title: Cauza T-256/09: Acțiune introdusă la 2 iulie 2009 — AECOPS/Comisia

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/33

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2009 — AECOPS/Comisia
   (Cauza T-256/09)
   2009/C 220/71
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços, (Aecops) (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: J. L. da Cruz Vilaça și L. Pinto Monteiro, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene privind dosarul 89 0771 P1 din 22 iunie 2005 prin care se reduce la 426 070 escudos contribuția aprobată prin Decizia C(89) 0570 din 22 martie 1989 și se solicită rambursarea sumei de 53 310 198 escudos;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Încălcarea dreptului de a fi ascultat deoarece nu s-a acordat reclamantei posibilitatea de a-și prezenta observațiile înainte de adoptarea unei decizii definitive de reducere a contribuției financiare, ceea ce constituie nerespectarea unei condiții esențiale de formă a cărei încălcare determină anularea deciziei menționate.
   Încălcarea principiului securității juridice prin limitarea procedurii și amânarea excesivă a adoptării unei decizii.
   Nerespectarea obligației de motivare: decizia atacată nu expune, nici în mod succint, motivele pentru care a fost redus ajutorul.


title: Cauza C-420/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – Netto Marken Discount AG & Co. KG/Deutsches Patent- und Markenamt (Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Identificarea produselor sau serviciilor pentru care se solicită protecția prin intermediul mărcii — Cerințe de claritate și de precizie — Clasificarea de la Nisa — Comerțul cu amănuntul — Regrupare de servicii)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/20

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – Netto Marken Discount AG & Co. KG/Deutsches Patent- und Markenamt
   (Cauza C-420/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Identificarea produselor sau serviciilor pentru care se solicită protecția prin intermediul mărcii - Cerințe de claritate și de precizie - Clasificarea de la Nisa - Comerțul cu amănuntul - Regrupare de servicii))
   2014/C 315/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Netto Marken Discount AG & Co. KG

      Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

      Dispozitivul

               1)

               Prestările efectuate de un operator economic care constau în regruparea unor servicii pentru a permite consumatorului să le compare și să le achiziționeze cât mai comod pot intra sub incidența noțiunii „servicii” menționate la articolul 2 din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci.

               2)

               Directiva 2008/95 trebuie interpretată în sensul că impune ca o cerere de înregistrare a unei mărci pentru un serviciu de regrupare a unor servicii să fie formulată într-un mod suficient de clar și de precis pentru a permite autorităților competente și celorlalți operatori economici să știe care sunt serviciile pe care solicitantul intenționează să le regrupeze.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-256/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Niculae și alții/România și alții („Măsuri provizorii — Respingerea acțiunii principale — Nepronunțare asupra cererii de măsuri provizorii”)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/21

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Niculae și alții/România și alții
   (Cauza T-256/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Respingerea acțiunii principale - Nepronunțare asupra cererii de măsuri provizorii”))
   (2016/C 410/30)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamanți: Ioan Niculae (București, România) și ceilalți 5 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: M. Vasii, avocat)

      Pârâte: România, Comisia Europeană, Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) și Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei (ANRE) (România)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii formulată în cadrul unei acțiuni introduse împotriva României, a Comisiei Europene, a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) și a Autorității Naționale de Reglementare în Domeniul Energiei (ANRE) (România).

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de măsuri provizorii.

               2)

               Ioan Niculae și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-495/14: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento – Italia) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini/Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA) (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Directiva 89/665/CEE — Achiziții publice — Legislație națională — Taxe judiciare pentru accesul la justiția administrativă în domeniul achizițiilor publice — Dreptul la o cale de atac efectivă — Taxe cu efect de descurajare — Control jurisdicțional al actelor administrative — Principiile efectivității și echivalenței)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/10

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento – Italia) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini/Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)
   (Cauza C-495/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 89/665/CEE - Achiziții publice - Legislație națională - Taxe judiciare pentru accesul la justiția administrativă în domeniul achizițiilor publice - Dreptul la o cale de atac efectivă - Taxe cu efect de descurajare - Control jurisdicțional al actelor administrative - Principiile efectivității și echivalenței))
   (2016/C 270/12)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini

      Pârâți: Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

      Dispozitivul

   Articolul 1 din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată de Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, precum și principiile efectivității și echivalenței trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care impune achitarea unor taxe judiciare, precum taxa unificată în discuție în litigiul principal, la introducerea în fața instanțelor administrative a unei căi de atac în materie de achiziții publice.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza C-106/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 4 martie 2013 — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 4 martie 2013 — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza
   (Cauza C-106/13)
   2013/C 141/26
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Francesco Fierro, Fabiana Marmorale

      Pârâți: Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

      Întrebarea preliminară

   Dacă legislația națională a Republicii Italiene — și în special articolul 33 din Legea nr. 1150/42, care încredințează comunelor sarcina de a reglementa efectuarea transformărilor imobiliare și/sau urbanistice pe teritoriul lor potrivit principiilor generale cuprinse în legea menționată, în articolul 1 din Legea nr. 10/77, în diversele legi adoptate de Regiuni, coroborat cu articolul 2 din D.P.R.6/6/2001, nr. 380 privind „Textul unic al dispozițiilor legislative și administrative în domeniul construcțiilor” și cu dispozițiile locale de rang inferior (planuri generale de amenajare și norme de punere în aplicare), precum și cu articolul 46 din același d.p.r. 380 din 2001, care determină nulitatea actelor de vânzare în cazul modificării bunului imobil fără autorizație — este incompatibilă cu articolul 1 din Protocolul nr. 1 al Convenției Europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, coroborat cu articolul 6 [TUE] și cu articolul 17 și cu articolul 52 alineatul (3) din [Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], sub aspectul ingerinței disproporționate și nerezonabile în dreptul de proprietate, chiar dacă aceasta este reglementată de lege.


title: Cauza T-152/09: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Rintisch/OAPI — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIACTIVE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PROTIACTIVE — Mărci naționale verbale și figurative anterioare PROTIPLUS, PROTI și PROTIPOWER — Prezentare tardivă a documentelor — Putere de apreciere conferită de articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Noțiunea «dispoziție contrară» — Norma 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2011 — Rintisch/OAPI — Valfleuri Pâtes alimentaires (PROTIACTIVE)
   (Cauza T-152/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PROTIACTIVE - Mărci naționale verbale și figurative anterioare PROTIPLUS, PROTI și PROTIPOWER - Prezentare tardivă a documentelor - Putere de apreciere conferită de articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Noțiunea «dispoziție contrară» - Norma 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
   2012/C 32/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Bernhard Rintisch (Bottrop, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Valfleuri Pâtes alimentaires SA (Wittenheim, Franța) (reprezentant: F. Baujoin, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 februarie 2009 (cauza R 1661/2007-4) privind o procedură de opoziție între Bernhard Rintisch și Valfleuri Pâtes alimentaires SA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Bernhard Rintisch la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-288/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Acțiune penală împotriva lui Jürgen Kretzinger (Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen — Articolul 54 — Principiul ne bis in idem — Noțiunea de aceleași fapte — Țigări de contrabandă — Importuri în mai multe state contractante — Urmărire penală în diferite state contractante — Noțiunea de executare a pedepselor — Suspendarea executării pedepsei — Deducerea perioadelor de arestare preventivă de scurtă durată — Mandatul european de arestare)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Acțiune penală împotriva lui Jürgen Kretzinger
   (Cauza C-288/05) (1)

