title: Cauza C-425/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 26 septembrie 2008 — Enviro Tech (Europe) Ltd/État belge

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 26 septembrie 2008 — Enviro Tech (Europe) Ltd/État belge
   (Cauza C-425/08)
   (2008/C 327/21)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Enviro Tech (Europe) Ltd

      Pârât: État belge
   Întrebările preliminare
   Prima întrebare

               —

               În măsura în care clasifică bromura de n-propil drept substanță foarte inflamabilă (R 11) în baza unui singur test efectuat la o temperatură de -10° C, Directiva 2004/73/CE (1) este conformă Directivei-cadru 67/548/CEE (2), în special punctului A.9 din anexa V la aceasta, care stabilește metodele de determinare a punctelor de inflamabilitate?

               —

               În măsura în care clasifică bromura de n-propil drept substanță toxică pentru reproducere de categoria 2 (R 60), pe de o parte, fără punerea clară în evidență, prin studii adecvate asupra unui animal, a efectelor toxice observate pentru a justifica o prezumție puternică potrivit căreia expunerea umană la o astfel de substanță poate determina efecte toxice asupra dezvoltării și, pe de altă parte, pe baza unor teste care nu identifică efecte toxice decât asupra animalelor supuse unei concentrații de 250 PPM, și anume, de unsprezece ori maximul și de patruzeci de ori media concentrației de bromură de n-propil la care este expus omul cu ocazia manipulării produsului, Directiva 2004/73/CE este conformă Directivei-cadru 67/548/CEE, în special punctului 4.2.3 din anexa VI la aceasta?

               —

               În măsura în care clasifică bromura de n-propil drept substanță foarte inflamabilă (R 11) și toxică pentru reproducere de categoria 2 (R 60) în numele principiului precauției, fără respectarea metodelor și a criteriilor stabilite în anexele V și VI la Directiva 67/548/CEE, Directiva 2004/73/CE este conformă Directivei-cadru 67/548/CEE, în special anexelor V și VI la aceasta?

               —

               În măsura în care clasifică bromura de n-propil drept substanță foarte inflamabilă (R 11) și toxică pentru reproducere de categoria 2 (R 60) bazându-se pe teste care sunt diferite de cele efectuate asupra unor produse concurente, în special halogenii clorați și cu nerespectarea principiului proporționalității, Directiva 2004/73/CE este conformă Directivei-cadru 67/548/CEE?

         Întrebarea a doua

               —

               În caz de neconformitate a Directivei 2004/73/CE cu Directiva 67/548/CEE, Regatul Belgiei ar fi trebuit să se abțină de la transpunerea în dreptul intern a clasificării bromurii de n-propil astfel cum rezultă aceasta din Directiva 2004/73/CE și chiar să se îndepărteze de la această clasificare, în timp ce potrivit articolului 2 din Directiva 2004/73/CE „Statele membre adoptă și pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31 octombrie 2005”?

      (1)  Directiva 2004/73/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 de efectuare a celei de-a douăzeci și noua adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 152, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 46, p. 3).

      (2)  Directiva 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23).


title: Cauza T-521/14: Acțiune introdusă la 4 iulie 2014 – Suedia/Comisia

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/28

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2014 – Suedia/Comisia
   (Cauza T-521/14)
   (2014/C 431/50)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și K. Sparrman, în calitate de agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea de acte delegate în care să specifice criteriile științifice pentru determinarea proprietăților care afectează sistemul endocrin, Comisia Europeană a încălcat articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul privind biocidele (1), Comisia trebuie să adopte, cel mai târziu la 13 decembrie 2013, acte delegate în care să specifice criteriile științifice pentru determinarea proprietăților care afectează sistemul endocrin. Reclamantul susține că, prin neadoptarea acestor acte delegate, Comisia nu a luat măsurile pe care este obligată prin lege să le ia. Reclamantul a solicitat Comisiei să adopte actele delegate prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul privind biocidele, dar, potrivit reclamantului, în răspunsul Comisiei nu a fost precizată nicio poziție cu privire la solicitarea respectivă în sensul articolului 265 al doilea paragraf TFUE. Reclamantul susține că, în plus, la data introducerii acțiunii, Comisia nu adoptase nicio măsură care să pună capăt pretinsei abțineri de a acționa. În opinia reclamantului, Comisia dispune de date pentru a preciza criteriile științifice de determinare a proprietăților care afectează sistemul endocrin și o aplicare a acelor criterii care, potrivit articolului 5 alineatul (3) al doilea și al treilea paragraf din Regulamentul privind biocidele, trebuie aplicate până la adoptarea de către Comisie de acte delegate conținând criterii privind substanțele care afectează sistemul endocrin.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO L 167, p. 1).


title: Cauza T-756/15: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/OAPI – Federation Internationale des Logis (T)

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/49

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/OAPI – Federation Internationale des Logis (T)
   (Cauza T-756/15)
   (2016/C 059/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentant: H. Prange, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Federation Internationale des Logis (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: Marca comunitară verbală „T” – Cererea de înregistrare nr. 11 623 022

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 31 august 2015 în cauza R 2653/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei contestate astfel încât opoziția să fie respinsă în întregime;

               —

               obligarea pârâtului, precum și, dacă este cazul, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac în fața OAPI.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-140/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Genova — Italia) — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri (Ajutoare de stat — Subvenții plătite unei întreprinderi de transport maritim care își asumă obligații de serviciu public — Lege națională care prevede posibilitatea de acordare a unor aconturi înainte de aprobarea unei convenții)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Genova — Italia) — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-140/09) (1)

   (Ajutoare de stat - Subvenții plătite unei întreprinderi de transport maritim care își asumă obligații de serviciu public - Lege națională care prevede posibilitatea de acordare a unor aconturi înainte de aprobarea unei convenții)
   2010/C 209/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Genova

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      Pârâtă: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale di Genova — Ajutoare de stat — Compatibilitate cu articolele 86-88 CE a unei legi naționale care prevede posibilitatea acordării de ajutoare întreprinderilor de transport maritim însărcinate cu executarea de contracte de serviciu public în lipsa unui acord între acestea și administrație și fără stabilirea de criterii precise pentru evitarea afectării concurenței

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că subvențiile plătite în împrejurările din acțiunea principală, în temeiul unei legislații naționale care prevede plata de aconturi înainte de aprobarea unei convenții, constituie ajutoare de stat dacă aceste subvenții pot afecta schimburile dintre statele membre și denaturează sau amenință să denatureze concurența, ceea ce revine instanței naționale să verifice.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-607/15 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2015 de Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 10 septembrie 2015 în cauza T-453/14, Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság/Parlamentul European

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/15

         Recurs introdus la 18 noiembrie 2015 de Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 10 septembrie 2015 în cauza T-453/14, Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság/Parlamentul European
   (Cauza C-607/15 P)
   (2016/C 243/15)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Recurentă: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (reprezentant: D. Sobor, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
   Curtea de Justiție (Camera a șasea) a respins recursul și a obligat recurenta la plata cheltuielilor de judecată prin ordonanța din 4 mai 2016.


title: Cauza T-394/13: Acțiune introdusă la 2 august 2013 — Photo USA Electronic Graphic/Consiliul

