title: Cauza C-67/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Margarete Block/Finanzamt Kaufbeuren (Libera circulație a capitalurilor — Articolele 56 CE și 58 CE — Taxe asupra succesiunii — Reglementare națională care nu permite imputarea taxelor asupra succesiunii achitate de moștenitor în alt stat membru asupra taxelor asupra succesiunii datorate în statul membru unde avea reședința proprietarul bunurilor la data decesului său, atunci când bunurile succesorale sunt creanțe de capital — Dublă impunere — Restricție — Lipsă)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Margarete Block/Finanzamt Kaufbeuren
   (Cauza C-67/08) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Articolele 56 CE și 58 CE - Taxe asupra succesiunii - Reglementare națională care nu permite imputarea taxelor asupra succesiunii achitate de moștenitor în alt stat membru asupra taxelor asupra succesiunii datorate în statul membru unde avea reședința proprietarul bunurilor la data decesului său, atunci când bunurile succesorale sunt creanțe de capital - Dublă impunere - Restricție - Lipsă)
   (2009/C 82/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Margarete Block

      Pârâtă: Finanzamt Kaufbeuren
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof (Germania) — Interpretarea articolului 56 alineatul (1) și a articolului 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) din Tratatul CE — Legislație națională privind impozitul pe succesiuni — Dublă impunere rezultând din imposibilitatea de a imputa impozitul perceput într-un alt stat membru asupra impozitului național atunci când bunurile succesorale situate în acest ultim stat membru sunt conturi bancare
   Dispozitivul
   Articolele 56 CE și 58 CE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru, astfel cum este cea în cauză în acțiunea principală, care, în ceea ce privește calculul taxelor asupra succesiunii datorate de un moștenitor rezident în acest stat membru pentru creanțe de capital deținute față de o instituție financiară situată în alt stat membru, nu prevede, în cazul în care persoana a cărei succesiune este deschisă avea reședința, la data decesului său, în primul stat membru, imputarea asupra taxelor asupra succesiunii datorate în acest stat a taxelor asupra succesiunii achitate în celălalt stat membru.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Hotărârea Curții din 16 decembrie 2015 în cauza E-18/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat din SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2010/65/UE privind formalitățile de raportare aplicabile navelor)

text:
               5.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 2/4

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 16 decembrie 2015
   în cauza E-18/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat din SEE/AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2010/65/UE privind formalitățile de raportare aplicabile navelor)
   (2017/C 2/05)
   CERERE de constatare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 din actul menționat la capitolul V punctul 56 litera (l) din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind formalitățile de raportare aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre și de abrogare a Directivei 2002/6/CE), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul în termenul prevăzut, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 16 decembrie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Constată că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 din actul menționat la capitolul V punctul 56 litera (l) din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2010/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind formalitățile de raportare aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre și de abrogare a Directivei 2002/6/CE), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul în termenul prevăzut.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza C-312/11: Acțiune introdusă la 20 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/19

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-312/11)
   2011/C 226/36
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren și C. Cattabriga, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, neimpunând tuturor angajatorilor obligația de a dispune amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligația de a transpune în mod corect și complet articolul 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1);

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligația de a transpune în mod corect și complet articolul 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, întrucât nu a impus tuturor angajatorilor obligația de a dispune amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap.

               2.

               Dispoziția menționată impune statelor membre o obligație de aplicare generală de a prevedea amenajări corespunzătoare pentru a permite unei persoane cu handicap să aibă acces la un loc de muncă, să îl exercite, să avanseze și să aibă acces la formare. Aceste amenajări trebuie să privească, cu respectarea principiului proporționalității și în funcție de împrejurările concrete, toate persoanele cu handicap, ansamblul diferitelor aspecte ale raportului de muncă și toți angajatorii.

               3.

               În legislația italiană, această obligație nu este transpusă prin nicio măsură. Este adevărat că există dispozițiile Legii nr. 68/1999 care, sub anumite aspecte, oferă garanții și avantaje superioare față de cele prevăzute la articolul 5 din directivă. Totuși, aceste garanții și avantaje nu privesc ansamblul persoanelor cu handicap, nu sunt impuse față de toți angajatorii, nu vizează ansamblul diferitelor aspecte ale raportului de muncă sau au un conținut strict programatic.

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială 5/vol. 6, p. 7.


title: Cauza T-150/15: Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2017 – EFB/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/61

         Ordonanța Tribunalului din 15 martie 2017 – EFB/Comisia
   (Cauza T-150/15) (1)

   (2017/C 144/88)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza C-230/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2012 — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2012 — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții
   (Cauza C-230/12)
   2012/C 217/19
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: WIND Telecomunicazioni SpA

      Pârâți: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile comunitare în domeniu, în special dispozițiile prevăzute de Directiva 2002/20/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun normelor naționale indicate de asemenea, în special Legea nr. 266 din 2005, inclusiv în ceea ce privește modul concret de aplicare al acestor norme prin regulament?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).


title: Cauza C-111/17 PPU: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Monomeles Protodikeio Athinon – Grecia) – OL/PQ [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Răpire internațională de copii — Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolul 11 — Cerere de înapoiere — Noțiunea „reședință obișnuită” a unui sugar — Copil născut, conform voinței părinților săi, într-un alt stat membru decât cel al reședinței lor obișnuite — Ședere continuă a copilului în cursul primelor luni de viață în statul membru în care s-a născut — Decizia mamei de a nu se întoarce în statul membru în care se afla reședința obișnuită a cuplului]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/11

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Monomeles Protodikeio Athinon – Grecia) – OL/PQ
   (Cauza C-111/17 PPU) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Răpire internațională de copii - Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Articolul 11 - Cerere de înapoiere - Noțiunea „reședință obișnuită” a unui sugar - Copil născut, conform voinței părinților săi, într-un alt stat membru decât cel al reședinței lor obișnuite - Ședere continuă a copilului în cursul primelor luni de viață în statul membru în care s-a născut - Decizia mamei de a nu se întoarce în statul membru în care se afla reședința obișnuită a cuplului])
   (2017/C 249/16)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Monomeles Protodikeio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: OL

      Pârâtă: PQ

      Dispozitivul

   Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea din litigiul principal, în care un copil s-a născut și a locuit în mod neîntrerupt cu mama sa mai multe luni, conform voinței comune a părinților săi, într-un alt stat membru decât cel în care aceștia își aveau reședința obișnuită înainte de nașterea sa, intenția inițială a părinților cu privire la întoarcerea mamei, împreună cu copilul, în acest din urmă stat membru nu poate permite să se considere că acest copil își are acolo „reședința obișnuită”, în sensul acestui regulament.
   În consecință, într-o asemenea situație, refuzul mamei de a se întoarce în același stat membru împreună cu copilul nu poate fi considerat o „deplasare sau o reținere ilicită” a copilului, în sensul articolului 11 alineatul (1) menționat.

