauza funcției de președinte al autorității portuare din Veneția.

                           —

                           În plus, se susține că funcția de președinte al unei autorități portuare italiene nu intră în domeniul de aplicare al articolului 12 alineatul 2-bis punctul v) din Regolamento, întrucât aceasta, astfel cum a recunoscut Curtea de Justiție în Hotărârea din 10 octombrie 2014 (C-270/13), presupune o funcție specializată bazată numai pe competențele profesionale demonstrate ale candidatului în sectoarele economiei și transporturilor, lipsită de orice legătură politică sau de numire de natură politică de către guvern și care nu presupune exercitarea unor funcții politice.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea tratatelor și a normelor de drept, pe încălcarea articolelor 4 TUE, 6 TUE și 15 TUE, pe încălcarea articolului 1 din Protocolul la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO) în materia protecției proprietății, pe încălcarea principiului încrederii legitime, precum și pe încălcarea principiului bunei-credințe

                           —

                           În această privință se invocă încălcarea articolelor 4 TUE și 13 TUE, care impun Parlamentului European, la fel ca și celorlalte instituții, protejarea în orice caz a situațiilor de încredere legitimă generate, în cadrul ordinii juridice comunitare, de fiecare dintre subiectele care îl compun.

                           —

                           Pe de altă parte, se invocă încălcarea principiilor protecției încrederii legitime și bunei-credințe, principii generale și fundamentale ale dreptului Uniunii, recunoscute și consacrate de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, care impune întotdeauna respectarea lor în cazul restituirii unor sume plătite unei persoane cu bună-credință.

                           —

                           În sfârșit, se invocă încălcarea articolului 1 din Protocolul CEDO privind protecția proprietății, la care face trimitere articolul 6 TUE și care are aceeași valoare obligatorie ca și tratatele, în măsura în care impune protecția încrederii legitime generate unei persoane cu privire la existența unui drept al său de creanță și la valorificarea legitimă a acestuia.


title: Cauza C-585/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 18 decembrie 2014 – Petru Chiş/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 18 decembrie 2014 – Petru Chiş/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Cauza C-585/14)
      (2015/C 107/20)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: Petru Chiş

         Pârâtă: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere dispozițiile Legii nr. 9/20 12 și obiectul taxei prevăzute de această lege, este necesar să se considere că articolul 110 din TFUE trebuie interpretat ca opunându-se instituirii de către un stat membru UE a unei taxe pentru emisii poluante, aplicabilă în momentul înmatriculării autovehiculelor provenite dintr-un alt stat UE, taxă care nu se aplică la înmatricularea cu ocazia transferului dreptului de proprietate asupra autovehiculelor interne pentru care a fost achitată deja o astfel de taxă sau una similară, in condițiile în care valoarea acestei taxe reziduale încorporată în valoarea autovehiculelor de pe piața internă este inferioară noii taxe?

                  2)

                  Având in vedere dispozițiile Legii nr. 9/2012 și obiectul taxei prevăzute de această lege, este necesar să se considere că articolul 110 din TFUE trebuie interpretat ca opunându-se instituirii de către un stat membru UE a unei taxe pentru emisii poluante, aplicabilă în momentul înmatriculării autovehiculelor provenite dintr-un alt stat UE, taxă care se plătește pentru autovehiculele interne doar la transferul dreptului de proprietate asupra unui astfel de autovehicul, cu rezultatul că un autovehicul extern nu poate fi folosit fără plata taxei, in timp ce un autovehicul intern poate fi folosit nelimitat în timp fără plata taxei până la momentul și dacă se realizează un transfer al dreptului de proprietate asupra autovehiculului respectiv, urmat de înmatricularea noului proprietar?


title: Cauza F-96/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 mai 2016 – Grzebielec/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 mai 2016 – Grzebielec/Comisia
   (Cauza F-96/15) (1)

   (2016/C 222/80)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015, p. 84.


