201806010031915492018/C 211/281952018TC21120180618RO01ROINFO_JUDICIAL20180316222321Cauza T-195/18: Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Talanton/Comisia
 ---documentbreak--- C2112018RO2210120180316RO0028221232Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Talanton/Comisia
   (Cauza T-195/18)2018/C 211/28Limba de procedură: greaca
      Părțile

      Reclamantă: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Grecia) (reprezentant: K. Damis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            dispunerea unei expertize cu privire deficiențele controlului efectuat pentru pârâta;

            —

            stabilirea, pe de o parte, a faptului că (a) nota de debit 3241801228, transmisă reclamantei la 15 ianuarie 2018 și prin care pârâta solicită restituirea sumei de 481835,56 EUR pentru contractul de antrepriză FP7-215952 PERFORM, pe baza concluziilor auditului 11-ΒΑ135-006, constituie o încălcare a obligațiilor contractuale ale acesteia, întrucât costurile admisibile pentru contractul în discuție se ridică la 605217 EUR, din care 490711 EUR reprezintă contribuția Uniunii, și reclamanta trebuie să ramburseze pârâtei suma de 21171 EUR, iar nu suma de 481835,56 EUR, și, pe de altă parte, a faptului că (b) nota de debit 3241801229, transmisă reclamantei la 15 ianuarie 2018 și prin care pârâta solicită restituirea sumei de 29694,10 EUR cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul suferit, constituie o încălcare a obligațiilor contractuale ale acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat executarea de bună-credință a contractului și pe interdicția aplicării abuzive a clauzelor contractuale:

                     —

                     reclamanta afirmă că pârâta a încălcat principiul bunei-credințe, în măsura în care controlul prevăzut a fost efectuat în mod nelegal de un terț, străin de personalul antreprenorului desemnat de pârâtă sau de subcontractanții autorizați expres de aceasta, în privința căruia, în cursul efectuării controlului, s-au ridicat probleme de imparțialitate, în condițiile în care a acționat în mod nelegal.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe clauza compromisorie:

                     —

                     reclamanta a furnizat suficiente elemente de probă alternative care cuprind declarații pe proprie răspundere, scrisori relevante ale personalului reclamantei, documente prezentate în cursul fazei de realizare, care nu au fost niciodată refutate și de care pârâta nu a ținut seama;

                     —

                     reclamanta expune în mod detaliat 39 de motive pentru care raportul de control este imprecis, cu lacune, nefiabil și ajunge la concluzii eronate.


201806080261931512018/C 221/382372018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180409323211Cauza T-237/18: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2018 – Martini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (M)
 ---documentbreak--- C2212018RO3210120180409RO0038321321Acțiune introdusă la 9 aprilie 2018 – Martini-Sportswear/EUIPO – Olympique de Marseille (M)
   (Cauza T-237/18)2018/C 221/38Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Martini-Sportswear GmbH (Annaberg, Austria) (reprezentant: W. Lang, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Olympique de Marseille SASP (Marseille, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative „M” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 238 066

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2018 în cauza R 1755/2017-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei Diviziei de opoziţie din 25 mai 2017;

            —

            revizuirea deciziei atacate şi respingerea opoziţiei;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009/Regulamentul nr. 2017/1001.


201806080421931542018/C 221/102222018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL2018031891021Cauza C-222/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 28 martie 2018 – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
 ---documentbreak--- C2212018RO910120180318RO001091102Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 28 martie 2018 – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
   (Cauza C-222/18)2018/C 221/10Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Pârât: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

      Întrebarea preliminară

   Articolul 3 litera (k) și articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2011/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2011 privind aplicarea drepturilor pacienților în cadrul asistenței medicale transfrontaliere (
         1
      ) trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională care face distincție între două categorii de prescripții medicale și care permite ca doar pe baza uneia dintre ele să se elibereze medicamente unui medic care își desfășoară activitatea medicală într-un alt stat decât statul membru în cauză contravine principiului recunoașterii reciproce a prescripțiilor și libertății de a presta servicii și, prin urmare, este incompatibilă cu acestea?
   (
         1
      )	JO 2011, L 88, p. 45.


201806080551931472018/C 221/112312018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180403101011Cauza C-231/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Oldenburg (Germania) la 3 aprilie 2018 –Procedură privind amenda împotriva NK
 ---documentbreak--- C2212018RO1010120180403RO0011101101Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Oldenburg (Germania) la 3 aprilie 2018 –Procedură privind amenda împotriva NK
   (Cauza C-231/18)2018/C 221/11Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Oldenburg

      Părțile din procedura principală

      Persoana interesată: NK

      Cu participarea: Staatsanwaltschaft Oldenburg, Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Oldenburg

      Întrebările preliminare

            1)

            Un comerciant angro de animale, care cumpără animale vii de la un fermier și le transportă la un abator situat la o distanță de cel mult 100 km, căruia îi vinde animalele, poate invoca derogarea prevăzută la articolul 13 alineatul (1) litera (p) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere (denumit în continuare: „Regulamentul (CE) nr. 561/2006)” (
                  1
               )– „vehicule utilizate pentru transportul de animale vii de la ferme la piețele locale și viceversa sau de la piețe la abatoarele locale pe o rază de cel mult 100 km”- deoarece achiziționarea de la fermier constituie o „piață” în sensul acestei dispoziții sau întreprinderea de comerț cu animale trebuie considerată ea însăși o „piață”?
            În cazul în care nu este vorba despre o „piață” în sensul acestei dispoziții:

            2)

            Poate un comerciant angro de animale, care cumpără animale vii de la un fermier și le transportă la un abator situat pe o rază de cel mult 100 km, căruia îi vinde animalele, să invoce această derogare în aplicarea normei menționate anterior?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului(JO 2006, L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 214)


201806080161931422018/C 221/206622016TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503181811Cauza T-662/16: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (Styriagra) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de marcă a Uniunii Europene verbală Styriagra — Marca Uniunii Europene verbală anterioară VIAGRA — Profit obținut în mod nejustificat ca urmare a caracterului distinctiv sau a renumelui mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul(5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO1810120180503RO0020181181Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Gall Pharma/EUIPO – Pfizer (Styriagra)
   (Cauza T-662/16) (
         1
      )
   „[„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de marcă a Uniunii Europene verbală Styriagra — Marca Uniunii Europene verbală anterioară VIAGRA — Profit obținut în mod nejustificat ca urmare a caracterului distinctiv sau a renumelui mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul(5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 221/20Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Gall Pharma GmbH (Judenburg, Austria) (reprezentanţi: inițial D. Reichelt și L. Figura, ulterior T. Schafft, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Pfizer Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanţi: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 iunie 2016 (cauza R 724/2015-5), privind o procedură de opoziție între Pfizer și Gall Pharma

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Gall Pharma GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 441, 28.11.2016


201806080241931502018/C 221/402572018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180424343521Cauza T-257/18: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2018 – Iberpotash/Comisia
 ---documentbreak--- C2212018RO3410120180424RO0040341352Acțiune introdusă la 24 aprilie 2018 – Iberpotash/Comisia
   (Cauza T-257/18)2018/C 221/40Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Iberpotash, SA (Suria, Spania) (reprezentanți: N. Niejahr și B. Hoorelbeke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (UE) 2018/118 a Comisiei din 31 august 2017 privind ajutorul de stat SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP) pus în aplicare de Spania în favoarea Iberpotash [notificată cu numărul C(2017) 5877] (
                  1
               );

            —

            în subsidiar:

                     —

                     anularea deciziei atacate în măsura în care constată că măsura 1 conține un ajutor de stat și dispune recuperarea acestuia, majorat cu dobânzi, de la reclamantă; și/sau

                     —

                     anularea deciziei atacate în măsura în care stabilește că suma ajutorului ilegal, dar compatibil, primit de reclamantă și cuprins în măsura 4 se ridică la 3902461,30 euro și că suma ajutorului ilegal care trebuie recuperat cu dobânzi de la reclamantă se ridică la 3958109,70 euro;

            —

            obligarea Comisiei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

            1.

            Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE prin constatarea faptului că măsura 1 implică un transfer de resurse de stat.

            2.

            Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE prin constatarea faptului că măsura 1 conferă un avantaj economic selectiv în favoarea reclamantei. În subsidiar, reclamanta susține că Comisia nu a determinat în mod corect suma eventualului ajutor de stat ilegal și incompatibil, care rezultă din măsura 1, cu încălcarea articolului 16 alineatul (1) din regulamentul privind procedurile (
                  2
               ).

            3.

            Al treilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 16 alineatul (1) din regulamentul privind procedurile în ceea ce privește măsura 1 prin dispunerea recuperării, întrucât o asemenea recuperare ar încălca așteptările legitime ale reclamantei și/sau principiul securității juridice.

            4.

            Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE prin constatarea faptului că măsura 4 conferă un avantaj economic selectiv în favoarea reclamantei.

            5.

            Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 16 alineatul (1) din regulamentul privind procedurile prin determinarea incorectă a sumei eventualului ajutor ilegal și incompatibil, care rezultă din măsura 4.

      (
         1
      )	JO 2018 L 28, p. 25.
   (
         2
      )	Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO, 2015, L 248, p. 9).


201806080321931332018/C 221/2222017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503192021Cauza T-2/17: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – J-M.-E.V. e hijos/EUIPO – Masi (MASSI) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASSI — Marca națională verbală anterioară MASI — Articolul 56 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 63 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Autoritate de lucru judecat — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenite articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Marcă de notorietate în sensul articolului 6 bis din Convenția de la Paris”]
 ---documentbreak--- C2212018RO1910120180503RO0022191202Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – J-M.-E.V. e hijos/EUIPO – Masi (MASSI)
   (Cauza T-2/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASSI — Marca națională verbală anterioară MASI — Articolul 56 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 63 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Autoritate de lucru judecat — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenite articolul 60 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Marcă de notorietate în sensul articolului 6 bis din Convenția de la Paris”]”2018/C 221/22Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Spania) (reprezentanţi: M. Ceballos Rodríguez și J. Güell Serra, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Palmero Cabezas și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Alberto Masi (Milano, Italia) (reprezentanţi: C. Ceriani, S. Giudici și A. Ferreri, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 4 octombrie 2016 (R 793/2015-1) privind o procedură de declarare a nulității între domnul Masi și J-M.-E.V. e hijos

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 4 octombrie 2016 (R 793/2015-1).

            2)

            EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de J-M.-E.V. e hijos, SRL.

            3)

            Domnul Alberto Masi suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 63, 27.2.2017.


201806080201931232018/C 221/412592018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180423353511Cauza T-259/18: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (Unifoska)
 ---documentbreak--- C2212018RO3510120180423RO0041351351Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg/EUIPO – EuroChem Agro (Unifoska)
   (Cauza T-259/18)2018/C 221/41Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Zakłady Chemiczne „Siarkopol” Tarnobrzeg sp. z o.o. (Tarnobrzeg, Polonia) (reprezentant: M. Kondrat, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: EuroChem Agro GmbH (Mannheim, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Unifoska” – cererea de înregistrare nr. 015017841

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 februarie 2018 în cauza R 1503/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei la EUIPO pentru reexaminare;
            sau

            —

            modificarea deciziei atacate în sensul că nu există motive relative pentru refuzul cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene 01501784 „Unifoska” pentru toate produsele din clasa 1 și marca trebuie să fie înregistrată;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001;

            —

            încălcarea principiului protecției încrederii legitime și a principiului securității juridice.


201806080281931322018/C 221/422642018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180427363611Cauza T-264/18: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (mo.da)
 ---documentbreak--- C2212018RO3610120180427RO0042361361Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Gruppo Armonie/EUIPO (mo.da)
   (Cauza T-264/18)2018/C 221/42Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italia) (reprezentant: G. Medri, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene figurativă care include elementul verbal „mo.da” — cererea de înregistrare nr. 16430035

      Decizia atacată: Decizia Camerei a Cincea de recurs a EUIPO din 20 februarie 2018 în cauza R 2065/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 2017/1001.


201806080441931442018/C 221/132722018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180420111222Cauza C-272/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 20 aprilie 2018 – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
 ---documentbreak--- C2212018RO1120120180420RO0013112122Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 20 aprilie 2018 – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
   (Cauza C-272/18)2018/C 221/13Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verein für Konsumenteninformation

      Pârâtă: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

      Întrebările preliminare

            1)

            Excluderea din domeniul de aplicare prevăzută la articolul 1 alineatul (2) litera (e) din Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale din 19 iunie 1980 (denumită în continuare „Convenția din 1980”) și la articolul 1 alineatul (2) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (denumit în continuare „Regulamentul Roma I”) (
                  1
               ) cuprinde și acordurile încheiate între un constituitor și un fiduciar care deține în numele constituitorului o participație în cadrul unei societăți în comandită, în special atunci când actul constitutiv al societății și contractul de fiducie sunt interdependente?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
            Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (denumită în continuare „Directiva privind clauzele abuzive”) (
                  2
               ) trebuie interpretat în sensul că o clauză a unui contract de fiducie încheiat între un întreprinzător și un consumator având ca obiect administrarea participației deținute în cadrul unei societăți în comandită, care nu a fost negociată în mod individual și potrivit căreia legea aplicabilă este legislația statului în care își are reședința societatea în comandită este abuzivă atunci când contractul de fiducie are ca obiect unic să reglementeze administrarea participației deținute în cadrul societății în comandită, constituitorului revenindu-i astfel drepturile și obligațiile unui asociat direct?

            3)

            În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare:
            Răspunsul este diferit atunci când, pentru a presta serviciile datorate, întreprinzătorul nu trebuie să se deplaseze în statul de reședință al consumatorului, însă are obligația să îi transfere acestuia din urmă dividende și orice beneficii patrimoniale rezultate din participația deținută, precum și să îi comunice orice informații referitoare la evoluția comercială a participației? Există o diferență dacă se aplică Regulamentul Roma I sau Convenția din 1980?

            4)

            În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:
            Răspunsul rămâne valabil atunci când, în plus, cererea de subscriere depusă de consumator a fost semnată în statul de reședință al acestuia, întreprinzătorul pune la dispoziție și pe internet informații referitoare la participația deținută, iar în statul membru de reședință al consumatorului a fost constituit un cont de plăți în care consumatorul trebuie să achite valoarea participației, chiar dacă întreprinzătorul nu are dreptul de a dispune de acest cont bancar? Există o diferență dacă se aplică Regulamentul Roma I sau Convenția din 1980?

      (
         1
      )	JO 2008, L 177, p. 6.

   (
         2
      )	JO 1993, L 95, p. 29.


201806080371931252018/C 221/241872017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180504212111Cauza T-187/17: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2018 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Mega Liner — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO2110120180504RO0024211211Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2018 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner)
   (Cauza T-187/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Mega Liner — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001]”]”2018/C 221/24Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Germania) (reprezentanți: T. Weeg și K. Lüken, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Fischer și W. Schramek, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 (cauza R 442/2016-1) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale Mega Liner ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Anulează punctul 2 din dispozitivul Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 9 ianuarie 2017 (cauza R 442/2016-1).

            2)

            EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Bernard Krone Holding SE & Co. KG în procedura în fața Tribunalului.

      (
         1
      )	JO C 161, 22.5.2017.