      (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-162/12: Ordonanța Tribunalului din 18 noiembrie 2013 — Trabelsi/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Prelungirea înghețării fondurilor — Anularea măsurilor inițiale de înghețare a fondurilor — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/16

         Ordonanța Tribunalului din 18 noiembrie 2013 — Trabelsi/Consiliul
   (Cauza T-162/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Prelungirea înghețării fondurilor - Anularea măsurilor inițiale de înghețare a fondurilor - Nepronunțare asupra fondului)
   2014/C 15/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Trabelsi (Paris, Franța) (reprezentant: A. Tekari, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/50/PESC a Consiliului din 27 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 27, p. 11), în măsura în care aceasta îl privește pe reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza C-606/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Sundsvall (Suedia) la 25 noiembrie 2013 — OKG AB/Skatteverket

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Sundsvall (Suedia) la 25 noiembrie 2013 — OKG AB/Skatteverket
   (Cauza C-606/13)
   2014/C 39/14
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Sundsvall

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: OKG AB

      Pârâtă: Skatteverket

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 4 alineatul (2) (1) din Directiva 2003/96/CE privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității prevede că „rata de impozitare” reprezintă suma totală aferentă tuturor taxelor indirecte (cu excepția TVA) calculată direct sau indirect la cantitatea de produse energetice sau de electricitate în momentul punerii în consum. Articolul 21 alineatul (5) din aceeași directivă prevede că electricitatea este supusă impozitării și impozitul trebuie să devină exigibil în momentul livrării electricității de către distribuitor sau redistribuitor. Aceste articole se opun unui impozit care grevează puterea termică a reactoarelor nucleare?

               2.

               Un impozit pe puterea termică constituie accize percepute, direct sau indirect, la consumul produselor (denumite produse accizabile) prevăzute la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (2)?

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98).

      (2)  Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (JO L 9, p. 12).


title: Cauza T-454/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 octombrie 2007 — Sumitomo Chemical Agro Europe și Philagro France/Comisia Comunităților Europene ( Produse de uz fitosanitar — Substanță activă procymidone — Directiva 91/414/CEE — Acțiune în anulare — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei — Acțiune în despăgubiri — Inadmisibilitate — Acțiune vădit neîntemeiată )

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/40

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 octombrie 2007 — Sumitomo Chemical Agro Europe și Philagro France/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-454/05) (1)

   („Produse de uz fitosanitar - Substanță activă procymidone - Directiva 91/414/CEE - Acțiune în anulare - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei - Acțiune în despăgubiri - Inadmisibilitate - Acțiune vădit neîntemeiată’)
   (2007/C 315/75)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Lyon, Franța) și Philagro France SAS (Lyon) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Doherty, agent)
   Obiectul
   În primul rând, în principal, o cerere de anulare a pretinsei decizii a Comisiei pe care ar conține-o scrisoarea din 20 octombrie 2005 privind autorizarea introducerii pe piață a substanței active procymidone în temeiul Directivei 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO L 230, p. 1, Ediție specială 03/vol. 10, p. 30). În al doilea rând, în subsidiar față de acțiunea în anulare, o acțiune în constatarea abținerii de a acționa având ca obiect constatarea abținerii ilegale a Comisiei a de a adopta măsurile solicitate de Sumitomo Chemical Agro Europe SAS și filialele sale într-o scrisoare din 5 septembrie 2005 și, în al treilea rând, o acțiune în despăgubiri având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins a fi fost suferit de reclamante, în principal, ca urmare a adoptării de către Comisie a pretinsei decizii pe care ar conține-o scrisoarea din 20 octombrie 2005 și, în subsidiar, ca urmare a neadoptării de către Comisie a măsurilor solicitate în scrisoarea din 5 septembrie 2005.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii în anulare și al acțiunii în constatarea abținerii de a acționa.

               2)

               Acțiunea în despăgubiri este respinsă ca inadmisibilă în măsura în care are ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins a fi fost suferit de Sumitomo Chemical Agro Europe SAS și Philagro France SAS ca urmare a adoptării de către Comisie a pretinsei decizii pe care ar conține-o scrisoarea din 20 octombrie 2005.

               3)

               Acțiunea în despăgubiri este respinsă ca vădit neîntemeiată în drept în măsura în care are ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins a fi fost suferit de Sumitomo Chemical Agro Europe SAS și Philagro France SAS ca urmare a neadoptării de către Comisie a unor măsuri care îi fuseseră solicitate de Sumitomo Chemical Agro Europe SAS și de filialele sale prin scrisoarea din 5 septembrie 2005.

               4)

               Sumitomo Chemical Agro Europe SAS și Philagro France SAS suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-569/15: Ordonanța Tribunalului din 14 martie 2016 – Fondazione Casamica/Comisia și EASME

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/54

         Ordonanța Tribunalului din 14 martie 2016 – Fondazione Casamica/Comisia și EASME
   (Cauza T-569/15) (1)

   (2016/C 156/75)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-308/14: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Neue Halberg-Guss/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/40

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Neue Halberg-Guss/Comisia
   (Cauza T-308/14) (1)

   (2015/C 155/56)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-333/12: Acțiune introdusă la 11 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/24

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2012 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-333/12)
   2012/C 287/46
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, C. Vrignon și J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivei 89/552/CEE a Consiliului privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu de 112 190,40 euro pe zi de întârziere, până la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, ca sancțiune pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2007/65/CE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 19 decembrie 2011.

      (1)  JO L 332, p. 27


title: Cauza T-357/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 3 mai 2007 — Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene ( Ajutor de stat — Ajutor acordat de autoritățile Landului Saxonia — Schemă de ajutor în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii — Procedură de autorizare accelerată — Aplicarea în timp a orientărilor comunitare și a regulamentului de exceptare privind ajutorul în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii — Proiect de ajutor notificat înaintea intrării în vigoare a regulamentului de exceptare — Încredere legitimă — Securitate juridică — Notificare completă )

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 3 mai 2007 — Freistaat Sachsen/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-357/02) (1)

   („Ajutor de stat - Ajutor acordat de autoritățile Landului Saxonia - Schemă de ajutor în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii - Procedură de autorizare accelerată - Aplicarea în timp a orientărilor comunitare și a regulamentului de exceptare privind ajutorul în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii - Proiect de ajutor notificat înaintea intrării în vigoare a regulamentului de exceptare - Încredere legitimă - Securitate juridică - Notificare completă’)
   (2007/C 140/29)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Freistaat Sachsen (Germania) (reprezentant: T. Lübbig, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și J. Flett, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a articolului 2 al doilea paragraf și a articolelor 3 și 4 din Decizia 2003/226/CE a Comisiei din 24 septembrie 2002 privind schema de ajutor preconizată de Germania — „Program în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii — Îmbunătățirea performanțelor întreprinderilor din Saxonia” — Subprogramele 1 (coaching), 4 (participarea la târguri și expoziții), 5 (cooperare) și 7 (promovarea designului) (JO 2003, L 91, p. 13).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 2 al doilea paragraf și articolele 3 și 4 din Decizia 2003/226/CE a Comisiei din 24 septembrie 2002 privind schema de ajutor preconizată de Germania — „Program în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii — Îmbunătățirea performanțelor întreprinderilor din Saxonia” — Subprogramele 1 (coaching), 4 (participarea la târguri și expoziții), 5 (cooperare) și 7 (promovarea designului).