   (Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen - Articolul 54 - Principiul „ne bis in idem’ - Noțiunea de „aceleași fapte’ - Țigări de contrabandă - Importuri în mai multe state contractante - Urmărire penală în diferite state contractante - Noțiunea de „executare’ a pedepselor - Suspendarea executării pedepsei - Deducerea perioadelor de arestare preventivă de scurtă durată - Mandatul european de arestare)
   (2007/C 235/06)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Partea din acțiunea principală
   Jürgen Kretzinger

      în prezența: Hauptzollamt Augsburg
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO 2000, L 239, p. 19) — Principiul ne bis in idem — Condiții pentru stingerea dreptului de urmărire penală — Noțiunea de „aceleași fapte” — Transport de țigări de contrabandă prin teritoriile mai multor state membre — Condamnarea, în două state membre, pentru fraudă fiscală și, respectiv, pentru tăinuire cu privire la bunuri sustrase de la plata taxelor fiscale — Noțiunea de „executare” — Suspendarea executării pedepsei — Deducerea perioadelor de arestare preventivă
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnată la 19 iunie 1990 la Schengen, trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           criteriul relevant pentru aplicarea articolului menționat este cel al identității actelor materiale, înțeles ca existența unui ansamblu de fapte indisolubil legate între ele, independent de încadrarea juridică a acestor fapte sau de interesul juridic protejat;

                           —

                           fapte constând în dobândirea de tutun străin de contrabandă într-un stat contractant și în importul și deținerea aceluiași tutun în alt stat contractant, caracterizate de circumstanța că inculpatul, care a fost urmărit în cele două state contractante, avea de la început intenția de a transporta tutunul, după prima intrare în posesie, către o destinație finală, traversând mai multe state contractante, reprezintă conduite care pot intra sub incidența domeniului de aplicare a noțiunii de „aceleași fapte” în sensul articolului 54. Aprecierea definitivă în această privință revine instanțelor naționale competente.

               2)

               În sensul articolului 54 din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen, pedeapsa pronunțată de o instanță a unui stat contractant „a fost executată” sau „este în curs de executare” atunci când inculpatul a fost condamnat la pedeapsa închisorii cu suspendare, în conformitate cu legislația respectivului stat contractant.

               3)

               În sensul articolului 54 din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen, pedeapsa pronunțată de o instanță a unui stat contractant nu trebuie considerată ca „executată” sau „în curs de executare” atunci când inculpatul a fost pentru scurt timp reținut și/sau arestat preventiv și când, în conformitate cu legislația statului de condamnare, această privare de libertate trebuie dedusă din durata pedepsei închisorii ce va fi executată ulterior.

               4)

               Faptul că un stat membru în care o persoană a făcut obiectul unei hotărâri definitive de condamnare în dreptul intern poate emite un mandat european de arestare pentru arestarea acestei persoane în scopul executării acestei hotărâri în temeiul Deciziei cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre nu poate avea vreo consecință asupra interpretării noțiunii de „executare” în sensul articolului 54 din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza T-304/11: Acțiune introdusă la 16 iunie 2011 — Alumina/Consiliul

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/29

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2011 — Alumina/Consiliul
   (Cauza T-304/11)
   2011/C 226/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Alumina d.o.o. (Zvornik, Bosnia și Herțegovina) (reprezentanți: J.-F. Bellis și B. Servais, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea taxei antidumping impuse în privința reclamantei prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 464/2011 al Consiliului din 11 mai 2011 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate importurilor de pudră de zeolit A originară din Bosnia și Herțegovina;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.
   În primul rând, reclamanta apreciază că taxa antidumping stabilită prin regulamentul atacat este nelegală, în măsura în care metoda utilizată pentru stabilirea valorii normale calculate încalcă alineatele (3) și (6) ale articolului 2 din regulamentul de bază. La calcularea valorii normale, pârâta a utilizat o marjă de profit de 58,89 % stabilită pe baza prețurilor din vânzările interne nereprezentative ale reclamantei. Utilizarea unei astfel de marje de profit este incompatibilă cu articolul 2 din regulamentul de bază. Astfel, calcularea valorii normale este afectată de o contradicție fundamentală în măsura în care metoda utilizată de pârâtă pentru a determina valoarea normală ajunge la același rezultat ca în cazul în care valoarea normală s-ar fi bazat pe prețurile din vânzările interne nereprezentative. O astfel de metodă este contrară practicii constante a Comisiei și a Consiliului, precum și jurisprudenței Tribunalului și a Curții de Justiție. În plus, marja de profit de 58,89 % reținută nu este „rezonabilă”. În sfârșit, pârâta se întemeiază în mod greșit pe jurisprudența care rezultă din hotărârile OMC pentru a aplica, la calcularea valorii normale aplicabile exporturilor reclamantei, o marjă de profit care nu este „rezonabilă”.
   În al doilea rând, reclamanta apreciază de asemenea că metoda utilizată pentru stabilirea valorii normale calculate încalcă partea introductivă a alineatului (6) al articolului 2 din regulamentul de bază, întrucât vânzările interne ale reclamantei nu au avut loc în cadrul unor „operațiuni comerciale normale” în sensul alineatului (1) al treilea paragraf și al alineatului (3) al doilea paragraf ale articolului 2 din regulamentul de bază.


title: Cauza T-287/17: Acțiune introdusă la 8 mai 2017 – Swemac Innovation/EUIPO – Swemac Medical Appliances (SWEMAC)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/38

         Acțiune introdusă la 8 mai 2017 – Swemac Innovation/EUIPO – Swemac Medical Appliances (SWEMAC)
   (Cauza T-287/17)
   (2017/C 213/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Swemac Innovation AB (Linköping, Suedia) (reprezentant: G. Nygren, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Swemac Medical Appliances AB (Linköping, Suedia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „SWEMAC” – marca Uniunii Europene nr. 6 326 177

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 24 februarie 2017 în cauza R 3000/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și restabilirea deplinei validități a numărului de înregistrare a mărcii Uniunii Europene 006 326 177, inclusiv pentru produsele și serviciile din clasele 10, „Aparate şi instrumente medicale şi chirurgicale”, și 42, „Servicii de cercetare și dezvoltare cu privire la aparatele și instrumentele chirurgicale si medicale”;

               —

               obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața EUIPO și a camerelor de recurs, în cuantum de 1 000 de euro, și

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața Tribunalului.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-444/14: Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Furukawa Electric/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/38

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Furukawa Electric/Comisia
   (Cauza T-444/14)
   2014/C 303/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: C. Pouncey, A. Luke și L. Geary, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (9) litera (a) din decizie, în măsura în care în acesta se constată că încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în care a fost implicată Furukawa a fost săvârșită în perioada cuprinsă între 18 februarie 1999 și 30 septembrie 2001. Cu titlu subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (9) litera (a) din decizie, în măsura în care în acesta se constată că încălcarea în care a fost implicată Furukawa a început la 18 februarie 1999 și/sau că implicarea directă a Furukawa în încălcare a continuat după 11 iunie 2001;

               —

               anularea articolului 2 litera (n) din decizie și/sau reducerea substanțială a amenzii;

               —

               în cazul în care, în hotărârea privind acțiunea formulată de VISCAS Corporation, Tribunalul reduce amenda aplicată la articolul 2 litera (p) din decizie în legătură cu încălcările săvârșite de VISCAS Corporation pentru care Furukawa răspunde în solidar, constatarea dreptului Furukawa de a beneficia de o reducere echivalentă a cuantumului amenzii pentru care răspunde în solidar și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în aceste proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 în cazul AT.39610 – Cabluri electrice.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE și/sau a Regulamentului nr. 1/2003 (1), întrucât a analizat în mod eronat comportamentul manifestat în perioada cuprinsă între 18 februarie 1999 și 30 septembrie 2001. Reclamanta susține că:

