title: Cauza C-577/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Antwerpen — Belgia) — Rijksdienst voor Pensioenen/Elisabeth Brouwer (Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale — Directiva 79/7/CEE — Lucrători frontalieri — Calculul pensiilor)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Antwerpen — Belgia) — Rijksdienst voor Pensioenen/Elisabeth Brouwer
   (Cauza C-577/08) (1)

   (Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale - Directiva 79/7/CEE - Lucrători frontalieri - Calculul pensiilor)
   2010/C 246/04
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Antwerpen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rijksdienst voor Pensioenen

      Pârâtă: Elisabeth Brouwer

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeidshof te Antwerpen — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192) — Legislație națională care prevede, la stabilirea pensiei la retragerea din activitate a lucrătorilor salariați frontalieri, remunerații zilnice forfetare și fictive, mai scăzute pentru femei decât pentru bărbați

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia, pentru perioada 1984-1994, calculul pensiilor la retragerea din activitate și al pensiilor pentru limită de vârstă ale lucrătorilor frontalieri de sex feminin, pentru aceleași posturi sau pentru posturi de aceeași valoare, se baza pe salarii zilnice fictive și/sau forfetare inferioare celor ale lucrătorilor frontalieri de sex masculin.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-681/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Ţările de Jos) – Diageo Brands BV/Simiramida-04 EOOD (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Recunoașterea și executarea hotărârilor — Motive de refuz — Încălcarea ordinii publice a statului solicitat — Decizie care provine de la o instanță din alt stat membru, contrară dreptului Uniunii în materia mărcilor — Directiva 2004/48/CE — Respectarea drepturilor de proprietate intelectuală — Cheltuieli de judecată)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Ţările de Jos) – Diageo Brands BV/Simiramida-04 EOOD
   (Cauza C-681/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Recunoașterea și executarea hotărârilor - Motive de refuz - Încălcarea ordinii publice a statului solicitat - Decizie care provine de la o instanță din alt stat membru, contrară dreptului Uniunii în materia mărcilor - Directiva 2004/48/CE - Respectarea drepturilor de proprietate intelectuală - Cheltuieli de judecată))
   (2015/C 311/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Diageo Brands BV

      Pârâtă: Simiramida-04 EOOD

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 34 punctul 1 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că faptul că o hotărâre pronunțată într-un stat membru este contrară dreptului Uniunii nu justifică nerecunoașterea acestei hotărâri în alt stat membru, pentru motivul că încalcă ordinea publică a acestui stat, în cazul în care eroarea de drept invocată nu constituie o încălcare vădită a unei norme de drept considerate esențială în ordinea juridică a Uniunii și, așadar, în cea a statului membru solicitat sau a unui drept recunoscut ca fundamental în aceste ordini juridice. Nu aceasta este situația unei erori care afectează aplicarea unei dispoziții precum articolul 5 alineatul (3) din Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, astfel cum a fost modificată prin Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.
               Cu ocazia verificării eventualei existențe a unei încălcări vădite a ordinii publice a statului solicitat, instanța acestui stat trebuie să țină seama de faptul că, cu excepția circumstanțelor speciale care fac prea dificilă sau imposibilă exercitarea căilor de atac în statul membru de origine, justițiabilii trebuie să exercite în acest stat membru toate căile de atac disponibile pentru a preveni în amonte o astfel de încălcare.

               2)

               Articolul 14 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie să fie interpretat în sensul că se aplică cheltuielilor de judecată efectuate de părți în cadrul unei acțiuni în despăgubire introduse într-un stat membru pentru repararea unui prejudiciu cauzat de un sechestru aplicat în alt stat membru, având ca obiect prevenirea încălcării unui drept de proprietate intelectuală, atunci când, în cadrul acțiunii respective, se pune problema recunoașterii unei hotărâri pronunțate în acest alt stat membru, prin care se constată caracterul nejustificat al acestui sechestru.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-140/17: Acțiune introdusă la 6 martie 2017 – Kampete/Consiliul

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/31

         Acțiune introdusă la 6 martie 2017 – Kampete/Consiliul
   (Cauza T-140/17)
   (2017/C 129/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ilunga Kampete (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentant: O. Okito, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului să pronunțe:

               —

               anularea Regulamentului (UE) 2016/2230 de punere în aplicare a Deciziei (PESC) 2016/2231 a Consiliului din 12 decembrie 2016 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo și de modificare a Deciziei 2010/788/PESC, în măsura în care îl privește pe domnul Ilunga Kampete;

               —

               obligarea Consiliului să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale reclamantului și ale tuturor intervenienților.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-139/17, Kibelisa/Consiliul.


title: Cauza C-127/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — Blaise Baheten Metock, Hanette Eugenie Ngo Ikeng, Christian Joel Baheten, Samuel Zion Ikeng Baheten, Hencheal Ikogho, Donna Ikogho, Roland Chinedu, Marlene Babucke Chinedu, Henry Igboanusi, Roksana Batkowska/Minister for Justice, Equality and Law Reform (Directiva 2004/38/CE — Dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora la liberă circulație și ședere pe teritoriul unui stat membru — Membri de familie resortisanți ai unor țări terțe — Resortisanți ai unor țări terțe intrați în statul membru gazdă înainte de a deveni soți ai unui cetățean al Uniunii)

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — Blaise Baheten Metock, Hanette Eugenie Ngo Ikeng, Christian Joel Baheten, Samuel Zion Ikeng Baheten, Hencheal Ikogho, Donna Ikogho, Roland Chinedu, Marlene Babucke Chinedu, Henry Igboanusi, Roksana Batkowska/Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Cauza C-127/08) (1)

   (Directiva 2004/38/CE - Dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora la liberă circulație și ședere pe teritoriul unui stat membru - Membri de familie resortisanți ai unor țări terțe - Resortisanți ai unor țări terțe intrați în statul membru gazdă înainte de a deveni soți ai unui cetățean al Uniunii)
   (2008/C 236/07)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Ireland
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Blaise Baheten Metock, Hanette Eugenie Ngo Ikeng, Christian Joel Baheten, Samuel Zion Ikeng Baheten, Hencheal Ikogho, Donna Ikogho, Roland Chinedu, Marlene Babucke Chinedu, Henry Igboanusi, Roksana Batkowska

      Pârât: Minister for Justice, Equality and Law Reform
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Ireland — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 5/vol. 7, p. 56) — Soț resortisant al unui stat terț — Reglementare națională a statului membru gazdă prin care dreptul de ședere al membrilor de familie este condiționat de șederea legală prealabilă într-un alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE se opune reglementării unui stat membru prin care se impune resortisantului unei țări terțe, soț al unui cetățean al Uniunii care locuiește în acest stat membru a cărui cetățenie nu o deține, ca, pentru a beneficia de dispozițiile acestei directive, să fi locuit în mod legal într-un alt stat membru înainte de intrarea sa în statul membru gazdă.

