title: Cauza C-363/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Europol — Lista statelor terțe și a organizațiilor cu care Europol încheie acorduri — Determinarea temeiului juridic — Cadru juridic aplicabil ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona — Dispoziții tranzitorii — Temei juridic derivat — Distincție între acte legislative și măsuri de punere în aplicare — Consultarea Parlamentului — Inițiativă a unui stat membru sau a Comisiei)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 septembrie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-363/14) (1)

   ((Acțiune în anulare - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Europol - Lista statelor terțe și a organizațiilor cu care Europol încheie acorduri - Determinarea temeiului juridic - Cadru juridic aplicabil ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona - Dispoziții tranzitorii - Temei juridic derivat - Distincție între acte legislative și măsuri de punere în aplicare - Consultarea Parlamentului - Inițiativă a unui stat membru sau a Comisiei))
   (2015/C 363/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, A. Caiola și M. Pencheva, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Sitbon, K. Pleśniak și K. Michoel, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și J. Škeřík, agenți), Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér, G. Szima și M. Bóra, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Cehă și Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza T-360/10: Acțiune introdusă la 26 august 2010 — Tecnimed/OAPI — Ecobrands (ZAPPER-CLICK)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/24

         Acțiune introdusă la 26 august 2010 — Tecnimed/OAPI — Ecobrands (ZAPPER-CLICK)
   (Cauza T-360/10)
   2011/C 55/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tecnimed Srl (Vedano Olona, Italia) (reprezentanți: M. Franzosi și V. Piccarreta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ecobrands Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 iunie 2010 în cauza R 1795/2008-4;

               —

               confirmarea Deciziei diviziei de anulare a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 octombrie 2010 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „ZAPPER-CLICK” pentru produse din clasele 5, 9 și 10 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 3870284

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motive în sprijinul cererii de declarare a nulității: înregistrarea ca marcă italiană cu nr. 747249 a mărcii verbale „CLICK” pentru produse din clasa 10; înregistrarea ca marcă italiană cu nr. 927574 a mărcii verbale „MOUSTI CLICK” pentru produse din clasa 10; înregistrarea ca marcă italiană cu nr. 801404 a mărcii verbale „ECO-CLICK” pentru produse din clasa 10; înregistrarea ca marcă italiană cu nr. 801405 a mărcii verbale „ZANZA CLICK” pentru produse din clasa 10; înregistrarea ca marcă internațională cu nr. 825425 a mărcii verbale „MOUSTI CLICK” pentru produse din clasa 10; marca neînregistrată a mărcii verbale „CLICK”, protejată în Regatul Unit; marca neînregistrată a mărcii verbale „ZANZA CLICK”, protejată în Regatul Unit.

      Decizia diviziei de anulare: declararea nulității parțiale a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de anulare

      Motivele invocate: încălcarea și interpretarea eronată a articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât camera de recurs a exclus în mod greșit „reaua-credință”. Încălcarea și interpretarea eronată a normelor 38 alineatul (2), 39 alineatele (2) și (3), 96 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei, întrucât camera de recurs a legat în mod greșit inadmisibilitatea pretențiilor de pretinsa omisiune a traducerii documentelor și întrucât nu a apreciat că traducerea a fost furnizată de reclamant. Aplicarea eronată a articolului 53 alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit un abuz de putere. Încălcarea și interpretarea eronată a articolului 53 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a reținut în mod greșit că utilizarea ilegală trebuia exclusă pentru motivul că mărcile în cauză nu erau identice. Încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (c) și a articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a exclus în mod greșit utilizarea abuzivă a unei denumiri (passing off) și a declarat în mod greșit că dosarul nu conține probe privind modul în care produsul a fost prezentat pe piață.


title: Cauza C-24/11 P: Recurs introdus la 17 ianuarie 2011 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 12 noiembrie 2010 în cauza T-113/08, Regatul Spaniei/Comisia Europeană

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/6

         Recurs introdus la 17 ianuarie 2011 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 12 noiembrie 2010 în cauza T-113/08, Regatul Spaniei/Comisia Europeană
   (Cauza C-24/11 P)
   2011/C 95/10
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea recursului și anularea Hotărârii Tribunalului din 12 noiembrie 2010, pronunțate în cauza T-113/08, Regatul Spaniei/Comisia Europeană

               —

               anularea tuturor corecțiilor financiare privind ajutoarele pentru producția de ulei de măsline acordate prin Decizia 2008/68/CE a Comisiei din 20 decembrie 2007 (1) sau, în subsidiar, anularea corecțiilor financiare în sectorul producției de ulei de măsline care privesc cheltuieli al căror avans a fost achitat înainte de 24 noiembrie 2002, sau în subsidiar, anularea corecțiilor financiare în sectorul producției de ulei de măsline care privesc cheltuieli al căror avans a fost achitat înainte de 15 iulie 2000.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Contradicție internă în raționamentul urmat de Tribunal și încălcare a articolului 8 din Regulamentul nr. 1663/95 (2) întrucât a acceptat ca Comisia să își întemeieze corecția financiară pe nereguli care nu sunt conținute în înscrisul AGR 16844 prin care s-au comunicat rezultatele anchetei HO/2002/91/ES.

               2.

               Încălcarea articolelor 36 și 53 din Statutul Curții de Justiție rezultată din motivarea insuficientă a hotărârii în măsura în care nu se face mențiune și așadar, nu se statuează cu privire la o susținere esențială formulată de Regatul Spaniei în procesul-verbal al ședinței, privind determinarea dies ad quem a termenului de 24 de luni prevăzut la articolul 5 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul 729/70 (3) și la articolul 7 din Regulamentul 1258/1999 (4).

               3.

               Încălcarea termenului de 24 de luni prevăzut la articolul 5 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul 729/70 și la articolul 7 din Regulamentul 1258/1999:

                           —

                           În primul rând, termenul este calculat de la data înscrisului AGR 16844, deși acesta nu conține toate motivele care întemeiază corecția financiară.

                           —

                           În al doilea rând, Tribunalul se bazează pe o hotărâre a Curții de Justiție (5) care nu se aplică în sectorul producției de ulei de măsline, pentru a afirma că data ce determină calcularea acestui termen de 24 de luni este cea a plății sumei restante și nu data plății avansului.

      (1)  Decizia 2008/68/CE a Comisiei din 20 decembrie 2007 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare (JO 2008, L 18, p. 12)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1663/95 al Comisiei din 7 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 729/70 al Consiliului privind procedura de lichidare a conturilor FEOGA, secțiunea Garantare (JO L 158, p. 6).

      (3)  Regulamentul 729/70 al Consiliului din 21 aprilie 1970 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 94, p. 13 — EE 03/03, p. 220)

      (4)  Regulamentul 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).

