title: Cauza C-716/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 22 decembrie 2017 – A

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 22 decembrie 2017 – A
   (Cauza C-716/17)
   (2018/C 083/20)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Partea din procedura principală

      Reclamant: A

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 45 TFUE, astfel cum a fost interpretat prin Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 8 noiembrie 2012 în cauza C-461/11 (1), se opune unei norme de competență jurisdicțională, precum cea daneză, al cărei scop este de a garanta că instanța care soluționează o cauză care implică eliberarea de datorii cunoaște și poate lua în considerare, în cadrul aprecierii pe care o realizează, situația socio-economică specifică în care trăiesc debitorul și familia acestuia și în care trebuie să se presupună că vor continua să trăiască în viitor, și că aprecierea poate fi realizată în conformitate cu criterii prestabilite, care determină ceea ce poate fi considerat un nivel de trai modest acceptabil în cadrul procedurii de eliberare de datorii?

         În cazul în care răspunsul la prima întrebare este în sensul că restricția nu poate fi considerată justificată, se solicită Curții de Justiție să răspundă la următoarea întrebare:

               2)

               Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că are efect direct și între particulari într-o situație precum cea din speță, astfel încât creditorii privați trebuie să accepte reducerea sau pierderea totală a sumelor ce le sunt datorate de către un debitor care s-a mutat în străinătate?

      (1)  Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 8 noiembrie 2012, ECLI:EU:C:2012:704


title: Cauza T-862/16: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – fritz-kulturgüter/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/23

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – fritz-kulturgüter/EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)
   (Cauza T-862/16) (1)

   (2018/C 083/35)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza C-463/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Stadion Amsterdam CV/Staatssecretaris van Financiën [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoare adăugată (TVA) — Directiva 77/388/CEE — Articolul 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf — Cotă redusă de TVA — Anexa H categoria 7 — Prestație unică compusă din două elemente distincte — Aplicare selectivă a unei cote reduse de TVA unuia dintre aceste elemente — Vizită turistică denumită „World of Ajax” — Vizită a muzeului AFC Ajax]

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/4

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Stadion Amsterdam CV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-463/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoare adăugată (TVA) - Directiva 77/388/CEE - Articolul 12 alineatul (3) litera (a) al treilea paragraf - Cotă redusă de TVA - Anexa H categoria 7 - Prestație unică compusă din două elemente distincte - Aplicare selectivă a unei cote reduse de TVA unuia dintre aceste elemente - Vizită turistică denumită „World of Ajax” - Vizită a muzeului AFC Ajax])
   (2018/C 083/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Stadion Amsterdam CV

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

   A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/4/CE a Consiliului din 19 ianuarie 2001, trebuie interpretată în sensul că o prestație unică, precum cea în discuție în litigiul principal, compusă din două elemente distincte, unul fiind principal, iar celălalt accesoriu, care, dacă ar fi furnizate separat, ar fi supuse unor cote de taxă pe valoare adăugată diferite, trebuie să fie impozitată doar la cota de taxă pe valoare adăugată aplicabilă acestei prestații unice, cotă determinată în funcție de elementul principal, chiar dacă prețul fiecărui element care compune prețul total plătit de un consumator pentru a putea beneficia de această prestație poate fi identificat.

      (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza C-570/17 P: Recurs introdus la 25 septembrie 2017 de Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-432/16, Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/2

         Recurs introdus la 25 septembrie 2017 de Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-432/16, Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO
   (Cauza C-570/17 P)
   (2018/C 094/03)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 16 ianuarie 2018, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a zecea) a respins recursul și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-24/18: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2018 – adidas International Trading și alții/Comisia

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/32

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2018 – adidas International Trading și alții/Comisia
   (Cauza T-24/18)
   (2018/C 094/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: adidas International Trading BV (Amsterdam, Țările de Jos), Gabor Footwear GmbH (Rosenheim, Germania), Gabor Shoes AG (Rosenheim), HR Online GmbH (Osnabrück, Germania), Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Țările de Jos), Timberland Europe BV (Almelo, Țările de Jos), Wolverine Europe BV (Amsterdam), Wolverine Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: E. Vermulst și J. Cornelis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/1982 al Comisiei din 31 octombrie 2017 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și Vietnam și produse de Dongguan Luzhou Shoes Co. Ltd, Dongguan Shingtak Shoes Co. Ltd, Guangzhou Dragon Shoes Co. Ltd, Guangzhou Evervan Footwear Co. Ltd, Guangzhou Guangda Shoes Co. Ltd, Long Son Joint Stock Company și Zhaoqing Li Da Shoes Co., Ltd, precum și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO 2017, L 285, p. 14) și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa competenței juridice a Comisiei Europene de a adopta regulamentul atacat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că redeschiderea procedurii încheiate privind încălțămintea și instituirea retroactivă a taxei antidumping expirate, prin regulamentul atacat:

                           (i)

                           sunt lipsite de temei juridic, sunt întemeiate pe o eroare vădită de aplicare a articolului 266 TFUE și a regulamentului de bază (1) și încalcă articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază;

                           (ii)

                           nu sunt conforme principiilor protecției încrederii legitime, securității juridice și neretroactivității, în măsura în care le privește pe reclamante; și

                           (iii)

                           sunt întemeiate pe o aplicare eronată a articolului 266 TFUE și pe un abuz de putere săvârșit de Comisia Europeană și încalcă articolul 5 alineatul (4) TUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării prin instituirea retroactivă a taxei antidumping pentru furnizorii reclamantelor, împiedicând rambursarea reclamantelor.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisia Europeană a unui abuz de putere în evaluarea cererilor de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și a tratamentului individual formulate de furnizorii reclamantelor, pentru a institui o taxă antidumping retroactivă, și pe încălcarea principiului nediscriminării.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe neîndeplinirea de către Comisia Europeană a obligației prevăzute la articolul 20 alineatul (5) din regulamentul de bază, precum și a obligației de motivare, astfel cum este prevăzută la articolul 296 TFUE.

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza C-713/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 21 decembrie 2017 – Ahmad Shah Ayubi

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 21 decembrie 2017 – Ahmad Shah Ayubi
   (Cauza C-713/17)
   (2018/C 123/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Ahmad Shah Ayubi

      Autoritate pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 29 din Directiva 2011/95/UE (1), care instituie obligația unui stat membru de a se asigura că beneficiarii de protecție internațională primesc (în statul membru care a acordat protecția), aceeași asistență socială necesară precum cea prevăzută pentru resortisanții respectivului stat membru trebuie interpretat în sensul că îndeplinește criteriile de aplicabilitate directă elaborate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în jurisprudența sa?

               2)

               Articolul 29 din Directiva 2011/95/UE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale, în temeiul căreia numai beneficiarii dreptului de azil cu drept de ședere permanentă primesc cuantumul integral al prestațiilor sociale sub forma unor resurse minime garantate în funcție de necesități, la fel ca resortisanții respectivului stat membru, dar prevede reducerea prestațiilor sociale, acordate sub forma unor resurse minime garantate în funcție de necesități, în cazul beneficiarilor de azil cărora li s-a acordat numai un drept de ședere temporară, tratându-i așadar, în ceea ce privește cuantumul asistenței sociale, în mod egal cu beneficiarii de protecție subsidiară?