title: Cauza T-806/14: Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2016 – August Storck/EUIPO (Reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată alb și albastru) [„Marca Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă figurativă reprezentând un ambalaj în formă pătrată alb și albastru — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/15

         Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2016 – August Storck/EUIPO (Reprezentarea unui ambalaj în formă pătrată alb și albastru)
   (Cauza T-806/14) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă figurativă reprezentând un ambalaj în formă pătrată alb și albastru - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 222/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: August Storck KG (Berlin, Germania) (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert și A.-C. Richter, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: V. Melgar și H. Kunz, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 septembrie 2014 (cauza R 644/2014-5), privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative reprezentând un ambalaj în formă pătrată alb și albastru.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă August Storck KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza T-76/11: Acțiune introdusă la 2 februarie 2011 — Spania/Comisia

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/27

         Acțiune introdusă la 2 februarie 2011 — Spania/Comisia
   (Cauza T-76/11)
   2011/C 89/52
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 1004/2010 al Comisiei din 8 noiembrie 2010 privind operarea de deduceri din anumite cote de pescuit pentru 2010 din cauza depășirii cotelor de pescuit în anul precedent (JO L 291, p. 31) și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă patru motive:

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o eroare de temei juridic, întrucât temeiul juridic al actului atacat este articolul 105 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 (1), care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2010, în timp ce încălcările cărora le sunt aplicate sancțiunile în cauză au fost săvârșite în cursul anului 2009.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului legalității și al securității juridice, pentru motivul că a fost aplicat un sistem de sancțiuni care nu era în vigoare la momentul săvârșirii încălcărilor.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului neretroactivității sancțiunilor mai puțin favorabile, în măsura în care un regim mai puțin favorabil este aplicat unor încălcări săvârșite în 2009.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe imposibilitatea de a lăsa în sarcina Comisiei determinarea legii aplicabile în funcție de momentul pe care aceasta îl alege pentru inițierea examinării unui comportament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006 (JO L 343, p. 1).


title: Cauza C-537/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – Birutė Šiba/Arūnas Devėnas (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Domeniu de aplicare – Contracte încheiate cu consumatorii – Contract de prestări de servicii juridice încheiat între un avocat și un consumator)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/6

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 15 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – Birutė Šiba/Arūnas Devėnas
      (Cauza C-537/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Domeniu de aplicare - Contracte încheiate cu consumatorii - Contract de prestări de servicii juridice încheiat între un avocat și un consumator)
      (2015/C 073/07)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Birutė Šiba

         Pârâtă: Arūnas Devėnas

         Dispozitivul

      Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că aceasta se aplică contractelor standardizate de prestări de servicii juridice precum cele în discuție în litigiul principal, încheiate de un avocat cu o persoană fizică ce nu acționează în scopuri legate de activitatea sa profesională.

         (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza C-165/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera (Spania) la 7 aprilie 2014 – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera (Spania) la 7 aprilie 2014 – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado
   (Cauza C-165/14)
   2014/C 175/38
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alfredo Rendón Marín

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebarea preliminară

   Este compatibilă cu articolul 20 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, interpretat în lumina Hotărârii din 19 octombrie 2004 (cauza C 200/02) (1) şi a Hotărârii din 8 martie 2011 (cauza C 34/09) (2), o reglementare naţională care exclude posibilitatea acordării unui permis de şedere părintelui unui cetăţean al Uniunii Europene minor şi dependent de acesta, pentru motivul că are antecedente penale în ţara în care a formulat cererea, deşi aceasta presupune îndepărtarea minorului de pe teritoriul Uniunii, care trebuie să îşi însoţească părintele?