               2)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că resortisantul unei țări terțe, soț al unui cetățean al Uniunii care locuiește într-un stat membru a cărui cetățenie nu o deține, care însoțește sau se alătură acestui cetățean al Uniunii, beneficiază de dispozițiile directivei menționate, oricare ar fi locul și data căsătoriei lor, precum și oricare ar fi modul în care acest resortisant al unei țări terțe a intrat în statul membru gazdă.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-252/14: Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2015 – Chemo Ibérica/OAPI – Novartis (EXELTIS)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/58

         Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2015 – Chemo Ibérica/OAPI – Novartis (EXELTIS)
   (Cauza T-252/14) (1)

   (2015/C 381/73)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-13/15: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 8 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – procedura penală împotriva Cdiscount SA (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Directiva 2005/29/CE — Protecția consumatorilor — Practici comerciale neloiale — Reduceri de preț — Marcare sau afișare a prețului de referință)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/9

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 8 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – procedura penală împotriva Cdiscount SA
   (Cauza C-13/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2005/29/CE - Protecția consumatorilor - Practici comerciale neloiale - Reduceri de preț - Marcare sau afișare a prețului de referință))
   (2015/C 398/11)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părtea din procedura principală

   Cdiscount SA

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că se opune unor dispoziții naționale precum cele în discuție în litigiul principal, care prevăd o interdicție generală, fără o evaluare de la caz la caz care să permită stabilirea caracterului neloial, a anunțurilor de reducere a prețurilor care nu indică prețul de referință cu ocazia marcării sau a afișării prețurilor, în măsura în care aceste dispoziții urmăresc obiective legate de protecția consumatorilor. Revine instanței de trimitere sarcina de a aprecia dacă aceasta este situația în cauza principală.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza T-15/14: Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2014 — Simet/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/51

         Acțiune introdusă la 6 ianuarie 2014 — Simet/Comisia
   (Cauza T-15/14)
   2014/C 52/100
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Simet SpA (Rossano Calabro, Italia) (reprezentanți: A. Clarizia și P. Clarizia, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 2 octombrie 2013 — C(2013) 6251 final — privind o procedură de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și a articolului 62 din Acordul privind Spațiul Economic European — Ajutor de stat SA.33.037 (2012/C) — Italia — Compensație plătită SIMET S.p.A. pentru prestarea de servicii de transport public în perioada 1987-2003;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei Europene din 2 octombrie 2013 — C(2013) 6251 final, potrivit căreia compensațiile plătite în favoarea SIMET, acordate printr-o hotărâre a Consiglio di Stato italian și comunicate de autoritățile naționale, ar constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, iar această măsură nu ar fi fost exceptată de la obligația de informare prealabilă prevăzută la articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.
   SIMET subliniază în această privință că litigiul soluționat de instanța națională privea repararea prejudiciului suferit de reclamantă din cauza nelegalităților care caracterizaseră actele emise de Ministerul infrastructurilor și transporturilor (MIT) în legătură cu exercitarea activităților de serviciu public de transport rutier interregional efectuate în perioada 1987-2003.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe incompatibilitatea reglementării naționale în temeiul căreia MIT reglementase activitatea întreprinsă de SIMET, în perioada analizată în hotărârea Consiglio di Stato, cu Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, care, în urma modificărilor introduse prin Regulamentul (CEE) n. 1893/91, interzicea statelor membre să supună întreprinderile care, precum SIMET, prestează servicii de transport interregional de persoane cu autobuze, vreunei obligații de serviciu public;

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că, spre deosebire de ceea ce susține Comisia, SIMET era supusă unor obligații de serviciu public, întrucât actele unilaterale de concesionare adoptate de MIT pentru furnizarea de servicii interregionale de transport de pasageri cu autobuze, în conformitate cu cerințele prevăzute de reglementarea italiană, au eliminat în mod clar orice autonomie a SIMET în exercitarea propriei activități antreprenoriale, întrucât aceasta era în mod direct organizată și impusă de administrație;

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor în materia reparării prejudiciului suferit de persoane private ca urmare a încălcării dreptului Uniunii, principii în temeiul cărora, dacă o autoritate a unui stat membru adoptă, în cadrul competenței sale, o măsură administrativă contrară față de ceea ce prevede dreptul Uniunii, această autoritate are obligația de a-și asuma repararea prejudiciului suferit de destinatarul măsurii, având în vedere caracterul nelegal al acesteia;

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că, în orice caz, niciun ajutor de stat nu a fost acordat în favoarea SIMET, întrucât metoda de determinare a sumelor care îi sunt acordate cu titlu de reparare a prejudiciului, prin trimitere la criteriile prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, pentru activitățile de transport rutier supuse obligațiilor de serviciu public pe care le-a exercitat în perioada 1987-2003, permite excluderea oricărui risc de supracompensare în favoarea SIMET, aceste sume reprezentând simpla contraprestație a costurilor suplimentare suportate de societate pentru îndeplinirea obligațiilor menționate, care i-au fost impuse în mod nelegal.


title: Cauza T-68/10: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2011 — Sphere Time/OAPI — Punch (Ceas atașat la o curea) [ „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un ceas atașat la o curea — Desen sau model industrial anterior — Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior — Caracter individual — Abuz de putere — Articolele 4, 6, 7 și 61-63 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002” ]

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/15

         Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2011 — Sphere Time/OAPI — Punch (Ceas atașat la o curea)
   (Cauza T-68/10) (1)

   (Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un ceas atașat la o curea - Desen sau model industrial anterior - Divulgare a desenului sau modelului industrial anterior - Caracter individual - Abuz de putere - Articolele 4, 6, 7 și 61-63 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2011/C 219/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sphere Time (Windhof, Luxemburg) (reprezentanți: C. Jäger, N. Gehlsen și M.-C. Simon, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Punch SAS (Nisa, Franța)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 2 decembrie 2009 (cauza R 1130/2008-3), privind o procedură de declarare a nulității între Punch SAS și Sphere Time

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Sphere Time la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-217/15: Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2016 – Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO – Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca figurativă a Uniunii Europene PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA — Denumirea comercială națională anterioară GRAND HOTEL PALLADIUM — Motiv relativ de refuz — Utilizarea în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local — Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/24

         Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2016 – Fiesta Hotels & Resorts/EUIPO – Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA)
   (Cauza T-217/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca figurativă a Uniunii Europene PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA - Denumirea comercială națională anterioară GRAND HOTEL PALLADIUM - Motiv relativ de refuz - Utilizarea în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 022/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spania) (reprezentant: J.-B. Devaureix, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Spania) (reprezentant: D. Solana Giménez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 februarie 2015 (cauza R 2391/2013-2) privind o procedură de declarare a nulității între Residencial Palladium, SL și Fiesta Hotels & Resorts, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Fiesta Hotels & Resorts, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-351/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 iunie 2017 – Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons.arl

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 iunie 2017 – Autolinee Toscane SpA/Mobit Soc.cons.arl
   (Cauza C-351/17)
   (2017/C 330/06)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Autolinee Toscane SpA

      Intimată: Mobit Soc.cons.arl

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 (1) (în mod special în ceea ce privește interdicția – prevăzută la literele (b) și (d) – ca un operator intern să participe la proceduri competitive de atribuire extra moenia) trebuie sau nu trebuie să fie aplicat și atribuirilor efectuate la o dată anterioară intrării în vigoare a aceluiași regulament?