      (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9)


201805250641897342018/C 200/355542015TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180425292911Cauzele conexate T-554/15 și T-555/15: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Ungaria/Comisia [„Ajutoare de stat — Ajutoare acordate în temeiul Legii maghiare nr. XCIV din 2014 privind contribuția la asigurările de sănătate ale întreprinderilor din sectorul tutunului — Ajutoare ce rezultă dintr-o modificare din 2014 a legii maghiare din 2008 privind lanțul alimentar și supravegherea oficială a acestuia — Taxe în cote progresive pe cifra de afaceri anuală — Decizie de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea simultană a unui ordin de suspendare — Acțiune în anulare — Caracter separabil al ordinului de suspendare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Obligația de motivare — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Dreptul la apărare — Principiul cooperării loiale — Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”]
 ---documentbreak--- C2002018RO2910120180425RO0035291291Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Ungaria/Comisia
   (Cauzele conexate T-554/15 și T-555/15) (
         1
      )
   „[„Ajutoare de stat — Ajutoare acordate în temeiul Legii maghiare nr. XCIV din 2014 privind contribuția la asigurările de sănătate ale întreprinderilor din sectorul tutunului — Ajutoare ce rezultă dintr-o modificare din 2014 a legii maghiare din 2008 privind lanțul alimentar și supravegherea oficială a acestuia — Taxe în cote progresive pe cifra de afaceri anuală — Decizie de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea simultană a unui ordin de suspendare — Acțiune în anulare — Caracter separabil al ordinului de suspendare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Obligația de motivare — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Dreptul la apărare — Principiul cooperării loiale — Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”]”2018/C 200/35Limba de procedură: maghiara
      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér și G. Koós, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, P.-J. Loewenthal și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte, pe de o parte, a Deciziei C(2015) 4805 final a Comisiei din 15 iulie 2015 privind ajutorul de stat SA.41187 (2015/NN) – Ungaria – Contribuțiile la asigurările de sănătate din partea întreprinderilor din sectorul tutunului (JO 2015, C 277, p. 24) și, pe de altă parte, a Deciziei C(2015) 4808 final a Comisiei din 15 iulie 2015 privind ajutorul de stat SA.40018 (2015/C) (ex 2014/NN) – Modificare din 2014 a taxei de inspecție a lanțului alimentar în Ungaria (JO 2015, C 277, p. 12)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunile.

            2)

            Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 398, 30.11.2015.


201805250481897162018/C 200/602452018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180416474821Cauza T-245/18: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Benavides Torres/Consiliul
 ---documentbreak--- C2002018RO4710120180416RO0060471482Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Benavides Torres/Consiliul
   (Cauza T-245/18)2018/C 200/60Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Antonio José Benavides Torres (Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a încălcat principiul bunei administrări și nu a respectat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă prin faptul că nu i-a dat acces într-un termen rezonabil la elementele de probă despre care se pretinde că susțin înscrierea sa pe listă.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare de apreciere întrucât nu a demonstrat că reclamantul, în calitatea sa de general comandant al Gărzii Naționale din Bolivia, este responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului pretins comise de Garda Națională din Bolivia și a subminat statul de drept în Venezuela.


201805250701897182018/C 200/367522015TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180426293022Cauza T-752/15: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia [„Contracte de achiziţii publice de servicii — Procedura cererii de ofertă — Servicii de asistenţă şi de consiliere în favoarea personalului tehnic şi informatic IV (STIS IV) — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligaţie de motivare — Ofertă anormal de scăzută — Criterii de atribuire — Erori manifeste de apreciere — Răspundere extracontractuală”]
 ---documentbreak--- C2002018RO2920120180426RO0036292302Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-752/15) (
         1
      )
   „[„Contracte de achiziţii publice de servicii — Procedura cererii de ofertă — Servicii de asistenţă şi de consiliere în favoarea personalului tehnic şi informatic IV (STIS IV) — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligaţie de motivare — Ofertă anormal de scăzută — Criterii de atribuire — Erori manifeste de apreciere — Răspundere extracontractuală”]”2018/C 200/36Limba de procedură: greaca
      Părțile

      Reclamantă: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude, A. Kyratsou și S. Lejeune, ulterior S. Delaude, A. Kyratsou și A. Katsimerou, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea deciziei Comisiei din 29 octombrie 2015 prin care s-a respins oferta depusă de reclamante în cadrul cererii de ofertă deschise sub nr. DIGIT/R3/PO/2015/0008, intitulată „Servicii de asistenţă şi de consiliere în favoarea personalului tehnic şi informatic IV (STIS IV)”, în cadrul lotului nr. 3 privind „dezvoltarea şi testarea de soluţii referitoare la infrastructura web şi la infrastructura sistemelor de informaţii, inclusiv asistenţă şi inginerie” şi, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE şi având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantele le-ar fi suferit ca urmare a acestei decizii

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă European Dynamics Luxembourg SA şi Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 68, 22.2.2016.


201805250541897082018/C 200/612462018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180416484811Cauza T-246/18: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Moreno Pérez/Consiliul
 ---documentbreak--- C2002018RO4810120180416RO0061481481Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Moreno Pérez/Consiliul
   (Cauza T-246/18)2018/C 200/61Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Maikel José Moreno Pérez (Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a încălcat principiul bunei administrări și nu a respectat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă prin faptul că nu i-a dat acces într-un termen rezonabil la elementele de probă despre care se pretinde că susțin înscrierea sa pe listă.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât nu a demonstrat că, în calitatea sa de președinte și de fost vicepreședinte al Curții Supreme din Venezuela, reclamantul a sprijinit și a facilitat acțiunile și politicile guvernului care au subminat democrația și statul de drept în Venezuela și este responsabil de acțiuni și de declarații care au avut ca efect uzurparea autorității Adunării Naționale.


201805250411896982018/C 200/371332016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180424303121Cauzele conexate T-133/16-T-136/16: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence și alții/BCE [Politică economică și monetară — Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit — Articolul 4 alineatul (1) litera (e) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 — Persoană care conduce efectiv activitățile unei instituții de credit — Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2013/36/UE și articolul L. 511-13 al doilea paragraf din Codul monetar și financiar francez — Principiul necumulării președinției organului de conducere al unei instituții de credit în ceea ce privește funcția sa de supraveghere cu funcția de director general în aceeași instituție — Articolul 88 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2013/36 și articolul L. 511-58 din Codul monetar și financiar francez]
 ---documentbreak--- C2002018RO3010120180424RO0037301312Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence și alții/BCE
   (Cauzele conexate T-133/16-T-136/16) (
         1
      )
   „[Politică economică și monetară — Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit — Articolul 4 alineatul (1) litera (e) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 — Persoană care conduce efectiv activitățile unei instituții de credit — Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2013/36/UE și articolul L. 511-13 al doilea paragraf din Codul monetar și financiar francez — Principiul necumulării președinției organului de conducere al unei instituții de credit în ceea ce privește funcția sa de supraveghere cu funcția de director general în aceeași instituție — Articolul 88 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2013/36 și articolul L. 511-58 din Codul monetar și financiar francez]”2018/C 200/37Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă în cauza T-133/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence (Aix-en-Provence, Franța) (reprezentanți: P. Mele și H. Savoie, avocați)

      Reclamantă în cauza T-134/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées (Albi, Franța) (reprezentanți: P. Mele și H. Savoie, avocați)

      Reclamantă în cauza T-135/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres (Saintes, Franța) (reprezentanți: P. Mele și H. Savoie, avocați)

      Reclamantă în cauza T-136/16: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Brie Picardie (Amiens, Franța) (reprezentanți: P. Mele și H. Savoie, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: A. Karpf și C. Hernández Saseta, agenți, asistați de A. Heinzmann, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea deciziilor BCE
   ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/98, ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/100, ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/101 și, respectiv, ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/99 din 29 ianuarie 2016 adoptate în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63), al articolului 93 din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al BCE din 16 aprilie 2014 de instituire a cadrului de cooperare la nivelul Mecanismului unic de supraveghere între BCE și autoritățile naționale competente și cu autoritățile naționale desemnate (Regulamentul-cadru privind MUS) (JO 2014, L 141, p. 1) și al articolelor L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 și R. 612-29-3 din Codul monetar și financiar francez

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunile.

