title: Cauza T-4/20: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2020 – Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Comisia

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/22

      Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2020 – Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii/Comisia
      (Cauza T-4/20)
      (2020/C 87/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii (Wrocław, Poland) (reprezentant: Ł. Stępkowski, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea inexistenței creanței contractuale a pârâtei care reiese din scrisoarea din 13 noiembrie 2019 [ref. Ares (2019)6993009], datată 12 noiembrie 2019, și din șase note de debit emise de pârâtă, împreună cu o scrisoare de însoțire pentru un cuantum total de 180 893,90 EUR, constând în cuantumul de 164 449 EUR cu titlu de sumă principală și în cuantumul de 16 444,90 EUR cu titlu de daune-interese, și, în consecință:

                  —

                  declararea faptului că cheltuielile cu personalul care fac obiectul acțiunii reprezintă cheltuieli eligibile în sarcina pârâtei și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantei a sumei de 180 893,90 EUR, majorată cu dobânda legală de întârziere de 8 % pe an, prevăzută de legislația belgiană, de la 24 decembrie 2019 inclusiv până la data plății sumei principale, și

                  —

                  cu titlu subsidiar, în măsura în care scrisoarea pârâtei din 13 noiembrie 2019 [ref. Ares (2019)6993009] constituie un act atacabil, anularea deciziei Comisiei cuprinse în această scrisoare;

                  —

                  în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea contractului: încălcarea articolului II.14(1)(a)(b) coroborat cu articolele II.6(6), II.22(6) și II.24(1) din anexa II la acordurile de grant nr. 248577-C2POWER, 257626-ACROPOLIS și 215669-EUWB.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea legislației aplicabile, și anume legislația belgiană: încălcarea articolelor 1134, 1135 și 1315 din Codul civil belgian.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea legislației aplicabile, și anume legislația poloneză: încălcarea articolului 113, a articolului 18 alineatul 2 și a articolului 140 din Codul muncii polonez.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâta datorează dobânzi legale în temeiul unui principiu general de drept al Uniunii privind dobânzile de întârziere și în temeiul dreptului belgian.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime, în măsura în care pârâta a furnizat asigurări precise și necondiționate care nu au fost respectate.

                  6.

                  Al șaselea motiv, referitor la cheltuielile de judecată, prin intermediul căruia se solicită ca pârâta să fie obligată la plata cheltuielilor de judecată în calitate de parte care a căzut în pretenții.

                  7.

                  Primul motiv subsidiar, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, întrucât pârâta nu a prezentat probe și nu a audiat reclamanta.

                  8.

                  Al doilea motiv subsidiar, întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere, în măsura în care pârâta a săvârși erori de fapt și nu a prezentat un ansamblu de indicii concordante.

                  9.

                  Al treilea motiv subsidiar, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, întrucât pârâta nu a furnizat o motivare și a refuzat să își explice poziția.

                  10.

                  Al patrulea motiv subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiului așteptărilor legitime, întrucât pârâta a furnizat asigurări precise și necondiționate care nu au fost respectate.

                  11.

                  Al cincilea motiv subsidiar, referitor la cheltuielile de judecată, prin intermediul căruia se solicită ca pârâta să fie obligată la plata cheltuielilor de judecată în calitate de parte care a căzut în pretenții.


title: Cauza T-7/20: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2020 – Global Translation Solutions/Parlamentul

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/23

      Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2020 – Global Translation Solutions/Parlamentul
      (Cauza T-7/20)
      (2020/C 87/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Global Translation Solutions ltd. (Valletta, Malta) (reprezentant: C. Mifsud-Bonnici, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 28 octombrie 2019 de respingere a ofertei reclamantei depuse pentru lotul 15 în legătură cu procedura de achiziții TRA/EU19/2019 (1);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea deciziei pârâtului din 5 decembrie 2019 de acordare a lotului 15 în legătură cu procedura de achiziții TRA/EU19/2019 unui singur operator economic și

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia pârâtului din 28 octombrie 2019 de respingere a ofertei reclamantei depuse pentru lotul 15 în legătură cu procedura de achiziții TRA/EU19/2019 a fost nelegală, întrucât s-a întemeiat pe o constatare de fapt eronată, și anume aceea că formatul fișierului „.doc” nu îndeplinea condițiile documentației privind achizițiile întrucât:

                              —

                              documentația privind achizițiile nu a fost redactată în mod suficient de clar, precis și neechivoc și/sau

                              —

                              formatul fișierului „.doc” este echivalent din punct de vedere funcțional cu formatul fișierului „.docx”.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia pârâtului din 28 octombrie 2019 de respingere a ofertei reclamantei depuse pentru lotul 15 în legătură cu procedura de achiziții TRA/EU19/2019 a fost nelegală, întrucât:

                              —

                              comportamentul pârâtului a încălcat legea, între altele articolul 106 alineatul (3) din Regulamentul de punere în aplicare al Comisiei (2), și principiile generale ale dreptului Uniunii, inclusiv în materie de achiziții publice, între altele principiul proporționalității și/sau

                              —

                              comportamentul pârâtului a încălcat legea, între altele articolul 96 alineatul (2) din Regulamentul financiar (3), și principiile generale ale dreptului Uniunii, inclusiv principiul bunei administrări, între altele obligația de diligență.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că decizia pârâtului din 5 decembrie 2019 de acordare a lotului 15 în legătură cu procedura de achiziții TRA/EU19/2019 unui singur operator economic a fost nelegală, întrucât a fost contrară principiilor generale ale dreptului Uniunii, inclusiv în materie de achiziții publice, și termenilor procedurii de achiziții.

         (1)  JO 2019/S 54-123613.

         (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2012 L 362, p. 1).

         (3)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012 L 298, p. 1).


title: Cauza T-31/20: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2020 – West End Drinks/EUIPO – Pernod Ricard (The King of SOHO)

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/24

      Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2020 – West End Drinks/EUIPO – Pernod Ricard (The King of SOHO)
      (Cauza T-31/20)
      (2020/C 87/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: West End Drinks Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: C. Hawkes, Solicitor, și C. Hall, barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pernod Ricard SA (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative The King of SOHO în culorile auriu, galben închis, galben deschis și crem – cererea de înregistrare nr. 11 539 103.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 octombrie 2019 în cauza R 1543/2018-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de opoziție;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 42 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-48/20: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2020 – Sahaj Marg Spirituality Foundation/EUIPO (Heartfulness)

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/26

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2020 – Sahaj Marg Spirituality Foundation/EUIPO (Heartfulness)
      (Cauza T-48/20)
      (2020/C 87/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sahaj Marg Spirituality Foundation (Manapakkam, India) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative Heartfulness – cererea de înregistrare nr. 1 433 232.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2019 în cauza R 1266/2019-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-49/20: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2020 – Rothenberger/EUIPO – Paper Point (ROBOX)