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/22

         Acțiune introdusă la 2 august 2013 — Photo USA Electronic Graphic/Consiliul
   (Cauza T-394/13)
   2013/C 274/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Beijing, China) (reprezentant: K. Adamantopoulos, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză (JO L 131, p. 1) în măsura în care impune reclamantei o taxă antidumping și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.
   Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia și Consiliul (denumite în continuare „instituțiile”) au săvârșit o eroare vădită de apreciere prin includerea cănilor simple din poliester învelite în ceramică printre produsele care au făcut obiectul anchetei.
   Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că instituțiile, prin luarea în considerare a cănilor învelite în ceramică împreună cu alte tipuri de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică, nu au realizat o comparație echitabilă, încălcând articolul 2 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51) (denumit în continuare „Regulamentul de bază”).
   Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că instituțiile au încălcat articolul 3 alineatul (7) din Regulamentul de bază, întrucât nu au analizat în mod adecvat efectele practicilor anticoncurențiale anchetate de Bundeskartellamt (autoritate germană din domeniul concurenței) asupra situației industriei Uniunii. În această privință, reclamanta susține că instituțiile au săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că au concluzionat că practicile anticoncurențiale nu au avut un efect asupra indicatorilor microeconomici și macroeconomici.
   Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că instituțiile au încălcat articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul de bază întrucât nu au realizat o examinare obiectivă a situației industriei Uniunii. În această privință, reclamanta susține că instituțiile au săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că au concluzionat că practicile anticoncurențiale nu au avut un efect asupra indicatorilor microeconomici și macroeconomici.


title: Cauza T-160/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Potamianos/Comisia ( Funcție publică — Agent temporar — Nereînnoirea contractului pe durată determinată )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Potamianos/Comisia
   (Cauza T-160/04) (1)

   („Funcție publică - Agent temporar - Nereînnoirea contractului pe durată determinată’)
   (2008/C 313/41)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Gerasimos Potamianos (Grimbergen, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Tserepa-Lacombe, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei autorității împuternicite să încheie contracte de angajare de a nu reînnoi contractul de agent temporar al reclamantului
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Gerasimos Potamianos și Comisia Comunităților Europene suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 168, 26.6.2004.


title: Cauza T-143/16: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO – Intesia Group Holding (INTESA)

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/39

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2016 – Intesa Sanpaolo/EUIPO – Intesia Group Holding (INTESA)
   (Cauza T-143/16)
   (2016/C 191/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (reprezentanți: P. Pozzi și G. Ghisletti, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „INTESA” – marca comunitară nr. 3 105 277

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 ianuarie 2016 în cauza R 632/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea celorlalte părți la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor aferente procedurii de declarare a nulității și căii de atac desfășurate în fața EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) și a articolului 51 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-178/14: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (Trimitere preliminară — Uniunea vamală și Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificarea tarifară — Poziția 8525 80 — Camere de televiziune, aparate de fotografiat digitale și camere video — Subpozițiile 8525 80 91 și 8525 80 99 — Camere video integrate în ochelari de sport — Funcția „mărire/micșorare optică” — Înregistrarea de fișiere provenind din surse externe)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/21

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-178/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Uniunea vamală și Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificarea tarifară - Poziția 8525 80 - Camere de televiziune, aparate de fotografiat digitale și camere video - Subpozițiile 8525 80 91 și 8525 80 99 - Camere video integrate în ochelari de sport - Funcția „mărire/micșorare optică” - Înregistrarea de fișiere provenind din surse externe))
   (2015/C 138/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vario Tek GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Düsseldorf

      Dispozitivul

               1)

               Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară şi statistică şi Tariful vamal comun, în versiunea sa care rezultă din Regulamentul (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011, trebuie interpretată în sensul că faptul că o cameră video integrată în ochelari de sport, cum sunt camerele în discuție în litigiul principal, este lipsită de o funcție de „mărire/micşorare optică” nu împiedică clasificarea respectivilor ochelari la subpoziţiile 8525 80 91 și 8525 80 99 din această nomenclatură.

               2)

               Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, în versiunea sa care rezultă din Regulamentul nr. 1006/2011, trebuie interpretată în sensul că faptul că o cameră video integrată în ochelari de sport, cum sunt camerele în discuție în litigiul principal, oferă posibilitatea de a înregistra și de a stoca pe un suport interschimbabil fișiere video sau audio provenind dintr-o sursă externă se opune clasificării lor la subpoziția 8525 80 91 din această nomenclatură dacă această înregistrare poate fi realizată în mod autonom și fără să depindă de echipamente sau de programe externe.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-436/15: Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi și Negro Daniele/Comisia („Acțiune în anulare — Agricultură — Protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor — Măsuri privind evitarea introducerii și răspândirii în Uniune a bacteriei Xylella fastidiosa — Act normativ care presupune măsuri de executare — Lipsa afectării individuale — Cerere de adaptare a concluziilor — Inadmisibilitate”)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/45

         Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi și Negro Daniele/Comisia
   (Cauza T-436/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Agricultură - Protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor - Măsuri privind evitarea introducerii și răspândirii în Uniune a bacteriei Xylella fastidiosa - Act normativ care presupune măsuri de executare - Lipsa afectării individuale - Cerere de adaptare a concluziilor - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 156/60)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Otranto, Italia) și Negro Daniele (Otranto) (reprezentanți: V. Pellegrino și A. Micolani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și I. Galindo Martín, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/789 a Comisiei din 18 mai 2015 privind măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.) (JO L 125, p. 36), în măsura în care vița-de-vie (Vitis) figurează în anexa I la această decizie și în care articolul 9 din aceasta din urmă interzice circulația acestora în interiorul Uniunii Europene, în zonele delimitate sau în afara acestora.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi și Negro Daniele la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauzele conexate C-124/16, C-188/16 și C-213/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 martie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Amtsgericht München, Landgericht München I – Germania) – Proceduri penale împotriva Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) și Ionel Opria (C-188/16) (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Directiva 2012/13/UE — Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale — Dreptul la informare cu privire la acuzare — Notificarea unei ordonanțe penale — Modalități — Desemnarea obligatorie a unui mandatar — Persoană suspectată nerezidentă și fără domiciliu fix — Termen de opoziție care curge de la notificarea mandatarului)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/15

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 martie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Amtsgericht München, Landgericht München I – Germania) – Proceduri penale împotriva Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) și Ionel Opria (C-188/16)
   (Cauzele conexate C-124/16, C-188/16 și C-213/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2012/13/UE - Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale - Dreptul la informare cu privire la acuzare - Notificarea unei ordonanțe penale - Modalități - Desemnarea obligatorie a unui mandatar - Persoană suspectată nerezidentă și fără domiciliu fix - Termen de opoziție care curge de la notificarea mandatarului))
   (2017/C 168/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht München, Landgericht München I