      (1)  EU:C:2004:639

      (2)  EU:C:2011:124


title: Cauza C-503/17: Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/21

         Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord
   (Cauza C-503/17)
   (2017/C 347/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Tomat, J. Tomkin, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord

      Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, prin permiterea utilizării combustibilului marcat în scopul alimentării ambarcațiunilor private de agrement, Regatul Unit și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 95/60/CE (1);

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că permiterea vânzării combustibilului marcat pentru propulsarea ambarcațiunilor private de agrement este fundamental incompatibilă cu Directiva 95/60/CE („Directiva privind marcarea fiscală”). Obligația de a marca combustibilul care a fost supus unei rate reduse a accizelor este destinată în mod specific să garanteze că acel combustibil se distinge în mod clar de combustibilul pentru care s-au plătit taxe vamale integrale. Or, efectul măsurii naționale este acela că, atunci când se găsește combustibil marcat în rezervorul unei ambarcațiuni private de agrement care s-a realimentat în Regatul Unit, nu este posibil să se stabilească pe baza marcării dacă combustibilul utilizat a fost supus unei rate integrale sau reduse a accizelor.

      (1)  Directiva 95/60/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind marcarea fiscală a motorinelor și a kerosenului (JO 1995, L 291, p. 46, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 11).


title: Cauza T-372/06: Acțiune introdusă la data de 11 decembrie 2006 — Bomba Energia Getränke Vertriebs GmbH/OAPI — Eckes-Granini (Bomba)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/25

         Acțiune introdusă la data de 11 decembrie 2006 — Bomba Energia Getränke Vertriebs GmbH/OAPI — Eckes-Granini (Bomba)
   (Cauza T-372/06)
   (2007/C 42/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Bomba Energia Getränke Vertriebs GmbH (Wiener Neudorf, Austria) (reprezentant: Rechtsanwalt A. Kockläuner)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: Eckes-Granini GmbH&Co. KG (Nieder-Olm, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea în totalitate a deciziei celei de-a doua camere de recurs a OAPI din 3 octombrie 2006, cauza R 184/2005-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Bomba“ pentru produse și servicii din clasele 32 și 33 (cererea de înregistrare nr. 558 874).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în susținerea opoziției: Eckes-Granini GmbH&Co. KG.

      Marca sau semnul invocat în susținerea opoziției: Diverse mărci verbale și figurative „la bamba“, inclusiv marca verbală germană „la bamba“ pentru produse din clasele 29, 32 și 33.

      Decizia diviziei de opoziții: Respingerea cererii de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), pentru că nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, 1994, p. 1).


title: Cauza C-431/15: Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Cantabria – Spania) – Liberbank, SA/Rafael Piris del Campo

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/12

         Ordonanța președintelui Curții din 24 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Cantabria – Spania) – Liberbank, SA/Rafael Piris del Campo
   (Cauza C-431/15) (1)

   (2017/C 129/14)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza C-394/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Asylgerichtshof — Austria) — Shamso Abdullahi/Bundesasylamt [Trimitere preliminară — Sistemul european comun de azil — Regulamentul (CE) nr. 343/2003 — Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil — Controlul respectării criteriilor de responsabilitate pentru examinarea cererii de azil — Întinderea controlului jurisdicțional]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Asylgerichtshof — Austria) — Shamso Abdullahi/Bundesasylamt
   (Cauza C-394/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Sistemul european comun de azil - Regulamentul (CE) nr. 343/2003 - Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil - Controlul respectării criteriilor de responsabilitate pentru examinarea cererii de azil - Întinderea controlului jurisdicțional)
   2014/C 45/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Asylgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Shamso Abdullahi

      Pârât: Bundesasylamt

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Asylgerichtshof — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56), în special a articolelor 10, 16, 18 și 19, precum și a Regulamentului (CE) nr. 1560/2003 al Comisiei din 2 septembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 222, p. 3, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 140) — Resortisant somalez care a trecut frontiera Uniunii în Grecia, de unde s-a deplasat ulterior, traversând unele țări terțe și Ungaria, în Austria, stat în care a depus o cerere de azil la mai puțin de 12 luni de la prima sa intrare pe teritoriul Uniunii — Stabilirea statului membru responsabil de examinarea acestei cereri de azil.