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/26

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2020 – Rothenberger/EUIPO – Paper Point (ROBOX)
      (Cauza T-49/20)
      (2020/C 87/32)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Rothenberger AG (Kelkheim, Germania) (reprezentați: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Paper Point Snc di Daria Fabbroni e Simone Borghini (Arezzo, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene verbală ROBOX – cererea de înregistrarea nr. 16 462 971.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 octombrie 2019 în cauza R 210/2019-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată și, în cazul în care cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în procedură, obligarea sa la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-51/20: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2020 – Mélin/Parlamentul

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/27

      Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2020 – Mélin/Parlamentul
      (Cauza T-51/20)
      (2020/C 87/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Joëlle Mélin (Aubagne, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca admisibilă a excepției de nelegalitate și ca nelegale a articolului 33 alineatele (1) și (2) și a articolului 68 alineatele (1) și (2) din NASD (Normele de aplicare a Statutului deputaților);

                  —

                  în consecință, constatarea lipsei temeiului juridic al Deciziei din 17 decembrie 2019 a Secretarului General și anularea acesteia;

                  —

                  în subsidiar, constatarea încălcării articolului 68 alineatul (2) din NASD de către Secretarul General și anularea Deciziei din 17 decembrie 2019.
                  În principal:

                  —

                  constatarea faptului că Joëlle Mélin a făcut dovada muncii asistentei sale, conforme cu articolul 33 alineatele (1) și (2) din NASD și cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene;
                  În consecință:

                  —

                  anularea Deciziei din 17 decembrie 2019 a Secretarului General al Parlamentului European, notificată prin scrisoarea nr. D202484 din 18 decembrie 2019, adoptată în temeiul articolului 68 din Decizia 2009/C 159/01 din 19 mai și 9 iulie 2008 a Biroului Parlamentului European „privind Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European” modificată de constatare a unei creanțe față de reclamantă în valoare de 130 339,35 euro cu titlu de sume plătite în mod necuvenit în cadrul asistenței parlamentare și de motivare a recuperării sale;

                  —

                  anularea notei de debit nr. 2019-2081 de informare a reclamantei cu privire la faptul că a fost constatată o creanță față de aceasta în urma Deciziei din 17 decembrie 2019 a Secretarului General, recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit cu titlu de asistență parlamentară, aplicarea articolului 68 din NASD și a articolelor 98-101 din Regulamentul financiar;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe excepția de nelegalitate pentru încălcarea principiului securității juridice și a principiului încrederii legitime prin articolele 33 și 68 din Normele de aplicare a Statutului deputaților (denumite în continuare „normele de aplicare”) adoptate prin Decizia din 19 mai și 9 iulie 2008 a Biroului Parlamentului European, în special ca urmare a lipsei de claritate și de precizie a acestora. Reclamanta susține că lipsa de precizie a dispozițiilor atacate conduce la o încadrare pretoriană a normei juridice conținute de normele de aplicare. Or, detalierea probei muncii unui asistent parlamentar nu a fost statuată de jurisprudența Montel decât în 2017, jurisprudența Gorostiaga din 2005 referindu-se doar la dovada plății salariilor de către agentul de plată. Astfel, dispozițiile atacate ar prezenta, încă din 2008, elemente de incertitudine și defecte de claritate. Reclamanta adaugă că, în pofida riscurilor de incertitudine juridică, Parlamentul European nu a reglementat cu precizie și claritate procedura de control al asistenței parlamentare, nici nu a formalizat obligația de constituire și de conservare în sarcina deputatului, și nici măcar regimul probelor acceptabile, identificabile și datate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură și a dreptului la apărare. Reclamanta susține că Secretarul General a renunțat la orice audiere și la orice procedură prealabilă noii sale decizii, că nu i-a solicitat nicio explicație și că dosarul pe care îl analizează nu ține seama de documentele suplimentare furnizate de aceasta în sprijinul cererii sale din 7 decembrie 2018. Ea consideră, în plus, că prin nerespectarea procedurii prevăzute la articolul 68 alineatul (2) din normele de aplicare Secretarul General a privat-o de posibilitatea de a-i prezenta aceste documente suplimentare și astfel a făcut-o să suporte riscul respingerii acestor documente de către Tribunal, pentru motivul că nu au fost supuse aprecierii Secretarului General încă de la începutul procedurii de recuperare.


title: Cauza T-56/20: Acțiune introdusă la 3 februarie 2020 – Bezos Family Foundation/EUIPO – SNCF Mobilités (VROOM)

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/28

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2020 – Bezos Family Foundation/EUIPO – SNCF Mobilités (VROOM)
      (Cauza T-56/20)
      (2020/C 87/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bezos Family Foundation (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: A. Klett și M. Schaffner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SNCF Mobilités, établissement public à caractère industriel et commercial (Saint-Denis, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VROOM – cererea de înregistrare nr. 17 569 997.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 noiembrie 2019 în cauza R 1288/2019-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției nr. B 3 051 050;

                  —

                  admiterea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene „VROOM” nr. 17 569 997;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedurile în fața Tribunalului și în fața EUIPO (camera de recurs și divizia de opoziție), inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate de reclamant în cadrul acestor proceduri.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-57/20: Acțiune introdusă la 3 februarie 2020 – Group/EUIPO – Iliev (GROUP Company TOURISM & TRAVEL)

text:
               16.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 87/29

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2020 – Group/EUIPO – Iliev (GROUP Company TOURISM & TRAVEL)
      (Cauza T-57/20)
      (2020/C 87/35)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: bulgara

         Părțile

         Reclamantă: Group EOOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentanți: D. Dragiev, A. Andreev, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kosta Iliev (Sofia, Bulgaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „GROUP Company TOURISM & TRAVEL” în culorile mov, gri, negru, violet, portocaliu, roșu și galben – cererea de înregistrare nr. 10 640 449

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2019 în cauza R 2059/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: HOTĂRÂREA CURȚII din 14 decembrie 2019 în cauza E-1/19 Andreas Gyrre / Guvernul norvegian, reprezentat de Ministerul pentru Copii și Egalitate (Directiva 2005/29/CE – Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori – Anexa I – punctul 9 – A declara sau a sugera sub orice formă, fără un temei real, că vânzarea unui anumit produs este legală) 2020/C 90/02

text:
               19.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/2

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 14 decembrie 2019
      în cauza E-1/19
      Andreas Gyrre
      /
      Guvernul norvegian, reprezentat de Ministerul pentru Copii și Egalitate

            (Directiva 2005/29/CE – Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori – Anexa I – punctul 9 – A declara sau a sugera sub orice formă, fără un temei real, că vânzarea unui anumit produs este legală)

