title: Cauza C-418/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 12 septembrie 2007 — Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 12 septembrie 2007 — Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Cauza C-418/07)
   (2007/C 283/32)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Papillon

      Pârât: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   Întrebările preliminare

               1)

               În măsura în care avantajul fiscal care rezultă din regimul „integrării fiscale” își produce efectele la impunerea societății-mamă a grupului, care poate compensa profiturile și pierderile realizate de toate societățile din grupul integrat și poate beneficia de neutralizarea fiscală a operațiunilor interne acelui grup, imposibilitatea de a include în cadrul unui grup fiscal integrat o subfilială a societății-mamă ca urmare a faptului că este deținută prin intermediul unei filiale care nu este supusă impozitului francez pe profit, întrucât este stabilită în alt stat membru al Comunității Europene și nu exercită activități în Franța și nu poate așadar aparține ea însăși grupului, imposibilitate care rezultă din regimul definit prin articolele 223 A și următoarele din Code général des impôts, constituie o restricție privind libertatea de stabilire ca urmare a consecinței fiscale a opțiunii societății-mamă de a deține o subfilială prin intermediul unei filiale franceze sau, mai degrabă, prin intermediul unei filiale stabilită într-un alt stat membru?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, o astfel de restricție poate fi justificată fie prin necesitatea de a păstra coerența sistemului „integrării fiscale”, în special mecanismele de neutralizare fiscală a operațiunilor interne ale grupului, având în vedere consecințele unui sistem care ar consta în a considera filiala stabilită într-un alt stat membru ca aparținând grupului numai pentru condiția deținerii indirecte a subfilialei, rămânând în mod necesar exclusă de la aplicarea regimului grupului pentru că nu aparține sferei de aplicare a impozitului francez, fie din orice altă motiv imperativ de interes general?


title: Cauza C-203/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 28 aprilie 2011 — All Projects & Developments NV și alții

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 28 aprilie 2011 — All Projects & Developments NV și alții
   (Cauza C-203/11)
   2011/C 219/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamante:

               All Projects & Developments NV

               Bouw- en Coördinatiekantoor Andries NV

               Belgische Gronden Reserve NV

               Bouwonderneming Ooms NV

               Bouwwerken Taelman NV

               Brummo NV

               Cordeel Zetel Temse NV

               DMI Vastgoed NV

               Dumobil NV

               Durabrik NV

               Eijssen NV

               Elbeko NV

               Entro NV

               Extensa NV

               Flanders Immo JB NV

               Green Corner NV

               Huysman Bouw NV

               Imano BVBA

               Immpact Ontwikkeling NV

               Invest Group Dewaele NV

               Invimmo NV

               Kwadraat NV

               Liburni NV

               Lotinvest NV

               Matexi NV

               Novus NV

               Plan & Bouw NV

               7Senses Real Estate NV

               Sibomat NV

               Tradiplan NV

               Uma Invest NV

               Versluys Bouwgroep BVBA

               Villabouw Francis Bostoen NV

               Willemen General Contractor NV

               Wilma Project Development NV

               Woningbureau Paul Huyzentruyt NV

         Intervenienți:

               Ministerraad

               Vlaamse regering

               Immo Vilvo NV

               PSR Brownfield Developers NV

               College van de Franse Gemeenschapscommissie

               Franse Gemeenschapsregering

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în mod individual sau coroborate cu Decizia 2005/842/CE (1) a Comisiei din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) din Tratatul CE la ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general, trebuie interpretate în sensul că impun ca măsurile prevăzute la articolele 3.1.3 și 3.1.10, la articolul 4.1.20 paragraful 3 alineatul 2 și la articolele 4.1.21 și 4.1.23 din Decretul Regiunii Flamande din 27 martie 2009 privind politica funciară și imobiliară să fie notificate Comisiei Europene înainte de adoptarea sau de intrarea în vigoare a acestor dispoziții?

               2.

               O reglementare care impune de jure operatorilor privați, al căror proiect de parcelare sau de construcții prezintă o anumită dimensiune minimă, o obligație socială de cel puțin 10 % și de cel mult 20 % din acel proiect de parcelare sau de construcții, care poate fi executată in natura sau prin plata unei sume de 50 000 de euro pentru fiecare parcelă socială sau pentru fiecare locuință socială neconstruită, trebuie examinată din perspectiva libertății de stabilire, a libertății de a presta servicii sau a liberei circulații a capitalurilor sau trebuie calificată drept o reglementare complexă care trebuie examinată din perspectiva fiecăreia dintre aceste libertăți?

               3.

               Articolul 2 alineatul (2) literele (a) și (j) din Directiva 2006/123/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne se aplică unei contribuții obligatorii a unor operatori privați pentru construirea de locuințe sociale și de apartamente, care este aplicată de jure ca obligație socială în legătură cu orice autorizație de construcție sau de parcelare pentru un proiect care prezintă o dimensiune minimă stabilită prin lege, în cadrul căruia locuințele sociale construite sunt achiziționate, la prețuri maxime stabilite în prealabil, de societăți de gestionare a construcției de locuințe sociale pentru a fi închiriate unei categorii largi de persoane private sau pentru a fi vândute, prin subrogarea societăților de gestionare a construcției de locuințe sociale, către persoane private care fac parte din aceeași categorie?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare preliminară, noțiunea „cerință care trebuie evaluată” cuprinsă la articolul 15 din Directiva 2006/123 trebuie interpretată în sensul că include o obligație a operatorilor privați de a contribui suplimentar sau ca parte a activității lor uzuale la construcția de locuințe sociale și de a transmite locuințele construite, la prețuri maxime stabilite, autorităților parastatale sau prin subrogarea acestora, deși operatorii privați respectivi nu dispun de alt drept de inițiativă pe piața locuințelor sociale?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare preliminară, atunci când instanța națională

                           (a)

                           constată că, potrivit articolului 15 din Directiva 2006/123, o nouă cerință care trebuie evaluată nu a fost evaluată într-un mod specific, în conformitate cu articolul 15 alineatul (6) din această directivă, și

                           (b)

                           constată că această nouă cerință nu a fost notificată potrivit articolului 15 alineatul (7) din directiva menționată,

                     aceasta trebuie să stabilească o sancțiune și, în caz afirmativ, care este sancțiunea pe care trebuie să stabilească?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare preliminară, noțiunea „cerință interzisă”, cuprinsă la articolul 14 din Directiva 2006/123, trebuie interpretată în sensul că interzice o reglementare națională nu doar în ipotezele menționate în acest articol, în cazul în care condiționează accesul la o activitate de servicii sau exercitarea acesteia de o cerință, ci și atunci când reglementarea în cauză prevede doar că neîndeplinirea acestei cerințe are ca efect neacordarea compensației financiare pentru prestarea unui serviciu prevăzut de lege și nerambursarea garanției financiare plătite pentru prestarea acestui serviciu?

               7.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare preliminară, noțiunea „operator concurent” cuprinsă la articolul 14 punctul 6 din Directiva 2006/123 trebuie interpretată în sensul că se aplică și în cazul unui organism public ale cărui sarcini se pot suprapune parțial cu cele ale prestatorilor de servicii, dacă acesta ia deciziile menționate la articolul 14 punctul 6 din directiva menționată și totodată are obligația, în ultima etapă a unui sistem în mai multe trepte, de a cumpăra locuințele sociale care au fost construite de un prestator de servicii în vederea îndeplinirii obligației sociale care îi revine?

               8.