                           —

                           Comisia nu a dovedit existența unei încălcări în care reclamanta a fost implicată în această perioadă în termenii descriși în decizia atacată;

                           —

                           cu titlu subsidiar, Comisia nu a dovedit că încălcarea în care reclamanta a fost implicată a început la 18 februarie 1999.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat, cu titlu subsidiar, pe neîndeplinirea de către Comisie a sarcinii probei care îi revine, întrucât a constatat că reclamanta a continuat să participe la încălcare după 11 iunie 2001 sau că aceasta „a continuat” să fie implicată prin intermediul VISCAS Corporation după 30 septembrie 2001.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat, cu titlu subsidiar, pe neîndeplinirea de către Comisie a sarcinii probei care îi revine în ceea ce privește gradul de implicare a reclamantei în încălcare.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că amenda aplicată reclamantei în legătură cu perioada anterioară datei de 1 octombrie 2001 este prescrisă.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat, cu titlu subsidiar, pe săvârșirea de către Comisie a unor erori în calcularea amenzii aplicate reclamantei, întrucât:

                           —

                           a utilizat valori ale vânzărilor inadecvate pentru calcularea amenzii aplicate reclamantei;

                           —

                           a calculat în mod eronat coeficientul de multiplicare aferent duratei încălcării și

                           —

                           nu a aplicat circumstanțe atenuante în favoarea reclamantei.

               6.

               Prin intermediul celui de al șaselea motiv, reclamanta solicită Tribunalului aplicarea beneficiului oricărei reduceri pe care Tribunalul ar putea să o acorde în favoarea VISCAS Corporation, în cadrul acțiunii în anulare sau având ca obiect reducerea amenzii aplicate prin decizia atacată, formulată de VISCAS Corporation.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe caracterul vădit disproporționat, excesiv și inadecvat, în orice ipoteză, al amenzii, Tribunalul având obligația să își exercite competența de fond în temeiul articolului 261 TFUE și al articolului 31 din Regulamentul nr. 1/2003 pentru reformarea nivelului amenzii și, prin urmare, pentru reducerea substanțială a acesteia.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-527/11: Ordonanța Tribunalului din 20 februarie 2013 — Luxembourg Patent Co./OAPI — DETEC (FIREDETEC)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/37

         Ordonanța Tribunalului din 20 februarie 2013 — Luxembourg Patent Co./OAPI — DETEC (FIREDETEC)
   (Cauza T-527/11) (1)

   2013/C 108/88
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-233/09: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2011 — Access Info Europe/Consiliul [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Document privind o procedură legislativă în curs — Respingerea în parte a cererii de acces — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Admisibilitate — Divulgare de către un terț — Nedispariția interesului de a exercita acțiunea — Identificarea delegațiilor statelor membre autoare ale propunerilor — Excepție privind protecția procesului decizional” ]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/16

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2011 — Access Info Europe/Consiliul
   (Cauza T-233/09) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Document privind o procedură legislativă în curs - Respingerea în parte a cererii de acces - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Admisibilitate - Divulgare de către un terț - Nedispariția interesului de a exercita acțiunea - Identificarea delegațiilor statelor membre autoare ale propunerilor - Excepție privind protecția procesului decizional)
   2011/C 139/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Access Info Europe (Madrid, Spania) (reprezentanți: O. W. Brouwer și J. Blockx, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: C. Fekete și M. Bauer, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Elenă (reprezentanți: E.-M. Mamouna și K. Boskovits, agenți) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și S. Ossowski, agenți, asistați de L. J. Stratford, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Consiliului din 26 februarie 2009 de respingere a cererii de acces la anumite informații cuprinse într o notă din 26 noiembrie 2008 referitoare la o propunere de regulament privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Consiliului Uniunii Europene din 26 februarie 2009 de respingere a cererii de acces la anumite informații cuprinse într-o notă din 26 noiembrie 2008 referitoare la o propunere de regulament privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei.

               2.

               Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Access Info Europe.

               3.

               Republica Elenă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-127/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 7 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/42/CE privind echipamentele tehnice — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 7 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-127/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/42/CE privind echipamentele tehnice - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   2010/C 328/14
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Karanasou Apostolopoulou și G. Zavvos, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: N. Dafniou, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind echipamentele tehnice și de modificare a Directivei 95/16/CE (reformare)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a s e conforma Directivei 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind echipamentele tehnice și de modificare a Directivei 95/16/CE, republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-567/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie/Woningstichting Sint Servatius (Libera circulație a capitalurilor — Articolul 56 CE — Restricții — Justificări — Politica în domeniul locuințelor — Servicii de interes economic general)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Minister voor Wonen, Wijken en Integratie/Woningstichting Sint Servatius
   (Cauza C-567/07) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Articolul 56 CE - Restricții - Justificări - Politica în domeniul locuințelor - Servicii de interes economic general)
   2009/C 282/09
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie

      Pârâtă: Woningstichting Sint Servatius

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State — Interpretarea articolului 56 CE, a articolului 58 CE, a articolului 86 alineatul (2) CE, a articolului 87 CE și a articolului 88 CE — Legislație națională care interzice, în lipsa unei autorizări prealabile a ministrului de resort, exercitarea unor activități transfrontaliere de către o întreprindere care are prin lege misiunea de a-și desfășura activitatea în cadrul politicii privind locuințele a statului membru respectiv — Politica privind locuințele și interesul general

      Dispozitivul

   Articolul 56 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care condiționează exercitarea activităților transfrontaliere ale organismelor autorizate în domeniul locuințelor, în sensul articolului 70 alineatul 1 din Legea privind locuințele (Woningwet) de obținerea autorizației administrative prealabile, în măsura în care o astfel de reglementare nu se întemeiază pe criterii obiective, nediscriminatorii și cunoscute în prealabil care pot circumscrie suficient exercitarea de către autoritățile naționale a puterii lor de apreciere, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza F-97/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2007 — López Teruel/OAPI (Funcționari — Invaliditate — Respingerea cererii privind constituirea unei comisii pentru invaliditate)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2007 — López Teruel/OAPI
   (Cauza F-97/06) (1)

   (Funcționari - Invaliditate - Respingerea cererii privind constituirea unei comisii pentru invaliditate)
   (2007/C 155/78)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Adelaida López Teruel (Guadalajara, Spania) (reprezentanți: G. Vandersanden, L. Levi și C. Ronzi, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentanți: M. I. de Medrano Caballero, agent)
   Obiectul
   Anularea deciziei OAPI din 2 septembrie 2005 de respingere a cererii reclamantei privind constituirea unei comisii pentru invaliditate însărcinate cu evaluarea incapacității sale de a-și îndeplini funcțiile corespunzătoare postului său și a dreptului său de a beneficia de o pensie de invaliditate
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 6 octombrie 2005 a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) de respingere a cererii doamnei López Teruel având ca scop convocarea unei comisii pentru invaliditate.

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006, p. 24.


title: Cauza T-525/13: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2013 — H&M Hennes & Mauritz/OAPI — Yves Saint Laurent (poșete)

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/15

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2013 — H&M Hennes & Mauritz/OAPI — Yves Saint Laurent (poșete)
   (Cauza T-525/13)
   2013/C 359/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: H. Hartwig și A. von Mühlendahl, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Yves Saint Laurent SAS (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iulie 2013 în cauza R 207/2012-3;

               —

               declararea nulității desenului sau a modelului comunitar înregistrat cu nr. 61 3294-0001;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă în fața camerei de recurs;

               —

               în plus, dacă cealaltă parte intervine în litigiu, obligarea Yves Saint Laurent SAS la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen sau model pentru „poșete” — desen sau model comunitar înregistrat cu nr. 61 3294-0001.

