title: Cauza C-100/13: Acțiune introdusă la 27 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/29

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-100/13)
   2013/C 114/45
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și G. Zavvos, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită să se decidă următoarele:

               —

               prin utilizarea de către autoritățile germane a unor liste de norme de construcții pentru a solicita autorizații suplimentare în vederea accesului efectiv pe piață și a utilizării produselor pentru construcții, în loc să adopte metodele și criteriile de evaluare impuse în cadrul normelor europene armonizate, pârâta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 89/106/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții (1), în special în temeiul articolului 4 alineatul (2) și al articolului 6 alineatul (1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată corespunzătoare procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Pârâta ar fi încălcat articolele 4 și 6 din Directiva 89/106/CEE. Utilizarea unor liste de norme de construcții ar determina solicitarea unor autorizații suplimentare prealabile pentru accesul efectiv pe piață și pentru utilizarea acestor produse. În multe cazuri, nu ar fi vorba despre eventuale cerințe privind caracteristici noi. În plus, aceasta ar consta mai degrabă în menținerea unor cerințe stabilite anterior armonizării, care ar fi putut și ar fi trebuit să fie acoperite prin adoptarea unor metode și criterii de evaluare impuse în cadrul armonizat.

      (1)  JO 1989, L 40, p. 12, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 3.


title: Cauza C-135/12: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 19 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/9

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 19 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-135/12) (1)

   2013/C 377/20
   Limba de procedură: polona
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012.


title: Cauza T-347/14: Acțiune introdusă la 14 mai 2014 – Yanukovych/Consiliul

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/39

         Acțiune introdusă la 14 mai 2014 – Yanukovych/Consiliul
   (Cauza T-347/14)
   2014/C 253/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Viktor Viktorovych Yanukovych (Kiev, Ucraina) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 26), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 (JO L 111, p. 91), precum și a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 (JO L 111, p. 33), în măsura în care acestea se aplică reclamantului, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul Uniunii Europene (denumit în continuare „Consiliul”) nu dispunea de o bază juridică adecvată pentru adoptarea deciziei și a regulamentului. Printre argumentele invocate în sprijinul acestui motiv se numără următoarele: (a) nu erau îndeplinite condițiile pentru ca decizia să poată fi întemeiată de Consiliu pe articolul 29 TUE. Printre altele: (i) obiectivele invocate expres de Consiliu (consolidarea statului de drept și respectarea drepturilor omului în Ucraina) nu puteau, în realitate, să fie susținute, astfel încât acesta a invocat temeiuri (legate de o pretinsă delapidare de fonduri ale statului ucrainean și transferul lor ilegal în afara Ucrainei, fapte a căror săvârșire este negată de reclamant) care nu sunt conforme și nu sunt compatibile cu obiectivele invocate sau cu alte obiective relevante prevăzute la articolul 21 TUE; (ii) decizia și regulamentul sunt contrare celorlalte obiective relevante prevăzute la articolul 21 TUE dat fiind că nu „consolidează și sprijină democrația […] și principiile dreptului internațional”, în special întrucât afirmă în mod eronat și se bazează pe faptul că președintele ales în mod democratic al Ucrainei, președintele Yanukovich, este un „fost președinte”, contrar dreptului ucrainean și dreptului internațional, precum și întrucât oferă sprijin așa-numiților „președinte interimar și guvern interimar”, care nu au fost aleși în mod legal și democratic și care au preluat puterea prin violență în mod ilegal, cu încălcarea statului de drept, a principiilor democratice și a dreptului internațional; (b) nu erau îndeplinite condițiile pentru ca actele menționate să poată fi întemeiate pe articolul 215 TFUE întrucât nu a existat o decizie valabilă adoptată în temeiul capitolului 2 din titlul V din Tratatul privind Uniunea Europeană; (c) nu a existat o legătură suficientă pentru invocarea articolului 215 TFUE împotriva reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe un abuz de putere din partea Consiliului. Scopul real urmărit de Consiliu prin adoptarea deciziei (și, prin urmare, a regulamentului) a constat, în esență, în încercarea de a câștiga încrederea așa-numitului „regim interimar” din Ucraina, astfel încât Ucraina să adopte legături mai strânse cu Uniunea Europeană (asemenea legături mai strânse au fost respinse de președintele și de guvernul Ucrainei aleși în mod democratic), iar nu în motivele invocate în decizie și în regulament.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe neîndeplinirea obligației de motivare din partea Consiliului. Motivările deciziei și a regulamentului în privința includerii reclamantului (pe lângă faptul că sunt greșite) sunt stereotipe, inadecvate și insuficient de detaliate.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că reclamantul nu îndeplinea, la data relevantă, criteriile prevăzute pentru ca o persoană să fie inclusă pe listă. Printre altele, Consiliul nu a furnizat informații relevante, iar reclamantul, în măsura în care are cunoștință, (a) nu a fost declarat răspunzător, până la această dată, pentru delapidare de fonduri ale statului ucrainean sau transferul lor ilegal de niciun organ judiciar sau de altă natură și (b) nu a făcut obiectul, până la această dată, a unei proceduri penale în Ucraina cu privire la săvârșirea unor infracțiuni legate de delapidarea de fonduri ale statului ucrainean sau transferul lor ilegal în străinătate.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unor erori vădite de apreciere atunci când a inclus reclamantul în actele atacate. Printre altele, Consiliul nu avea probe și, în orice caz, nu avea probe „concrete” care să dovedească faptul că acuzațiile reținute împotriva reclamantului sunt „exacte din punct de vedere material” și s-a întemeiat în mod eronat pe susținerile așa-numitului „regim interimar” ilegitim, care urmărea uzurparea puterii și avea motive evidente pentru a face astfel de afirmații în scop ilicit.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului și/sau pe neacordarea unei protecții jurisdicționale efective acestuia. Printre altele, Consiliul nu a comunicat reclamantului o motivare exhaustivă, inclusiv probele reținute împotriva sa, și nu i-a pus la dispoziție informații și date concrete care să poată justifica înghețarea fondurilor, iar reclamantul a fost obligat să formuleze prezenta cerere într-un termen injust de scurt.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate al reclamantului garantat la articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât, printre altele, măsurile restrictive constituie o restrângere nejustificată și disproporționată a acestui drept.