                           (a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare preliminară, noțiunea „regim de autorizare” cuprinsă la articolul 4 punctul 6 din Directiva 2006/123 trebuie interpretată în sensul că se aplică certificatelor acordate de un organism public, după ce autorizația inițială de construcție sau de parcelare a fost deja acordată, care sunt necesare pentru a avea dreptul la o serie de compensații pentru îndeplinirea unei obligații sociale, aflată de jure în legătură cu autorizația inițială și care, totodată, sunt necesare pentru a avea dreptul la rambursarea garanțiilor financiare plătite în mod obligatoriu de prestatorul de servicii în favoarea acestui organism public?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare preliminară, noțiunea „regim de autorizare” cuprinsă la articolul 4 punctul 6 din Directiva 2006/123 trebuie interpretată în sensul că se aplică unei convenții încheiate de un operator privat cu un organism public, în temeiul unei norme legale, în cadrul cesiunii în favoarea organismului public a dreptului de vânzare a unei locuințe sociale construite de acest operator privat în vederea îndeplinirii unei obligații sociale in natura, aflată de jure în legătură o autorizație de construcție sau de parcelare, ținând seama de faptul că încheierea convenției reprezintă o condiție pentru acordarea acestei autorizații?

               9.

               Articolele 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că interzic o reglementare care prevede că acordarea unei autorizații de construcție sau de parcelare pentru un proiect cu o anumită dimensiune minimă se află de jure în legătură cu o obligație socială care constă în construcția de locuințe sociale reprezentând un anumit procent din proiect, care ulterior trebuie să fie vândute la prețuri plafonate unui organism public sau prin subrogarea acestuia?

               10.

               Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că interzice o reglementare care prevede că acordarea unei autorizații de construcție sau de parcelare pentru un proiect cu o anumită dimensiune minimă se află de jure în legătură cu o obligație socială care constă în construcția de locuințe sociale reprezentând un anumit procent din proiect, care ulterior trebuie să fie vândute la prețuri plafonate unui organism public sau prin subrogarea acestuia?

               11.

               Noțiunea „contract de achiziții publice de lucrări” cuprinsă la articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2004/18/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretată în sensul că se aplică unei reglementări care prevede că acordarea unei autorizații de construcție sau de parcelare pentru un proiect cu o anumită dimensiune minimă se află de jure în legătură cu o obligație socială care constă în construcția de locuințe sociale reprezentând un anumit procent din proiect, care ulterior trebuie să fie vândute la prețuri plafonate unui organism public sau prin subrogarea acestuia?

               12.

               Articolele 21, 45, 49, 56 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolele 22 și 24 din Directiva 2004/38/CE (4) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretate în sensul că se opun regimului instituit prin cartea 5 din Decretul Regiunii Flamande din 27 martie 2009 privind politica funciară și imobiliară, intitulată „A locui în propria regiune”, care condiționează, în anumite comune denumite „comune țintă”, cesionarea terenurilor și a construcțiilor ridicate pe aceste terenuri de demonstrarea, de către cumpărător sau de către chiriaș, a unei legături suficiente cu aceste comune, în sensul articolului 5.2.1 paragraful 2 din decret?

      (1)  JO L 312, p. 67, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 186.

      (2)  JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50.

      (3)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.

      (4)  JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56.


               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/1

         2011/C 63/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 55, 19.2.2011

      Publicații anterioare

      JO C 46, 12.2.2011

      JO C 38, 5.2.2011

      JO C 30, 29.1.2011

      JO C 13, 15.1.2011

      JO C 346, 18.12.2010

      JO C 328, 4.12.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-522/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ferrol (Spania) la 1 octombrie 2013 — Ministerio de Defensa, Navantia SA/Concello de Ferrol

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol (Spania) la 1 octombrie 2013 — Ministerio de Defensa, Navantia SA/Concello de Ferrol
   (Cauza C-522/13)
   2013/C 367/44
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Ministerio de Defensa, Navantia SA

      Pârât: Concello de Ferrol

      Întrebarea preliminară

   Scutirea fiscală de impozitul pe bunurile imobiliare de care beneficiază NAVANTIA SL este compatibilă cu articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și dacă este compatibilă cu articolul 107 din TFUE posibilitatea ca un stat membru (SPANIA) să instituie o scutire fiscală cu privire la un teren (bunul imobil cu numărul de referință cadastral 2825201QA5422N0001YG) aflat în proprietatea sa și pos la dispoziția unei întreprinderi private cu capital integral public (NAVANTIA SL), în incinta căruia aceasta furnizează bunuri și prestează servicii care pot fi comercializate între statele membre?


title: Cauza C-321/08: Acțiune introdusă la 15 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/38

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-321/08)
   (2008/C 223/62)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Wils și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, sau, în orice caz, prin neinformarea Comisiei cu privire la acestea, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 19 din directivă;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/29 în dreptul intern a expirat la 12 iunie 2007.

      (1)  JO L 149, p.22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260.


title: Cauza C-656/15 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 septembrie 2015 în cauza T-674/11, TV2/Danmark A/S/Comisia Europeană

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/27

         Recurs introdus la 7 decembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 septembrie 2015 în cauza T-674/11, TV2/Danmark A/S/Comisia Europeană
   (Cauza C-656/15 P)
   (2016/C 048/32)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky, T. Maxian Rusche și L. Grønfeldt, befuldmægtigede)

      Celelalte părți din procedură: TV2/Danmark A/S, Kongeriget Danmark, Viasat Broadcasting UK Ltd

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 septembrie 2015, în cauza T 674/11, TV2/Danmark A/S/Comisia Europeană, în măsura în care anulează a Decizia 2011/839/UE a Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/03) în favoarea TV2/Danmark (1), întrucât prin această deciziese consideră că veniturile din publicitate aferente anilor 1995 și 1996 transferate către TV2/Danmark prin intermediul Fondului TV2 constituie ajutoare de stat;

               —

               respingerea pe fond a celei de a treia concluzii a reclamantei din primă instanță formulate cu titlu subsidiar;

               —

               obligarea reclamantei din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea greșită a noțiunii „resurse de stat” prevăzute la articolul 107 alineatul (1) inclusiv a noțiunii „control” și prin omisiunea de a furniza o motivare adecvată.
   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive:

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la punctele 210 și 211 prin faptul că nu a recunoscut că resursele TV2 Reklame constituie fonduri de stat, deoarece TV2 Reklame este o societate care aparține statului; Tribunalul a aplicat o interpretare prea restrictivă a jurisprudenței referitoare la noțiunea de fonduri de stat de la societăți care aparțin statului.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aplicarea unei interpretări prea restrictive a noțiunii „control” în evaluarea controlului statului asupra resurselor TV2 Reklame. În mod similar, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la punctul 215 deopotrivă prin interpretarea în mod prea restrictiv a noțiunii „control” în evaluarea controlului statului asupra resurselor Fondului TV2.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin interpretarea în mod eronat Hotărârii PreussenElektra, EU:C:2001:160. O astfel interpretare greșită joacă un rol central în motivarea Tribunalului anularea deciziei atacate.

      (1)  JO L 340, p. 1.


title: Cauza T-248/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — HUP Uslugi Polska/OAPI — Manpower (I.T.@MANPOWER) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală I.T.@MANPOWER — Motive absolute de refuz — Caracter distinctiv — Lipsa caracterului descriptiv — Lipsa semnelor sau a indicațiilor devenite uzuale — Lipsa unei mărci de natură să înșele publicul — Articolul 7 alineatul (1) literele (b)-(d) și (g) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — HUP Uslugi Polska/OAPI — Manpower (I.T.@MANPOWER)
   (Cauza T-248/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală I.T.@MANPOWER - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Lipsa caracterului descriptiv - Lipsa semnelor sau a indicațiilor devenite uzuale - Lipsa unei mărci de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) literele (b)-(d) și (g) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 285/61)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: HUP Uslugi Polska sp. z o.o., fostă HP Temporärpersonalgesellschaft mbH (Czeladz, Polonia) (reprezentant: M. Ciresa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Manpower Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Statele Unite) (reprezentanți: R. Moscona, V. Marsland, solicitors și A. Bryson, barrister)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 aprilie 2005 (cauza R 124/2004-4) privind o procedură de declarare a nulității MP Temporärpersonal GmbH și Manpower Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă HUP Uslugi Polska sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.


title: Cauza T-543/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA [„Măsuri provizorii — REACH — Punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide — Includerea unei societăți, în calitate de furnizor al unei substanțe active, pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”]

