title: Cauza C-594/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 noiembrie 2016 – Enzo Buccioni/Banca d’Italia

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 noiembrie 2016 – Enzo Buccioni/Banca d’Italia
   (Cauza C-594/16)
   (2017/C 063/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Enzo Buccioni

      Intimată: Banca d’Italia

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul transparenței, enunțat în mod clar la articolul 15 din versiunea consolidată a Tratatului privind Uniunea Europeană, prin obiectivul său imperativ general, în măsura în care este interpretat în sensul că (acest principiu) poate fi reglementat prin instrumentele de reglementare sau echivalente prevăzute la alineatul (3) al acestui articol, al căror conținut ar putea fi manifestarea unei marje de apreciere excesiv de extinse și lipsite de temei juridic constând într-un izvor superior de drept european în ceea ce privește prestabilirea necesară a unor principii minime de la care să nu se poată deroga, este contrar unei astfel de înțelegeri limitative în domeniul reglementării europene în materia funcțiilor de supraveghere a instituțiilor de credit, care ar ajunge să videze de conținut același principiu al transparenței, inclusiv în ipotezele în care interesul privind accesul este legat de interese esențiale ale solicitantului vădit de aceeași natură cu cele exceptate, în sens favorabil, de la ipotezele limitative din domeniu?

               2)

               Ca urmare, articolul 22 alineatul (2), precum și articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (1) trebuie interpretate ca ipoteze neexcepționale de derogare de la inaccesibilitatea documentelor sau, mai degrabă, ca norme care trebuie interpretate potrivit finalității mai ample a articolului 15 din versiunea consolidată a Tratatului privind Uniunea Europeană și, ca atare, legate de un principiu normativ general al dreptului Uniunii, potrivit căruia accesul nu poate fi restrâns, în temeiul unei evaluări comparative rezonabile și proporționale între cerințele sectorului de creditare și interesele fundamentale ale depunătorilor afectați de o situație de burden sharing, în considerarea împrejurărilor relevante obținute de o autoritate de supraveghere care prezintă caracteristici organizaționale și competențe în domeniu analoage celor ale Băncii Centrale Europene?

               3)

               Prin urmare, având în vedere articolul 53 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (Text cu relevanță pentru SEE) (2) și normele din ordinea juridică națională conforme cu această dispoziție, articolul 53 menționat trebuie conciliat cu cadrul celorlalte norme și principii ale dreptului european enunțate la [punctul 1)], în sensul că accesul poate fi permis, în cazul unei cereri în acest sens adresate ulterior supunerii instituției bancare la procedura de lichidare administrativă forțată, inclusiv atunci când solicitantul nu formulează cerere de acces exclusiv în cursul unor acțiuni în instanță civile sau comerciale efectiv inițiate pentru protecția unor interese patrimoniale prejudiciate ca urmare a supunerii instituției bancare la procedura de lichidare administrativă forțată, ci și în cazul în care solicitantul respectiv, tocmai în scopul de a verifica dacă astfel de acțiuni civile sau comerciale pot fi efectiv introduse, sesizează anterior acestora o instanță judecătorească abilitată de statul național să asigure protecția dreptului de acces și a dreptului la transparență tocmai în considerarea protecției depline a dreptului la apărare și a dreptului la acțiune, cu privire în mod specific la cererea unui depunător care a suportat deja efectele situației de burden sharing în cadrul unei proceduri de soluționare a insolvenței instituției de credit la care își depusese economiile?

      (1)  JO 2013, L 287, p. 63.

      (2)  JO 2013, L 176, p. 338.


title: Cauza C-521/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, în lichidare, Amazon Logistik GmbH/Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH [Apropierea legislațiilor — Proprietate intelectuală — Drept de autor și drepturi conexe — Drept exclusiv de reproducere — Directiva 2001/29/CE — Articolul 5 alineatul (2) litera (b) — Compensație echitabilă — Aplicarea nediferențiată, dar cu un drept eventual la restituire, a redevenței pentru copia privată destinată finanțării compensației — Distribuirea veniturilor încasate în parte titularilor dreptului și în parte unor instituții cu caracter social sau cultural — Plată dublă a redevenței pentru copia privată în cadrul unei operațiuni transfrontaliere]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, în lichidare, Amazon Logistik GmbH/Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
   (Cauza C-521/11) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Proprietate intelectuală - Drept de autor și drepturi conexe - Drept exclusiv de reproducere - Directiva 2001/29/CE - Articolul 5 alineatul (2) litera (b) - Compensație echitabilă - Aplicarea nediferențiată, dar cu un drept eventual la restituire, a redevenței pentru copia privată destinată finanțării compensației - Distribuirea veniturilor încasate în parte titularilor dreptului și în parte unor instituții cu caracter social sau cultural - Plată dublă a redevenței pentru copia privată în cadrul unei operațiuni transfrontaliere)
   2013/C 252/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, în lichidare, Amazon Logistik GmbH

      Pârâtă: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberster Gerichtshof — Interpretarea art. 2 și 5 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) — Dreptul de reproducere — Interpretarea noțiunii „compensație echitabilă” prevăzute la art. 5 alin. (2) lit. (b) din Directiva 2001/29/CE — Reglementare a unui stat membru care prevede, pe de o parte, aplicarea fără nicio distincție a redevenței pentru copiere privată la toate suporturile de reproducere și, pe de altă parte, restituirea acestei redevențe în cazul exportării suportului înainte de vânzarea acestuia către consumatorul final sau în cazul reproducerii autorizate de către titularul dreptului

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că nu se opune reglementării unui stat membru care aplică nediferențiat o redevență pentru copia privată la prima punere în circulație pe teritoriul său, în scopuri comerciale și cu titlu oneros, a suporturilor de înregistrare care pot fi utilizate pentru reproducere, prevăzând, în același timp, un drept la rambursarea redevențelor plătite în ipoteza în care utilizarea finală a acestor suporturi nu se încadrează în situația prevăzută de dispoziția menționată, atunci când dificultăți practice justifică un astfel de sistem de finanțare a compensației echitabile și acest drept la rambursare este efectiv și nu face ca restituirea redevenței plătite să fie excesiv de dificilă, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, ținând seama de împrejurările specifice fiecărui sistem național și de limitele impuse prin această directivă.

               2.

               Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unui sistem de finanțare a compensației echitabile prevăzute la această dispoziție prin intermediul unei redevențe pentru copia privată în sarcina persoanelor care realizează prima punere în circulație, pe teritoriul statului membru în cauză, în scopuri comerciale și cu titlu oneros, a suporturilor de înregistrare care pot fi utilizate pentru reproducere, dispoziția menționată nu se opune stabilirii de către acest stat membru a unei prezumții relative privind uzul personal al acestor suporturi, în cazul comercializării lor către persoane fizice, atunci când dificultăți practice în legătură cu determinarea scopului personal al utilizării suporturilor în cauză justifică stabilirea unei astfel de prezumții și în măsura în care prezumția prevăzută nu are ca rezultat impunerea redevenței pentru copia privată în ipoteze în care utilizarea finală a acestor suporturi rămâne, în mod vădit, în afara situației menționate în aceeași dispoziție.