               2)

               Se poate considera în mod abstract că are calitatea de „operator intern” – în sensul aceluiași regulament și eventual prin analogie, sub aspectul finalității, cu jurisprudența referitoare la sistemul in house providing – o persoană juridică de drept public care beneficiază de o atribuire directă a serviciului de transport local de către autoritatea statală, atunci când cea dintâi este legată direct de cea de a doua din perspectiva organizării și a controlului, iar capitalul său social este deținut de statul în cauză (integral sau pro quota, în acest din urmă caz împreună cu alte organisme publice)?

               3)

               În cazul unei atribuiri directe de servicii care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1370/2007, faptul că, ulterior atribuirii, autoritatea statală menționată înființează un organism public administrativ care are competențe organizatorice în privința serviciilor în discuție (statul păstrând însă competența exclusivă de a dispune de licența de concesiune) – organism care nu exercită niciun „control asemănător” asupra entității căreia îi sunt atribuite serviciile în mod direct – constituie sau nu constituie o împrejurare susceptibilă să excludă atribuirea în cauză din domeniul de aplicare al articolului 5 alineatul (2) din regulament?

               4)

               Data inițială de expirare a unei atribuiri directe stabilită după termenul de 30 de ani care expiră la 3 decembrie 2039 [termen care începe să curgă de la data intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1370/2007] implică în orice caz neconformitatea atribuirii cu principiile enunțate la articolul 5 coroborat cu articolul 8 alineatul (3) din același regulament sau neregularitatea menționată trebuie considerată ca fiind remediată automat, cu toate efectele juridice, prin reducerea implicită ex lege [articolul 8 alineatul (3) al doilea paragraf] la acest termen de 30 de ani?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


title: Cauza T-423/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 martie 2010 — Inter-Nett 2000/OAPI — Unión de Agricultores (HUNAGRO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară figurativă HUNAGRO — Marcă comunitară figurativă anterioară UNIAGRO — Refuz parțial de înregistrare — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 12 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 12 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 martie 2010 — Inter-Nett 2000/OAPI — Unión de Agricultores (HUNAGRO)
   (Cauza T-423/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară figurativă HUNAGRO - Marcă comunitară figurativă anterioară UNIAGRO - Refuz parțial de înregistrare - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 12 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 12 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 134/54
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) (Mόr, Ungaria) (reprezentant: E. Petruska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial P. Sipos, ulterior P. Sipos și O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Unión de Agricultores, SA (El Ejido, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 iulie 2008 (cauza R 71/2008-2) privind o procedură de opoziție între Unión de Agricultores, SA și Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008


title: Cauza C-97/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 27 februarie 2013 — Silvia Georgiana Câmpean/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 27 februarie 2013 — Silvia Georgiana Câmpean/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-97/13)
   2013/C 129/16
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Silvia Georgiana Câmpean

      Pârâte: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Întrebările preliminare

               1.

               Contravin reglementările Legii nr. 9/2012 dispozițiilor art. 110 din TFUE, se instituie într-adevăr o măsură vădit discriminatorie?

               2.

               Articolul 110 TFUE poate fi interpretat ca opunându-se reglementării statuate de Legea nr. 9/2012 (forma sa inițială), prin care s-a instituit o taxă pentru emisii poluante pentru autovehicule, dacă regimul acestei măsuri fiscale este astfel stabilit încât descurajează punerea în circulație, în statul membru menționat, a unor vehicule de ocazie cumpărate în alte state membre, fără însă a descuraja cumpărarea unor vehicule de ocazie având aceeași vechime și aceeași uzură de pe piața națională?


title: Cauza C-563/15: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2015 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/21

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2015 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-563/15)
   (2016/C 016/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, în privința următoarelor depozite de deșeuri: Torremolinos (Málaga), Torrent de S’Estret (Andratx, Mallorca), Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lanzarote), Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura), La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura), Lomo Blanco (Antigua, Fuerteventura), Montaña de Amagro (Galdar, Gran Canaria), Franja Costera de Botija (Galdar, Gran Canaria), Cueva Lapa (Galdar, Gran Canaria), La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife), Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife), Las Rosas (Güimar, Tenerife), Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife), Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife), Barranco del Carmen (Santa Cruz de la Palma, La Palma), Barranco Jurado (Tijarafe, La Palma), Montaña Negra (Puntagorda, La Palma), Lomo Alto (Fuencaliente, La Palma), Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, La Gomera), El Palmar – Taguluche (Hermigua, La Gomera), Paraje de Juan Barba (Alajeró, La Gomera), El Altito (Valle Gran Rey, La Gomera), Punta Sardina (Agulo, La Gomera), Los Llanillos (La Frontera, El Hierro), Faro de Orchilla (La Frontera, El Hierro), Montaña del Tesoro (Valverde, El Hierro), Arbancón, Galve de Sorbe, Hiendelaencina, Tamajón, El Casar, Cardeñosa (Àvila), Miranda de Ebro (Burgos), Poza de la Sal (Burgos), Acebedo (León), Bustillo del Páramo (León), Cármenes (León), Gradefes (León), Noceda del Bierzo (León), San Millán de los Caballeros (León), Santa María del Páramo (León), Villaornate y Castro (León), Cevico de la Torre (Palencia), Palencia (Palencia), Ahigal de los Aceiteros (Salamanca), Alaraz (Salamanca), Calvarrasa de Abajo (Salamanca), Hinojosa de Duero (Salamanca), Machacón (Salamanca), Palaciosrubios (Salamanca), Peñaranda de Bracamonte (Salamanca), Salmoral (Salamanca), Tordillos (Salamanca), Basardilla (Segovia), Cabezuela (Segovia), Almaraz del Duero (Zamora), Cañizal (Zamora), Casaseca de las Chanas (Zamora), La Serratilla (Abanilla), Las Rellanas (Santomera) și El Labradorcico (Águilas), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 13 și 15 din Directiva 2008/98/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea articolului 13 din Directiva 2008/98/CE
               Articolul 13 din Directiva 2008/98 prevede că statele membre trebuie să adopte măsurile necesare pentru a garanta că gestionarea deșeurilor se face fără a pune în pericol sănătatea populației și fără a dăuna mediului. Informațiile de care dispune Comisia confirmă existența, la data avizului motivat suplimentar, a 61 de depozite de deșeuri ilegale care nu au fost încă sigilate sau reabilitate. Existența unei astfel de situații o perioadă prelungită are în mod necesar drept consecință o degradare semnificativă a mediului. Prin urmare, Comisia concluzionează că, pentru fiecare dintre aceste depozite de deșeuri, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi incumbă în temeiul articolului 13 din Directiva 2008/98.

               2.