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/19

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA
   (Cauza T-543/15 R)
   ([„Măsuri provizorii - REACH - Punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide - Includerea unei societăți, în calitate de furnizor al unei substanțe active, pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”])
   (2016/C 059/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Germania), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim am Rhein, Germania), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Germania) și Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard și P. Sellar, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: C. Buchanan și W. Broere, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei ECHA din 17 iunie 2015 privind includerea societății O., în calitate de furnizor al unei substanțe active, pe lista prevăzută la articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO L 167, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-272/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Curtea de Justiție a Comunităților Europene ( Achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Respingerea unei oferte — Criterii de selecționare și de atribuire — Obligație de motivare )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   (Cauza T-272/06) (1)

   („Achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Respingerea unei oferte - Criterii de selecționare și de atribuire - Obligație de motivare’)
   (2008/C 272/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și N. Keramidas, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Comunităților Europene (reprezentanți: inițial M. Schauss, ulterior D. Guild, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Curții de Justiție din 20 iulie 2006 de a nu selecționa oferta prezentată de reclamantă în cadrul cererii de oferte din 5 iulie 2005 privind prestări de servicii destinate să asigure întreținerea, dezvoltarea și suportul aplicațiilor informatice și de a încheia contractul cu ofertanții selecționați.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Curții de Justiție de a nu selecționa oferta prezentată de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, astfel cum a fost comunicată acesteia prin scrisoarea din 20 iulie 2006.

               2)

               Obligă Curtea de Justiție la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-545/14 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2014 de Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 18 septembrie 2014 în cauza T-168/12, Georgias și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/25

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2014 de Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 18 septembrie 2014 în cauza T-168/12, Georgias și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-545/14 P)
   (2015/C 046/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd (reprezentanți: H. Mercer, QC, I. Quirk, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții:

               —

               anularea în totalitate a hotărârii Tribunalului;

               —

               admiterea concluziilor formulate de recurenți în procedura din fața Tribunalului (cu excepția despăgubirilor, care trebuie evaluate de către Tribunal);

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții se întemeiază pe patru motive:

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că Tribunalul a reținut în mod greșit că Regulamentul nr. 314/2004 (1) abilitează Consiliul să adauge persoane în anexa la acesta pentru simplul motiv că au fost membri ai guvernului din Zimbabwe (punctele 57 și 66 din hotărârea Tribunalului):

                           —

                           Regulamentul nr. 314/2004 (denumit în continuare „regulamentul”) trebuie interpretat în conformitate cu Poziția comună 2004/161/PESC (2) (denumită în continuare „poziția comună”), pe care a fost menit să o implementeze;

                           —

                           Tribunalul nu a luat în considerare articolul 4 din poziția comună, care impune ca persoanele enumerate în anexă să fi fost de asemenea angajate în activități care aduc atingere în mod grav democrației, respectării drepturilor omului și statului de drept din Zimbabwe.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că Tribunalul a interpretat în mod greșit articolul 5 alineatul (1) din poziția comună, fapt care a condus la o aplicare incorectă a regulamentului (punctul 57 din hotărâre):

                           —

                           contrar hotărârii tribunalului, articolul 5 alineatul (1) din poziția comună nu prevedea că persoanele din anexa la poziția comună și la regulament erau fie membri ai guvernului, fie persoane angajate în activități care aduc atingere în mod grav democrației, respectării drepturilor omului și statului de drept din Zimbabwe;

                           —

                           ceea ce se impunea prin poziția comună și, astfel, prin regulament era ca persoanele enumerate în anexă să îndeplinească ambele condiții menționate;

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că Tribunalul a interpretat în mod greșit adăugarea cuvintelor „în această calitate” (adăugate la 25 iunie 2007) la poziția referitoare la senatorul Georgias în anexa la regulament (și la poziția comună) ca fiind „o simplă precizare” în sensul că simpla calitate de membru al guvernului era suficientă pentru includere (punctul 58 din hotărâre):

                           —

                           interpretarea corectă, din punct de vedere juridic, a cuvintelor adăugate la poziția referitoare la senatorul Georgias este aceea că ele reprezintă o recunoaștere a necesității de a se respecta cerințele articolului 4 din poziția comună, pe lângă condiția de a fi membru al guvernului, din moment ce cuvintele care urmează construcției „în această calitate” constituie exact cerințele articolului 4;

                           —

                           Tribunalul a interpretat în mod greșit adăugarea acestor cuvinte drept o „simplă precizare” în sensul că simpla calitate de membru al guvernului era suficientă pentru includere.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv se susține că Tribunalul a statuat în mod greșit că, în ceea ce privește argumentul întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, senatorul Georgias nu a explicat ce ar fi invocat dacă ar fi fost ascultat (punctul 108 din hotărâre):

                           —

                           s-a arătat în mod clar în acțiune că senatorul Georgias a scris Consiliului (scrisoarea a fost prezentată), iar apoi a fost radiat de pe listă;

                           —

                           în plus, în acțiune este prezentată o listă lungă de elemente care ar fi fost cu siguranță aduse la cunoștința Consiliului dacă senatorul Georgias ar fi avut această posibilitate;

                           —

                           în aceste împrejurări, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a reținut că senatorul Georgias nu a explicat ce ar fi invocat dacă ar fi fost ascultat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 314/2004 al Consiliului din 19 februarie 2004 privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 55, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 2, p. 161).

      (2)  Poziția comună 2004/161/PESC a Consiliului din 19 februarie 2004 de reînnoire a măsurilor restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 50, p. 66, Ediție specială, 18/vol. 2, p. 154).


title: Cauza T-255/15: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – Almaz-Antey Air and Space Defence/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei — Înghețarea fondurilor — Persoană juridică care susține material sau financiar acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei — Proporționalitate — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Drepturi fundamentale — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/23

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – Almaz-Antey Air and Space Defence/Consiliul
   (Cauza T-255/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei - Înghețarea fondurilor - Persoană juridică care susține material sau financiar acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei - Proporționalitate - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Drepturi fundamentale - Eroare vădită de apreciere”))
   (2017/C 078/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Joint-Stock Company „Almaz-Antey” Air and Space Defence Corp., fostă OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moscova, Rusia) (reprezentanți: A. Haak, C. Stumpf, M. Brüggemann și B. Thiemann, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial N. Rouam și J.-P. Hix, ulterior J.-P. Hix și P. Mahnič Bruni, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei (PESC) 2015/432 a Consiliului din 13 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2015, L 70, p. 47), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/427 al Consiliului din 13 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2015, L 70, p. 1), a Deciziei (PESC) 2015/1524 a Consiliului din 14 septembrie 2015 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2015, L 239, p. 157), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1514 al Consiliului din 14 septembrie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentul (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2015, L 239, p. 30), a Deciziei (PESC) 2016/359 a Consiliului din 10 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2016, L 67, p. 37), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/353 al Consiliului din 10 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 al Consiliului privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO 2016, L 67, p. 1), precum și a scrisorii Consiliului din 31 iulie 2015, în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă și o mențin pe lista entităților vizate de măsuri restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Joint-Stock Company „Almaz-Antey” Air and Space Defence Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


               20.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/12

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2013 de DB Schenker împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-5/13)
   2013/C 174/08
   La data de 8 aprilie 2013, întreprinderile Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS (formând împreună „DB Schenker”), reprezentate de Jon Midthjell, avocat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvegia, au introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere, la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamanții cer Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze decizia Autorității AELS de Supraveghere din 25 ianuarie 2013 pronunțată în cauza nr. 73075 a Autorității AELS de Supraveghere (DB Schenker), în măsura în care respectiva decizie refuză accesul total sau parțial, în conformitate cu articolul 3 litera (a) din RAD 2012 și cu articolul 4 alineatele (4) și (6) din RAD 2012, la documentele aparținând dosarelor de caz care au condus la Decizia nr. 321/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere (Norway Post – sistem de fidelizare/scont) și refuză să permită accesul la versiunea completă a Deciziei nr. 321/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere;

               2.

               să anuleze decizia Autorității AELS de Supraveghere din 18 februarie 2013 pronunțată în cauza nr. 73075 a Autorității AELS de Supraveghere (DB Schenker), în măsura în care aceasta refuză accesul total sau parțial, în conformitate cu articolul 4 alineatele (4) și (6) din RAD 2012 la documentele aparținând dosarelor de caz care au condus la Decizia nr. 321/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere (Norway Post – sistem de fidelizare/scont);

               3.

               să impună Autorității AELS de Supraveghere (și oricăror intervenienți) suportarea costurilor.