               3.

               Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat în sensul că dreptul la compensația echitabilă menționată în această dispoziție — sau redevența pentru copia privată destinată finanțării acestei compensații — nu poate fi exclus în virtutea faptului că jumătate dintre veniturile obținute din compensația sau din redevența menționată nu sunt plătite direct titularilor dreptului la această compensație, ci unor instituții sociale și culturale înființate în beneficiul acestor titulari, în măsura în care titularii dreptului beneficiază în mod efectiv de aceste instituții sociale și culturale și modalitățile de funcționare a acestora nu sunt discriminatorii, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               4.

               Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat în sensul că obligația impusă de un stat membru de a achita, cu ocazia punerii în circulație în scopuri comerciale și cu titlu oneros a suporturilor de înregistrare care pot fi utilizate pentru reproducere, o redevență pentru copia privată, destinată finanțării compensației echitabile prevăzute de această dispoziție, nu poate fi exclusă ca urmare a faptului că o redevență similară a fost deja plătită în alt stat membru.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-151/07: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Kone și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Manipularea cererilor de ofertă — Împărțirea piețelor — Stabilirea prețurilor” )

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/45

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Kone și alții/Comisia
   (Cauza T-151/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Manipularea cererilor de ofertă - Împărțirea piețelor - Stabilirea prețurilor)
   2011/C 269/99
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Kone Oyj (Helsinki, Finlanda), Kone GmbH (Hanovra, Germania) și Kone BV (Voorburg, Țările de Jos) (reprezentanți: T. Vinje, solicitor, D. Paemen, J. Schindler, B. Nijs, A. Tomtsis, avocați, J. Flynn, QC, et D. Scannell, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 512 final a Comisiei din 21 februarie 2007 privind o procedură prevăzută de articolul 81 [CE] (cazul COMP/E-1/38.823 — Ascensoare și scări rulante) sau, în subsidiar, de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kone Oyj, Kone GmbH și Kone BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza F- F-51/07 RENV: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2010 — Bui Van/Comisia

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/60

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2010 — Bui Van/Comisia
   (Cauza F- F-51/07 RENV) (1)

   ()
   2010/C 346/120
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007, p. 43.


title: Cauza T-40/02: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — Capitalia, fosta Banca di Roma/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — Capitalia, fosta Banca di Roma/Comisie
   (Cauza T-40/02) (1)

   (2007/C 82/111)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a patra extinse a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 109, 4.5.2002.


title: Cauza T-528/13: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2013 — Kenzo/OAPI — Tsujimoto (KENZO ESTATE)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/32

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2013 — Kenzo/OAPI — Tsujimoto (KENZO ESTATE)
   (Cauza T-528/13)
   2013/C 367/56
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kenzo (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta s-a admis înregistrarea internațională nr. 1016724 care desemnează Uniunea Europeană pentru marca „Kenzo Estate” pentru: „Ulei de măsline (alimentar); ulei din semințe de struguri (alimentar); uleiuri și grăsimi comestibile; struguri; legume și fructe prelucrate; legume congelate; fructe congelate; păstăi crude; produse prelucrate din carne; fructe de mare prelucrate” din clasa 29; „Cofetărie, pâine și brioșe; oțet de vin; sos de măsline; condimente (altele decât mirodeniile); mirodenii; sandvișuri; pizza; hotdogi (sandvișuri); plăcintă cu carne; ravioli” din clasa 30; și „Struguri (proaspeți); măsline (proaspete); fructe (proaspete); legume (proaspete); semințe și bulbi” din clasa 31;

               —

               Obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă pe parcursul acestor proceduri;

               —

               Obligarea lui Kenzo Tsujimoto la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul procedurilor.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „KENZO ESTATE” pentru produse și servicii din clasele 29, 30, 31, 35, 41 și 43 — cerere de înregistrare a mărcii internaționale nr. W 1 016 724

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară „KENZO” pentru produse din clasele 3, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-569/11: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — Gitana/OAPI — Rosenruist (GITANA)

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/22

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — Gitana/OAPI — Rosenruist (GITANA)
   (Cauza T-569/11)
   2012/C 6/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gitana SA (Pregny-Chambésy, Elveția) (reprezentant: F. Benech, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Madeira)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei pronunțate de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la 4 august 2011 în cauza R 1825/2007-1 și autorizarea înregistrării mărcii comunitare „GITANA”, cererea nr. 3063344, pentru toate produsele din clasele 18 și 25 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „GITANA” pentru produse și servicii din clasele 14, 16, 18, 21, 24, 25, 34-36 și 38 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3063344.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă comunitară „KITANA” înregistrată cu nr. 1609312 pentru produse din clasa 25; marca figurativă internațională „KITANA” înregistrată cu nr. W00555706 pentru produse din clasele 18 și 25; marca figurativă italiană „KITANA” înregistrată cu nr. 531768 pentru produse din clasele 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție și respinge în rest calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat existența unui risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-316/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 3 iunie 2016 – B/Land Baden-Württemberg

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Germania) la 3 iunie 2016 – B/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-316/16)
   (2016/C 343/36)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Intimat-reclamant: B

      Apelant-pârât: Land Baden-Württemberg

      Întrebările preliminare

               1)

               Este exclus de la bun început să se considere că legăturile create ca expresie a integrării unui cetățean al Uniunii care a intrat pe teritoriul statului membru gazdă la vârsta de trei ani s-au rupt ca urmare a aplicării și executării unei pedepse privative de libertate și că, prin urmare, acesta nu a avut reședința în mod neîntrerupt în statul membru gazdă în cei 10 ani anteriori, în sensul articolului 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38 (1), cu consecința că nu trebuie să i se acorde protecția împotriva expulzării prevăzută la articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38, în condițiile în care, după intrarea pe teritoriul statului membru gazdă la vârsta de 3 ani, cetățeanul Uniunii și-a petrecut întreaga viață în acel stat, nu mai are legături cu statul membru din care provine și a săvârșit infracțiunea care a condus la aplicarea și executarea unei pedepse privative de libertate abia după o perioadă de ședere de 20 de ani?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, chestiunea dacă executarea unei pedepse privative de libertate conduce la ruperea legăturilor create ca expresie a integrării trebuie apreciată fără a se ține seama de pedeapsa privativă de libertate administrată pentru infracțiunea care cauzează expulzarea?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima și la a doua întrebare, potrivit căror criterii trebuie să se stabilească dacă, într-o asemenea situație, respectivul cetățean al Uniunii beneficiază totuși de protecția împotriva expulzării prevăzută la articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la prima și la a doua întrebare, există dispoziții imperative ale dreptului Uniunii care să reglementeze stabilirea „datei exacte la care se ridică problema expulzării” și la care trebuie să se aprecieze în mod global situația respectivului resortisant al Uniunii pentru a verifica în ce măsură discontinuitatea perioadei de ședere din ultimii 10 ani anteriori expulzării sale îl împiedică să poată beneficia de protecția sporită împotriva expulzării?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 5/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-302/13: Ordonanța Tribunalului din 14 august 2013 — Nordex Holding/OAPI — Fontana Food (Taverna)

text:
               12.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/11

         Ordonanța Tribunalului din 14 august 2013 — Nordex Holding/OAPI — Fontana Food (Taverna)
   (Cauza T-302/13) (1)