      (2020/C 90/02)
      În cauza E-1/19, Andreas Gyrre/Guvernul norvegian, reprezentat de Ministerul pentru Copii și Egalitate – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea de Apel Borgarting (Borgarting lagmannsrett) privind interpretarea Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, în special a punctului 9 din anexa I la directivă, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte, Bernd Hammermann (judecător-raportor) și Siri Teigum (judecător ad-hoc), a pronunțat, la 14 decembrie 2019, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Punctul 9 din anexa I la Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului trebuie interpretat în sensul că include situațiile în care un comerciant declară sau sugerează sub orice formă, fără un temei real, pe baza impresiei de ansamblu transmise consumatorului mediu în momentul în care acesta ia o decizie comercială, că vânzarea unui anumit produs este legală. Faptul că o astfel de interdicție legislativă națională, precum în speță, se aplică în statul SEE în care are loc vânzarea, în statul SEE de executare sau în ambele nu aduce atingere acestei aprecieri. Această apreciere nu este afectată nici în cazul în care ulterior se constată că interdicția legislativă națională în discuție este contrară dreptului SEE.


title: Hotărârea Curții din 13 decembrie 2019 în cauza E-1/18 Autoritatea AELS de Supraveghere / Regatul Norvegiei (Directiva 2006/54/CE – condițiile de încadrare în muncă și de muncă – prestații parentale) 2020/C 90/03

text:
               19.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/3

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 13 decembrie 2019
      în cauza E-1/18
      Autoritatea AELS de Supraveghere
      /
      Regatul Norvegiei

            (Directiva 2006/54/CE – condițiile de încadrare în muncă și de muncă – prestații parentale)

      (2020/C 90/03)
      În cauza E-1/18, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de constatare a faptului că, prin menținerea în vigoare a unor dispoziții precum secțiunea 14-13 primul, al doilea și al treilea paragraf și secțiunea 14-14 primul paragraf din Legea asigurărilor naționale, în temeiul cărora dreptul tatălui la prestații parentale depinde de situația mamei, în timp ce dreptul mamei la prestații parentale nu depinde de situația tatălui, Norvegia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (c) din actul menționat la punctul 21b din anexa XVIII la Acordul privind SEE [Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă)], Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte, Bernd Hammermann (judecător-raportor) și Siri Teigum (ad-hoc), judecători, a pronunțat, la 13 decembrie 2019, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Curtea:

                  1.

                  Respinge cererea.

                  2.

                  Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Autoritatea AELS de Supraveghere.


title: Cauza C-410/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – procedură declanșată de A Oy [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (c) – Articolul 14 alineatul (1) – Articolul 24 alineatul (1) – Operațiuni cu titlu oneros – Operațiuni în caz de contrapartidă constituită în parte din servicii sau din bunuri – Contract de demolare – Contract de cumpărare în vederea demontării]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/2

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – procedură declanșată de A Oy
      (Cauza C-410/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (c) - Articolul 14 alineatul (1) - Articolul 24 alineatul (1) - Operațiuni cu titlu oneros - Operațiuni în caz de contrapartidă constituită în parte din servicii sau din bunuri - Contract de demolare - Contract de cumpărare în vederea demontării])
      (2019/C 72/02)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Partea din procedura principală

      A Oy

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu articolul 14 alineatul (1) și cu articolul 24 alineatul (1) din această directivă trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care, în temeiul unui contract de demolare, prestatorul, și anume o societate de lucrări de demolare, este ținut să efectueze lucrări de demolare și poate, în măsura în care deșeurile de demolare conțin fier vechi, să revândă acest fier vechi, contractul menționat cuprinde o prestare de servicii cu titlu oneros, și anume prestarea lucrărilor de demolare, și, în plus, o livrare de bunuri cu titlu oneros, și anume livrarea fierului vechi menționat, dacă cumpărătorul, și anume această societate, atribuie o valoare acestei livrări, de care ține seama la stabilirea prețului propus pentru prestarea lucrărilor de demolare, livrarea respectivă nefiind însă supusă taxei pe valoarea adăugată decât cu condiția ca ea să fie efectuată de o persoană impozabilă care acționează ca atare.

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (c) din Directiva 2006/112 coroborat cu articolul 14 alineatul (1) și cu articolul 24 alineatul (1) din această directivă trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care, în temeiul unui contract de cumpărare în vederea demontării, cumpărătorul, și anume o societate de lucrări de demolare, cumpără un bun de demontat și se angajează, sub sancțiunea unei penalități contractuale, să îl demoleze sau să îl demonteze și să evacueze acest bun, precum și să evacueze deșeurile într-un termen stabilit în contract, acest contract cuprinde o livrare de bunuri cu titlu oneros, și anume livrarea unui bun de demontat, livrarea nefiind supusă taxei pe valoarea adăugată decât cu condiția ca ea să fie efectuată de o persoană impozabilă care acționează ca atare, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere. În măsura în care cumpărătorul este ținut să demoleze sau să demonteze și să evacueze acest bun, precum și să evacueze deșeurile rezultate, răspunzând astfel în mod specific nevoilor vânzătorului, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere, acest contract cuprinde, în plus, o prestare de servicii cu titlu oneros, și anume prestarea de lucrări de demolare sau de demontare și de evacuare, dacă acest cumpărător atribuie o valoare acestei prestații de care ține seama în prețul pe care îl propune, ca factor de reducere a prețului de achiziție a bunului care trebuie demontat, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 300, 11.9.2017.


title: Cauza C-97/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Nederland – Țările de Jos) – procedura penală împotriva ET [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor de confiscare – Decizie-cadru 2006/783/JAI – Articolul 12 alineatele (1) și (4) – Legislația care reglementează executarea – Legislație a statului executant care autorizează recurgerea la privarea de libertate în scopul constrângerii la plata unei datorii către stat în cazul neexecutării măsurii confiscării – Conformitate – Legislație a statului emitent care autorizează de asemenea recurgerea la privarea de libertate în scopul constrângerii la plata unei datorii către stat – Lipsa incidenței]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/3

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Nederland – Țările de Jos) – procedura penală împotriva ET
      (Cauza C-97/18) (1)

      ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor de confiscare - Decizie-cadru 2006/783/JAI - Articolul 12 alineatele (1) și (4) - Legislația care reglementează executarea - Legislație a statului executant care autorizează recurgerea la privarea de libertate în scopul constrângerii la plata unei datorii către stat în cazul neexecutării măsurii confiscării - Conformitate - Legislație a statului emitent care autorizează de asemenea recurgerea la privarea de libertate în scopul constrângerii la plata unei datorii către stat - Lipsa incidenței])
      (2019/C 72/03)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Noord-Nederland

         Partea din procedura principală

      ET

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 12 alineatele (1) și (4) din Decizia-cadru 2006/783/JAI a Consiliului din 6 octombrie 2006 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce pentru hotărârile de confiscare trebuie interpretat în sensul că nu se opune aplicării unei legislații a unui stat executant precum cea în discuție în litigiul principal, care, în scopul executării unei hotărâri de confiscare pronunțate în statul emitent, autorizează, dacă este cazul, recurgerea la o privare de libertate în scopul constrângerii la plata unei datorii către stat.