      (5)  Hotărârea din 19 iunie 2003, C-329/00, Regatul Spaniei/Comisia, Rec., p. I-6103.


title: Cauza C-70/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Alexander Hengartner, Rudolf Gasser/Landesregierung Vorarlberg (Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Locațiunea unui fond de vânătoare — Taxă regională — Noțiunea de activitate economică — Principiul egalității de tratament)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Alexander Hengartner, Rudolf Gasser/Landesregierung Vorarlberg
   (Cauza C-70/09) (1)

   (Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Locațiunea unui fond de vânătoare - Taxă regională - Noțiunea de activitate economică - Principiul egalității de tratament)
   2010/C 246/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Alexander Hengartner, Rudolf Gasser

      Pârât: Landesregierung Vorarlberg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof (Austria) — Interpretarea articolului 43 CE — Noțiunea de activitate economică — Vânătoare cu caracter sportiv și fără scop lucrativ — Vânzarea vânatului pentru acoperirea unei părți din cheltuielile legate de vânătoare — Lipsa de profit

      Dispozitivul

   Dispozițiile Acordului între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, nu se opun posibilității ca un resortisant al uneia dintre părțile contractante să fie supus, pe teritoriul celeilalte părți contractante, în calitate de persoană care primește servicii, unui tratament diferit de cel rezervat persoanelor care își au reședința principală pe teritoriul respectiv, cetățenilor Uniunii, precum și persoanelor asimilate acestora în temeiul dreptului Uniunii, în ceea ce privește perceperea unei taxe datorate pentru o prestare de servicii, precum punerea la dispoziție a unui drept de vânătoare.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-522/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 28 noiembrie 2008 — Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 28 noiembrie 2008 — Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie/Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Cauza C-522/08)
   (2009/C 69/32)
   Limba de procedură: polona
   Instanța de trimitere
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie

      Pârât: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul comunitar permite statelor membre să interzică tuturor întreprinderilor care furnizează servicii de telecomunicații condiționarea încheierii unui contract de furnizare de servicii de cumpărarea unui alt serviciu (vânzare legată) și, în special, o asemenea măsură depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite de directivele cuprinse în pachetul normativ privind telecomunicațiile (Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (1), Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (2), Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (3) și Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (4))?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: în lumina dreptului comunitar, autoritatea națională este competentă să supravegheze respectarea interdicției prevăzute la articolul 57 alineatul (1) punctul 1 din Legea privind telecomunicațiile (Prawo Telekomunikacyjne) din 16 iulie 2004 (Dz. U. nr. 171, poziția 1800, cu modificările ulterioare)?

      (1)  JO L 108, 24.4.2004, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169.

      (2)  JO L 108, 24.4.2004, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.

      (3)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195.

      (4)  JO L 108, 24.4.2002, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213.


title: Cauza F-104/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 15 aprilie 2010 — Angelidis/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Post vacant — Executarea unei hotărâri de anulare a deciziei de numire — Nou anunț pentru ocuparea unui post vacant — Încredere legitimă — Principiul vocației la carieră a funcționarilor — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligație de solicitudine — Eroare vădită de apreciere — Abuz de putere)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/52

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 15 aprilie 2010 — Angelidis/Parlamentul European
   (Cauza F-104/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Post vacant - Executarea unei hotărâri de anulare a deciziei de numire - Nou anunț pentru ocuparea unui post vacant - Încredere legitimă - Principiul vocației la carieră a funcționarilor - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări - Obligație de solicitudine - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere)
   2010/C 148/92
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Angel Angelidis (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea anunțului pentru ocuparea unui post vacant nr. 12564 privind ocuparea postului de director al Direcției Generale Politici Interne ale Uniunii — Direcția D Afaceri Bugetare din cadrul Parlamentului European, precum și a procedurii de recrutare inițiată prin acest anunț. Pe de altă parte, anularea deciziei de a respinge candidatura reclamantului la postul de director privind afacerile bugetare din cadrul Direcției Generale Politici Interne și de numire în acest post a unui alt candidat. În sfârșit, cererea de reparare a prejudiciului moral și material suferit de reclamant și numirea sa în gradul de director „ad personam”.

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Parlamentul European la plata sumei de 1 000 de euro către domnul Angelidis.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de domnul Angelidis.

               4.

               Domnul Angelidis suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009, p. 77.


title: Cauza T-291/16: Acțiune introdusă la 3 iunie 2016 – Anta (China)/EUIPO (Reprezentarea a două linii desenate)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/35

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2016 – Anta (China)/EUIPO (Reprezentarea a două linii desenate)
   (Cauza T-291/16)
   (2016/C 279/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, China) (reprezentanți: A. Franke, K. Hammerstingl, avocaţi)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: Marca figurativă a Uniunii Europene (Reprezentarea a două linii desenate) – cererea de înregistrare nr. 13 581 483

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2016 în cauza R 1292/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-8/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 martie 2009 – Piccoli/OAPI (Forma unei scoici) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei scoici — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr 40/94 )

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 martie 2009 – Piccoli/OAPI (Forma unei scoici)
   (Cauza T-8/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei scoici - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr 40/94”)
   2009/C 90/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: G. M. Piccoli Srl (Alzano Lombardo, Italia) (reprezentanți: S. Giudici și S. Caselli, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 septembrie 2007 (cauza R 530/2007-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constând în forma unei scoici.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă G. M. Piccoli Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-425/13: Acțiune introdusă la 24 iulie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/17

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-425/13)
   2013/C 274/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Reclamanta solicită Curții:

               —

               anularea articolului 2 a doua teză și a secțiunii A din addendum-ul/anexa la decizia Consiliului de autorizare a inițierii negocierilor privind conectarea sistemului UE de comercializare a drepturilor de emisie cu un sistem de comercializare a drepturilor de emisie în Australia, sau, în subsidiar

               —

               anularea deciziei Consiliului și menținerea efectelor deciziei atacate în cazul în care aceasta este anulată în tot și

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 13 alineatul (2) TUE, a articolului 218 alineatele (2)-(4) TFUE, a articolului 295 TFUE și a principiului echilibrului instituțional. Comisia arată că, în speță, Consiliul a încălcat articolul 218 TFUE impunând în mod unilateral Comisiei o procedură detaliată care creează ex novo competențe pentru Consiliu și obligații pentru Comisie care nu se întemeiază pe dispoziția menționată. Consiliul a încălcat, de asemenea, articolul 13 alineatul (2) TUE coroborat cu articolul 218 alineatul (4) TFUE și principiul echilibrului instituțional, deoarece și-a extins competențele conferite de tratate în detrimentul Comisiei și al Parlamentului European.
   Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 13 alineatul (2) TUE, a articolului 218 TFUE și a principiului echilibrului instituțional, deoarece decizia atacată prevede că pozițiile detaliate de negociere ale Uniunii sunt stabilite de comitetul special sau de Consiliu. Articolul 218 alineatul (4) TFUE conferă doar un rol consultativ comitetului special.


title: Cauza C-72/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Hertogenbosch (Ţările de Jos) la 10 februarie 2014 – X/Directeur van het onderdeel Belastingregio Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Hertogenbosch (Ţările de Jos) la 10 februarie 2014 – X/Directeur van het onderdeel Belastingregio Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst
   (Cauza C-72/14)
   2014/C 142/21
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof 's-Hertogenbosch

      Părțile din procedura principală

      Apelant: X

      Intimat: Directeur van het onderdeel Belastingregio Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst

      Întrebările preliminare

               1)

               În Hotărârea Fitzwilliam (1), Curtea de Justiție a statuat că un certificat E101 emis de o instituție competentă a unui stat membru este obligatoriu pentru instituțiile de asigurări sociale din alte state membre, chiar și atunci când conținutul acestui certificat ar fi inexact. Această concluzie se aplică și în cazuri precum cel din speță, în care normele de stabilire a competenței prevăzute în regulament (2) nu sunt aplicabile?

               2)

               Pentru răspunsul la această întrebare prezintă importanță aspectul că instituția competentă nu a intenționat să emită un certificat E101, dar, pentru motive proprii, a utilizat în mod conștient și deliberat documente care, datorită formei și conținutului lor, creau impresia unor certificate E101, în timp ce persoana interesată considera și putea să considere în mod rezonabil că a obținut un astfel de certificat?