      Titularul desenului sau al modelului comunitar: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau a modelului comunitar: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: lipsa caracterului individual potrivit articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza C-621/13 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 11 februarie 2015 – Orange/Comisia Europeană, Republica Franceză, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare de stat — Compensarea costurilor de serviciu public pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/8

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 11 februarie 2015 – Orange/Comisia Europeană, Republica Franceză, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS
   (Cauza C-621/13 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Compensarea costurilor de serviciu public pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice de mare viteză))
   (2015/C 146/12)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Orange (reprezentanți: D. Gillet și H. Viaene, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: J. Bousin și M. D. Colas, agenți), Département des Hauts-de-Seine (reprezentant: G. O’Mahony, avocat), Sequalum SAS (reprezentant: L. Feldman, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Orange SA la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană, de Republica Franceză, de Département des Hauts-de-Seine și de Sequalum SAS.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-157/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Napoli — Italia) — Giuseppe Sibilio/Comune di Afragola (Politică socială — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Directiva 1999/70/CE — Clauza 2 — Noțiunea de „contract de muncă sau raport de muncă, definite în legislația, convențiile colective sau practicile în vigoare în fiecare stat membru” — Domeniul de aplicare al acordului-cadru — Clauza 4 punctul 1 — Principiul nediscriminării — Persoane care efectuează „lucrări utile din punct de vedere social” pe lângă administrația publică — Reglementare națională care exclude existența unui raport de muncă — Reglementare națională care stabilește o diferență între alocația plătită lucrătorilor utili din punct de vedere social și remunerația percepută de lucrătorii pe durată determinată și/sau nedeterminată angajați de aceeași administrație și care efectuează aceleași activități)

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Napoli — Italia) — Giuseppe Sibilio/Comune di Afragola
   (Cauza C-157/11) (1)

   (Politică socială - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Directiva 1999/70/CE - Clauza 2 - Noțiunea de „contract de muncă sau raport de muncă, definite în legislația, convențiile colective sau practicile în vigoare în fiecare stat membru” - Domeniul de aplicare al acordului-cadru - Clauza 4 punctul 1 - Principiul nediscriminării - Persoane care efectuează „lucrări utile din punct de vedere social” pe lângă administrația publică - Reglementare națională care exclude existența unui raport de muncă - Reglementare națională care stabilește o diferență între alocația plătită lucrătorilor utili din punct de vedere social și remunerația percepută de lucrătorii pe durată determinată și/sau nedeterminată angajați de aceeași administrație și care efectuează aceleași activități)
   2012/C 133/17
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Napoli

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Giuseppe Sibilio

      Pârâtă: Comune di Afragola

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale di Napoli — Interpretarea clauzelor 2, 3, 4 și 5 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Principiul nediscriminării — Persoane aflate în șomaj înscrise pe listele de mobilitate sau de plasament, angajate de administrația publică pe durată determinată și pentru lucrări utile din punct de vedere social/lucrări de utilitate publică (denumiți lucrători utili din punct de vedere social/lucrători de utilitate publică) — Reglementare națională care stabilește o diferență de tratament în ceea ce privește retribuția între lucrătorii utili din punct de vedere social/lucrătorii de utilitate publică și lucrătorii angajați pe durată nedeterminată de aceeași administrație publică și care au aceleași atribuții

      Dispozitivul

   Clauza 2 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală care prevede că raportul dintre lucrătorii utili din punct de vedere social și administrația publică pentru care își exercită activitatea nu intră în domeniul de aplicare al acestui acord-cadru în cazul în care, aspect care trebuie determinat de instanța de trimitere, acești lucrători nu beneficiază de un raport de muncă astfel cum este definit în legislația, convențiile colective sau practicile în vigoare în fiecare stat membru sau în cazul în care statele membre și/sau partenerii sociali și-au exercitat posibilitatea care le este recunoscută la punctul 2 al acestei clauze.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza T-672/15: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2015 – Malta Cross Foundation International/OAPI – Malteser Hilfsdienst (Malta Cross International Foundation)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/73

         Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2015 – Malta Cross Foundation International/OAPI – Malteser Hilfsdienst (Malta Cross International Foundation)
   (Cauza T-672/15)
   (2016/C 027/92)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Malta Cross Foundation International, Inc. (Hallandale Beach, Statele Unite) (reprezentant: J. Pimenta, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Malteser Hilfsdienst e.V. (Köln, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Malta Cross International Foundation” – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 252 554

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Marii Camere de recurs a OAPI din 9 iulie 2015 în cauza R 863/2011-G

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și, dacă este cazul, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de opoziție și prezentei acțiuni.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-82/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Dittert/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2006 — Noua structură a carierelor — Prelungire a carierei prin introducerea de noi grade care nu au echivalent în vechiul statut — Aplicarea articolului 45 din statut, a anexei XIII la statut, precum și a DGA aplicabile începând din 2005 — Principiul egalității de tratament — Efect retroactiv al deciziilor de promovare de la o dată anterioară datei de 1 mai 2004 — Măsuri tranzitorii — Acțiune vădit nefondată sau vădit inadmisibilă)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 septembrie 2011 — Dittert/Comisia
   (Cauza F-82/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2006 - Noua structură a carierelor - Prelungire a carierei prin introducerea de noi grade care nu au echivalent în vechiul statut - Aplicarea articolului 45 din statut, a anexei XIII la statut, precum și a DGA aplicabile începând din 2005 - Principiul egalității de tratament - Efect retroactiv al deciziilor de promovare de la o dată anterioară datei de 1 mai 2004 - Măsuri tranzitorii - Acțiune vădit nefondată sau vădit inadmisibilă)
   2011/C 340/81
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Daniel Dittert (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: B. Cortese și C. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și K. Herrmann, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Arpio Santacruz și I. Šulce, ulterior M. Bauer, J. Monteiro și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei din 23 aprilie 2007 de a-l promova pe reclamant la gradul AD 9, iar nu la gradul AD 10

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Dittert și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007, p. 32.


title: Cauza C-82/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 17 februarie 2014 – Agenzia delle Entrate/Nuova Invincibile

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 17 februarie 2014 – Agenzia delle Entrate/Nuova Invincibile
   (Cauza C-82/14)
   2014/C 142/25
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte Suprema di Cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Agenzia delle Entrate

      Pârâtă: Nuova Invincibile

      Întrebările preliminare

   O măsură [precum amnistia fiscală prevăzută la articolul 9 alineatul 17 din Legea nr. 289/2002 privind perioade anterioare și care vizează despăgubirea, într-o anumită măsură, a persoanelor care s-au confruntat cu catastrofe naturale] care are incidență asupra sumelor globale primite (sau care urmează să fie primite) după aplicarea TVA-ului este vizată sau nu este vizată de interdicția care rezultă din Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 17 iulie 2008 în cauza C-132/06?


title: Cauza T-204/08: Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Team Relocations NV/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/28

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Team Relocations NV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-204/08)
   (2008/C 197/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Team Relocations NV (Zaventem, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams, J. Bocken, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1 din Decizia Comisiei din 11 martie 2008 în cauza COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale, în măsura în care prin acesta se declară că reclamanta a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 alineatul (1) SEE, în perioada ianuarie 1997 — septembrie 2003, prin stabilirea directă și indirectă a prețurilor serviciilor de mutări internaționale în Belgia, prin împărțirea unei părți a pieței și prin manipularea procedurii de cerere de ofertă;