title: Cauza C-167/15: Ordonanța președintelui Curții din 28 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Roma – Italia)– X/Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/17

         Ordonanța președintelui Curții din 28 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Roma – Italia)– X/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-167/15) (1)

   (2017/C 161/22)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015


title: Cauza C-315/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Spania) la 29 mai 2017 – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Spania) la 29 mai 2017 – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza
   (Cauza C-315/17)
   (2017/C 269/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Pilar Centeno Meléndez

      Pârâtă: Universidad de Zaragoza

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 4 alineatul (1) din acordul-cadru anexat la Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999 este aplicabilă remuneraţiei suplimentare pentru carieră orizontală solicitate de reclamantă, având în vedere că este vorba despre o condiţie de încadrare în muncă, sau, dimpotrivă, aceasta constituie un tip de remuneraţie care prezintă caracteristicile descrise în prezenta ordonanţă şi care depinde de situaţia subiectivă a beneficiarului, obţinută în urma unei activităţi profesionale desfăşurate pe parcursul mai multor ani şi pe baza unor criterii de complexitate şi de răspundere progresivă, de stabilitate, de specializare şi de profesionalism?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) şi în ipoteza în care Curtea de Justiţie a Uniunii Europene consideră că [remuneraţia suplimentară] este o condiţie de încadrare în muncă dintre cele la care se referă clauza 4 alineatul (1) din acordul-cadru, este vorba despre un tratament salarial diferenţiat justificat de motive obiective?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediţie specială, 5/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-277/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 96/67/CE — Articolul 11 — Transport aerian — Serviciu de handling la sol — Selecția prestatorilor)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/14

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-277/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 96/67/CE - Articolul 11 - Transport aerian - Serviciu de handling la sol - Selecția prestatorilor))
   2014/C 409/19
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și F.W. Bulst, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, T. Falcão și V. Moura Ramos, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea măsurilor necesare pentru organizarea unei proceduri de selecție a prestatorilor autorizați să furnizeze servicii de handling la sol pentru categoriile „bagaje”, „rampă” și „mărfuri” în aeroporturile din Lisabona, din Porto și din Faro, conform articolului 11 din Directiva 96/67/CE a Consiliului din 15 octombrie 1996 privind accesul la piața serviciilor de handling la sol în aeroporturile Comunității, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestui articol.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 10.8.2013.


title: Cauza T-401/11 P: Recurs introdus la 27 iulie 2011 de Livio Missir Mamachi di Lusignano împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 12 mai 2011 în cauza F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/38

         Recurs introdus la 27 iulie 2011 de Livio Missir Mamachi di Lusignano împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 12 mai 2011 în cauza F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano/Comisia
   (Cauza T-401/11 P)
   2011/C 282/73
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgia) (reprezentanți: F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo și A. Scalini, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 mai 2011 în cauza F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano/Comisia Europeană, prin care acesta a respins acțiunea introdusă de Livio Missir Mamachi di Lusignano în temeiul articolului 236 CE și al articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor, privind cererea de anulare a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 3 februarie 2009 și de obligare a Comisiei la repararea prejudiciilor morale și materiale rezultate în urma asasinării lui Alessandro Missir Mamachi di Lusignano și a soției acestuia;

               —

               obligarea Comisiei la plata, în favoarea recurentului și a avânzilor-cauză ai lui Alessandro Missir Mamachi di Lusingano reprezentați de recurent, a unei sume de bani cu titlu de reparație pentru prejudiciile morale și materiale suferite de aceștia, precum și pentru prejudiciul moral suferit de victimă înainte de a muri;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, potrivit căruia Tribunalul Funcției Publice a considerat în mod eronat inadmisibilă cererea de reparare a prejudiciilor morale suferite de recurent, de Alessandro Missir și de moștenitorii acestuia.
               În susținerea acestui motiv, recurentul susține, în primul rând, că Tribunalul Funcției Publice a aplicat în mod ilogic, eronat și discriminatoriu așa-numita regulă a concordanței, care impune identitatea de cauză și de obiect exclusiv între reclamația formulată în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut și acțiunea formulată în temeiul articolului 91 din statut, nu și între cererea prevăzută la articolul 90 alineatul (1) și reclamația prevăzută la articolul 90 alineatul (2). În al doilea rând, recurentul susține că interpretarea dată regulii concordanței de Tribunalul Funcției Publice implică o limitare a exercitării dreptului fundamental la o protecție jurisdicțională efectivă prevăzut, inter alia, la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, potrivit căruia Tribunalul Funcției Publice a considerat în mod eronat Comisia ca fiind răspunzătoare numai în proporție de 40 % pentru prejudiciile provocate.
               În susținerea acestui motiv, recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice a evaluat în mod eronat legătura dintre comportamentul ilicit al Comisiei și posibilele consecințe ale acestui comportament omisiv, întrucât prejudiciul provocat funcționarului a fost o consecință directă și previzibilă a comportamentului neglijent al instituției. În plus, recurentul susține că, deși prejudiciul a fost provocat de diferite cauze concurente, Comisia trebuie considerată răspunzătoare în solidar cu asasinul pentru repararea prejudiciului. În consecință, cererea de reparare a prejudiciilor formulată de recurent împotriva Comisiei trebuie să fie admisă în proporție de 100 %.

               3.