201806150771955392018/C 231/422552018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180423333421Cauza T-255/18: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – US/BCE
 ---documentbreak--- C2312018RO3310120180423RO0042331342Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – US/BCE
   (Cauza T-255/18)2018/C 231/42Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: US (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            declararea prezentei acțiuni drept admisibilă și întemeiată;

      în consecință:

            —

            anularea deciziei din 13 iunie 2017 de a nu converti contractul reclamantului;

            —

            anularea deciziei BCE din 11 octombrie 2017 de respingere a cererii de reexaminare administrativă („administrative review”) a reclamantului din 11 august 2017;

            —

            anularea deciziei BCE din 13 februarie 2018, notificată reclamantului în aceeași zi, de respingere a reclamației sale („grievance procedure”) introduse la 7 decembrie 2017;

            —

            acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile suferite;

            —

            obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate în privința politicii de conversie, în măsura în care încalcă articolul 10 litera (c) din Condițiile de utilizare, precum și articolul 2.0 din Normele aplicabile personalului și ar fi fost adoptată cu încălcarea ierarhiei normelor.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate, în măsura în care articolul 10 litera (c) din Condițiile de angajare și articolul 2.0 din Normele aplicabile personalului încalcă Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru CES, UNICE și CEEP cu privire la munca pe durată determinată și considerentul (6) al Acordului-cadru CES, UNICE și CEEP cu privire la munca pe durată determinată.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate a Liniilor directoare ale Annual Salary and Bonus Review (ASBR) întrucât acestea ar încălca obligația de motivare și principiul securității juridice.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unor erori vădite de apreciere, precum și pe încălcarea obligației de motivare, în ceea ce privește, în primul rând, pragurile salariale acordate de reclamantului, în al doilea rând, „dezvoltarea continuă” a acesteia și, în al treilea rând, menținerea necesităților întreprinderii („business needs”) pentru cunoștințele, aptitudinile și competențele specifice ale reclamantului.


title: Hotărârea Curții din 24 aprilie 2018 în cauza E-7/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2014/29/UE)

text:
               9.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 280/4

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 24 aprilie 2018
      în cauza E-7/17,
      Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

         (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2014/29/UE)

      (2018/C 280/04)
      În cauza E-7/17, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea sa juridică internă actul menționat în capitolul VIII punctul 6f din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2014/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a recipientelor simple sub presiune), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, și, în orice caz, nu a notificat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile pe care le-a adoptat pentru punerea în aplicare a actului, în conformitate cu articolul 7 din acord, Curtea, alcătuită din Páll Hreinsson, președinte și judecător raportor, Per Christiansen și Bernd Hammermann, judecători, a emis la 24 aprilie 2018 hotărârea, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Curtea:

                  1.

                  declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind Spațiul Economic European prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat în capitolul VIII punctul 6f din anexa II la acord (Directiva 2014/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a recipientelor simple sub presiune), astfel cum a fost adaptat la acord în conformitate cu Protocolul nr. 1 la acesta;

                  2.

                  dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


201807270402024702018/C 285/025572015CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806212211Cauza C-557/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Malta (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 2009/147/CE – Conservarea păsărilor sălbatice – Capturarea și păstrarea de exemplare vii – Specii aparținând familiei cintezelor – Interzicere – Regim derogatoriu național – Competența de derogare a statelor membre – Condiții)
 ---documentbreak--- C2852018RO210120180621RO00022121Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Malta
   (Cauza C-557/15) (
         1
      )
   „(Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2009/147/CE — Conservarea păsărilor sălbatice — Capturarea și păstrarea de exemplare vii — Specii aparținând familiei cintezelor — Interzicere — Regim derogatoriu național — Competența de derogare a statelor membre — Condiții)”2018/C 285/02Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici și C. Hermes, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta (reprezentanți: A. Buhagiar, agent, J. Bouckaert, advocaat, L. Cassar Pullicino, avukat)

      Dispozitivul

            1)

            Prin adoptarea regimului derogatoriu care permite capturarea vie a șapte specii de cinteze sălbatice (cinteză Fringilla coelebs, cânepar Carduelis cannabina, sticlete Carduelis carduelis, florinte Carduelis chloris, botgros Coccothraustes coccothraustes, cănăraș Serinus serinus și scatiu Carduelis spinus), Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 5 literele (a) și (e) și ale articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice coroborate cu articolul 9 alineatul (1) din această directivă.

            2)

            Obligă Republica Malta la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 7, 11.1.2016.


201807270142025012018/C 285/503092018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180517333311Cauza T-309/18: Acțiune introdusă la 17 mai 2018 – Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products Ltd (G3 EXTRA PLUS)
 ---documentbreak--- C2852018RO3310120180517RO0050331331Acțiune introdusă la 17 mai 2018 – Adis Higiene/EUIPO – Farecla Products Ltd (G3 EXTRA PLUS)
   (Cauza T-309/18)2018/C 285/50Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Adis Higiene, SL (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentant: M. Sanmartín Sanmartín, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Farecla Products Ltd (Ware, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca verbală „G3 EXTRA PLUS” – marca Uniunii Europene nr. 15 064 207.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 martie 2018 în cauza R 2134/2017-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 42 din Regulamentul nr. 207/2009, coroborat cu norma 22 Regulamentul nr. 2868/95;

            —

            încălcarea articolelor 94, 95 și 107 din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea obligației de motivare.


201807270442024482018/C 285/0352016CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806213311Cauza C-5/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2018 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare – Decizia (UE) 2015/1814 – Stabilirea temeiului juridic – Luarea în considerare a efectelor actului – Inexistență – Articolul 192 alineatul (1) TFUE – Articolul 192 alineatul (2) primul paragraf litera (c) TFUE – Măsuri care aduc atingere în mod semnificativ opțiunii unui stat membru între diferite surse de energie și structurii generale a alimentării sale cu energie – Principiul cooperării loiale – Articolul 15 TUE – Competențele Consiliului European – Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime – Principiul proporționalității – Evaluare a impactului]
 ---documentbreak--- C2852018RO310120180621RO00033131Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2018 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-5/16) (
         1
      )
   „[Acțiune în anulare — Decizia (UE) 2015/1814 — Stabilirea temeiului juridic — Luarea în considerare a efectelor actului — Inexistență — Articolul 192 alineatul (1) TFUE — Articolul 192 alineatul (2) primul paragraf litera (c) TFUE — Măsuri care aduc atingere în mod semnificativ opțiunii unui stat membru între diferite surse de energie și structurii generale a alimentării sale cu energie — Principiul cooperării loiale — Articolul 15 TUE — Competențele Consiliului European — Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime — Principiul proporționalității — Evaluare a impactului]”2018/C 285/03Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, K. Rudzińska, agenți, asistați de I. Tatarewicz, ekspert)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: A. Tamás și A. Pospíšilová Padowska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm, A. Sikora, și K. Pleśniak, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtelor: Regatul Danemarcei (reprezentanți: M. Wolff, J. Nymann-Lindegren și C. Thorning, agenți), Republica Federală Germania (reprezentant: T. Henze, agent), Regatul Spaniei (reprezentanți: A. Gavela Llopis și M. A. Sampol Pucurull, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas, G. de Bergues, J. Traband, T. Deleuil și S. Ghiandoni, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren și L. Swedenborg, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann, A. C. Becker, E. White și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

            3)

            Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Regatul Suediei, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 98, 14.3.2016.