               Încălcarea articolului 15 din Directiva 2008/98/CE
               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2008/98 obligă statele membre să ia măsurile necesare pentru a se asigura că orice producător inițial de deșeuri sau alt deținător de deșeuri efectuează el însuși operațiunea de tratare a deșeurilor sau transferă această operațiune unui agent, unei unități sau întreprinderi care desfășoară activități de tratare a deșeurilor sau unui colector de deșeuri public sau privat în conformitate cu articolele 4 și 13 din această directivă. Existența, în prezent, a 61 de depozite de deșeuri ilegale care nu au fost încă sigilate sau reabilitate permite Comisiei să concluzioneze că autoritățile spaniole nu au luat toate măsurile necesare în sensul acestei dispoziții, întrucât acestea nu au împiedicat, o perioadă îndelungată, deversarea ilegală de deșeuri în aceste depozite de deșeuri și nu au garantat, așadar, tratarea acestor deșeuri în conformitate cu dispozițiile sus-menționate.

      (1)  JO L 312, p. 3.


title: Cauza C-344/10 P: Recurs introdus la 8 iulie 2010 de Freixenet, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 27 aprilie 2010 în cauza T-109/08 — Freixenet/OAPI

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/8

         Recurs introdus la 8 iulie 2010 de Freixenet, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 27 aprilie 2010 în cauza T-109/08 — Freixenet/OAPI
   (Cauza C-344/10 P)
   ()
   2010/C 274/12
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Freixenet, SA (reprezentanți: F. de Visscher, E. Cornu și D. Moreau, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               În principal, anularea Hotărârii Tribunalului din 27 aprilie 2010, precum și a Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 octombrie 2007 și stabilirea faptului că cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 32 532 îndeplinește condițiile pentru a fi publicată în conformitate cu articolul 40 din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 39 din Regulamentul nr. 207/2009];

               —

               în subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului din 27 aprilie 2010;

               —

               în orice caz, obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă trei motive în susținerea recursului formulat.
   Prin intermediul primului motiv de recurs, aceasta invocă, în esență, încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil, a articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și a articolului 73 (a doua teză) și a articolului 38 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (1) [devenite articolul 75 (a doua teză) și articolul 37 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (2)].
   Primul aspect al acestui motiv se referă la nerespectarea principiului contradictorialității. Potrivit recurentei, contrar celor reținute de Tribunal în hotărârea atacată, camera de recurs a OAPI ar fi efectuat, în cadrul deciziei care a fost supusă examinării Tribunalului, o nouă apreciere a caracterului distinctiv al mărcii recurentei, fără a-i permite acesteia din urmă să formuleze observații cu privire la această nouă abordare. În această privință, modul în care Tribunalul a justificat decizia Camerei întâi de recurs ar fi inexact și inadecvat în raport cu principiul bunei-credințe procedurale și cu obligația respectării dreptului la apărare. Hotărârea atacată ar încălca de asemenea principiul dreptului la apărare și principiul bunei-credințe procedurale prin faptul că a stabilit că Oficiul putea să comunice recurentei o serie de elemente de fapt indicându-i că intenționează să își întemeieze pe acestea decizia de respingere a cererii de înregistrare a mărcii și apoi, după primirea observațiilor scrise ale recurentei cu privire la respectivele elemente, să hotărască să nu le ia în considerare, cel puțin în parte, și să își întemeieze decizia pe o apreciere care era diferită din punct de vedere conceptual și din punctul de vedere al situației de fapt reținute, fără a da recurentei posibilitatea de a formula vreo observație.
   Prin intermediul celui de al doilea aspect al motivului de recurs invocat, recurenta susține în principal că Tribunalul și-ar fi încălcat obligația de motivare prin faptul că hotărârea atacată nu putea să considere că este motivată în mod suficient decizia Camerei întâi de recurs privind aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), în condițiile în care această decizie nu precizează niciunul dintre documentele pe care înțelege să se întemeieze, și nici nu putea stabili că ar fi fost inutilă indicarea unor elementele de probă deoarece Camera întâi de recurs s-ar fi întemeiat pe „deducții ce rezultă din experiența practică”. În plus, incertitudinea referitoare la elementele de fapt și la documentele pe care s-ar fi întemeiat Oficiul și Tribunalul afectează atât dreptul la apărare, cât și obligația de motivare prevăzută la articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 citat anterior.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv invocat, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 menționat. În pofida faptului că recurenta ar fi demonstrat, pe bază de documente, că marca a cărei înregistrare era solicitată este constituită dintr-o combinație de elemente caracteristice care o disting în mod semnificativ de celelalte prezentări aflate pe piață, Tribunalul nu ar fi făcut decât să reia argumentele vagi și generale invocate de Oficiu pentru a nega existența oricărui caracter distinctiv al mărcii solicitate. Tribunalul ar fi efectuat o analiză mai strictă pentru a aprecia caracterul distinctiv al mărcii decât în cazul altor mărci, considerate tradiționale. Hotărârea atacată ar fi încălcat astfel regula privind aprecierea concretă a caracterului distinctiv al unei mărci. Pe de altă parte, considerând că marea majoritate a consumatorilor nu percep aspectul original al mărcii drept un element util pentru a determina originea vinului spumant în cauză, ci preferă să se raporteze la etichetă, Tribunalul ar exclude forma de prezentare a ambalajului unui produs din sfera protecției, în condițiile în care această posibilitate este prevăzută în mod expres la articolul 4 din regulamentul menționat.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv invocat, societatea recurentă susține că Tribunalul ar fi încălcat articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 prin faptul că hotărârea atacată stabilește cerința ca marca a cărei înregistrare este solicitată să fi dobândit un caracter distinctiv prin utilizarea sa în fiecare dintre statele membre ale Uniunii. Astfel, refuzând să recunoască faptul că a avut loc o consacrare a caracterului distinctiv prin utilizarea de către un segment semnificativ al mediilor interesate, în condițiile în care acceptă în același timp că marca recurentei dobândise un astfel de caracter distinctiv cel puțin pe teritoriul Spaniei, Tribunalul ar stabili o regulă excesivă și inexactă în raport cu regulamentul menționat.

      (1)  JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.

      (2)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-251/10 P: Recurs introdus la 20 mai 2010 de KEK Diavlos împotriva Hotărârii Tribunalului (judecător unic) pronunțate la 18 martie 2010 în cauza T-190/07, KEK Diavlos/Comisia

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/14

         Recurs introdus la 20 mai 2010 de KEK Diavlos împotriva Hotărârii Tribunalului (judecător unic) pronunțate la 18 martie 2010 în cauza T-190/07, KEK Diavlos/Comisia
   (Cauza C-251/10 P)
   2010/C 195/20
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: KEK Diavlos (reprezentant: D. Chatzimichalis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea tuturor capetelor de cerere ale prezentului recurs;

