title: Cauza T-517/09: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Alstom/Comisia

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/40

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Alstom/Comisia
   (Cauza T-517/09)
   2010/C 51/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Alstom (Levallois Perret, Franța) (reprezentanți: J. Derenne și A. Müller-Rappard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 7 octombrie 2009 a Comisiei în cazul COMP/39.129 — Transformatoare de putere; și

               —

               anularea Deciziei din 10 decembrie 2009 a Contabilului Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, Alstom solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2009) 7601 final adoptate de Comisie la 7 octombrie 2009 — Transformatoare de putere, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (în prezent articolul 101 TFUE) și a articolului 53 EEE, privind o înțelegere pe piața europeană a transformatoarelor de putere, și, pe de altă parte, anularea deciziei Contabilului Comisiei din 10 decembrie 2009 prin care i se refuză întreprinderii Alstom să constituie o garanție financiară pe durata procedurii introduse prin prezenta cerere.
   În susținerea cererii sale de anulare a Deciziei Comisiei din 7 octombrie 2009, reclamanta invocă trei motive întemeiate:

               —

               pe o încălcare a normelor de drept aplicabile solidarității întrucât Comisia ar fi considerat că sunt responsabile în mod solidar pentru aceeași încălcare două întreprinderi pe care Comisia nu ar fi putut, în mod individual și autonom, să le considere ca fiind în mod direct și formal responsabile de încălcare;

               —

               pe o încălcare a articolului 296 TFUE prin aceea că decizia atacată ar fi viciată:

                           —

                           de o motivare insuficientă în ceea ce privește existența unei afectări a comerțului între statele membre;

                           —

                           de o lipsă a motivării în ceea ce privește afirmația Comisiei potrivit căreia Alstom nu a răsturnat prezumția de responsabilitate a societății mamă pentru comportamentul filialei și nu a demonstrat autonomia filialei;

                           —

                           de o contradicție a motivelor în ceea ce privește răspunderea cumulată a întreprinderilor Alstom și Alstom T&D SA;

               —

               pe o încălcare a articolului 101 TFUE coroborat cu normele privind răspunderea societăților-mamă pentru încălcările comise de filialele acestora, întrucât Comisia s-ar fi întemeiat pe o jurisprudență care ar încălca dreptul Uniunii Europene și care ar trebui așadar să fie înlăturată pentru motivul că ar fi creat, în mod pretorian, un principiu de prezumție absolută, care nu este întemeiat pe autonomia sau pe comportamentul avut în cadrul pieței, ci pe legături economice, juridice și organizaționale, caracteristici generale inerente oricărui grup de societăți.

         În susținerea cererii de anulare a deciziei Contabilului din 10 decembrie 2009, reclamanta invocă următoarele motive întemeiate pe:

               —

               lipsa de temei legal întrucât decizia de a respinge cererea de constituire a unei garanții pentru durata procedurii în anulare a Deciziei Comisiei din 7 octombrie 2009 nu ar fi întemeiată în drept nici pe Regulamentul financiar nr. 1605/2002 al Consiliului (1), nici pe Regulamentul de aplicare a acestuia nr. 2342/2002 al Comisiei, modificat prin Regulamentul nr. 1248/2006 (2);

               —

               pe o încălcare a principiului protecției încrederii legitime prin aceea că decizia Contabilului ar încălca speranțele întemeiate, născute din practica anterioară a Comisiei;

               —

               pe o încălcare a principiului egalității prin aceea că noul mod de abordare utilizat de Contabilul Comisiei, fără o măsură prealabilă de publicitate și fără măsuri tranzitorii, ar plasa Alstom într-o situație inegală față de debitorii amenzilor care ar fi putut constitui o garanție financiară înaintea acestei modificări a modului de abordare;

               —

               pe o încălcare a obligației de a corecta în mod public o eroare de interpretare în cazul în care Tribunalul s-ar pronunța în sensul că practica din trecut a Comisiei nu respecta reglementarea financiară aplicabilă.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198)

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1248/2006 al Comisiei din 7 august 2006 de modificare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2342/2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 227, p. 3, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 172)


title: Cauza C-224/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 octombrie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Baden-Baden — Germania) — Procedură penală împotriva Leo Apelt (Directiva 91/439/CEE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Retragerea permisului național emis de statul membru de domiciliu și emiterea unui permis de conducere pentru vehiculele din categoriile B și D de către alt stat membru — Refuzul recunoașterii de către statul membru de domiciliu — Obligația de a fi posesorul unui permis valabil pentru categoria B în momentul emiterii permisului pentru categoria D)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 octombrie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Baden-Baden — Germania) — Procedură penală împotriva Leo Apelt
   (Cauza C-224/10) (1)

   (Directiva 91/439/CEE - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Retragerea permisului național emis de statul membru de domiciliu și emiterea unui permis de conducere pentru vehiculele din categoriile B și D de către alt stat membru - Refuzul recunoașterii de către statul membru de domiciliu - Obligația de a fi posesorul unui permis valabil pentru categoria B în momentul emiterii permisului pentru categoria D)
   2011/C 355/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Baden-Baden

      Partea din acțiunea principală

   Leo Apelt

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landgericht Baden-Baden — Interpretarea articolului 1, a articolului 5 alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62), precum și a articolului 11 alineatul (4) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216) — Permis de conducere pentru categoria B eliberat de un stat membru unui resortisant al altui stat membru anterior unei decizii de retragere a permisului național dar posterior faptelor care au justificat această măsură — Extinderea acestui permis, de către statul membru emitent, la categoria D după expirarea perioadei de interdicție de solicitare a unui nou permis național — Posibilitatea statului membru de rezidență de a refuza recunoașterea valabilității acestui permis, motivând acest refuz prin lipsa unui permis valabil pentru categoria B la momentul eliberării permisului pentru categoria D

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2), articolul 5 alineatul (1) litera (a), articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/56/CE a Comisiei din 14 septembrie 2000, nu se opun ca un stat membru gazdă să refuze recunoașterea unui permis de conducere pentru categoriile B și D emis de un alt stat membru, în primul rând, în cazul în care posesorul permisului de conducere a obținut un drept de conducere a vehiculelor din categoria B cu nerespectarea condiției privind domiciliul stabil și după ce permisul său de conducere emis de primul stat membru a făcut obiectul unei măsuri de reținere de către organele de poliție din acel prim stat membru, însă înainte de adoptarea, în primul stat membru menționat, a unei măsuri de retragere pe cale judiciară a dreptului de a conduce, și, în al doilea rând, în cazul în care posesorul respectivului permis de conducere a obținut dreptul de a conduce vehiculele din categoria D ulterior adoptării respectivei măsuri de retragere pe cale judiciară și după expirarea perioadei de interdicție a emiterii unui nou permis de conducere.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-340/11: Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Régie Networks și NRJ Global/Comisia ( „Acțiune în despăgubire — Ajutoare de stat — Prescripție — Prejudiciu reparabil — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată — Necompetență vădită” )

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/6

         Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Régie Networks și NRJ Global/Comisia
   (Cauza T-340/11) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Ajutoare de stat - Prescripție - Prejudiciu reparabil - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată - Necompetență vădită)
   2012/C 373/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Régie Networks (Lyon, Franța) și NRJ Global (Paris, Franța) (reprezentanți: B. Geneste și C. Vannini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și S. Thomas, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire formulată în temeiul articolului 340 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de către reclamante, pe de o parte, ca urmare a adoptării Deciziei nelegale a Comisiei din 10 noiembrie 1997 privind ajutorul de stat N 679/97 și, pe de altă parte, din cauza unei pretinse încălcări a principiului bunei administrări care ar rezulta dintr-o omisiune a Comisiei de a repara efectele prejudiciabile ale acestei decizii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Régie Networks și NRJ Global la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza F-6/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 septembrie 2011 — M/EMA (Funcție publică — Acțiune în despăgubire — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 septembrie 2011 — M/EMA
   (Cauza F-6/11) (1)