201807270112025032018/C 285/513302018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180523343631Cauza T-330/18: Acțiune introdusă la 23 mai 2018 – Carvalho și alții/Parlamentul și Consiliul
 ---documentbreak--- C2852018RO3410120180523RO0051341363Acțiune introdusă la 23 mai 2018 – Carvalho și alții/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza T-330/18)2018/C 285/51Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: Armando Carvalho (Santa Comba Dão, Portugalia) și alți 36 de reclamanți (reprezentanți: G. Winter, profesor, R. Verheyen, avocat, și H. Leith, barrister)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European

      Concluziile

            —

            Declararea nelegalității „Actelor privind emisiile de gaze cu efect de seră” (
                  1
               ) în măsura în care acestea permit emiterea între 2021 și 2030 a unei cantități de gaze cu efect de seră care este egală în 2021 cu 80 % din emisiile din 1990, scăzând la 60 % din emisiile din 1990 în 2030;

            —

            anularea Actelor privind emisiile de gaze cu efect de seră în măsura în care acestea stabilesc obiective de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2030 cu 40 % din nivelurile din 1990 și în special a articolului 9 al doilea paragraf din Directiva 2003/87/CE, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2018/410, a articolului 4 alineatul (2) și a anexei I la Regulamentul 2018/842 și a articolului 4 din Regulamentul 2018/841;

            —

            obligarea pârâtelor să adopte măsuri în temeiul Actelor privind emisiile de gaze cu efect de seră care să impună o reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2030 cu 50 %-60 % din nivelurile din 1990 sau cu un nivel mai ridicat de reduceri pe care Tribunalul îl consideră adecvat;

            —

            cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu intenționează să emită o somație, iar decizia sa de a anula obiectivele de reducere a emisiilor intervine prea târziu pentru a permite o modificare a dispozițiilor relevante înainte de 2021, reclamanții solicită Tribunalului să dispună menținerea în vigoare a dispozițiilor atacate din Actele privind emisiile de gaze cu efect de seră până la o anumită dată, până la care acestea trebuie modificate în conformitate cu cerințele legale de rang superior;

            —

            obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă zece motive.

            1.

            Primul motiv, referitor la cererea lor de anulare, întemeiat pe faptul că Uniunea este obligată prin norme de rang juridic superior să evite daunele provocate de schimbările climatice, conform obligației de drept internațional cutumiar care interzice statelor să provoace daune, și să prevină daunele, conform articolului 191 TFUE. Uniunea este de asemenea obligată să prevină încălcări ale drepturilor fundamentale protejate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene provocate de schimbările climatice. Aceste drepturi includ dreptul la viață și la integritate fizică, dreptul de a exercita o ocupație, dreptul de proprietate, drepturile copiilor și dreptul la egalitatea de tratament.

            2.

            Al doilea motiv, referitor la cererea lor de anulare, întemeiat pe faptul că, dată fiind legătura de cauzalitate dintre emisiile de gaze cu efect de seră și schimbările climatice periculoase, Uniunea este responsabilă de luarea unor măsuri de reglementare a emisiilor de gaze cu efect de seră în Uniune, pentru a evita aceste daune și pentru a preveni încălcarea drepturilor fundamentale.

            3.

            Al treilea motiv, referitor la cererea lor de anulare, întemeiat pe faptul că schimbările climatice provoacă deja și vor continua să provoace daune și încălcări ale drepturilor fundamentale. Orice emisii suplimentare de gaze cu efect de seră care contribuie la aceste efecte vor fi, așadar, nelegale, cu excepția cazului în care respectivele emisii pot fi justificate de motive obiective, iar Uniunea a urmărit să realizeze reduceri în măsura capacității sale tehnice și economice.

            4.

            Al patrulea motiv, referitor la cererea lor de anulare, întemeiat pe faptul că Uniunea nu are nicio astfel de justificare în adoptarea obiectivelor stabilite de Actele privind emisiile de gaze cu efect de seră, pentru următoarele motive:

                     —

                     obiectivele autorizează emisii în cantități care depășesc în mod semnificativ partea echitabilă a Uniunii Europene din bugetul de emisii implicat de obiectivul stabilit de Acordul de la Paris cu privire la o creștere maximă a temperaturii medii globale de 1,5 oC sau cu mult sub 2 oC;

                     —

                     obiectivele au fost stabilite fără ca pârâtele să examineze întinderea capacității tehnice și economice a Uniunii în ceea ce privește efectuarea de reduceri. Obiectivele alese au fost mai degrabă selectate ca fiind cele mai rentabile mijloace de atingere a unui obiectiv anterior de emisii pe termen lung, care a fost între timp înlocuit prin Acordul de la Paris;

                     —

                     probele aflate la dispoziția pârâtelor arată că Uniunea avea de fapt capacitatea de a adopta măsuri care să prevadă reduceri ale gazelor cu efect de seră cu cel puțin 50 %-60 % sub nivelurile din 1990 până în 2030.

            5.

            Al cincilea motiv, referitor la cererea lor de emitere a unei somații, întemeiat din nou pe faptul că Uniunea este obligată prin norme de rang juridic superior să evite daunele provocate de schimbările climatice, conform obligației de drept internațional cutumiar care interzice statelor să provoace daune, și să prevină daunele, conform articolului 191 TFUE. De asemenea, aceasta este obligată să evite și să prevină încălcările drepturilor fundamentale care rezultă din schimbările climatice, în temeiul Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

            6.

            Al șaselea motiv, referitor la cererea lor de emitere a unei somații, întemeiat pe faptul că Uniunea, în temeiul responsabilității sale pentru emisiile de gaze cu efect de seră, a încălcat în trecut aceste obligații:

                     —

                     a încălcat obligația de a evita provocarea de daune din 1992, când a fost adoptată Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice și cunoștințele despre schimbările climatice s-au generalizat;

                     —

                     încălcarea obligației Uniunii s-a amplificat în 2009, când au intrat în vigoare atât articolul 191 TFUE, cât și Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                     —

                     la aceste date, emiterea în continuare de gaze cu efect de seră urma să fie interzisă, cu excepția cazului în care această conduită era justificată în mod obiectiv. Uniunea nu a susținut și nu poate susține că nivelul emisiilor pe care a continuat să îl permită în această perioadă corespundea capacității tehnice și economice a acesteia de a reduce emisiile.

            7.

            Al șaptelea motiv, referitor la cererea lor de emitere a unei somații, întemeiat pe faptul că Uniunea continuă și în prezent să își încalce obligațiile, prin adoptarea obiectivelor de reducere a emisiilor din Actele privind emisiile de gaze cu efect de seră. Astfel cum se stabilește în motivele referitoare la cererea lor de anulare, Actele privind emisiile de gaze cu efect de seră nu reduc emisiile și permit eliberarea în continuare a emisiilor, la niveluri care sunt nelegale și care nu pot fi justificate.

            8.

            Al optulea motiv, referitor la cererea lor de emitere a unei somații, întemeiat pe faptul că încălcarea obligațiilor de către Uniune este o încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor. Uniunea nu dispune de o marjă de apreciere pentru a refuza să ia în considerare sau să adopte măsuri care se încadrează în capacitatea sau tehnică sau economică de reducere a emisiilor.

            9.

            Al nouălea motiv, referitor la cererea lor de emitere a unei somații, întemeiat pe faptul că încălcările obligațiilor au provocat schimbări climatice periculoase care au cauzat prejudicii materiale unora dintre reclamanți și vor produce alte tipuri suplimentare de prejudicii reclamanților în viitor.

            10.

            Al zecelea motiv, referitor la cererea lor de emitere a unei somații, întemeiat pe faptul că Uniunea este obligată să se asigure că conduita sa respectă obligația sa legală de a realiza reduceri ale emisiilor pe măsura capacității sale tehnice și economice, probele indicând că aceasta corespunde unei reduceri cu cel puțin 50 %-60 % până în 2030 a nivelului din 1990 al emisiilor. Reclamanții solicită emiterea de către Tribunal a unei somații în acest sens.

      (
         1
      )	Directiva (UE) 2018/410 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2018 de modificare a Directivei 2003/87/CE în vederea rentabilizării reducerii emisiilor de dioxid de carbon și a sporirii investițiilor în acest domeniu și a Deciziei (UE) 2015/1814 (JO 2018, L 76, p. 3); Regulamentul (UE) 2018/842 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2018 privind reducerea anuală obligatorie a emisiilor de gaze cu efect de seră de către statele membre în perioada 2021-2030 în vederea unei contribuții la acțiunile climatice de respectare a angajamentelor asumate în temeiul Acordului de la Paris și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 (JO 2018, L 156, p. 26) și Regulamentul (UE) 2018/841 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2018 cu privire la includerea emisiilor de gaze cu efect de seră și a absorbțiilor rezultate din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură în cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030 și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 și a Deciziei nr. 529/2013/UE (JO 2018, L 156, p. 1). (În cererea lor introductivă, reclamanții fac referire la Regulamentele 2018/842 și 2018/841 în versiunile adoptate de Consiliu la 14 mai 2018, înainte de semnarea și publicarea în Jurnalul Oficial.)