      Părțile din procedura penală principală

   Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) și Ionel Opria (C-188/16)

      cu participarea: Staatsanwaltschaft München I

      Dispozitivul

   Articolul 2, articolul 3 alineatul (1) litera (c), precum și articolul 6 alineatele (1) și (3) din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații a unui stat membru precum cea în discuție în litigiile principale, care, în cadrul unei proceduri penale, prevede că persoana acuzată care nu are reședința în acest stat membru și nici nu dispune de un domiciliu fix pe teritoriul acestuia sau în statul membru de origine este ținută să desemneze un mandatar pentru a primi notificarea unei ordonanțe penale care o privește și că termenul pentru a formula opoziție împotriva acestei ordonanțe, înainte ca aceasta să dobândească caracter executoriu, curge de la notificarea ordonanței menționate mandatarului.
   Articolul 6 din Directiva 2012/13 impune totuși ca la momentul executării ordonanței penale, de îndată ce persoana în cauză a avut efectiv cunoștință de această ordonanță, ea să fie pusă în aceeași situație în care s-ar fi aflat dacă respectiva ordonanță i-ar fi putut fi notificată personal și, mai ales, ca ea să dispună de integralitatea termenului de opoziție, beneficiind, dacă este cazul, de o repunere în termen.
   Revine, așadar, instanței de trimitere sarcina să se asigure că procedura națională de repunere în termen, precum și condițiile cărora le este subordonată exercitarea acestei proceduri sunt aplicate într-o manieră conformă cu aceste cerințe și că această procedură permite astfel exercitarea efectivă a drepturilor pe care le prevede articolul 6.

      (1)  JO C 60, 18.7.2016


title: Cauza T-99/14: Acțiune introdusă la 17 februarie 2014  – Alesa/Comisia

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/41

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Alesa/Comisia
   (Cauza T-99/14)
   2014/C 102/62
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Alesa Srl (Chieti, Italia) (reprezentant: N. Giampaolo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Cu titlu preliminar și conservator, suspendarea atribuirii, de către Comisia Europeană, a contractului nr. DCI-ASIE/2013/329-453, în contul Republicii Populare Chineze, țară beneficiară, consorțiului coordonat de GIZ GmbH, publicat la 3 decembrie 2013, pentru o valoare de 9 304 400 de euro;

               —

               pe fond, admiterea acțiunii pentru motivele prezentate în cererea introductivă, având drept consecință anularea atribuirii de către Comisie a contractului nr. DCI-ASIE/2013/329-453 în contul Republici Populare Chineze, țară beneficiară, consorțiului coordonat de GIZ GmbH, publicat pe portalul TED (portalul internet Tenders electronic Daily) la 3 decembrie 2013, pentru o valoare de 9 304 400 de euro;

               —

               pe fond, obligarea Comisiei Europene, în temeiul diferitelor motive formulate în cadrul acțiunii, la repararea prejudiciului suferit de reclamantă în nume propriu și în contul consorțiului Sharewich, în valoare de 900 000 de euro sau într-un cuantum pe care Tribunalul îl va considera echitabil și just pentru repararea prejudiciului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în această cauză;

               —

               În temeiul articolului 277 TFUE, aprecierea legalității sau a ilegalității, precum și a aplicabilității sau a inaplicabilității articolului 266 alienatul (1) din normele de aplicare ale Regulamentului financiar și a articolului 2.4.13 din PRAG 2013 în raport cu celelalte norme în materia administrării și a atribuirii contractelor de achiziții publice în măsura în care, după anularea procedurii declanșate indiferent de valoarea contractului, și cu condiția ca aceasta să depășească pragul prevăzut de dispoziția în vigoare, autoritatea contractantă are dreptul să efectueze o procedură de negociere directă cu unul sau mai mulți ofertanți fără informarea în prealabil a celorlalți ofertanți excluși de la negocierea directă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva procedurii de atribuire a contractului (Contract Award) nr. DCI-ASIE/2013/329-453 de către Comisia Europeană consorțiului coordonat de GIZ GmbH, în cadrul procedurii declanșate prin anunțul public nr. 2012/S 223-366462 privind asistență tehnică pentru Ministerul Locuințelor și Dezvoltării Urbane și Rurale (MoHURD) din Republica Populară Chineză pentru transferul bunelor practici europene în materie de urbanizare și de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră (pentru proiectul „Urbanizare durabilă – Stabilire a unei legături între orașele ecologice din Europa și din China”).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare și pe o eroare de aplicare și de interpretare a Regulamentului delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, precum și pe un abuz de putere în exercitarea autorității discreționare acordate Comisiei și emanațiilor și delegațiilor sale în exercitarea funcției lor de autorități contractante (Contracting Authority);

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare și pe o eroare de aplicare și de interpretare a articolului 2.4.13 din PRAG 2013, precum și pe un abuz de putere în exercitarea autorității discreționare atribuită Comisiei și emanațiilor și delegațiilor sale în exercitarea funcției lor de autorități contractante (Contracting Authority);

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o încălcare și pe o eroare de aplicare și de interpretare a principiilor transparenței prevăzute la articolele 15 și 298 TFUE, precum și la articolului 102 alineatul (1) (principiile aplicabile contractelor de achiziții publice) și la articolului 112 alineatul (1) (principiile egalității de tratament și transparenței) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012, precum și pe un abuz de putere în exercitarea puterii discreționare atribuite Comisiei și emanațiilor și delegațiilor sale în exercitarea funcției lor de autorități contractante (Contracting Authority);

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare și pe o eroare de aplicare și de interpretare a principiilor directoare de la articolul 2 din Directiva 2004/18/CE și din alte norme de referință în materia administrării și a atribuirii contractelor de achiziții publice de servicii din această directivă, precum și pe un abuz de putere în exercitarea puterii discreționare atribuite Comisiei și emanațiilor și delegațiilor sale în exercitarea funcției lor de autorități contractante (Contracting Authority).


title: Cauza C-461/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 22 august 2013 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 22 august 2013 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-461/13)
   2013/C 352/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Intervenient: Freie Hansestadt Bremen

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva 2000/60/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, astfel cum a fost modificată cel mai recent prin Directiva 2009/31/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 — denumită în continuare Directiva-cadru privind apa —, trebuie interpretat în sensul că statele membre trebuie, cu excepția cazului în care se acordă o derogare, să refuze autorizarea unui proiect în cazul în care acesta ar putea cauza deteriorarea stării unui corp de apă de suprafață, sau această prevedere reprezintă numai afirmarea unui obiectiv privind planificarea gestionării apelor?

               2.

               Expresia „deteriorarea stării” care figurează în articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva-cadru privind apa trebuie interpretată în sensul că se referă numai la schimbările negative care duc la clasificarea în cadrul unei clase inferioare potrivit anexei V la directiva menționată?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2, în ce condiții are loc o „deteriorare a stării” în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva-cadru privind apa?

               4.

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctele (ii) și (iii) din Directiva-cadru privind apa trebuie interpretat în sensul că statele membre trebuie, cu excepția cazului în care se acordă o derogare, să refuze autorizarea unui proiect în cazul în care acesta periclitează obținerea unei stări bune a apelor de suprafață sau a unui potențial ecologic bun și a unei stări chimice bune pentru apele de suprafață la data stabilită de directiva menționată, sau respectivele prevederi reprezintă numai afirmarea unui obiectiv privind planificarea gestionării apelor?

      (1)  JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.