               Al treilea motiv, potrivit căruia Tribunalul Funcției Publice a considerat în mod eronat că, având în vedere prestațiile prevăzute de statut deja efectuate în favoarea moștenitorilor lui Alessandro Missir, Comisia a reparat integral prejudiciul pentru care este răspunzătoare.
               În susținerea acestui motiv, recurentul susține că, în lumina principiilor care pot fi deduse dintr-o jurisprudență comunitară constantă, prestațiile prevăzute de statut diferite de cele prevăzute la articolul 73 nu pot concura la repararea prejudiciului, întrucât este vorba despre prestații care diferă de repararea prejudiciului de drept comun prin cauza, prin premisele și prin scopul lor. În consecință, întrucât Comisia nu a reparat integral prejudiciul pentru care este răspunzătoare, aceasta trebuie să fie obligată la plata, în favoarea recurentului, a sumelor suficiente pentru asigurarea reparării integrale a prejudiciilor suferite de funcționarul asasinat și de avânzii-cauză ai acestuia.


title: Cauza C-435/08: Ordonanța președintelui Curții din 14 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/30

         Ordonanța președintelui Curții din 14 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-435/08) (1)

   2009/C 220/59

      Limba de procedură: poloneza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-372/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 6 august 2007 — Nicole Hassett și Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited și MDU Services Limited/Raymond Howard și Brian Davidson

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 6 august 2007 — Nicole Hassett și Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited și MDU Services Limited/Raymond Howard și Brian Davidson
   (Cauza C-372/07)
   (2007/C 283/10)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Supreme Court, Irlanda
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Nicole Hassett și Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited și MDU Services Limited

      Pârâți: Raymond Howard și Brian Davidson
   Întrebările preliminare
   Atunci când unii medici constituie un sindicat profesional sub forma unei societăți înregistrate în temeiul dreptului unui stat membru, în scopul de a acorda asistență și garanție, în cadrul exercitării profesiunii acestora, membrilor care exersează în acest din urmă stat și într-un alt stat membru și când acordarea acestei asistențe sau a acestei garanții depinde de o decizie adoptată de consiliul de administrație al acestei societăți în temeiul unei puteri discreționare absolute, conform statutului său, litigiile în care o decizie de refuz, în temeiul statutului respectiv, al asistenței sau al despăgubirii acordate unui medic ce exersează într-un alt stat membru este contestată de acest medic în temeiul unei încălcări a drepturilor contractuale sau de altă natură ale acestuia de către societatea respectivă, trebuie considerate drept litigii în materie de validitate a deciziei unui organ al acestei societăți în sensul articolului 22 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1), astfel încât instanțele statului membru în care această societate își are sediul dețin o competență exclusivă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, JO L 12, p. 1.


title: Cauza F-127/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 iunie 2007 — H/Consiliul Uniunii Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/54

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 27 iunie 2007 — H/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-127/06) (1)

   (2007/C 199/105)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006, p. 85.


title: Cauza T-191/17: Acțiune introdusă la 27 martie 2017 – Boehringer Ingelheim International/Comisia

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/27

         Acțiune introdusă la 27 martie 2017 – Boehringer Ingelheim International/Comisia
   (Cauza T-191/17)
   (2017/C 178/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Germania) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare C(2017)379 (final) a Comisiei din 19 ianuarie 2017;

               —

               declararea faptului că efectele acestei decizii de punere în aplicare a Comisiei rămân în vigoare până la adoptarea unei noi decizii de către Comisia Europeană și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Decizia de punere în aplicare C(2017)379 (final) a Comisiei din 19 ianuarie 2017 constituie o încălcare a articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 coroborat cu articolul 11 din Directiva 2001/83/CE și cu Instrucțiunile pentru solicitanți.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Decizia Comisiei din 19 ianuarie 2017 nu este conformă cu dispozițiile, liniile directoare și practicile relevante aplicate în alte cazuri și constituie, prin urmare, o încălcare a principiilor egalității de tratament și nediscriminării și are ca efect o denaturare a condițiilor de concurență echitabile.


title: Cauza T-305/07: Acțiune introdusă la 9 august 2007 — Offshore Legends/OAPI — Acteon [OFFSHORE LEGENDS (în culorile negru și alb)]

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/48

         Acțiune introdusă la 9 august 2007 — Offshore Legends/OAPI — Acteon [OFFSHORE LEGENDS (în culorile negru și alb)]
   (Cauza T-305/07)
   (2007/C 269/87)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Offshore Legends NV (Nevele, Belgia) (reprezentanți: P. Maeyaert și N. Clarembeaux, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Acteon SARL (Saint-Tropez, Franța)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea parțială a deciziei Camerei a doua de recurs din 29 mai 2007 (cauza R 1031/2006-2);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Offshore Legends” în culorile negru și alb, pentru produse din clasele 3, 9, 14, 18, 20, 24, 25, 28 și 35 — cererea nr. 3 160 231.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Acteon SARL.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă națională și internațională „Offshore One” pentru produse din clasele 16, 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: anulează parțial decizia divizei de opoziție în măsura în care a respins opoziția pentru produsele vizate, din clasele 18 și 25.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) al Consiliului întrucât camera de recurs ar fi săvârșit o eroare în aprecierea riscului de confuzie și, în special, o eroare în aprecierea similitudinii mărcilor în cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție Specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-95/13 P: Recurs introdus la 26 februarie 2013 de Alfier Costruzioni Srl și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 12 decembrie 2012 în cauza T-261/100, Sacaim SpA și alții/Comisia Europeană

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/7

         Recurs introdus la 26 februarie 2013 de Alfier Costruzioni Srl și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 12 decembrie 2012 în cauza T-261/100, Sacaim SpA și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-95/13 P)
   2013/C 129/14
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurenți: Alfier Costruzioni Srl și alții (reprezentanți: A. Vianello, A. Bortoluzzi și A. Veronese, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Italiană, Sacaim SpA și alții