201807270432025172018/C 285/04152016CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806193422Cauza C-15/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht/Ewald Baumeister [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Directiva 2004/39/CE – Articolul 54 alineatul (1) – Întinderea obligației de a păstra secretul profesional care incumbă autorităților naționale de supraveghere financiară – Noțiunea „informație confidențială”]
 ---documentbreak--- C2852018RO320120180619RO00043242Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht/Ewald Baumeister
   (Cauza C-15/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Directiva 2004/39/CE — Articolul 54 alineatul (1) — Întinderea obligației de a păstra secretul profesional care incumbă autorităților naționale de supraveghere financiară — Noțiunea „informație confidențială”]”2018/C 285/04Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Intimat: Ewald Baumeister

      cu participarea: Frank Schmitt, în calitate de lichidator al Phoenix Kapitaldienst GmbH

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 54 alineatul (1) din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că informațiile referitoare la întreprinderea supravegheată, pe care aceasta le-a comunicat autorității competente, precum și declarațiile acestei autorități din dosarul său de supraveghere, inclusiv corespondența acesteia cu alte organisme, nu constituie, toate, în mod necondiționat, informații confidențiale care intră, așadar, sub incidența obligației de păstrare a secretului profesional prevăzute la această dispoziție. Această calificare se aplică informațiilor deținute de autoritățile desemnate de statele membre pentru a îndeplini funcțiile prevăzute de această directivă, care, în primul rând, nu au caracter public și care, în al doilea rând, prin divulgare ar risca să aducă atingere intereselor persoanei fizice sau juridice care le-a furnizat sau terților ori bunei funcționări a sistemului de control al activității întreprinderilor de investiții pe care legiuitorul Uniunii l-a instituit prin adoptarea Directivei 2004/39.

            2)

            Articolul 54 alineatul (1) din Directiva 2004/39 trebuie interpretat în sensul că este necesar să se aprecieze caracterul confidențial al informațiilor referitoare la întreprinderea supravegheată, pe care aceasta le-a comunicat autorităților desemnate de statele membre pentru a îndeplini funcțiile prevăzute de această directivă, la data examinării pe care aceste autorități trebuie să o efectueze pentru a se pronunța asupra cererii de divulgare cu privire la respectivele informații, indiferent de calificarea acestora la momentul la care au fost comunicate autorităților menționate.

            3)

            Articolul 54 alineatul (1) din Directiva 2004/39 trebuie interpretat în sensul că informațiile deținute de autoritățile desemnate de statele membre pentru a îndeplini funcțiile prevăzute de această directivă care au putut să constituie secrete de afaceri, dar care datează de cinci ani sau mai mult se consideră, în principiu, din cauza trecerii timpului, că sunt istorice și că și-au pierdut, din acest motiv, caracterul secret, cu excepția cazului în care, în mod excepțional, partea care se prevalează de acest caracter demonstrează că, în pofida vechimii lor, aceste informații constituie încă elemente esențiale ale poziției sale comerciale sau ale celor ale terților în cauză. Astfel de considerații nu sunt aplicabile în ceea ce privește informațiile deținute de aceste autorități a căror confidențialitate s-ar putea justifica pentru alte motive decât importanța lor pentru poziția comercială a întreprinderilor în cauză.

      (
         1
      )	JO C 111, 29.3.2016.


201807270072025332018/C 285/523372018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180601363721Cauza T-337/18: Acțiune introdusă la 1 iunie 2018 – Laboratoire Pareva/Comisia
 ---documentbreak--- C2852018RO3610120180601RO0052361372Acțiune introdusă la 1 iunie 2018 – Laboratoire Pareva/Comisia
   (Cauza T-337/18)2018/C 285/52Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Franța) (reprezentanți: K. Van Maldegem și S. Englebert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

            —

            declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

            —

            anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/619 (
                  1
               ) a Comisiei din 20 aprilie 2018 de neaprobare a PHMB (1415; 4.7) ca substanță activă existentă destinată utilizării în produsele biocide aparținând tipurilor de produs 1, 5 și 6 în temeiul Regulamentului 528/2012 (
                  2
               ) (denumită în continuare „decizia atacată”); și

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferentei prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.
   Reclamanta susţine că decizia atacată a fost adoptată de pârâtă cu încălcarea Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”), a dreptului derivat al Uniunii și a principiilor dreptului Uniunii. În consecință, reclamanta solicită anularea deciziei atacate, invocând următoarele trei motive:

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe erori substanțiale de procedură:

                     —

                     Pârâta nu a urmat etapele procedurale pe care era obligată să le urmeze înainte de adoptarea deciziei atacate. Pârâta a încălcat normele fundamentale de procedură prevăzute la articolul 6 alineatul (7) litera (a) și la articolul 6 alineatul (7) litera (b) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1062/2014 (
                           3
                        ) al Comisiei care, dacă ar fi fost respectate, ar fi putut să conducă la un rezultat diferit.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere:

                     —

                     Pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a luat în considerare factori irelevanți în evaluarea sa a PHMB și întrucât nu a acordat importanța suficientă și cuvenită factorilor specifici și relevanți ai PHMB-ului reclamantei.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor fundamentale ale dreptului Uniunii și a dreptului la apărare:

                     —

                     Pârâta nu s-a asigurat că reclamanta a beneficiat pe deplin, în mod util și eficient de posibilitatea de a prezenta observații în cursul procedurii.

      (
         1
      )	Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/619 a Comisiei din 20 aprilie 2018 de neaprobare a PHMB (1415; 4.7) ca substanță activă existentă destinată utilizării în produsele biocide aparținând tipurilor de produs 1, 5 și 6 (JO 2018, L 102, p. 21).
   (
         2
      )	Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO 2012, L 167, p. 1).
   (
         3
      )	Regulamentul delegat (UE) nr. 1062/2014 al Comisiei din 4 august 2014 privind programul de lucru pentru examinarea sistematică a tuturor substanțelor active existente conținute de produsele biocide, menționat în Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2014, L 294, p. 1).


201807270162025302018/C 285/051812016CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806194521Cauza C-181/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Sadikou Gnandi/État belge [Trimitere preliminară – Spațiu de libertate, securitate și justiție – Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală – Directiva 2008/115/CE – Articolul 3 punctul 2 – Noțiunea „ședere ilegală” – Articolul 6 – Adoptarea unei decizii de returnare înainte de soluționarea căii de atac împotriva respingerii cererii de protecție internațională de către autoritatea responsabilă – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 18, articolul 19 alineatul (2) și articolul 47 – Principiul nereturnării – Dreptul la o cale de atac efectivă – Permisiunea de a rămâne într-un stat membru]
 ---documentbreak--- C2852018RO410120180619RO00054152Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Sadikou Gnandi/État belge
   (Cauza C-181/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Spațiu de libertate, securitate și justiție — Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Directiva 2008/115/CE — Articolul 3 punctul 2 — Noțiunea „ședere ilegală” — Articolul 6 — Adoptarea unei decizii de returnare înainte de soluționarea căii de atac împotriva respingerii cererii de protecție internațională de către autoritatea responsabilă — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 18, articolul 19 alineatul (2) și articolul 47 — Principiul nereturnării — Dreptul la o cale de atac efectivă — Permisiunea de a rămâne într-un stat membru]”2018/C 285/05Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sadikou Gnandi

      Pârât: État belge

      Dispozitivul

   Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în coroborare cu Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat și în lumina principiului nereturnării și a dreptului la o cale de atac efectivă, consacrate la articolul 18, la articolul 19 alineatul (2) și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretată în sensul că nu se opune adoptării unei decizii de returnare în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2008/115, împotriva unui resortisant al unei țări terțe care a formulat o cerere de protecție internațională, din momentul respingerii acestei cereri de către autoritatea responsabilă sau cumulativ cu aceasta în cadrul unui singur act administrativ și, așadar, înainte de soluționarea căii de atac jurisdicționale împotriva acestei respingeri, cu condiția, în special, ca statul membru în cauză să garanteze că ansamblul efectelor juridice ale deciziei de returnare sunt suspendate în așteptarea soluționării acestei căi de atac, ca solicitantul să poată beneficia, în această perioadă, de drepturile care decurg din Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre, și ca acesta să se poată prevala de orice schimbare a circumstanțelor intervenită după adoptarea deciziei de returnare, care ar fi de natură să aibă un impact semnificativ asupra aprecierii situației persoanei în cauză în raport cu Directiva 2008/115, în special cu articolul 5 din aceasta, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.
   (
         1
      )	JO C 191, 30.5.2016.