      (1)  Hotărârea din 10 februarie 2000, FTS (C-202/97, Rec., I-883).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza C-93/17: Acțiune introdusă la 22 februarie 2017 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/10

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2017 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-93/17)
   (2017/C 129/12)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

   Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Bouchagiar Antonios și M. Stromsky)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea unor măsuri de executare a Hotărârii Curții din 28 iunie 2012, Comisia/Grecia, C-485/10, EU:C:2012:395, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei hotărâri și al articolului 260 alineatul (1) TFUE;

               —

               Obligarea Republicii Elene la plata către Comisie, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei penalități cu titlu cominatoriu de 34 974 euro pentru fiecare zi de întârziere a executării Hotărârii Curții din 28 iunie 2012, Comisia/Grecia, C-485/10, EU:C:2012:395, începând de la data pronunțării hotărârii și până la data executării Hotărârii din 28 iunie 2012;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata către Comisie, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare obținute prin înmulțirea cuantumului zilnic de 3 828 euro cu numărul de zile dintre data pronunțării Hotărârii din 28 iunie 2012 și data la care încălcarea încetează sau, în cazul neconformării, data pronunțării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   La 2 iulie 2008, Comisia a adoptat Decizia privind măsurile C 16/04 (foste NN 29/04, CP 71/02 și CP 133/05) aplicate de Grecia în favoarea societății Hellenic Shipyards. În această decizie Comisia a calificat drept incompatibile cu piața comună anumite ajutoare acordate Hellenic Shipyards și a dispus recuperarea acestor ajutoare, însoțite de dobânzi care curg până la data recuperării complete a acestora.
   La 8 octombrie 2010, Comisia a sesizat Curtea de Justiție cu o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE (cauza C-485/10). La 28 iunie 2012, Curtea de Justiție a statuat că, prin neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor măsurilor necesare pentru executarea Deciziei 2009/610/CE a Comisiei din 2 iulie 2008 privind ajutoarele C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 și CP 133/05) aplicate de Grecia în favoarea societății Hellenic Shipyards SA și prin neprezentarea către Comisia Europeană, în termenul stabilit, a informațiilor prevăzute la articolul 19 din această decizie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 3, 5, 6, 8, 9 și 11-19 din decizia menționată.
   În măsura în care nu a adoptat măsuri de executare a Hotărârii Curții din 28 iunie 2012, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei hotărâri și al articolului 260 alineatul (1) TFUE.


title: Cauza C-674/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société Agroprovence

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Société Agroprovence
   (Cauza C-674/11)
   2012/C 89/13
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Intimată: Société Agroprovence

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum poate fi exercitată de un stat membru posibilitatea acordată conform alineatului (4) al articolului 2 din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin FEOGA, secțiunea „Garantare” (1), de a extinde perioada supusă controlului „pentru perioade (…) care preced sau urmează perioadei de douăsprezece luni”, definită la acest alineat, având în vedere, pe de o parte, cerințele de protecție a intereselor financiare ale Comunităților și, pe de altă parte, principiul securității juridice și necesitatea de a nu lăsa autorităților de control o putere nelimitată?

               2.

               În special:

                           —

                           Perioada supusă controlului trebuie, în orice caz, sub sancțiunea neregularității controlului de care persoana controlată s-ar putea prevala împotriva deciziei care cuprinde consecințele rezultatelor acestui control, să se încheie în cursul perioadei de douăsprezece luni care precedă perioada numită „de control”, în cursul căreia sunt efectuate operațiunile de control?

                           —

                           În cazul unui răspuns pozitiv la întrebarea precedentă, cum trebuie înțeleasă posibilitatea prevăzută expres de regulament de a extinde perioada supusă controlului pentru perioade care „urmează perioadei de douăsprezece luni”?

                           —

                           În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, perioada supusă controlului trebuie totuși, sub sancțiunea neregularității controlului de care persoana controlată s-ar putea prevala împotriva deciziei care cuprinde consecințele rezultatelor acestui control, să cuprindă douăsprezece luni care se încheie în cursul perioadei de control care precedă perioada în care controlul a avut loc, sau controlul nu poate viza decât o perioadă care se încheie anterior începerii perioadei de control precedente?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă, secțiunea „Garantare”, și de abrogare a Directivei 77/435/CEE (JO L 388, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 196).


title: Cauza C-475/08: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/13

         Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-475/08)
   (2009/C 32/22)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și B. Schima, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că,
               prin faptul că nu a desemnat, astfel cum prevede articolul 7 din Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (1), operatorii rețelei,
               prin faptul că nu a prevăzut numai un acces reglementat, ci și un acces negociat al terților la rețea, contrar articolului 18 din Directiva 2003/55/CE coroborat cu articolul 25 alineatul (2) din aceasta,
               prin faptul că nu a transpus articolul 22 alineatul (3) literele (d) și (e) și alineatul (4) din Directiva 2003/55/CE,
               Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia invocă trei motive în susținerea acțiunii.
   Mai întâi, aceasta critică pârâtul pentru că nu a desemnat operatorii rețelelor de transport, de depozitare de gaze și de terminale de gaze naturale lichefiate, astfel cum prevăd articolele 7 și 11 din Directiva 2003/55/CE.
   În continuare, este criticat pârâtul pentru că a creat o insecuritate juridică pentru noii membri în măsura în care dă impresia că accesul negociat la rețea este o alternativă pentru accesul reglementat. Or, din articolul 18 și din articolul 25 alineatul (2) din Directiva 2003/55/CE ar rezulta în mod clar că accesul reglementat este singura posibilitate pe care o au terții pentru a avea acces la rețea și numai autorității de reglementare îi revine sarcina de a stabili sau de a aproba, înainte de intrarea în vigoare, cel puțin metodele utilizate pentru calcularea sau stabilirea tarifelor.
   În sfârșit, Comisia arată că, prin faptul că a prevăzut o derogare în sensul că directiva nu se aplică noilor instalații de gaze naturale de mari dimensiuni, pârâtul nu a transpus în mod corect articolul 22 alineatul (3) litera (d) din directivă în ceea ce privește obligația de publicare a deciziei, și nici articolul 22 alineatul (3) litera (e) din aceeași directivă referitor la obligația de consultare a celorlalte state membre sau a celorlalte autorități de reglementare afectate de cazurile de interconectare a acestor infrastructuri. În plus, pârâtul nu ar fi stabilit în legislația națională obligația de notificare fără întârziere Comisiei a deciziei privind o astfel de derogare, împreună cu toate informațiile relevante referitoare la aceasta, astfel cum prevede articolul 22 alineatul (4) din directivă.

      (1)  JO L 167, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80.


title: Cauza T-17/16: Ordonanța Tribunalului din 31 mai 2017 – MS/Comisia („Acțiune în despăgubire — Decizie a Comisiei de a revoca o «scrisoare de acord și de aderare la Team Europe» — Responsabilitate contractuală — Lipsa unei clauze compromisorii — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/27

         Ordonanța Tribunalului din 31 mai 2017 – MS/Comisia
   (Cauza T-17/16) (1)

   ((„Acțiune în despăgubire - Decizie a Comisiei de a revoca o «scrisoare de acord și de aderare la Team Europe» - Responsabilitate contractuală - Lipsa unei clauze compromisorii - Inadmisibilitate vădită”))
   (2017/C 256/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: MS (reprezentanți: inițial L. Levi și M. Vandenbussche, ulterior L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martínez del Peral, C. Ehrbar și A.-C. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită obligarea Comisiei la plata de daune interese ca urmare a deciziei din 10 aprilie 2013 prin care aceasta a decis să pună capăt colaborării reclamantului cu rețeaua de conferențiari Team Europe