      (2)  Directiva 2009/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind stocarea geologică a dioxidului de carbon și de modificare a Directivei 85/337/CEE a Consiliului, precum și a Directivelor 2000/60/CE, 2001/80/CE, 2004/35/CE, 2006/12/CE, 2008/1/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1013/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 140, p. 114).


title: Cauza T-532/08: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2008 — Norilsk Nickel Harjavalta Oy și Umicore NV/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/53

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2008 — Norilsk Nickel Harjavalta Oy și Umicore NV/Comisia
   (Cauza T-532/08)
   (2009/C 44/94)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Norilsk Nickel Harjavalta Oy (Harjavalta, Finlanda) și Umicore SA/NV (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: K. Nordlander, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Declararea cererii ca fiind admisibilă;

               —

               anularea actelor atacate;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea introductivă, reclamantele solicită anularea intrării speciale pentru un grup de patru compuși ai carbonatului de nichel — hidroxicarbonat de nichel, carbonat de nichel pur și alți doi compuși (denumiți în continuare „carbonații de nichel”) — din Directiva 2008/58/CE (1) („A treizecea directivă APT”), care reprezintă o adaptare la progresul tehnic (APT) a Directivei 67/548/CEE (2) (Directiva privind substanțele periculoase).
   Principala susținere a reclamantelor este că clasificarea revizuită a carbonaților de nichel nu a fost bazată pe criteriile legale aplicabile. În opinia reclamantelor, clasificarea revizuită a carbonaților de nichel este contrară cerințelor Directivei privind substanțele periculoase întrucât nu a fost susținută de date și nu a reprezentat o adaptare la progresul tehnic. Se susține că, în schimb, Comisia a revizuit clasificarea carbonaților de nichel în baza unei evaluări a riscului carbonaților de nichel realizată pentru un scop diferit în temeiul Regulamentului (CE) nr. 793/93 (3)(denumit în continuare Regulamentul privind evaluarea riscului). Reclamantele susțin în continuare că în special Comisia s-a bazat pe o declarație derogatorie în care patru societăți private, inclusiv reclamantele, au solicitat permisiunea de a nu realiza anumite teste necesare potrivit Regulamentului privind evaluarea riscului. Această declarație, potrivit reclamantelor, nu a furnizat nicio informație pentru a susține vreuna dintre modificările din clasificarea carbonaților de nichel incluse în A treizecea directivă APT.
   Astfel, reclamantele au solicitat anularea a două acte separate ale Comisiei Europene:

               —

               clasificarea revizuită a carbonaților de nichel la intrarea 028-010-00-0 din anexa 1F la A treizecea directivă APT;

               —

               decizia Comisiei de a folosi declarația derogatorie dată de reclamante în temeiul Regulamentului privind evaluarea riscului ca temei pentru intrarea atacată.

         În susținerea solicitărilor lor, reclamantele invocă faptul că actele atacate nu sunt în conformitate cu cerințele Directivei privind substanțele periculoase pentru următoarele motive:

               a)

               actele atacate nu sunt în conformitate cu cerințele privind criteriile detaliate și datele științifice pentru clasificarea în fiecare clasă de pericol din Anexa VI la Directiva privind substanțele periculoase;

               b)

               prin adoptarea actelor atacate, Comisia nu a luat în considerare proprietățile intrinseci ale carbonaților de nichel în contextul manipulării și utilizării normale impuse de Directiva privind substanțele periculoase;

               c)

               actele atacate nu reprezintă o adaptare la progresul tehnic a Directivei privind substanțele periculoase și, prin urmare, nu au temei legal în dreptul comunitar;

               d)

               prin adoptarea deciziei atacate și prin întemeierea intrării atacate pe evaluarea riscului carbonaților de nichel în temeiul Regulamentului privind evaluarea riscului, mai degrabă decât să aplice criteriile de clasificare din articolul 4 și din anexa VI, Comisia și-a depășit competențele în temeiul Directivei privind substanțele periculoase.

         În plus, reclamantele solicită anularea clasificării revizuite a carbonaților de nichel din A treizecea directivă APT întrucât Comisia nu a prezentat motivele pe care s-a întemeiat, astfel cum impune articolul 253 CE.

      (1)  Directiva 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de-a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 246, p. 1).

      (2)  Directiva 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23).

      (3)  Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului din 23 martie 1993 privind evaluarea și controlul riscurilor prezentate de substanțele existente (JO L 84, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 197).


title: Cauza C-549/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Förvaltningsrätten i Linköping (Suedia) la 22 octombrie 2015 – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Förvaltningsrätten i Linköping (Suedia) la 22 octombrie 2015 – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet
   (Cauza C-549/15)
   (2016/C 007/17)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: E.ON Biofor Sverige AB

      Pârâtă: Statens energimyndighet

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunile „echilibrare a masei” şi „amestec” care figurează la articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2009/28 (1) trebuie să fie interpretate în sensul că statele membre au obligaţia de a autoriza schimburile comerciale de biogaz între statele membre prin intermediul unei reţele de gaz interconectate?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în acest caz dispoziţia relevantă din directivă este compatibilă cu articolul 34 TFUE, deși aplicarea ei ar putea să aibă efectul de a limita schimburile comerciale?

      (1)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).


title: Cauza T-417/12: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2012 — SFC Jardibric/OAPI — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/6

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2012 — SFC Jardibric/OAPI — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
   (Cauza T-417/12)
   2012/C 373/11
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: SFC Jardibric (St Jean de la Ruelle, Franța) (reprezentant: J.-L. Fourgoux, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aqua Center Europa, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 iulie 2012 în cauza R 2230/2010-4 prin care s-a respins calea de atac formulată împotriva deciziei diviziei de anulare din 16 septembrie 2010;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „AQUA FLOW” pentru produse din clasele 6, 7, 9, 11, 17, 19 și 21 — marca comunitară nr. 1162064.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Aqua Center Europa, SA.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca figurativă națională care cuprinde elementul verbal „VAQUA FLOW” pentru produse din clasa 11.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 54 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               lipsa riscului de confuzie în ceea ce privește produsele;

               —

               lipsa riscului de confuzie între semne.


title: Cauza C-461/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – E.ON Kraftwerke GmbH/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Mediu — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană — Directiva 2003/87/CE — Alocare armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii — Decizia 2011/278/UE — Modificarea alocării — Articolul 24 alineatul (1) — Obligația de informare care revine operatorului instalației — Întindere]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/11

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – E.ON Kraftwerke GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-461/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană - Directiva 2003/87/CE - Alocare armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii - Decizia 2011/278/UE - Modificarea alocării - Articolul 24 alineatul (1) - Obligația de informare care revine operatorului instalației - Întindere])
   (2016/C 402/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: E.ON Kraftwerke GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolul 24 alineatul (1) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să solicite întreprinderilor care, supuse obligaţiei de comercializare a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană, beneficiază de o alocare a acestor cote cu titlu gratuit să furnizeze informaţii cu privire la toate modificările planificate sau efective ale capacității, ale nivelului activității sau ale funcționării unei instalații, fără a limita această solicitare doar la informaţiile referitoare la modificările care ar avea un efect asupra alocării respective.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-130/09: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2010 — Eliza/OAPI — Went Computing Consultancy Group (eliza) [ „Marcă comunitară — Opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care conține cuvântul eliza — Marcă comunitară verbală anterioară ELISE — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Refuz al înregistrării — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/33