   2013/C 298/21
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza T-384/09: Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — SKW Stahl-Metallurgie Holding și SKW Stahl-Metallurgie/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața carburii de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului în SEE, cu excepția Irlandei, Spaniei, Portugaliei și a Regatului-Unit — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Dreptul la apărare — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Obligația de motivare — Amenzi — Egalitate de tratament — Circumstanțe atenuante — Cooperare în cursul procedurii administrative — Proporționalitate — Răspundere solidară pentru plata amenzii — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor” )

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/14

      Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — SKW Stahl-Metallurgie Holding și SKW Stahl-Metallurgie/Comisia
      (Cauza T-384/09) (1)

      (Concurență - Înțelegeri - Piața carburii de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului în SEE, cu excepția Irlandei, Spaniei, Portugaliei și a Regatului-Unit - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Dreptul la apărare - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Obligația de motivare - Amenzi - Egalitate de tratament - Circumstanțe atenuante - Cooperare în cursul procedurii administrative - Proporționalitate - Răspundere solidară pentru plata amenzii - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor)
      (2014/C 71/23)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (Unterneukirchen, Germania) și SKW Stahl-Metallurgie GmbH (Unterneukirchen) (reprezentanți: inițial A. Birnstiel, S. Janka și S. Dierckens, avocați, ulterior A. Birnstiel și S. Janka)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. von Lingen și A. Antoniadis, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

         Intervenientă în susținerea reclamantelor: Gigaset AG (fostă Arques Industries AG) (München, Germania) (reprezentanți: C. Grave, A. Scheidtmann și B. Meyring, avocați

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/39.396 — reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului), în măsura în care se referă la reclamante, precum și, în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantelor prin respectiva decizie

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  SKW Stahl-Metallurgie Holding AG și SKW Stahl-Metallurgie GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3.

                  Gigaset AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 297, 5.12.2009.


title: Cauza C-98/12: Ordonanța președintelui Curții din 27 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Wim JJ Slot/3 H Camping-Center Heinsberg GmbH

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/17

         Ordonanța președintelui Curții din 27 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Wim JJ Slot/3 H Camping-Center Heinsberg GmbH
   (Cauza C-98/12) (1)

   2013/C 38/27
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza T-51/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Agrar-Invest-Tatschl/Comisia Comunităților Europene ( Recuperarea ulterioară a taxelor de import — Zahăr provenind din Croația — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Aviz către importatori publicat în Jurnalul Oficial — Bună credință )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 octombrie 2008 — Agrar-Invest-Tatschl/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-51/07) (1)

   („Recuperarea ulterioară a taxelor de import - Zahăr provenind din Croația - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Aviz către importatori publicat în Jurnalul Oficial - Bună credință’)
   (2008/C 301/53)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (St. Andrä im Lavanttal, Austria) (reprezentanți: U. Schrömbges și O. Wenzlaff, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și S. Schønberg, în calitate de agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 5789 final a Comisiei din 4 decembrie 2006.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Agrar-Invest-Tatschl GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-494/06 P: Recurs introdus la 30 noiembrie 2006 de către Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 6 septembrie 2006 în cauza T-304/04, Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană, Wam SpA

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/12

         Recurs introdus la 30 noiembrie 2006 de către Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 6 septembrie 2006 în cauza T-304/04, Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană, Wam SpA
   (Cauza C-494/06 P)
   (2007/C 20/19)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenti)

      Celelalte părți în proces: Republica Italiană, Wam SpA
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 6 septembrie 2006 în cauzele conexate T-304/04 și T-316/04, Republica Italiană și Wam/Comisia Comunităților Europene și, prin urmare,

               —

               hotărând în mod definitiv asupra litigiului, respingerea acțiunilor sus-menționate ca nefondate;

               —

               în subsidiar, retrimiterea cauzei la Tribunal pentru rejudecare;

               —

               obligarea Republicii Italiene și a Wam SpA la plata cheltuielilor de judecată pentru ambele grade de jurisdicție.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia invocă un unic motiv de recurs. Considerând motivarea deciziei atacate ca fiind insuficientă pentru a caracteriza incidența ajutorului de stat asupra schimburilor și asupra concurenței, Tribunalul a încălcat dispozițiile corelate ale articolului 87 alineatul (1) și ale articolului 253 CE și a motivat hotărârea în mod contradictoriu.


title: Cauza T-54/12: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2013 — K2 Sports Europe/OAPI — Karhu Sport Iberica (SPORT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative SPORT — Mărcile națională și internațională verbale anterioare K2 SPORTS — Motiv relativ de refuz — Lipsă de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/18

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2013 — K2 Sports Europe/OAPI — Karhu Sport Iberica (SPORT)
   (Cauza T-54/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative SPORT - Mărcile națională și internațională verbale anterioare K2 SPORTS - Motiv relativ de refuz - Lipsă de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 79/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: K2 Sports Europe GmbH (Penzberg, Germania) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și I. Harrington, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Karhu Sport Iberica, SL (Cordoba, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 noiembrie 2011 (cauza R 986/2010-4) privind o procedură de opoziție între K2 Sports Europe GmbH și Karhu Sport Iberica, SL

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă K2 Sports Europe GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza C-53/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 22 decembrie 2006 — Comisia/Spania

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/27

         Ordonanța președintelui Curții din data de 22 decembrie 2006 — Comisia/Spania
   (Cauza C-53/06) (1)

   (2007/C 82/51)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza C-369/08: Ordonanța președintelui Curții din 20 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/35

         Ordonanța președintelui Curții din 20 februarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-369/08) (1)

   2009/C 141/70

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008


title: Cauza T-333/14: Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2017 – Helbrecht/EUIPO – Lenci Calzature (SportEyes) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Anularea mărcii figurative anterioare care constituie temeiul deciziei atacate — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/29

         Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2017 – Helbrecht/EUIPO – Lenci Calzature (SportEyes)
   (Cauza T-333/14) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Anularea mărcii figurative anterioare care constituie temeiul deciziei atacate - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 121/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Andreas Helbrecht (Hilden, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Lenci Calzature SpA (Turchetto-Montecarlo, Italia) (reprezentanți: F. Celluprica și F. Fischetti, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 februarie 2014 (cauza R 830/2013-5), în legătură cu o procedură de opoziție între Lenci Calzature și domnul Helbrecht.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii.