      Dispozitivul

   Articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări în care un stat membru a acceptat preluarea unui solicitant de azil în temeiul criteriului care figurează la articolul 10 alineatul (1) din regulamentul menționat, și anume în calitate de stat membru al primei intrări a solicitantului de azil pe teritoriul Uniunii Europene, solicitantul respectiv nu poate pune în discuție alegerea acestui criteriu decât dacă invocă existența unor deficiențe sistemice ale procedurii de azil și ale condițiilor de primire a solicitanților de azil în acest stat membru care constituie motive serioase și întemeiate să se creadă că solicitantul menționat va fi expus unui risc real de a fi supus unor tratamente inumane sau degradante, în sensul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza C-532/10 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 29 iunie 2011 — adp Gauselmann GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul 1 litera (b) — Risc de confuzie — Marca figurativă Archer Maclean’s Mercury — Opoziția titularului mărcii verbale naționale Merkur]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/14

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 29 iunie 2011 — adp Gauselmann GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-532/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) - Risc de confuzie - Marca figurativă Archer Maclean’s Mercury - Opoziția titularului mărcii verbale naționale Merkur)
   2011/C 311/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: adp Gauselmann GmbH) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 9 septembrie 2010, adp Gauselmann/OAPI (T-106/09), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de titularul mărcii verbale naționale „Merkur”, pentru produse din clasele 6, 9, 28, 35, 37, 41 și 42, împotriva Deciziei R 1266/2007-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 12 ianuarie 2009 prin care s-a respins calea de atac declarată împotriva deciziei diviziei de opoziție de respingere a opoziției formulate de reclamantă împotriva înregistrării mărcii figurative „Archer Maclean's Mercury”, pentru produse din clasele 9, 16 și 28 — Încălcarea articolului 8 alin. (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alin. (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)] — Risc de confuzie — Criterii de apreciere

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă adp Gauselmann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 5.2.2011.


title: Cauza C-670/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 15 decembrie 2015 – Jan Šalplachta

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 15 decembrie 2015 – Jan Šalplachta
   (Cauza C-670/15)
   (2016/C 090/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Parte din procedura principală

      Reclamant: Jan Šalplachta

      Întrebarea preliminară

   Dreptul unei persoane fizice la un acces efectiv la justiție într-un litigiu transfrontalier în sensul articolului 1 și al articolului 2 din Directiva 2003/8/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de îmbunătățire a accesului la justiție în litigiile transfrontaliere prin stabilirea unor norme minime comune privind asistența judiciară acordată în astfel de litigii (1) impune ca asistența judiciară acordată de Republica Federală Germania să includă cheltuielile suportate de solicitant pentru traducerea declarației și a documentelor anexate cererii de asistență judiciară, atunci când, odată cu introducerea acțiunii, reclamantul solicită și asistență judiciară de la instanța de judecată competentă în calitate de autoritate primitoare, în sensul articolului 13 alineatul (1) litera (b) din directivă și comandă traducerea pe cont propriu?

      (1)  JO L 26, p. 41, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 41.


title: Cauza T-377/07: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/43

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-377/07)
   (2007/C 297/87)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentant: N. Korogiannakis, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Direcției Generale de Informatică a Comisiei de respingere a ofertei reclamantei — depusă ca urmare a cererii de ofertă deschisă ENTR/05/86 — Tehnologii de interoperabilitate a conținutului pentru serviciile de eGuvernare europeană (JO S 128, 8.7.2006) comunicată reclamantei prin scrisoarea din 13 iulie 2007 și de atribuire a contractelor contractantului selectat;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene (DIGIT) la plata tuturor cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta acțiune, chiar dacă aceasta este respinsă;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene (DIGIT) la repararea prejudiciului suferit de reclamantă din cauza procedurii de atribuire în cauză, în cuantum de 3,5 milioane euro pentru Lotul 2.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta afirmă că a depus o ofertă ca urmare a cererii de ofertă deschisă a pârâtei pentru contractul „Tehnologii de interoperabilitate a conținutului pentru serviciile de eGuvernare europeană” (JO 2006/S 128-136080). Reclamanta contestă decizia de respingere a ofertei sale și de atribuire a contractului unui alt ofertant.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice cu cele invocate în cauza T-300/07, Evropaïki Dynamiki/Comisia (1).