   (Funcție publică - Acțiune în despăgubire - Acțiune vădit inadmisibilă)
   2011/C 340/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: M (Broxbourne, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Thomann, barrister, și I. Khawaja, solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: V. Salvatore și N. Rampal Olmedo, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a unui accident produs la locul de muncă care ar fi fost cauzat de încălcarea de către Agenție a obligațiilor care îi revin, în temeiul reglementării europene și britanice, în materie de protecție a securității și a sănătății salariaților la locul de muncă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul M suportă în totalitate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010, p. 37.


title: Cauza C-131/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 21 martie 2014 – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino/Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 21 martie 2014 – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino/Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno
   (Cauza C-131/14)
   2014/C 194/13
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurenţi: Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino

      Intimaţi: Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

      Întrebare preliminară

   Regulamentul (CE) nr. 1047/2001 (1) și Regulamentul (CE) nr. 2988/1995 (2) trebuie interpretate în sensul că este interzis și constituie un abuz de drept și o practică frauduloasă comportamentul operatorului comunitar A (Malvi sas), care, întrucât nu dispune de o licență de import sau și-a epuizat propria parte din contingent, cumpără loturi determinate de marfă de la alt operator comunitar, B (Tonini Roberto & C. sas), care, la rândul său, le-a cumpărat de la un furnizor din afara Uniunii Europene (Bananaservice srl) și le-a cedat în țara terță altui operator comunitar, C (L’Olivo Maria), care, întrucât îndeplinea condițiile, a obținut o licență în cadrul contingentului și, fără a-și transfera licența, le-a pus în liberă circulație în Comunitatea Europeană pentru a le ceda, după vămuire și în schimbul unei remunerații corespunzătoare, mai mică decât taxa specifică pentru importuri în afara contingentului, aceluiași operator, B (Tonini Roberto & C. sas), care, în final, le vinde operatorului A (MALVI sas)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1047/2001 din 30 mai 2001 de instituire a unui regim de licențe de import și de certificate de origine și de stabilire a modalităților de gestionare a contingentelor tarifare pentru usturoiul importat din țări terțe (JO L 145, p. 35).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza F-135/07: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2007 — Smadja/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/35

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2007 — Smadja/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-135/07)
   (2008/C 37/57)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Daniele Smadja (New Delhi, India) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Comisiei privind numirea reclamantei, funcționar inițial încadrat în gradul A*15, treapta 4, în măsura în care stabilește încadrarea sa în gradul A*15, treapta 1, ca urmare a renumirii sale în postul de director al Direcției RELEX.B, după anularea primei sale numiri. Cerere de despăgubire pentru prejudiciul moral și material suferit
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea actului de numire a reclamantei din 21 decembrie 2006, în măsura în care privește încadrarea sa în calitate de director în gradul A*15, treapta 1 și stabilește vechimea în treaptă a acesteia la 1 noiembrie 2005, ca urmare a renumirii sale, la 15 noiembrie 2005, în postul de director al Direcției RELEX.B „Relații multilaterale și drepturile omului”, renumire ca urmare a anulării primei sale numiri în același post prin hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 septembrie 2005, Napoli Buzzanca/Comisia, T-218/02;

               —

               obligarea pârâtei la plata, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral și material suferit și pentru atingerea adusă carierei reclamantei, a unei sume de 25 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-331/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutor de stat — Ajutor acordat de Republica Polonă în favoarea grupului Technologie Buczek — Decizie a Comisiei prin care se constată incompatibilitatea ajutorului cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Neexecutare în termenul stabilit)

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-331/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutor de stat - Ajutor acordat de Republica Polonă în favoarea grupului Technologie Buczek - Decizie a Comisiei prin care se constată incompatibilitatea ajutorului cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia - Neexecutare în termenul stabilit)
   2011/C 179/05
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Gross și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: M. Krasnodębska-Tomkiel, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea în termenul prevăzut a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Deciziei Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat C 23/06 (ex NN 35/06) acordat de Polonia producătorului de oțel Technologie Buczek Group [Ajutor d stat C(2007) 5087, JO L 116, p. 26] — Neexecutarea imediată și efectivă a deciziei respective — Lipsa imposibilității absolute de executare

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul stabilit, a tuturor măsurilor necesare pentru a asigura executarea Deciziei 2008/344/CE a Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat C 23/06 (ex NN 35/06) acordat de Polonia producătorului de oțel Technologie Buczek Group, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 249 al patrulea paragraf CE, precum și al articolelor 3 și 4 din decizia menționată.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-67/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 iulie 2008 — Elini/OHMI — Rolex (Elini)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/58

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 iulie 2008 — Elini/OHMI — Rolex (Elini)
   (Cauza T-67/06) (1)

   (2008/C 223/103)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza F-23/10: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2010 — Finola Allen/Comisia Europeană

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/58

      Acțiune introdusă la 16 aprilie 2010 — Finola Allen/Comisia Europeană
      (Cauza F-23/10)
      (2010/C 161/93)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Finola Allen (Armação de Pera, Portugalia) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei de respingere a cererii de recunoaștere a unei boli grave

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 30 iunie 2009 de respingere a cererii sale de recunoaștere a unei boli grave și, dacă este necesar, anularea deciziei din 17 iulie 2009;

                  —

                  dacă este cazul, anularea deciziei din 8 ianuarie 2010 de respingere a reclamației introduse de reclamantă;

                  —

                  în consecință, recunoașterea drept boală gravă a afecțiunilor de care suferă aceasta, vizate în cererea sa din 19 mai, astfel cum a fost completată la 2 iulie 2009, și a dreptului său la o asigurare completă începând cu 1 iulie 2009;

                  —

                  în subsidiar, acordarea în favoarea acesteia a asigurării de boală până la 10 iulie 2009;

                  —

                  obligarea la plata de daune interese evaluate ex aequo et bono și, cu titlu provizoriu, a sumei de 1 euro;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-261/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 iulie 2010 — Brinkmann/Germania ( „Procedură privind măsurile provizorii — Necompetență vădită” )

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 iulie 2010 — Brinkmann/Germania
   (Cauza T-261/10 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Necompetență vădită)
   2010/C 274/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Norbert Brinkmann (Rheine, Germania) (reprezentant: R. Wiegers, avocat)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Obiectul

   Cerere de suspendare a aplicării articolelor 47 și 48bis din Codul notarial federal german (Bundesnotarordnung) în ceea ce îl privește pe reclamant.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-432/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 2 noiembrie 2009 — Airfield NV/Agicoa Belgium BVBA

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 2 noiembrie 2009 — Airfield NV/Agicoa Belgium BVBA
   (Cauza C-432/09)
   2010/C 24/44
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Airfield NV

      Pârâtă: Agicoa Belgium BVBA

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 93/83 (1) se opune situației în care operatorul unei televiziuni digitale prin satelit trebuie să obțină o autorizare din partea titularilor drepturilor în cazul unei operațiuni prin care un organism de radiodifuziune furnizează semnalele sale purtătoare de programe fie pe cale terestră, fie pe calea unui semnal codat transmis prin satelit către un operator de televiziune digitală prin satelit, independent de acest organism de radiodifuziune, care codează aceste semnale prin intermediul unei societăți afiliate și care asigură legătura cu un satelit, iar ulterior, după autorizarea din partea organismului de radiodifuziune, aceste semnale sunt retransmise ca element al unui pachet de canale de televiziune și, prin urmare, în mod grupat, către abonații operatorului de televiziune prin satelit care pot urmări programele în mod simultan și nealterat cu ajutorul unui card de decodare sau al unui smartcard pus la dispoziție de operatorul televiziunii prin satelit?