               2)

               Lenci Calzature SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Andreas Helbrecht. Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-28/07 P: Recurs introdus la data de 26 ianuarie 2007 de către NV Ter Lembeek International împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea extinsă) din data de 23 noiembrie 2006 , pronunțată în cauza T-217/02, NV Ter Lembeek International/Comisia Comunităților Europene

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/16

         Recurs introdus la data de 26 ianuarie 2007 de către NV Ter Lembeek International împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea extinsă) din data de 23 noiembrie 2006, pronunțată în cauza T-217/02, NV Ter Lembeek International/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-28/07 P)
   (2007/C 82/29)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Recurentă: NV Ter Lembeek International (reprezentanți: J.-P. Vande Maele, F. Wijckmans en F. Tuytschaever, advocaten)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Constatarea caracterului admisibil și fondat al prezentului recurs și, în consecință, anularea hotărârii pronunțate în cauza T-217/02 în măsura în care prin această hotărâre s-a respins prima parte a primului motiv;

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1)

               Ca unic motiv de recurs, se susține că Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 87 alineatul (1) CE, reținând în cuprinsul hotărârii atacate, în mod greșit din punct de vedere juridic, favorizarea recurentei în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.

               2)

               Motivul cuprinde două aspecte:

                           —

                           În principal: hotărârea atacată încalcă dispozițiile articolului 87 alineatul (1) CE, prin aceea că a reținut, printr-o interpretare pur formală a articolului 87 alineatul 1 CE în locul uneia economice, favorizarea recurentei în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.

                           —

                           În subsidiar: hotărârea atacată încalcă dispozițiile articolului 87 alineatul (1) CE, prin aceea că a reținut lipsa unei supraevaluări a acțiunilor în cauză și că a calificat această lipsă a supraevaluării drept o favorizare în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.


title: Cauza T-219/09 și T-326/09: Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2010 — Albertini și alții și Donnelly/Parlamentul European ( „Acțiune în anulare — Sistemul de pensie suplimentară a deputaților în Parlamentul European — Modificarea sistemului de pensie suplimentară — Act cu aplicabilitate generală — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/22

         Ordonanța Tribunalului din 15 decembrie 2010 — Albertini și alții și Donnelly/Parlamentul European
   (Cauza T-219/09 și T-326/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Sistemul de pensie suplimentară a deputaților în Parlamentul European - Modificarea sistemului de pensie suplimentară - Act cu aplicabilitate generală - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2011/C 55/39
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Gabriele Albertini (Milano, Italia), precum și ceilalți 62 de membri sau foști membri ai Parlamentului European ale căror nume figurează în anexa ordonanței (cauza T-219/09) și Brendan Donnelly (Londra, Regatul Unit) (cauza T-326/09) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial H. Krück, A. Pospíšilová Padowska și G. Corstens, ulterior N. Lorenz, A. Pospíšilová Padowska și G. Corstens, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziilor Parlamentului European din 9 martie și din 1 aprilie 2009 de modificare a normelor privind sistemul de pensie suplimentară (voluntară) cuprinse în anexa VIII la Normele privitoare la cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentului European

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-219/09 și T-326/09 în vederea pronunțării ordonanței.

               2.

               Respinge acțiunile ca inadmisibile.

               3.

               Domnul Gabriele Albertini și ceilalți 62 de reclamanți care figurează în anexă, precum și domnul Brendan Donnelly suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza T-92/14: Acțiune introdusă la 10 februarie 2014 – Schniga/OAPI – Elaris (Gala Schnitzer)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/21

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2014 – Schniga/OAPI – Elaris (Gala Schnitzer)
   (Cauza T-92/14)
   2014/C 151/28
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Schniga GmbH (Bolzano, Italia) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elaris SNC (Angers, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei din 20 septembrie 2013 a camerei de recurs a Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante în cauza A 003/2007;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul dreptului la protecție comunitară a soiurilor de plante: reclamanta.

      Dreptul la protecție comunitară a soiurilor de plante vizat: Gala Schnitzer – dreptul la protecție comunitară a soiurilor de plante nr. EU 18759.

      Decizia comitetului OCSP: acordă dreptul la protecție comunitară a soiurilor de plante.

      Decizia camerei de recurs a OCSP: admite recursul și anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 61 alineatul (1) litera (b), a articolului 55 alineatul (4), a articolului 59 alineatul (3) și a articolului 62 din Regulamentul nr. 2100/94 al Consiliului.


title: Cauza T-398/11 P: Recurs introdus la 25 iulie 2011 de Yvette Barthel și alții împotriva Ordonanței pronunțate la 10 mai 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/10, Barthel și alții/Curtea de Justiție

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/10

         Recurs introdus la 25 iulie 2011 de Yvette Barthel și alții împotriva Ordonanței pronunțate la 10 mai 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/10, Barthel și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza T-398/11 P)
   2011/C 290/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Yvette Barthel (Arlon, Belgia), Marianne Reiffers (Olm, Luxemburg), Lieven Massez (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Comunităților Europene

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 10 mai 2011 (cauza F-59/10, Barthel și alții/Curtea de Justiție) prin care se respinge ca inadmisibilă acțiunea recurenților;

               —

               constarea admisibilității acțiunii;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare pe fond conform dispozițiilor legale;

               —

               să dispună soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în măsura în care, prin respingerea ca inadmisibilă a acțiunii recurenților, Tribunalul Funcției Publice a încălcat articolul 296 TFUE, articolul 36 prima teză din Statutul Curții de Justiție a Uniuni Europene, precum și articolul 7 alineatul (1) din anexa 1 la acesta, întrucât nu a examinat toate încălcările invocate în fața sa și nu a permis recurenților să ia la cunoștință justificarea respingerii motivelor întemeiate pe ilegalitatea interpretării a contrario a articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene în raport cu articolul 91 din acesta și pe dreptul de a sesiza Curtea de Justiție cu o acțiune îndreptată împotriva oricărei decizii care îi lezează în termen de trei luni de la data la care au fost notificați conform celei de a doua liniuțe a acestei dispoziții. Întrucât nu a analizat toate motivele și argumentele dezvoltate de recurenți în acțiunea în anulare, Tribunalul Funcției Publice a încălcat obligația de motivare a ordonanței pe care a pronunțat-o.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a considerat că decizia din 26 octombrie 2009 de respingere a cererii recurenților ar reprezenta o decizie pur confirmativă a lipsei unei răspuns care echivalează cu o decizie implicită de respingere, în timp ce tardivitatea răspunsului este justificată de așteptarea unui aviz intern solicitat de la un serviciu din cadrul Curții de Justiție pentru a-i permite să examineze dacă recurenții îndeplinesc condițiile pentru a beneficia de indemnizația de serviciu pentru munca în schimburi, conform articolului 56a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza F-110/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 decembrie 2014 – Migliore/Comisia (Promovare — Procedură de certificare — Exercițiul 2013 — Excluderea reclamantului din lista definitivă a funcționarilor autorizați să urmeze programul de formare — Articolul 45a din Statut)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 decembrie 2014 – Migliore/Comisia
   (Cauza F-110/13) (1)

   ((Promovare - Procedură de certificare - Exercițiul 2013 - Excluderea reclamantului din lista definitivă a funcționarilor autorizați să urmeze programul de formare - Articolul 45a din Statut))
   (2015/C 026/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nunzio Migliore (Sterrebeek, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Tymen și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de excludere a reclamantului din lista candidaților autorizați să participe la programul de formare „certificare” în anul 2013.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Migliore suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014, p. 41.