               —

               anularea, pentru motivele menționate în recurs, a hotărârii atacate pronunțate de Tribunal (judecător unic) la 18 martie 2010 în cauza T-190/07, în scopul admiterii tuturor capetelor de cerere ale acțiunii formulate de KEK Diavlos împotriva Deciziei C(2006) 465 final a Comisiei din 23 februarie 2006 și al anulării acestei decizii, precum și a oricărui act și/sau decizii conexe a Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată și a onorariilor reprezentantului KEK Diavlos în fața primei și a celei de a doua instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Prin recursul din 20 mai 2010, societatea KEK Diavlos a solicitat anularea hotărârii pronunțate de Tribunal (judecător unic) la 18 martie 2010 în cauza T-190/07 în scopul admiterii tuturor capetelor de cerere ale acțiunii sale formulate împotriva Deciziei C(2006) 465 final a Comisiei din 23 februarie 2006 și al anulării acestei decizii, precum și a oricărui act și/sau decizii conexe a Comisiei.
   Prezentul recurs declarat împotriva hotărârii citate anterior se bazează pe trei motive care pot fi rezumate astfel:

               Primul motiv de recurs: hotărârea atacată a respins în întregime acțiunea și argumentarea acesteia, pe baza unor motive greșite și insuficiente, deși ar fi trebuit să le admită în totalitate sau, cel puțin, în parte. În special, hotărârea atacată nu ia în considerare absolut deloc argumentul recurentei, esențial pentru soluționarea litigiului, potrivit căruia aceasta și-a executat obligația contractuală constând în editarea de imprimate de informare în 1 000 de exemplare (pentru fiecare limbă) cuprinzând toate informațiile necesare pentru pregătirea elevilor în vederea trecerii la euro, prin editarea unei broșuri de mai multe pagini cu privire la acest subiect (anexele VIII, IX și X); pe de altă parte, hotărârea atacată nu este motivată în ceea ce privește aprecierea referitoare la buletinele de informare editate de KEK Diavlos, conform obligațiilor sale contractuale.

               Cel de al doilea motiv de anulare: hotărârea atacată este afectată de erori ca urmare a încălcării legii și în special a articolului 48 din Regulamentul de procedură, în măsura în care a respins propunerea KEK Diavlos de a prezenta probe suplimentare și, mai precis, a respins cererea acesteia prezentată în ședință de acordare a unui termen pentru furnizarea anumitor documente referitoare la „neregularități” pe care Comisia pretinde că le-a constat și, prin urmare, la problema datei la care cheltuielile în cauză au fost înregistrate în registrele contabile pentru a fi „eligibile” potrivit contractului și anexei II la acesta.

               Cel de al treilea motiv de anulare: hotărârea atacată pronunțată de Tribunal (judecător unic) la 18 martie 2010 a obligat în mod greșit KEK Diavlos la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie, deși ar fi trebuit să compenseze cheltuielile efectuate de părți, în temeiul articolului 87 alineatul (3) din Regulamentul de procedură să oblige KEK Diavlos, în calitate de parte care a căzut în pretenții, la suportarea numai a unei părți din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie, având în vedere circumstanțele.


title: Cauza C-319/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën [Trimitere preliminară — Codul vamal comunitar — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolele 203 și 204 — Regimul de tranzit comunitar extern — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Articolele 365, 366 și 859 — Nașterea datoriei vamale — Sustragere sau nesustragere de sub supravegherea vamală — Neexecutarea unei obligații — Omisiunea de a încheia regimul de tranzit — Ieșirea mărfurilor de pe teritoriul vamal al Uniunii Europene]

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 29 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-319/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Codul vamal comunitar - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolele 203 și 204 - Regimul de tranzit comunitar extern - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolele 365, 366 și 859 - Nașterea datoriei vamale - Sustragere sau nesustragere de sub supravegherea vamală - Neexecutarea unei obligații - Omisiunea de a încheia regimul de tranzit - Ieșirea mărfurilor de pe teritoriul vamal al Uniunii Europene])
   (2015/C 429/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: B&S Global Transit Center BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

   Articolele 203 și 204 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie interpretate în sensul că o omisiune de îndeplinire a obligației de prezentare a unei mărfi plasate sub regimul de tranzit comunitar extern la biroul vamal de destinație dă naștere unei datorii vamale nu în temeiul articolului 204 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1791/2006, ci al articolului 203 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1791/2006, atunci când marfa vizată a ieșit de pe teritoriul vamal al Uniunii Europene, iar titularul regimului menționat nu este în măsură să depună documente conforme articolului 365 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, în versiunea care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001, sau articolului 366 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 2454/93, în versiunea care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 1192/2008 al Comisiei din 17 noiembrie 2008.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza C-104/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spania) — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA (Politica socială — Egalitate de tratament între lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin — Directiva 76/207/CEE — Articolele 2 și 5 — Dreptul la o pauză acordat mamelor salariate — Utilizare posibilă de către mama salariată sau de către tatăl salariat — Mamă care desfășoară o activitate independentă — Excluderea dreptului la pauză în ceea ce privește tatăl salariat)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 30 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spania) — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA
   (Cauza C-104/09) (1)

   (Politica socială - Egalitate de tratament între lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin - Directiva 76/207/CEE - Articolele 2 și 5 - Dreptul la o pauză acordat mamelor salariate - Utilizare posibilă de către mama salariată sau de către tatăl salariat - Mamă care desfășoară o activitate independentă - Excluderea dreptului la pauză în ceea ce privește tatăl salariat)
   2010/C 317/14
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Pedro Manuel Roca Álvarez

      Pârâtă: Sesa Start España ETT SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Interpretarea articolului 13 CE și a Directivei 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164), astfel cum a fost modificată de Directiva 2002/73/CE (JO L 269, p. 25, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143) — Legislație națională care prevede dreptul la un concediu pentru alăptarea copilului în favoarea mamelor salariate, dar care poate fi utilizat de mamă sau de tată sub forma unei reduceri a timpului de muncă — Excludere dacă mama este lucrător nesalariat și tata lucrător salariat — Principiul egalității de tratament

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatele (1), (3) și (4), precum și articolul 5 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă trebuie interpretate în sensul că se opun unei măsuri naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care prevede că lucrătorii de sex feminin care sunt mame ale unui copil și care au statutul de lucrător salariat pot beneficia de o pauză, în diverse modalități, pe parcursul primelor nouă luni după nașterea acestui copil, în timp ce lucrătorii de sex masculin care sunt tați ai unui copil și care au același statut nu pot beneficia de aceeași pauză decât în cazul în care și mama acestui copil are statutul de lucrător salariat.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-422/09: Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2011 — São Paulo Alpargatas/OAPI — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BAHIANAS LAS ORIGINALES — Mărcile comunitare și naționale figurative anterioare havaianas și marca națională verbală anterioară HAVAIANAS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/22

         Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2011 — São Paulo Alpargatas/OAPI — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES)
   (Cauza T-422/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BAHIANAS LAS ORIGINALES - Mărcile comunitare și naționale figurative anterioare havaianas și marca națională verbală anterioară HAVAIANAS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 204/38
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: São Paulo Alpargatas, SA (São Paulo, Brazilia) (reprezentanți: P. Merino Baylos și A. Velázquez Ibáñez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Enrique Fischer (Buenos Aires, Argentina) (reprezentanți: inițial E. Rasche Aparicio, ulterior M. de Justo Bailey, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 august 2009 (cauza R 1477/2008-2) privind procedura de opoziție între São Paulo Alpargatas, SA și domnul Enrique Fischer

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 august 2009 (cauza R 1477/2008-2).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de São Paulo Alpargatas, SA.