               2.

               Directiva 93/83 se opune situației în care operatorul unei televiziuni digitale prin satelit trebuie să obțină o autorizare din partea titularilor drepturilor în cazul unei operațiuni prin care un organism de radiodifuziune furnizează semnalele sale purtătoare de programe în conformitate cu instrucțiunile unui operator de televiziune digitată prin satelit, independent de acest organism de radiodifuziune, iar ulterior, după autorizarea din partea organismului de radiodifuziune, aceste semnale sunt retransmise ca element al unui pachet de canale de televiziune și, prin urmare, în mod grupat, către abonații operatorului de televiziune prin satelit care pot urmări programele în mod simultan și nealterat cu ajutorul unui card de decodare sau al unui smartcard pus la dispoziție de operatorul televiziunii prin satelit?

      (1)  Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicării difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (JO L 248, p. 15, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 134).


               16.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 216/11

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-33/15)
   (2016/C 216/08)
   La data de 17 decembrie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Clémence Perrin și Íris Ísberg, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să constate că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 15q din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de modificare a Directivei 2001/83/CE în ceea ce privește farmacovigilența), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune actul în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 14 martie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 14 ianuarie 2015, referitor la faptul că statul norvegian nu a transpus în ordinea sa juridică Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de modificare a Directivei 2001/83/CE în ceea ce privește farmacovigilența („actul”), după cum se menționează la punctul 15q din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-257/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Roby Profumi Srl/Comune di Parma (Articolul 28 CE — Directiva 76/768/CEE — Protecția sănătății — Produse cosmetice — Import — Comunicarea de informații privind produsele cosmetice către autoritățile statului de import)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Roby Profumi Srl/Comune di Parma
   (Cauza C-257/06) (1)

   (Articolul 28 CE - Directiva 76/768/CEE - Protecția sănătății - Produse cosmetice - Import - Comunicarea de informații privind produsele cosmetice către autoritățile statului de import)
   (2008/C 64/11)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Roby Profumi Srl

      Pârâtă: Comune di Parma
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea art. 28 CE și a art. 7 din Directiva 76/768/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislatiilor statelor membre cu privire la produsele cosmetice (JO L 262, p. 169, Ediție specială, 13/vol. 3, p. 101), astfel cum a fost modificată prin Directiva 93/35/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 (JO L 151, p. 32, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 237) — Produse pregătite pentru vânzare originare din alte state membre — Dispoziții naționale care îl obligă pe importator să comunice o listă completă și detaliată a substanțelor care intră care intră în compoziția produsului
   Dispozitivul
   Articolul 7 din Directiva 76/768/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la produsele cosmetice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 93/35/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993, nu se opune unei prevederi naționale care, în interesul unui tratament medical prompt și adecvat în eventualitatea unor dificultăți, îl obligă pe importatorul de produse cosmetice să comunice către Ministerul Sănătății și către Regiune numele sau denumirea socială a întreprinderii, sediul acesteia și pe cel al unității de producție, precum și lista completă și detaliată a substanțelor utilizate și a substanțelor care intră în compoziția produselor respective.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II: Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2016 – Irlanda și Aughinish Alumina/Comisia [„Ajutoare de stat — Directiva 92/81/CEE — Accize pentru uleiurile minerale — Uleiuri minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină — Scutire de acciză — Ajutoare existente sau noi — Articolul 1 litera (b) punctele (i), (iii) și (iv) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Securitate juridică — Încredere legitimă — Termen rezonabil — Principiul bunei administrări — Abuz de putere — Obligația de motivare — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Afectarea comerțului dintre statele membre — Denaturarea concurenței”]

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/17

         Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2016 – Irlanda și Aughinish Alumina/Comisia
   (Cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Directiva 92/81/CEE - Accize pentru uleiurile minerale - Uleiuri minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină - Scutire de acciză - Ajutoare existente sau noi - Articolul 1 litera (b) punctele (i), (iii) și (iv) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Securitate juridică - Încredere legitimă - Termen rezonabil - Principiul bunei administrări - Abuz de putere - Obligația de motivare - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Afectarea comerțului dintre statele membre - Denaturarea concurenței”])
   (2016/C 200/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, A. Joyce și E. McPhillips, agenți, asistați de P. McGarry, SC), Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irlanda) (reprezentanți: C. Waterson, C. Little și J. Handoll, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan și K. Walkerová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12), în măsura în care această decizie privește scutirea de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil pentru producerea aluminei în regiunea Shannon (Irlanda).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Irlanda să suporte propriile cheltuieli de judecată și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cauzele T-50/06, T-50/06 RENV I și T-50/06 RENV II, precum și trei douăzecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cauzele C-89/08 P și C-272/12 P.

               3)

               Obligă Aughinish Alumina Ltd să suporte propriile cheltuieli de judecată și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cauzele T-69/06, T-69/06 RENV I și T-69/06 RENV II, trei douăzecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cauzele C-89/08 P și C-272/12 P, precum și toate cheltuielile de judecată în cauza T-69/06 R.

               4)

               Obligă Comisia să suporte un sfert din propriile cheltuieli de judecată în cauzele conexate T-50/06 și T-69/06, în cauzele conexate T-50/06 RENV I și T-69/06 RENV I și în cauzele conexate T-50/06 RENV II și T-69/06 RENV II, precum și o cincime din propriile cheltuieli de judecată în cauzele C-89/08 P și C-272/12 P.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza C-62/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 7 februarie 2013 — Immacolata Racca/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 7 februarie 2013 — Immacolata Racca/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca
   (Cauza C-62/13)
   2013/C 141/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Napoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Immacolata Racca

      Pârât: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

      Întrebările preliminare

               1.

               Contextul normativ al sectorului învățământului [care permite o succesiune de contracte pe durată determinată, fără soluție de continuitate, cu același profesor, în număr nedeterminat, iar acest lucru are în vedere satisfacerea nevoilor stabile de personal] constituie o măsură echivalentă în sensul clauzei 5 din Directiva 1999/70/CE (1)?

               2.

               Când trebuie să se considere că un raport de muncă este „al statului”, în sensul clauzei 5 din Directiva 1999/70/CE, și, în special, în sensul expresiei „sectoare și categorii specifice de lucrători” și, prin urmare, acesta poate stabili consecințe diferite față de raporturile de muncă private?

               3.

               Ținându-se cont de explicațiile furnizate la articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78/CE (2) și la articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/54/CE (3), noțiunea de condiții de încadrare în muncă menționată la clauza 4 din Directiva 1999/70/CE include și consecințele întreruperii nelegale a raportului de muncă? În ipoteza unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, diferența dintre consecințele prevăzute în mod obișnuit în dreptul intern pentru întreruperea nelegală a raportului de muncă pe durată nedeterminată și pe durată determinată sunt justificabile în sensul clauzei 4?

               4.