            2)

            Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres și Caisse régionale de crédit agricole mutuel Brie Picardie suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE).

            3)

            Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 175, 17.5.2016.


201805250451897242018/C 200/381902016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180426313221Cauza T-190/16: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Azarov/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Dreptul la apărare — Principiul bunei administrări — Abuz de putere — Dreptul de proprietate — Dreptul de a desfășura o activitate economică — Eroare vădită de apreciere”)
 ---documentbreak--- C2002018RO3110120180426RO0038311322Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-190/16) (
         1
      )
   „(„Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Dreptul la apărare — Principiul bunei administrări — Abuz de putere — Dreptul de proprietate — Dreptul de a desfășura o activitate economică — Eroare vădită de apreciere”)”2018/C 200/38Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și F. Naert, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1) în măsura în care numele reclamantului a fost menținut pe lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Îl obligă pe domnul Mykola Yanovych Azarov la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 222, 20.6.2016.


201805250731897212018/C 200/467632016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180412363722Cauza T-763/16: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2018 – PY/EUCAP Sahel Niger („Clauză compromisorie — Personal al misiunilor internaționale ale Uniunii Europene — Litigii privind contractele de muncă — Proceduri de anchetă internă — Protecție a victimelor în caz de denunțare a unei situații de hărțuire — Răspundere contractuală”)
 ---documentbreak--- C2002018RO3620120180412RO0046362372Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2018 – PY/EUCAP Sahel Niger
   (Cauza T-763/16) (
         1
      )
   „(„Clauză compromisorie — Personal al misiunilor internaționale ale Uniunii Europene — Litigii privind contractele de muncă — Proceduri de anchetă internă — Protecție a victimelor în caz de denunțare a unei situații de hărțuire — Răspundere contractuală”)”2018/C 200/46Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: PY (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Niger) (reprezentanți: E. Raoult și M. Vicente Hernandez, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect obligarea EUCAP Sahel Niger la despăgubirea reclamantului pentru prejudiciul pe care acesta din urmă l-ar fi suferit ca urmare a unei erori contractuale săvârșite de EUCAP Sahel Niger

      Dispozitivul

            1)

            Obligă EUCAP Sahel Niger la plata către PY a sumei de 10000 euro.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Obligă EUCAP Sahel Niger să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de PY.

      (
         1
      )	JO C 6, 9.1.2017


201805250671897122018/C 200/392482016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180425323211Cauza T-248/16: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă CHATKA — Marca internațională figurativă anterioară CHATKA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 64 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul 2017/1001]”}
 ---documentbreak--- C2002018RO3210120180425RO0039321321Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Cauza T-248/16) (
         1
      )
   „{„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă CHATKA — Marca internațională figurativă anterioară CHATKA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 64 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul 2017/1001]”}”2018/C 200/39Limba de procedură: franceza
      Părţile

      Reclamantă: Walfood SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: E. Cornu, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spania) (reprezentanţi: S. García Cabezas și R. Fernández Iglesias, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2016 (cauza R 150/2015-5), privind o procedură de declarare a nulității între Romanov Holding şi Walfood

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă Walfood SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 270, 25.7.2016.


201805250231897602018/C 200/243022017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180412191911Cauza C-302/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Bratislave – Slovacia) – PPC Power a.s./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Obiective — Alocare de cote cu titlu gratuit — Reglementare națională care supune unui impozit cotele transferate și neutilizate)
 ---documentbreak--- C2002018RO1910120180412RO0024191191Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Bratislave – Slovacia) – PPC Power a.s./Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Cauza C-302/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Obiective — Alocare de cote cu titlu gratuit — Reglementare națională care supune unui impozit cotele transferate și neutilizate)”2018/C 200/24Limba de procedură: slovaca
      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Bratislave

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: PPC Power a.s.

      Pârâte: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Dispozitivul

   Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care taxează, în proporție de 80 % din valoarea lor, cotele de emisie de gaze cu efect de seră alocate cu titlu gratuit care au fost vândute sau care nu au fost utilizate de întreprinderile supuse sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră.
   (
         1
      )	JO C 269, 14.8.2017


201805250741897222018/C 200/478312016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180424373711Cauza T-831/16: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Kabushiki Kaisha Zoom/EUIPO – Leedsworld (ZOOM) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ZOOM — Mărcile Uniunii Europene figurativă și verbală anterioare ZOOM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO3710120180424RO0047371371Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Kabushiki Kaisha Zoom/EUIPO – Leedsworld (ZOOM)
   (Cauza T-831/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ZOOM — Mărcile Uniunii Europene figurativă și verbală anterioare ZOOM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 200/47Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Kabushiki Kaisha Zoom (Tokyo, Japonia) (reprezentant: M. de Arpe Tejero, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard-Monguiral, K. Sidat Humphreys și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Leedsworld, Inc. (New Kensington, Pennsylvania, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 septembrie 2016 (cauza R 1235/2015-5), referitoare la o procedură de opoziție între Kabushiki Kaisha Zoom și Leedsworld

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 7 septembrie 2016 (cauza R 1235/2015-5) referitoare la o procedură de opoziție între Kabushiki Kaisha Zoom și Leedsworld, Inc.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 22, 23.1.2017.


201805250321897502018/C 200/253232017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180412192022Cauza C-323/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Arii speciale de conservare — Articolul 6 alineatul (3) — Preevaluare în vederea stabilirii necesității de a efectua sau de a nu efectua o evaluare a efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unei arii speciale de conservare — Măsuri care pot fi luate în considerare în acest scop)
 ---documentbreak--- C2002018RO1920120180412RO0025192202Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – People Over Wind, Peter Sweetman/Coillte Teoranta
   (Cauza C-323/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Arii speciale de conservare — Articolul 6 alineatul (3) — Preevaluare în vederea stabilirii necesității de a efectua sau de a nu efectua o evaluare a efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unei arii speciale de conservare — Măsuri care pot fi luate în considerare în acest scop)”2018/C 200/25Limba de procedură: engleza
      Instanța de trimitere

   High Court (Irlande)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantți: People Over Wind, Peter Sweetman

      Pârâtă: Coillte Teoranta

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă este necesar să se efectueze ulterior o evaluare corespunzătoare a efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit vizat, nu este necesar, în faza preevaluării, să se ia în considerare măsurile care urmăresc evitarea sau reducerea efectelor prejudiciabile ale planului sau proiectului respectiv asupra acestui sit.
   (
         1
      )	JO C 277, 21.8.2017.