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 31, 8.2.2003.


title: Cauza C-34/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – Monika Kušionová/SMART Capital, a.s. [Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive — Contract de credit de consum — Articolul 1 alineatul (2) — Clauză care reflectă un act cu putere de lege obligatoriu — Domeniul de aplicare al directivei — Articolul 3 alineatul (1), articolul 4, articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) — Garantarea creanței printr-o garanție constituită asupra unui bun imobiliar — Posibilitatea executării acestei garanții printr-o vânzare la licitație — Control jurisdicțional]

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove – Slovacia) – Monika Kušionová/SMART Capital, a.s.
   (Cauza C-34/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive - Contract de credit de consum - Articolul 1 alineatul (2) - Clauză care reflectă un act cu putere de lege obligatoriu - Domeniul de aplicare al directivei - Articolul 3 alineatul (1), articolul 4, articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) - Garantarea creanței printr-o garanție constituită asupra unui bun imobiliar - Posibilitatea executării acestei garanții printr-o vânzare la licitație - Control jurisdicțional])
   2014/C 409/09
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Monika Kušionová

      Pârâtă: SMART Capital, a.s.

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite recuperarea unei creanțe, întemeiată pe clauze contractuale eventual abuzive, prin executarea extrajudiciară a unei garanții care grevează bunul imobiliar dat în garanție de consumator, în măsura în care această reglementare nu face practic imposibilă sau excesiv de dificilă apărarea drepturilor conferite consumatorului de această directivă, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

               2)

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală, care figurează într-un contract încheiat de un vânzător sau furnizor cu un consumator, este exclusă din domeniul de aplicare al acestei directive numai în cazul în care respectiva clauză contractuală reflectă conținutul unui act cu putere de lege sau al unei norme administrative obligatorii, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-370/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Data I/O GmbH/Hauptzollamt Hannover, fostă Bundesfinanzdirektion Südost (Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Capitolul 84, nota 5 punctul B — Adaptor ce conține un cip de memorie și care este destinat conectării unei mașini automate de prelucrare a datelor cu modulele electronice care trebuie programate — Pozițiile 8471, 8473 și 8536)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Data I/O GmbH/Hauptzollamt Hannover, fostă Bundesfinanzdirektion Südost
   (Cauza C-370/08) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Capitolul 84, nota 5 punctul B - Adaptor ce conține un cip de memorie și care este destinat conectării unei mașini automate de prelucrare a datelor cu modulele electronice care trebuie programate - Pozițiile 8471, 8473 și 8536)
   2010/C 179/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Data I/O GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Hannover, fostă Bundesfinanzdirektion Südost

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea notei 5 punctul B din capitolul 84 din Nomenclatura combinată (denumită în continuare „NC”) inclusă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 (JO L 327, p. 1) — Adaptor electric ce asigură transmiterea de date de la un dispozitiv de prelucrare a datelor la module electronice care trebuie programate și conțin un „Memory Chip” ce asigură înregistrarea procesului de programare — Clasare la poziția 8471 din Nomenclatura combinată?

      Dispozitivul

   Un adaptor precum cel în cauză în acțiunea principală, care asigură funcția de conectare electrică între programator și modulele care trebuie programate, precum și funcția de înregistrare a procesului de programare care poate fi solicitat ulterior, îndeplinește condiția prevăzută la nota 5 punctul B litera (c) din capitolul 84 din Nomenclatura combinată inclusă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004, și trebuie clasificat la poziția 8471 din această nomenclatură în calitate de „unitate” a unei mașini automate de prelucrare a datelor, în măsura în care funcția sa principală constă în prelucrarea datelor. În cazul în care nu are această funcție, un astfel de adaptor trebuie clasificat la subpoziția 8473 din nomenclatura menționată, în calitate de „parte” sau de „accesoriu” al unei mașini dacă este indispensabil pentru funcționarea acesteia sau dacă, în fapt, constituie un sistem de echipamente care permite adaptarea acestei mașini la o anumită activitate sau un dispozitiv de natură să asigure un anumit serviciu în raport cu funcția principală a mașinii menționate, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. În măsura în care acest adaptor nu poate fi clasificat la niciuna dintre cele două poziții menționate mai sus, ar trebui, prin urmare, să fie considerat o „aparatură pentru conectarea circuitelor electrice” și astfel să fie încadrat la poziția 8536 din Nomenclatura combinată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-533/13: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2013 — Lituania/Comisia

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/17

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2013 — Lituania/Comisia
   (Cauza T-533/13)
   2013/C 359/34
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė și A. Karbauskas)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (4) din Decizia de punere în aplicare a Comisiei Europene C(2013) 4487 final din 19 iulie 2013 privind autorizarea acordării ajutorului național tranzitoriu în Lituania pentru anul 2013 (denumită în continuare „decizia atacată”);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 39 TFUE, coroborat cu articolul 40 alineatul (2) primul paragraf TFUE, precum și a principiului nediscriminării
               Prin adoptarea articolului 1 alineatul (4) din decizia atacată Comisia a săvârșit o încălcare a articolului 39 TFUE, coroborat cu articolul 40 alineatul (2) primul paragraf TFUE, întrucât nu a respectat obiectivele politicii agricole comune prevăzute în Tratatul FUE [în special articolul 39 alineatul (1) litera (b) TFUE] și criteriile politicii agricole comune și, de asemenea, a încălcat principiul nediscriminării.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 73/2009
               Comisia, prin adoptarea articolului 1 alineatul (4) din decizia atacată fără un temei legal, a încălcat Regulamentul nr. 73/2009 (1), întrucât a aplicat articolul 10a alineatul (4) din acest regulament în mod incorect.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de apreciere a Comisiei
               Prin adoptarea articolului 1 alineatul (4) din decizia atacată Comisia a săvârșit o eroare de apreciere, întrucât a evaluat în mod eronat nivelurile plăților directe în vechile și în noile state membre pentru anul 2012 și și-a întemeiat calculul ajutorului național tranzitoriu acordat pe o astfel de apreciere eronată.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări
               Prin adoptarea articolului 1 alineatul (4) din decizia atacată Comisia a încălcat principiul bunei administrări, întrucât nu a respectat obligația de a se baza pe noile informații furnizate de Republica Lituania privind nivelurile plăților directe în statele membre și nu a apreciat importanța reală a plăților directe pentru fermele lituaniene.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16, rectificare în JO L 43, 18.2.2010, p. 7).