      Concluziile recurenților

               —

               anularea și/sau modificarea ordonanței atacate, cu obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenții invocă erori de drept în aplicarea principiilor exprimate de Curtea de Justiție în Hotărârea Comitato Venezia vuole vivere, pe de o parte, în ceea ce privește obligația de motivare a deciziilor Comisiei în materie de ajutoare de stat și, pe de altă parte, în ceea ce privește distribuirea sarcinii probei referitor la condițiile de la articolul 107 alineatul (1) TFUE.
   Prin ordonanța care face obiectul prezentului recurs, Tribunalul nu s-ar fi conformat deciziei Curții din Hotărârea Comitato Venezia vuole vivere din 9 iunie 2011 care stabilește că decizia Comisiei trebuie să conțină în ea însăși toate elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale. Deși decizia nu conținea elementele esențiale pentru punerea sa în aplicare de către autoritățile naționale, Tribunalul nu ar fi constatat nicio carență în metoda adoptată de Comisie în decizia atacată, ceea ce implică o eroare de drept.
   În temeiul principiilor enunțate de Curte în Hotărârea Comitato Venezia vuole vivere, în cadrul recuperării, revine statului membru — iar nu beneficiarului — sarcina de a demonstra de la caz la caz îndeplinirea condițiilor prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE. În speță, Comisia a omis să precizeze însă „modalitățile” unei astfel de verificări; în consecință, întrucât nu dispune de elementele esențiale pentru a demonstra, în cadrul recuperării, că avantajele acordate constituie, pentru beneficiari, ajutoare de stat, Republica Italiană ar fi decis — prin Legea nr. 228 din 24 decembrie 2012 (articolul 1 punctul 351 și următoarele) — să răstoarne sarcina probei, contrar celor stabilite în jurisprudența comunitară. Potrivit legiuitorului italian, nu revine în special statului, ci fiecărei întreprinderi beneficiare a ajutoarelor acordate sub formă de exonerare de unele sarcini sociale, să aducă dovada că avantajele în discuție nu denaturează concurența, nici nu afectează schimburile comerciale intracomunitare, în lipsa căreia se prezumă caracterul propriu al avantajului acordat de a denatura concurența și de a afecta schimburile comerciale dintre statele membre. Toate acestea ar fi contrare principiilor enunțate în Hotărârea Comitato Venezia vuole vivere.


title: Cauza C-605/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 17 noiembrie 2015 – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 17 noiembrie 2015 – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
   (Cauza C-605/15)
   (2016/C 090/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârâtă: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Întrebările preliminare

               1)

               O reglementare națională care se referă la scutirea de TVA a unui grup independent de persoane, fără să prevadă condiții sau proceduri privind susceptibilitatea scutirii respective de a cauza denaturări ale concurenței este compatibilă cu articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CEE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) coroborat cu articolul 131 din Directiva TVA, precum și cu principiile efectivității, securității juridice și protecției încrederii legitime?

               2)

               Care sunt criteriile potrivit cărora trebuie să se aprecieze respectarea condiției privind denaturările concurenței prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva TVA?

               3)

               În ceea ce privește răspunsul la a doua întrebare, prezintă relevanță aspectul că grupul independent de persoane prestează în beneficiul membrilor săi servicii care se supun ordinilor de drept din state membre diferite?

      (1)  JO L 347, p.1, Ediție specială 09/vol. 3, p.7.


title: Cauza T-617/13: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2013 — AIC/OAPI — ACV Manufacturing (Racorduri pentru schimb de căldură)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/35

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2013 — AIC/OAPI — ACV Manufacturing (Racorduri pentru schimb de căldură)
   (Cauza T-617/13)
   2014/C 24/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: AIC S.A. (Gdynia, Polonia) (reprezentant: J. Radłowski, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 septembrie 2013 în cauza R 688/2012-3;

               —

               obligarea OAPI la suportarea cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: modelul industrial al unui produs descris ca fiind „racord pentru schimb de căldură”

      Titularul modelului industrial comunitar: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității modelului industrial comunitar: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: s-a susținut că modelul industrial nu îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 4 alineatele (1) și (2) coroborat cu articolele 5 și 6 și în special cu articolul 8 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea modelului industrial în litigiu

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002.


title: Cauza C-614/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 20 noiembrie 2015 – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 20 noiembrie 2015 – Rodica Popescu/Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
   (Cauza C-614/15)
   (2016/C 068/27)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Craiova

      Părţile din acţiunea principală

      Apelantă: Rodica Popescu

      Intimată: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

      Întrebările preliminare

               1)

               Faptul că activitatea personalului din domeniul sanitar veterinar cu atribuții specifice de control este strâns legată de continuarea activității unităților de tipul celor menționate la punctul [5] constituie un argument suficient pentru încheierea repetată a unor contracte pe durată determinată, prin excepție de la normele cu caracter general adoptate în vederea transpunerii Directivei 70/1999 (1)?

               2)

               Menținerea în legislație a unor dispoziții cu caracter special ce permit încheierea repetată, pe o perioadă precum cea descrisă mai sus, de contracte de muncă pe durată determinată în domeniul controlului sanitar veterinar echivalează cu o încălcare a obligației ce revine statului în transpunerea Directivei 70/1999?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului, din 28 iunie 1999, privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 4, Ediție specială, 05/vol.5, p. 129).


title: Cauza C-529/14: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Articolul 2 alineatul (4) litera (b) — Produse energetice cu dublă utilizare — Noțiune — Produs energetic utilizat pentru tratamentul termic al deșeurilor și al gazelor reziduale]

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/2

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – YARA Brunsbüttel GmbH/Hauptzollamt Itzehoe
   (Cauza C-529/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 2 alineatul (4) litera (b) - Produse energetice cu dublă utilizare - Noțiune - Produs energetic utilizat pentru tratamentul termic al deșeurilor și al gazelor reziduale])
   (2016/C 078/02)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: YARA Brunsbüttel GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Itzehoe

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (4) litera (b) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/75/CE Consiliului din 29 aprilie 2004, trebuie interpretat în sensul că gazul natural utilizat, pe de o parte, în scop de supraîncălzire și de uscare a aburilor care vor servi apoi în procesul de producere a amoniacului și, pe de altă parte, pentru descompunerea termică și evacuarea gazelor reziduale rezultate din acest proces, nu constituie, în sensul acestei dispoziții, un produs energetic cu dublă utilizare care să fie exclus din domeniul de aplicare al directivei menționate. În consecință, statele membre nu pot să acorde o scutire fiscală în temeiul utilizării unui astfel de produs energetic decât în măsura în care această scutire este conformă cu obligațiile stabilite prin Directiva 2003/96, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/75.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-179/12: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2012 — Wirtgen/OAPI (Forma unui dispozitiv de fixare dălți)

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/19

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2012 — Wirtgen/OAPI (Forma unui dispozitiv de fixare dălți)
   (Cauza T-179/12)
   2012/C 184/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wirtgen GmbH (Windhagen, Germania) (reprezentant: S. Jackermeier, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 februarie 2012 în cauza R 1923/2011-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională constând în forma unui dispozitiv de fixare dălți pentru produse din clasa 7 — cererea de înregistrare nr. 9 749 631