               În temeiul principiului cooperării loiale, unui stat i se interzice să prezinte, în cadrul unei proceduri preliminare interpretative în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, un cadru normativ intern intenționat necorespunzător cu cel real, iar instanța va fi obligată, în absența unei alte interpretări a dreptului intern care să respecte în egală măsură obligațiile derivate din apartenența la Uniunea Europeană, să interpreteze, dacă este posibil, dreptul intern în conformitate cu interpretarea oferită de stat?

               5.

               Printre condițiile aplicabile contractului sau raportului de muncă prevăzute de Directiva 91/533/CEE (4) și în special de articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (e) se regăsește și indicarea situațiilor în care contractul de muncă pe durată determinată se poate transforma în contract de muncă pe durată nedeterminată?

               6.

               În ipoteza unui răspuns afirmativ la întrebarea de mai sus, o modificare cu efect retroactiv a cadrului normativ, care nu garantează lucrătorului subordonat posibilitatea de a invoca drepturile care derivă din directivă, și anume respectarea condițiilor de muncă indicate în documentul de angajare, este contrară articolului 8 alineatul (1) din Directiva 91/533/CEE și rezultatelor prevăzute de Directiva 91/533/CEE, în special, de cel de al doilea considerent al acesteia?

               7.

               Principiile generale de drept comunitar în vigoare ale securității juridice, protecției încrederii legitime, egalității armelor în cadrul procesului, protecției jurisdicționale efective, dreptului la o instanță independentă și, în general, la un proces echitabil, garantate la articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană (astfel cum a fost modificat prin articolul 1.8 din Tratatul de la Lisabona și la care face trimitere articolul 46 din Tratatul privind Uniunea Europeană) — coroborat cu articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, și cu articolele 46 și 47 și cu articolul 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată la Nisa la 7 decembrie 2000, astfel cum au fost încorporate prin Tratatul de la Lisabona — trebuie interpretate în sensul că se opun, în cadrul aplicării Directivei 1999/70/CE, adoptării de către statul italian, după un interval de timp apreciabil (trei ani și șase luni), a unei dispoziții normative precum articolul 9 din Decretul-lege nr. 70 din 13 mai 2011, transformat prin Legea nr. 106 din 12 iulie 2011, care a adăugat alineatul 4-bis la articolul 10 din Decretul legislativ nr. 368/01, susceptibil de a modifica consecințele proceselor în curs prejudiciind direct lucrătorul în avantajul angajatorului — statul — și eliminând posibilitatea conferită de ordinea juridică internă de a sancționa reînnoirea abuzivă a contractelor pe durată determinată?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

      (2)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).

      (3)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).

      (4)  Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă (JO L 288, p. 32, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 174).


title: Cauza T-132/07: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Fuji Electric Holdings și Fuji Electric Systems/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/36

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2007 — Fuji Electric Holdings și Fuji Electric Systems/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-132/07)
   (2007/C 140/61)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Fuji Electric Holdings Co., Ltd (Kawasaki, Japonia) și Fuji Electric Systems Co., Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: P. Chapatte, P. Walter, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor
   Reclamantele solicită Curții:

               —

               anularea articolului 1 litera (g) din decizie în măsura în care constată că încălcarea imputată lui FEH prin respectiva dispoziție a existat după septembrie 2000;

               —

               anularea articolului 1 litera (h) din decizie în integralitatea sa;

               —

               anularea articolului 2 litera (d) din decizie în măsura în care impune o răspundere solidară societății FES pentru amenda aplicată ca urmare a acestei dispoziții;

               —

               anularea articolului 2 litera (f) din decizie în măsura în care impune o răspundere solidară societății Fuji pentru amenda aplicată ca urmare a acestei dispoziții;

               —

               reducerea amenzii aplicate Fuji; și

               —

               obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de Fuji.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele au introdus o acțiune în anulare, în temeiul articolului 230 CE împotriva Deciziei Comisiei din 24 ianuarie 2007 (Cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — C(2006) 6762 final), în temeiul căreia Comisia a constatat că reclamantele, printre alte întreprinderi, sunt responsabile de încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE și, din data de 1 ianuarie 1994, și a articolului 53 din Acordul SEE în sectorul instalațiilor de comutație cu izolație în gaz (denumite în continuare „GIS”), printr-o serie de acorduri și practici concertate constând în (a) împărțirea pieței, (b) alocarea de cote și menținerea părților de piață respective, (c) alocarea de proiecte GIS individuale (trucarea ofertelor) unor producători desemnați și manipularea procedurii de cerere de ofertă pentru acele proiecte, (d) stabilirea prețurilor, (e) acorduri de încetare a acordurilor de licență cu întreprinderile care nu fac parte din înțelegere și (f) schimburi de informații sensibile privind piața. În subsidiar, reclamantele solicită o reducere substanțială a amenzilor aplicate.
   Decizia stabilește responsabilitatea Fuji Electric Systems (denumită în continuare „FES”) pentru participarea la încălcare din 15 aprilie 1988 până la 30 septembrie 2002.
   Cu toate acestea, FES contestă că a participat la acordul GQ și pretinde că nu a fost implicată în vânzările de GIS până la 1 iulie 2001, aproximativ la nouă luni după ce Fuji Electric Holdings („FEH”) încetase participarea la înțelegere. Prin constatarea că FEH a continuat să participe la acordul GQ după întâlnirea membrilor japonezi care a avut loc aproximativ în septembrie 2000, se susține că a fost săvârșită o eroare manifestă de apreciere de către Comisie, o eroare de drept cu privire la sarcina probei, precum și o eroare de drept în legătură cu egalitatea de tratament.
   Mai mult, Fuji susține că nu ar trebui să fie ținută responsabilă în mod solidar pentru implicarea Japan AE Power Systems Corporation (denumită în continuare „JAEPS”) la înțelegere, din moment ce nu avea nici capacitatea să exercite o influență decisivă asupra JAEPS, nici nu avea vreo cunoștință despre pretinsa sa participare la înțelegere. În consecință, reclamanta susține că a fost săvârșită o eroare manifestă de apreciere de către Comisie cu privire la încălcarea comisă de FES.
   În fine, Fuji susține că decizia este viciată de erori manifeste de apreciere cu privire la durata încălcării, precum și cu privire la responsabilitatea pentru pretinsa încălcare comisă de JAEPS. În plus, Comisia a determinat în mod incorect valoarea informațiilor furnizate de către reclamante, reținând că acestea nu garantau o reducere a amenzii aplicate reclamantelor potrivit Comunicării privind politica de clemență. În această privință, Fuji pretinde că amenzile aplicate ar trebui să fie reduse în mod substanțial.


title: Cauza C-430/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts ieņēmumu dienests/Artūrs Stretinskis [Trimitere preliminară — Uniune vamală — Codul vamal comunitar — Articolul 29 alineatul (1) litera (d) — Stabilirea valorii în vamă — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Articolul 143 alineatul (1) litera (h) — Noțiunea „persoane legate”, în vederea stabilirii valorii în vamă — Legături de rudenie între cumpărător, persoană fizică, și managerul societății vânzătoare]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 ianuarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts ieņēmumu dienests/Artūrs Stretinskis
   (Cauza C-430/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Uniune vamală - Codul vamal comunitar - Articolul 29 alineatul (1) litera (d) - Stabilirea valorii în vamă - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 143 alineatul (1) litera (h) - Noțiunea „persoane legate”, în vederea stabilirii valorii în vamă - Legături de rudenie între cumpărător, persoană fizică, și managerul societății vânzătoare])
   (2016/C 098/14)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Valsts ieņēmumu dienests