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe MS la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza C-157/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Contracte de achiziții publice de bunuri — Directiva 93/36/CEE — Atribuirea unor contracte de achiziții publice fără publicarea unui anunț prealabil — Elicoptere ușoare pentru poliție și pentru corpul național al pompierilor)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-157/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Contracte de achiziții publice de bunuri - Directiva 93/36/CEE - Atribuirea unor contracte de achiziții publice fără publicarea unui anunț prealabil - Elicoptere ușoare pentru poliție și pentru corpul național al pompierilor)
   (2008/C 301/08)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, G. Fiengo, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri (JO L 199, p. 1) — Nedemonstrarea existenței unor motive care pot permite autorității contractante recurgerea la procedura negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de atribuire — Elicoptere ușoare achiziționate pentru necesitățile poliției și ale pompierilor
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea Decretului ministrului de interne nr. 558/A/04/03/RR din 11 iulie 2003, prin care se permite derogarea de la reglementarea comunitară în materia achizițiilor publice de bunuri pentru cumpărarea de elicoptere ușoare destinate necesităților forțelor de poliție și ale corpului național al pompierilor, fără să fie îndeplinită niciuna dintre condițiile care pot justifica o astfel de derogare, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri și în special al articolului 2 alineatul (1) litera (b) și al articolelor 6 și 9 din aceasta.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006.


               5.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/11

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată de Fürstliches Obergericht Liechtenstein la data de 19 mai 2015 în cauza Abuelo Insua Juan Bautista/Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (Cauza E-13/15)
   (2015/C 366/09)
   Curtea de Apel a Principatului Liechtenstein (Fürstliches Obergericht Liechtenstein) a transmis Curții de Justiție a AELS o scrisoare purtând data de 19 mai 2015 și primită de registratura Curții la 29 mai 2015, prin care solicita emiterea unui aviz consultativ în cauza Abuelo Insua Juan Bautista/Liechtensteinische Invalidenversicherung cu privire la întrebările de mai jos:

               1.

               Pe baza faptului că instituția debitoare se supune concluziilor instituției de la locul de ședere sau de reședință, în temeiul articolului 87 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, îi este interzis unui beneficiar (solicitant) de prestații să conteste concluziile respective în cadrul procedurii deschise în fața instituției debitoare?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: se aplică acest efect obligatoriu și în cadrul procedurilor judiciare care, în temeiul normelor procedurale naționale, urmează procedurii deschise în fața unei instituții debitoare?


title: Cauza C-294/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 15 iunie 2010 — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks/Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonia) la 15 iunie 2010 — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks/Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija
   (Cauza C-294/10)
   ()
   2010/C 221/46
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks

      Pârât: Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, trebuie interpretat în sensul că, pentru a face dovada adoptării tuturor măsurilor posibile în vederea evitării circumstanțelor excepționale, un operator de transport aerian este obligat să își aloce în mod optim resursele, pentru a face posibilă efectuarea unui zbor programat după încetarea unor circumstanțe excepționale neprevăzute, mai exact un anumit timp după ora prevăzută pentru decolare?

               2.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este unul afirmativ, trebuie să se țină seama de articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menționat la stabilirea unei rezerve minime de timp pe care, atunci când își alocă resursele, un operator de transport trebuie să o ia în considerare drept eventuală întârziere previzibilă în cazul producerii unor circumstanțe excepționale?

      (1)  JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-488/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de het Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 23 septembrie 2011 — D.F. Asbeek Brusse & K. de Man Garabito/Jahani BV

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de het Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 23 septembrie 2011 — D.F. Asbeek Brusse & K. de Man Garabito/Jahani BV
   (Cauza C-488/11)
   2012/C 13/06
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te Amsterdam

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamanți: D.F. Asbeek Brusse
   K. de Man Garabito
   Pârâtă: Jahani BV

      Întrebările preliminare

               1.

               O persoană juridică având obiect de activitate închirierea de spații locative și care închiriază unei persoane fizice o locuință trebuie considerată vânzător sau furnizor de servicii în sensul Directivei 93/13 (1)? Contractul de închiriere încheiat între o persoană juridică din domeniul închirierii de spații locative și un locatar persoană fizică intră sub incidența acestei directive?

               2.

               Împrejurarea că articolul 6 din Directiva 93/13 trebuie considerat o normă echivalentă cu dispozițiile naționale care constituie norme de ordine publică în ordinea juridică națională înseamnă că, într-un litigiu între persoane fizice, legislația națională de transpunere referitoare la clauzele abuzive este de ordine publică, astfel încât instanța națională, atât prima instanță, cât și instanța de apel, poate și trebuie să examineze din oficiu (și, prin urmare, alături de motivele invocate de părți) o clauză contractuală din perspectiva legislației naționale de transpunere și să constate nulitatea clauzei, dacă ajunge la concluzia că are un caracter abuziv?

               3.

               Este compatibil cu efectul util al dreptului Uniunii faptul că instanța națională nu înlătură aplicarea unei clauze penale care trebuie considerată abuzivă în sensul Directivei 93/13, ci reduce doar penalitățile în aplicarea normelor naționale, atunci când o persoană fizică a invocat competența instanței referitoare la reducerea penalităților, nu însă și nulitatea clauzei?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza F-109/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 martie 2016 – GZ/Parlamentul

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/56

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 martie 2016 – GZ/Parlamentul
   (Cauza F-109/15) (1)

   (2016/C 156/78)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015, p. 36.


title: Cauza C-481/12: Cerere de decizie preliminară adresată de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 25 octombrie 2012 — Juvelta UAB împotriva Lietuvos prabavimo rūmai

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/32

         Cerere de decizie preliminară adresată de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 25 octombrie 2012 — Juvelta UAB împotriva Lietuvos prabavimo rūmai
   (Cauza C-481/12)
   2013/C 9/53
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Juvelta UAB

      Pârâtă: Lietuvos prabavimo rūmai

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul interzicerii normelor naționale potrivit cărora, în cazul vânzării într-un stat membru al Uniunii Europene a unor articole din aur importate din alt stat membru a căror introducere pe piața statului de proveniență este permisă, este necesară ștanțarea acestor articole cu o marcă a unui birou independent de marcare autorizat de un stat membru care să confirme că articolul inscripționat a fost evaluat de acel birou si să ofere clienților din statul membru importator informații pe care aceștia să le poată înțelege cu privire la titlu, în cazurile în care asemenea informații privind titlul sunt oferite printr-o marcare diferită, suplimentară, sau printr-o marcare ștanțată pe același articol din aur?

               2.

               În vederea formulării răspunsului la prima întrebare, este relevant că în cazul de față marca suplimentară privind titlul articolelor din aur care poate fi înțeleasă de clienții din statul membru importator (de exemplu marcajul din trei cifre arabe „585”) nu a fost aplicată de un birou independent de marcare autorizat de un stat membru al Uniunii Europene, deși informația cuprinsă în marcă corespunde în ceea ce privește conținutul cu cea specificată în simbolul ștanțat pe același articol de către biroul independent de marcare autorizat de statul membru de origine (de exemplu marcarea cu cifra arabă „3” aplicată în statul membru de origine reprezintă, conform dispozițiilor legale ale acestuia, titlul 585)?


title: Cauza C-270/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Session (Scotland), Edinburgh (Regatul Unit) la 14 iulie 2009 — Macdonald Resorts Limited/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Session (Scotland), Edinburgh (Regatul Unit) la 14 iulie 2009 — Macdonald Resorts Limited/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Cauza C-270/09)
   2009/C 267/48
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Session (Scotland), Edinburgh

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Macdonald Resorts Limited

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care, în conformitate cu dispozițiile statutului clubului și ale contractelor aferente, MRL furnizează servicii care constau în drepturi contractuale („Points rights”) care permit cumpărătorului să dobândească puncte care pot fi transformate anual în dreptul de a ocupa și de a folosi pe durată limitată locuințe aflate în reședințe deținute de MRL, această prestare de servicii trebuie considerată:

                           a)

                           leasing sau închiriere de bunuri imobile, în sensul articolului 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă TVA [devenit articolul 135 alineatul (1) litera (l) din Directiva 2006/112/CE (1)] sau

                           b)

                           acordare a calității de membru sau

                           c)

                           o altă operațiune?