                  2)

                  Faptul că legislația statului emitent autorizează de asemenea recurgerea eventuală la privarea de libertate în scopul constrângerii la plata unei datorii către stat nu are nicio incidență asupra aplicării unei astfel de măsuri în statul executant.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza C-694/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Ente Público Radio Televisión Madrid/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Ente Público Radio Televisión Madrid/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Cauza C-694/18)
      (2019/C 72/04)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Petentă: Ente Público Radio Televisión Madrid

         Intimată: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Entitățile precum cele descrise, împreună cu organismele de drept public care le-au înființat pot fi considerate persoane impozabile unice în scopuri de TVA, în sensul articolului 11 din Directiva 2006/112/CE (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, ar trebui să se considere că finanțarea primită de respectivele entități de la organismele de drept public care le-au înființat nu poate fi calificată în niciun caz drept o contraprestație pentru prestări de servicii supuse TVA-ului?

                  3)

                  În ceea ce privește deducerea TVA-ului achitat în amonte de aceste entități, persoana impozabilă unică ar trebui să fie cea care stabilește, ca atare, suma deductibilă, aplicând prevederile articolului 168 din Directiva 2006/112/CE în funcție de activitățile desfășurate de aceasta?

                  4)

                  În special, referitor la activitățile de televiziune publică, presupunând că acestea pot fi de natură duală, și presupunând, de asemenea, că aceste entități sunt considerate a fi, alături de organismele de drept public care participă majoritar la capitalul lor, persoane impozabile unice, ar trebui să se considere deductibilă exclusiv partea din TVA-ul achitat în amonte care poate fi înțeleasă ca având legătură cu activitatea lor economică?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-695/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Cauza C-695/18)
      (2019/C 72/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Petentă: Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA)

         Intimată: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Entitățile precum cele descrise, împreună cu organismele de drept public care le-au înființat pot fi considerate persoane impozabile unice în scopuri de TVA, în sensul articolului 11 din Directiva 2006/112/CE (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, ar trebui să se considere că finanțarea primită de respectivele entități de la organismele de drept public care le-au înființat nu poate fi calificată în niciun caz drept o contraprestație pentru prestări de servicii supuse TVA-ului?

                  3)

                  În ceea ce privește deducerea TVA-ului achitat în amonte de aceste entități, persoana impozabilă unică ar trebui să fie cea care stabilește, ca atare, suma deductibilă, aplicând prevederile articolului 168 din Directiva 2006/112/CE în funcție de activitățile desfășurate de aceasta?

                  4)

                  În special, referitor la activitățile de televiziune publică, presupunând că acestea pot fi de natură duală, și presupunând, de asemenea, că aceste entități sunt considerate a fi, alături de organismele de drept public care participă majoritar la capitalul lor, persoane impozabile unice, ar trebui să se considere deductibilă exclusiv partea din TVA-ul achitat în amonte care poate fi înțeleasă ca având legătură cu activitatea lor economică?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-696/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U./Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U./Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Cauza C-696/18)
      (2019/C 72/06)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Petentă: Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U.

         Intimată: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Entitățile precum cele descrise, împreună cu organismele de drept public care le-au înființat pot fi considerate persoane impozabile unice în scopuri de TVA, în sensul articolului 11 din Directiva 2006/112/CE (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, ar trebui să se considere că finanțarea primită de respectivele entități de la organismele de drept public care le-au înființat nu poate fi calificată în niciun caz drept o contraprestație pentru prestări de servicii supuse TVA-ului?

                  3)

                  În ceea ce privește deducerea TVA-ului achitat în amonte de aceste entități, persoana impozabilă unică ar trebui să fie cea care stabilește, ca atare, suma deductibilă, aplicând prevederile articolului 168 din Directiva 2006/112/CE în funcție de activitățile desfășurate de aceasta?

                  4)

                  În special, referitor la activitățile de televiziune publică, presupunând că acestea pot fi de natură duală, și presupunând, de asemenea, că aceste entități sunt considerate a fi, alături de organismele de drept public care participă majoritar la capitalul lor, persoane impozabile unice, ar trebui să se considere deductibilă exclusiv partea din TVA-ul achitat în amonte care poate fi înțeleasă ca având legătură cu activitatea lor economică?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-697/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Televisión Autonómica de Castilla La Mancha/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Spania) la 7 noiembrie 2018 – Televisión Autonómica de Castilla La Mancha/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Cauza C-697/18)
      (2019/C 72/07)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Petentă: Televisión Autonómica de Castilla La Mancha

         Intimată: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Entitățile precum cele descrise, împreună cu organismele de drept public care le-au înființat pot fi considerate persoane impozabile unice în scopuri de TVA, în sensul articolului 11 din Directiva 2006/112/CE (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, ar trebui să se considere că finanțarea primită de respectivele entități de la organismele de drept public care le-au înființat nu poate fi calificată în niciun caz drept o contraprestație pentru prestări de servicii supuse TVA-ului?

                  3)

                  În ceea ce privește deducerea TVA-ului achitat în amonte de aceste entități, persoana impozabilă unică ar trebui să fie cea care stabilește, ca atare, suma deductibilă, aplicând prevederile articolului 168 din Directiva 2006/112/CE în funcție de activitățile desfășurate de aceasta?

                  4)

                  În special, referitor la activitățile de televiziune publică, presupunând că acestea pot fi de natură duală, și presupunând, de asemenea, că aceste entități sunt considerate a fi, alături de organismele de drept public care participă majoritar la capitalul lor, persoane impozabile unice, ar trebui să se considere deductibilă exclusiv partea din TVA-ul achitat în amonte care poate fi înțeleasă ca având legătură cu activitatea lor economică?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol.3, p. 7).


title: Cauza C-701/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 9 noiembrie 2018 – Geld-für-Flug GmbH/Ryanair DAC

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 9 noiembrie 2018 – Geld-für-Flug GmbH/Ryanair DAC
      (Cauza C-701/18)
      (2019/C 72/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Nürnberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Geld-für-Flug GmbH

         Pârâtă: Ryanair DAC

         Întrebarea preliminară

      Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretat în sensul că o clauză cuprinsă în termenii și condițiile generale ale unui operator de transport aerian, care nu a fost negociată individual și potrivit căreia în cazul unui contract încheiat pe cale electronică cu un consumator se aplică legea țării în care are sediul transportatorul aerian și care nu este identică cu legea aplicabilă la reședința obișnuită a consumatorului, este abuzivă întrucât induce în eroare consumatorul pe care nu îl informează că, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (2), alegerea unei legi diferite este posibilă numai în mod limitat, nefiind posibilă alegerea oricărei legi, ci doar a legilor aplicabile menționate la articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul Roma I?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  JO 2008, L 177, p. 6.


title: Cauza C-705/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 13 noiembrie 2018 – Agencia Estatal de la Administración Tributaria/SJ

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 13 noiembrie 2018 – Agencia Estatal de la Administración Tributaria/SJ
      (Cauza C-705/18)
      (2019/C 72/09)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Intimată: SJ

         Întrebarea preliminară

      Sunt contrare prevederilor clauzei a patra alineatele (1) și (2) din Acordul-cadru european cu privire la munca pe fracțiune de normă – Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 (1), și prevederilor articolului 2 alineatul (1) litera (b) și ale articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (2), dispoziția cuprinsă într-un contract colectiv de muncă și practica angajatorilor potrivit cărora, în scop retributiv și al promovării profesionale, vechimea în muncă a unei lucrătoare pe fracțiune de normă cu repartizare verticală a zilei de lucru în cursul unui an, trebuie calculată luând în considerare numai perioada de prestare efectivă a serviciilor?