201807270102025322018/C 285/533472018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180601373711Cauza T-347/18: Acțiune introdusă la 1 iunie 2018 – Laboratoire Pareva și Biotech3D/Comisia
 ---documentbreak--- C2852018RO3710120180601RO0053371371Acțiune introdusă la 1 iunie 2018 – Laboratoire Pareva și Biotech3D/Comisia
   (Cauza T-347/18)2018/C 285/53Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamante: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Franța) și Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Austria) (reprezentanți: K. Van Maldegem și S. Englebert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

            —

            declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

            —

            anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/613 (
                  1
               ) al Comisiei din 20 aprilie 2018 de aprobare a PHMB (1415; 4.7) ca substanță activă existentă destinată utilizării în produsele biocide aparținând tipurilor de produs 1, 2 și 4 în temeiul Regulamentului 528/2012 (
                  2
               ) (denumit în continuare „actul atacat”); și

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferentei prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-337/18, Laboratoire Pareva/Comisia.
   (
         1
      )	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/613 al Comisiei din 20 aprilie 2018 de aprobare a PHMB (1415; 4.7) ca substanță activă existentă destinată utilizării în produsele biocide aparținând tipurilor de produs 1, 2 și 4 (JO 2018, L 102, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO 2012, L 167, p. 1).


201807270232025062018/C 285/064802016CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806215621Cauza C-480/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – Fidelity Funds și alții/Skatteministeriet [Trimitere preliminară – Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților – Restricții – Impozitarea dividendelor plătite organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) – Dividende plătite de societăți rezidente într-un stat membru unor OPCVM-uri nerezidente – Scutirea dividendelor plătite de societățile rezidente într-un stat membru unor OPCVM-uri rezidente – Justificări – Repartizare echilibrată a competenței de impozitare între statele membre – Coerența regimului fiscal – Proporționalitate]
 ---documentbreak--- C2852018RO510120180621RO00065162Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – Fidelity Funds și alții/Skatteministeriet
   (Cauza C-480/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților — Restricții — Impozitarea dividendelor plătite organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) — Dividende plătite de societăți rezidente într-un stat membru unor OPCVM-uri nerezidente — Scutirea dividendelor plătite de societățile rezidente într-un stat membru unor OPCVM-uri rezidente — Justificări — Repartizare echilibrată a competenței de impozitare între statele membre — Coerența regimului fiscal — Proporționalitate]”2018/C 285/06Limba de procedură: daneza
      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fidelity Funds și alții

      Pârât: Skatteministeriet

      Cu participarea: NN (L) SICAV

      Dispozitivul

   Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiile principale, în temeiul căreia dividendele distribuite de o societate rezidentă în acest stat membru unui organism de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) nerezident sunt supuse unui impozit reținut la sursă, în timp ce dividendele distribuite unui OPCVM rezident în același stat membru sunt scutite de un astfel de impozit reținut la sursă, cu condiția ca acest organism să efectueze o distribuire minimă către propriii deținători de titluri de participare sau să determine, tehnic, o distribuire minimă și să încaseze un impozit pe această distribuire minimă reală sau fictivă în sarcina propriilor deținători de titluri de participare.
   (
         1
      )	JO C 419, 14.11.2016.


201807270032025182018/C 285/543552018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180608383811Cauza T-355/18: Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Spania/Comisia
 ---documentbreak--- C2852018RO3810120180608RO0054381381Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Spania/Comisia
   (Cauza T-355/18)2018/C 285/54Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea anunţului de concurs,

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acţiune este îndreptată împotriva anunţului de concurs general pentru posturi de administratori în cadrul funcţiei publice (AD 6) EPSO/AD/340/18 şi EPSO/AD/341/18
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 1 şi 2 din Regulamentul 1/58 şi 22 Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi a articolului 1d din Statutul funcţionarilor prin limitarea regimului privind comunicarea între EPSO şi candidat exclusiv la limbile engleză, franceză şi germană, inclusiv în privinţa formularului de candidatură.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 1 şi 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 22 Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1d alineatele (1) şi (6) şi a articolelor 27 şi 28 litera (f) din Statutul Funcţionarilor întrucât limitează obligatoriu alegerea celei de a doua limbi numai la patru limbi care sunt engleza, franceza, germana şi italiana, cu excluderea celorlalte limbi oficiale ale Uniunii Europene.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe faptul că alegerea englezei, a francezei, a germanei şi a italienei constituie o alegere arbitrară care dă naştere unei discriminări pe motiv de limbă, interzisă de articolul 1 din Regulamentul 1/58, de articolul 22 Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, de articolul 1d alineatele (1) şi (6) şi de articolele 27 şi 28 litera (f) din Statutul funcţionarilor.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că prin lipsa unei menţiuni exprese din anunţul de concurs contestat în sensul că prima limbă trebuie să fie limba pentru care candidaţii trebuie să aibă un nivel minim C 1 (cunoştinţe aprofundate) se creează o discriminare pe motiv de naţionalitate şi o discriminare pe motiv de limbă „vorbită”, încălcându-se articolul 1 din Regulamentul 1/58, articolul 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolul 1d alineatele (1) şi (6) şi articolele 27 şi 28 litera (f) din Statutul funcţionarilor.


201807270362025132018/C 285/075432016CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806216611Cauza C-543/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 91/676/CEE – Articolul 5 alineatele (5) și (7) – Anexa II A punctele 1-3 și 5 – Anexa III alineatul (1) punctele 1-3 și alineatul (2) – Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole – Insuficiența măsurilor în vigoare – Măsuri suplimentare sau acțiuni consolidate – Revizuirea programului de acțiune – Limitarea împrăștierii – Fertilizare echilibrată – Perioade de împrăștiere – Capacitatea bazinelor destinate stocării efluenților de la complexe zootehnice – Împrăștiere pe suprafețe cu înclinație mare și pe soluri înghețate sau acoperite de zăpadă)
 ---documentbreak--- C2852018RO610120180621RO00076161Hotărârea Curții (Camera a noua) din 21 iunie 2018 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-543/16) (
         1
      )
   „(Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/676/CEE — Articolul 5 alineatele (5) și (7) — Anexa II A punctele 1-3 și 5 — Anexa III alineatul (1) punctele 1-3 și alineatul (2) — Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole — Insuficiența măsurilor în vigoare — Măsuri suplimentare sau acțiuni consolidate — Revizuirea programului de acțiune — Limitarea împrăștierii — Fertilizare echilibrată — Perioade de împrăștiere — Capacitatea bazinelor destinate stocării efluenților de la complexe zootehnice — Împrăștiere pe suprafețe cu înclinație mare și pe soluri înghețate sau acoperite de zăpadă)”2018/C 285/07Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning și M. Wolff, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Prin neadoptarea unor măsuri suplimentare sau a unor acțiuni consolidate din momentul în care s-a dovedit că măsurile programului de acțiune german erau insuficiente și prin nerevizuirea acestui program de acțiune, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatele (5) și (7) din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008, coroborat cu anexa II A punctele 1-3 și 5, precum și cu anexa III alineatul (1) punctele 1 – 3 și alineatul (2) din această directivă.