               —

               anularea articolului 2 din Decizia Comisiei din 11 martie 2008 în cauza COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale, în măsura în care prin acesta se aplică reclamantei o amendă de 3,49 milioane euro;

               —

               în subsidiar, reducerea substanțială a amenzii aplicate prin decizia susmenționată;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul acestei acțiuni, reclamanta urmărește anularea, potrivit articolului 230 CE, a articolelor 1 și 2 din Decizia C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 (cauza COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale) privind o procedură în temeiul articolului 81 alineatul (1) CE și al articolului 53 alineatul (1) SEE, în măsura în care prin aceasta se aplică o amendă reclamantei.
   Reclamanta formulează opt motive în susținerea pretențiilor sale:
   În primul rând, reclamanta susține încălcarea de către Comisie a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE, precum și a obligației de motivare prin afirmarea în articolul 1 din decizia sa că reclamanta a participat din ianuarie 1997 până în septembrie 2003 la o încălcare unică și continuă a articolului 81 CE.
   În al doilea rând, reclamanta susține încălcarea de către Comisie a principiului egalității de tratament, precum și a Orientărilor privind calcularea amenzilor din 2006 (1), prin luarea în considerare, pentru calcularea cuantumului de bază al amenzii, a vânzărilor globale ale reclamantei pe piața belgiană a mutărilor internaționale, inclusiv cifra de afaceri rezultată din mutările particularilor.
   În al treilea rând, reclamanta afirmă că procentul de 17 % din valoarea vănzărilor, aplicat de Comisie pentru calcularea cuantumului de bază al amenzii reclamantei este excesiv de ridicat. Potrivit reclamantei, procedând astfel, Comisia a încălcat principiul egalității de tratament și principiul proporționalității, Orientările privind calcularea amenzilor din 2006 și obligația de motivare.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că nu există niciun temei pentru multiplicarea valorii vânzărilor reclamantei cu numărul de ani pe durata cărora au avut loc practicile la care aceasta a participat. În plus, reclamanta susține că multiplicarea automată a cuantumului stabilit pe baza valorii vânzărilor cu numărul de ani al participării unei întreprinderi la încălcare conferă pretinsei durate a încălcării o importanță disproporționată în raport cu alți factori și, în special, în raport cu gravitatea încălcării.
   În al cincilea rând, reclamanta invocă faptul că nu există niciun temei pentru a i se aplica un cuantum suplimentar de 436 850,53 EUR, echivalent cu 17 % din valoarea vânzărilor sale.
   În al șaselea rând, reclamanta susține că ar fi trebuit să fie luate în considerare de către Comisie mai multe circumstanțe atenuante care justificau o reducere substanțială a amenzii aplicate reclamantei.
   În al șaptelea rând, reclamanta afirmă că nu există niciun temei pentru aplicarea unei amenzi care depășește 10 % din cifra sa de afaceri. Procedând astfel, Comisia a încălcat articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (2) și principiul proporționalității.
   În al optulea rând și în subsidiar, reclamanta susține că amenda care i-a fost aplicată ar trebui să fie redusă în mod substanțial pentru a se ține seama de incapacitatea sa de plată.

      (1)  Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p.1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-714/14: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2014 – Bonney/OAPI – Bruno (ATHEIST)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/40

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2014 – Bonney/OAPI – Bruno (ATHEIST)
   (Cauza T-714/14)
   (2014/C 431/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: David Bonney (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: D. Farnsworth, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vanessa Bruno (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamantul

      Marca în litigiu în cauză: marca comunitară verbală „ATHEIST” – cererea de înregistrare nr. 1 0 0 34  874

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 august 2014 în cauza R 803/2013-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea opoziției în ceea ce privește bunurile și serviciile din clasele 18, 25 și 35;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-613/14: Hotărârea Tribunalului din 7 aprilie 2016 – Industrias Tomás Morcillo/EUIPO – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Polycart A Whole Cart Full of Benefits — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară POLICAR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/25

         Hotărârea Tribunalului din 7 aprilie 2016 – Industrias Tomás Morcillo/EUIPO – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
   (Cauza T-613/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Polycart A Whole Cart Full of Benefits - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară POLICAR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 191/31)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Spania) (reprezentant: A. Sanz-Bermell y Martínez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (reprezentanţi: S. Palmero Cabezas și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 mai 2014 (cauza R 1735/2012-1), privind o procedură de opoziție între Aucar Trailer, SL și Industrias Tomás Morcillo, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Industrias Tomás Morcillo, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 339, 29.09.2014.


title: Cauza C-348/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Hamburg — Germania) — Turgay Semen/Deutsche Tamoil GmbH (Directiva 86/653/CEE — Articolul 17 — Agenți comerciali independenți — Încetarea contractului — Dreptul la indemnizație — Stabilirea cuantumului indemnizației)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Hamburg — Germania) — Turgay Semen/Deutsche Tamoil GmbH
   (Cauza C-348/07) (1)

   (Directiva 86/653/CEE - Articolul 17 - Agenți comerciali independenți - Încetarea contractului - Dreptul la indemnizație - Stabilirea cuantumului indemnizației)
   2009/C 113/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Turgay Semen

      Pârâtă: Deutsche Tamoil GmbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landgericht Hamburg — Interpretarea articolului 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol.1, p. 176) — Dreptul agentului comercial la indemnizație după încetarea contractului — Determinarea cuantumului acestei indemnizații în cazul în care beneficiile comitentului, rezultate din operațiuni efectuate cu clienții aduși de agentul comercial, depășesc pierderile de comision ale acestuia din urmă

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți trebuie interpretat în sensul că nu permite ca dreptul la indemnizație al agentului comercial să fie limitat din oficiu de pierderile de comision ce rezultă din încetarea relației contractuale, chiar și atunci când beneficiile reținute de comitent trebuie considerate superioare.

               2)

               Articolul 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 86/653 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care comitentul ar aparține unui grup de societăți, beneficiile obținute de societățile din grupul respectiv nu sunt, în principiu, considerate parte din beneficiile comitentului și, prin urmare, nu trebuie să se țină în mod necesar seama de acestea la calculul dreptului la indemnizație al agentului comercial.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza T-238/16: Acțiune introdusă la 17 mai 2016 - Clean Sky 2 Joint Undertaking/Scouring Environnement

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/44

         Acțiune introdusă la 17 mai 2016 - Clean Sky 2 Joint Undertaking/Scouring Environnement
   (Cauza T-238/16)
   (2016/C 260/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (reprezentanți: B. Mastantuono, agent, asistat de M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Scouring Environnement SARL (Tauriac, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea pârâtei la plata către CSJU a sumei de 60 000 de euro în temeiul Acordului de grant nr. 287071 „BiMed – Soluție de bicarbonat pentru decaparea vopselelor și a lacurilor și tratarea suprafețelor uscate”, majorată cu suma de 3 600 de euro cu titlu de dobânzi de întârziere calculate la rata de 3,65 % pentru perioada cuprinsă între 12 septembrie 2014 și 3 mai 2016; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.
   Reclamanta susține că pârâta și-a încălcat obligațiile contractuale, neprezentând rapoartele, situațiile financiare și produsele cerute pentru perioada 1, în conformitate cu articolul 3 din acordul de grant și cu articolele II.2(3) și II.4 din anexa II la acordul de grant. În consecință, reclamanta a reziliat acordul de grant în temeiul articolului II.38 din anexa II la acesta și a emis o notă de debit privind prefinanțarea de 60 000 de euro care a fost deja plătită coordonatorului în temeiul dispozițiilor acordului de grant. În consecință, reclamanta a emis o notă de debit pentru recuperarea prefinanțării, care rămâne proprietatea reclamantei până la plata finală.
   Faptele care au dat naștere obligațiilor Scouring Environnement SARL, în calitate de coordonator, sunt în mod larg necontestate în speță, întrucât nu a fost ridicată nicio obiecție de pârâtă în legătură cu împrejurările rezilierii și cu privire la modul de calculare a sumei care trebuie rambursată reclamantei.
   În consecință, reclamanta are dreptul să solicite recuperarea și rambursarea sumei plătite pârâtei cu titlu de prefinanțare, majorată cu dobânzile de întârziere.