201805250121897542018/C 200/264412017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180417202121Cauza C-441/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Articolul 6 alineatele (1) și (3) — Articolul 12 alineatul (1) — Directiva 2009/147/CE — Conservarea păsărilor sălbatice — Articolele 4 și 5 — Situl Natura 2000 „Puszcza Białowieska” — Modificarea planului de gestionare forestieră — Creșterea volumului de lemn exploatabil — Plan sau proiect care nu este necesar în mod direct pentru gestionarea sitului, dar care ar putea afecta în mod semnificativ acest sit — Evaluare corespunzătoare a efectelor asupra sitului — Atingere adusă integrității sitului — Punere în aplicare efectivă a măsurilor de conservare — Efecte asupra ariilor de reproducere și de odihnă ale speciilor protejate]
 ---documentbreak--- C2002018RO2010120180417RO0026201212Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-441/17) (
         1
      )
   „[Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Articolul 6 alineatele (1) și (3) — Articolul 12 alineatul (1) — Directiva 2009/147/CE — Conservarea păsărilor sălbatice — Articolele 4 și 5 — Situl Natura 2000 „Puszcza Białowieska” — Modificarea planului de gestionare forestieră — Creșterea volumului de lemn exploatabil — Plan sau proiect care nu este necesar în mod direct pentru gestionarea sitului, dar care ar putea afecta în mod semnificativ acest sit — Evaluare corespunzătoare a efectelor asupra sitului — Atingere adusă integrității sitului — Punere în aplicare efectivă a măsurilor de conservare — Efecte asupra ariilor de reproducere și de odihnă ale speciilor protejate]”2018/C 200/26Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, H. Krämer, K. Herrmann și E. Kružíková)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: M. J. Szyszko, ministrul mediului, de B. Majczyna și de D. Krawczyk, agenți, asistați de K. Tomaszewski, ekspert)

      Dispozitivul

            1)

            Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin:

                     —

                     în temeiul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17/UE a Consiliului din 13 mai 2013, întrucât a adoptat o anexă la planul de gestionare forestieră a districtului forestier Białowieża fără a se asigura că această anexă nu urma să aducă atingere integrității sitului de importanță comunitară și ariei de protecție specială PLC200004 Puszcza Białowieska;

                     —

                     în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 92/43, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17, precum și al articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17, întrucât a omis să adopte măsurile de conservare necesare în conformitate cu necesitățile ecologice ale tipurilor de habitate naturale care figurează în anexa I la Directiva 92/43, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17, și ale speciilor care figurează în anexa II la această directivă, precum și ale speciilor de păsări menționate în anexa I la Directiva 2009/147, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17, și ale speciilor migratoare care nu sunt cuprinse în anexa menționată și care apar în mod regulat, pentru care au fost desemnate situl de importanță comunitară și aria de protecție specială PLC200004 Puszcza Białowieska;

                     —

                     în temeiul articolului 12 alineatul (1) literele (a) și (d) din Directiva 92/43, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17, întrucât a omis să asigure o protecție strictă a coleopterelor saproxilice, și anume gândacul curcubeu al pinului (Buprestis splendens), gândacul de scoarță roșu (Cucuius cinnaberinus), Phryganophilus ruficollis și Pytho kolwensis, menționate în anexa IV la această directivă, cu alte cuvinte întrucât nu a interzis uciderea deliberată sau perturbarea acestora ori deteriorarea sau distrugerea ariilor lor de reproducere în districtul forestier Białowieża, și

                     —

                     în temeiul articolului 5 literele (b) și (d) din Directiva 2009/147, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/17, întrucât a omis să asigure protecția speciilor de păsări menționate la articolul 1 din această directivă, în special a cucuvelei pitice (Glaucidium passerinum), a minuniței (Aegolius funereus), a ciocănitorii cu spate alb (Dendrocopos leucotos) și a ciocănitorii de munte (Picoides tridactylus), cu alte cuvinte întrucât nu s-a asigurat ca aceste specii să nu fie ucise sau perturbate în perioada de reproducere și de maturizare și să nu aibă loc distrugerea sau producerea de daune în mod deliberat asupra cuiburilor sau a ouălor sau eliminarea acestora în districtul forestier Białowieża.

            2)

            Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 338, 9.10.2017.


201805250621897412018/C 200/632482018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180416494911Cauza T-248/18: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Cabello Rondón/Consiliul
 ---documentbreak--- C2002018RO4910120180416RO0063491491Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Cabello Rondón/Consiliul
   (Cauza T-248/18)2018/C 200/63Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Diosdado Cabello Rondón (Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a încălcat principiul bunei administrări și nu a respectat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă prin faptul că nu i-a dat acces într-un termen rezonabil la elementele de probă despre care se pretinde că susțin înscrierea sa pe listă.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare de apreciere întrucât nu a demonstrat că reclamantul este implicat în subminarea democrației și a statului de drept în Venezuela.


201805250551897092018/C 200/492072017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180424383922Cauza T-207/17: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă hp — Motive absolute de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO3820120180424RO0049382392Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)
   (Cauza T-207/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă hp — Motive absolute de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]”2018/C 200/49Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Senetic S.A. (Katowice, Polonia) (reprezentant: M. Krekora, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: T. Raab și C. Tenkhoff, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 februarie 2017 (cauza R 1001/2016-5) privind o procedură de declarare a nulității între Senetic și HP Hewlett Packard Group

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Senetic S.A. la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 168, 29.5.2017.


201805250561897102018/C 200/502082017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180424393911Cauza T-208/17: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (HP) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală HP — Motive absolute de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO3910120180424RO0050391391Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2018 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (HP)
   (Cauza T-208/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală HP — Motive absolute de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001] — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]”2018/C 200/50Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Senetic S.A. (Katowice, Polonia) (reprezentant: M. Krekora, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: T. Raab și C. Tenkhoff, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 februarie 2017 (cauza R 1002/2016-5) privind o procedură de declarare a nulității între Senetic și HP Hewlett Packard Group

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Senetic S.A. la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 168, 29.5.2017.


201805250461897142018/C 200/512132017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180425404011Cauza T-213/17: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO – Hotel Preidlhof (ROMANTIK) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene verbală ROMANTIK — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO4010120180425RO0051401401Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Romantik Hotels & Restaurants/EUIPO – Hotel Preidlhof (ROMANTIK)
   (Cauza T-213/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene verbală ROMANTIK — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001]”]”2018/C 200/51Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Romantik Hotels & Restaurants AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: S. Hofmann și W. Göpfert, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Lenz et D. Hanf, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Hotel Preidlhof GmbH (Naturns, Italia) (reprezentant: A. Wittwer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 februarie 2017 (cauza R 1257/2016-4), privind o procedură de declarare a nulității între Hotel Preidlhof și Romantik Hotels & Restaurants.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Romantik Hotels & Restaurants la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 168, 29.5.2017.