            2)

            Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată

      (
         1
      )	JO C 6, 9.1.2017


201807270042024672018/C 285/553742018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180619383922Cauza T-374/18: Acțiune introdusă la 19 iunie 2018 – Labiri/CESE
 ---documentbreak--- C2852018RO3820120180619RO0055382392Acțiune introdusă la 19 iunie 2018 – Labiri/CESE
   (Cauza T-374/18)2018/C 285/55Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Vassiliki Labiri (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

      Pârâtă: Comitetul Economic și Social European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            invitarea pârâtului, în cadrul măsurilor de organizare a procedurii, să prezinte Decizia din 30 martie 2016 a Secretarului General al CESE prin care acesta decide că nicio acuzație nu este reținută împotriva șefului de unitate al reclamantei;

            —

            să declare și să hotărască

                     —

                     anularea Deciziei din 30 martie 2016 a Secretarului General al CESE de a nu reține nicio acuzație împotriva șefului de unitate al reclamantei și de a clasa definitiv cererea sa de asistență/plângerea sa din 14 decembrie 2007;

                     —

                     obligarea CESE la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de motivare care decurge din articolul 25 al doilea paragraf din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), precum și pe încălcarea principiilor cooperării care decurg din Acord de cooperare administrativă între Comitetul Economic și Social European (CESE) și Comitetul Regiunilor din 17 decembrie 2007.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 24 primul paragraf din statut și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care conferă oricărei persoane dreptul la o bună administrare. În special, decizia atacată ar fi fost adoptată cu încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată și cu nerespectarea dreptului la apărare.

            3.

            Al treilea motiv se întemeiază pe eroarea vădită de apreciere care ar fi fost săvârșită de CESE prin adoptarea unei decizii de clasare definitivă care s-ar referi în mod ilegal la un acord referitor la o tranzacție intervenit într-o cauză de la Tribunalul Funcției Publice, precum și la concluziile anchetei administrative prin care nu s-ar fi examinat niciodată dacă faptele care făceau obiectul plângerii reclamantei ar fi putut constitui în mod obiectiv o hărțuire morală.


201807270252025092018/C 285/086812016CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806217711Cauza C-681/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf – Germania) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH [Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală și industrială – Dreptul brevetelor – Actele de aderare la Uniunea Europeană din 2003, din 2005 și din 2012 – Mecanism specific – Aplicabilitate în cazul importurilor paralele – Regulamentul (CE) nr. 469/2009 – Produs protejat printr-un certificat suplimentar de protecție într-un stat membru și comercializat de titularul brevetului de bază într-un alt stat membru – Epuizarea drepturilor de proprietate intelectuală și industrială – Lipsa unui brevet de bază în noile state membre – Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 – Prelungirea perioadei de protecție]
 ---documentbreak--- C2852018RO710120180621RO00087171Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf – Germania) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group/Orifarm GmbH
   (Cauza C-681/16) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală și industrială — Dreptul brevetelor — Actele de aderare la Uniunea Europeană din 2003, din 2005 și din 2012 — Mecanism specific — Aplicabilitate în cazul importurilor paralele — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Produs protejat printr-un certificat suplimentar de protecție într-un stat membru și comercializat de titularul brevetului de bază într-un alt stat membru — Epuizarea drepturilor de proprietate intelectuală și industrială — Lipsa unui brevet de bază în noile state membre — Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 — Prelungirea perioadei de protecție]”2018/C 285/08Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Pârâtă: Orifarm GmbH

      Dispozitivul

            1)

            Mecanismele specifice prevăzute în capitolul 2 din anexa IV la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, în capitolul 1 din anexa V la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană și în capitolul 1 din anexa IV la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Croația, precum și adaptările la Tratatul privind Uniunea Europeană, la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice trebuie interpretate în sensul că permit titularului unui certificat suplimentar de protecție, eliberat într-un alt stat membru decât noile state membre vizate de aceste acte de aderare, să se opună importului paralel al unui medicament provenit din aceste noi state membre în situația în care ordinile juridice ale acestor din urmă state nu prevedeau posibilitatea obținerii unei protecții echivalente la data introducerii cererii de brevet de bază, ci la data publicării cererii de brevet de bază și/sau a introducerii cererii de certificat suplimentar de protecție în statul membru de import, astfel încât titularului îi era imposibil să obțină un brevet și un certificat suplimentar de protecție echivalent în statele de export.

            2)

            Mecanismele specifice prevăzute în capitolul 2 din anexa IV la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, în capitolul 1 din anexa V la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană și în capitolul 1 din anexa IV la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Croația, precum și adaptările la Tratatul privind Uniunea Europeană, la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice trebuie interpretate în sensul că se aplică prelungirii prevăzute la articolul 36 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 privind medicamentele de uz pediatric și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1768/92, a Directivei 2001/20/CE, a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.4.2017.


201807270062025082018/C 285/563852018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180625394021Cauza T-385/18: Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Aldi/EUIPO – Crone (CRONE)
 ---documentbreak--- C2852018RO3910120180625RO0056391402Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Aldi/EUIPO – Crone (CRONE)
   (Cauza T-385/18)2018/C 285/56Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și M. Minkner, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Christoph Michael Crone (Krefeld, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative CRONE nr. 14 854 533

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 martie 2018 în cauza R 1100/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807270632024682018/C 285/0912017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806218811Cauza C-1/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte di Appello di Torino – Italia) – Petronas Lubricants Italy SpA/Livio Guida [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Competența în materia contractelor individuale de muncă – Articolul 20 alineatul (2) – Angajator acționat în justiție în fața instanțelor din statul membru pe teritoriul căruia are domiciliul – Cerere reconvențională formulată de angajator – Stabilirea instanței competente]
 ---documentbreak--- C2852018RO810120180621RO00098181Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte di Appello di Torino – Italia) – Petronas Lubricants Italy SpA/Livio Guida
   (Cauza C-1/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența în materia contractelor individuale de muncă — Articolul 20 alineatul (2) — Angajator acționat în justiție în fața instanțelor din statul membru pe teritoriul căruia are domiciliul — Cerere reconvențională formulată de angajator — Stabilirea instanței competente]”2018/C 285/09Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Torino

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Petronas Lubricants Italy SpA

      Intimat: Livio Guida

      Dispozitivul

   Articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, acesta conferă angajatorului dreptul de a introduce în fața instanței sesizate în mod legal cu cererea principală formulată de un angajat o cerere reconvențională întemeiată pe un contract de cesiune de creanță încheiat, între angajator și titularul inițial al creanței, la o dată ulterioară introducerii acestei cereri principale.
   (
         1
      )	JO C 112, 10.4.2017.


201807270122025052018/C 285/573872018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180625404121Cauza T-387/18: Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Delta-Sport/EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
 ---documentbreak--- C2852018RO4010120180625RO0057401412Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Delta-Sport/EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
   (Cauza T-387/18)2018/C 285/57Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Delta-Sport Handelskontor GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delta Enterprise Corp. (New York, New York, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative DELTA SPORT – cererea de înregistrare nr. 14 327 911

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2018 în cauza R 1894/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată inclusiv a celor efectuate în fața Camerei a cincea de recurs;

            —

            adoptarea oricăror alte măsuri pe care le consideră necesare.