               3.

               Domnul Enrique Fischer suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009.


title: Cauzele conexate C-93/13 P și C-123/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 martie 2015 – Comisia Europeană/Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA, Eni SpA (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului cloropren — Succesiune de entități de producție — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Încălcări repetate — Competență de fond)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 martie 2015 – Comisia Europeană/Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA, Eni SpA
   (Cauzele conexate C-93/13 P și C-123/13 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului cloropren - Succesiune de entități de producție - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Încălcări repetate - Competență de fond))
   (2015/C 138/03)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

   (C-93/13 P)

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte și R. Striani, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA, Eni SpA (reprezentanți: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante și V. Laroccia, avocați)
   (C-123/13 P)

      Recurentă: Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA, Eni SpA (reprezentanți: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante et V. Laroccia, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte și R. Striani, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile în cauzele C-93/13 P și C-123/13 P.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului în cauza C-93/13 P.

               3)

               Obligă Versalis SpA și Eni SpA la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului în cauza C-123/13 P.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.

      JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-600/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Lemnis Lighting BV [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Uniunea vamală și Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Pozițiile 8539, 8541, 8543, 8548 şi 9405 — Lămpi cu diode emițătoare de lumină (LED)]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Lemnis Lighting BV
   (Cauza C-600/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Uniunea vamală și Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Pozițiile 8539, 8541, 8543, 8548 şi 9405 - Lămpi cu diode emițătoare de lumină (LED)])
   (2017/C 038/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Lemnis Lighting BV

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007, trebuie interpretată în sensul că mărfuri precum lămpile cu diode emițătoare de lumină în discuție în litigiul principal se clasifică, sub rezerva aprecierii de către instanța de trimitere a ansamblului elementelor de fapt de care dispune, la poziția 8543 din această nomenclatură.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-407/08: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2010 — MIP Metro/OAPI — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Metromeet — Marcă națională verbală anterioară meeting metro — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/40

         Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2010 — MIP Metro/OAPI — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet)
   (Cauza T-407/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Metromeet - Marcă națională verbală anterioară meeting metro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 221/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: CBT Comunicación Multimedia, SL (Gexto, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 iunie 2008 (cauza R 387/2007-1) privind o procedură de opoziție între MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG și CBT Comunicación Multimedia, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 iunie 2008 (cauza R 387/2007-1) privind o procedură de opoziție între MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG și CBT Comunicación Multimedia, SL.

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008


title: Cauza C-36/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Minden (Germania) la 25 ianuarie 2017 – Daher Muse Ahmed/Republica Federală Germania

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Minden (Germania) la 25 ianuarie 2017 – Daher Muse Ahmed/Republica Federală Germania
   (Cauza C-36/17)
   (2017/C 213/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Minden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Daher Muse Ahmed

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Curtea de Justiție (Camera a treia) a declarat, prin Ordonanța din 5 aprilie 2017, că dispozițiile și principiile Regulamentului (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (1), care reglementează, în mod direct sau indirect, termenele de depunere a unei cereri de reprimire nu sunt aplicabile într-o situație, precum cea în discuție în litigiul principal, în care un resortisant al unei țări terțe a prezentat o cerere de protecție internațională într-un stat membru după ce i s-a acordat beneficiul protecției subsidiare de către un alt stat membru.

      (1)  JO 2013, L 180, p. 31.


title: Cauza C-155/16: Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/37

         Ordonanța președintelui Curții din 8 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine
   (Cauza C-155/16) (1)

   (2016/C 343/50)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza T-223/10: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2011 — Regione Puglia/Comisia ( FEDER — Reducerea unei contribuții financiare — Retragerea notei de debit atacate — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/21

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2011 — Regione Puglia/Comisia
   (Cauza T-223/10) (1)

   (FEDER - Reducerea unei contribuții financiare - Retragerea notei de debit atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 331/40
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Regione Puglia (Bari, Italia) (reprezentanți: F. Brunelli și A. Aloia, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Prete și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Notei de debit nr. 3241001630 din 26 februarie 2010 referitoare la Decizia Comisiei C(2009) 10350 din 22 decembrie 2009 de reducere a contribuției financiare din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER), acordate în aplicarea Deciziei Comisiei C(2000) 2349 din 8 august 2000 de aprobare a programului operațional POR Puglia, pentru perioada 2000-2006, în temeiul obiectivului 1.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri, iar Regione Puglia suportă cheltuielile aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-341/14: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Klyuyev/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului — Dovada temeiniciei includerii în listă”)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/37

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Klyuyev/Consiliul
   (Cauza T-341/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului - Dovada temeiniciei includerii în listă”))
   (2016/C 098/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Sergiy Klyuyev (Donetsk, Ucraina) (reprezentanți: R. Gherson și T. Garner, solicitors, și B. Kennelly, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Elera-San Miguel Hurtado și J.-P. Hix, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Gauci și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 26), a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 1), a Deciziei (PESC) 2015/876 a Consiliului din 5 iunie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119 (JO L 142, p. 30) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/869 al Consiliului din 5 iunie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 (JO L 142, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost inclus în lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care numele domnului Sergiy Klyuyev a fost inclus în lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Klyuyev în ceea ce privește cererea de anulare formulată în cererea introductivă.

               4)

               Îl obligă pe domnul Klyuyev să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliu în ceea ce privește cererea de anulare formulată în memoriul în adaptarea concluziilor.

               5)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-5/13: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2013 — Iran Liquefied Natural Gas/Consiliul

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/24

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2013 — Iran Liquefied Natural Gas/Consiliul
   (Cauza T-5/13)
   2013/C 55/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Grayston, Solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers și N. Pilkington, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 (2), în măsura în care actele contestate includ numele reclamantei pe lista persoanelor și entităților cărora li se aplică măsuri restrictive;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, întrucât Consiliul nu a ascultat apărările reclamantei, în special pe acelea cu privire la aplicarea măsurilor în privința angajamentelor contractuale în curs, comportament care nu ar fi justificat de nicio indicație în sens contrar.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de informare, întrucât Consiliul nu a notificat reclamantei măsurile contestate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o motivare insuficientă, în măsura în care motivarea limitată a fost confirmată de Consiliu însuși, iar la cererea de acces la documente nu s-a primit încă niciun răspuns.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, întrucât reclamantei nu i s-a dat posibilitatea să conteste în mod efectiv criticile Consiliului, având în vedere că aceste critici au fost ascunse reclamantei.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât contrar susținerilor Consiliului reclamanta nu este o sucursală a National Iranian Oil Company, și, în orice caz, Consiliul nu a demonstrat că, chiar dacă ar fi fost o sucursală a acestei din urmă companii, aceasta ar aduce un beneficiu statului iranian care ar fi contrar scopului urmărit de măsurile contestate.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental de proprietate, întrucât, prin aplicarea unor măsuri restrictive în privința resurselor financiare bancare și a angajamentelor contractuale în curs ale reclamantei, Consiliul a încălcat dreptul fundamental de proprietate prin adoptarea unor măsuri a căror proporționalitate nu poate fi analizată.