title: Cauza C-382/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Austria) — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth/Landeshauptmann von Wien [Politica industrială — Igiena produselor alimentare — Regulamentul (CE) nr. 852/2004 — Vânzare cu autoservire a produselor de panificație și de patiserie]

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/5

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Austria) — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth/Landeshauptmann von Wien
   (Cauza C-382/10) (1)

   (Politica industrială - Igiena produselor alimentare - Regulamentul (CE) nr. 852/2004 - Vânzare cu autoservire a produselor de panificație și de patiserie)
   2011/C 347/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth

      Pârât: Landeshauptmann von Wien

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Interpretarea punctului 3 al capitolului 9 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare (JO L 139, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 173) — Protecția produselor alimentare împotriva contaminării — Vânzare cu autoservire de pâine și de produse de patiserie — Decizie administrativă a unui stat membru prin care se dispune instalarea unui mecanism tehnic care să împiedice clienții să returneze produsul după atingerea acestuia cu mâinile

      Dispozitivul

   Punctul 3 din capitolul IX din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunile principale, în ceea ce privește recipientele pentru vânzarea cu autoservire a produselor de panificație și de patiserie, faptul că un potențial cumpărător ar fi putut, teoretic, să atingă cu mâna produsele alimentare oferite spre vânzare sau să strănute asupra acestora nu permite, în sine, să se constate că aceste produse alimentare nu au fost protejate împotriva oricărei contaminări susceptibile de a le face improprii consumului uman, dăunătoare pentru sănătate sau contaminate într-o asemenea măsură încât ar fi întemeiat să se considere că nu pot fi consumate în starea respectivă.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-276/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 9 iunie 2015 – Hecht-Pharma GmbH/Farmacia Hohenzollern, proprietar Winfried Ertelt

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 9 iunie 2015 – Hecht-Pharma GmbH/Farmacia Hohenzollern, proprietar Winfried Ertelt
   (Cauza C-276/15)
   (2015/C 294/33)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hecht-Pharma GmbH

      Pârât: Farmacia Hohenzollern, proprietar Winfried Ertelt

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 punctele 1 și 2 din Directiva 2001/83/CE (1) se opune unei dispoziții naționale precum articolul 21 alineatul 2 punctul 1 din Legea privind medicamentele, potrivit căreia nu este supus autorizării un medicament de uz uman care, dată fiind frecvența dovedită cu care este prescris de medici sau de stomatologi, este preparat în etapele esențiale ale preparării în cadrul activității curente a unei farmacii, într-o cantitate de până la 100 de cutii pe zi și care este destinat eliberării conform autorizației de funcționare a farmaciei?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2)

               Această concluzie este valabilă și atunci când o dispoziție națională precum articolul 21 alineatul 2 punctul 1 din Legea privind medicamentele este interpretată în sensul că nu este supus autorizării un medicament de uz uman care, dată fiind frecvența dovedită cu care este prescris de medici sau de stomatologi, este preparat în etapele esențiale ale preparării în cadrul activității curente a unei farmacii, într-o cantitate de până la 100 de cutii pe zi și care este destinat eliberării conform autorizației de funcționare a farmaciei, în măsura în care medicamentul respectiv fie este eliberat unui anumit pacient pe baza unei prescripții medicale care nu trebuie să existe deja înainte de preparare, fie este preparat în farmacie în conformitate cu prevederile unei farmacopei și este destinat eliberării directe către pacienți?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European şi al Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediţie specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-58/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 noiembrie 2013 — Groupe Gascogne SA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața sacilor industriali din plastic — Imputabilitatea încălcării săvârșite de filială societății-mamă — Luarea în considerare a cifrei de afaceri globale a grupului pentru calcularea plafonului amenzii — Durata excesivă a procedurii în fața Tribunalului — Principiul protecției jurisdicționale efective)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 noiembrie 2013 — Groupe Gascogne SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-58/12) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața sacilor industriali din plastic - Imputabilitatea încălcării săvârșite de filială societății-mamă - Luarea în considerare a cifrei de afaceri globale a grupului pentru calcularea plafonului amenzii - Durata excesivă a procedurii în fața Tribunalului - Principiul protecției jurisdicționale efective)
   2014/C 39/04
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Groupe Gascogne SA (reprezentanți: P. Hubert și E. Durand, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 noiembrie 2011, Groupe Gascogne/Comisia (T-72/06), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare în parte a cererii de reformare a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (CAZUL COMP/38.354 — Saci industriali), referitoare la o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic și la o cerere de reformare a deciziei menționate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Groupe Gascogne SA la plata cheltuielilor de judecată din prezentul recurs.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza F-35/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 27 noiembrie 2008 — Klug/EMEA (Funcție publică — Agenți temporari — Neprelungirea unui contract pe durată determinată — Raport de evaluare defavorabil — Hărțuire morală)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/51

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 27 noiembrie 2008 — Klug/EMEA
   (Cauza F-35/07) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Neprelungirea unui contract pe durată determinată - Raport de evaluare defavorabil - Hărțuire morală)
   (2009/C 55/92)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Bettina Klug (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial W. Grupp, avocat, ulterior S. Zickgraf, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA) (reprezentanți: V. Salvatore, S. Vanlievendael, agenți, asistați de H.-G. Kamann și N. Rößler, avocați)
   Obiectul
   Anularea deciziei Agenției Europene pentru Medicamente prin care a fost respinsă reclamația reclamantei având ca obiect prelungirea contractului de muncă — Solicitarea întocmirii unui nou raport de evaluare — Cerere de acordare de daune interese.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007, p. 45.


title: Cauza C-247/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach [Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Regulamentele (CEE) nr. 1408/71 și nr. 574/72, precum și Regulamentul (CE) nr. 859/2003 — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Prestații familiale — Resortisant al unui stat terț care lucrează în Elveția și care are, împreună cu copiii săi, reședința într un stat membru a cărui cetățenie o au copiii]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Alketa Xhymshiti/Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach
   (Cauza C-247/09) (1)

   (Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Regulamentele (CEE) nr. 1408/71 și nr. 574/72, precum și Regulamentul (CE) nr. 859/2003 - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Prestații familiale - Resortisant al unui stat terț care lucrează în Elveția și care are, împreună cu copiii săi, reședința într un stat membru a cărui cetățenie o au copiii)
   2011/C 13/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alketa Xhymshiti

      Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Lörrach

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Baden-Württemberg — Interpretarea, pe de o parte, a Regulamentului (CE) nr. 859/2003 al Consiliului din 14 mai 2003 de extindere a dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 și ale Regulamentului (CEE) nr. 574/72 la resortisanții unor țări terțe care nu fac obiectul dispozițiilor respective exclusiv pe motive de cetățenie (JO L 124, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 186) și, pe de altă parte, a articolelor 2, 13 și 76 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 49, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), precum și a articolului 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74) — Resortisant al unei țări terțe care lucrează în Confederația Elvețiană și care locuiește împreună cu soția și cu copiii săi într un stat membru a cărui cetățenie o au copiii — Refuzul acordării prestațiilor familiale de către statul membru de reședință — Compatibilitatea cu dispozițiile comunitare citate anterior a unui astfel de refuz al acordării prestațiilor familiale

      Dispozitivul

               1.