               2.

               Care sunt consecințele asupra răspunsului dat la prima întrebare, atunci când:

                           a)

                           în anumite situații, drepturile contractuale sunt dobândite în contrapartida depunerii de către client, prin intermediul MRL, a drepturilor preexistente ale clientului și care au ca obiect ocuparea pe durată limitată a locuințelor situate într-un anumit loc pe durata uneia sau mai multor săptămâni stabilite;

                           b)

                           clientul poate decide în fiecare an să nu transforme, în tot sau în parte, în drepturi de ocupare, punctele la care are dreptul în acel an, ci, dimpotrivă, să își majoreze numărul de puncte la care dreptul în următorul an sau, sub rezerva unor condiții contractuale prevăzute în programul anual, să majoreze numărul de puncte la care are dreptul în acel an prin „împrumutul” de puncte la care are dreptul în următorul an;

                           c)

                           este posibil ca proprietățile vizate de transformarea în dreptul de ocupare să se modifice între momentul dobândirii punctelor și momentul transformării;

                           d)

                           numărul de puncte la care clientul are dreptul în fiecare an poate fi modificat de prestator, în funcție de condițiile contractuale prevăzute de program;

                           e)

                           reclamanta are posibilitatea ca, uneori, să organizeze pentru titularii de puncte accesul la un program extern de schimb al drepturilor de folosință pe durată limitată;

                           f)

                           reclamanta are posibilitatea ca, uneori, să organizeze schimbul de puncte pentru titularii de puncte, în contrapartida exercitării unui drept de ocupare în hoteluri operate de reclamantă sau în contrapartida altor avantaje conferite de aceasta?

               3.

               În cazul în care o persoană impozabilă prestează serviciile descrise la primele două întrebări:

                           a)

                           aceste „servicii” sunt „în legătură cu bunuri imobile” în sensul articolului 9 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă TVA (devenit articolul 45 din Directiva 2006/112);

                           b)

                           în cazul unui răspuns pozitiv la litera (a) a celei de a treia întrebări, care este modalitatea de stabilire a locului prestației în situații în care membrii clubului își pot exercita drepturile contractuale de ocupare pe durată limitată în mai multe state membre, însă în momentul prestării serviciului nu este cunoscut locul în care va fi exercitat dreptul de ocupare?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-9/94: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 26 mai 2008 — Ypma/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 26 mai 2008 — Ypma/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-9/94) (1)

   (2008/C 197/60)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 26.2.1994.


title: Cauza T-768/15: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – RP Technik/OAPI – Tecnomarmi (RP ROYAL PALLADIUM)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/29

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – RP Technik/OAPI – Tecnomarmi (RP ROYAL PALLADIUM)
   (Cauza T-768/15)
   (2016/C 078/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: RP Technik GmbH Profilsysteme (Bönen, Germania) (reprezentant: P. Henrichs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tecnomarmi Snc (Treviso, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „RP ROYAL PALLADIUM” – marca comunitară nr. 11358496

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 octombrie în cauza R 2061/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv al celor aferente procedurii desfășurate în fața camerei de recurs;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii desfășurate în fața camerei de recurs, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs nu intervine în procedură.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-328/14: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curţii din 17 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – CD Consulting s. r. o./Anna Pančurová, Róbert Demeter, Kristína Pužová, Katarína Harakľová, Roman Novák, Marcela Grundzová, Milan Pulko, Peter Chomča, Jarmila Lešková, Katarína Malarová, Jana Belajová, Tatiana Kučkovská, Marián Demeter, Helena Chomčová, Marcela Troščáková, Nataša Virágová, Kvetuša Hudáková, Peter Grundza, Dávid Renner, Zdenko Ričalka, Jarmila Kurejová, Mária Maxinová

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/25

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curţii din 17 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – CD Consulting s. r. o./Anna Pančurová, Róbert Demeter, Kristína Pužová, Katarína Harakľová, Roman Novák, Marcela Grundzová, Milan Pulko, Peter Chomča, Jarmila Lešková, Katarína Malarová, Jana Belajová, Tatiana Kučkovská, Marián Demeter, Helena Chomčová, Marcela Troščáková, Nataša Virágová, Kvetuša Hudáková, Peter Grundza, Dávid Renner, Zdenko Ričalka, Jarmila Kurejová, Mária Maxinová
   (Cauza C-328/14) (1)

   (2015/C 320/35)
   Limba de procedură: slovaca
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-503/04: Hotărârea Curții (Camera doua) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Hotărâre a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Neexecutare — Articolul 228 CE — Măsuri impuse de executarea hotărârii Curții — Rezilierea unui contract)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/2

         Hotărârea Curții (Camera doua) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-503/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Hotărâre a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Neexecutare - Articolul 228 CE - Măsuri impuse de executarea hotărârii Curții - Rezilierea unui contract)
   (2007/C 211/02)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Schima, agent)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: W.-D. Plessing și C. Schulze-Bahr, agenți, H.-J. Prieß, avocat)

      Interveniente: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues et J.-C. Gracia, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H. G. Sevenster și D. J. M. de Grave, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: T. Pynnä, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 228 CE — Neexecutarea hotărârii Curții din 10 aprilie 2003, pronunțată în cauzele conexate C-20/01 și C-28/01 — Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) — Atribuirea de contracte de achiziții publice de către orașul Braunschweig și comuna Bockhorn fără cereri de oferte — Cerere de impunere a unor penalități cu titlu cominatoriu
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a luat, la data la care a expirat termenul stabilit în avizul motivat emis de Comisia Comunităților Europene în temeiul articolului 228 CE, măsurile pe care le impune executarea hotărârii din 10 aprilie 2003, Comisia/Germania (C-20/01 și C-28/01), privind încheierea unui contract pentru eliminarea deșeurilor orașului Brunswick (Germania), Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului menționat.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos și Republica Finlanda, în calitate de interveniente, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 45, 19.2.2005.


title: Cauza T-103/14: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – Frucona Košice/Comisia („Ajutoare de stat — Accize — Remitere parțială a unei datorii fiscale în cadrul unui concordat — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia — Dreptul la apărare — Drepturi procedurale ale părților interesate — Criteriul creditorului privat — Sarcina probei”)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – Frucona Košice/Comisia
   (Cauza T-103/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Accize - Remitere parțială a unei datorii fiscale în cadrul unui concordat - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia - Dreptul la apărare - Drepturi procedurale ale părților interesate - Criteriul creditorului privat - Sarcina probei”))
   (2016/C 156/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovacia) (reprezentanți: K. Lasok, QC, B. Hartnett, barrister, O. Geiss, avocat, și J. Holmes, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, P.-J. Loewenthal și K. Walkerová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2014/342/UE a Comisiei din 16 octombrie 2013 privind ajutorul de stat SA. 18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) acordat de Republica Slovacă societății Frucona Košice a.s. (JO L 176, p. 38).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2014/342/CE a Comisiei din 16 octombrie 2013 privind ajutorul de stat SA. 18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) pus în aplicare de Republica Slovacă în favoarea Frucona Košice a.s.