      Pârât: Artūrs Stretinskis

      Dispozitivul

   Articolul 143 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 46/1999 al Comisiei din 8 ianuarie 1999, trebuie interpretat în sensul că un cumpărător, persoană fizică, și un vânzător, persoană juridică, în cadrul căreia o persoană înrudită cu acest cumpărător dispune efectiv de puterea de a influența prețul de vânzare al mărfurilor în cauză în beneficiul respectivului cumpărător, trebuie considerați ca fiind persoane legate, în sensul articolului 29 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014.


title: Cauza T-586/47: Acțiune introdusă la 7 august 2014 – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/20

         Acțiune introdusă la 7 august 2014 – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia
   (Cauza T-586/47)
   2014/C 372/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Anhui, Republica Populară Chineză) (reprezentanți: Y. Melin și V. Akritidis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 471/2014 al Comisiei din 13 mai 2014 (1) de instituire a unor taxe compensatorii definitive la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză, în măsura în care se aplică reclamantei şi

               —

               obligarea Comisiei şi a oricărui intervenient a cărui cerere de intervenţie în susţinerea concluziilor Comisiei ar fi admisă la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită a Comisiei de apreciere a faptelor şi a dreptului prin aceea că a considerat că costurile de producţie şi situaţia financiară a reclamantei sunt supuse unor denaturări semnificative perpetuate din vechiul sistem al economiei centralizate, încălcându-se articolul 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuţă din regulamentul de bază.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită a Comisiei de apreciere şi pe faptul că aceasta nu a adus dovezi suficiente pentru a deduce din preţul de export al reclamantei un comision de agent de vânzări echivalent marjei facturate reclamantei de o societate asociată cu sediul în Hong Kong, fără a stabili în mod corespunzător că această societate asociată opera într-adevăr ca agent care lucrează pe bază de comision, încălcându-se articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a calculat preţul la export al reclamantei pe baza preţului efectiv plătit sau plătibil pentru produs în cazul în care este vândut către Uniunea Europeană şi nici pe baza preţului la care produsul exportat este revândut prima dată unui cumpărător independent în UE, încălcându-se articolul 2 alineatele (8) şi (9) din regulamentul de bază.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a arătat faptele şi dovezile esenţiale care să facă posibilă înţelegerea modului în care a calculat marjele de dumping şi de prejudiciu ale reclamantei, încălcându-se articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 471/2014 al Comisiei din 13 mai 2014 de instituire a unor taxe compensatorii definitive la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză (JO L 142, p. 1).


title: Cauza T-624/13: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — The Tea Board/OAPI — Delta Lingerie (Darjeeling)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/37

         Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2013 — The Tea Board/OAPI — Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Cauza T-624/13)
   2014/C 45/64
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Tea Board (Calcutta, India) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delta Lingerie (Cachan, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 17 septembrie 2013 în cauza R 1504/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă de culoare verde care cuprinde elementul verbal „Darjeeling” pentru clasele 25, 35 și 38 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 466 269

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară colectivă verbală „DARJEELING” înregistrată sub nr. 4 325 718 pentru produse din clasa 30; marca comunitară colectivă figurativă care cuprinde elementul verbal „DARJEELING” înregistrată sub nr. 8 674 327 pentru produse din clasa 30

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-236/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 31 ianuarie 2007 — Aldershoff/Comisie ( Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2003 — Eroare vădită de apreciere — Lipsa motivării — Dreptul de a fi ascultat )

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/18

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 31 ianuarie 2007 — Aldershoff/Comisie
   (Cauza T-236/05) (1)

   („Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2003 - Eroare vădită de apreciere - Lipsa motivării - Dreptul de a fi ascultat“)
   (2007/C 69/43)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Willem Aldershoff (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru exercițiul de evaluare 2003
   Dispozitivul

               1)

               Anulează raportul de evaluare a carierei reclamantului Willem Aldershoff pentru exercițiul 2003.

               2)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale reclamantului.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005.


title: Cauza T-420/14: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Wine in Black/OAPI – Quinta do Noval-Vinhos (Wine in Black) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Wine in Black — Marca comunitară verbală anterioară NOVAL BLACK — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/14

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Wine in Black/OAPI – Quinta do Noval-Vinhos (Wine in Black)
   (Cauza T-420/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Wine in Black - Marca comunitară verbală anterioară NOVAL BLACK - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 221/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wine in Black GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: A. Bauer și V. Ahmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: M. Vuijst și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Quinta do Noval-Vinhos, SA (Pinhão, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 martie 2014 (cauza R 1601/2013-1) privind o procedură de opoziție între Quinta do Noval-Vinhos, SA și Wine in Black GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 martie 2014 (cauza R 1601/2013-1).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-71/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/35

         Ordonanța președintelui Curții din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-71/06) (1)

   (2007/C 95/68)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza T-316/13: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2016 – Pappalardo și alții/Comisia („Răspundere extracontractuală – Pescuit – Conservarea resurselor piscicole – Redresarea stocurilor de ton roșu – Măsuri de urgență de interzicere a activităților de pescuit ale navelor cu plasă pungă – Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept având ca obiect acordarea de drepturi particularilor”)

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/43

      Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2016 – Pappalardo și alții/Comisia
      (Cauza T-316/13) (1)

      ((„Răspundere extracontractuală - Pescuit - Conservarea resurselor piscicole - Redresarea stocurilor de ton roșu - Măsuri de urgență de interzicere a activităților de pescuit ale navelor cu plasă pungă - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept având ca obiect acordarea de drepturi particularilor”))
      (2016/C 211/53)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamanți: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Italia), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catania, Italia), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Italia) și Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (reprezentanți: V. Cannizzaro și L. Caroli, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și D. Nardi, agenți)

         Obiectul

      Acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamanți în urma adoptării Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45 o longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă la plata cheltuielilor de judecată pe domnul Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC și Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C.

         (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-86/17 P: Recurs introdus la 16 februarie 2017 de Redpur GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-227/15, Redpur GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/16

         Recurs introdus la 16 februarie 2017 de Redpur GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-227/15, Redpur GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-86/17 P)
   (2017/C 213/19)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Redpur GmbH (reprezentant: S. Schiller, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Redwell Manufaktur GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 15 decembrie 2016 şi respingerea opoziţiei;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată,

               —

               obligarea Redwell Manufaktur GmbH la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul diviziei de opoziţie şi în cea care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO.

      Motivele și principalele argumente

      Partea care solicită înregistrarea mărcii: recurenta

      Marca UE în cauză: marca verbală „Redpur” pentru produse din clasa 11 – cererea de înregistrare nr. 10 934 305

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura de opoziţie: cealaltă parte din procedură

      Drepturile asupra mărcilor sau semnelor invocate în procedura de opoziţie: marca UE verbală şi figurativă nr. 004769717 „redwell INFRAROT HEIZUNGEN” pentru produse din clasa 11; marca verbală austriacă nr. 232549 „Redwell” pentru produse din clasa 11; marca verbală internaţională (OMPI) nr. 914971, „Redwell” pentru produse din clasa 11 şi denumirea comercială 12 austriacă „REDWELL Manufaktur GmbH” pentru sisteme şi aparate de încălzire, în special încălzire şi instalaţii de încălzire prin infraroşu”

      Decizia diviziei de opoziţie: admite opoziţia

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivul invocat: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1)

      (1)  Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Gemeinschaftsmarke; ABl. L 78, S. 1.


title: Cauza C-375/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Frosinone (Italia) la 6 august 2014 – procedură penală împotriva Laezza Rosaria