title: Cauza F-121/12: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2012 — ZZ/Europol

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/36

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2012 — ZZ/Europol
   (Cauza F-121/12)
   2012/C 379/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Europol de a nu reînnoi contractul reclamantei pe o perioadă nedeterminată și obligarea Europol la plata diferenței dintre remunerația pe care reclamanta ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul Europol și orice altă indemnizație primită efectiv începând cu 15 aprilie 2012.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei adoptate de pârât la 20 decembrie 2011 prin care pârâtul o informează pe reclamantă că nu îi va reînnoi contractul pe perioadă determinată care va expira la 14 aprilie 2012;

               —

               obligarea pârâtului să plătească reclamantei diferența dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul acestuia și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizației de șomaj sau al oricărei alte indemnizații compensatorii primite efectiv de reclamantă începând cu data de 15 aprilie 2012 în locul remunerației pe care o primea în calitate de agent temporar;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-193/14 P: Recurs introdus la 15 aprilie 2014 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 29 ianuarie 2014 în cauza T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/17

         Recurs introdus la 15 aprilie 2014 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 29 ianuarie 2014 în cauza T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-193/14 P)
   2014/C 212/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, B. O'Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Comisia Europeană, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, fosta Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, fosta Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, fosta V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, fosta V & M Deutschland GmbH, voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s.

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 ianuarie 2014 pronunțate în cauza T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene;

               —

               respingerea primului aspect al celui de al treilea motiv invocat de reclamante în primă instanță ca neîntemeiat;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului în ceea ce privește restul motivelor invocate în primă instanță în măsura în care faptele nu au fost stabilite de Tribunal;

               —

               obligarea Hubei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliu în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Consiliul susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               —

               în primul rând, Tribunalul a încălcat articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul antidumping de bază (1) și a distorsionat sensul clar al probelor prezentate în fața acestuia, în măsura în care a efectuat o apreciere selectivă și incompletă a factorilor prevăzuți de lege pentru a stabili că industria Uniunii se afla într-o situație vulnerabilă la sfârșitul perioadei de anchetă;

               —

               în al doilea rând, Tribunalul a interpretat și apoi a aplicat în mod greșit articolul 3 alineatul (7) din Regulamentul antidumping de bază în ceea ce privește previziunile referitoare la prăbușirea cererii;

               —

               în al treilea rând, Tribunalul a interpretat în mod greșit articolul 3 alineatul (9) din Regulamentul antidumping de bază în ceea ce privește analiza referitoare la pericolul de prejudiciu;

               —

               în al patrulea rând, Tribunalul și-a depășit competențele, în măsura în care a substituit aprecierea instituțiilor Uniunii privind factorii economici în cauză cu propria apreciere.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223), înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51, rectificare în JO 2010, L 7, p. 22).


title: Cauza T-414/17: Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/53

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank/SRB
   (Cauza T-414/17)
   (2017/C 277/76)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austria) (reprezentant: G. Eisenberger, avocat)

      Pârât: Comitetul Unic de Rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei sesiunii executive a Comitetului Unic de Rezoluție (Single Resolution Board) din 11 aprilie 2017 cu privire la calcularea contribuțiilor ex-ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2017/05) [„Decision of the Executive Session of the Board of 11 April 2017 on the calculation of the 2017 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2017/05)”], în orice caz în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea vădită a normelor fundamentale de procedură, ca urmare a publicării incomplete a deciziei;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea vădită a normelor fundamentale de procedură, ca urmare a motivării eronate a deciziei.


title: Cauza C-465/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/36/CE — Dreptul de stabilire — Recunoașterea calificărilor profesionale — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 2 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-465/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/36/CE - Dreptul de stabilire - Recunoașterea calificărilor profesionale - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 205/18
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Karanasou Apostolopoulou și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3), care abrogă Directiva 89/48/CEE (JO L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea in termenul prevăzut a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza T-326/17: Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – Air Canada/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/55

         Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – Air Canada/Comisia
   (Cauza T-326/17)
   (2017/C 239/68)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Air Canada (Saint-Laurent, Quebec, Canada) (reprezentanți: T. Soames, G. Bakker și I.-Z. Prodromou-Stamoudi, avocați, și J. Joshua, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C (2017) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul AT.39258 – Transport aerian de mărfuri), în tot sau în parte, în măsura în care o privește;

               —

               anularea sau, cu titlu subsidiar, reducerea substanțială a cuantumului amenzii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, pe încălcarea dreptului de a fi ascultat și pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură.
               Potrivit reclamantei, Comisia nu notifică în cadrul comunicării obiecțiilor sale teoria care stă la baza întregii cauze, astfel cum este prezentată pentru prima dată în decizia atacată, ceea ce a împiedicat-o pe reclamantă să se apere împotriva acuzațiilor aduse. Aceste motive sunt suficiente pentru a anula decizia atacată în totalitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, pe lipsa motivării și pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură.
               Potrivit reclamantei, Comisia i-a încălcat acesteia dreptul la apărare i) prin faptul că nu a formulat un raționament adecvat, chiar niciun raționament, care să susțină constatarea existenței unei încălcări unice și continue pe toate rutele; ii) prin faptul că nu a definit natura și sfera încălcării (încălcărilor) pretinse la nivelul cerut de lege și iii) prin faptul că nu a corectat contradicția inerentă care există între o încălcare unică și continuă și patru încălcări separate care au condus la anularea Deciziei C (2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010. Aceste motive sunt suficiente pentru a anula decizia atacată în totalitate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe o eroare de drept vădită privind imposibilitatea transportatorilor din afara UE/SEE de a opera pe rute intraeuropene.
               Reclamanta arată că Comisia i) a constatat în mod eronat, la articolul 1 alineatele (1) și (4) din decizia atacată, că aceasta a participat la una sau la mai multe încălcări pe rute din interiorul SEE și între aeroporturi situate în Uniune și aeroporturi situate în Elveția în care nu avea dreptul legal să furnizeze servicii de transport aerian; ii) a omis sau a înțeles greșit regimurile juridice internațional și al Uniunii care reglementează drepturile de trafic aerian și iii) a aplicat în mod eronat jurisprudența relevantă atunci când a constatat că nu exista vreun „obstacol insurmontabil” care să o împiedice pe reclamantă să își furnizeze serviciile pe rute intraeuropene și, prin urmare, în mod eronat a calificat-o pe aceasta drept concurent potențial pe aceste rute. Potrivit reclamantei, aceste erori vădite de apreciere și aceste erori de drept vădite, luate individual sau împreună, constituie motive suficiente pentru anularea deciziei atacate în totalitate sau, cu titlu subsidiar, a articolului 1 alineatele (1) și (4) din această decizie.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de drept și de fapt în materie de competență.
               Reclamanta arată că decizia atacată este viciată de erori vădite de drept și de fapt care constau în aceea că Comisia i) s-a întemeiat în mod eronat pe comportamente perfect legale pe rutele cu țări terțe pentru a dovedi sau stabili o încălcare pe rute intraeuropene care nu poate fi săvârșită (motiv suficient pentru a anula decizia atacată în totalitate) și ii) și-a revendicat în mod eronat competența asupra unei pretinse coluziuni privind traficul „de intrare” pe rute cu țări terțe [motiv de anulare a deciziei atacate în totalitate sau, cu titlu subsidiar, a articolului 1 alineatele (2) și (3)].