      (1)  JO 2007 C 235, p. 22.


title: Cauza T-416/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — EAÜ/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/40

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — EAÜ/Comisia
   (Cauza T-416/08)
   (2008/C 313/73)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Eesti Autorite Ühing (EAÜ) (Tallinn, Estonia) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei C(2008)3453 final a Comisiei din 16 iulie 2008 (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE. Mai precis, reclamanta contestă afirmațiile Comisiei de la articolul 3 din decizia atacată, potrivit căruia delimitările teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă acordate de o societate de autori unei alte societăți de autori constituie o practică concertată ce încalcă articolul 81 CE și articolul 53 SEE.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice cu cele invocate în cauza T-415/08 IMRO/Comisia.


title: Cauza C-246/11 P: Recurs introdus la 23 mai 2011 de Republica Portugheză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 3 martie 2011 în cauza T-387/07, Portugalia/Comisia

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/11

         Recurs introdus la 23 mai 2011 de Republica Portugheză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 3 martie 2011 în cauza T-387/07, Portugalia/Comisia
   (Cauza C-246/11 P)
   2011/C 219/14
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues și A. Gattini, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene pronunțate în cauza T-387/07 și, prin urmare:

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului Uniunii Europene, pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la cererea de anulare a articolului 1 din Decizia C(2007) 3772 a Comisiei din 31 iulie 2007 (1), în temeiul articolului 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, potrivit motivelor din acțiunea inițială;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din procedura de apel și a cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în fața primei instanțe.

         În subsidiar, conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție și articolului 113 din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, anularea hotărârii Tribunalului Uniunii Europene în cauza C-387/07 și pronunțarea unei hotărâri definitive, admițând concluziile Republicii Portugheze prezentate în prima instanță și, în consecință,

               —

               anularea articolului 1 din Decizia C(2007) 3772 în temeiul articolului 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, potrivit motivelor din acțiunea în primă instanță și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din procedura de apel și a cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în fața primei instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia C(2007) 3772 afectează în mod direct Republica Portugheză și motivele deciziei încalcă principiile legalității, proporționalității, încrederii legitime și securității juridice, întrucât executarea Deciziei SGAIA (subvenție globală de sprijin pentru investiții locale) a avut loc în conformitate cu cadrul normativ aplicabil, materializat în special în convenția încheiată între Comisia Europeană (CE) și Caixa Geral de Depósitos (CGD).
   Prin urmare, Republica Portugheză formulează prezentul recurs în temeiul încălcării dreptului Uniunii Europene, invocând următoarele motive:

               1.

               lipsa de motivare sau motivarea insuficientă.

               2.

               legalitatea realizării efective a cheltuielilor și încălcarea articolului 21 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 4253/88 (2) și a convenției.

      (1)  Decizia C(2007) 3772 a Comisiei din 31 iulie 2007 privind reducerea contribuției financiare acordate prin intermediul Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) în ceea ce privește subvenția globală de sprijin pentru investiții locale în Portugalia în temeiul Deciziei C(95) 1769 a Comisiei din 28 iulie 1995.