               În cazul în care un resortisant al unui stat terț are reședința în mod legal într un stat membru al Uniunii Europene și lucrează în Elveția, acest resortisant nu este supus, în statul membru de reședință, aplicării Regulamentului (CE) nr. 859/2003 al Consiliului din 14 mai 2003 de extindere a dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 și Regulamentului nr. 574/72 la resortisanții unor țări terțe care nu fac obiectul dispozițiilor respective exclusiv pe motive de cetățenie, în măsura în care Regulamentul nr. 859/2003 nu figurează printre actele comunitare menționate în secțiunea A a anexei II la Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, pe care părțile la acest acord se angajează să le aplice. În consecință, obligația statului membru de reședință de a aplica Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, și Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, salariatului respectiv și soțului acestuia nu poate fi constatată.

               2.

               Articolele 2, 13 și 76 din Regulamentul nr. 1408/71, precum și articolul 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 574/72 sunt lipsite de relevanță față de o resortisantă a unui stat terț, aflată în situația reclamantei din acțiunea principală, în măsura în care situația acesteia intră sub incidența legislației statului membru de reședință. Simplul fapt că respectivii copii ai acestei resortisante sunt cetățeni ai Uniunii nu poate determina caracterul nelegal al refuzului acordării alocațiilor familiale în statul membru de reședință atunci când, astfel cum aceasta reiese din constatările efectuate de instanța de trimitere, condițiile legale necesare în scopul unei asemenea acordări nu sunt îndeplinite.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-894/16: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2016 – Air France/Comisia

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/26

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2016 – Air France/Comisia
   (Cauza T-894/16)
   (2017/C 046/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société Air France (Roissy-en-France, Franța) (reprezentant: R. Sermier, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2016/1698 a Comisiei din 20 februarie 2014 privind măsurile SA.22932 (11/C) (ex NN 37/07) puse în aplicare de Franța în favoarea aeroportului din Marsilia Provence și a companiilor aeriene care utilizează aeroportul [notificată cu numărul C(2014) 870];

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe vicii care afectează decizia atacată în ceea ce priveşte ajutorul acordat terminalului „Marseille-Provence 2” (MP2) de departamentul Bouches-du-Rhône. În special,

                           —

                           măsura nu ar răspunde unor obiective de interes general clar definite. Aprecierea Comisiei cuprinsă în decizia atacată ar fi afectată de o motivare insuficientă, de o eroare de drept și de o eroare de apreciere în ceea ce privește:

                                       —

                                       obiectivul constând în a face față unei creșteri preconizate a traficului aerian;

                                       —

                                       obiectivul legat de promovarea dezvoltării economice a regiunii;

                           —

                           ajutorul nu ar fi necesar.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe vicii care afectează decizia atacată în ceea ce privește contractul pentru achiziționarea de spațiu publicitar încheiat cu societatea Airport Marketing Services.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe vicii care afectează decizia atacată în ceea ce privește tarifele aferente taxei pe pasager pe terminalul MP2.


title: Cauza C-535/13: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Monomeles Protodikeio Athinon – Grecia) – Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi AE [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Mărci — Dreptul titularului unei mărci de a se opune primei introduceri pe piață în Spațiul Economic European (SEE), fără consimțământul său, a unor produse care poartă această marcă]

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/25

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Monomeles Protodikeio Athinon – Grecia) – Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi AE
   (Cauza C-535/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Mărci - Dreptul titularului unei mărci de a se opune primei introduceri pe piață în Spațiul Economic European (SEE), fără consimțământul său, a unor produse care poartă această marcă])
   2014/C 409/37
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Monomeles Protodikeio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

      Pârâtă: Maria Patmanidi AE

      Dispozitivul

   Articolele 5 și 7 din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, astfel cum a fost modificată prin Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992, precum și articolele 9 și 13 din Regulamentul (CE) nr.o40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară trebuie interpretate în sensul că titularul unei mărci se poate opune primei introduceri pe piață în Spațiul Economic European sau în Uniunea Europeană, fără consimțământul său, a unor produse de origine care poartă această marcă.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza C-563/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 1 decembrie 2010 — Kashayar Khavand/Republica Federală Germania

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 1 decembrie 2010 — Kashayar Khavand/Republica Federală Germania
   (Cauza C-563/10)
   2011/C 38/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Kashayar Khavand

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1.

               Homosexualitatea trebuie considerată orientare sexuală în sensul articolului 10 alineatul (1) litera (d) a doua teză din Directiva 2004/83/CE (1) și poate aceasta constitui un motiv suficient de persecuție?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

                           (a)

                           În ce măsură este protejată activitatea homosexuală?

                           (b)

                           Se poate impune unei persoane homosexuale să-și manifeste orientarea sexuală în secret în țara de origine fără ca aceasta să fie cunoscută în exterior?

                           (c)

                           La interpretarea și aplicarea articolului 10 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2004/83/CE sunt relevante interdicțiile speciale de protecție a ordinii publice și a moralei sau activitatea homosexuală este protejată la fel ca activitatea unei persoane heterosexuale?

      (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52)


title: Cauza T-464/15: Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Othman/Consiliul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/33

         Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Othman/Consiliul
   (Cauza T-464/15)
   (2015/C 337/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Razan Othman (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2015/837 din 28 mai 2015 și a actelor ulterioare de punere în aplicare a acestei decizii, în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p.13.


title: Cauza C-503/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa (Spania) la 23 septembrie 2015 – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa (Spania) la 23 septembrie 2015 – Ramón Margarit Panicello/Pilar Hernández Martínez
   (Cauza C-503/15)
   (2015/C 414/23)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ramón Margarit Panicello

      Pârât: Pilar Hernández Martínez

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 34, 35, 207.2, 207.3 și 207.4 din Legea 1/2000, care reglementează procedura administrativă a acțiunii în plata onorariilor, se opun articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1) în măsura în care interzic posibilitatea exercitării controlului judiciar?
               În cazul unui răspuns afirmativ, în domeniul de aplicare al procedurii prevăzute la articolele 34 și 35 din Legea 1/2000, Secretario Judicial are calitatea de „instanță”, în sensul articolului 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

               2)

               Articolele 34 și 35 din Legea 1/2000 se opun articolului 6 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (2) din Directiva [93/13/CEE] (2) și, respectiv, articolului 6 alineatul (1) litera (d) și articolelor 11 și 12 din Directiva 2005/29/CE (3), în măsura în care interzic exercitarea controlului din oficiu al posibilelor clauze abuzive sau al practicilor comerciale neloiale din contractele încheiate între avocați și persoane fizice care acționează cu un scop care nu se încadrează în activitatea lor profesională?