      Situația în fapt și în drept și motivele invocate:

               —

               reclamanții, întreprinderile Schenker Nord AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS fac parte din DB Schenker Group, un grup internațional de expediere de mărfuri și de logistică. Schenker Nord AB gestionează operațiunile comerciale ale grupului în Norvegia, Suedia și Danemarca, inclusiv filialele Schenker Privpak AS și Schenker Privpak AB;

               —

               reclamanții au prezentat, la 14 ianuarie 2013, o cerere de confirmare pe lângă Autoritatea AELS de Supraveghere, pentru a li se permite accesul la documentele aferente dosarelor de caz care au condus la Decizia nr. 321/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere (Norway Post – sistem de fidelizare/scont) din 14 iulie 2010. La 25 ianuarie 2013 și la 18 februarie 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere a hotărât cu privire la cererea de acces în conformitate cu noile sale norme privind accesul public la documente (RAD 2012), adoptate la 5 septembrie 2012 prin Decizia nr. 300/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere. Reclamanții urmăresc anularea acestor decizii în conformitate cu articolul 36 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, în măsura în care ele contestă accesul total sau parțial la documentele solicitate.

         Reclamanții susțin că Autoritatea AELS de Supraveghere:

               —

               a încălcat dreptul public de acces la documente, stipulat la articolul 2 alineatul (1) din normele privind accesul la documente, adoptate în 2012 (RAD 2012), precum și obligația de motivare, a se vedea articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție în ceea ce privește documentele refuzate în conformitate cu articolul 3 litera (a) din RAD 2012;

               —

               a încălcat dreptul public de acces la documente, stipulat la articolul 2 alineatul (1) din RAD 2012 cu privire la documentele la care s-a refuzat accesul, total sau parțial, în conformitate cu articolul 4 alineatul (6) din RAD 2012; și

               —

               a încălcat dreptul public de acces la documente, stipulat la articolul 2 alineatul (1) din RAD 2012, precum și obligația de motivare, a se vedea articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție în ceea ce privește documentele la care s-a refuzat accesul, total sau parțial, în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din RAD 2012.


title: Cauzele conexate C-422/09, C-425/09 și C-426/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton (Articolele 39 CE și 43 CE — Directiva 89/48/CE — Recunoașterea diplomelor — Noțiunea experiență profesională )

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton
   (Cauzele conexate C-422/09, C-425/09 și C-426/09) (1)

   (Articolele 39 CE și 43 CE - Directiva 89/48/CE - Recunoașterea diplomelor - Noțiunea „experiență profesională”)
   2011/C 30/10
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)

      Pârât: Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias –Interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76) — Interpretarea articolului 1 alineatul (3) din Directiva 2001/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 mai 2001 de modificare a directivelor 89/48/CEE și 92/51/CEE ale Consiliului privind sistemul general de recunoaștere a calificărilor profesionale și a directivelor 77/452/CEE, 77/453/CEE, 78/686/CEE, 78/687/CEE, 78/1026/CEE, 78/1027/CEE, 80/154/CEE, 80/155/CEE, 85/384/CEE, 85/432/CEE, 85/433/CEE și 93/16/CEE ale Consiliului privind profesiile de asistent medical generalist, medic dentist, medic veterinar, moașă, arhitect, farmacist și medic — Acces la o profesie reglementată sau exercitarea acesteia în aceleași condiții precum naționalii — Profesia de auditor financiar autorizat — Noțiunea „experiență profesională”

      Dispozitivul

   O autoritate națională însărcinată cu recunoașterea calificărilor profesionale dobândite într un alt stat membru este obligată, în temeiul articolelor 39 CE și 43 CE, să ia în considerare, la stabilirea unor eventuale măsuri compensatorii menite să acopere diferențele semnificative dintre formarea urmată de un solicitant și formarea dobândită în statul membru gazdă, orice experiență practică ce poate acoperi, în tot sau în parte, respectivele diferențe.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-479/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG/Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală — Desene sau modele industriale comunitare — Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Articolul 7 alineatul (1), articolul 11 alineatul (2), articolul 19 alineatul (2), articolul 88 și articolul 89 alineatul (1) literele (a) și (d) — Model industrial comunitar neînregistrat — Protecție — Divulgare către public — Noutate — Acțiune în contrafacere — Sarcina probei — Prescripție — Decădere — Drept aplicabil]

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG/Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH
   (Cauza C-479/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Desene sau modele industriale comunitare - Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Articolul 7 alineatul (1), articolul 11 alineatul (2), articolul 19 alineatul (2), articolul 88 și articolul 89 alineatul (1) literele (a) și (d) - Model industrial comunitar neînregistrat - Protecție - Divulgare către public - Noutate - Acțiune în contrafacere - Sarcina probei - Prescripție - Decădere - Drept aplicabil)
   2014/C 93/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 7 alineatul (1) prima teză, a articolului 11 alineatul (2), a articolului 19 alineatul (2) și a articolului 89 alineatul (2) literele (a) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70) — Noțiunea de divulgare către public — Sarcina probei imitării desenului neînregistrat — Model prezentat într-o sală de expoziție în afara ariei de observație obișnuite a profesiei și divulgat unui antreprenor din sectorul specializat fără condiția păstrării secretului — Termen de prescripție a dreptului de a interzice oricărui terț utilizarea — Decădere — Stabilirea dreptului aplicabil litigiilor în materie de contrafacere și de declarare a nulității desenelor sau modelelor industriale comunitare

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare trebuie interpretat în sensul că se poate considera că un desen sau model industrial neînregistrat ar putea deveni cunoscut, în cursul normal al afacerilor, grupurilor specializate din sectorul în cauză care funcționează în Uniunea Europeană în cazul în care comercianților care își desfășoară activitatea în acest sector le-au fost distribuite imagini ale desenului sau modelului industrial respectiv, aspect care trebuie apreciat de instanța competentă în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare în raport cu circumstanțele cauzei cu care este sesizată.

               2.

               Articolul 7 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că se poate considera că un desen sau model industrial neînregistrat, deși a fost divulgat terților fără condiții de confidențialitate explicite sau implicite, nu ar fi putut deveni cunoscut, în cursul normal al afacerilor, grupurilor specializate din sectorul în cauză care funcționează în cadrul Uniunii Europene în cazul în care nu a fost făcut cunoscut decât unei singure întreprinderi din sectorul menționat sau nu a fost prezentat decât în sălile de expoziție ale unei întreprinderi situate în afara teritoriului Uniunii, aspect care trebuie apreciat de instanța competentă în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare în raport cu circumstanțele cauzei cu care este sesizată.

               3.

               Articolul 19 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că revine titularului desenului sau modelului industrial protejat sarcina de a dovedi că utilizarea contestată rezultă din copierea acestui desen sau model industrial. Cu toate acestea, în cazul în care instanța competentă în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare constată că faptul de a face ca această sarcină să revină titularului menționat poate să facă imposibilă sau excesiv de dificilă administrarea probelor, aceasta este obligată, pentru a asigura respectarea principiului efectivității, să recurgă la toate mijloacele procedurale puse la dispoziția sa de dreptul național pentru a remedia această dificultate, inclusiv, dacă este cazul, la normele dreptului intern care prevăd modificări sau facilitări privind sarcina probei.

               4.

               Prescripția și decăderea care pot fi invocate în apărare în cadrul acțiunii exercitate în temeiul articolului 19 alineatul (2) și al articolului 89 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 6/2002 sunt reglementate de dreptul național, care trebuie aplicat cu respectarea principiilor echivalenței și efectivității.