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 37 alineatul (3), a articolului 75 a doua teză, a articolului 63 alineatul (2), a articolului 76 alineatul (1) prima teză și a articolului 77 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, precum și încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-32/11: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Verenigde Douaneagenten/Comisia

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/23

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2011 — Verenigde Douaneagenten/Comisia
   (Cauza T-32/11)
   2011/C 103/41
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: J. van der Meché, avocat)

      Pârâtă: Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pentru motivele arătate mai jos.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Deciziei din 1 octombrie 2010 a Comisiei Europene în cazul REC 02/09.
   În temeiul articolului 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 2913/92 (1) și al articolului 871 din Regulamentul nr. 2454/93 (2), Comisia a constatat că reclamanta a acționat cu bună-credință și că a respectat legislația în vigoare în ceea ce privește declarația vamală, că nu există nicio eroare din partea autorităților competente, astfel încât ar putea avea loc o recuperare ulterioară.
   În opinia reclamantei, în speță există o eroare în sensul articolului 220 alineatul (2) litera (b) a doua teză din Regulamentul nr. 2913/92. Această teză prevede că, în cazul în care s-a stabilit un statut preferențial al mărfurilor pe baza unui sistem de cooperare administrativă care a implicat autoritățile dintr-o țară terță, se consideră că prezentarea unui certificat incorect prin intermediul acestor autorități reprezintă o eroare. Această ipoteză ar fi aplicabilă în speță.
   În plus, în cadrul recuperării ulterioare a taxelor vamale, autoritățile vamale din Țările de Jos ar fi trebuit să dovedească faptul că eliberarea certificatelor incorecte s-ar datora întocmirii unor procese-verbale incorecte de către exportator.
   Prin urmare, ar trebui să se concluzioneze că eliberarea unor certificate incorecte de către autoritățile vamale din Curaçao constituie o eroare potrivit articolului 220 alineatul (2) litera (b) a doua teză din Regulamentul nr. 2913/92.
   În plus, Comisia a stabilit în cadrul investigației sale că deși reclamanta nu a săvârșit nici manopere de înșelăciune, nici nu a acționat cu neglijență evidentă, aceste împrejurări nu reprezintă circumstanțe specifice, nefiind justificată așadar remiterea.
   În acest context, reclamanta susține că decizia privind remiterea avută în vedere potrivit articolului 239 din Regulamentul nr. 2913/92, cuprinsă în decizia atacată, nu a fost adoptată înăuntrul termenului prevăzut la articolul 907 din Regulamentul nr. 2454/93. Prin urmare, autoritățile vamale din Țările de Jos ar trebui să admită cererea de remitere.
   Mai mult, în cadrul investigației, Comisia nu a respectat procedura corectă întrucât reclamanta nu a fost audiată și nu i s-a dat ocazia să își exprime în mod util opinia, ceea ce contravine principiului dreptului de a fi ascultat prevăzut la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
   Pe de altă parte, ar exista circumstanțe specifice întrucât, prin trimiterea la articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 2913/92, reclamanta ar depinde de documente pe care nu le deține, neavând nici obligația de a le deține.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, o2/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-497/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – Procedură penală împotriva Juraj Sokáč [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Precursori de droguri — Regulamentul (CE) nr. 273/2004 — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „substanță clasificată” — Excluderea medicamentelor — Directiva 2001/83/CE — Articolul 1 punctul 2 — Noțiunea „medicament” — Medicament care conține efedrină sau pseudoefedrină — Regulamentul (CE) nr. 111/2005 — Articolul 2 litera (a) — Noțiunea „substanță clasificată” — Anexă — Includerea medicamentelor care conțin efedrină sau pseudoefedrină — Lipsa incidenței asupra domeniului de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 273/2004]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/18

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – Procedură penală împotriva Juraj Sokáč
   (Cauza C-497/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Precursori de droguri - Regulamentul (CE) nr. 273/2004 - Articolul 2 litera (a) - Noțiunea „substanță clasificată” - Excluderea medicamentelor - Directiva 2001/83/CE - Articolul 1 punctul 2 - Noțiunea „medicament” - Medicament care conține efedrină sau pseudoefedrină - Regulamentul (CE) nr. 111/2005 - Articolul 2 litera (a) - Noțiunea „substanță clasificată” - Anexă - Includerea medicamentelor care conțin efedrină sau pseudoefedrină - Lipsa incidenței asupra domeniului de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 273/2004])
   (2017/C 168/23)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Partea din procedura principală

   Juraj Sokáč

      Dispozitivul

   „Medicamentele” în sensul articolului 1 punctul 2 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, compuse din „substanțe clasificate” în sensul articolului 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1258/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 noiembrie 2013, precum efedrina și pseudoefedrina, continuă să fie excluse din domeniul de aplicare al acestui din urmă regulament după intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 1258/2013 și a Regulamentului (UE) nr. 1259/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 noiembrie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 111/2005 al Consiliului de stabilire a normelor de monitorizare a comerțului cu precursori de droguri între Comunitate și țările terțe.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-179/10: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2010 — Zitro IP/OAPI — Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/53

      Acțiune introdusă la 21 aprilie 2010 — Zitro IP/OAPI — Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)
      (Cauza T-179/10)
      (2010/C 161/83)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Zitro IP Sàrl (Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Show Ball Informática Ltda

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei OAPI, și

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

         Marca comunitară vizată: marca verbală „BINGO SHOWALL” (cererea de înregistrare nr. 6 059 919) pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 41.

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Show Ball Informática Ltda.

         Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară (nr. 5 092 275) care cuprinde elementul verbal „SHOW BALL” pentru produse și servicii din clasele 9 și 42.

         Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza T-150/12: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2012 — Republica Elenă/Comisia

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/13

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2012 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-150/12)
   2012/C 184/25
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: Chalkias Ioannis Konstantinos, Basakou Xanthi, Vasilopoulou Antonia Evanthia, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei nr. C(2011) 9335 final din 25 ianuarie 2012„privind ajutoarele acordate de Grecia unor producători de cereale și unor cooperative din acest sector [nr. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010, ex CP 11/2009)]” și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii, Republica Elenă solicită anularea deciziei Comisiei din 25 ianuarie 2012„privind ajutoarele acordate de Grecia unor producători de cereale și unor cooperative din acest sector [nr. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010, ex CP 11/2009)]”, notificată sub numărul C(2011) 9335 final.
   Prin intermediul primului motiv de anulare, reclamanta susține că decizia atacată este vagă, întrucât nu arată în mod clar (i) în ce constă ajutorul ilegal, (ii) modul în care este determinat cuantumul său și (iii) care sunt beneficiarii de la care se va efectua recuperarea. În plus, aceasta susține că nu este clară publicarea anchetei precedente a Comisiei, ceea ce aduce atingere securității juridice și dreptului la apărare ale terților interesați, încălcând articolul 108 alineatul (2) TFUE coroborat cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 (1).
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de anulare, reclamanta invocă o interpretare și o aplicare eronate ale articolului 107 alineatul (1) TFUE, precum și o apreciere eronată a situației de fapt, deoarece cele două forme de măsuri acordate, și anume acordarea unei garanții și o bonificație a dobânzii, nu îndeplinesc condițiile necesare pentru a fi considerate ajutoare de stat ilegale.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv de anulare, reclamanta susține că decizia atacată a fost adoptată ca urmare a unei aprecieri eronate a situației de fapt și a unei încălcări a normelor fundamentale de procedură, deoarece, printr-o interpretare eronată a situației de fapt și printr-o motivație defectuoasă și/sau insuficientă, Comisia a ajuns la concluzia că măsurile de bonificație a dobânzii și de garanție de stat pentru acordarea unui împrumut Uniunii Cooperativelor Agricole reprezintă ajutoare de stat ilegale, dat fiind că ele constituie un avantaj financiar selectiv pentru beneficiarii direcți și indirecți și că amenință să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv de anulare, reclamanta susține că Comisia a interpretat și a aplicat incorect articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE și a utilizat în mod greșit puterea de apreciere de care dispune în domeniul ajutoarelor de stat deoarece, în orice caz, plățile din 2009 trebuiau considerate compatibile cu piața comună din cauza perturbărilor economice foarte grave și notorii ale economiei grecești în ansamblul său și intrarea în vigoare a unei dispoziții de drept primar al Uniunii Europene nu poate depinde de intrarea în vigoare a unei comunicări a Comisiei precum Cadrul comunitar temporar de susținere (CCTS). În plus, Comisia a respins fără o motivare suficientă argumentul reclamantei referitor la faptul că în speță erau îndeplinite condițiile din CCTS.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv de anulare, reclamanta susține că articolul 107 TFUE a fost interpretat și aplicat în mod eronat de către Comisie, care, fără nicio justificare, a inclus în sumele care trebuie recuperate ca ajutoare de stat ilegale (a) o parte din dobânda care, potrivit convenției de credit și decretului ministerial nr. 56700/B3033/8 decembrie 2008, constituie o cotizație (de 0,12 % în temeiul Legii nr. 128/75) și (b) comisionul de garanție de 2 %, prevăzut de Decretul ministerial nr. 2/21304/0025/26 octombrie 2010, în favoarea statului, care nu sunt ajutoare de stat și care trebuie deduse din suma finală care trebuie recuperată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-492/07: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/21/CE — Rețele și servicii de comunicații electronice — Noțiunea abonat )

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 22 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-492/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/21/CE - Rețele și servicii de comunicații electronice - Noțiunea „abonat’)
   (2009/C 69/14)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Nijenhuis și K. Mojzesowicz, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru a se conforma articolului 2 litera (k) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195) — Definiția abonatului
   Dispozitivul

               1)

               Prin netranspunerea corectă a Directivei 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) și în special a articolului 2 litera (k) din aceasta, referitor la definiția noțiunii „abonat”, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza C-562/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Estonia) la 5 decembrie 2012 — MTÜ Liivimaa Lihaveis/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tartu Ringkonnakohus (Estonia) la 5 decembrie 2012 — MTÜ Liivimaa Lihaveis/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
   (Cauza C-562/12)
   2013/C 38/18
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: MTÜ Liivimaa Lihaveis

      Pârât: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

      Intervenient: Eesti Vabariigi Siseministeerium

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul de procedură al unui comitet de supraveghere instituit de comun acord de două state membre (precum Manualul programului adoptat de Comitetul de supraveghere pentru Programul estono letonian 2007-2013), care prevede că deciziile comitetului de supraveghere nu pot fi atacate în fața niciunei instanțe judecătorești [punctul 6.6 alineatul (4) din manualul programului: „The decisions of the Monitoring Committee are not appealable at any place of jurisdiction.”], este compatibil cu articolul 63 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 (1), coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ: articolul 267 primul paragraf litera (b) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că punctul 6.6 alineatul (4) din Manualul programului adoptat de Comitetul de supraveghere pentru programul estono-letonian 2007–2013 reprezintă un act adoptat de instituțiile, organele, oficiile sau agențiile Uniunii care trebuie anulat?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ: articolul 263 primul paragraf a doua teză coroborat cu articolul 256 alineatul (1) și cu articolul 274 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că competența de a judeca acțiunile formulate împotriva deciziilor adoptate de Comitetul de supraveghere pentru Programul estono-letonian 2007-2013 revine Tribunalului Uniunii Europene sau revine instanței naționale competente conform dreptului național?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 02, p. 64)


title: Cauza C-202/07 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 aprilie 2009 — France Télécom SA/Comisia Comunităților Europene ( Recurs — Abuz de poziție dominantă — Piața serviciilor de acces la internet de mare viteză — Prețuri de ruinare — Recuperarea pierderilor — Drept de aliniere )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 aprilie 2009 — France Télécom SA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-202/07 P) (1)

   („Recurs - Abuz de poziție dominantă - Piața serviciilor de acces la internet de mare viteză - Prețuri de ruinare - Recuperarea pierderilor - Drept de aliniere”)
   2009/C 141/03
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: France Télécom SA (reprezentanți: J. Philippe, H. Calvet, O.W. Brouwer, T. Janssens, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: E. Gippini Fournier, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 30 ianuarie 2007, France Télécom/Comisie (T 340/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea France Télécom împotriva Deciziei Comisiei din 16 iulie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 82 CE (cauza COMP/38 233 — Wanadoo Interactive) — Piața serviciilor de acces la internet de mare viteză (ADSL) — Abuz de poziție dominantă — Noțiunile de prețuri de ruinare, aliniere la prețurile practicate de concurenți și recuperare a pierderilor suferite