title: Cauza C-142/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 21 martie 2012 — Hristomir Marinov/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” gr. Varna

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 21 martie 2012 — Hristomir Marinov/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” gr. Varna
   (Cauza C-142/12)
   2012/C 151/39
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Hristomir Marinov

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 18 litera (c) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că privește și situațiile în care încetarea activității economice impozabile este datorată faptului că, în urma unei radieri din registru, persoana impozabilă nu mai are posibilitatea de a factura și de a deduce TVA-ul?

               2.

               Articolele 74 și 80 din Directiva 2006/112 se opun unei dispoziții naționale care, în cazul încetării activității economice impozabile, prevede că baza de impozitare pentru operațiune este valoarea de piață a activelor disponibile la momentul radierii din registru?

               3.

               Articolul 74 din Directiva 2006/112 are efect direct?

               4.

               Timpul scurs între momentul cumpărării activelor și cel al încetării activității economice impozabile, precum și diminuările valorii activelor survenite ulterior achiziționării acestora sunt relevante pentru stabilirea bazei de impozitare în conformitate cu articolul 74 din Directiva 2006/112?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-222/11 P: Recurs introdus la 13 mai 2011 de Longevity Health Products, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 9 martie 2011 în cauza T-190/09 — Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), cealaltă parte: Performing Science LLC

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/12

         Recurs introdus la 13 mai 2011 de Longevity Health Products, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 9 martie 2011 în cauza T-190/09 — Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), cealaltă parte: Performing Science LLC
   (Cauza C-222/11 P)
   2011/C 252/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Longevity Health Products, Inc. (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Performing Science LLC

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea recursului declarat de societatea Longevity Health Products, Inc.;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 9 martie 2011 în cauza T-190/09;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Limitarea libertății mărcilor poate fi justificată numai pentru motive de interes public, precum evitarea în toate cazurile a caracterului înșelător pentru mediile vizate. Cu toate acestea, în prezenta cauză se exclude o asemenea situație întrucât nu numai specialiștii, ci și persoanele care nu au specialitatea necesară știu să facă diferența între marca verbală 5 HTP și denumirea sistematică 5-Hidroxitriptofan.
   Specialiștii precum farmaciștii și medicii veterinari recunosc faptul că unele modificări minore ale termenilor chimici din nomenclator sau ale formulelor chimice pot determina diferențe fundamentale în constituirea substanțelor. În consecință, în lipsa unei denumiri chimice corecte suplimentare, aceste persoane relevante nu ar mai continua să utilizeze marca dacă nu ar fi de acord cu aceasta.
   „Informați” semnifică faptul că persoanele care nu au specialitatea necesară și consumatorii interesați de produsele vizate recunosc că, în privința unor substanțe diferite, denumirile acestora rezultate din nomenclatura chimică se deosebesc puțin, o diferență minimă de nume determinând modificări majore ale proprietăților farmacologice, chimice și fizice ale acestei substanțe.
   În orice caz, publicul care nu are specialitatea necesară, interesat de produsele respective, nu se află în situația de a recunoaște o legătură între numele mărcii 5 HTP și substanța 5-Hidroxitriptofan și, în acest fel, în situația de a putea fi indus în eroare.


title: Cauza C-295/11: Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Republica Italiană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/21

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Republica Italiană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-295/11)
   2011/C 232/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: G. Palmieri, agent și S. Fiorentino, Avvocato dello Stato)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Consiliului din 10 martie 2011 de autorizare a unei cooperări consolidate în domeniul creării unei protecții prin brevet unitar (2011/167/UE) (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, Republica Italiană invocă patru motive.
   În primul rând, aceasta susține că procedura de cooperare consolidată a fost autorizată de Consiliu cu depășirea limitelor prevăzute de articolul 20 alineatul (1) TUE, potrivit căruia o asemenea procedură este admisă doar în cadrul competențelor neexclusive ale Uniunii. Într-adevăr, Uniunea ar avea o competență exclusivă pentru crearea de „titluri europene”, care au ca temei juridic articolul 118 TFUE.
   În al doilea rând, reclamanta invocă faptul că autorizarea cooperării consolidate produce în speță efecte contrare sau oricum neconforme cu obiectivele în considerarea cărora o asemenea instituție e consacrată de tratate. În măsura în care autorizația menționată ar contrazice, dacă nu litera, măcar spiritul articolului 118 TFUE, ea ar încălca articolul 326 alineatul (1) TFUE în măsura în care impune ca formele de cooperare consolidată să respecte tratatele și dreptul Uniunii.
   În al treilea rând, Republica Italiană critică faptul că decizia de autorizare a fost adoptată fără o verificare adecvată în raport cu cerința numită last resort și fără o motivare corespunzătoare cu privire la acest aspect.
   În sfârșit, decizia de autorizare ar încălca articolul 326 TFUE în măsura în care ar aduce atingere pieței interne, ar introduce o barieră în calea schimburilor dintre statele membre și o discriminare între întreprinderi, provocând denaturări ale concurenței. În plus, aceasta nu ar contribui la consolidarea procesului de integrare a Uniunii, fiind astfel contrară articolului 20 alineatul (1) al doilea paragraf TUE.

      (1)  JO L 76, p. 53.


title: Cauza F-56/09: Acțiune introdusă la 4 iunie 2009 — Marcuccio/Comisia

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/48

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2009 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-56/09)
   2009/C 205/90
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care se respinge cererea reclamantului având ca obiect, pe de o parte, repararea prejudiciilor pe care le-ar fi suferit ca urmare a pătrunderii, la 8 aprilie 2002, a unor agenți ai Comisiei în locuința sa de serviciu din Luanda și, pe de altă parte, transmiterea copiilor fotografiilor făcute la acel moment și distrugerea oricărei documentații privind acest eveniment

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea inexistenței, conform dispozițiilor în vigoare, sau, în subsidiar, anularea deciziei de respingere a cererii din 24 aprilie 2008;

               —

               în măsura în care este necesară, declararea inexistenței, conform dispozițiilor în vigoare, sau, în subsidiar, anularea notei din 11 septembrie 2008;

               —

               în măsura în care este necesară, declararea inexistenței, conform dispozițiilor în vigoare, sau, în subsidiar, anularea actului de respingere a reclamației din 3 noiembrie 2008;

               —

               stabilirea faptului că, la 8 aprilie 2002, agenți ai Comisiei au pătruns în locuința de serviciu a reclamantului, au făcut fotografii și au notat anumite elemente, precum și stabilirea și declararea ilegalității acestui fapt.