         (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială 5/vol.5, p. 35 ).

         (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială 5/vol. 8, p. 262).


title: Cauza C-772/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 3 decembrie 2018 – Yhtiö A/B

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 3 decembrie 2018 – Yhtiö A/B
      (Cauza C-772/18)
      (2019/C 72/10)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Yhtiö A

         Intimat: B

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Valoarea avantajului obținut de un particular din pretinsa contrafacere a mărcii este relevantă pentru a se aprecia dacă, procedând astfel, persoana a utilizat marca în cadrul comerțului în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE (1) sau dacă comportamentul acesteia constituie o utilizare strict privată? În cazul în care un particular utilizează marca, utilizarea în cadrul comerțului presupune îndeplinirea altor criterii decât obținerea de avantaje economice din operațiunea în cauză cu privire la marcă?

                  2)

                  În măsura în care se impune ca avantajul economic să aibă o anumită importanță, iar ca urmare a caracterului minor al avantajului economic obținut de o persoană și a neîndeplinirii altor criterii pentru o utilizare în cadrul comerțului nu se poate considera că această persoană a utilizat marca în propria activitate comercială, este îndeplinită condiția prealabilă privind utilizarea în cadrul comerțului, în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva privind mărcile, în cazul în care particularul a utilizat marca pentru o altă persoană, în cadrul activității comerciale a acesteia, chiar dacă nu este angajată ca lucrător salariat al acesteia?

                  3)

                  O persoană care păstrează produse utilizează o marcă pentru produse în sensul articolului 5 alineatul (1) și al articolului 5 alineatul (3) litera (b) din Directiva privind mărcile, în cazul în care produsele pe care a fost aplicată o marcă, expediate într-un stat membru și puse în liberă circulație în acel stat, sunt recepționate și păstrate, pentru o societate care revinde produsele, de către o persoană care nu desfășoară activitatea de import-export de produse și care nu are nici autorizație pentru administrarea unui antrepozit vamal sau fiscal, în posesia căreia ajung produsele?

                  4)

                  Se poate considera că o persoană importă produse pe care a fost aplicată o marcă în sensul articolului 5 alineatul (3) litera (c) din Directiva privind mărcile în cazul în care produsele nu sunt importate ca urmare a plasării unei comenzi de către persoana respectivă, însă aceasta și-a a pus adresa la dispoziția unui revânzător al produselor, iar produsele puse în liberă circulație în statul membru le-a recepționat pentru revânzător, deținându-le timp de câteva săptămâni și predându-le pentru a fi transportate într-o țară terță din afara Uniunii pentru a fi revândute în acea țară?

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (JO 2008, L 299, p. 25).


title: Cauza C-785/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 14 decembrie 2018 – GAEC Jeanningros/Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 14 decembrie 2018 – GAEC Jeanningros/Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances
      (Cauza C-785/18)
      (2019/C 72/11)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: GAEC Jeanningros

         Pârâți: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

         Cealaltă parte: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

         Întrebarea preliminară

      Articolul 53 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (1), articolul 6 din Regulamentul delegat (UE) nr. 664/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2013 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la stabilirea simbolurilor Uniunii pentru denumirile de origine protejate, indicațiile geografice protejate și specialitățile tradiționale garantate și cu privire la anumite norme privind sursele, anumite norme procedurale și anumite norme tranzitorii suplimentare (2) și articolul 10 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2014 al Comisiei din 13 iunie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (3) în legătură cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că, în ipoteza specifică în care Comisia Europeană a admis cererea autorităților naționale ale unui stat membru prin care se solicită anularea caietului de sarcini al unei denumiri de origine protejată și înregistrarea denumirii de origine controlată în condițiile în care această cerere mai face obiectul unei acțiuni pendinte în fața instanțelor naționale ale acestui stat, ele pot decide că nu mai este necesar să se pronunțe cu privire la litigiul aflat pe rolul lor sau dacă, ținând seama de efectele asociate unei eventuale anulări a actului atacat asupra validității înregistrării efectuate de Comisia Europeană, ele trebuie să se pronunțe cu privire la legalitatea acestui act al autorităților naționale?

         (1)  JO L 343, p. 1.

         (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 664/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2013 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la stabilirea simbolurilor Uniunii pentru denumirile de origine protejate, indicațiile geografice protejate și specialitățile tradiționale garantate și cu privire la anumite norme privind sursele, anumite norme procedurale și anumite norme tranzitorii suplimentare (JO L 179 din 19.06.2014, p. 17).

         (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2014 al Comisiei din 13 iunie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 179, p. 36).


title: Cauza C-787/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 17 decembrie 2018 – Skatteverket/Sögård Fastigheter AB

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 17 decembrie 2018 – Skatteverket/Sögård Fastigheter AB
      (Cauza C-787/18)
      (2019/C 72/12)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Skatteverket

         Intimată: Sögård Fastigheter AB

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă, în temeiul normelor adoptate de către un stat membru în conformitate cu articolul 188 alineatul (2) din Directiva TVA (1), vânzătorul unui bun imobil nu a regularizat deducerea TVA-ului achitat în amonte pentru motivul că cumpărătorul intenționează să utilizeze bunul exclusiv pentru operațiuni cu drept de deducere, această situație se opune ca, atât timp cât perioada de regularizare este în curs, cumpărătorul să fie obligat să regularizeze deducerea la un moment ulterior, la care transferă, la rândul său, bunul imobil în discuție unei persoane care nu intenționează să-l utilizeze pentru astfel de operațiuni?