201805250421896992018/C 200/522202017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180426404122Cauza T-220/17: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG/EUIPO (100 % Pfalz) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative 100 % Pfalz — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (c), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”]
 ---documentbreak--- C2002018RO4020120180426RO0052402412Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG/EUIPO (100 % Pfalz)
   (Cauza T-220/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative 100 % Pfalz — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (c), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001)”]”2018/C 200/52Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG (Mutterstadt, Germania) (reprezentanți: C. Gehweiler și C. Weber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Söder și D. Walicka, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 februarie 2017 (cauza R 1549/2016-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ 100 % Pfalz ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 178, 6.6.2017.


201806080451931552018/C 221/02242018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201801082211Cauza C-24/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Ungaria) la 8 ianuarie 2018 – Bán István/KP 2000 Kft., Kovács Edit
 ---documentbreak--- C2212018RO210120180108RO00022121Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Ungaria) la 8 ianuarie 2018 – Bán István/KP 2000 Kft., Kovács Edit
   (Cauza C-24/18)2018/C 221/02Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Bán István

      Pârâte: KP 2000 Kft., Kovács Edit

      Întrebarea preliminară

   Instituie o restricție contrară articolelor 49 TFUE și 63 TFUE o reglementare națională care face să înceteze de drept — fără nicio compensație pecuniară — drepturile de utilizare constituite asupra terenurilor utilizate în scopuri agricole sau forestiere în cazul în care un nou proprietar dobândește, ca urmare a unei proceduri de executare silită, bunul imobil gravat de dreptul de utilizare și utilizatorul terenului nu a obținut, pentru acest teren, un ajutor pentru dezvoltare agricolă sau rurală finanțat de Uniunea Europeană sau de bugetul național și condiționat de obligația de a utiliza terenul pentru o perioadă determinată prin lege?


201806150391954982018/C 231/066842017CJC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL201712066722Cauza C-684/17 P: Recurs introdus la 6 decembrie 2017 de Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 septembrie 2017 în cauza T-83/16, Banca Monte dei Paschi di Siena și Banca Widiba SpA/EUIPO
 ---documentbreak--- C2312018RO620120171206RO00066272Recurs introdus la 6 decembrie 2017 de Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 26 septembrie 2017 în cauza T-83/16, Banca Monte dei Paschi di Siena și Banca Widiba SpA/EUIPO
   (Cauza C-684/17 P)2018/C 231/06Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurente: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (reprezentanți: L. Trevisan, D. Contini, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 17 mai 2018, Curtea (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


201806150641955292018/C 231/412502018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180423323321Cauza T-250/18: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – RATP/Comisia
 ---documentbreak--- C2312018RO3210120180423RO0041321332Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – RATP/Comisia
   (Cauza T-250/18)2018/C 231/41Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Paris, Franța) (reprezentanți: E. Morgan de Rivery, P. Delelis și C. Lavin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei din 21 martie 2018 a Comisiei de autorizare a accesului parțial la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei;

            —

            în orice caz, obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol.03, p. 76).

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, a articolului 8 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale, precum și a articolului 339 TFUE.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare.


201806220241970142018/C 240/161572018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180222131531Cauza C-157/18 P: Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-122/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C2402018RO1310120180222RO0016131153Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-122/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-157/18 P)2018/C 240/16Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Tulliallan Burlington Ltd (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Burlington Fashion GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

            —

            anularea hotărârii Tribunalului, prin care s-a respins acţiunea introdusă de Tulliallan Burlington Ltd (TBL) împotriva deciziei camerei de recurs;

            —

            anularea deciziei camerei de recurs [sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu hotărârea pronunţată de Curtea de Justiţie];

            —

            obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi a Burlington Fashion GmbH (BFG) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de TBL în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta („TBL”) declară recurs împotriva hotărârii Tribunalului, întrucât acesta a săvârşit următoarele erori de drept:

            1)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMUE (
                  1
               )

                     a)

                     în mod eronat, Tribunalul nu a făcut nicio constatare referitoare la „legături”;

                     b)

                     de asemenea, Tribunalul a constatat în mod eronat că TBL nu a dovedit în mod corespunzător atingerea adusă caracterului distinctiv sau profitul necuvenit;

                     c)

                     întrucât a concluzionat în sensul că nu au fost furnizate elementele de probă necesare, Tribunalul în mod eronat (i) a stabilit cerinţele legale la un nivel prea ridicat şi (ii) nu a ţinut seama de elementele de probă relevante;

                     d)

                     în fapt, singura concluzie la care putea să ajungă Tribunalul era aceea că a existat o atingere adusă caracterului distinctiv şi, împreună sau în subsidiar, un profit necuvenit;

                     a)

                     Tribunalul a respins în mod eronat capătul de cerere al TBL referitor la faptul că decizia camerei de recurs este afectată de o eroare întrucât nu a ţinut seama în mod vădit de observaţiile care i-au fost prezentate.

            2)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (4) din RMUE

                     a)

                     Tribunalul nu a reţinut că camera de recurs ar fi trebuit să solicite observaţii suplimentare referitoare la articolul 8 alineatul (4) în împrejurări în care singurul mijloc de a asigura respectarea normelor de procedură ar fi fost ca aceasta fie să solicite astfel de observaţii, fie să se pronunţe numai în temeiul articolului 8 alineatul (5) şi să retrimită cauza diviziei de opoziţie pentru a se pronunţa în legătură cu aspectul referitor la articolul 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia camerei de recurs;

                     a)

                     Tribunalul a confirmat în mod eronat concluzia camerei de recurs potrivit căreia TBL nu a dovedit că fuseseră îndeplinite condiţiile de aplicare a articolului 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să constate eroarea săvârşită de camera de recurs, să anuleze constatările acesteia cu privire la articolul 8 alineatul (4) şi să constate el însuşi încălcarea articolului 8 alineatul (4).

      Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) din RMUE

            a)

            Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker întrucât, în conformitate cu Hotărârea Curţii de Justiţie în cauza EUIPO/Cactus (C-501/15 P, EU:C:2017:750), Hotărârea Praktiker nu se aplică în speţă mărcilor anterioare;

            b)

            în plus sau cu titlu subsidiar, Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker, întrucât hotărârea respectivă nu se aplică serviciilor furnizate de galeriile comerciale;

            c)

            chiar admiţând că mărcile anterioare ale TBL intră în sfera noţiunii „servicii de vânzare cu amănuntul” şi, prin urmare, sub incidenţa Hotărârii Praktiker, Tribunalul a interpretat în mod eronat această hotărâre în sensul că exclude orice constatare a unei similitudini care poate genera o confuzie;

            d)

            întrucât a săvârşit erori în ceea ce priveşte constatările referitoare la aplicarea Hotărârii Praktiker, Tribunalul nici nu (i) a efectuat o evaluare a riscului de confuzie, şi nici (ii) nu a trimis cauza camerei de recurs în vederea unei astfel de evaluări. În speţă, Tribunalul trebuia să adopte una dintre aceste două abordări.

      (
         1
      )	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


201806220611970232018/C 240/464262017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180528414222Cauza T-426/17: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2018 – Item Industrietechnik/EUIPO (EFUSE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EFUSE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]
 ---documentbreak--- C2402018RO4120120180528RO0046412422Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2018 – Item Industrietechnik/EUIPO (EFUSE)
   (Cauza T-426/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EFUSE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”2018/C 240/46Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt, V. Töbelmann și M. Vitt, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 aprilie 2017 (cauza R 1881/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ EFUSE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă Item Industrietechnik GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 277, 21.8.2017.