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente (JO L 374, p. 1).


title: Cauzele conexate T-233/11 şi T-262/11: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2015 – Grecia şi Ellinikos Chrysos/Comisia („Ajutoare de stat — Sectorul minier — Subvenție acordată de autoritățile elene în favoarea întreprinderii miniere Ellinikos Chrysos — Contract de cesiune a unei exploatații miniere la un preț inferior valorii reale de piață și scutire de taxele aferente operațiunii — Decizie prin care măsurile de ajutor sunt declarate ilegale și prin care se dispune recuperarea sumelor corespunzătoare — Noțiunea de avantaj — Criteriul investitorului privat”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/47

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2015 – Grecia şi Ellinikos Chrysos/Comisia
   (Cauzele conexate T-233/11 şi T-262/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Sectorul minier - Subvenție acordată de autoritățile elene în favoarea întreprinderii miniere Ellinikos Chrysos - Contract de cesiune a unei exploatații miniere la un preț inferior valorii reale de piață și scutire de taxele aferente operațiunii - Decizie prin care măsurile de ajutor sunt declarate ilegale și prin care se dispune recuperarea sumelor corespunzătoare - Noțiunea de avantaj - Criteriul investitorului privat”))
   (2016/C 038/60)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: Republica Elenă (reprezentanţi: P. Mylonopoulos, V. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos şi A. Iosifidou, agenţi) (cauza T-233/11) şi Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (Kifissia, Grecia) (reprezentanţi: iniţial K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova şi P. Skouris, ulterior K. Adamantopoulos, E. Trova, P. Skouris şi E. Roussou, avocaţi) (cauza T-262/11)

      Pârâţi: Comisia Europeană (reprezentanţi: É. Gippini Fournier şi D. Triantafyllou, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/452/UE a Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutorul de stat C 48/08 (ex NN 61/08) acordat de Grecia în favoarea întreprinderii Ellinikos Chrysos AE (JO L 193, p. 27)

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-233/11 și T-262/11 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               În cauza T-233/11, Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               În cauza T-262/11, Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza F-126/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 noiembrie 2008 — Van Beers/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Procedură de certificare — Exercițiul 2006 — Neînscriere pe lista funcționarilor preselecționați — Articolul 45a din statut)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/73

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 noiembrie 2008 — Van Beers/Comisia
   (Cauza F-126/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Procedură de certificare - Exercițiul 2006 - Neînscriere pe lista funcționarilor preselecționați - Articolul 45a din statut)
   (2009/C 44/127)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Isabelle Van Beers (Woluwé-St-Étienne, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)
   Obiectul
   Anularea Deciziei Comisiei din 22 februarie 2007 de respingere a candidaturii reclamantei în cadrul exercițiului de certificare 2006
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008, p. 57.


title: Cauza T-552/14: Acțiune introdusă la 22 iulie 2014 – Wm. Wrigley Jr./OAPI (Extra)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/15

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2014 – Wm. Wrigley Jr./OAPI (Extra)
   (Cauza T-552/14)
   2014/C 351/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Statele Unite) (reprezentanți: M. Kinkeldey, S. Brandstätter și C. Schmitt, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 19 mai 2014 în cauza R 199/2014-5.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „Extra” pentru produse din clasele 3, 21 și 30 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 1 7 37  582.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza F-109/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 decembrie 2012 — Lebedef/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Exercițiu de evaluare pentru anul 2009 — Scutire de jumătate de normă în scopul reprezentării sindicale — Raport de evaluare care acoperă atribuțiile exercitate în cadrul serviciului de repartizare — Desemnare statutară — Desemnare sindicală — Acțiune vădit nefondată)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/32

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 decembrie 2012 — Lebedef/Comisia
   (Cauza F-109/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Exercițiu de evaluare pentru anul 2009 - Scutire de jumătate de normă în scopul reprezentării sindicale - Raport de evaluare care acoperă atribuțiile exercitate în cadrul serviciului de repartizare - Desemnare statutară - Desemnare sindicală - Acțiune vădit nefondată)
   2013/C 38/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a unei părți din raportul de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2.