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare va fi diferit dacă primul transfer menționat reprezintă un transfer de active în sensul articolului 19 din Directiva TVA?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p.1, Ediției specială, 09/vol. 3, p. 7)


title: Cauza C-797/18 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2018 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 4 octombrie 2018 în cauza T-797/18 P, Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/10

      Recurs introdus la 17 decembrie 2018 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 4 octombrie 2018 în cauza T-797/18 P, Republica Elenă/Comisia Europeană
      (Cauza C-797/18 P)
      (2019/C 72/13)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou și A. Vasilopoulou, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Recurenta solicită Curții admiterea recursului, anularea hotărârii atacate din 4 octombrie 2018, Grecia/Comisia (T-272/16, nepublicată, EU:T:2018:651), în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea formulată de aceasta la 25 iunie 2016 având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/417 (1), în măsura în care a) aceasta impune corecții financiare într-un cuantum total de 166 797 866,22 euro în domeniul ajutoarelor directe decuplate în ceea ce privește anii de cereri 2012 și 2013, și b) aceasta impune o corecție financiară într-un cuantum total de 3 880 460,50 euro în ceea ce privește exercițiile 2010-2013 în cadrul programului de dezvoltare rurală al FEADR, axele 1 + 3 – măsurile 125 și 121 axate pe investiții (2007/2013), admiterea respectivei acțiuni și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, Republica Elenă invocă șase motive de anulare.

                  A.

                  În ceea ce privește prima parte a hotărârii atacate referitoare la primul, la al doilea și la al treilea motiv al acțiunii în anulare și la corecția financiară aplicată în domeniul ajutoarelor directe decuplate, Republica Elenă invocă trei motive.
                  Primul motiv de recurs se întemeiază pe interpretarea și aplicarea eronată a articolului 2 din Regulamentul nr. 796/2004 (2) privind definirea pășunilor și pe motivarea insuficientă și inadecvată a hotărârii atacate.
                  Al doilea motiv de recurs se întemeiază pe interpretarea și aplicarea eronată a orientărilor care figurează în documentul VI/5330/97, în ceea ce privește îndeplinirea condițiilor de aplicare a unei corecții forfetare de 25 %, pe interpretarea și aplicarea eronată a articolelor 43, 44 și 137 din Regulamentul 73/2009 (3), pe motivarea insuficientă și contradictorie a hotărârii atacate și pe denaturarea raportului de sinteză de către organul de conciliere.
                  În sfârșit, al treilea motiv de recurs se întemeiază pe interpretarea și aplicarea eronată a dispozițiilor articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul 1290/2005 (4) și a liniilor directoare pertinente, a principiului non bis in idem, a principiului proporționalității, precum și pe insuficiența și pe caracterul contradictoriu al motivelor hotărârii atacate.

                  B.

                  În ceea ce privește partea hotărârii atacate referitoare la al patrulea și la al cincilea motiv al acțiunii în anulare privind corecția forfetară de 5 % aplicată în domeniul măsurii 125 din programul de dezvoltare rurală, sunt invocate două motive de recurs. Primul motiv (al patrulea motiv de recurs) se întemeiază pe interpretarea și aplicarea eronată a dispozițiilor articolului 71 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1698/2005 (5) și pe motivarea insuficientă și inadecvată a hotărârii atacate, iar al doilea motiv (al cincilea motiv de recurs) se întemeiază pe interpretarea și aplicarea eronată a articolului 31 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1290/2005, precum și pe motivarea insuficientă și inadecvată a hotărârii atacate.

                  C.

                  În sfârșit, în ceea ce privește partea hotărârii atacate referitoare la respingerea celui de al șaselea și a celui de al șaptelea motiv al acțiunii privind corecția aplicată în cadrul măsurii 121 din programul de dezvoltare rurală, Republica Elenă invocă un al șaselea motiv de recurs ale cărui două aspecte se întemeiază pe interpretarea și aplicarea eronată a articolului 73 din Regulamentul 817/2004 (6), pe motivarea insuficientă a hotărârii atacate și pe denaturarea probelor.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/417 a Comisiei din 17 martie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată sub documentul C(2016) 1509] (JO 2016, L 75, p. 16).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO 2004, L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO 2009, L 30, p. 16).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).

         (5)  Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO 2005, L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101).

         (6)  Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) (JO 2004, L 153, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 57, p. 116).


title: Cauza C-812/18 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2018 de Terna SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 18 octombrie 2018 în cauza T-387/16, Terna/Comisia

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/11

      Recurs introdus la 18 decembrie 2018 de Terna SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 18 octombrie 2018 în cauza T-387/16, Terna/Comisia
      (Cauza C-812/18 P)
      (2019/C 72/14)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Terna SpA (reprezentanți: F. Covone, A. Police, L. Di Via, D. Carria, F. Degni, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea și/sau modificarea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene, Camera a cincea, din 18 octombrie 2018, pronunțată în cauza T-387/16 și, în consecință, cu titlu principal anularea Deciziei Comisiei Europene cu referința ENER/SRD.3/JMC/clD (2016)2952913 din 23 mai 2016, care confirmă Decizia anterioară Move.srd.3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, precum și a Deciziei Comisiei Europene cu referința SRD.3/JMC/cl/D(2016)4477388 din 14 iunie 2016 care transmite nota de debit nr. 3241608548 prin care s-a dispus plata a 494 871,39 euro înainte de 28 iulie 2016, de anulare a Deciziei Comisiei Europene Move.sdr.3.dit(2015)2669621 din 6 iulie 2015, în măsura în care prin aceasta a fost exclusă rambursarea cheltuielilor efectuate de Terna în cadrul proiectelor nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-S 12.564563 și nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403 și s-a definit obligația de restituire a sumelor recunoscute în raport cu proiectele menționate mai sus în măsura indicată în tabelul anexat la decizia atacată;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei Europene nr. ENER/SRD.3/JMC/clD (2016)2952913 din 23 mai 2016, împreună cu Decizia Comisiei Europene Move.srd.3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, în măsura în care rambursarea cheltuielilor efectuate de Terna în cadrul proiectelor nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-S 12.564583 și nr. 2007 E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403 nu a fost redusă numai în proporție cu beneficiile realizate de CESI S.p.A. Obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: caracterul eronat al hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta s-a exclus existența unei erori în definirea raportului dintre sarcinile și acordurile-cadru încheiate între Terna și CESI. Aplicarea eronată a articolelor 14 și 37 din Directiva 2004/17/CE (1) în materia contractelor de achiziții publice de servicii. Lipsa cercetării și lipsa motivării actului atacat – aplicarea eronată a articolului III.3.7 alineatele (1), (4) și (6) din anexa III la Decizia D/207630 din 2008 și aplicarea incorectă a articolului 111.3.7 alineatele (1), (4) și (6) din anexa III la Decizia D7181 din 2010, consecutive reducerii nejustificate a rambursării proiectelor pentru pretinsa neaplicare formală corectă a procedurilor de achiziții publice din partea Terna. – Lipsa cercetării și lipsa motivării.
      Al doilea motiv: caracterul eronat al hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta nu s-a recunoscut existența condițiilor de natură tehnică care să permită atribuirea unor contracte unui anumit operator fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare. – Aplicarea incorectă a articolului 40 alineatul (3) litera (c) din Directiva 2004/17/CE.
      Al treilea motiv: caracterul eronat al hotărârii atacate în măsura în care prin aceasta se exclude încălcarea principiului protecției încrederii legitime. – Aplicarea incorectă a Directivei 2004/17/CE și încălcarea principiului protecției încrederii legitime de care beneficia Terna ca urmare a excluderii inadmisibilității cererii de rambursare privind contracte care intră sub incidența acordului-cadru în pofida publicării în JOUE a avizului de atribuire și lipsa de pertinență a anumitor sume în vederea aplicării procedurilor europene.
      Al patrulea motiv: caracterul eronat al hotărârii atacate pentru încălcarea principiilor caracterului rezonabil și proporționalității din cauza deciziei de a exclude integral cererile de rambursare în loc de a efectua o reducere proporțională.