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Frosinone (Italia) la 6 august 2014 – procedură penală împotriva Laezza Rosaria
   (Cauza C-375/14)
   2014/C 372/06
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Frosinone

      Părțile din procedura principală

   Laezza Rosaria

      Întrebarea preliminară

   Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, astfel cum au fost completate, printre altele, în lumina principiilor cuprinse în Hotărârea pronunțată de Curte la 16 februarie 2012 în cauza C-72/10, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale care prevede cesiunea obligatorie cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și nemateriale, deținute în proprietate, care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a jocurilor, la încetarea activității ca urmare a expirării termenului limită de concesiune sau ca efect al unor decizii de decădere sau de revocare?


title: Cauza C-294/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Republica Letonia) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks/Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija [Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 alineatul (3) — Compensarea pasagerilor în eventualitatea anulării zborurilor — Exonerare de obligația de compensare în caz de împrejurări excepționale — Adoptarea de către operatorul de transport aerian a tuturor măsurilor posibile pentru prevenirea împrejurărilor excepționale — Planificarea resurselor în timp util pentru a se putea asigura zborul după încetarea unor asemenea împrejurări]

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Republica Letonia) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks/Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija
   (Cauza C-294/10) (1)

   (Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (3) - Compensarea pasagerilor în eventualitatea anulării zborurilor - Exonerare de obligația de compensare în caz de împrejurări excepționale - Adoptarea de către operatorul de transport aerian a tuturor măsurilor posibile pentru prevenirea împrejurărilor excepționale - Planificarea resurselor în timp util pentru a se putea asigura zborul după încetarea unor asemenea împrejurări)
   2011/C 194/09
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks

      Pârât: Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 4 alineatul (3) și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218) — Anularea unui vol inițial din cauza închiderii spațiului aerian datorită unor probleme la sistemul de radar și de aviație, iar ulterior din cauza expirării timpului maxim de lucru autorizat al echipajului de zbor — Luarea de către transportatorul aerian a tururor măsurilor necesare pentru evitarea circumstanțelor extraordinare

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că operatorul de transport aerian, în cazul în care are obligația să adopte toate măsurile posibile pentru prevenirea unor împrejurări excepționale, trebuie să țină cont în mod rezonabil, la momentul planificării zborului, de riscul de întârziere legat de eventuala survenire a unor asemenea împrejurări. Prin urmare, acesta trebuie să prevadă o anumită rezervă de timp care să îi permită, în măsura posibilului, să efectueze zborul în integralitate odată ce împrejurările excepționale au încetat. În schimb, dispoziția menționată nu poate fi interpretată în sensul că impune, cu titlu de măsuri posibile, planificarea, în mod general și nediferențiat, a unei rezerve de timp minime aplicabile fără distincție tuturor operatorilor de transport aerian în toate situațiile în care survin împrejurări excepționale. Aprecierea capacității operatorului de transport aerian de a asigura în integralitate zborul prevăzut în noile condiții care rezultă din survenirea acestor împrejurări trebuie efectuată astfel încât să se asigure că întinderea rezervei de timp impuse nu are drept consecință faptul că operatorul de transport aerian ar fi determinat să consimtă la sacrificii care nu puteau fi asumate în raport cu capacitățile întreprinderii sale în momentul relevant. Articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menționat nu este aplicabil în cadrul unei asemenea aprecieri.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-546/11: Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2012 — Technion și Technion Research & Development Foundation/Comisia ( „Acțiune în anulare — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, dezvoltare tehnologică și de demonstrare — Scrisoare de confirmare a concluziilor unui raport de audit financiar și de informare cu privire la modul de desfășurare în continuare a procedurii — Acte indisociabile de contract — Inadmisibilitate” )

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/15

         Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2012 — Technion și Technion Research & Development Foundation/Comisia
   (Cauza T-546/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, dezvoltare tehnologică și de demonstrare - Scrisoare de confirmare a concluziilor unui raport de audit financiar și de informare cu privire la modul de desfășurare în continuare a procedurii - Acte indisociabile de contract - Inadmisibilitate)
   2012/C 250/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Israel) și Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (reprezentanți: D. Grisay și D. Piccininno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și B. Conte, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a pretinsei decizii cuprinse în scrisoarea Comisiei din 2 august 2011 de confirmare a concluziilor raportului de audit financiar referitor la extrasul costurilor declarate de Technion — Israel Institute of Technology, în ceea ce privește patru contracte încheiate în cadrul celui de al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare, care contribuie la crearea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006), și de informare a Technion cu privire la modul de desfășurare în continuare a procedurii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Technion — Israel Institute of Technology și Technion Research & Development Foundation Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011


title: Cauza F-60/08: Acțiune introdusă la 25 iunie 2008 — Z/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/63

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2008 — Z/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-60/08)
   (2008/C 223/120)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Z (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Comisiei de a aplica în situația reclamantei, după avizul comisiei de invaliditate, clauza de rezervă prevăzută la articolul 100 din RAA.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 7 septembrie 2007 de stabilire a condițiilor de angajare a reclamantei în calitate de agent contractual auxiliar, în măsura în care prin aceasta se prevede aplicarea rezervei prevăzute la articolul 100 din RAA;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-459/15 P: Recurs introdus la 28 august 2015 de Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 25 iunie 2015 în cauza T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/11

         Recurs introdus la 28 august 2015 de Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 25 iunie 2015 în cauza T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul
   (Cauza C-459/15 P)
   (2015/C 346/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea şi J. Iriarte Ángel, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 25 iunie 2015 în cauza T-95/14;

               —

               soluționarea definitivă a cauzei în sensul admiterii concluziilor reclamantei, în prezent recurentă, formulate în prezentul litigiu; mai precis, anularea articolului 1 din Decizia 2013/661/PESC (1) din 15 noiembrie 2013 și a articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 (2) din 15 noiembrie 2013, în măsura în care acestea se referă sau ar putea afecta IOEC și dispunerea excluderii denumirii acesteia din anexele respective ale dispozițiilor menționate anterior;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă trei motive de recurs:
   Eroare de drept, întrucât în hotărâre se susține în mod eronat îndeplinirea de către Consiliu a obligației acestuia de motivare și că nu a încălcat dreptul la protecție jurisdicțională efectivă.
   Eroare de drept, întrucât în hotărâre se susține că măsurile îndreptate împotriva recurentei sunt întemeiate pe probe, deși în realitate sunt lipsite de temei de fapt, iar hotărârea este întemeiată pe prezumții. Ceea ce determină totodată un abuz de putere și încălcarea normelor juridice aplicabile și a principiului egalității de tratament.
   Eroare de drept, întrucât în hotărâre se susține în mod eronat că s-a respectat dreptul de proprietate al IOEC și principiul proporționalității.

      (1)  Decizia 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 18).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 306, p. 3).


title: Cauza T-222/07 P: Recurs introdus la 25 iunie 2007 de Petrus Kerstens împotriva ordonanței pronunțate la 25 aprilie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/06, Kerstens/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/41

         Recurs introdus la 25 iunie 2007 de Petrus Kerstens împotriva ordonanței pronunțate la 25 aprilie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/06, Kerstens/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-222/07 P)
   (2007/C 199/78)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice, în fața altei camere;

               —

               statuarea asupra cheltuielilor de judecată conform legii.