               Domnul Lebedef suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012, p. 26.


title: Cauza T-625/16: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/51

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA
   (Cauza T-625/16)
   (2016/C 402/61)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polonia) (reprezentant: T. Dobrzyński, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei SME (2016) 2851 a ECHA din 23 iunie 2016, prin care s-a concluzionat că reclamanta nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de reducerea redevenței prevăzute pentru întreprinderile mijlocii și prin care i s-a impus o taxă administrativă;

               —

               anularea facturii nr. 10058238 a ECHA din 23 iunie 2016, al cărei cuantum corespunde diferenței dintre redevența achitată de reclamantă și redevența aplicabilă întreprinderilor mari, emisă în temeiul Deciziei SME (2016) 2851 a ECHA;

               —

               anularea facturii nr. 10058239 a ECHA din 23 iunie 2016 prin care s-a stabilit cuantumul taxei administrative, emisă în temeiul Deciziei SME (2016) 2851 a ECHA;

               —

               anularea Deciziei 14/2015 a Consiliului de administrație al ECHA din 4 iunie 2015 (document având referința MB/43/2014)

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului atribuirii

                           —

                           Cuantumul taxei administrative prevăzut în Decizia Consiliului de administrație al ECHA cu referința MB/43/2014, care constituie baza adoptării deciziei atacate și a facturilor, este disproporționat în raport cu funcția pe care ar trebui să o îndeplinească o taxă administrativă și o asimilează, așadar, cu o sancțiune, ceea ce este contrar principiului atribuirii consacrat la articolul 5 TUE coroborat cu considerentul (11) al Regulamentului (CE) nr. 340/2008 al Comisiei

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe principiul securității juridice și al dreptului la bună administrare

                           —

                           Reclamanta și-a întemeiat declarația referitoare la dimensiunea întreprinderii pe informații provenite în special de la ECHA, precum și pe informații naționale. Dimensiunea întreprinderii trebuia să fie stabilită în conformitate cu Legea din 2 iulie 2004 privind libera exercitare a unei activități economice. Această lege nu definește întreprinderea în funcție de structura acționariatului. ECHA nu a furnizat suficiente informații referitoare la regulile de înregistrare, impunând apoi taxe fără posibilitatea de a se rectifica eroarea.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Potrivit dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și ale Regulamentului (CE) nr. 340/2008 al Comisiei, taxele administrative trebuie să reflecte costurile reale ale controlului efectuat de ECHA. Trebuie considerată inadmisibilă practica ECHA constând în a pune costurile legate de controalele efectuate la toate întreprinderile în sarcina exclusivă a întreprinderilor care au depus declarații inexacte în ceea ce privește dimensiunea lor.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament

                           —

                           Prin impunerea unor taxe administrative și prin stabilirea cuantumului acestora în funcție de dimensiunea întreprinderii, ECHA a încălcat principiul egalității de tratament. Încălcarea principiului egalității de tratament rezultă din impunerea aceleiași taxe administrative în sarcina unei întreprinderi calificate drept „mare” doar pentru motivul că o parte din capitalul acesteia este deținut de un organism public și a unei întreprinderi care ar trebui calificată drept „mare” ca urmare a cifrei sale anuale de afaceri și a efectivului său.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe nulitatea facturilor emise în temeiul deciziei atacate

                           —

                           Anularea Deciziei SME (2016) 2851 a ECHA trebuie să conducă la anularea facturilor pe care se întemeiază cererea de plată emisă de ECHA. Taxele impuse sunt nedatorate și pentru motivul că, la momentul adoptării Deciziei SME (2016) 2851 a ECHA și al emiterii facturilor, reclamanta nu era ținută de obligația de înregistrare în sistemul REACH.


title: Cauza T-30/13: Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2015 – GRE/OAPI – Villiger Söhne (LIBERTE american blend)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/25

         Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2015 – GRE/OAPI – Villiger Söhne (LIBERTE american blend)
   (Cauza T-30/13) (1)

   (2015/C 228/33)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.