         (1)  Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO 2004, L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).


title: Cauza T-664/14: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2018 – Belgia/Comisia [„Ajutoare de stat – Ajutor pus în aplicare de Belgia în favoarea societăților cooperative financiare ale grupului ARCO – Schemă de garantare care protejează acțiunile persoanelor fizice având calitatea de membri ai acestor societăți – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se interzice plata sumelor garantate către membri – Obiectul litigiului – Recuperare – Proporționalitate”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/13

      Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2018 – Belgia/Comisia
      (Cauza T-664/14) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Ajutor pus în aplicare de Belgia în favoarea societăților cooperative financiare ale grupului ARCO - Schemă de garantare care protejează acțiunile persoanelor fizice având calitatea de membri ai acestor societăți - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se interzice plata sumelor garantate către membri - Obiectul litigiului - Recuperare - Proporționalitate”])
      (2019/C 72/15)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și J.-C. Halleux, agenți, asistați de J. Meyers, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și B. Stromsky, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea articolului 2 alineatul (4) din Decizia 2014/686/UE a Comisiei din 3 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Belgia — Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai cooperativelor financiare (JO 2014, L 284, p. 53)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează articolul 2 alineatul (4) din Decizia 2014/686/UE a Comisiei din 3 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) pus în aplicare de Belgia – Schemă de garantare care protejează acțiunile membrilor persoane fizice ai cooperativelor financiare.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza T-552/15: Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2018 – Bank Refah Kargaran/Consiliul [„Răspundere extracontractuală – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Iranului – Repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a includerii și a menținerii numelui său pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Competența Tribunalului – Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/13

      Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2018 – Bank Refah Kargaran/Consiliul
      (Cauza T-552/15) (1)

      ([„Răspundere extracontractuală - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a includerii și a menținerii numelui său pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Competența Tribunalului - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”])
      (2019/C 72/16)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: R. Tricot și A. Aresu, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciilor pe care reclamanta pretinde că le-ar fi suferit ca urmare a adoptării de măsuri restrictive în privința sa

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Bank Refah Kargaran să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza T-683/15: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Freistaat Bayern/Comisia [„Ajutoare de stat – Ajutor în favoarea sectorului produselor lactate din Bavaria – Finanțarea testelor de calitate a laptelui – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Drepturi procedurale ale Landului Bavaria – Articolul 108 alineatul (2) TFUE – Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/14

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Freistaat Bayern/Comisia
      (Cauza T-683/15) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea sectorului produselor lactate din Bavaria - Finanțarea testelor de calitate a laptelui - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Drepturi procedurale ale Landului Bavaria - Articolul 108 alineatul (2) TFUE - Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”])
      (2019/C 72/17)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Freistaat Bayern (reprezentanți: U. Soltész și H. Weiß, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, K. Herrmann și P. Němečková, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei (UE) 2015/2432 a Comisiei din 18 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] acordat de Germania pentru testele de calitate a laptelui în cadrul Legii privind laptele și grăsimea (JO 2015, L 334, p. 23)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează articolele 1-4 din Decizia (UE) 2015/2432 a Comisiei din 18 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] acordat de Republica Federală Germania pentru testele de calitate a laptelui în cadrul Legii privind laptele și grăsimea, în măsura în care prin acestea s-a decis că acordarea unui ajutor de stat de către Republica Federală Germania este incompatibilă cu piața internă în ceea ce privește testele de calitate a laptelui efectuate în Bavaria și s-a dispus recuperarea ajutorului respectiv.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Freistaat Bayern.

         (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauzele conexate T-722/15-T-724/15: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns şi alţii/Comisia [„Ajutoare de stat – Ajutor în favoarea sectorului lactatelor din Bavaria – Finanţarea testelor de calitate a laptelui – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piaţa internă – Dreptul de a fi asociat la procedura administrativă – Articolul 108 alineatul (2) TFUE – Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/15

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns şi alţii/Comisia
      (Cauzele conexate T-722/15-T-724/15) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea sectorului lactatelor din Bavaria - Finanţarea testelor de calitate a laptelui - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piaţa internă - Dreptul de a fi asociat la procedura administrativă - Articolul 108 alineatul (2) TFUE - Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999”])
      (2019/C 72/18)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă în cauza T-722/15: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV (Mertingen, Germania) (reprezentanți: inițial C. Bittner și N. Thies, ulterior C. Bittner, avocați)

         Reclamantă în cauza T-723/15: Genossenschaftsverband Bayern eV (München, Germania) (reprezentanți: inițial C. Bittner și N. Thies, ulterior C. Bittner, avocați)

         Reclamantă în cauza T-724/15: Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV (München) (reprezentanți: inițial C. Bittner și N. Thies, ulterior C. Bittner, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, K. Herrmann și P. Němečková, agenți, asistați de P. Melcher, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea parţială a Deciziei (UE) 2015/2432 a Comisiei din 18 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] acordat de Germania pentru testele de calitate a laptelui în cadrul Legii privind laptele şi materiile grase (JO 2015, L 334, p. 23)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează articolele 1-4 din Decizia C 2015/2432 a Comisiei din 18 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] acordat de Germania pentru testele de calitate a laptelui în cadrul Legii privind laptele şi materiile grase în măsura în care se declară drept incompatibil cu piaţa internă ajutorul acordat de Republica Federală Germania pentru testele de calitate a laptelui efectuate în Bavaria şi se dispune recuperarea acestui ajutor.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, şi pe cele efectuate de Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV, de Genossenschaftsverband Bayern eV şi de Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV.