               3)

               Articolele 34 și 35 din Legea 1/2000 se opun articolului 6 alineatul (1), articolului 7 alineatul (2) și [punctului 1 litera (q) din anexa] la Directiva [93/13/CEE], în măsura în care interzic administrarea probelor în procedura administrativă privind acțiunea în plata onorariilor în vederea soluționării litigiului?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.

      (2)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (3)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260, rectificare în JO 2013, L 129, p. 40).


title: Cauza T-4/10: Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Al Saadi/Comisia ( „Decesul reclamantului — Necontinuarea procesului de către avânzii-cauză — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/19

         Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2011 — Al Saadi/Comisia
   (Cauza T-4/10) (1)

   (Decesul reclamantului - Necontinuarea procesului de către avânzii-cauză - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 282/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Faraj Faraj Hassan Al Saadi (Leicester, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Jones, barrister și M. Arani, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis, T. Scharf și E. Paasivirta, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Consiuliul Uniunii Europene (reprezentanți: R. Szostak și E. Finnegan, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: inițial G. Pa1mieri, ulterior G. Albenzio, avvocati dello Stato) și Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, E. Belliard și L. Butel, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului (CE) nr. 954/2009 al Comisiei din 13 octombrie 2009 de modificare pentru a 114-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului din 27 mai 2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii, în măsura în care reclamantul figurează pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților cu privire la care se aplică aceste dispoziții (JO 2009 L 269, p. 20)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-168/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/63

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-168/06) (1)

   (2008/C 301/114)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza F-26/07: Acțiune introdusă la data de 21 martie 2007 — Potoms și Scillia/Parlament

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/37

         Acțiune introdusă la data de 21 martie 2007 — Potoms și Scillia/Parlament
   (Cauza F-26/07)
   (2007/C 117/58)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Gerrit Potoms (Malines, Belgia) și Mario Scillia (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamanților

               —

               să se declare că articolele 5 și 12 din anexa XIII la Statutul funcționarilor sunt ilegale;

               —

               anularea deciziilor individuale de numire a reclamanților în posturi de administrator, în măsura în care stabilesc încadrarea acestora prin aplicarea articolului 5 alineatul (2) din anexa XIII la Statutul funcționarilor;

               —

               să se declare că măsurile de aplicare referitoare la acordarea punctelor de merit și la promovare sunt ilegale în măsura în care acestea prevăd eliminarea punctelor de merit și a promovării în cazul trecerii de la o grupă de funcții la alta;

               —

               anularea deciziilor individuale de eliminare a punctelor de merit și a promovării acumulate de reclamanți în cadrul categoriei deținute anterior;

               —

               anularea deciziilor individuale de aplicare a unui factor de multiplicare mai mic decât 1 pentru a stabili remunerația reclamanților;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții invocă motive foarte asemănătoare celor invocate în cauza F-31/06 (1).

      (1)  JO C 131, 3.6.2006, p. 50.


title: Cauza T-476/15: Acțiune introdusă la 19 august 2015 – European Food/OAPI – Société des Produits Nestlé (FITNESS)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/37

         Acțiune introdusă la 19 august 2015 – European Food/OAPI – Société des Produits Nestlé (FITNESS)
   (Cauza T-476/15)
   (2015/C 337/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Food SA (Drăgăneşti, România) (reprezentant: I. Speciac, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „FITNESS” – marca comunitară nr. 2 470 326

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 iunie 2015 în cauza R 2542/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei la Oficiu pentru a pronunța o decizie în conformitate cu hotărârea Tribunalului;

               —

               cu titlu subsidiar, modificarea deciziei atacate și anularea mărcii comunitare Fitness nr. 2 470 326;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea normei 37 litera (b) punctul (vi) și a normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 și a articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-362/07 și C-363/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris — Franța) — Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)/Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Aparate multifuncționale — Aparate constituite dintr-un modul de imprimare cu laser și dintr-un modul de scanare, cu funcție de copiator — Poziția 8471 — Poziția 9009)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris — Franța) — Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)/Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects
   (Cauzele conexate C-362/07 și C-363/07) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Aparate multifuncționale - Aparate constituite dintr-un modul de imprimare cu laser și dintr-un modul de scanare, cu funcție de copiator - Poziția 8471 - Poziția 9009)
   (2009/C 32/10)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)

      Pârâtă: Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), în versiunea aplicabilă situației de fapt din acțiunea principală, și validitatea Regulamentului (CE) nr. 400/2006 al Comisiei din 8 martie 2006 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (NC) (JO L 70, p. 9, Ediție specială, 02/vol. 20, p. 109) — Aparat multifuncțional constituit prin asamblarea unui modul imprimantă laser, a unui modul de scanare și a unui modul calculator — Clasificare la poziția tarifară 8471 60 40 (Mașini automate de prelucrare a datelor) în temeiul punctului 3 litera (b) din Regulile generale pentru interpretarea NC (funcție de imprimare care îi conferă aparatului „caracterul esențial”) sau la poziția 9009 12 00 (Aparate de fotocopiere) prin aplicarea notei 5 E din capitolul 84 din NC (aparat care îndeplinește în mod autonom o funcție proprie — copierea — alta decât prelucrarea datelor)
   Dispozitivul

               1)

               Nota 5 E din capitolul 84 din Nomenclatura combinată care constituie anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005, trebuie interpretată în sensul că singurele aparate care îndeplinesc o „funcție proprie, alta decât prelucrarea datelor” sunt cele care încorporează o mașină automată de prelucrare a datelor sau care lucrează în legătură cu o astfel de mașină a căror funcție nu ține de prelucrarea datelor.

               2)

               Dacă funcția de copiere pe care o asigură aparatele în cauză în acțiunea principală este secundară în raport cu funcțiile de imprimare și de scanare, acestea trebuie considerate unități de mașini automate de prelucrare a datelor în sensul notei 5 B din capitolul 84 din Nomenclatura combinată care constituie anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1719/2005, unități care, în aplicarea notei 5 C din acest capitol, se clasifică, dacă se prezintă separat, la poziția 8471 din această nomenclatură. Într-un astfel de caz, subpoziția pertinentă trebuie stabilită în aplicarea notei 3 din secțiunea XVI din nomenclatura menționată. În schimb, dacă importanța acestei funcții de copiere este echivalentă celei a celorlalte două funcții, aceste aparate vor trebui clasificate, în aplicarea punctului 3 litera (b) din regulile generale pentru interpretarea aceleiași nomenclaturi, la poziția corespunzătoare modulului care le conferă aparatelor menționate caracterul esențial. Dacă această stabilire s-ar dovedi imposibilă, acestea vor trebui clasificate la poziția 9009 în aplicarea punctului 3 litera (c) din regulile generale menționate.