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă France Télécom SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.07.2007


title: Cauza C-499/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie van België (Belgia) la 10 noiembrie 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert/Belgische Staat

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie van België (Belgia) la 10 noiembrie 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert/Belgische Staat
   (Cauza C-499/14)
   (2015/C 026/16)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert

      Intimat: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Mărfurile prezentate în seturi condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, care sunt prezentate în ambalaje separate autorităților vamale întrucât acest lucru este justificat, însă cu privire la care este clar că formează un întreg și că sunt destinate să fie prezentate în comerțul cu amănuntul ca un întreg, trebuie considerate mărfuri prezentate în seturi condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, în sensul regulii 3 litera (b) din Regulile generale pentru interpretarea Nomenclaturii combinate, astfel cum este prevăzută în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (1) al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 (2) al Comisiei din 20 septembrie 2007, chiar dacă aceste mărfuri sunt ambalate împreună după declarație și în vederea prezentării în comerțul cu amănuntul?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

      (2)  JO L 286, p. 1.


title: Cauza C-452/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Krefeld — Germania) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd/Inter-Zuid Transport BV [Cooperare judiciară în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolele 27, 33 și 71 — Litispendență — Recunoașterea și executarea hotărârilor — Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele (CMR) — Articolul 31 alineatul 2 — Reguli de coexistență — Acțiune în regres — Acțiune în constatare negativă — Hotărâre judecătorească de constatare negativă]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/19

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Krefeld — Germania) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd/Inter-Zuid Transport BV
   (Cauza C-452/12) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolele 27, 33 și 71 - Litispendență - Recunoașterea și executarea hotărârilor - Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele (CMR) - Articolul 31 alineatul 2 - Reguli de coexistență - Acțiune în regres - Acțiune în constatare negativă - Hotărâre judecătorească de constatare negativă)
   2014/C 52/32
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Krefeld

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd

      Pârâtă: Inter-Zuid Transport BV

      Cu participarea: DTC Surhuisterveen BV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Landgericht Krefeld — Interpretarea articolelor 27 și 71 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Raportul cu Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele (CMR) — Reguli de coexistență — Litispendență — Obligația de a interpreta articolul 31 alineatul 2 din CMR în lumina articolului 27 din Regulamentul Bruxelles I — Raportul dintre acțiunea în despăgubiri a expeditorului sau destinatarului și acțiunea în constatare a transportatorului prin care urmărește să se constate că nu răspunde pentru prejudiciu sau, în caz afirmativ, că nu trebuie să răspundă decât până la concurența unei sume maxime („acțiunea în constatare negativă”).

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 71 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că se opune interpretării unei convenții internaționale într-un mod care nu asigură, în condiții cel puțin la fel de favorabile precum cele prevăzute de acest regulament, respectarea obiectivelor și a principiilor care stau la baza regulamentului menționat.

               2.

               Articolul 71 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că se opune unei interpretări a articolului 31 alineatul 2 din Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele, semnată la Geneva la 19 mai 1956, astfel cum a fost modificată prin Protocolul semnat la Geneva la 5 iulie 1978, potrivit căreia o acțiune în constatare negativă sau o hotărâre judecătorească de constatare negativă dintr-un stat membru nu are același obiect și aceeași cauză precum o acțiune în regres formulată pentru același prejudiciu între aceleași părți sau succesorii lor în drepturi într-un alt stat membru.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza F-102/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 30 mai 2013 — Marcuccio/Comisia [ „Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii — Semnătură olografă aplicată pe fax diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive adresate prin poștă — Tardivitatea acțiunii — Inadmisibilitate vădită” ]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 30 mai 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-102/11) (1)

   (Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii - Semnătură olografă aplicată pe fax diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive adresate prin poștă - Tardivitatea acțiunii - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 252/87
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei prin care se refuză plata către reclamant a cheltuielilor pentru călătoria anuală de la locul de repartizare la locul de origine pentru anii 2005-2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 126, 28.4.2012, p. 27.


title: Cauza T-118/11: Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Attey/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/17

         Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Attey/Consiliul
   (Cauza T-118/11)
   2011/C 130/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Philipp Attey (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire], în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, întrucât măsurile restrictive impuse reclamantului pentru motivul că acesta ar obstrucționa procesul de pace și de reconciliere în Côte d’Ivoire și ar refuza să recunoască rezultatul alegerilor prezidențiale se bazează pe faptul că pârâtul ar fi considerat în mod eronat că domnul Ouattara ar fi fost ales președinte al Republicii Côte d’Ivoire, în condițiile în care domnul L. Gbagbo a fost proclamat președinte în urma alegerilor de Consiliul Constituțional.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe un abuz de putere, în măsura în care actele atacate: i) urmăresc un alt scop decât cel definit la articolul 21 TUE, mai precis promovarea în întreaga lume a democrației și a statului de drept, dat fiind că domnul L. Gbagbo a fost proclamat în mod democratic președinte al Republicii Côte d’Ivoire și ii) ar nesocoti Carta Națiunilor Unite a cărei respectare este promovată de Uniunii, deoarece pârâtul a încălcat principiul neamestecului în treburile interne ale unui stat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 215 alineatul (3) TFUE, dat fiind că actele atacate nu conțin nicio garanție juridică.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           întrucât ar fi fost încălcat dreptul său la apărare, în măsura în care reclamantului nu i-au fost comunicate elementele reținute în sarcina sa și nu i-a permis astfel să își comunice în mod util punctul de vedere în această privință, și

                           —

                           întrucât s-ar fi adus atingere dreptului reclamantului la respectarea proprietății și aceasta în mod disproporționat.