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Frucona Košice, inclusiv pe cele aferente procedurilor măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza T-95/10: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Cindu Chemicals și alții/ECHA ( „REACH — Identificarea uleiului antracenic cu conținut scăzut de antracen drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Acțiune în anulare — Act supus căilor de atac — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Afectare directă — Admisibilitate — Egalitate de tratament — Proporționalitate” )

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/31

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Cindu Chemicals și alții/ECHA
   (Cauza T-95/10) (1)

   (REACH - Identificarea uleiului antracenic cu conținut scăzut de antracen drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Egalitate de tratament - Proporționalitate)
   2013/C 114/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Țările de Jos); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Republica Cehă); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Danemarca); și Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial K. Van Maldegem, R. Cana, avocați, și P. Sellar, solicitor, ulterior K. Van Maldegem și R. Cana)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä și W. Broere, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Oliver și G. Wilms, ulterior P. Oliver și E. Manhaeve, agenți, asistați de K. Sawyer, barrister, ulterior P. Oliver et E. Manhaeve)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a deciziei ECHA, publicată la 13 ianuarie 2010, prin care se identifică uleiul antracenic cu conținut scăzut de antracen (CE nr. 2 926 048) drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84), în conformitate cu articolul 59 din acest regulament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S și Koppers UK Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-209/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd (Concurență — Articolul 81 alineatul (1) CE — Noțiune de acord având ca obiect restrângerea concurenței — Acord de reducere a capacităților de producție — Carne de vită și mânzat)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supreme Court — Irlanda) — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   (Cauza C-209/07) (1)

   (Concurență - Articolul 81 alineatul (1) CE - Noțiune de acord având ca obiect restrângerea concurenței - Acord de reducere a capacităților de producție - Carne de vită și mânzat)
   (2009/C 6/07)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Supreme Court
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: The Competition Authority

      Pârâte: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supreme Court — Interpretarea articolului 81 alineatul (1) CE — Măsuri care limitează sau controlează producția — Includerea unui acord având ca efect o reducere punctuală a capacității structurale
   Dispozitivul
   Un acord având caracteristici precum cele ale acordului-tip încheiat între principalii 10 prelucrători de carne de vită și mânzat din Irlanda, membri ai Beef Industry Development Society Ltd, și care prevede, printre altele, o reducere a capacităților de prelucrare de ordinul a 25 % are ca obiect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței în sensul articolului 81 alineatul (1) CE.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-535/14: Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 – The Cookware Company/OAPI – Fissler (VITA+VERDE)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/14

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2014 – The Cookware Company/OAPI – Fissler (VITA+VERDE)
   (Cauza T-535/14)
   2014/C 351/16
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Cookware Company Ltd (Hong Kong, China) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fissler GmbH (Idar Oberstein, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 aprilie 2014 adoptate în cauza R 1082/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori care cuprinde elementele verbale „VITA+VERDE” pentru produse clasa 21 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 0 0 73  054.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară anterioară nr. 1 0 13  787 pentru termenul „vitavit”.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge integral opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și admite opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-538/11: Ordonanța președintelui Curții din 14 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Salzburg — Austria) — Hermine Sax/Pensionsversicherungsanstalt

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/15

         Ordonanța președintelui Curții din 14 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Salzburg — Austria) — Hermine Sax/Pensionsversicherungsanstalt
   (Cauza C-538/11) (1)

   2013/C 63/27
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-286/08: Acțiune introdusă la 21 iulie 2008 — Fidelio/OAPI (Hallux)

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/17

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2008 — Fidelio/OAPI (Hallux)
   (Cauza T-286/08)
   (2008/C 247/33)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă:: Fidelio KG (Linz, Austria) (reprezentant: Rechtsanwalt M. Gail)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 mai 2008 (cauza R 632/2007-4);

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata propriilor cheltuieli de judecată precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Hallux” pentru produse din clasele 10, 18 și 25 (cererea de înregistrare nr. 5 245 147).

      Decizia examinatorului: refuz parțial al înregistrării

      Decizia camerei de recurs: admiterea în parte a recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) pentru că marca a cărui înregistrare se solicită nu prezintă în privința produselor „articole ortopedice” și „încălțăminte” niciun motiv absolut de refuz al înregistrării.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-129/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 16 martie 2015 – X. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 16 martie 2015 – X. M./Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
   (Cauza C-129/15)
   (2015/C 171/27)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Recurent: X. M.

      Intimată: Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că un organism/o societate comercială este un „organism de drept public” pentru simplul fapt că peste 30 % din veniturile sale provenite din activitatea din anul precedent au rezultat din activitățile medicale finanțate de Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa (Casa Națională de Asigurări de Sănătate), în condiții de concurență efectivă cu alte organisme din domeniul sănătății?

               2)

               Articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18 trebuie interpretat în sensul că prestarea de servicii medicale în condiții de concurență efectivă de către societăți comerciale private constituite cu scop lucrativ poate fi considerată „îndeplinire a unor cerințe de interes general”?

               3)

               Articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18 trebuie interpretat în sensul că se opune articolului 1 punctul 21 din Dopalnitelni razporedbi (Dispozițiile suplimentare) la Zakon za obshtestvenite porachki (Legea privind contractele de achiziții publice), potrivit cărora, pentru ca un organism să fie calificat drept organism de drept public este suficient să fie îndeplinită una dintre cerințele care corespund cerințelor cumulative prevăzute de directivă?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediţie specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-201/11 P: Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Union of European Football Associations (UEFA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-55/08, Union of European Football Associations (UEFA)/Comisia Europeană

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/16

         Recurs introdus la 27 aprilie 2011 de Union of European Football Associations (UEFA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 17 februarie 2011 în cauza T-55/08, Union of European Football Associations (UEFA)/Comisia Europeană
   (Cauza C-201/11 P)
   2011/C 204/30
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Union of European Football Associations (UEFA) (reprezentanți: D. Anderson QC, D. Piccinin, Barrister, B. Keane, Solicitor, T. McQuail, Solicitor)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentei

   Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               (a)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea Directivei 89/552 (1), atât în ceea ce privește cerința de claritate și de transparență, cât și prin faptul că a considerat EURO un eveniment de importanță majoră pentru societate;

               (b)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea prevederilor privind concurența din tratat;

               (c)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea prevederilor tratatului privind libera prestare a serviciilor și proporționalitatea;

               (d)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea dreptului de proprietate al UEFA;

               (e)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept constatând că decizia contestată conținea o motivare corespunzătoare în raport cu i) caracterizarea EURO drept un eveniment de importanță majoră pentru societate, cu ii) concurența, cu (iii) libera prestare a serviciilor și cu (iv) dreptul de proprietate.