         (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-725/15: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2018 – Arysta LifeScience Netherlands/EFSA [Produse fitosanitare – Procedura de revizuire a aprobării substanței active diflubenzuron – Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Concluziile evaluării experților EFSA – Publicare parțială a acestor concluzii – Articolul 63 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 – Cerere de aplicare a regimului de confidențialitate pentru anumite pasaje – Protecția intereselor comerciale – Refuzul de a acorda aplicarea regimului de confidențialitate – Interesul de a exercita acțiunea]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/16

      Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2018 – Arysta LifeScience Netherlands/EFSA
      (Cauza T-725/15) (1)

      ([Produse fitosanitare - Procedura de revizuire a aprobării substanței active diflubenzuron - Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Concluziile evaluării experților EFSA - Publicare parțială a acestor concluzii - Articolul 63 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 - Cerere de aplicare a regimului de confidențialitate pentru anumite pasaje - Protecția intereselor comerciale - Refuzul de a acorda aplicarea regimului de confidențialitate - Interesul de a exercita acțiunea])
      (2019/C 72/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Arysta LifeScience Netherlands BV, fostă Chemtura Netherlands BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (reprezentanți: D. Detken și S. Gabbi, agenți, asistați de R. van der Hout și C. Wagner, avocați)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: inițial F. Moro și P. Ondrůšek, ulterior P. Ondrůšek și G. Koleva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei EFSA din 10 decembrie 2015 privind publicarea anumitor fragmente din evaluarea inter pares efectuată de EFSA referitoare la revizuirea aprobării substanței active diflubenzuron în legătură cu metabolitul PCA

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Arysta LifeScience Netherlands BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) în cadrul prezentei acțiuni și al procedurii privind măsurile provizorii.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 68, 22.2.2016.


title: Cauza T-409/16: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Makhlouf/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la reputație – Dreptul de proprietate – Prezumția de nevinovăție – Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii – Proporționalitate”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/16

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Makhlouf/Consiliul
      (Cauza T-409/16) (1)

      ([„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Proporționalitate”])
      (2019/C 72/20)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Ehab Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și A. Vitro și, în final, S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125), precum și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62) și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte îl vizează pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Ehab Makhlouf să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-411/16: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la onoare și la reputație – Dreptul de proprietate – Prezumția de nevinovăție – Proporționalitate”)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/17

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
      (Cauza T-411/16) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la onoare și la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate”))
      (2019/C 72/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, A. Vitro și G. Étienne, ulterior S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux și, în final, S. Kyriakopoulou și A. Vitro, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125), precum și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62) și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte o vizează pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-416/16: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Othman/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Dreptul la onoare și la reputație – Dreptul de proprietate – Prezumția de nevinovăție – Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii – Proporționalitate”)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/18

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Othman/Consiliul
      (Cauza T-416/16) (1)

      ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la onoare și la reputație - Dreptul de proprietate - Prezumția de nevinovăție - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Proporționalitate”))
      (2019/C 72/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Razan Othman (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Kyriakopoulou, G. Étienne și A. Vitro, ulterior S. Kyriakopoulou și A. Vitro și, în final, S. Kyriakopoulou, A. Vitro și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125), precum și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, a Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62), și a Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16), în măsura în care aceste acte o vizează pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Razan Othman să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-614/16: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Colin/Comisia („Funcție publică – Recrutare – Anunț de concurs – Concurs general – Condiții de admitere – Neînscriere pe lista de rezervă – Diplomă – Experiență profesională”)

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/19

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Colin/Comisia
      (Cauza T-614/16) (1)

      ((„Funcție publică - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Condiții de admitere - Neînscriere pe lista de rezervă - Diplomă - Experiență profesională”))
      (2019/C 72/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Caroline Colin (Waterloo, Belgia) (reprezentanți: inițial N. de Montigny și J.-N. Louis, ulterior N. de Montigny, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Radu Bouyon și F. Simonetti, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea, în primul rând, a deciziei din 18 februarie 2015 a comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AST-SC/01/14, organizat de Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO), de a nu înscrie reclamanta pe lista de rezervă destinată ocupării de posturi vacante de funcționari în cadrul instituțiilor Uniunii Europene, în al doilea rând, a deciziei din 17 septembrie 2015 a aceleiași comisii de a respinge cererea sa de reexaminare și, în al treilea rând, a deciziei de respingere din 12 mai 2016 a Comisiei ca răspuns la contestația reclamantei îndreptată împotriva deciziei comisiei.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia din 17 septembrie 2015 prin care comisia de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AST-SC/01/14 a confirmat, după reexaminare, că reclamanta nu putea fi admisă pe lista de rezervă a respectivului concurs.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-44/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-638/16: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2018 – Deichmann/EUIPO – Vans (reprezentarea unor linii pe un pantof) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene care reprezintă linii pe un pantof – Marcă anterioară a Uniunii Europene care constă în două benzi pe partea laterală a unui pantof – Dovadă a existenței, a validității și a domeniului de protecție al mărcii internaționale anterioare – Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Încredere legitimă”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/20

      Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2018 – Deichmann/EUIPO – Vans (reprezentarea unor linii pe un pantof)
      (Cauza T-638/16) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene care reprezintă linii pe un pantof - Marcă anterioară a Uniunii Europene care constă în două benzi pe partea laterală a unui pantof - Dovadă a existenței, a validității și a domeniului de protecție al mărcii internaționale anterioare - Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Încredere legitimă”])
      (2019/C 72/24)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vans, Inc. (Cypress, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Hirsch, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 iulie 2016 (cauza R408/2015-4) privind o procedură de opoziție între Deichmann și Vans.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Deichmann SE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza T-817/16: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2018 – Vans/EUIPO – Deichmann (V) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene V – Marca internațională figurativă anterioară V – Dovadă a existenței, a validității și a domeniului de protecție al mărcii anterioare – Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulament delegat (UE) 2018/625] – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/20

      Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2018 – Vans/EUIPO – Deichmann (V)
      (Cauza T-817/16) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene V - Marca internațională figurativă anterioară V - Dovadă a existenței, a validității și a domeniului de protecție al mărcii anterioare - Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulament delegat (UE) 2018/625] - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 72/25)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Vans, Inc. (Cypress, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Hirsch, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial S. Hanne, ulterior A. Söder și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 septembrie 2016 (cauza R2030/2015-4) privind o procedură de opoziție între Deichmann și Vans.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Vans, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-848/16: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2018 – Deichmann/EUIPO – Vans (V) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene V – Mărcile internaționale figurative anterioare V – Dovada existenței, a valabilității și a domeniului de protecție al unei mărci anterioare – Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625]”]

text:
               25.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/21

      Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2018 – Deichmann/EUIPO – Vans (V)
      (Cauza T-848/16) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene V - Mărcile internaționale figurative anterioare V - Dovada existenței, a valabilității și a domeniului de protecție al unei mărci anterioare - Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625]”])
      (2019/C 72/26)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Deichmann SE (Essen, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Söder și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vans, Inc. (Cypress, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Hirsch, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 septembrie 2016 (cauza R 2129/2015-4) privind o procedură de opoziție între Deichmann și Vans

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 20 septembrie 2016 (cauza R 2129/2015-4).

                  2)

                  Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Deichmann SE.

                  3)

                  Vans, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 38, 6.2.2017.