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2010 — Eliza/OAPI — Went Computing Consultancy Group (eliza)
   (Cauza T-130/09) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care conține cuvântul eliza - Marcă comunitară verbală anterioară ELISE - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Refuz al înregistrării - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 134/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eliza Corporation (Beverly, Statele Unite) (reprezentant: R. Köbbing, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Went Computing Consultancy Group BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: A. Meijboom, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recur a OAPI din 28 iulie 2008 (cauza R 1244/2008-4) privind o procedură de opoziție între Went Computing Consultancy Group BV și Eliza Corp

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Eliza Corporation la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și de Went Computing Consultancy Group BV.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-349/12: Ordonanța președintelui Curții din 14 februarie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék (fostă Fővárosi Bíróság) — Ungaria] — Peró Gáz Kft/János Balla

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/12

         Ordonanța președintelui Curții din 14 februarie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék (fostă Fővárosi Bíróság) — Ungaria] — Peró Gáz Kft/János Balla
   (Cauza C-349/12) (1)

   2013/C 129/23
   Limba de procedură: maghiara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 311, 13.10.2012.


title: Cauza T-140/12: Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – Teva Pharma și Teva Pharmaceuticals Europe/EMA ( „Medicamente de uz uman — Produse medicamentoase orfane — Cerere de obținere a autorizației de comercializare a versiunii generice a produsului medicamentos orfan imatinib — Decizie a EMA prin care se refuză aprobarea cererii de obținere a autorizației de comercializare — Exclusivitate pe piață” )

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/13

         Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – Teva Pharma și Teva Pharmaceuticals Europe/EMA
   (Cauza T-140/12) (1)

   ((„Medicamente de uz uman - Produse medicamentoase orfane - Cerere de obținere a autorizației de comercializare a versiunii generice a produsului medicamentos orfan imatinib - Decizie a EMA prin care se refuză aprobarea cererii de obținere a autorizației de comercializare - Exclusivitate pe piață”))
   (2015/C 081/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Teva Pharma BV (Utrecht, Țările de Jos) și Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (reprezentanți: D. Anderson, QC, K. Bacon, barrister, G. Morgan și C. Drew, solicitors)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński, M. Tovar Gomis și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtelor: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, P. Mihaylova și M. Šimerdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei EMA din 24 ianuarie 2012 prin care se refuză aprobarea cererii prezentate de reclamante pentru a obține autorizația de comercializare a versiunii generice a produsului medicamentos orfan imatinib, imatinib Ratiopharm, în ceea ce privește unele indicații terapeutice pentru tratamentul leucemiei mieloide cronice.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Teva Pharma BV și Teva Pharmaceuticals Europe BV să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA).

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza F-105/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 iunie 2012 — Davids/Comisia (Funcție publică — Agenți temporari — Agent temporar care ocupă un post permanent — Nereînnoirea unui contract cu durată determinată — Putere de apreciere a administrației — Articolul 8 din RAA — Articolul 4 din Decizia directorului general al OLAF din 30 iunie 2005 referitoare la noua politică de angajare a personalului temporar al OLAF — Durată maximă a contractelor de agent temporar — Abuz de drept)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 iunie 2012 — Davids/Comisia
   (Cauza F-105/11) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Agent temporar care ocupă un post permanent - Nereînnoirea unui contract cu durată determinată - Putere de apreciere a administrației - Articolul 8 din RAA - Articolul 4 din Decizia directorului general al OLAF din 30 iunie 2005 referitoare la noua politică de angajare a personalului temporar al OLAF - Durată maximă a contractelor de agent temporar - Abuz de drept)
   2012/C 227/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Hans Davids (Doorn, Țările de Jos) (reprezentanți: Mes D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: MM. J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Directorului general al OLAF de respingere a cererii reclamantului de prelungire a contractului său de agent temporar, în sensul articolului 2 litera (b) din RAA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6, 7.1.12., p. 26.


title: Cauza C-293/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 13 iunie 2014 – Gebhart Hiebler/Walter Schlagbauer

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshofs (Austria) la 13 iunie 2014 – Gebhart Hiebler/Walter Schlagbauer
   (Cauza C-293/14)
   2014/C 303/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Obersten Gerichtshofs

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Gebhart Hiebler

      Pârât: Walter Schlagbauer

      Întrebările preliminare

               1)

               În conformitate cu articolul 2 alineatul (2) litera (i) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (1), întreaga activitate profesională a unui coșar este exclusă din domeniul de aplicare al directivei având în vedere că coșarii îndeplinesc inclusiv atribuții specifice autorității de prevenire a incendiilor (inspecția periodică a riscurilor de incendiu, avize pentru lucrări de construcție etc.)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Dispozițiile dreptului național potrivit cărora, în principiu, autorizația de exercitare a activității de coșar este limitată la o anumită „zonă de coșerit” sunt compatibile cu articolul 10 alineatul (4) și cu articolul 15 alineatul (1), alineatul (2) litera (a) și alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE?

      (1)  JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50.


title: Cauza C-244/15: Acțiune introdusă la 27 mai 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/10

         Acțiune introdusă la 27 mai 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-244/15)
   (2015/C 254/13)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și W. Roels, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin instituirea și prin menținerea în vigoare a unei reglementări care prevede o scutire de impozitul pe moșteniri în ceea ce privește prima locuință, discriminatorie în măsura în care nu se aplică decât resortisanților Uniunii Europene cu reședința în Grecia, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Tratamentul fiscal diferențiat între rezidenții în Grecia care nu sunt proprietari de bunuri imobile (care sunt scutiți de taxele pe moștenire) și nerezidenții în Grecia în privința primului bun imobil dobândit prin moștenire constituie o limitare nejustificată a liberei circulații a capitalurilor în sensul articolului 63 TFUE (a se vedea de asemenea articolul 65 TFUE).

               2.

               Tratamentul fiscal diferențiat între rezidenții în Grecia și nerezidenții în Grecia constituie o distincție nejustificată a unor situații comparabile, din moment ce, pe de o parte, nerezidenții pot de asemenea să se stabilească în Grecia, astfel încât se vor afla în aceeași situație ca și rezidenții deja prezenți în Grecia, și, pe de altă parte, scutirea nu este legată de ocuparea de către proprietar a bunului său imobil primit moștenire, astfel încât locul de reședință nu poate constitui criteriul de acordare a scutirii. Criteriul reședinței îl disimulează pe cel al cetățeniei, întrucât rezidenții în Grecia au în majoritate cetățenia elenă și viceversa.

               3.