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a elementelor de probă invocate împotriva reclamantei.
               Potrivit reclamantei, Comisia i) nu a aplicat corect reglementarea referitoare la elementele de probă privind existența unei încălcări unice și continue; ii) nu a întrunit un ansamblu de dovezi fiabile și nu a dovedit corespunzător cerințelor legale faptele care îi sunt reproșate și iii) a refuzat în mod eronat să accepte retragerea de către reclamantă a cererii sale de clemență neavenite și nu a examinat efectul acestei retrageri asupra elementelor de probă invocate împotriva sa. Aceste motive sunt suficiente pentru a anula decizia atacată în totalitate.

               6.

               Al șaselea motiv: conform primului, celui de al doilea, celui de al treilea, celui de al patrulea și celui de al cincilea motiv, reclamanta solicită Tribunalului anularea amenzii aplicate la articolul 3 sau, cu titlu subsidiar, reducerea substanțială a cuantumului acesteia potrivit competenței sale de fond prevăzute la articolul 261 TFUE, la articolul 31 din Regulamentul nr. 1/2003 și în jurisprudență.


title: Cauza F-7/15: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/47

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-7/15)
   (2015/C 089/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamanților la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA, precum și a deciziilor care vor fi adoptate în fiecare an începând cu 2015 și cerere de obligare a Comisiei la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale reale spre locul de origine, calculate pe baza dispoziției citate anterior, astfel cum a fost aplicată înainte de intrarea în vigoare a modificării Statutului funcționarilor

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei de stabilire a drepturilor reclamanților în privința călătoriilor anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, astfel cum este în vigoare începând cu 1 ianuarie 2014, această decizie apărând pentru prima oară în fișele lor de remunerație din luna iunie 2014, notificată în data de 12 iunie 2014;

               —

               anularea oricărei alte decizii care va fi adoptată în fiecare an începând cu 2015, în temeiul aceleiași dispoziții;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei din 15 octombrie 2014 de respingere a reclamației lor;

               —

               obligarea pârâtei la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale ale reclamanților până la locul de origine, care să acopere cheltuielile reale și în temeiul dispoziției citate anterior, astfel cum a fost aplicată înainte de intrarea în vigoare a noului statut în 2014, suma menționată trebuind să fie majorată cu dobânzi de întârziere începând din 12 iunie 2014, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de finanțare și aplicabilă perioadei respective, majorată cu trei puncte, până la data plății sumei astfel datorate;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-579/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 8 decembrie 2010 — Staatssecretaris van Financiën/P. Mook

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 8 decembrie 2010 — Staatssecretaris van Financiën/P. Mook
   (Cauza C-579/10)
   2011/C 72/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârât: P. Mook

      Întrebarea preliminară

   Având în vedere articolul 18 CE (în prezent articolul 21 TFUE), este vorba despre o situație care intră sub incidența dreptului comunitar atunci când un stat membru supune unei taxe prima utilizare a unui autovehicul pe rețeaua de drumuri de pe teritoriul său, în cazul în care acest autovehicul este înmatriculat într-un alt stat membru, a fost împrumutat de un locuitor al acestui alt stat membru și este utilizat de un locuitor al primului stat membru menționat în scopul efectuării unor deplasări personale între aceste două state membre?


title: Cauza T-467/11: Acțiune introdusă la 29 august 2011 — Colgate-Palmolive/OAPI — dm-drogerie markt (360° SONIC ENERGY)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/23

         Acțiune introdusă la 29 august 2011 — Colgate-Palmolive/OAPI — dm-drogerie markt (360° SONIC ENERGY)
   (Cauza T-467/11)
   2011/C 319/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Colgate-Palmolive Company (New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Zintler și G. Schindler, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 mai 2011 în cauza R 1094/2010-2; și

               —

               respingerea opoziției.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „360° SONIC ENERGY” pentru „periuțe de dinți” care fac parte din clasa 21 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6236533.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea internațională nr. 842882 a mărcii verbale „SONIC POWER” pentru produse care fac parte din clasele 3 și 21.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge în întregime cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 în măsura în care camera de recurs a constatat în mod eronat existența unui risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-614/11: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — Garner CAD Technic și alții/Comisia

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/16

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2011 — Garner CAD Technic și alții/Comisia
   (Cauza T-614/11)
   2012/C 39/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Garner CAD Technic GmbH (Weßling, Germania), GCT Design Organisation GmbH (Weßling), SG Aerospace GmbH (Weßling) (reprezentanți: R. Zehetmeier-Müller, M. Schweda, C. Wünschmann, F. Loose, I. Dörr și J. Eggers, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 275 final a Comisiei Europene din 26 ianuarie 2011 în procedura privind ajutoarele de stat C 7/2010 (ex CP 250/2009 și NN 5/2010), puse în aplicare de Germania prin dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor din Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”, notificată sub numărul C(2011) 275, (JO L 235, p. 26);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă, în esență, următoarele motive:.

               1.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor („Sanierungsklausel”) nu constituie ajutor de stat
               În acest context, reclamantele susțin între altele că dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor prevăzută la articolul 8c alineatul 1a din Legea germană privind impozitul pe profit („Körperschaftsteuergesetz”, denumită în continuare „KStG”) nu produce efectul selectiv pe care îl presupune articolul 107 alineatul (1) TFUE, întrucât aceasta nu favorizează anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri. În continuare, reclamantele consideră că dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor nu reprezintă o excepție de la sistemul de referință, aplicabil în sistemul fiscal german, al reportării în principiu nelimitate a pierderilor și al compensării pierderilor între exerciții fiscale, ci contribuie la aplicarea acestui sistem de referință.

               2.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: inexistența selectivității în absența unei diferențieri între operatorii economici care, din perspectiva scopului urmărit, se găsesc într-o situație de fapt și de drept comparabilă
               În această privință, reclamantele susțin că fiecare întreprindere constituită sub forma juridică a unei societăți beneficiază de dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor în aceleași condiții și fără marjă de discreție. În opinia reclamantelor, dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor constituie o măsură generală de politică fiscală, care, pentru acest motiv, nu intră sub incidența interdicției ajutoarelor.

               3.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: justificarea dispoziției privind reportarea fiscală a pierderilor pe baza configurării interne a sistemului fiscal german
               În acest context, reclamantele susțin că și atunci când s-ar urma opinia Comisiei și s-ar prezuma caracterul selectiv al dispoziției privind reportarea fiscală a pierderilor, selectivitatea ar fi justificată în temeiul principiilor constituționale ale impozitării în funcție de capacitatea de plată, prevenirii supraimpozitării și proporționalității.

               4.

               Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE: reclamantelor nu li s-au acordat ajutoare prin intermediul resurselor de stat
               Reclamantele susțin că nu li s-au acordat ajutoare prin intermediul resurselor de stat. În această privință, reclamantele arată între altele că dispoziția privind reportarea fiscală a pierderilor nu ar conferi societății care a suferit pierderi niciun avantaj financiar nou, ci doar ar menține o situație financiară deja existentă, conform principiului reportării nelimitate a pierderilor, precum și principiului compensării pierderilor între exerciții financiare.

               5.

               Eroare vădită de apreciere pentru motivul luării în considerare insuficiente a reglementărilor fiscale germane
               În această privință, reclamantele susțin între altele că Comisia nu a luat în considerare dispozițiile fiscale germane aflate în discuție și că, în consecință, decizia atacată este afectată de erori grave.


title: Cauza F-20/13: Acțiune introdusă la 26 februarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/48

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-20/13)
   2013/C 114/73
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului de despăgubire pentru întârzierea în întocmirea rapoartelor sale de evaluare pentru anii 2008 și 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei Europene de respingere implicită a cererii reclamantului introdusă la 13 ianuarie 2012;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei AIPN din 20 noiembrie 2012 de respingere a plângerii formulate de reclamant la 24 iulie 2012;

               —

               acordarea unei sume fixe ex aequo et bono și cu titlu provizoriu reclamantului de un euro pentru prejudiciul material suferit și de un euro pentru prejudiciul moral suferit,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-340/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 30 ianuarie 2007 — France Télécom/Comisie ( Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața serviciilor de acces la internet de mare viteză — Prețuri de ruinare )

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/17

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 30 ianuarie 2007 — France Télécom/Comisie
   (Cauza T-340/03) (1)

   („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața serviciilor de acces la internet de mare viteză - Prețuri de ruinare“)
   (2007/C 69/39)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: France Télécom SA, anterior Wanadoo Interactive SA (Paris, Franța) (reprezentanți: O. Brouwer, H. Calvet, M. Pittie, J. Philippe și T. Janssens, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial S. Rating și É. Gippini Fournier, agenți, ulterior É. Gippini Fournier)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 16 iulie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului [82 CE] (cauza COMP/38.233 — Wanadoo Interactive) sau, în subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 289 din 29.11.2003.


title: Cauzele conexate T-307/12 și T-408/13: Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Mayaleh/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Funcția de guvernator al Băncii Centrale a Siriei — Acțiune în anulare — Comunicarea unui act privind măsuri restrictive — Termen de introducere a acțiunii — Admisibilitate — Dreptul la apărare — Proces echitabil — Obligația de motivare — Sarcina probei — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Proporționalitate — Drept de proprietate — Dreptul la respectarea vieții private și de familie — Aplicarea de restricții privind admisia unui resortisant al unui stat membru — Libera circulație a cetățenilor Uniunii” )

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/19

         Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Mayaleh/Consiliul
   (Cauzele conexate T-307/12 și T-408/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Funcția de guvernator al Băncii Centrale a Siriei - Acțiune în anulare - Comunicarea unui act privind măsuri restrictive - Termen de introducere a acțiunii - Admisibilitate - Dreptul la apărare - Proces echitabil - Obligația de motivare - Sarcina probei - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Proporționalitate - Drept de proprietate - Dreptul la respectarea vieții private și de familie - Aplicarea de restricții privind admisia unui resortisant al unui stat membru - Libera circulație a cetățenilor Uniunii”))
   (2014/C 448/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Adib Mayaleh (Damasc, Siria) (reprezentanți: G. Karouni și C. Dumont, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. P. Hix și V. Piessevaux, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte, în primul rând, a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/782/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 126, p. 9), în al doilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 126, p. 3), în al treilea rând, a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782/PESC (JO L 330, p. 21), în al patrulea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 111, p. 1, rectificare în JO L 127, p. 27) și, în al cincilea rând, a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea în cauza T-307/12.

               2)

               Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la acțiunea în cauza T-408/13.

               3)

               Îl obligă pe domnul Adib Mayaleh la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza C-653/15 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2015 de domnul Carsten Bopp împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 septembrie 2015 în cauza T-209/14, Carsten Bopp/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/3

         Recurs introdus la 7 decembrie 2015 de domnul Carsten Bopp împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 septembrie 2015 în cauza T-209/14, Carsten Bopp/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-653/15 P)
   (2016/C 191/06)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Carsten Bopp (reprezentant: C. Russ, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin ordonanța din 7 aprilie 2016, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) a respins recursul și l-a obligat pe recurent să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-382/11: Acțiune introdusă la 15 iulie 2011 — Pigui/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/30

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2011 — Pigui/Comisia
   (Cauza T-382/11)
   2011/C 282/61
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cristina Pigui (Strejnic, România) (reprezentant: M. Alexe, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei să divulge informațiile privind identitatea tuturor instituțiilor de învățământ superior care participă la masterul online 2008-2010 al programului Jean Monnet;

               —

               obligarea pârâtei să întrerupă programul în cazul în care nu participă nicio instituție de învățământ superior, să solicite încheierea unui contract de studii scris între studenți și organizatori și să solicite un sistem uniform de evaluare a tuturor studenților participanți și

               —

               obligarea Comisiei să restabilească situația inițială a reclamantei demonstrând că programul 2008-2010 nu a îndeplinit standardele programului Jean Monnet, cel puțin în ceea ce o privește pe reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, reclamanta solicită, în temeiul articolului 265 TFUE, să se stabilească faptul că pârâta s-a abținut în mod nelegal să acționeze, întrucât nu a dezvăluit rezultatele investigației publice solicitate de reclamantă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 6 alineatul (3) și a articolului 15 din Decizia nr. 1720/2006/CE (1), întrucât aceasta nu a investigat și nu a dezvăluit informațiile solicitate de reclamantă, precum și a articolelor 11 și 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care pârâta a încălcat principiul transparenței și legislația în domeniul protecției consumatorilor.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolelor 4 și 5 din Directiva 97/7/CE (2), a articolului 2 literele (a) și (b) și a articolului 5 din Directiva 2005/29/CE (3), întrucât aceasta nu a investigat și nu a evaluat masterul online al programului Jean Monet în raport cu obiectivele acestuia conform articolului 15 din Decizia nr. 1720/2006/CE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 5 din Directiva 97/7/CE, a articolului 2 literele (a) și (b) și a articolelor 6 și 7 din Directiva 2005/29/CE, întrucât aceasta nu a investigat standardul dublu al sistemului de evaluare a studenților.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 14 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și a articolului 2 din Protocolul nr. 1 la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât reclamanta nu a beneficiat de un tratament egal în cadrul masterului online al programului Jean Monnet.

      (1)  Decizia nr. 1720/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 noiembrie 2006 de stabilire a unui program de acțiune în domeniul învățării continue (JO L 327, p. 45, Ediție specială, 16/vol. 3, p. 25).

      (2)  Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1997 privind protecția consumatorilor cu privire la contractele la distanță (JO L 144, p. 19, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 160).