               5.

               Articolul 89 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul nr. 6/2002 trebuie interpretat în sensul că cererile de distrugere a produselor contrafăcute sunt reglementate de legea, inclusiv de dreptul internațional privat, a statului membru în care au fost săvârșite actele de contrafacere sau care prezintă riscul de contrafacere. Cererile care au ca obiect repararea prejudiciului produs ca urmare a activităților autorului acestor acte și obținerea, în scopul stabilirii prejudiciului, de informații cu privire la aceste activități sunt reglementate, conform articolului 88 alineatul (2) din regulamentul menționat, de dreptul național, inclusiv de dreptul internațional privat, al instanței competente în domeniul desenelor sau modelelor industriale comunitare sesizate.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza C-57/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 3 februarie 2012 — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 3 februarie 2012 — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune
   (Cauza C-57/12)
   2012/C 118/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Pârâtă: Commission communautaire commune

      Întrebarea preliminară

   Serviciile de îngrijire a sănătății prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (f) și serviciile sociale prevăzute la articolul 2 alineatul (2) litera (j) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretate astfel încât ar fi excluse din domeniul de aplicare al directivei centrele de primire de zi, în sensul ordonanței Commission communautaire commune din 24 aprilie 2008 privind unitățile de primire sau de cazare pentru persoanele în vârstă, în măsura în care acestea furnizează sprijin și îngrijire corespunzătoare pierderii de autonomie a persoanelor în vârstă, precum și centrele de primire de noapte, în sensul aceleiași ordonanțe, în măsura în care furnizează sprijin și servicii de îngrijire a sănătății care nu pot fi asigurate persoanelor în vârstă în mod continuu de către persoanele apropiate?


title: Cauza C-224/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — BGŻ Leasing sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (TVA — Prestație de leasing însoțită de o prestație de asigurare a bunului care face obiectul leasingului, încheiată de locator și refacturată de către acesta din urmă locatarului — Calificare — Prestație unică complexă sau două prestații distincte — Scutire — Operațiune de asigurare)

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/4

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — BGŻ Leasing sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Cauza C-224/11) (1)

   (TVA - Prestație de leasing însoțită de o prestație de asigurare a bunului care face obiectul leasingului, încheiată de locator și refacturată de către acesta din urmă locatarului - Calificare - Prestație unică complexă sau două prestații distincte - Scutire - Operațiune de asigurare)
   2013/C 63/04
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BGŻ Leasing sp. z o.o.

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Naczelny Sąd Administracyjny — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (c), a articolului 28 și a articolului 135 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Prestație de leasing însoțită de prestație de asigurare a obiectului de leasing încheiată de societatea de leasing și trecută de aceasta în contul locatarului — Calificare a operațiunii, în scopul stabilirii TVA-ului, drept prestație complexă unică sau ca două prestații distincte

      Dispozitivul

               1.

               Prestarea de servicii privind asigurarea aferentă bunului care face obiectul unui leasing și prestarea de servicii privind leasingul propriu zis trebuie, în principiu, să fie considerate prestări de servicii distincte și independente în scopuri de taxă pe valoarea adăugată. Revine instanței de trimitere sarcina să determine dacă, în raport cu circumstanțele specifice ale cauzei principale, operațiunile vizate sunt atât de legate între ele încât trebuie să se considere că acestea constituie o prestație unică sau, dimpotrivă, că acestea constituie prestații independente.

               2.

               Atunci când locatorul asigură el însuși bunul care face obiectul leasingului și refacturează locatarului costul exact al asigurării, o astfel de operațiune constituie, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, o operațiune de asigurare în sensul articolului 135 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza C-276/13: Ordonanța președintelui Curții din 11 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra – Spania) – Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras SA

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/30

         Ordonanța președintelui Curții din 11 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra – Spania) – Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras SA
   (Cauza C-276/13) (1)

   2014/C 102/47
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-96/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 22 februarie 2010 — Frans Bosschaert/Belgische Staat, Slachthuizen Georges Goossens en Zonen NV și Slachthuizen Goossens NV

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 22 februarie 2010 — Frans Bosschaert/Belgische Staat, Slachthuizen Georges Goossens en Zonen NV și Slachthuizen Goossens NV
   (Cauza C-96/10)
   2010/C 113/44
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

               Reclamant

               :

               Frans Bosschaert

               Pârâte

               :

                           Belgische Staat

                           Slachthuizen Georges Goossens NV

                           Slachthuizen Goossens NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Se opune dreptul comunitar ca instanța națională să aplice termenul de prescripție de cinci ani prevăzut în ordinea juridică internă pentru creanțele asupra statului la acțiuni în restituirea taxelor care au fost plătite unui stat membru în temeiul unui sistem mixt de ajutoare și de taxe care s-a dovedit numai parțial ilegal, dar și parțial incompatibil cu dreptul comunitar, și care au fost plătite înainte de intrarea în vigoare a unui nou sistem de ajutoare și de cotizații obligatorii care înlocuiește primul sistem și pe care Comisia, prin decizia sa finală, l-a declarat compatibil cu dreptul comunitar, cu excepția situației în care aceste cotizații sunt impuse cu efect retroactiv pentru o perioadă anterioară datei acestei decizii?

               2.

               Se opune dreptul comunitar ca, atunci când un stat membru impune taxe unui particular care, la rândul său, este obligat să repercuteze aceste taxe asupra altor particulari cu care întreține relații comerciale într-un sector în care statul membru a impus un sistem mixt de ajutoare și de taxe, iar acest sistem s-a dovedit ulterior nu numai parțial ilegal, dar și parțial incompatibil cu dreptul comunitar, acești particulari să fie, în temeiul dispozițiilor naționale, supuși unui termen de prescripție mai scurt în privința restituirii, de către statul membru, a cotizațiilor contrare dreptului comunitar, deși ei dispun de un termen de prescripție mai lung în privința acțiunii în restituirea acelorași cotizații împotriva unui particular care a intervenit în calitate de intermediar, astfel încât acest intermediar se poate regăsi într-o situație în care acțiunea introdusă împotriva sa nu este prescrisă spre deosebire de cea introdusă împotriva statului membru, iar acest intermediar poate fi astfel urmărit în justiție de alți operatori și trebuie, eventual, să cheme statul membru în garanție, dar nu poate solicita acestui stat membru restituirea cotizațiilor pe care el însuși le-a vărsat acestuia din urmă?

               3.

               Se opune dreptul comunitar ca un stat membru să invoce cu succes termenele de prescripție naționale, care îi sunt în mod special favorabile în raport cu dreptul comun intern, pentru a se apăra în cadrul unei proceduri introduse împotriva sa de un particular pentru a asigura protecția drepturilor care îi revin acestuia din urmă în temeiul Tratatului CE, într-un caz precum cel definit de instanța națională în care aceste termene de prescripție în mod special favorabile au drept consecință imposibilitatea restituirii taxelor care au fost plătite statului membru în temeiul unui sistem mixt de ajutoare și de taxe care s-a dovedit nu numai parțial ilegal, dar și parțial incompatibil cu dreptul comunitar, în condițiile în care Curtea de Justiție a Comunităților Europene nu a constatat incompatibilitatea cu dreptul comunitar decât după expirarea acestor termene de prescripție naționale în mod special favorabile, deși nelegalitatea exista anterior?


title: Cauzele conexate T-204/08 și T-212/08: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Team Relocations și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de mutări internaționale în Belgia — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor — Împărțirea pieței — Manipularea cererilor de ofertă — Încălcare unică și continuă — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/24

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Team Relocations și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-204/08 și T-212/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de mutări internaționale în Belgia - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor - Împărțirea pieței - Manipularea cererilor de ofertă - Încălcare unică și continuă - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor)
   2011/C 226/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Team Relocations NV (Zaventem, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams și J. Bocken, avocați) (cauza T-204/08); Amertranseuro International Holdings Ltd (Londra, Regatul Unit); Trans Euro Ltd (Londra) și Team Relocations Ltd (Londra) (reprezentant: L. Gyselen, avocat) (cauza T-212/08)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Antoniadis și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale), precum și, în subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd și Team Relocations Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-124/13 și T-191/13: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Italia și Spania/Comisia [„Regim lingvistic — Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori și de asistenți — Alegerea celei de a doua limbi din trei limbi — Limba de comunicare cu candidații la concursuri — Regulamentul nr. 1 — Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut — Principiul nediscriminării — Proporționalitate”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/29

         Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2015 – Italia și Spania/Comisia
   (Cauza T-124/13 și T-191/13) (1)

   ([„Regim lingvistic - Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori și de asistenți - Alegerea celei de a doua limbi din trei limbi - Limba de comunicare cu candidații la concursuri - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Principiul nediscriminării - Proporționalitate”])
   (2015/C 389/30)
   Limbile de procedură: italiana și spaniola

      Părțile

      Reclamante: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de P. Gentili, avvocato dello Stato) (cauza T-124/13) și Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial S. Centeno Huerta, ulterior J. García Valdecasas Dorrego, abogados del Estado) (cauza T-191/13)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauza T-124/13, J. Currall, B. Eggers și G. Gattinara și, în cauza T-191/13, J. Curral, J. Baquero Cruz și B. Eggers, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Republica Italiană: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial S. Centeno Huerta, ulterior J. García Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Obiectul

   În cauza T-124/13, o cerere de anulare, în primul rând, a anunțului de concurs general EPSO/AST/125/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru recrutarea de asistenți în domeniile audit, finanțe/contabilitate și economie/statistică (JO 2012, C 394 A, p. 1); în al doilea rând, o cerere de anulare a anunțului de concurs general EPSO/AST/126/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru recrutarea de asistenți în domeniile biologie, științele vieții și ale sănătății, chimie, fizică și științele materialelor, cercetare în domeniul nuclear, inginerie civilă și mecanică, inginerie electrică și electronică (JO 2012, C 394 A, p. 11) și, în al treilea rând, o cerere de anulare a anunțului de concurs general EPSO/AD/248/13 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru recrutarea de administratori (AD 6) în domeniile securitatea clădirilor și inginerie în tehnici speciale de construcție (JO 2013, C 29 A, p. 1) și, în cauza T-191/13, o cerere de anulare a anunțului de concurs general EPSO/AD/248/13

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-124/13 și T-191/13 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Anulează anunțul de concurs general EPSO/AST/125/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru ocuparea posturilor vacante de asistenți în domeniile audit, finanțe/contabilitate și economie/statistică, precum și anunțul de concurs general EPSO/AST/126/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru ocuparea posturilor vacante de asistent în domeniile biologie, științele vieții și ale sănătății, chimie, fizică și științele materialelor, cercetare în domeniul nuclear, inginerie civilă și mecanică, inginerie electrică și electronică, precum și anunțul de concurs general EPSO/AD/248/13 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru ocuparea posturilor vacante de administratori (AD 6) în domeniile securitatea clădirilor și inginerie în tehnici speciale de construcție.

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Italiană în cauza T-124/13 și cele efectuate de Regatul Spaniei în cauza T-191/13.

               4)

               Obligă Regatul Spaniei să suporte propriile cheltuieli de judecată aferente intervenției sale în cauza T-124/13.

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza T-523/14: Ordonanța Tribunalului din 27 august 2015 – Squeeze Life/OAPI – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Rectificarea deciziei prin care se finalizează calea de atac în fața camerei de recurs — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/40

         Ordonanța Tribunalului din 27 august 2015 – Squeeze Life/OAPI – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)
   (Cauza T-523/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Rectificarea deciziei prin care se finalizează calea de atac în fața camerei de recurs - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 354/48)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Squeeze Life, SL (Alicante, Spania) (reprezentanți: J.-B. Devaureix și L. Montoya Terán, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 aprilie 2014 (cauza R 595/2014-2) privind o procedură de opoziție între Squeeze Life, SL și Evolution Fresh, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului acțiunii.

               2)

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Squeeze Life, SL.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza C-488/16 P: Recurs introdus la 13 septembrie 2016 de Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 iulie 2016 în cauza T-167/15, Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/24

         Recurs introdus la 13 septembrie 2016 de Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 iulie 2016 în cauza T-167/15, Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-488/16 P)
   (2017/C 006/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (reprezentant: B. Bittner, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Freistaat Bayern

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului T-167/15 din 5 iulie 2016;

               —

               anularea mărcii Uniunii Europene nr. 010144392 „Neuschwanstein”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Hotărârea atacată, T-167/15, încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (c), articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) al Consiliului întrucât:

               1.

               Instanța de fond nu a ținut seama de faptul că indicația „Neuschwanstein” se referă la proveniența geografică. La punctul 27 din hotărâre s-a arătat – fapt ce reprezintă o contradicție în sine – că, deși castelul Neuschwanstein poate fi „localizat geografic”, acesta nu constituie un „loc geografic”, întrucât principala funcție a acestui loc este conservarea moștenirii culturale, iar nu producerea sau vânzarea suvenirurilor ori a serviciilor. Totuși, „funcția principală” a unui loc geografic nu reprezintă un motiv de refuz absolut al înregistrării indicației de proveniență. Castelul Neuschwanstein poate fi localizat în mod neechivoc și în orice moment și, contrar opiniei Tribunalului, se distinge de un muzeu obișnuit, a cărui caracteristică este dată de exponatele pe care le conține, al căror loc poate fi schimbat, posibilitate care nu există în cazul castelului Neuschwanstein.
               Interpretarea analitică a denumirii, realizată în hotărârea atacată, ca „noua piatră a lebedei” nu este și interpretarea publicului vizat, care va lega această denumire fantastică exclusiv de renumitul castel. Astfel, hotărârea atacată contrazice cele precizate de Curtea de Justiție în Hotărârea „Chiemsee” (2), întrucât publicul vizat va face legătura între produsele marcate cu semnul „Neuschwanstein” și castelul Neuschwanstein, în calitatea sa de centru turistic renumit în întreaga lume. Prin urmare, datorită sentimentelor plăcute pe care acest loc le trezește în mintea consumatorilor, el poate să influențeze, în mod neîndoielnic, preferințele acestora. Astfel, ca indicație geografică, semnul nu posedă caracter protejabil. Există un interes general pentru protejarea denumirilor obiectivelor turistice cunoscute, în scopul evitării monopolizării, prin protecția mărcii, cel puțin pentru suvenirele tipice, care sunt vândute și cumpărate ca amintiri, legate de respectivul obiectiv turistic. În hotărârea atacată s-a omis totuși analiza produselor și serviciilor înregistrate în privința aptitudinii de a fi suvenire. Această analiză ar fi fost necesară, mai ales pentru că marca litigioasă a fost înregistrată pentru indicații generale, printre care se numără și suvenirele tipice. Faptul că, în speță, solicitantul este Freistaat Bayern nu schimbă cu nimic aceste principii, astfel cum a subliniat Curtea în Hotărârea Monaco (3), întrucât aceleași principii care se aplică altor operatori de pe piață se aplică și statului, în calitate de solicitant al unei mărci.

               2.

               Contrar precizărilor din jurisprudența de până în prezent, în ceea ce privește motivul de refuz bazat pe lipsa caracterului distinctiv, conform articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară, Tribunalul a ajuns la concluzia că publicul relevant va recunoaște faptul că toate articolele care poartă semnul „Neuschwanstein” au fost produse, comercializate sau furnizate sub controlul Freistaat Bayern (a se vedea punctul 43). Totuși, cei care cumpără articole, vândute în mod tradițional, în apropierea unui obiectiv turistic și care poartă numele acestui obiectiv nu vor vedea în această denumire nicio legătură cu proprietarul respectivului obiectiv turistic și nici nu se așteaptă să fie produse sau comercializate de acest proprietar. Marcajul „Neuschwanstein” are exclusiv scopul de a servi ca amintire a vizitării obiectivului turistic și a locului de vânzare. Pentru publicul vizat, nu este relevant cine este producătorul.