               O asemenea distincție care nu este legată de ocuparea bunului de către proprietar nu poate fi justificată prin criterii de politică socială și nici prin necesitatea asigurării veniturilor publice.


title: Cauza C-437/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Périgueux — Franța — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL (Concurență — Articolele 101 TFUE, 102 TFUE și 106 TFUE — Sistem de rambursare complementară a cheltuielilor cu asistența medicală — Convenție colectivă — Afiliere obligatorie la un organism asigurător determinat — Excluderea explicită a oricărei posibilități de scutire de afiliere — Noțiunea de întreprindere)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Périgueux — Franța — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL
   (Cauza C-437/09) (1)

   (Concurență - Articolele 101 TFUE, 102 TFUE și 106 TFUE - Sistem de rambursare complementară a cheltuielilor cu asistența medicală - Convenție colectivă - Afiliere obligatorie la un organism asigurător determinat - Excluderea explicită a oricărei posibilități de scutire de afiliere - Noțiunea de întreprindere)
   2011/C 130/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Périgueux

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: AG2R Prévoyance

      Pârâtă: Beaudout Père et Fils SARL

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de grande instance de Périgueux — Concurență — Reglementare națională care prevede obligativitatea afilierii tuturor întreprinderilor dintr-un anumit sector profesional la un singur organism de asigurare desemnat — Noțiunea de întreprindere în sensul articolului 81 CE — Organism care solicită plata cotizațiilor unei întreprinderi care a încheiat deja un contract de asigurare prin care sunt propuse garanții superioare — Excludere explicită a oricărei posibilități de acordare a unei dispense de afiliere — Compatibilitatea unui astfel de sistem de afiliere cu articolele 81 CE și 82 CE — Risc eventual de abuz de poziție dominantă

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 101 TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune deciziei autorităților publice de a conferi caracter obligatoriu, la cererea organizațiilor reprezentative ale angajatorilor și ale salariaților dintr-un anumit sector de activitate, unui acord rezultat în urma unor negocieri colective și care prevede afilierea obligatorie la un sistem de rambursare complementară a cheltuielilor cu asistența medicală pentru toate întreprinderile din sectorul respectiv, fără posibilitatea de scutire.

               2.

               În măsura în care activitatea care constă în gestionarea unui sistem de rambursare complementară a cheltuielilor cu asistența medicală precum cel din acțiunea principală trebuie să fie calificată drept economică, ceea ce este de competența instanței de trimitere să verifice, articolele 102 TFUE și 106 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, ca autoritățile publice să acorde unui organism de asigurări complementare dreptul exclusiv de a gestiona acest sistem, fără nicio posibilitate pentru întreprinderile din sectorul de activitate în cauză de a fi scutite de afilierea la acest sistem.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-246/09: Acțiune introdusă la 29 iunie 2009 — Insula/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/30

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2009 — Insula/Comisia
   (Cauza T-246/09)
   2009/C 193/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Marsal și J.-D. Simonet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               declararea acțiunii drept admisibilă și întemeiată;

               —

               declararea cererii Comisiei prin care aceasta solicită rambursarea unei sume de 189 241,64 euro drept neîntemeiată și, în consecință, obligarea Comisiei la emiterea unei note de credit în valoare de 189 241,64 euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata unor daune interese în valoare de 212 597 de euro;

               —

               în subsidiar, declararea faptului că reclamantul are dreptul la o despăgubire compensatorie în valoare de 230 025 de euro;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, întemeiată pe o clauză compromisorie, reclamantul solicită Tribunalului să constate că notele de debit din 25 septembrie 2008, din 26 martie 2009 și din 26 mai 2009, prin care Comisia, în urma unui raport de audit al OLAF, impune recuperarea sumelor plătite anticipat reclamantului, nu sunt conforme cu clauzele contractelor IST-2001-35077 DIAS.NET și IST-1999-20896 MEDIS, încheiate în cadrul unui program specific pentru acțiuni comunitare de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative în domeniul societății informaționale (1998 2002). În subsidiar, reclamantul formulează o cerere de daune interese.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.
   Prin intermediul primului motiv, acesta contestă exigibilitatea creanței revendicate de Comisie și consideră că ansamblul costurilor pe care le-a declarat Comisiei trebuie considerate eligibile.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantul susține că obligația de cooperare loială și de bună credință în executarea contractului a fost încălcată de Comisie în sensul că aceasta nu ar fi executat în mod corect propriile sale obligații contractuale, în special prin aceea că nu a răspuns timp îndelungat la propunerea de acțiune complementară prezentată de reclamant și că a reziliat în mod abuziv contractul MEDIS pe motiv de insuficiență a rezultatelor, deși această insuficiență nu a fost niciodată invocată anterior și, în opinia reclamantului, nu ar fi putut fi imputată decât Comisiei.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamantul invocă lipsa de proporționalitate a sancțiunii pecuniare aplicate de Comisie pentru pretinsa nerespectare a unor obligații contabile care, chiar dacă ar fi fost dovedite, nu ar crea un drept la rambursarea cvasitotalității sumelor plătite anticipat, conform principiilor dreptului administrativ și civil belgian. Reclamantul invocă în consecință dreptul la o despăgubire pentru prestațiile executate.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamantul invocă nerespectarea de către Comisie a principiului bunei administrări și a dreptului la apărare în cadrul procesului de verificare și de audit.


title: Cauza C-402/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Anotato Dikastirio Kyprou (Cipru) la 16 iulie 2013 — Cypra Limited/Republica Cipru

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Anotato Dikastirio Kyprou (Cipru) la 16 iulie 2013 — Cypra Limited/Republica Cipru
   (Cauza C-402/13)
   2013/C 274/23
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cypra Ltd

      Pârâtă: Republica Cipru

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile Regulamentului nr. 854/2004/CE (1) atribuie autorității competente puterea discreționară de a stabili orarul unei zile de sacrificare a animalelor, ținând cont de obligația acesteia de a desemna un medic veterinar oficial care să efectueze controlul sacrificării animalelor, sau autoritatea competentă are obligația de a trimite un medic veterinar la orele și în ziua în care are loc sacrificarea, stabilite de abator?

               2.

               Dispozițiile Regulamentului nr. 854/2004/CE atribuie autorității competente puterea discreționară de a refuza să desemneze un medic veterinar oficial care să efectueze controlul sacrificării legale de animale, în condițiile în care i-au fost comunicate ora și ziua exacte în care va avea loc sacrificarea într-un abator autorizat?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman (JO L 139, p. 206, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 132).


title: Cauza F-161/12: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2012 — ZZ/ECDC

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/27

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2012 — ZZ/ECDC
   (Cauza F-161/12)
   2013/C 55/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Acțiune în despăgubire pentru prejudiciile nepatrimoniale suferite de reclamant ca urmare a concedierii

      Concluziile

               —

               Obligarea pârâtului la plata sumei minime de 118 500 de euro pentru prejudiciile nepatrimoniale;

               —

               obligarea ECDC la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-238/11 P: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2013 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Prestația de invaliditate — Plata restanțelor — Dobânzi de întârziere — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/31

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-238/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Prestația de invaliditate - Plata restanțelor - Dobânzi de întârziere - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2013/C 252/50
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 15 februarie 2011, Marcuccio/Comisia (F-81/09, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza T-250/14: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2014 – EEB/Comisia

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/30

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2014 – EEB/Comisia
   (Cauza T-250/14)
   2014/C 194/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: C. Stothers, Solicitor, M. Van Kerckhove și C. Simphal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei implicite a Comisiei Europene din 13 februarie 2014 de a refuza accesul la copiile complete și nemodificate ale corespondenței purtate cu două state membre cu privire la planurile lor naționale de tranziție prin care se exceptează anumite instalații de ardere de la aplicarea noilor valori limită de emisie pentru perioada 2016-2020, decizie considerată răspuns negativ în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că pârâta s-a întemeiat în mod nelegal pe articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 într-o situație în care acest fapt este expres interzis prin articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 (2).