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807270542025232018/C 285/10202017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL201806218922Cauza C-20/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammergericht Berlin – Germania) – procedura inițiată de Vincent Pierre Oberle [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 650/2012 – Articolul 4 – Competența generală a unei instanțe judecătorești dintr-un stat membru de a hotărî cu privire la succesiune în ansamblul său – Reglementare națională care guvernează competența internațională în materia întocmirii certificatelor naționale de moștenitor – Certificatul european de moștenitor]
 ---documentbreak--- C2852018RO820120180621RO00108292Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammergericht Berlin – Germania) – procedura inițiată de Vincent Pierre Oberle
   (Cauza C-20/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 650/2012 — Articolul 4 — Competența generală a unei instanțe judecătorești dintr-un stat membru de a hotărî cu privire la succesiune în ansamblul său — Reglementare națională care guvernează competența internațională în materia întocmirii certificatelor naționale de moștenitor — Certificatul european de moștenitor]”2018/C 285/10Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Kammergericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Vincent Pierre Oberle

      Dispozitivul

   Articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că, deși defunctul nu își avea reședința obișnuită în acest stat membru în momentul decesului, instanțele din acest din urmă stat rămân competente să elibereze certificate naționale de moștenitor, în cadrul unei succesiuni cu elemente de extraneitate, atunci când unele bunuri succesorale sunt situate pe teritoriul statului membru menționat sau dacă defunctul avea cetățenia aceluiași stat membru.
   (
         1
      )	JO C 112, 10.4.2017.


201807270082025342018/C 285/583892018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180621414111Cauza T-389/18: Acțiune introdusă la 21 iunie 2018 – Nonnemacher/EUIPO – Ingram (WKU)
 ---documentbreak--- C2852018RO4110120180621RO0058411411Acțiune introdusă la 21 iunie 2018 – Nonnemacher/EUIPO – Ingram (WKU)
   (Cauza T-389/18)2018/C 285/58Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamant: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Germania) (reprezentant: C. Zierhut, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Paul Ingram (Birmingham, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală WKU – marca Uniunii Europene nr. 11 482 841

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2018 în cauza R 399/2017-1

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea articolului 61 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807270382025162018/C 285/111082017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL2018062091021Cauza C-108/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas – Lituania) – UAB „Enteco Baltic”/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 143 alineatul (1) litera (d) și articolul 143 alineatul (2) – Scutiri de TVA la import – Import urmat de o livrare intracomunitară – Condiții – Dovada expedierii sau a transportului bunurilor către un alt stat membru – Transport în regim suspensiv de accize – Transfer al dreptului de a dispune de bunuri către cumpărător – Fraudă fiscală – Inexistența unei obligații a autorității competente de a ajuta persoana impozabilă să colecteze informațiile necesare pentru a dovedi îndeplinirea condițiilor scutirii]
 ---documentbreak--- C2852018RO910120180620RO001191102Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 iunie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas – Lituania) – UAB „Enteco Baltic”/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-108/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 143 alineatul (1) litera (d) și articolul 143 alineatul (2) — Scutiri de TVA la import — Import urmat de o livrare intracomunitară — Condiții — Dovada expedierii sau a transportului bunurilor către un alt stat membru — Transport în regim suspensiv de accize — Transfer al dreptului de a dispune de bunuri către cumpărător — Fraudă fiscală — Inexistența unei obligații a autorității competente de a ajuta persoana impozabilă să colecteze informațiile necesare pentru a dovedi îndeplinirea condițiilor scutirii]”2018/C 285/11Limba de procedură: lituaniana
      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Enteco Baltic”

      Pârât: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 143 alineatul (1) litera (d) și articolul 143 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69/CE a Consiliului din 25 iunie 2009, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze scutirea de taxa pe valoarea adăugată la import pentru simplul motiv că, în urma unei schimbări a circumstanțelor care a intervenit ulterior importului, produsele în discuție au fost livrate unei alte persoane impozabile decât cea al cărei număr de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată era indicat în declarația de import, deși importatorul a comunicat toate informațiile referitoare la identitatea noului cumpărător autorităților competente ale statului membru de import, cu condiția să se demonstreze că sunt efectiv întrunite condițiile de fond pentru scutirea livrării intracomunitare subsecvente.

            2)

            Articolul 143 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69, coroborat cu articolul 138 și cu articolul 143 alineatul (2) litera (c) din această directivă, astfel cum a fost modificată, trebuie să fie interpretat în sensul că:

                     —

                     documentele prin care se confirmă transportul de bunuri de la un antrepozit fiscal situat în statul membru de import care nu are ca destinație cumpărătorul, ci un antrepozit fiscal situat în alt stat membru, pot fi considerate elemente de probă suficiente în ceea ce privește expedierea sau transportul acestor bunuri către un alt stat membru;

                     —

                     documentele precum scrisorile de expediție întocmite pe baza Convenției referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele, semnată la Geneva la 19 mai 1956, astfel cum a fost modificată prin Protocolul din 5 iulie 1978, și documentele administrative electronice care însoțesc deplasarea bunurilor în regim suspensiv de accize pot fi luate în considerare pentru a se demonstra că, la momentul importului într un stat membru, bunurile în discuție sunt destinate să fie expediate sau transportate către un alt stat membru, în sensul articolului 143 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată, cu condiția ca documentele menționate să fie prezentate la acest moment și să cuprindă toate informațiile necesare. Aceste documente, precum și confirmările electronice ale livrării produselor și raportul de primire întocmit la finalul unei deplasări în regim suspensiv de accize sunt de natură să demonstreze că bunurile menționate sunt efectiv expediate sau transportate către un alt stat membru, în conformitate cu articolul 138 alineatul (1) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată.

            3)

            Articolul 143 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune ca autoritățile unui stat membru să îi refuze unui importator beneficiul dreptului la scutirea de taxa pe valoarea adăugată, prevăzut de această dispoziție, pentru importurile de bunuri pe care le a efectuat în acest stat membru și care au fost urmate de o livrare intracomunitară, pentru motivul că aceste bunuri nu au fost transmise direct cumpărătorului, ci au fost preluate de întreprinderi de transport și de antrepozite fiscale desemnate de acesta, atunci când dreptul de a dispune de bunurile menționate în calitate de proprietar a fost transferat de importator cumpărătorului. În acest cadru, noțiunea „livrare de bunuri”, în sensul articolului 14 alineatul (1) din această directivă, astfel cum a fost modificată, trebuie să fie interpretată în același mod ca în contextul articolului 167 din directiva menționată, astfel cum a fost modificată.

            4)

            Articolul 143 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei practici administrative în temeiul căreia, în împrejurări precum cele din litigiul principal, beneficiul dreptului la scutirea de taxa pe valoarea adăugată la import îi este refuzat importatorului de bună credință atunci când condițiile privind scutirea livrării intracomunitare subsecvente nu sunt întrunite din cauza unei fraude fiscale săvârșite de cumpărător, cu excepția cazului în care se demonstrează că importatorul știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea făcea parte dintr-o fraudă săvârșită de cumpărător și nu a luat toate măsurile rezonabile care îi stăteau în putere pentru a evita participarea sa la această fraudă. Simplul fapt că importatorul și cumpărătorul au comunicat prin mijloace de comunicare electronică nu poate permite să se prezume că importatorul știa sau putea să știe că participa la o asemenea fraudă.

            5)

            Articolul 143 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69, trebuie să fie interpretat în sensul că autoritățile naționale competente nu sunt obligate, atunci când examinează transferul dreptului de a dispune de bunuri în calitate de proprietar, să colecteze informații la care pot avea acces numai autoritățile publice.

      (
         1
      )	JO C 161, 22.5.2017.


201807270152025022018/C 285/593902018TC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20180621414222Cauza T-390/18: Acțiune introdusă la 21 iunie 2018 – Nonnemacher/EUIPO – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
 ---documentbreak--- C2852018RO4120120180621RO0059412422Acțiune introdusă la 21 iunie 2018 – Nonnemacher/EUIPO – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
   (Cauza T-390/18)2018/C 285/59Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamant: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Germania) (reprezentant: C. Zierhut, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Paul Ingram (Birmingham, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION – marca Uniunii Europene nr. 11 523 958

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2018 în cauza R 409/2017-1

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea articolului 61 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807270222024982018/C 285/123072017CJC28520180813RO01ROINFO_JUDICIAL20170526101121Cauza C-307/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 26 mai 2017 – EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018RO1010120170526RO0012101112Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 26 mai 2017 – EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
   (Cauza C-307/17)2018/C 285/12Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: EUflight.de GmbH

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 8 mai 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.