               3.

               Trebuie să se pornească de la reaua-credință a celui care a solicitat înregistrarea mărcii, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) litera (b), întrucât persoanele vizate și, lucru care poate fi demonstrat, solicitanta au știut, anterior înregistrării mărcii litigioase a Uniunii Europene, că în vecinătatea imediată a castelului Neuschwanstein sunt vândute diferite articole marcate cu numele acestui obiectiv turistic.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO 2009, L 78, p. 1.

      (2)  ECLI:EU:C:1999:230.

      (3)  ECLI:EU:T:2015:16.


title: Cauza T-58/16: Acțiune introdusă la 11 februarie 2016 – Apax Partners/EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/36

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2016 – Apax Partners/EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX)
   (Cauza T-58/16)
   (2016/C 111/43)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Apax Partners LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Rose, J. Curry și J. Warner, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apax Partners Midmarket (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „APAX” – cererea de înregistrare nr. 3 538 981

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei doua de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2015 în cauza R 1441/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în totalitate și trimiterea cererii privind marca contestată la EUIPO în vederea examinării;

               —

               obligarea EUIPO și a tuturor părților implicate în procedura în fața camerei de recurs la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața camerei de recurs și procedurii B 764 029 în fața camerei de opoziție.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-102/14 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 29 septembrie 2016 – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA/Comisia Europeană (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Contracte privind asistența financiară a Uniunii Europene pentru proiecte în domeniul cercetării și dezvoltării – Raport de audit care identifică neregularități – Decizie de recuperare a sumelor plătite în avans de Comisia Europeană – Acțiune în anulare – Decizie de suspendare a plăților – Acțiune în răspundere extracontractuală – Decizie de a nu încheia o convenție – Acțiune în despăgubire – Inadmisibilitate)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/5

      Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 29 septembrie 2016 – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA/Comisia Europeană
      (Cauza C-102/14 P) (1)

      ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Contracte privind asistența financiară a Uniunii Europene pentru proiecte în domeniul cercetării și dezvoltării - Raport de audit care identifică neregularități - Decizie de recuperare a sumelor plătite în avans de Comisia Europeană - Acțiune în anulare - Decizie de suspendare a plăților - Acțiune în răspundere extracontractuală - Decizie de a nu încheia o convenție - Acțiune în despăgubire - Inadmisibilitate))
      (2016/C 454/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (reprezentant: M. Jiménez Perona, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și B. Conte, agenți, asistați de J. Rivas Andrés, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT SA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului.

         (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauzele T-828/14 și T-829/14: Hotărârea Tribunalului din 16 februarie 2017 – Antrax It/EUIPO – Vasco Group (Thermosiphons pour radiateurs) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desene sau modele industriale comunitare înregistrate care reprezintă termosifoane pentru radiatoare — Desene sau modele industriale anterioare — Excepție de nelegalitate — Articolul 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96 — Articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale — Principiul imparțialității — Compunerea camerei de recurs — Motiv de nulitate — Lipsa caracterului individual — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Executarea de către EUIPO a unei hotărâri de anulare a unei decizii a camerelor sale de recurs — Saturarea stadiului tehnicii — Data aprecierii”]

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/7

         Hotărârea Tribunalului din 16 februarie 2017 – Antrax It/EUIPO – Vasco Group (Thermosiphons pour radiateurs)
   (Cauzele T-828/14 și T-829/14) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desene sau modele industriale comunitare înregistrate care reprezintă termosifoane pentru radiatoare - Desene sau modele industriale anterioare - Excepție de nelegalitate - Articolul 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96 - Articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale - Principiul imparțialității - Compunerea camerei de recurs - Motiv de nulitate - Lipsa caracterului individual - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Executarea de către EUIPO a unei hotărâri de anulare a unei decizii a camerelor sale de recurs - Saturarea stadiului tehnicii - Data aprecierii”])
   (2017/C 095/13)
   Limba de procedură: italiana

      Părţile

      Reclamantă: Antrax It Srl (Resana, Italia) (reprezentant: L Gazzola, avocat)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial P. Bullock, ulterior L. Rampini și S. Di Natale, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vasco Group NV, anterior Vasco Group BVBA (Dilsen, Belgia)) (reprezentant: J. Haber, avocat)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a treia de recurs a EUIPO din 10 octombrie 2014 (cauzele R 1272/2013-3 și R 1273/2013-3) privind proceduri de declarare a nulității între Vasco Group și Antrax It.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Antrax It Srl să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Vasco Group NV, inclusiv pe cele efectuate de Vasco Group în legătură cu procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs în cauzele R 1272/2013-3 și R 1273/2013-3.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza C-506/08 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iulie 2011 — Regatul Suediei/MyTravel Group plc, Comisia Europeană [Recurs — Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță și alineatul (3) al doilea paragraf — Excepții de la dreptul de acces referitoare la protecția procedurilor judiciare și a consultanței juridice, precum și a procesului decizional — Controlul concentrărilor — Documente ale Comisiei întocmite în cadrul unei proceduri care a condus la o decizie de declarare a incompatibilității cu piața comună a unei operațiuni de concentrare — Documente întocmite în urma anulării acestei decizii de către Tribunal]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iulie 2011 — Regatul Suediei/MyTravel Group plc, Comisia Europeană
   (Cauza C-506/08 P) (1)

   (Recurs - Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță și alineatul (3) al doilea paragraf - Excepții de la dreptul de acces referitoare la protecția procedurilor judiciare și a consultanței juridice, precum și a procesului decizional - Controlul concentrărilor - Documente ale Comisiei întocmite în cadrul unei proceduri care a condus la o decizie de declarare a incompatibilității cu piața comună a unei operațiuni de concentrare - Documente întocmite în urma anulării acestei decizii de către Tribunal)
   2011/C 269/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Regatul Suediei (reprezentanți: K. Petkovska și A. Falk, agenți)

      Celelalte părți în proces: MyTravel Group plc, Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis, P. Costa de Oliveira și C. O'Reilly, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: B. Weis Fogh și V. Pasternak Jørgensen, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și J. Langer, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent)

      Interveniente în susținerea celeilaltei părți în proces: Republica Federală Germania (reprzeentanți: M. Lumma și B. Klein, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A. Adam, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson și M. S. Ossowski, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) din 9 septembrie 2008, MyTravel/Comisia (T-403/05) prin care Tribunalul a respins o acțiune prin care se urmărea anularea Deciziilor Comisiei din 5 septembrie 2005 și din 12 octombrie 2005 de respingere a unei cereri introduse de reclamantă în vederea obținerii accesului la anumite documente pregătitoare ale Deciziei din 22 septembrie 1999 prin care o concentrare a fost declarată incompatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind SEE, operațiunea de concentrare vizând dobândirea controlului total asupra First Choice plc de către Airtours plc, precum și la documente redactate de către serviciile Comisiei ca urmare a anulării acestei decizii prin Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2002 pronunțată în cauza T-342/99

      Dispozitivul

               1.

               Anulează punctul 2 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 9 septembrie 2008, MyTravel/Comisia (T-403/05).

               2.

               Anulează Decizia D(2005) 8461 a Comisiei din 5 septembrie 2005 de respingere a cererii prezentate de MyTravel Group plc în vederea obținerii accesului la anumite documente pregătitoare ale Comisiei în materia controlului concentrărilor în măsura în care se întemeiază pe articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei.

               3.

               Anulează Decizia D(2005) 9763 a Comisiei din 12 octombrie 2005 de respingere în parte a cererii prezentate de MyTravel Group plc în vederea obținerii accesului la anumite documente pregătitoare ale Comisiei în materia controlului concentrărilor în măsura în care se întemeiază pe articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță și alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.

               4.

               Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra motivelor acțiunii formulate în fața sa de MyTravel Group plc cu privire la care acesta nu s a pronunțat.