               —

               obligarea Comisiei la comunicarea în scris către reclamant a fiecărui element al documentației privind acest fapt;

               —

               obligarea Comisiei la efectuarea în scris a notificării către reclamant a documentației, inclusiv a fotografiilor;

               —

               obligarea Comisiei la distrugerea materială a documentației și la notificarea distrugerii materiale menționate;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, cu titlu de reparare a prejudiciilor suferite, a sumei de 225 000 de euro, sau a oricărei sume superioare sau inferioare pe care Tribunalul o va considera ca fiind justă și echitabilă, și anume: a) 100 000 de euro cu titlu de prejudicii privind pătrunderea fără drept; b) 100 000 de euro cu titlu de prejudicii privind fotografierea ilicită; c) 25 000 de euro cu titlu de prejudicii privind notarea ilicită a anumitor elemente legate de obiectele personale ale reclamantului;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, începând cu ziua următoare celei a primirii de către Comisie a cererii din 24 aprilie 2008 și până la plata efectivă a sumei de 225 000 de euro, a dobânzilor aferente sumei menționate, cu o rată anuală de 10 % și capitalizare anuală;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, cu titlu de reparare a prejudiciilor pe care acesta le va suferi și care decurg din necomunicarea documentației, începând cu ziua de mâine și până la data comunicării documentației menționate, a sumei de 100 de euro pe zi, sau a oricărei sume superioare sau inferioare pe care Tribunalul o va considera ca fiind justă și echitabilă, de plătit în prima zi a lunii următoare hotărârii ce se va pronunța în această cauză în ceea ce privește sumele cuvenite în perioada cuprinsă între ziua de mâine și ultima zi a lunii în cursul căreia va fi pronunțată hotărârea menționată și în prima zi a fiecărei luni următoare celei în cursul căreia va fi pronunțată hotărârea menționată, în ceea ce privește drepturile, în această privință, cuvenite în cursul lunii precedente;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, cu titlu de reparare a prejudiciilor pe care acesta le va suferi și care decurg din nedistrugerea materială, începând cu ziua de mâine și până la data distrugerii materiale menționate, a sumei de 100 de euro pe zi, sau a oricărei sume superioare sau inferioare pe care Tribunalul o va considera ca fiind justă și echitabilă, de plătit în prima zi a lunii următoare hotărârii ce se va pronunța în această cauză în ceea ce privește sumele cuvenite în perioada cuprinsă între ziua de mâine și ultima zi a lunii în cursul căreia va fi pronunțată hotărârea menționată și în prima zi a fiecărei luni următoare celei în cursul căreia va fi pronunțată hotărârea menționată, în ceea ce privește drepturile, în această privință, cuvenite în cursul lunii precedente;

               —

               obligarea Comisiei la rambursarea către reclamant a tuturor cheltuielilor, taxelor și onorariilor de procedură, inclusiv a celor de expertiză la cererea uneia dintre părți;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor privind eventuala redactare a unei expertize dispuse din oficiu.


title: Cauza T-21/16: Ordonanța Tribunalului din 14 martie 2017 – Karl Conzelmann/EUIPO [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale LIKE IT — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/43

         Ordonanța Tribunalului din 14 martie 2017 – Karl Conzelmann/EUIPO
   (Cauza T-21/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale LIKE IT - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 144/59)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Karl Conzelmann GmbH + Co. KG (Albstadt, Germania) (reprezentant: J. Klink, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Graul și M. Fischer, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 novembre 2015 (cauza R 223/2015-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal LIKE IT ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Karl Conzelmann GmbH + Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza C-303/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Land Baden-Württemberg/Metin Bozkurt (Acordul de asociere CEE Turcia — Reîntregirea familiei — Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Soț al unei lucrătoare turce care a locuit cu aceasta mai mult de cinci ani — Păstrarea dreptului de ședere după divorț — Condamnarea persoanei în cauză pentru exercitarea de violențe asupra fostei sale soții — Abuz de drept)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Land Baden-Württemberg/Metin Bozkurt
   (Cauza C-303/08) (1)

   (Acordul de asociere CEE Turcia - Reîntregirea familiei - Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Soț al unei lucrătoare turce care a locuit cu aceasta mai mult de cinci ani - Păstrarea dreptului de ședere după divorț - Condamnarea persoanei în cauză pentru exercitarea de violențe asupra fostei sale soții - Abuz de drept)
   2011/C 55/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Land Baden-Württemberg

      Pârât: Metin Bozkurt

      în prezența: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 7 teza întâi a doua liniuță din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Drept de ședere dobândit, în calitate de membru de familie, de un resortisant turc, soț al unei lucrătoare de origine turcă aparținând pieței legale a muncii dintr-un stat membru — Menținerea dreptului de ședere în caz de divorț precedat de atingeri aduse integrității fizice a fostei soții, sancționate printr-o condamnare penală

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, trebuie interpretat în sensul că un resortisant turc precum reclamantul din acțiunea principală care, în calitatea sa de membru al familiei unei lucrătoare turce încadrate pe piața legală a muncii dintr-un stat membru și datorită șederii împreună cu soția în cursul unei perioade neîntrerupte de cel puțin cinci ani, beneficiază de drepturile aferente statutului juridic conferit în temeiul celei de a doua liniuțe a dispoziției menționate nu pierde beneficiul acestor drepturi din cauza divorțului pronunțat la o dată ulterioară dobândirii acestora.

               2.

               Nu constituie un abuz de drept faptul că un resortisant turc precum reclamantul din acțiunea principală se prevalează de un drept legal dobândit în temeiul articolului 7 primul paragraf din Decizia nr. 1/80, chiar dacă persoana în cauză, după ce a obținut beneficiul acestui drept prin intermediul fostei sale soții, a săvârșit împotriva acesteia o infracțiune gravă pentru care a fost condamnat penal.
               În schimb, articolul 14 alineatul (1) din aceeași decizie nu se opune ca o măsură de expulzare să fie adoptată împotriva unui resortisant turc care a făcut obiectul unor condamnări penale, în măsura în care conduita personală a acestuia constituie o amenințare actuală, reală și suficient de gravă, de natură să afecteze un interes fundamental al societății. Revine instanței naționale competente sarcina de a aprecia dacă aceasta este situația în acțiunea principală.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-90/08 P: Recurs introdus la 28 februarie 2008 de K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauza T-86/05, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/10

         Recurs introdus la 28 februarie 2008 de K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauza T-86/05, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-90/08 P)
   (2008/C 142/16)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (reprezentant: D. Spohn, Rechtsanwältin)

      Celelalte părți în proces: 1. Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), 2. Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, 3. Cláudia Couto Simões, 4. Marly Lima Jatobá
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 12 decembrie 2007 în cauza T-86/05, în totalitate în ceea ce privește punctul 1 din dispozitiv, iar în ceea ce privește punctul 2 din dispozitiv, obligarea OAPI să suporte propriile cheltuieli de judecată și toate cheltuielile de judecată efectuate de recurentă;

               —

               obligarea OAPI și la plata cheltuielilor de judecată efectuate ulterior în cadrul procedurii.