               3)

               Examinarea celei de a cincea întrebări adresate în cadrul celor două cauze nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea punctului 4 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 400/2006 al Comisiei din 8 martie 2006 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-29/14: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Taetel/Comisia

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/20

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Taetel/Comisia
   (Cauza T-29/14)
   2014/C 61/37
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Taetel, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero și G. Canalejo Lasarte, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în temeiul articolului 263 TFUE, în măsura în care în cadrul acesteia se constată existența unui ajutor de stat și se dispune recuperarea acestuia de la investitori;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1, a articolului 2 și a articolului 4 alineatul 1 din decizie, în măsura în care în cadrul acestora investitorii sunt identificați ca fiind beneficiari care trebuie să ramburseze pretinsul ajutor;

               —

               în subsidiar, lipsirea de efecte a ordinului de recuperare a ajutorului adresat investitorilor în cadrul articolului 4 alineatul 1 teza finală, întrucât încalcă principiul securității juridice și principiul încrederii legitime, ca urmare a faptului că nu se poate dispune recuperarea începând de la o dată anterioară datei publicării deciziei de inițiere [a procedurii];

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizie și constatarea faptului că metodologia folosită pentru stabilirea pretinsului avantaj pe care investitorii trebuie să îl ramburseze nu este legală;

               —

               constatarea inexistenței sau, în subsidiar, anularea în parte a articolului 4 alineatul 1 din decizie, referitor la interdicția de a „transfera sarcina recuperării către alte persoane”, în măsura în care aceasta echivalează cu o decizie privind interzicerea sau pretinsa nulitate a clauzelor contractuale de recuperare de la terți a sumelor pe care investitorii trebuie să le ramburseze statului spaniol și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași ca în cauzele T-700/13, Bankia/Comisia, T-719/13, Lico Leasing și Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión/Comisia, și T-3/14, Anudal Industrial/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele deja invocate în aceste cauze.
   Se invocă în special încălcarea articolului 107 TFUE ca urmare a faptului că, în decizia atacată, s-a considerat că sistemul fiscal în cauză, aplicabil anumitor acorduri de leasing fiscal pentru achiziționarea de vapoare nou-construite, constituie în ansamblul său un ajutor de stat.
   Potrivit reclamantei, decizia finală încalcă și articolul 107 TFUE întrucât în cadrul acesteia s-a considerat că măsurile care constituie respectivul regim fiscal reprezintă ajutoare de stat „noi”.
   În subsidiar, reclamanta invocă încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, precum și încălcarea articolelor 107 TFUE, 108 TFUE și 206 TFUE, ca urmare a identificării greșite a beneficiarilor și a determinării greșite a sumelor care trebuie recuperate, și a articolului 108 alineatul (3) TFUE, a articolului 19 din Regulamentul nr. 659/1999, a articolului 3 alineatul (6) din Tratatul privind Uniunea Europeană și a articolelor 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, ca urmare a faptului că articolul 4 alineatul 1 din decizia atacată interzice sau declară nule clauzele contractuale în temeiul cărora investitorii pot solicita unor terți sumele pe care au trebuit să le ramburseze autorităților spaniole.


title: Cauza C-453/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Taxă pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Aplicarea unei cote reduse — Animale vii care sunt destinate în mod normal utilizării în prepararea alimentelor pentru consumul uman și animal — Livrări, importuri și achiziții de anumite animale vii, în special de cai)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-453/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Taxă pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Aplicarea unei cote reduse - Animale vii care sunt destinate în mod normal utilizării în prepararea alimentelor pentru consumul uman și animal - Livrări, importuri și achiziții de anumite animale vii, în special de cai)
   2011/C 204/16
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și B.-R. Killmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și C. Blaschke, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Beaupère-Manokha, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. M. Wissels și M. Noort, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 96 și 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) coroborate cu anexa III la această directivă — Cotă redusă — Livrarea, importul și achiziția anumitor animale vii (în special cai) care nu sunt destinate preparării sau producerii unor alimente pentru consumul uman sau animal

      Dispozitivul

               1.

               Prin aplicarea unei cote reduse a taxei pe valoarea adăugată tuturor livrărilor, importurilor și achizițiilor intracomunitare de cai, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96 și 98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate cu anexa III la această directivă.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Franceză și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-116/17: Acțiune introdusă la 20 februarie 2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein și Sauga/BCE

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/44

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein și Sauga/BCE
   (Cauza T-116/17)
   (2017/C 121/64)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) și Michael Sauga (Berlin, Germania) (reprezentanți: A. Koreng și T. Feldmann, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene, notificată prin scrisoarea din 15 decembrie 2016, prin care a fost respinsă cererea reclamanților de acces la două documente ale Băncii Centrale Europene, intitulate „The impact on government deficit and debt from off market swaps. The Greek case” (SEC/GovC/X/10/88a) și „The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels” (SEC/GovC/X/10/88b);

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv: greșita aplicare a articolului 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din Decizia BCE/2004/3 (1)

               Reclamanții susțin că BCE nu a demonstrat cu suficientă concretețe faptul că prin divulgarea documentelor vizate s-ar aduce atingere protecției interesului public în privința politicii financiare, monetare sau economice a Uniunii sau a unui stat membru.
               Riscul de a aduce atingere interesului public nu ar putea constitui un motiv de preocupare la mai mult de șase ani de la redactarea documentelor și după modificarea substanțială a condițiilor-cadru.

               2.

               Al doilea motiv: greșita aplicare a articolului 4 alineatul (3) prima teză din Decizia BCE/2004/3

                           —

                           Reclamanții susțin că documentele în discuție nu fost destinate pregătirii unei decizii concrete, ci numai formării opiniei generale și informării în cadrul BCE.

                           —

                           De asemenea, nu se poate admite că personalul BCE ar fi intimidat de posibilitatea de divulgare a documentele în discuție.

                           —

                           În plus, în stadiul actual, în raport cu documentele în discuție, nu se pune problema influențării de către terți a deliberărilor în cadrul BCE.

                           —

                           Totodată, BCE nu a avut în vedere în mod suficient și nu a procedat la o ponderare a interesului public pentru divulgare.

                           —

                           În sfârșit, nu este sarcina BCE să aprecieze cum se îmbogățește dezbaterea publică, ci atribuția presei, având în vederea funcția acesteia de „câine de pază” recunoscută de Curtea Europeană a Drepturilor Omului.