               5.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-301/13 P: Recurs introdus la 30 mai 2013 de El Corte Inglés, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 20 martie 2013 în cauza T-571/11, El Corte Inglés/OAPI — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/34

         Recurs introdus la 30 mai 2013 de El Corte Inglés, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 20 martie 2013 în cauza T-571/11, El Corte Inglés/OAPI — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Cauza C-301/13 P)
   2013/C 207/57
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: El Corte Inglés, S.A. (reprezentanți: J.L. Rivas Zurdo și E. Seijo Veiguela, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a hotărârii Tribunalului din 20 martie 2013 din cauza T-571/11;

               —

               obligarea celeilalte sau a celorlalte părți din procedură care se opun acestui recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   1.   Încălcarea principiului securității juridice și al încrederii legitime
   Principiul securității juridice impune ca „o formulare să fie clară și precisă, pentru ca justițiabilii să își poată cunoaște fără ambiguitate drepturile și obligațiile”. Acest principiu este în strânsă legătură cu principiul încrederii legitime, subliniind necesitatea de a motiva deciziile administrative care se deosebesc de cele anterioare atunci când acestea sunt de natură să dea naștere încrederii legitime a destinatarilor lor.
   Modul în care instanțele spaniole au aplicat mărcile-slogan (înregistrate în perioada în care erau în vigoare Orientările din 1997) este în mod clar contrar actelor administrative comunitare din procedurile de opoziție B 877.714 și R 571/11, precum și cu Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2013: întrucât avea îndoieli cu privire la formularea mărcii anterioare, divizia de opoziție ar fi trebuit să remedieze situația, solicitând clarificări cu privire la acest aspect Oficiului spaniol pentru Brevete și Mărci sau solicitându-i recurentei să prezinte elemente în apărare.
   2.   Eroare vădită de apreciere a istoricului litigiului
   În hotărâre se consideră că nu se contestă că marca invocată în sprijinul opoziției este înregistrată pentru clasa 35, care protejează servicii constând într-o frază publicitară care este utilizată drept slogan pentru marketingul, utilizarea sau exploatarea produselor din clasele 29, 30, 31, 32, 33 și 42; și că OAPI avea cunoștință de decizia sa din 17 iulie 2006 în care a ținut seama de Orientările pentru examinarea mărcilor slogan ale Oficiului spaniol pentru Brevete și Mărci din 11 noiembrie 1997 (Anexa 4), și hotărârile Tribunal Supremo spaniol din 25 februarie 2004 și din 30 mai 2008.
   Recurenta susține că să se impună unei părți să invoce și să facă dovada că protecția asupra mărcii sale anterioare acoperea același produse precum cele vizate de cerere, constituie o eroare vădită de apreciere întrucât înseamnă să se ceară o identitate în aplicare. În consecință, aprecierea eronată a unor probe și fapte lasă nerezolvată problema principală: articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 209/2007 (1).
   3.   Motivarea nesatisfăcătoare a hotărârii atacate
   Recunoscându-se importanța (punctul 39) Hotărârii Atomic (2), aceasta din urmă este aplicabilă atunci când OAPI dispune deja de informații referitoare la dreptul național (punctul 41), ceea ce este o contradicție întrucât, în acest caz, nu se mai aplică din oficiu.
   În cuprinsul punctului 45, se arată că în fața OAPI nu se pot invoca argumente invocate în altă procedură de pe rolul OAPI, fără să se justifice această afirmație.
   Neefectuarea unei analize comparative a mărcilor, adevăratul motiv (punctul 55 din hotărâre) lipsește recurenta de posibilitatea de a se apăra.
   4.   Riscul de confuzie
   Tribunalul a încălcat dreptul la apărare al recurentei, atunci când nu s-a pronunțat cu privire la riscul de confuzie astfel cum prevede articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009. Printre motivele cererii, punctele 19-22, se numără ca principal motiv, aprecierea eronată cu privire la riscul de confuzie. În temeiul jurisprudenței, riscul de confuzie în percepția publicului trebuie apreciat în mod global, ținând seama de toți factorii pertinenți din cauză.

      (1)  Al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Hotărârea Tribunalului din 20 aprilie 2005, Atomic Austria/OAPI — Fábricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ), T-318/03, Rec., p.II — 1319.


title: Cauza C-38/13: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Białymstoku – Polonia) – Małgorzata Nierodzik/Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy (Trimitere preliminară  — Politica socială  — Directiva 1999/70/CE  — Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP  — Clauza 4  — Noțiunea „condiții de încadrare în muncă”  — Termenul de preaviz pentru rezilierea unui contract de muncă pe durată determinată  — Diferență de tratament față de lucrătorii pe durată nedeterminată)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Białymstoku – Polonia) – Małgorzata Nierodzik/Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy
   (Cauza C-38/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 - Noțiunea „condiții de încadrare în muncă” - Termenul de preaviz pentru rezilierea unui contract de muncă pe durată determinată - Diferență de tratament față de lucrătorii pe durată nedeterminată))
   2014/C 135/13
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Małgorzata Nierodzik

      Pârât: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Sąd Rejonowy w Białymstoku – Interpretarea articolului 1 din Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) precum și a clauzelor 1 și 4 din anexa la această directivă – Reglementare națională care prevede termene de preaviz mai puțin favorabile în contractele de muncă pe durată determinată decât în contractele pe durată nedeterminată

      Dispozitivul

   Clauza 4 punctul 1 din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal care prevede, în cazul rezilierii contractelor de muncă pe durată determinată încheiate pentru o perioadă mai lungă de șase luni, posibilitatea aplicării unui termen de preaviz fix de două săptămâni, indiferent de vechimea în muncă a lucrătorului, în timp ce durata preavizului în cazul rezilierii contractelor pe durată nedeterminată este stabilită în funcție de vechimea în muncă a lucrătorului în cauză și poate varia între două săptămâni și trei luni, atunci când cele două categorii de lucrători se află în situații comparabile.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-460/10 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 6 iulie 2010 în cauza T-401/09, Marcuccio/Curtea de Justiție

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/16

         Recurs introdus la 21 septembrie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 6 iulie 2010 în cauza T-401/09, Marcuccio/Curtea de Justiție
   (Cauza C-460/10 P)
   ()
   2010/C 328/31
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea, în întregime și fără nicio excepție, a Ordonanței din 6 iulie 2010 pronunțate de Camera a șasea a Tribunalului în cauza T-401/09, Marcuccio/Curtea de Justiție;

               —

               declararea faptului că acțiunea în primă instanță, în cauza în care a fost pronunțată ordonanța atacată, era admisibilă în întregime și fără nicio excepție;

         în plus,

               —

               în principal, admiterea în totalitate și fără nicio excepție a cererilor cuprinse în acțiunea în primă instanță; de asemenea, obligarea pârâtei din primă instanță la rambursarea către reclamant a tuturor cheltuielilor de judecată și onorariilor plătite de acesta în legătură cu cauza de qua, corespunzătoare tuturor gradelor de jurisdicție parcurse până în prezent;

               —

               sau, în subsidiar, trimiterea spre rejudecare a cauzei la care se referă recursul către prima instanță, care, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou pe fond.

      Motivele și principalele argumente

   Ordonanța atacată este nelegală, în special pentru următoarele motive: (a) interpretare și aplicare eronate, false și iraționale ale principiilor de drept ale răspunderii extracontractuale, precum și caracter nemotivat și ilogic al nerespectării jurisprudenței Uniunii Europene în această privință; (b) lipsă absolută de motivare, eroare vădită de apreciere, deturnare și denaturare a situației de fapt, examinare specioasă, incompletă și eronată a elementelor de probă prezentate de recurent, încălcarea obligației de clare loqui, incoerență, caracter apodictic, arbitrar, ilogic, irațional și nerezonabil; (c) omisiunea Tribunalului de a se pronunța asupra unor aspecte fundamentale ale litigiului și lipsa absolută a cercetării judecătorești; (d) nerespectarea obligației instanței de a-și întemeia afirmațiile, inclusiv în privința aprecierii probelor, pe știința, pe experiența și pe bunul simț comune; (e) interpretare și aplicare eronate, false și iraționale ale principiilor de drept privind sarcina probei în fața instanței.