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantul pretinde că pârâta a omis în mod nelegal să interpreteze excepțiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 în mod restrictiv, astfel cum prevăd articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 și articolul 4 alineatul (4) din Convenția de la Aarhus.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se invocă faptul că pârâta a procedat în mod nelegal la consultarea unor terți, conform articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1049/2001, într-o situație în care este cert că documentul ar fi trebuit să fie divulgat și s-a întemeiat în mod nelegal pe această consultare pentru a prelungi termenul său de răspuns.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamantul pretinde că pârâta a omis în mod nelegal să analizeze care părți dintr-un document intră sub incidența unei excepții și să divulge celelalte părți, conform articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv, reclamantul susține că amânând accesul la documente pârâta a omis în mod nelegal să acorde publicului posibilitatea reală de a participa din timp la elaborarea, modificarea sau reexaminarea planurilor naționale de tranziție în cazul în care toate opțiunile sunt încă posibile, astfel cum impune articolul 9 din Regulamentul nr. 1367/2006.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza T-356/09: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2009 — Comisia/Association Fédération Club B2A

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/78

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2009 — Comisia/Association Fédération Club B2A
   (Cauza T-356/09)
   2009/C 267/139
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. M. Rouchaud-Joët și N. Bambara, agenți, asistați de E. Bouttier, avocat)

      Pârâtă: Association Fédération Club B2A (Étupes, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Fédération, reprezentată de președinte, la plata către reclamantă a unei sume de […] de euro (…) corespunzătoare sumei principale de 62 500 de euro și sumei de […] de euro (…) reprezentând dobânzi de întârziere exigibile la […];

               —

               Obligarea Fédération la plata sumei de 7 000 de euro pentru a acoperi costurile pe care Comisia Europeană le-a suportat pentru a-și valorifica creanța;

               —

               obligarea Fédération la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Comunitatea Europeană, reprezentată de Comisie, a încheiat cu pârâta un contract de subvenție având ca obiect un proiect de „creare și organizare a unei federații Grand Est de rețele regionale ale Business Angels”. Proiectul, în cursul căruia Comisia a plătit pârâtei, drept avans, o sumă de 62 500 de euro, s-a încheiat la 30 septembrie 2002.
   În cadrul contractului, pârâta s-a angajat, printre altele, să furnizeze un raport final. Întrucât a furnizat un raport incomplet, Comisia a somat pârâta să prezinte un raport conform obiectivelor. Deoarece nu s-a primit răspuns din partea pârâtei la această somație și nici la numeroase scrisori, Comisia a adresat pârâtei o notă de debit și, ulterior, un ordin de plată pentru o sumă de 62 500 de euro.
   Întrucât datoria nu a fost plătită, Comisia solicită obligarea pârâtei la plata sumei datorate și la repararea prejudiciului suferit, pentru a-și recupera toate cheltuielile pe care le-a suportat în vederea valorificării creanței, susținând că: i) pârâta nu și-a respectat obligațiile stipulate în contract prin faptul că nu a depus un raport final complet și că ii) plata sumei de 62 500 de euro de către Comisie s-a făcut cu titlu de avans până la acceptarea raportului final.


title: Cauza C-115/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/NA (Trimitere preliminară — Articolele 20 și 21 TFUE — Directiva 2004/38/CE — Articolul 13 alineatul (2) primul paragraf litera (c) — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Articolul 12 — Drept de ședere al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii — Căsătorie între un cetățean al Uniunii și un resortisant al unui stat terț — Acte de violență conjugală — Divorț precedat de plecarea cetățeanului Uniunii — Menținerea dreptului de ședere al resortisantului unui stat terț căruia i s-au încredințat copiii comuni cetățeni ai Uniunii)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Secretary of State for the Home Department/NA
   (Cauza C-115/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 20 și 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Articolul 13 alineatul (2) primul paragraf litera (c) - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 12 - Drept de ședere al membrilor familiei unui cetățean al Uniunii - Căsătorie între un cetățean al Uniunii și un resortisant al unui stat terț - Acte de violență conjugală - Divorț precedat de plecarea cetățeanului Uniunii - Menținerea dreptului de ședere al resortisantului unui stat terț căruia i s-au încredințat copiii comuni cetățeni ai Uniunii))
   (2016/C 335/18)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Secretary of State for the Home Department

      Pârât: NA

      Cu participarea: Aire Centre

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 13 alineatul (2) primul paragraf litera (c) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că un resortisant al unui stat terț divorțat de un cetățean al Uniunii din partea căruia a suferit acte de violență domestică în timpul căsătoriei nu poate beneficia de menținerea dreptului său de ședere în statul membru gazdă, în temeiul acestei dispoziții, atunci când inițierea procedurii judiciare de divorț este ulterioară plecării soțului cetățean al Uniunii din statul membru respectiv.

               2)

               Articolul 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității trebuie interpretat în sensul că un copil și părintele resortisant al unui stat terț căruia acest copil i a fost încredințat în mod exclusiv beneficiază de un drept de ședere în statul membru gazdă, în temeiul acestei dispoziții, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care celălalt părinte este cetățean al Uniunii și a lucrat în acest stat membru, însă a încetat să aibă reședința acolo înainte de începerea de către copil a școlarizării în statul respectiv.

               3)

               Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu conferă un drept de ședere în statul membru gazdă nici unui cetățean minor al Uniunii care are de la naștere reședința în acest stat membru a cărui cetățenie nu o deține și nici părintelui resortisant al unui stat terț căruia i a fost încredințat în exclusivitate minorul respectiv în cazul în care aceștia beneficiază de un drept de ședere în acest stat membru în temeiul unei dispoziții a dreptului derivat al Uniunii.

               4)

               Articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că conferă cetățeanului minor al Uniunii menționat anterior un drept de ședere în statul membru gazdă în măsura în care îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2004/38, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. Dacă situația se prezintă astfel, aceeași dispoziție îi permite părintelui căruia i-a fost încredințat efectiv acest cetățean al Uniunii să locuiască împreună cu el în statul membru gazdă.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza T-12/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 mai 2009 — M/EMEA ( Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Invaliditate — Cerere de reexaminare a unei decizii de respingere a unei prime solicitări având ca obiect convocarea comisiei pentru invaliditate — Acțiune în anulare — Act care nu este supus căilor de atac — Act confirmativ — Fapte noi si substanțiale — Admisibilitate — Răspundere extracontractuală — Prejudiciu moral )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 mai 2009 — M/EMEA
   (Cauza T-12/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Invaliditate - Cerere de reexaminare a unei decizii de respingere a unei prime solicitări având ca obiect convocarea comisiei pentru invaliditate - Acțiune în anulare - Act care nu este supus căilor de atac - Act confirmativ - Fapte noi si substanțiale - Admisibilitate - Răspundere extracontractuală - Prejudiciu moral”)
   2009/C 141/82
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: M (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA) (reprezentanți: V. Salvatore și N. Rampal Olmedo)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 19 octombrie 2007, M/EMEA (F-23/07, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 19 octombrie 2007, M/EMEA (F-23/07, nepublicată încă în Repertoriu).