201806220831970152018/C 240/612932018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180510525322Cauza T-293/18: Acțiune introdusă la 10 mai 2018 – Republica Letonia/Comisia Europeană
 ---documentbreak--- C2402018RO5220120180510RO0061522532Acțiune introdusă la 10 mai 2018 – Republica Letonia/Comisia Europeană
   (Cauza T-293/18)2018/C 240/61Limba de procedură: letona
      Părțile

      Reclamantă: Republica Letonia (reprezentanți: I. Kucina și V. Soņeca, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea scrisorii nr. C (2018) 1418 final a Comisiei din 12 martie 2018, prin care Comisia a luat poziție și obligarea Comisiei să adopte o poziție care să nu genereze efecte juridice defavorabile asupra Letoniei;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, Republica Letonia susține că, prin luarea sa de poziție, Comisia a încălcat nu numai articolul 263 TFUE, producând astfel efecte juridice defavorabile pentru Letonia, ci și articolul 17 alineatul (1) TUE, coroborat cu articolul 3 alineatul (1) litera (d), cu articolul 38 și cu articolul 335 TFUE, care impun Comisiei să se asigure că Norvegia pune în aplicare în mod corect angajamentele pe care și le-a asumate în temeiul Tratatului de la Paris (
         1
      ), în ceea ce privește dreptul statelor membre ale Uniunii Europene la un acces nediscriminatoriu la pescuit în zona de pescuit a Svalbard.
   (
         1
      )	Tratat privind Spitzberg, semnat la 9 februarie 1920 la Paris, între Norvegia, Statele Unite ale Americii, Danemarca, Franța, Italia, Japonia, Țările de Jos, Marea Britanie și Irlanda și Teritoriile britanice de peste mări și Suedia. Disponibil pe site-ul: https://likumi.lv/ta/id/282051-par-ligumu-starp-norvegiju-amerikas-savienotajam-valstim-daniju-franciju-italiju-japanu-niderlandi-lielbritaniju-un


201806220071970782018/C 240/313032018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180503272821Cauza C-303/18 P: Recurs introdus la 3 mai 2018 de Jean-Marie Le Pen împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 martie 2018 în cauza T-140/16, Le Pen/Parlamentul
 ---documentbreak--- C2402018RO2710120180503RO0031271282Recurs introdus la 3 mai 2018 de Jean-Marie Le Pen împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 martie 2018 în cauza T-140/16, Le Pen/Parlamentul
   (Cauza C-303/18 P)2018/C 240/31Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurent: Jean-Marie Le Pen (reprezentant: F. Wagner, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

      Concluziile recurentului

            —

            anularea Hotărârii Tribunalului din 7 martie 2018, T-140/16.

      Pe cale de consecință:

            —

            anulare deciziei Secretarului general al Parlamentului European din 29 ianuarie 2016, notificată prin scrisoarea nr. D 302191 din 5 februarie 2016, adoptată în temeiul articolului 68 din Decizia 2009/C 159/01 a Biroului Parlamentului European din 19 mai și 9 iulie 2008„privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European”, astfel cum a fost modificată, prin care se constată o creanță în privința recurentului într-un cuantum de 320026,23 euro cu titlu de sume plătite în mod necuvenit în cadrul asistenței parlamentare și prin care se motivează recuperarea acestora;

            —

            anularea notei de debit nr. 2016-195 din 4 februarie 2016 prin care recurentul este informat că în privința sa s-a constatat existența unei creanțe conform deciziei Secretarului general din 29 ianuarie 2016 și prin care se dispune recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit cu titlu de asistență parlamentară;

            —

            pronunţarea cu privire la cuantumul care trebuie acordat recurentului pentru repararea prejudiciului moral;

            —

            pronunţarea cu privire la cuantumul care trebuie alocat recurentei cu titlu de cheltuieli de procedură

            —

            obligarea Parlamentului la plata tuturor cheltuielilor de judecată;

      Motivele și principalele argumente

            1.

            Motiv de ordine publică: Încălcarea de către Tribunal a dreptului la apărare al recurentului – Încălcarea unor norme fundamentale de procedură
            Prin faptul că nu a impus Parlamentului să respecte articolele 41 și 42 din Carta drepturilor fundamentale, Tribunalul nu a făcut posibilă o dezbatere loială și în contradictoriu. Parlamentul dispune de dosarul administrativ și de dosarul OLAF pe care poate să le folosească. E posibil ca dovezi privind munca să se găsească în cele două dosare, dar ele rămân necunoscute recurentului.

            2.

            Încălcarea de către Tribunal a dreptului Uniunii – Erori de drept și erori de calificare a naturii juridice a faptelor și a elementelor de probă de către Tribunal – Caracter discriminatoriu și, prin extindere, fumus persecutionis – Încălcarea principiilor încrederii legitime și legalității

                     a.

                     Lipsa de inițiativă față de celelalte partide
                     Tribunalul a refuzat să califice drept comportament discriminatoriu inițiativa lui M. Schulz, deși era îndreptată exclusiv împotriva Frontului Național, iar nu și împotriva altor partide. Ar fi trebuit inițiate proceduri identice împotriva tuturor partidelor din Franța, împotriva altor partide din alte state membre și împotriva a zeci de deputați.

                     b.

                     Discriminare prin situația personală a lui M. Schulz și utilizarea pe care a dat-o personalului Parlamentului
                     Tribunalul a refuzat audierea lui M. Schulz și a lui K. Welle, în condițiile în care recurentul a furnizat elemente de probă privind comportamentul nelegal al fostului președinte al Parlamentului, fără a fi inițiată urmărirea împotriva sa. Tribunalul nu a indicat înscrisurile furnizate, ceea ce reprezintă o eroare de fapt cu consecințe juridice.

                     c.

                     Încălcarea încrederii legitime și a egalității
                     Contrar celor reținute de Tribunal, există numeroase situații de încălcare a măsurilor de aplicare în care Parlamentul nu a cerut rambursarea.

            3.

            Nelegalitatea internă a actelor atacate

                     a.

                     Eroare manifestă de apreciere a Tribunalului
                     În cazul în care contractul adițional ar fi o probă atât de importantă privind munca, Parlamentul trebuia să dovedească omisiunea reclamantului de a-l furniza, în urma insistențelor, contrar afirmațiilor Tribunalului. Tribunalul răstoarnă astfel sarcina probei, săvârșind o eroare de fapt cu consecințe juridice.

                     b.

                     Timp de lucru care trebuie justificat și modalitatea de probă
                     Tribunalul a denaturat fraza secretarului general care solicită să se justifice timpul de lucru, în totalitate, din perioada respectivă, iar nu „să se demonstreze conformitatea cu măsurile de aplicare a muncii”.
                     Tribunalul nu poate impune o obligație acolo unde Parlamentul recunoaște că nu există, fapt consemnat în procesul-verbal al ședinței Tribunalului, și unde niciun articol din măsurile de aplicare nu o prevede. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.

                     c.