      (1)  Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16).


title: Cauza C-608/11 P: Ordonanța Curții din 12 iulie 2012 — Land Wien/Comisia Europeană [Recurs — Energie nucleară — Extinderea centralei nucleare din Mochovce (Republica Slovacă) — Decizie a Comisiei de clasare a plângerii — Acțiune în anulare — Refuzul Comisiei de a transmite documentele solicitate — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Cerințe minime stabilite la articolul 44 alineatul (1) lit. (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Inadmisibilitate]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/21

         Ordonanța Curții din 12 iulie 2012 — Land Wien/Comisia Europeană
   (Cauza C-608/11 P) (1)

   (Recurs - Energie nucleară - Extinderea centralei nucleare din Mochovce (Republica Slovacă) - Decizie a Comisiei de clasare a plângerii - Acțiune în anulare - Refuzul Comisiei de a transmite documentele solicitate - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Cerințe minime stabilite la articolul 44 alineatul (1) lit. (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Inadmisibilitate)
   2012/C 366/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Land Wien (reprezentant: W.-G. Schärf, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia, P. Oliver și G. Wilms, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 20 septembrie 2011, Land Wien/Comisia (T-267/10), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantului având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei Comisiei din 25 martie 2010 de clasare a plângerii reclamantului referitoare la proiectul de extindere a unităților 3 și 4 ale centralei nucleare din Mochovce (Republica Slovacă) și, pe de altă parte, constatarea abținerii de a acționa a Comisiei, în sensul articolului 265 TFUE, în măsura în care nu au fost transmise reclamantului toate documentele solicitate referitoare la acest proiect, cu încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76) — Încălcarea dreptului de acces la documente, a articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, precum și a Tratatului Euratom

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Land Wien la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.01.2012.


title: Cauza F-75/07: Acțiune introdusă la 29 iulie 2007 — Brown și Volpato/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/30

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2007 — Brown și Volpato/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-75/07)
   (2007/C 235/55)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Colin Brown (Bruxelles, Belgia) și Alberto Volpato (Moscova, Rusia) (reprezentanți: B.Cortese și C. Cortese, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziei Comisiei Comunităților Europene publicată în Informații administrative (Informations administratives) nr. 55-2006 din 17 noiembrie 2006 întrucât i-a promovat pe reclamanți la gradul AD 9, treapta 1, în temeiul exercițiului de promovare 2006;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziilor Comisiei din 23 aprilie 2007, întrucât prin acestea au fost respinse reclamațiile formulate de reclamanți;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții, funcționari ai Comisiei, contestă decizia prin care sunt promovați, în temeiul exercițiului de promovare 2006, la gradul AD 9, un grad nou, introdus de la 1 mai 2004 între gradele AD 8 (fost A 7) și AD 10 (fost A 6). Aceștia susțin că nu ar fi trebuit să fie promovați la gradul AD 9, ci la gradul AD 10, astfel cum s-a procedat în cadrul exercițiului de promovare 2004 pentru funcționarii care, ca și reclamanții, la 30 aprilie 2004 erau încadrați în gradul A 7 și erau promovabili la gradul superior A 6.
   Reclamanții invocă motive foarte asemănătoare cu primul și al treilea motiv invocate în cauza F-105/06 (1).

      (1)  JO C 281, 18.11.2006, p. 45.


title: Cauza T-216/14: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2015 – Volkswagen/OAPI (EXTRA) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EXTRA — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/38

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2015 – Volkswagen/OAPI (EXTRA)
   (Cauza T-216/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EXTRA - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 198/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: U. Sander și J. Eberhardt, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial M. Fischer, ulterior A. Schifko, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 februarie 2014 (cauza R 1788/2013-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal EXTRA ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Volkswagen AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza T-471/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Karatzoglou/AER ( Funcție publică — Agent temporar — Trimitere la Tribunal după anulare — Rezilierea contractului — Obligație de motivare — Abuz de putere — Principiul bunei administrări )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — Karatzoglou/AER
   (Cauza T-471/04) (1)

   („Funcție publică - Agent temporar - Trimitere la Tribunal după anulare - Rezilierea contractului - Obligație de motivare - Abuz de putere - Principiul bunei administrări’)
   (2009/C 19/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Georgios Karatzoglou (Préveza, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Reconstrucție (AER) (reprezentanți: S. Orlandi și J.-N. Louis, avocați)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei AER din 26 februarie 2004 de reziliere a contractului de muncă al reclamantului.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Georgios Karatzoglou și Agenția Europeană pentru Reconstrucție (AER) vor suporta fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în fața Curții și a Tribunalului.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza F-8/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 martie 2014 – CP/Parlamentul European (Funcție publică  — Funcționar  — Șef de unitate  — Perioadă de probă  — Neconfirmarea în funcția de șef de unitate  — Repartizare într-o altă funcție decât de conducere  — Norme interne ale Parlamentului European)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/56

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 martie 2014 – CP/Parlamentul European
   (Cauza F-8/13) (1)

   ((Funcție publică - Funcționar - Șef de unitate - Perioadă de probă - Neconfirmarea în funcția de șef de unitate - Repartizare într-o altă funcție decât de conducere - Norme interne ale Parlamentului European))
   2014/C 142/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CP (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau și V. Montebello-Demogeot, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de neconfirmare a reclamantului în funcția de șef de unitate și a transferului său la Direcția Generală Politici Interne

      Dispozitivul

   declară și hotărăște:

               1)

               Anulează decizia din 23 martie 2012 prin care Parlamentul European nu l-a confirmat pe CP în funcția de șef de unitate și l-a transferat împreună cu postul său în cadrul Direcției Generale „Politici Interne ale Uniunii”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de CP.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013, p. 39.


title: Cauza T-93/13: Ordonanța Tribunalului din 8 mai 2015 – Regatul Unit/BCE

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/25

         Ordonanța Tribunalului din 8 mai 2015 – Regatul Unit/BCE
   (Cauza T-93/13) (1)

   (2015/C 228/34)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza C-201/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Holger Schlosser și Nicole Schlosser/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Holger Schlosser și Nicole Schlosser/TUIfly GmbH
   (Cauza C-201/17)
   (2017/C 231/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Holger Schlosser, Nicole Schlosser

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Edițíe specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-778/15: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – It Works/OAPI – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/21

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – It Works/OAPI – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)
   (Cauza T-778/15)
   (2016/C 090/29)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: It Works S.A. (Cracovia, Polonia) (reprezentant: J. Aftyka, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: KESA Holdings Luxembourg Sàrl (Luxemburg, Luxemburg)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „IT it WORKS” – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 359 222

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 26/10/2015 în cauza R 2106/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește serviciile pentru care a fost admisă opoziția;