               2)

               Anulează Decizia Agenției Europene pentru Medicamente (EMEA) din 25 octombrie 2006 în măsura în care a respins cererea domnului M din 8 august 2006 prin care urmărea să sesizeze comisia pentru invaliditate în legătură cu cazul său.

               3)

               Obligă EMEA la plata către reclamant a unei despăgubiri de 3 000 de euro.

               4)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               5)

               Obligă EMEA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura din fața Tribunalului Funcției Publice, precum și în prezenta procedură.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-79/13: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Accorinti și alții/BCE („Răspundere extracontractuală — Politică economică și monetară — BCE — Bănci centrale naționale — Restructurarea datoriei publice grecești — Program de achiziționare de titluri — Acord de preschimbare a titlurilor în beneficiul exclusiv al băncilor centrale ale Eurosistemului — Implicarea sectorului privat — Clauze de acțiune colectivă — Îmbunătățirea calității colateralului sub forma unui program de răscumpărare destinat să susțină calitatea titlurilor ca garanții — Creditori privați — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Încredere legitimă — Egalitate de tratament — Răspundere derivată dintr-un act normativ legal — Prejudiciu anormal și special”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/33

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Accorinti și alții/BCE
   (Cauza T-79/13) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Politică economică și monetară - BCE - Bănci centrale naționale - Restructurarea datoriei publice grecești - Program de achiziționare de titluri - Acord de preschimbare a titlurilor în beneficiul exclusiv al băncilor centrale ale Eurosistemului - Implicarea sectorului privat - Clauze de acțiune colectivă - Îmbunătățirea calității colateralului sub forma unui program de răscumpărare destinat să susțină calitatea titlurilor ca garanții - Creditori privați - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Încredere legitimă - Egalitate de tratament - Răspundere derivată dintr-un act normativ legal - Prejudiciu anormal și special”))
   (2015/C 398/42)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Alessandro Accorinti (Nichelino, Italia) și alți 214 de reclamanți ale căror nume figurează în anexă (reprezentanți: S. Sutti, R. Spelta și G. Sanna, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: inițial S. Bening și P. Papapaschalis, ulterior P. Senkovic și P. Papapaschalis, și în sfârșit P. Senkovic, agenți, asistați de E. Castellani, B. Kaiser și T. Lübbig, avocați)

      Obiectul

   Acțiune privind obținerea reparării prejudiciului suferit de reclamanți ca urmare, printre altele, a adoptării de către BCE a Deciziei 2012/153/UE din 5 martie 2012 privind eligibilitatea titlurilor de creanță tranzacționabile emise sau garantate pe deplin de Republica Elenă în contextul ofertei de preschimbare a datoriei lansate de Republica Elenă (JO L 77, p. 19), precum și a altor măsuri ale BCE legate de restructurarea datoriei publice grecești.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Alessandro Accorinti și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauzele conexate F-23/12 și F-30/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 septembrie 2013 — Glantenay și alții/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Anunțul de concurs EPSO/AD/204/10 — Selecție pe bază de dosare — Eliminarea candidaților fără o examinare concretă a diplomelor și a experienței lor profesionale)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/31

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 septembrie 2013 — Glantenay și alții/Comisia
      (Cauzele conexate F-23/12 și F-30/12) (1)

      (Funcție publică - Concurs general - Anunțul de concurs EPSO/AD/204/10 - Selecție pe bază de dosare - Eliminarea candidaților fără o examinare concretă a diplomelor și a experienței lor profesionale)
      (2014/C 71/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Jérôme Glantenay și alții (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

         Reclamant: Marco Cecchetto (Rovigo, Italia) reprezentant: C. Mourato, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/204/10 de a nu admite reclamanții în etapa următoare a concursului

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează deciziile comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/204/10 de a nu reține candidaturile domnilor Bonagurio, Cecchetto, Gecse, Glantenay, Gorgol, Kalamees și Skrobich, precum și ale doamnelor Venckunaite și Załęska în cadrul procedurii de concurs, fără ca acestea să fi fost examinate în cadrul celei de a doua etape a selecției pe bază de dosare prevăzute în anunțul de concurs.

                  2.

                  Respinge în rest acțiunile în cauzele F-23/12 și F-30/12.

                  3.

                  Comisia Europeană suportă nouă zecimi din cheltuielile sale de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnii Bonagurio, Cecchetto, Gecse, Glantenay, Gorgol, Kalamees și Skrobich, precum și de doamnele Venckunaite și Załęska.

                  4.

                  Doamna Cruceru suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o zecime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 138, 12.5.2012, p. 35; JO C 138, 12.5.2012, p. 36.


title: Cauza T-292/15: Acțiune introdusă la 3 iunie 2015 – Vakakis/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/73

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2015 – Vakakis/Comisia
   (Cauza T-292/15)
   (2015/C 294/88)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: B. O’Connor, solicitor, S. Gubel și E. Bertolotto, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Comisiei, în virtutea articolului 340 TFUE, la plata de compensații pentru repararea prejudiciilor suferite de reclamantă din cauza conduitei nelegale adoptate de Comisie în cadrul procedurii de achiziție publică vizate, inclusiv:

                           —

                           costurile legate de participarea la licitație;

                           —

                           costurile legate de contestarea legalității procedurii de licitație;

                           —

                           pierderea profitului;

                           —

                           pierderea oportunităților.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor egalității de tratament, bunei administrări și încrederii legitime, astfel cum sunt prevăzute de Regulamentul nr. 1605/2002 al Consiliului („Regulamentul financiar”) și de Ghidul practic al procedurilor contractuale în cadrul acțiunilor externe ale UE („PRAG”), în măsura în care Comisia a omis să supravegheze în mod corespunzător procedura de licitație, să investigheze cu promptitudine plângerea depusă de Vakakis și să ofere o informare completă asupra respectivei investigații.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că reclamanta a fost prejudiciată ca urmare a administrării defectuoase a Comisiei și a deciziei acesteia de a atribui contractul societății Agriconsulting.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că reclamanta a suferit prejudicii ca urmare a administrării defectuoase a Comisiei și a încălcării de către aceasta a principiilor egalității de tratament, bunei administrări și încrederii legitime, precum și a încălcării articolului 94 din Regulamentul financiar și a secțiunii 2.3.6. din PRAG.


title: Cauza T-669/15: Ordonanța Tribunalului din 12 octombrie 2016 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA [„Acțiune în anulare – Înscrierea în calitate de furnizor al unei substanțe active pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/27

      Ordonanța Tribunalului din 12 octombrie 2016 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA
      (Cauza T-669/15) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Înscrierea în calitate de furnizor al unei substanțe active pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
      (2016/C 454/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Germania), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Germania), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Germania) și Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: M. Heikkilä și C. Buchanan, agenți, asistați de P. Oliver)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei ECHA din 16 iulie 2015 privind înscrierea societății BASF SE, stabilită în Germania, în calitate de furnizor al unei substanțe active pe lista prevăzută la articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO L 167, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Oxea GmbH și de BASF SE.

                  3)

                  Obligă Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH și Diversey Europe Operations BV la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  Obligă Lysoform Dr. Hans Rosemann, Ecolab Deutschland, Schülke & Mayr, Diversey Europe Operations, ECHA, Oxea și BASF la suportarea propriilor cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 48, 8.2.2016.