                     Munca efectuată
                     Întemeindu-se pe articolul 127 din Regulamentul de procedură, recurentul furnizează Curții două înscrisuri noi.

                     d.

                     Atingere adusă principiului proporționalității
                     Nu exista, contrar concluziilor Tribunalului, nicio obligație necondiționată a Parlamentului de a recupera în totalitate cei cinci ani, deși numai trei ani erau considerați în litigiu. Această atingere adusă principiului proporționalității justifică anularea hotărârii.

                     e.

                     Contracte externe
                     Parlamentul, și, ulterior, Tribunalul, nu au demonstrat că J.-F. Jalkh ar fi avut legături profesionale cu terți de natură să aducă prejudicii persoanei recurentului sau demnității Parlamentului ori să conducă la un conflict de interese.


201806220061970512018/C 240/021472016CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201805172211Cauza C-147/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vredegerecht te Antwerpen – Belgia) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers [Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate între un profesionist și un consumator — Examinare din oficiu de către instanța națională a aspectului dacă un contract intră în domeniul de aplicare al acestei directive — Articolul 2 litera (c) — Noțiunea „profesionist” — Instituție de învățământ superior a cărei finanțare este asigurată în principal din fonduri publice — Contract cu privire la un plan de rambursare fără dobânzi a taxelor de înscriere și a contribuției la cheltuielile legate de o călătorie de studii]
 ---documentbreak--- C2402018RO210120180517RO00022121Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vredegerecht te Antwerpen – Belgia) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers
   (Cauza C-147/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate între un profesionist și un consumator — Examinare din oficiu de către instanța națională a aspectului dacă un contract intră în domeniul de aplicare al acestei directive — Articolul 2 litera (c) — Noțiunea „profesionist” — Instituție de învățământ superior a cărei finanțare este asigurată în principal din fonduri publice — Contract cu privire la un plan de rambursare fără dobânzi a taxelor de înscriere și a contribuției la cheltuielile legate de o călătorie de studii]”2018/C 240/02Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Vredegerecht te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

      Pârâtă: Susan Romy Jozef Kuijpers

      Dispozitivul

            1)

            Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că o instanță națională care se pronunță într-o cauză judecată în lipsa părții legal citate și care are competența, potrivit normelor de procedură interne, să examineze din oficiu contrarietatea dintre clauza care constituie temeiul cererii și normele naționale de ordine publică este obligată să examineze din oficiu dacă contractul care conține această clauză intră în domeniul de aplicare al acestei directive și, dacă este cazul, caracterul eventual abuziv al clauzei respective.

            2)

            Sub rezerva verificărilor care urmează să fie efectuate de instanța de trimitere, articolul 2 litera (c) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că o instituție de învățământ liberă precum cea în discuție în litigiul principal, care a convenit prin contract cu una dintre studentele sale unele facilități de plată a unor sume datorate de aceasta din urmă cu titlu de taxe de înscriere și de cheltuieli legate de o călătorie de studii, trebuie considerată în cadrul acestui contract „profesionist” în sensul acestei dispoziții, astfel încât contractul respectiv intră în domeniul de aplicare al acestei directive.

      (
         1
      )	JO C 211, 13.6.2016.


201806220731970872018/C 240/474272017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180528424211Cauza T-427/17: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2018 – Item Industrietechnik/EUIPO (EFUSE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii verbale EFUSE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”
 ---documentbreak--- C2402018RO4210120180528RO0047421421Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2018 – Item Industrietechnik/EUIPO (EFUSE)
   (Cauza T-427/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii verbale EFUSE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]””2018/C 240/47Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt, V. Töbelmann și M. Vitt, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 aprilie 2017 (cauza R 1882/2016-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal EFUSE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea

            2)

            Obligă Item Industrietechnik GmbH la plata cheltuielilor de judecată

      (
         1
      )	JO C 277, 21.8.2017.


201806220801970642018/C 240/622972018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180508535421Cauza T-297/18: Acțiune introdusă la 8 mai 2018 – Wirecard Technologies/EUIPO – Striatum Ventures (supr)
 ---documentbreak--- C2402018RO5310120180508RO0062531542Acțiune introdusă la 8 mai 2018 – Wirecard Technologies/EUIPO – Striatum Ventures (supr)
   (Cauza T-297/18)2018/C 240/62Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Germania) (reprezentant: A. Bayer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Striatum Ventures BV (Rosmalen, Țările de Jos)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „supr” – marca Uniunii Europene nr. 13 163 746

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 februarie 2018 în cauza R 2028/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care participă în calitate de intervenientă, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


201806220331970312018/C 240/033252016CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201805173311Cauza C-325/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Industrias Químicas del Vallés, SA/Administración General del Estado, Sapec Agro, SA (Trimitere preliminară — Agricultură — Directiva 91/414/CEE — Directiva 2010/28/UE — Articolul 3 alineatul (1) — Procedură de revizuire de către statele membre a produselor fitosanitare autorizate — Termen — Prelungire)
 ---documentbreak--- C2402018RO310120180517RO00033131Hotărârea Curții (Camera a noua) din 17 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Industrias Químicas del Vallés, SA/Administración General del Estado, Sapec Agro, SA
   (Cauza C-325/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Agricultură — Directiva 91/414/CEE — Directiva 2010/28/UE — Articolul 3 alineatul (1) — Procedură de revizuire de către statele membre a produselor fitosanitare autorizate — Termen — Prelungire)”2018/C 240/03Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Industrias Químicas del Vallés, SA

      Pârâte: Administración General del Estado, Sapec Agro, SA

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2010/28/UE a Comisiei din 23 aprilie 2010 de modificare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în vederea includerii substanței active metalaxil trebuie interpretat în sensul că termenul pe care îl prevede, care expiră la 31 decembrie 2010, pentru a permite statelor membre să modifice sau să retragă, în conformitate cu Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar, autorizațiile existente de produse fitosanitare care conțin metalaxil ca substanță activă constituie un termen imperativ, care nu poate fi prelungit de aceste state.
   (
         1
      )	JO C 305, 22.8.2016.


201806220471970572018/C 240/633052018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180516545411Cauza T-305/18: Acțiune introdusă la 16 mai 2018 – Klyuyev/Consiliul
 ---documentbreak--- C2402018RO5410120180516RO0063541541Acțiune introdusă la 16 mai 2018 – Klyuyev/Consiliul
   (Cauza T-305/18)2018/C 240/63Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ucraina) (reprezentanți: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson și T. Garner, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului anularea:

            —

            Deciziei (PESC) 2018/333 a Consiliului din 5 martie 2018 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2018, L 63, p. 48) și

            —

            Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/326 al Consiliului din 5 martie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2018, L 63, p. 5),

      în măsura în care aceste măsuri îl privesc pe reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit erori de apreciere considerând că criteriul care trebuie respectat pentru înscrierea reclamantului pe lista menționată la articolul 1 alineatul (1) din decizia atacată și la articolul 3 alineatul (1) din regulamentul atacat este îndeplinit.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat drepturile pe care reclamantului le are în temeiul articolului 6 coroborat cu articolele 2 și 3 TUE și cu articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât a presupus că tratamentul aplicat reclamantului în Ucraina respectă drepturile fundamentale ale omului.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la bună administrare și la protecție jurisdicțională efectivă.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat, în mod nejustificat și disproporționat, dreptul de proprietate al reclamantului și a adus atingere reputației acestuia.