      (1)  Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215).


title: Cauza C-368/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 11 iulie 2011 — Procedură penală împotriva lui Raffaele Arrichiello

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 11 iulie 2011 — Procedură penală împotriva lui Raffaele Arrichiello
   (Cauza C-368/11)
   2011/C 282/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Partea din acțiunea principală

   Raffaele Arrichiello

      Întrebarea preliminară

   Cum trebuie interpretate articolele 43 C E și 49 CE privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor în sectorul pariurilor pe evenimente sportive pentru a stabili dacă dispozițiile menționate mai sus ale tratatului permit sau nu permit o reglementare națională prin care se instituie un regim de monopol în favoarea statului și un sistem de concesiuni și de autorizații care, în cadrul unui număr determinat de concesiuni, prevede: a) existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei proceduri de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal; b) existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite în urma unei proceduri de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente); c) cazuri de decădere din beneficiul concesiunii și de pierdere a unor garanții într-un cuantum foarte ridicat, printre care ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii?


title: Cauza C-46/11: Acțiune introdusă la 1 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/16

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-46/11)
   2011/C 103/29
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Petrova și K. Herrmann, pełnomocnicy)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin transpunerea incorectă a condițiilor de stabilire a derogărilor prevăzute la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (1), Republica Polonă și-a încălcat obligațiile care îi revin potrivit acestei dispoziții;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că Republica Polonă a transpus incorect în dreptul polonez condițiile de stabilire a derogărilor de la interdicțiile privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună menționate la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE.
   În primul rând, prin două regulamente ale ministrului mediului privind speciile de floră și de faună sălbatică protejate, la paragraful 7 punctul 1 și paragraful 8 din acestea, se permite stabilirea unei derogări generale de la interdicțiile destinate protecției speciilor (precum, interdicția de ucidere, de capturare etc.) în legătură cu activități care țin de domeniul exploatării agricole raționale, de domeniul forestier și piscicol. Or, o astfel de posibilitate de derogare nu este prevăzută la articolul 16 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE.
   În al doilea rând, posibilitatea, prevăzută la articolul 52 alineatul 2 punctul 5 din Legea privind protecția naturii, de a stabili o derogare de la interdicțiile privind protecția speciilor de faună „pentru a evita daunele grave în special, cele aduse activității agricole, forestiere sau piscicole”, are o sferă mai extinsă decât derogarea prevăzută la articolul 16 alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/43/CEE.
   În al treilea rând, posibilitatea, prevăzută la articolul 56 alineatul 4 punctul 2 din Legea privind protecția naturii, de a stabili o derogare de la interdicțiile privind protecția speciilor, dacă aceasta rezultă din „necesitatea de a limita daunele grave aduse economiei, în special activității agricole, forestiere sau piscicole”, are o sferă mai extinsă decât derogarea prevăzută la articolul 16 alineatul (1) litera (b) din Directiva habitate.
   În al patrulea rând, potrivit reglementării din 28 septembrie 2004 privind speciile de faună sălbatică, este permisă uciderea, capturarea etc. a vidrei (Lutra lutra) care se dezvoltă pe teritoriul exploatațiilor piscicole, deși este vorba despre o specie care are nevoie de protecție strictă în sensul anexei IV la Directiva 92/43/CEE.

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109


title: Cauza T-203/11: Ordonanța Tribunalului din 18 iunie 2012 — Transports Schiocchet — Excursions/Consiliul și Comisia [ „Răspundere extracontractuală — Servicii de transport cu autocarul și autobuzul între statele membre — Regulamentul (CEE) nr. 684/92 — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Absență — Acțiune în mod vădit nefondată” ]

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/21

         Ordonanța Tribunalului din 18 iunie 2012 — Transports Schiocchet — Excursions/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-203/11) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Servicii de transport cu autocarul și autobuzul între statele membre - Regulamentul (CEE) nr. 684/92 - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Absență - Acțiune în mod vădit nefondată)
   2012/C 227/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Transports Schiocchet — Excursions (Beuvillers, Franța) (reprezentant: É. Deshoulières, avocat)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Karlsson și E. Dumitriu-Segnana, agenți); și Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și N. Yerrell, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reparare a prejudiciului pretins a fi fost suferit de reclamantă din cauza aplicării regimului prevăzut de Regulamentul (CEE) nr. 684/92 al Consiliului din 16 martie 1992 privind normele comune pentru transportul internațional de călători cu autocarul și autobuzul (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 34).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind în mod vădit nefondată.

               2.

               Obligă Transports Schiocchet — Excursions la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011.


title: Cauza C-525/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Portugalia) la 13 octombrie 2016 – Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A./Autoridade da Concorrência

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Portugalia) la 13 octombrie 2016 – Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A./Autoridade da Concorrência
   (Cauza C-525/16)
   (2017/C 014/26)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Meo – Serviços de Comunicações e Multimédia S.A.

      Pârâtă: Autoridade da Concorrência

      Altă parte: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Întrebările preliminare

               i.

               În cazul în care, în cadrul unei proceduri de sancționare, există indicii sau probe factuale referitoare la efectele unei eventuale practici tarifare discriminatorii urmate de o întreprindere care deține o poziție dominantă față de una dintre întreprinderile de comerț cu amănuntul, care este prejudiciată în raport cu concurenții săi, pentru a se considera că acest comportament creează un dezavantaj concurențial, în sensul articolului 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, este necesară efectuarea unei analize suplimentare a gravității, a relevanței sau a importanței acestor efecte asupra poziției concurențiale sau a capacității concurențiale a întreprinderii afectate, în special în ceea ce privește capacitatea de a suporta diferența dintre cheltuielile efectuate în legătură cu serviciul cu ridicata?

               ii.

               În cazul în care, în cadrul unei proceduri de sancționare, există indicii sau probe privind importanța semnificativ redusă a practicii tarifare discriminatorii urmate de o întreprindere aflată în poziție dominantă asupra cheltuielilor efectuate, a veniturilor obținute și a profitabilității întreprinderii de comerț cu amănuntul afectate, constatarea inexistenței unor indicii privind abuzul de poziție dominantă și a unor practici interzise este compatibilă cu o interpretare conformă cu articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE și cu jurisprudența stabilită prin Hotărârile British Airways (1) și Clearstream (2)?

               iii.

               Sau, dimpotrivă, această împrejurare nu este suficientă pentru a exclude faptul că comportamentul în cauză poate fi considerat drept abuz de poziție dominantă și practică interzisă, în sensul articolului 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, fiind relevantă doar în contextul stabilirii răspunderii întreprinderii care a săvârșit abuzul sau a sancțiunii aplicabile acesteia?

               iv.

               Expresia „creând astfel acestora un dezavantaj concurențial”, prevăzută la articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, trebuie interpretată în sensul că respectă cerința ca avantajul care rezultă din discriminare să corespundă, la rândul său, unui procent minim din structura cheltuielilor întreprinderii afectate?

               v.

               Expresia „creând astfel acestora un dezavantaj concurențial”, prevăzută la articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, trebuie interpretată în sensul că respectă cerința ca avantajul care rezultă din discriminare să corespundă, la rândul său, unei diferențe minime între cheltuielile medii efectuate de întreprinderile concurente în ceea ce privește serviciul cu ridicata în cauză?

               vi.

               Expresia „creând astfel acestora un dezavantaj concurențial”, prevăzută la articolul 102 [al doilea paragraf] litera (c) TFUE, poate fi interpretată, în vederea calificării comportamentului în litigiu ca practică interzisă, în sensul că respectă cerința ca avantajul care rezultă din discriminare să corespundă, în contextul pieței și al serviciului în cauză, unor valori mai mari decât diferențele menționate în […] tabelele 5, 6 și 7?

               vii.

               În cazul unui răspuns afirmativ la una dintre întrebările (iv)-(vi), cum trebuie stabilit respectivul prag minim al relevanței dezavantajului în raport cu structura cheltuielilor sau cu cheltuielile medii efectuate de întreprinderile concurente în ceea ce privește serviciului cu amănuntul în cauză?

               viii.

               În cazul în care se stabilește acest prag minim, faptul că el nu este atins în fiecare perioadă anuală permite răsturnarea prezumției care rezultă din Hotărârea Clearstream, conform căreia trebuie să se considere că „aplicarea, de către o întreprindere care deține un monopol de fapt pe piața situată în amonte, față de un partener comercial, a unor prețuri diferite pentru servicii echivalente, fără întrerupere timp de cinci ani, [poate] determina un dezavantaj concurențial pentru acest partener” (3)?

      (1)  C-95/04 P, EU:C:2007:166.