         Motivele și principalele argumente
   Prin recursul său, recurentul solicită anularea ordonanței Tribunalului Funcției Publice de respingere ca vădit inadmisibilă a acțiunii prin care acesta a solicitat anularea, pe de o parte, a raportului său privind evoluția carierei pentru anul 2004 și, pe de altă parte, a deciziei autorității împuternicite să facă numiri prin care s-a respins contestația sa îndreptată împotriva respectivului raport privind evoluția carierei.
   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.
   Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 7 alineatele (1) și (3) din anexa I la statutul Curții și pe încălcarea articolului 20 din statutul menționat, precum și pe o neregularitate procedurală care aduce atingere intereselor recurentului. Acesta susține că trimiterea la articolul 111 din regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, aplicabil mutatis mutandis procedurii în fața Tribunalului Funcției Publice, pe baza căreia a fost pronunțată ordonanța atacată, nu ar fi putut avea loc după două schimburi de memorii și un schimb de note de observații, adică atunci când s-a aplicat procedura obișnuită. Potrivit recurentului, în aceste împrejurări, Tribunalul nu ar fi putut statua cu privire la inadmisibilitate înainte de procedura orală.
   Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, este întemeiat pe încălcarea articolului 111 din regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță și pe neregularitatea procedurală rezultată din aceasta. În opinia recurentului, ordonanța atacată nu ar fi putut fi pronunțată în temeiul acestei dispoziții fără continuarea procedurii și în special fără faza orală în măsura în care, în orice caz, avocatul general nu a fost ascultat și dat fiind că inadmisibilitatea invocată nu este vădită.
   Al treilea motiv, invocat cu titlu subsidiar în continuare, este întemeiat pe încălcarea principiului contradictorialității, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice ar fi reținut în mod implicit că una dintre anexele la memoriul în duplică era o dovadă a inadmisibilității procedurii în cauză chiar înainte ca recurentul să fi putut furniza explicații cu privire la acest înscris.


title: Cauza T-461/13: Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Spania/Comisia [„Ajutoare de stat — Televiziune digitală — Ajutor pentru utilizarea televiziunii digitale terestre în regiunile îndepărtate și mai puțin urbanizate din Spania — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile și în parte incompatibile cu piața internă — Noțiunea de întreprindere — Activitate economică — Avantaj — Serviciu de interes economic general — Denaturarea concurenței — Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE — Obligația de diligență — Termen rezonabil — Securitate juridică — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Subsidiaritate — Dreptul la informare”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/35

         Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2015 – Spania/Comisia
   (Cauza T-461/13) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Televiziune digitală - Ajutor pentru utilizarea televiziunii digitale terestre în regiunile îndepărtate și mai puțin urbanizate din Spania - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate în parte compatibile și în parte incompatibile cu piața internă - Noțiunea de întreprindere - Activitate economică - Avantaj - Serviciu de interes economic general - Denaturarea concurenței - Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE - Obligația de diligență - Termen rezonabil - Securitate juridică - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Subsidiaritate - Dreptul la informare”])
   (2016/C 027/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2014/489/UE a Comisiei din 19 iunie 2013 privind ajutorul de stat SA.28599 [(C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)], acordat de Regatul Spaniei pentru extinderea televiziunii digitale terestre în zone îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția Castiliei-La Mancha) (JO L 217, p. 52).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Regatul Spaniei suportă cheltuielile de judecată aferente procedurii principale și procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza F-105/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — Knöll/Europol (Funcție publică — Personal al Europol — Neînnoirea unui contract — Refuzul acordării unui contract pe durată nedeterminată — Anulare de către Tribunal — Executarea hotărârii Tribunalului)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/22

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — Knöll/Europol
   (Cauza F-105/12) (1)

   (Funcție publică - Personal al Europol - Neînnoirea unui contract - Refuzul acordării unui contract pe durată nedeterminată - Anulare de către Tribunal - Executarea hotărârii Tribunalului)
   2013/C 377/50
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Germania) (reprezentanți: W. J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Europol, adoptată pentru punerea în executare a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 29 iunie 2010, pronunțată în cauza Knöll/Europol, F-44/09, prin care Europol a acordat reclamantului o sumă forfetară pentru compensarea prejudiciului cauzat acestuia prin decizia anulată prin hotărârea menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 28 noiembrie 2011 prin care Oficiul European de Poliție a acordat doamnei Knöll suma de 20 000 euro în vederea punerii în executare a Hotărârii Tribunalului din 29 iunie 2010, Knöll/Europol (F-44/09).

               2.

               Oficiul European de Poliție suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de doamna Knöll.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013, p. 70.


title: Cauzele conexate C-468/06 — C-478/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Efeteio Athinon — Grecia) — Sot. Lélos kai Sia EE (C-468/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-469/06), Konstantinos Xydias kai Sia OE (C-470/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-471/06), Ionas Stroumsas EPE (C-472/06), Ionas Stroumsas EPE (C-473/06), Pharmakapothiki Pharma-Group Messinias AE (C-474/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-475/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-476/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE și alții (C-477/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE și alții (C-478/06)/GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton, fostă Glaxowellcome AEVE (Articolul 82 CE — Abuz de poziție dominantă — Produse farmaceutice — Refuz de a aproviziona vânzători angro care efectuează exporturi paralele — Caracterul normal al comenzilor)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Efeteio Athinon — Grecia) — Sot. Lélos kai Sia EE (C-468/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-469/06), Konstantinos Xydias kai Sia OE (C-470/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-471/06), Ionas Stroumsas EPE (C-472/06), Ionas Stroumsas EPE (C-473/06), Pharmakapothiki Pharma-Group Messinias AE (C-474/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-475/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-476/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE și alții (C-477/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE și alții (C-478/06)/GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton, fostă Glaxowellcome AEVE
   (Cauzele conexate C-468/06 — C-478/06) (1)

   (Articolul 82 CE - Abuz de poziție dominantă - Produse farmaceutice - Refuz de a aproviziona vânzători angro care efectuează exporturi paralele - Caracterul normal al comenzilor)
   (2008/C 301/11)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Efeteio Athinon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Sot. Lélos kai Sia EE (C-468/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-469/06), Konstantinos Xydias kai Sia OE (C-470/06), Farmakemporiki AE Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton (C-471/06), Ionas Stroumsas EPE (C-472/06), Ionas Stroumsas EPE (C-473/06), Pharmakapothiki Pharma-Group Messinias AE (C-474/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-475/06), K. P. Marinopoulos AE Emporias kai Dianomis Pharmakeftikon Proïonton (C-476/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE și alții (C-477/06), Kokkoris D. Tsánas K. EPE și alții (C-478/06)

      Pârâtă: Glaxosmithkline AEVE Farmakeftikon Proїonton
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Efeteio Athinon — Interpretarea articolului 82 CE — Abuz de poziție dominantă — Refuzul unei întreprinderi dominante de a onora totalitatea comenzilor efectuate de vânzători angro de medicamente, cu intenția de a restrânge activitatea de export desfășurată de acestea din urmă și, în consecință, de a limita prejudiciile cauzate de un comerț paralel
   Dispozitivul
   Articolul 82 CE trebuie interpretat în sensul că o întreprindere care deține o poziție dominantă pe piața relevantă a medicamentelor care, în scopul de a împiedica exporturile paralele pe care unii vânzători angro le efectuează dintr un anumit stat membru către alte state membre, refuză să onoreze comenzi cu caracter normal adresate de acești vânzători angro, exploatează în mod abuziv poziția sa dominantă. Este de competența instanței de trimitere să determine caracterul normal al comenzilor respective în funcție de volumul acestor comenzi în raport cu necesitățile pieței din acel stat membru, precum și în funcție de relațiile comerciale anterioare ale întreprinderii care deține o poziție dominantă cu vânzătorii angro vizați.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-326/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Verein für Konsumenteninformation/A1 Telekom Austria AG (Trimitere preliminară — Directiva 2002/22/CE — Rețele și servicii de comunicații electronice — Drepturile utilizatorilor — Dreptul abonaților de a denunța contractul fără penalități — Modificare tarifară care rezultă din condițiile contractuale — Majorare a tarifului în caz de majorare a prețului de consum)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Verein für Konsumenteninformation/A1 Telekom Austria AG
   (Cauza C-326/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2002/22/CE - Rețele și servicii de comunicații electronice - Drepturile utilizatorilor - Dreptul abonaților de a denunța contractul fără penalități - Modificare tarifară care rezultă din condițiile contractuale - Majorare a tarifului în caz de majorare a prețului de consum))
   (2016/C 038/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verein für Konsumenteninformation