      (3)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza T-157/14: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – JingAo Solar și alții/Consiliul [„Dumping — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Taxă antidumping definitivă — Angajamente — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Țară exportatoare — Întinderea anchetei — Eșantionare — Valoare normală — Definiția produsului în cauză — Termen pentru adoptarea unei decizii cu privire la o cerere de acordare a statutului de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață — Aplicare în timp a noilor dispoziții — Prejudiciu — Legătură de cauzalitate”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/22

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – JingAo Solar și alții/Consiliul
   (Cauza T-157/14) (1)

   ([„Dumping - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă antidumping definitivă - Angajamente - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Țară exportatoare - Întinderea anchetei - Eșantionare - Valoare normală - Definiția produsului în cauză - Termen pentru adoptarea unei decizii cu privire la o cerere de acordare a statutului de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață - Aplicare în timp a noilor dispoziții - Prejudiciu - Legătură de cauzalitate”])
   (2017/C 121/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, China) și celelalte 5 reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: inițial A. Willems, S. De Knop și J. Charles, ulterior A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, agent, asistat de B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Stobiecka-Kuik, ulterior J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche și A. Demeneix, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO 2013, L 325, p. 1), în măsura în care se aplică reclamantelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă JingAo Solar Co. Ltd și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza C-278/12 PPU: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — A. Adil/Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel [Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (CE) nr. 562/2006 — Codul comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) — Articolele 20 și 21 — Eliminarea controlului la frontierele interne — Verificări în interiorul teritoriului — Măsuri care au un efect echivalent cu cel al verificărilor la frontiere — Reglementare națională care permite controale privind identitatea, cetățenia și dreptul de ședere efectuate de funcționarii însărcinați cu supravegherea frontierelor și cu controlul străinilor într o zonă de 20 de kilometri de la frontiera comună cu alte state părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen — Controale care urmăresc combaterea șederii ilegale — Reglementare care prevede anumite condiții și garanții în ceea ce privește în special frecvența și intensitatea controalelor]

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — A. Adil/Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
   (Cauza C-278/12 PPU) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (CE) nr. 562/2006 - Codul comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) - Articolele 20 și 21 - Eliminarea controlului la frontierele interne - Verificări în interiorul teritoriului - Măsuri care au un efect echivalent cu cel al verificărilor la frontiere - Reglementare națională care permite controale privind identitatea, cetățenia și dreptul de ședere efectuate de funcționarii însărcinați cu supravegherea frontierelor și cu controlul străinilor într o zonă de 20 de kilometri de la frontiera comună cu alte state părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen - Controale care urmăresc combaterea șederii ilegale - Reglementare care prevede anumite condiții și garanții în ceea ce privește în special frecvența și intensitatea controalelor)
   2012/C 355/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: A. Adil

      Pârât: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State — Interpretarea articolului 21 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5) — Suprimarea controlului la frontierele interne — Posibilitatea unui stat membru de a efectua controale de poliție pe teritoriul său într-o zonă cuprinsă între frontiera terestră a acestui stat cu țările limitrofe și o linie trasată la 20 de km în interior — Controale legate de verificarea respectării normelor aplicabile în materie de ședere — Posibilitatea de a efectua astfel de controale în simplul temei al unor informații generale legate de prezența unor resortisanți ai unor state terțe aflați în situație ilegală în zona de control sau necesitatea de a dispune de indicații concrete referitoare la situația ilegală a persoanei controlate — Admisibilitatea unei reglementări de stabilire a anumitor criterii cantitative privind numărul maxim de controale ce pot fi efectuate în cursul unei anumite perioade

      Dispozitivul

   Articolele 20 și 21 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care permite funcționarilor însărcinați cu supravegherea frontierelor și cu controlul străinilor să efectueze controale într o zonă geografică de 20 de kilometri de la frontiera terestră dintre un stat membru și statele părți la Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnată la Schengen la 19 iunie 1990, pentru a verifica dacă persoanele controlate îndeplinesc condițiile de ședere legală aplicabile în statul membru în cauză, atunci când aceste controale sunt întemeiate pe informații generale și pe experiența privind șederea ilegală a persoanelor de la locurile efectuării controalelor, atunci când acestea pot fi de asemenea efectuate într o măsură limitată pentru a obține astfel de informații generale și date privind experiența în această materie și atunci când exercitarea lor este supusă unor anumite limitări referitoare în special la intensitatea și la frecvența acestora.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012


title: Cauza C-224/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Cagliari (Italia) la 26 aprilie 2013 — Procedură penală împotriva lui Sergio Alfonso Lorrai

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Cagliari (Italia) la 26 aprilie 2013 — Procedură penală împotriva lui Sergio Alfonso Lorrai
   (Cauza C-224/13)
   2013/C 207/23
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Cagliari

      Partea din procedura principală

   Sergio Alfonso Lorrai

      Întrebările preliminare

               1.

               Interpretarea articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a articolului 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune aplicării articolelor 70, 71 și 72 din Codul de procedură penală, în măsura în care acestea se opun, odată verificată incapacitatea învinuitului de a participa în mod conștient la procedură din cauza unei patologii ireversibile și care nu poate fi ameliorată, ca procedura să fie suspendată pe o durată nedeterminată, supunându-l totodată pe bolnav unor verificări periodice efectuate de experți?

               2.

               Interpretarea articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a articolului 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune aplicării articolului 159 primul paragraf punctul 3 din Codul penal, în măsura în care acesta impune suspendarea pe o durată nedeterminată a prescripției (prelungită din semestru în semestru conform articolului 72 din Codul de procedură penală) în cazul unor învinuiți incapabili să participe în mod conștient la procedură din cauza unei patologii ireversibile și care nu poate fi ameliorată?


title: Cauza T-555/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Ungaria/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/63

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-555/15)
   (2015/C 398/77)
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei C(2015) 4808 a Comisiei din 15 iulie 2015 privind modificarea din 2014 a taxei de inspecție a lanțului alimentar, în măsura în care prin această decizie se ordonă suspendarea aplicării cotelor progresive ale taxei de inspecție a lanțului alimentar în Ungaria;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Abuzul de putere de apreciere, eroarea vădită de apreciere și încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           În primul rând, reclamanta susține că, atunci când a ordonat suspendarea, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere, depășind astfel limitele puterii sale de apreciere și, în plus, încălcând principiul proporționalității.

               2.

               Încălcarea interzicerii discriminării și a principiului egalității de tratament

                           —

                           În al doilea rând, reclamanta susține că practica Comisiei în legătură cu suspendarea poate fi considerată drept incoerentă, din aceasta rezultând încălcarea interzicerii discriminării și a principiului egalității de tratament.

               3.

               Nerespectarea obligației de motivare și încălcarea principiului bunei administrări și a dreptului la apărare

                           —

                           În al treilea rând, reclamanta subliniază, în special, că, atunci când a ordonat suspendarea, Comisia nu și-a respectat obligația de motivare.

               4.

               Obligația de cooperare loială și dreptul la o cale de atac efectivă

                           —

                           În sfârșit, reclamanta susține că, în urma ordinului de suspendare al Comisiei, au fost încălcate drepturi și garanții fundamentale cum sunt obligația de cooperare loială și dreptul la o cale de atac efectivă.