      (1)  Decizia BCE din 4 martie 2004 privind accesul public la documentele BCE (BCE/2004/3) (JO 2004, L 80, p. 42, Ediție specială, 10/vol. 5, p. 229)


title: Cauza C-181/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 19 mai 2009 — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Bulgaria OOD

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sofiyski gradski sad (Bulgaria) la 19 mai 2009 — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Bulgaria OOD
   (Cauza C-181/09)
   2009/C 297/20
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski gradski sad (Bulgaria)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Canon Kabushiki Kaisha

      Pârâtă: IPN Bulgaria OOD
   Prin Ordonanța din 17 septembrie 2009, Curtea (Camera a cincea) a declarat că prezenta cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare este vădit inadmisibilă.


title: Cauza T-466/15: Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Makhlouf/Consiliul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/34

         Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-466/15)
   (2015/C 337/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantului drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2015/837 din 28 mai 2015 și a actelor ulterioare de punere în aplicare a acestei decizii, în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p.13.


title: Cauza T-335/07: Acțiune formulată la 4 septembrie 2007 — Mergel și alții/OAPI (Patentconsult)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/55

         Acțiune formulată la 4 septembrie 2007 — Mergel și alții/OAPI (Patentconsult)
   (Cauza T-335/07)
   (2007/C 269/99)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamanți: Volker Mergel (Wiesbaden, Germania), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Germania), Burkart Bill (Darmstadt, Germania) și Andreas Herden (Wiesbaden, Germania) (reprezentant: G. Friderichs, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 iunie 2007 (recursul R 299/2007-4);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „Patentconsult” pentru servicii din clasele 35, 41 și 42 (cererea de înregistrare 4 439 774).

      Decizia examinatorului: Respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 (1) întrucât marca solicitată nu este descriptivă și nu este lipsită de caracterul distinctiv necesar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-387/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 12 iulie 2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/„Nidera B. V.” și Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/35

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 12 iulie 2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/„Nidera B. V.” și Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
   (Cauza C-387/16)
   (2016/C 343/48)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Pârâte:„Nidera B. V.”, Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Întrebarea preliminară

   Articolul 183 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, în lumina principiului neutralității fiscale, trebuie interpretat în sensul că se opune reducerii dobânzii datorate în mod normal în temeiul legislației naționale privind plata TVA-ului plătit în plus (ca excedent) care nu a fost rambursat (compensat) la termen, la această reducere fiind luate în considerare alte împrejurări decât cele rezultate din acțiunile persoanei impozabile, precum raportul dintre dobândă și cuantumul sumei plătite în plus și nerambursate la termen, perioada în care suma plătită în plus nu a fost rambursată și motivele care stau la baza unei astfel de nerambursări, precum și pierderile suferite efectiv de persoana impozabilă?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-430/13: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla – Ungaria) – Ilona Baradics și alții/QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam (Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Pachete de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite — Reglementare națională care stabilește procentaje minime pentru garanția de care trebuie să dispună un organizator de călătorii pentru a rambursa, în caz de insolvență, sumele achitate de consumatori)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/21

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Ítélőtábla – Ungaria) – Ilona Baradics și alții/QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
   (Cauza C-430/13) (1)

   ((Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Pachete de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite - Reglementare națională care stabilește procentaje minime pentru garanția de care trebuie să dispună un organizator de călătorii pentru a rambursa, în caz de insolvență, sumele achitate de consumatori))
   2014/C 112/25
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi, Mónika Veress

      Pârâtă: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Fővárosi Ítélőtábla – Interpretarea articolelor 7 și 9 din Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite (JO L 158, p. 59, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 248) – Consumatori care au încheiat cu un organizator de călătorii contracte de servicii de călătorii în temeiul cărora au plătit aconturi și, în anumite cazuri, au plătit prețul integral al călătoriei – Organizator de călătorii care a devenit insolvabil înainte de începerea călătoriilor consumatorilor menționați – Compatibilitatea cu directiva menționată a unei reglementări naționale care stabilește procentaje minime pentru garanția de care trebuie să dispună un organizator de călătorii pentru a rambursa fondurile depuse de consumatori în caz de insolvență

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 din Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în măsura în care modalitățile acesteia nu au drept rezultat să garanteze efectiv consumatorului rambursarea tuturor sumelor pe care le-a achitat și repatrierea sa în caz de insolvență a organizatorului de călătorii. Revine instanței de trimitere obligația de a stabili dacă acesta este cazul legislației naționale în discuție în litigiul cu care este sesizată.

               2)

               Articolul 7 din Directiva 90/314 trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu dispune de nicio marjă de apreciere cu privire la întinderea riscurilor care trebuie să fie acoperite de garanția datorată consumatorilor de organizatorul sau de detailistul de călătorii. Revine instanței de trimitere obligația de a verifica dacă criteriile stabilite de statul membru în cauză pentru stabilirea cuantumului respectivei garanții au ca obiect sau ca efect limitarea întinderii riscurilor pe care aceasta din urmă trebuie să le acopere, caz în care criteriile amintite ar fi în mod vădit incompatibile cu obligațiile care decurg din directiva menționată și ar constitui o încălcare suficient de gravă a dreptului Uniunii, care, sub rezerva constatării existenței unei legături directe de cauzalitate, ar putea angaja răspunderea statului membru în cauză.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-670/13 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 23 octombrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-93/12, D’Agostino/Comisia

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/12

         Recurs introdus la 18 decembrie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 23 octombrie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-93/12, D’Agostino/Comisia
   (Cauza T-670/13 P)
   2014/C 78/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Luigi D’Agostino (Luxemburg, Luxemburg)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 23 octombrie 2013 în cauza F-93/12, D’Agostino/Comisia;

               —

               respingerea acțiunii introduse de domnul D’Agostino în cauza F-93/12 ca nefondată;

               —

               obligarea fiecărei părți să suporte propriile cheltuieli de judecată efectuate în prezenta procedură;

               —

               obligarea domnului D’Agostino la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de la Tribunalul Funcției Publice;

               —

               suspendarea procedurii până la pronunțarea hotărârii în cauza T-368/12 P, Comisia/Macchia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare materială și pe o denaturare a faptelor, întrucât Tribunalul Funcției Publice (TFP) ar fi aplicat Hotărârea sa din 13 iunie 2012, Macchia/Comisia (F-63/11) situației unui agent contractual care nu a solicitat reînnoirea contractului său.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori de drept, se împarte în trei aspecte, bazate:

                           —

                           pe o interpretare eronată a articolului 3a din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (RACA) (referitor la punctele 56-58 din hotărârea atacată);

                           —

                           pe o eroare de drept în definirea raporturilor dintre interesul serviciului și principiul legalității (referitor la punctul 63 din hotărârea atacată);

                           —

                           pe o încălcare a limitelor controlului jurisdicțional al TFP și pe faptul că TFP ar fi statuat astfel ultra vires (referitor la punctele 59, 60 și 63).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare (referitor la punctele 57 și 59 din hotărârea atacată).


title: Cauza C-574/08: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/38

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-574/08)
   (2009/C 44/65)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Peere și P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/70/CE a Comisiei din 1 august 2006 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește definiția „persoanelor expuse politic” și criteriile tehnice de aplicare a procedurilor simplificate de precauție privind clientela, precum și de exonerare pe motivul unei activități financiare desfășurate în mod ocazional sau la scară foarte limitată (1), și, în orice caz, prin faptul că nu le-a comunicat Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/70/CE a expirat la 15 decembrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase toate măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, încă nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 214, p. 29, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 241.