201806220231970722018/C 240/171582018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180222151621Cauza C-158/18 P: Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-123/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C2402018RO1510120180222RO0017151162Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-123/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-158/18 P)2018/C 240/17Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Tulliallan Burlington Ltd (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Burlington Fashion GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

            —

            anularea hotărârii Tribunalului, prin care s-a respins acţiunea introdusă de Tulliallan Burlington Ltd (TBL) împotriva deciziei camerei de recurs;

            —

            anularea deciziei camerei de recurs [sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu hotărârea pronunţată de Curtea de Justiţie];

            —

            obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi a Burlington Fashion GmbH (BFG) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de TBL în cadrul prezentului recurs

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta („TBL”) declară recurs împotriva hotărârii Tribunalului, întrucât acesta a săvârşit următoarele erori de drept:

            1)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMUE (
                  1
               )

                     a)

                     în mod eronat, Tribunalul nu a făcut nicio constatare referitoare la „legături”;

                     b)

                     de asemenea, Tribunalul a constatat în mod eronat că TBL nu a dovedit în mod corespunzător atingerea adusă caracterului distinctiv sau profitul necuvenit;

                     c)

                     întrucât a concluzionat în sensul că nu au fost furnizate elementele de probă necesare, Tribunalul în mod eronat (i) a stabilit cerinţele legale la un nivel prea ridicat şi (ii) nu a ţinut seama de elementele de probă relevante;

                     d)

                     în fapt, singura concluzie la care putea să ajungă Tribunalul era aceea că a existat o atingere adusă caracterului distinctiv şi, împreună sau în subsidiar, un profit necuvenit;

                     e)

                     Tribunalul a respins în mod eronat capătul de cerere al TBL referitor la faptul că decizia camerei de recurs este afectată de o eroare întrucât nu a ţinut seama în mod vădit de observaţiile care i-au fost prezentate.

            2)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (4) din RMUE

                     a)

                     Tribunalul nu a reţinut că camera de recurs ar fi trebuit să solicite observaţii suplimentare referitoare la articolul 8 alineatul (4) în împrejurări în care singurul mijloc de a asigura respectarea normelor de procedură ar fi fost ca aceasta fie să solicite astfel de observaţii, fie să se pronunţe numai în temeiul articolului 8 alineatul (5) şi să retrimită cauza diviziei de opoziţie pentru a se pronunţa în legătură cu aspectul referitor la articolul 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia camerei de recurs;

                     a)

                     Tribunalul a confirmat în mod eronat concluzia camerei de recurs potrivit căreia TBL nu a dovedit că fuseseră îndeplinite condiţiile de aplicare a articolului 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să constate eroarea săvârşită de camera de recurs, să anuleze constatările acesteia cu privire la articolul 8 alineatul (4) şi să constate el însuşi încălcarea articolului 8 alineatul (4).

      Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) din RMUE

            a)

            Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker întrucât, în conformitate cu Hotărârea Curţii de Justiţie în cauza EUIPO/Cactus (C-501/15 P, EU:C:2017:750), Hotărârea Praktiker nu se aplică în speţă mărcilor anterioare;

            b)

            în plus sau cu titlu subsidiar, Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker, întrucât hotărârea respectivă nu se aplică serviciilor furnizate de galeriile comerciale;

            c)

            chiar admiţând că mărcile anterioare ale TBL intră în sfera noţiunii „servicii de vânzare cu amănuntul” şi, prin urmare, sub incidenţa Hotărârii Praktiker, Tribunalul a interpretat în mod eronat această hotărâre în sensul că exclude orice constatare a unei similitudini care poate genera o confuzie;

            d)

            întrucât a săvârşit erori în ceea ce priveşte constatările referitoare la aplicarea Hotărârii Praktiker, Tribunalul nici nu (i) a efectuat o evaluare a riscului de confuzie, şi nici (ii) nu a trimis cauza camerei de recurs în vederea unei astfel de evaluări. În speţă, Tribunalul trebuia să adopte una dintre aceste două abordări.

      (
         1
      )	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


201806220281970482018/C 240/045312016CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201805173422Cauza C-531/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai” UAB, fostă „Specializuotas transportas” UAB (Trimitere preliminară — Directiva 2004/18/CE — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii — Existența unor legături între ofertanți care au depus oferte distincte pentru același contract — Obligațiile ofertanților, ale autorității contractante și ale instanței naționale)
 ---documentbreak--- C2402018RO320120180517RO00043242Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai” UAB, fostă „Specializuotas transportas” UAB
   (Cauza C-531/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Directiva 2004/18/CE — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii — Existența unor legături între ofertanți care au depus oferte distincte pentru același contract — Obligațiile ofertanților, ale autorității contractante și ale instanței naționale)”2018/C 240/04Limba de procedură: lituniana
      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai” UAB, fostă „Specializuotas transportas” UAB

      Cu participarea:„VSA Vilnius” UAB, „Švarinta” UAB, „Specialus autotransportas” UAB, „Ecoservice” UAB

      Dispozitivul

   Articolul 2 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că:

            —

            în lipsa unei dispoziții normative exprese sau a unei condiții specifice în cererea de ofertă sau în caietul de sarcini care să guverneze condițiile de atribuire a unui contract de achiziții publice, ofertanții afiliați, care depun oferte separate în aceeași procedură, nu sunt ținuți să declare autorității contractante, din proprie inițiativă, raporturile lor de afiliere;

            —

            autoritatea contractantă, atunci când dispune de elemente care pun la îndoială caracterul autonom și independent al ofertelor prezentate de anumiți ofertanți, este ținută să verifice, dacă este cazul prin solicitarea unor informații suplimentare de la acești ofertanți, dacă ofertele lor sunt efectiv autonome și independente. În cazul în care se dovedește că aceste oferte nu sunt autonome și independente, articolul 2 din Directiva 2004/18 se opune atribuirii contractului ofertanților care au depus o astfel de ofertă.

      (
         1
      )	JO C 6, 9.1.2017.


201806220101970522018/C 240/181992018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180319161721Cauza C-199/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 martie 2018 – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola/Regione Emilia-Romagna și alții
 ---documentbreak--- C2402018RO1610120180319RO0018161172Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 19 martie 2018 – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola/Regione Emilia-Romagna și alții
   (Cauza C-199/18)2018/C 240/18Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola

      Intimate: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 27 din Regulamentul (CE) [nr. 882/2004], în măsura în care prevede că, pentru activitățile menționate în secțiunea A din anexa IV și în secțiunea A din anexa V, statele membre asigură perceperea unui onorariu, trebuie interpretat în sensul că impune obligația de plată tuturor agricultorilor, inclusiv în cazul în care „desfășoară activitățile de abataj și de tranșare a cărnii în mod secundar și conex activității de creștere a animalelor”?

            2)

            Un stat poate să excludă de la plata taxelor sanitare anumite categorii de agricultori, deși a prevăzut un sistem de percepere a taxelor apt, în ansamblul său, să garanteze acoperirea costurilor suportate pentru controalele oficiale, sau să aplice tarife mai mici decât cele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, p. 1, Ediție specială 03/vol 58, p. 216).