         Menținerea concluziilor prezentate în primă instanță:

               —

               Anularea în totalitate a deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 decembrie 2004 (cauza R 328/2004-1);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Tribunalul de Primă Instanță a respins recursul formulat de recurentă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI, apreciind că divizia de opoziție a aplicat în mod corect Norma 71 alineatul (1) teza a doua din Regulamentul nr. 2868/95 atunci când a respins cererea de prorogare a termenului acordat pentru a dovedi, în cadrul procedurii de opoziție, utilizarea mărcilor anterioare și că, în speță, OAPI nu dispunea de nicio marjă de apreciere în ceea ce privește luarea în considerare a elementelor prezentate tardiv de recurentă.
   Recursul se întemeiază pe următoarele încălcări ale dreptului comunitar:

               1)

                  Tribunalul de Primă Instanță ar fi încălcat Norma 71 alineatul (1) teza a doua din Regulamentul nr. 2868/95, interpretând în mod greșit această dispoziție. În special, Tribunalul de Primă Instanță nu ar fi luat în considerare faptul că Regulamentul nr. 40/94 nu conține nicio normă referitoare la motivele posibile pentru o prorogare a termenului. De asemenea, acesta nu ar fi luat în considerare faptul că, la data respectivă, Norma 71 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 nu era explicată de OAPI în cadrul orientărilor privind opoziția sau în alte dispoziții, astfel încât nu exista nicio posibilitate de interpretare privind motivele admisibile pentru prorogarea termenului. În consecință, Tribunalul de Primă Instanță nu ar fi ținut seama de întreaga situație de fapt din cauză sau nu ar fi interpretat în mod corect Norma 71 alineatul (1) teza a doua din Regulamentul nr. 2868/95.

               2)

                  Tribunalul de Primă Instanță nu ar fi respectat obligația de motivare care îi revine, întrucât nu ar fi răspuns argumentului de fapt al recurentei, potrivit căruia la momentul solicitării prorogării termenului nu existau nicio dispoziție legală și nicio bază interpretativă pentru redactarea cererii de prorogare a termenului. Întrucât cererea de prorogare cuprindea o motivare, Tribunalul de Primă Instanță ar fi trebuit de asemenea să arate care este temeiul juridic pentru a considera că motivarea cererii de prorogare a termenului este insuficientă.

               3)

                  Tribunalul de Primă Instanță ar fi încălcat articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94, interpretând în mod greșit această dispoziție în sensul că OAPI nu dispunea de nicio marjă de apreciere în ceea ce privește luarea în considerare, în cadrul procedurii de opoziție, a elementelor prezentate tardiv. Tribunalul nu ar fi ținut seama de faptul că, în privința camerei de recurs, este recunoscută existența unei puteri de apreciere, iar aceasta nu este limitată prin dispozițiile articolului 43 din Regulamentul nr. 40/94 și ale Normei 22 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-27/11: Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Rheinischer Sparkassen- și Giroverband/Comisia

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/21

         Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2011 — Rheinischer Sparkassen- și Giroverband/Comisia
   (Cauza T-27/11) (1)

   2012/C 39/42
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/1

         (2007/C 315/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 297, 8.12.2007

   Publicații anterioare

      JO C 283, 24.11.2007

      JO C 269, 10.11.2007

      JO C 247, 20.10.2007

      JO C 235, 6.10.2007

      JO C 223, 22.9.2007

      JO C 211, 8.9.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-273/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 13 mai 2016 – Agenzia delle Entrate/Federal Express Europe Inc.

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 13 mai 2016 – Agenzia delle Entrate/Federal Express Europe Inc.
   (Cauza C-273/16)
   (2016/C 343/32)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurentă și intimată: Agenzia delle Entrate

      Intimată și recurentă în recursul incident: Federal Express Europe Inc.

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile coroborate ale articolului 144 și ale articolului 86 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (1) [corespunzătoare articolului 14 alineatele (1) și (2) și articolului 11 secțiunea B alineatul (3) din Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 (2)] pot fi interpretate în sensul că singura condiție pentru nesupunerea la plata TVA-ului a prestațiilor conexe constând în serviciul de transport intern denumit inbound – de la spațiile aeroportuare până la destinație, pe teritoriul statului membru, și în condiția „franco destinație” – este ca valoarea lor să fie inclusă în baza de impozitare, indiferent dacă la momentul importului bunurile în cauză au fost supuse sau nu au fost supuse efectiv la plata taxelor vamale și, prin urmare, în sensul că nu este compatibilă cu dispozițiile comunitare menționate mai sus o interpretare a dispozițiilor coroborate ale normelor interne prevăzute la articolul 9 alineatul 1 punctul 2) și la articolul 69 alineatul 1 din D.P.R. [Decretul Președintelui Republicii] nr. 633 din 26 octombrie 1972, în versiunea în vigoare la acel moment, ratione temporis, potrivit căreia, în orice caz și, prin urmare, inclusiv în cazurile de importuri neimpozabile în scopuri de TVA – precum în speță, fiind vorba despre documente și bunuri cu o valoare neglijabilă – trebuie să fie îndeplinită condiția suplimentară a aplicării efective a TVA-ului (și a plății efective a taxei în vamă) la momentul importului bunurilor respective, iar aceasta eventual și în considerarea caracterului accesoriu al serviciilor de transport în raport cu prestațiile principale (importuri) și a rațiunii simplificării care stă la baza ambelor operațiuni?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

      (2)  A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1).


title: Cauza T-236/08: Acțiune introdusă la 16 iunie 2008 — HPA/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/49

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2008 — HPA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-236/08)
   (2008/C 223/87)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Hoofdproductschap Akkerbouw (Haga, Olanda) (reprezentant: R. J. M. van den Tweel)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea inexistenței sau, în subsidiar, anularea Deciziei C(2006)7093/6 a Comisiei din 19 decembrie 2006 privind recuperarea creanței nr. 3240206544, care urmează a fi plătită în solidar de membrii Grupului European de Interes Economic (GEIE) Euroterroirs, în cadrul proiectului 93.EU.06.002 referitor la realizarea unui studiu de inventariere a patrimoniului european de produse agricole și alimentare tipice și regionale (produse locale), cel puțin în măsura în care Hoofdproductschap Akkerbouw este obligată în solidar la restituirea întregului cuantum al creanței menționate;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă recuperarea creanței de la Euroterroirs, impusă prin Decizia Comisiei din 14 august 2000. Potrivit reclamantei, ar trebui să se constate inexistența deciziei atacate, cel puțin în măsura în care prin aceasta reclamanta este obligată în solidar la restituirea întregului cuantum al creanței, întrucât decizia este viciată prin erori grave și vădite. Totodată, reclamanta susține că lipsa de efecte juridice a deciziei poate fi constatată și după expirarea termenului de recurs.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că a fost încălcat Regulamentul nr. 2137/85 (1), întrucât nu a fost niciodată membră a Grupului European de Interes Economic (GEIE) Euroterroirs, astfel încât nu poate să răspundă în această calitate.
   În al doilea rând, reclamanta susține că i-a fost încălcat dreptul de a fi ascultată. Comisia nu i-a dat posibilitatea să își prezinte poziția înainte de emiterea deciziei atacate și i-a notificat decizia din 14 august 2000 numai odată cu decizia contestată de recuperare a creanței.
   În al treilea rând, reclamanta invocă încălcarea principiului proporționalității. Comisia ar fi stabilit că reclamanta trebuia să răspundă în solidar, abia după șase ani de la constatarea creanței, fără a lua mai întâi măsurile adecvate împotriva grupului Euroterroirs însuși, împotriva Conseil national des Arts Culinaires (CNAC) din Franța, membru fondator al Euroterroirs, care asigură și conducerea acestuia, sau împotriva Franței, ca stat membru. În plus, potrivit reclamantei, experții olandezi angajați pentru anumite activități de inventariere în anul 1994/1995 în cadrul proiectului Euroterroirs ar fi primit o remunerație de numai 13 055 euro.
   În sfârșit, recuperarea creanței este prescrisă, întrucât Comisia a transmis către Euroterroirs nota de debit contestată la 28 septembrie 2000 fără a informa reclamanta, în termen, cu privire la acțiunile pe care l-ar putea întreprinde pentru întreruperea prescripției.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2137/85 al Consiliului din 25 iulie 1985 privind Grupul European de Interes Economic (GEIE) (JO L 199, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 83).