      (2)  T-301/04, EU:T:2009:317.

      (3)  Punctele 194 și 195.


title: Cauze conexate C-362/13, C-363/13 și C-407/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo și alții (C-407/13)/Rete Ferroviaria Italiana SpA (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Sectorul maritim — Feriboturi care efectuează o cursă între două porturi situate în același stat membru — Contracte de muncă pe durată determinată succesive — Clauza 3 punctul (1) — Noțiunea „contract de muncă pe durată determinată”  — Clauza 5 punctul (1) — Măsuri de prevenire a recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată — Sancțiuni — Transformarea în raport de muncă pe durată nedeterminată — Condiții)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo și alții (C-407/13)/Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Cauze conexate C-362/13, C-363/13 și C-407/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Sectorul maritim - Feriboturi care efectuează o cursă între două porturi situate în același stat membru - Contracte de muncă pe durată determinată succesive - Clauza 3 punctul (1) - Noțiunea „contract de muncă pe durată determinată” - Clauza 5 punctul (1) - Măsuri de prevenire a recurgerii abuzive la contracte pe durată determinată - Sancțiuni - Transformarea în raport de muncă pe durată nedeterminată - Condiții))
   2014/C 292/11
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Maurizio Fiamingo (C-362/13), Leonardo Zappalà (C-363/13), Francesco Rotondo și alții (C-407/13)

      Pârâtă: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Dispozitivul

               1)

               Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretat în sensul că se aplică unor lucrători precum reclamanții din litigiile principale, angajați în calitate de navigatori în cadrul unor contracte de muncă pe durată determinată pe feriboturi care efectuează un parcurs maritim între două porturi situate în același stat membru.

               2)

               Dispozițiile acordului-cadru cu privire la munca pe durată determinată trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care prevede că contractele de muncă pe durată determinată trebuie să indice durata, iar nu încetarea lor.

               3)

               Clauza 5 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată trebuie interpretată în sensul că nu se opune, în principiu, unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care prevede transformarea contractelor de muncă pe durată determinată în raport de muncă pe durată nedeterminată numai în cazul în care lucrătorul în cauză a fost angajat în mod neîntrerupt în temeiul unor astfel de contracte de către același angajator pe o durată mai lungă de un an, raportul de muncă fiind considerat neîntrerupt atunci când contractele de muncă pe durată determinată sunt separate de un interval de timp mai mic sau egal cu 60 de zile. Revine totuși instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă condițiile de aplicare, precum și punerea în aplicare efectivă a reglementării respective fac din aceasta o măsură adecvată pentru prevenirea și sancționarea folosirii abuzive de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.

      JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-439/08: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2008 — Agapiou Joséphidès/Comisia și Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/34

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2008 — Agapiou Joséphidès/Comisia și Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură
   (Cauza T-439/08)
   (2008/C 327/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Kalliope Agapiou Joséphidès (Nicosia, Cipru) (reprezentant: C. Joséphidès, avocat)

      Pârâte: Comisia Comunităților Europene și Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură („Agenția”) din 1 august 2008 prin care Agenția, acționând sub controlul Comisiei, a refuzat reclamantei accesul, solicitat prin scrisoarea din 3 martie 2008, la anumite documente din dosarul nr. 07/0122 privind atribuirea unui Centru de excelență Jean Monnet Universității din Cipru;

               —

               anularea Deciziei Comisiei C(2007)3749 din 8 august 2008 privind decizia individuală de atribuire a subvențiilor în cadrul Programului în domeniul învățării continue, subprogramul Jean Monnet;

               —

               obligarea Agenției și a Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea, pe de o parte, a Deciziei Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură din 1 august 2008, prin care i se refuză accesul la documentele privind atribuirea unui Centru de excelență Jean Monnet Universității din Cipru și, pe de altă parte, a Deciziei Comisiei C(2007)3749 din 8 august 2008 privind o decizie individuală de atribuire a subvențiilor în cadrul Programului în domeniul învățării continue, subprogramul Jean Monnet, în măsura în care aceasta recomandă Universitatea din Cipru pentru atribuirea unei subvenții pentru crearea unui Centru de excelență Jean Monnet.
   În susținerea cererii sale de anulare a Deciziei Agenției din 1 august 2008, reclamanta susține că Agenția ar fi încălcat dreptul său personal, astfel cum reiese, în special, din principiul transparenței cuprins în articolul 1 al doilea paragraf TUE și în articolul 6 TUE, din articolul 255 CE și din Carta drepturilor fundamentale a UE, de a avea acces la anumite documente în măsura în care numele său a fost utilizat de către terți (Universitatea din Cipru) într-un dosar administrativ de candidatură, cu scopul de a obține avantaje, fără consimțământul acesteia. Reclamanta susține că în aceste împrejurări ar fi avut dreptul de a verifica conținutul exact și/sau exactitatea datelor cu caracter personal, precum și scopul și contextul utilizării acestora.
   În plus, aceasta susține că directorul Agenției nu ar fi competent să se pronunțe cu privire la cererea sa de confirmare a accesului la documente și că decizia sa din 1 august 2008 ar fi fost adoptată cu încălcarea Regulamentului 1049/2001 (1), precum și a Regulamentului intern al Comisiei.
   Cu toate acestea, în măsura în care Tribunalul ar fi considerat că directorul Agenției ar fi avut competența de a adopta decizia atacată, reclamanta susține că aceasta ar fi fost adoptată cu încălcarea mai multor dispoziții ale Regulamentului nr. 1049/2001, în special a articolului 7 alineatul (1), a articolului 8 alineatul (1) și a articolului 15 alineatul (1). Potrivit reclamantei, Agenția ar fi interpretat, de asemenea, în mod eronat mai multe alte dispoziții ale aceluiași regulament, în special ale articolului 4 alineatul (4), ale articolului 4 alineatul (5), ale articolului 4 alineatul (1) litera (b) și ale articolului 4 alineatul (2) și ar fi realizat o aplicare inexactă a principiului transparenței și a noțiunii de interes public superior. Reclamanta invocă de asemenea un motiv întemeiat pe lipsa motivării necesare a deciziei atacate.
   În susținerea cererii sale de anulare a Deciziei Comisiei C(2007)3749 din 8 august 2008, reclamanta susține că Comisia ar fi săvârșit o greșeală întrucât a omis să verifice existența consimțământului reclamantei de a face să apară datele sale cu caracter personal în formularul de candidatură prezentat Comisiei de către Universitatea din Cipru. Potrivit reclamantei, Comisia ar fi trebuit să constate o neregularitate substanțială în proiectul prezentat și să revoce decizia sau să ia alte măsuri necesare.
   Reclamanta susține de asemenea că ar fi fost săvârșită o greșeală de către Comisie în analiza criteriilor de eligibilitate pentru candidatura depusă de Universitatea din Cipru.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-126/12: Acțiune introdusă la 20 martie 2012 — Interroll/OAPI (Inspired by efficiency)

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/8

         Acțiune introdusă la 20 martie 2012 — Interroll/OAPI (Inspired by efficiency)
   (Cauza T-126/12)
   2012/C 157/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Interroll Holding AG (Sant’ Antonino, Elveția) (reprezentant: R. Böhm, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 ianuarie 2012 (cauza R 1280/2011-1);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Inspired by efficiency” (cererea de înregistrare nr. 9 725 359) pentru produse și servicii din clasele 6, 7, 9, 20, 35, 39 și 42

      Decizia examinatorului: Respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, marca a cărei înregistrare se propune având într-adevăr caracter distinctiv și nefiind descriptivă pentru produsele și serviciile în cauză.