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție din 17 iunie 2014 în procedura de opoziție nr. B 001988727 în ceea ce privește serviciile pentru care a fost admisă opoziția;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la OAPI pentru reformarea deciziei pe fond și pentru înregistrarea mărcii comunitare nr. 010359222 pentru toate serviciile vizate, fără a aduce atingere mărcilor necontestate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața diviziei de opoziție, a Camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-19/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht München I – Germania) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/Innova Vital GmbH (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Mențiuni nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Articolul 1 alineatul (2) — Domeniu de aplicare — Produse alimentare care urmează să fie livrate ca atare consumatorului final — Menţiuni formulate în cadrul unei comunicări comerciale adresate exclusiv unor profesioniști din domeniul sănătății)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht München I – Germania) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/Innova Vital GmbH
   (Cauza C-19/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Mențiuni nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Articolul 1 alineatul (2) - Domeniu de aplicare - Produse alimentare care urmează să fie livrate ca atare consumatorului final - Menţiuni formulate în cadrul unei comunicări comerciale adresate exclusiv unor profesioniști din domeniul sănătății))
   (2016/C 335/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht München I

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Pârâtă: Innova Vital GmbH

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1047/2012 al Comisiei din 8 noiembrie 2012, trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul de aplicare al acestui regulament mențiunile nutriționale sau de sănătate formulate într-o comunicare comercială cu privire la un produs alimentar care urmează să fie livrat ca atare consumatorului final, în cazul în care comunicarea respectivă este adresată nu consumatorului final, ci exclusiv unor profesioniști din domeniul sănătății.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza T-220/15: Acțiune introdusă la 4 mai 2015 – Beele Engineering/OAPI (WE CARE)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/19

         Acțiune introdusă la 4 mai 2015 – Beele Engineering/OAPI (WE CARE)
   (Cauza T-220/15)
   (2015/C 228/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Beele Engineering BV (Aalten, Ţările de Jos) (reprezentant: M. Ring, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „WE CARE” – cererea de înregistrare nr. 12 610 143

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 15 ianuarie 2015 în cauza R 1424/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;


title: Cauza C-542/09: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/31

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-542/09)
   2010/C 63/50
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că lucrătorii migranți și membrii de familie aflați în întreținerea acestora trebuie să îndeplinească o condiție privind reședința, așa-numita „regulă a celor 3 ani din 6”, pentru ca efectuarea studiilor în străinătate să fie eligibilă în cadrul prevăzut de WSF (1) pentru finanțarea studiilor, Regatul Țărilor de Jos a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 (2);

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin faptul că până în prezent nu au prevăzut toate măsurile de eliminare a condiției de reședință, așa-numita „regulă a celor 3 ani din 6”, pe care trebuie să o îndeplinească lucrătorii migranți și membrii de familie aflați în întreținerea acestora pentru ca efectuarea studiilor în străinătate să fie eligibilă în cadrul prevăzut de WSF pentru finanțarea studiilor, Comisia consideră că Țările de Jos nu și-au îndeplinit obligațiile care le revin în temeiul articolului 45 TFUE și al Regulamentului nr. 1612/68.

      (1)  Legea privind finanțarea studiilor (Wet Studiefinanciering) din 2000.

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11).


title: Cauza C-587/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 septembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen (Fiscalitate — Taxă pe valoarea adăugată — Livrare de bunuri — Impozitarea operațiunilor în lanț — Refuz de acordare a scutirii ca urmare a faptului că nu a fost furnizat numărul de identificare în scopuri de TVA al persoanei care achiziționează bunurile)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 septembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)/Finanzamt Plauen
   (Cauza C-587/10) (1)

   (Fiscalitate - Taxă pe valoarea adăugată - Livrare de bunuri - Impozitarea operațiunilor în lanț - Refuz de acordare a scutirii ca urmare a faptului că nu a fost furnizat numărul de identificare în scopuri de TVA al persoanei care achiziționează bunurile)
   2012/C 366/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

      Pârât: Finanzamt Plauen

      cu participarea: Bundesministerium der Finanzen

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesfinanzhof — Interpretarea prevederilor cuprinse în A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Livrare de bunuri — Impozitare a operațiunilor în lanț — Achiziționare de mărfuri de către o întreprindere stabilită într un stat membru de la o altă întreprindere, stabilită într un stat terț și care nu este identificată în scopuri de TVA, care se aprovizionează de la o întreprindere stabilită într un alt stat membru, mărfurile fiind expediate direct de furnizor întreprinderii dobânditoare — Situația în care furnizorul prezintă numărul în scopuri de TVA al dobânditorului

      Dispozitivul

   Articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf din Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/80/CE a Consiliului din 12 octombrie 1998, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca administrația fiscală a unui stat membru să condiționeze scutirea de taxa pe valoarea adăugată a unei livrări intracomunitare de transmiterea de către furnizor a numărului de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată al persoanei care achiziționează bunurile, sub rezerva totuși ca acordarea acestei scutiri să nu fie refuzată pentru simplul motiv că această obligație nu a fost respectată atunci când furnizorul nu poate, cu bună credință și după ce a luat toate măsurile care îi pot fi impuse în mod rezonabil, să transmită acest număr, dar transmite, pe de altă parte, alte indicații de natură să demonstreze în mod suficient că persoana care achiziționează bunurile este o persoană impozabilă acționând ca atare în operațiunea în cauză.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011


title: Cauza F-96/10: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2010 — Andrecs și alții/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/63

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2010 — Andrecs și alții/Comisia
   (Cauza F-96/10)
   ()
   2011/C 30/123
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Stefan Robert Andrecs (Bruxelles, Belgia) și alții (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cererea de anulare a deciziei pârâtei prin care se ajustează remunerațiile, pensiile și celelalte alocații ale reclamanților cu efect din 1 iulie 2009, constatate în fisele lor de remunerație, în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (CE, Euratom) al Consiliului nr. 1296/2009 din 23 decembrie 2009

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei prin care AIPN a stabilit valoarea noilor remunerații, pensii și alte alocații statutare ale reclamanților, astfel cum este prevăzută în special în fișele de remunerație R 6/2009 și 01/2010 ale persoanelor interesate și anularea deciziei prin care AIPN a respins, la 24 iunie 2010, reclamația depusă de reclamanți la 29 martie 2010, în măsura în care deciziile menționate refuză acordarea către reclamanți a unei majorări a remunerațiilor, a pensiilor și a alocațiilor statutare în valoare de 3,70 % din valoarea inițială și resping cererea lor prin care urmăreau acordarea unor dobânzi calculate asupra sumelor în legătură cu care rămân creditori, la o rată stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte, începând de la data exigibilității sumelor în cauză, până la plata lor completă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-267/07: Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovenia

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/18

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovenia
   (Cauza C-267/07)
   (2007/C 170/32)
   Limba de procedură: slovena
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia
   Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/50/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Directivei 96/48/CE a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză și a Directivei 2001/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean convențional, sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor măsuri Comisiei, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul prevederilor directivei menționate;

               —

               obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/50/CE în dreptul intern a expirat la 29 aprilie 2006.

      (1)  JO L 164, p. 114.