      Pârâtă: A1 Telekom Austria AG

      Dispozitivul

   Articolul 20 alineatul (2) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie interpretat în sensul că o modificare a tarifelor unei prestări de servicii referitoare la rețele sau de servicii de comunicații electronice, care are loc în temeiul unei clauze de ajustare tarifară cuprinse în condițiile comerciale generale aplicate de o întreprindere care furnizează aceste servicii – clauză care prevede că o astfel de ajustare se face în funcție de un indice obiectiv al prețurilor de consum stabilit de o instituție publică – nu constituie o „modificare adusă condițiilor contractuale”, în sensul acestei dispoziții, care conferă abonatului dreptul de a denunța contractul fără penalități.

      (1)  JO C 339, 29.9.2014.


title: Cauza F-52/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 16 decembrie 2010 — Merhzaoui/Consiliul Uniunii Europene

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/16

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 16 decembrie 2010 — Merhzaoui/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-52/10) (1)

   2011/C 46/32
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010, p. 61.


title: Cauza C-297/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 23 mai 2017 – Bashar Ibrahim/Republica Federală Germania

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 23 mai 2017 – Bashar Ibrahim/Republica Federală Germania
   (Cauza C-297/17)
   (2017/C 309/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Bashar Ibrahim

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE (1) se opune aplicării unei prevederi naționale potrivit căreia, în vederea transpunerii abilitării extinse față de reglementarea anterioară de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, o cerere de protecție internațională este inadmisibilă în cazul în care solicitantului i s-a acordat într-un alt stat membru protecție subsidiară, în măsura în care, în lipsa unei prevederi tranzitorii, reglementarea națională se aplică și în cererile depuse înainte de 20 iulie 2015?
               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE permite statelor membre să transpună, cu efect retroactiv, abilitarea extinsă prevăzută la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, cu consecința că sunt inadmisibile și cererile de azil formulate înainte de transpunerea acestei abilitări extinse, dar care nu au soluționate definitiv la data transpunerii?

               2)

               Conferă articolul 33 din Directiva 2013/32/UE statelor membre un drept de alegere a temeiului pentru respingerea cererii de azil ca inadmisibilă, fie pentru că este competentă internațional o altă instanță (Regulamentul Dublin), fie pe baza articolului 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: dreptul Uniunii se opune ca un stat membru să respingă o cerere de protecție internațională din cauza acordării protecției subsidiare într-un alt stat membru ca inadmisibilă ca urmare a transpunerii abilitării de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, dacă:

                           a)

                           solicitantul dorește consolidarea protecției subsidiare care i-a fost acordată într-un alt stat membru (acordarea statutului de refugiat) și procedura de azil din celălalt stat membru a prezentat și prezintă în continuare deficiențe sistemice; sau

                           b)

                           regimul protecției internaționale, mai precis condițiile de viață ale persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară în celălalt stat membru care a acordat solicitantului protecție subsidiară:

                                       —

                                       încalcă articolul 4 din cartă, respectiv articolul 3 din CEDO; sau

                                       —

                                       nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE fără a încălca articolul 4 din cartă sau articolul 3 din CEDO?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3b), acest lucru este valabil și atunci când persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară nu li se acordă prestații necesare traiului sau li se acordă astfel de prestații într-o măsură mult mai mică față de cele acordate în alte state membre, fără a fi tratate în alte privințe diferit în raport cu resortisanții acestui stat membru?

               5)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:

                           a)

                           Se aplică Regulamentul Dublin III într-o procedură privind acordarea protecției internaționale în cazul în care cererea de azil a fost depusă înainte de 1 ianuarie 2014, însă cererea de reprimire după 1 ianuarie 2014, iar solicitantul dobândise anterior protecție subsidiară (în luna februarie 2013) în statul membru solicitat?

                           b)

                           Din dispozițiile Regulamentelor Dublin se poate deduce un transfer de competență implicit asupra statului membru care solicită reprimirea unui solicitant de azil în cazul în care statul membru solicitat a respins în termen cererea de reprimire formulată potrivit Regulamentului Dublin și a făcut trimitere în schimb la un acord de readmisie interstatal?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza C-414/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Polymeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 8 august 2011 — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH/DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etaireia Farmakon

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Polymeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 8 august 2011 — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH/DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etaireia Farmakon
   (Cauza C-414/11)
   2011/C 298/30
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Pârâtă: DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etaireia Farmakon

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 27 din Acordul TRIPS, care definește contextul protecției prin brevete, se încadrează sau nu se încadrează într-un domeniu în care statele membre rămân în principal competente și, în cazul unui răspuns afirmativ, aceste state membre sunt libere să admită aplicarea directă a acestei prevederi, iar instanța națională poate să aplice în mod direct această prevedere, în condițiile prevăzute în legislația națională?

               2.

               În sensul articolului 27 din Acordul TRIPS, poate fi obținut un brevet pentru produsele chimice și farmaceutice, cu condiția ca acestea să îndeplinească condițiile de eliberare, și, în cazul unui răspuns afirmativ, care este nivelul lor de protecție?

               3.

               În sensul articolelor 27 și 70 din Acordul TRIPS, brevetele care fac obiectul rezervei de la articolul 167 alineatul 2 din Convenția de la München privind eliberarea brevetelor europene din 1973 și care au fost eliberate înainte de 7 februarie 1992, respectiv înainte de intrarea în vigoare a acordului citat, și care se referă la invenții de produse farmaceutice, dar care protejează totuși, ca urmare a acestei rezerve, doar procedeul de fabricație, beneficiază de protecția prevăzută pentru toate brevetele în aplicarea Acordului TRIPS și, în cazul unui răspuns afirmativ, care sunt domeniul de aplicare și obiectul protecției? Cu alte cuvinte, după intrarea în vigoare a acordului citat, sunt protejate și produsele farmaceutice sau protecția continuă să se aplice doar procedeului de fabricație sau, mai mult, este nevoie să se facă o distincție în funcție de conținutul cererii de eliberare a brevetului, — respectiv — în funcție de faptul dacă din descrierea invenției și a așteptărilor conexe reiese că cererea are drept scop obținerea ab initio a protecției pentru un produs, un procedeu de fabricație sau a ambelor?


title: Cauza T-552/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — North Drilling/Consiliul ( „Măsuri provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Iranului — Înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/19

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — North Drilling/Consiliul
   (Cauza T-552/12 R)
   (Măsuri provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor)
   2013/C 141/33
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: North Drilling Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. De Elera, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării, pe de o parte, a Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 292, p. 58), în măsura în care denumirea reclamantei a fost înscrisă în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16), în măsura în care acest regulament o privește pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.