title: Cauza F-116/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 9 octombrie 2013 — Wahlström/Frontex (Funcție publică — Agent temporar — Raport de evaluare — Obligația de motivare — Dialog anual cu evaluatorul — Stabilirea de obiective)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 9 octombrie 2013 — Wahlström/Frontex
   (Cauza F-116/12) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Raport de evaluare - Obligația de motivare - Dialog anual cu evaluatorul - Stabilirea de obiective)
   2013/C 344/126
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Kari Wahlström (Espoo, Finlanda) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex) (reprezentanți: H. Caniard și S. Vuorensola, agenți, asistați de A. Duron și de D. Waelbroeck, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de evaluare a reclamantului și cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Wahlström suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012, p. 39.


title: Cauza T-308/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Italia/Comisia

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/19

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — Italia/Comisia
   (Cauza T-308/09)
   2009/C 233/36
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea scrisorii 4263 din 20 mai 2009 a Comisiei Europene — Direcția Generală Politica regională, având ca obiect: «Programul operațional regional „Campania” 2000-2006. Numărul cererii de plată Sysfin 2009/0154 Adonis A/723 din 12 ianuarie 2009» care cuprinde următoarea decizie: „Suma de 18 544 968,79 euro referitoare la cheltuielile suportate ulterior datei de 17 mai 2006 în temeiul măsurii 1.7 referitoare la sistemul regional de gestionare și eliminare a deșeurilor nu este eligibilă”

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele invocate în cauza T-99/09 Italia/Comisia (1).
   Reclamanta invocă în special următoarele:

               —

               Încălcarea articolelor 32 și 39 din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale referitoare la Fondurile structurale (2), în măsura în care pârâta a redus plata cheltuielilor certificate în temeiul măsurii 1.7 „în așteptarea soluționării cauzei T-99/09”, iar existența unei acțiuni pendinte, îndreptată împotriva unor măsuri adoptate anterior în cadrul procedurii de plată nu figurează printre ipotezele limitativ prevăzute de articolele menționate mai sus de reducere a plăților în temeiul fondurilor structurale.

               —

               Încălcarea articolului 230 CE. Cu privire la acest aspect, reclamanta susține că dacă, în practică, statele membre care au introdus o acțiune în fața unei instanțe ar trebui să se teamă că plățile intermediare ulterioare vor fi reduse, atunci acestea nu ar mai fi libere să își exercite dreptul fundamental la o protecție jurisdicțională.

      (1)  JO C 102, p. 34.

      (2)  JO L 161, p. 1.


title: Cauza T-335/14: Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Davó Lledó/OAPI – Administradora y Franquicias América e Inversiones Ged (DoggiS)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/35

         Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Davó Lledó/OAPI – Administradora y Franquicias América e Inversiones Ged (DoggiS)
   (Cauza T-335/14)
   2014/C 253/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Spania) (reprezentant: J. V. Gil Martí, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Administradora y Franquicias América, SA e Inversiones Ged Ltda (Santiago de Chile, Chile)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 martie 2014 în cauza R 824/2013-1 și, în consecință, menținerea deciziei inițiale a diviziei de anulare din 18 iulie 2013, respingând cererea de declarare a nulității formulată de Administradora y Franquicias América, SA e Inversiones Ged Ltda în ceea ce privește marca comunitară nr. 8 8 94  826„DoggiS”, obligând celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să se conformeze acestei decizii;

               —

               obligarea expresă a pârâtului și a celorlalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă comunitară nr. 8 8 94  826 care conține elementul verbal „DOGGIS” pentru produse și servicii din clasele 29, 30 și 43

      Titularul mărcii comunitare: reclamantul

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Administradora y Franquicias América, SA et Inversiones Ged Ltda

      Motivarea cererii de declarare a nulității: solicitantul a fost de rea-credință la momentul depuneri cererii de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: admite cererea calea de atac, anulează în întregime decizia diviziei de anulare și înregistrarea mărcii comunitare atacate

      Motivele invocate:încălcarea articolului 76 și a articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-346/10: Acțiune introdusă la 18 august 2010 — Borax Europe/AEPC

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/51

      Acțiune introdusă la 18 august 2010 — Borax Europe/AEPC
      (Cauza T-346/10)
      ()
      (2010/C 288/95)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Borax Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Nordlander, avocat, și H. Pearson, solicitor)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (AEPC)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Declararea admisibilității acțiunii în anulare;

                  —

                  anularea deciziei adoptate de AEPC la 18 iunie 2010 cu privire la identificarea unor substanțe pe bază de borat drept „substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită”, ce îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 57 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (denumit în continuare „Regulamentul REACH” (1)), și la adăugarea acestora pe lista substanțelor care prezintă motive de îngrijorare deosebită candidate la autorizare (denumită în continuare „lista substanțelor candidate”) (denumită în continuare „actul atacat”);

                  —

                  obligarea Agenției Europene pentru Produse Chimice (AEPC) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta solicită anularea deciziei adoptate de AEPC cu privire la identificarea unor substanțe pe bază de borat drept „substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită”, ce îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 57 litera (c) din Regulamentul REACH, și la adăugarea acestora pe lista substanțelor candidate la 18 iunie 2010. Actul atacat a ajuns în atenția reclamantei prin intermediul unui comunicat de presă al AEPC din 18 iunie 2010.
      Substanțele pe bază de borat a căror includere în lista substanțelor candidate prin intermediul actului atacat este contestată de reclamantă sunt: acidul boric, CAS nr. 10043-35-3, CE nr. 233-139-2; tetraboratul de disodiu, anhidru; tetraboratul de disodiu decahidrat; tetraboratul de disodiu pentahidrat (CAS nr. 1303-96-4, 1330-43-4, 12179-04-3, CE nr. 215-540-4) (denumite în continuare „borați”).
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive de drept.

         Primul motiv: actul atacat ar trebui anulat întrucât a fost întemeiat pe dosare conforme cu prevederile din Anexa XV care conțin erori vădite, conducând la o încălcare a unei norme fundamentale de procedură prevăzute la articolul 59 din Regulamentul REACH. Acele dosare indică, cu titlu de justificare pentru acțiunea AEPC, că borații sunt clasați în prezent în partea a treia a Anexei VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008, ceea ce este incorect în fapt.

         Al doilea motiv: AEPC a adoptat actul atacat fără a-și îndeplini funcția care constă în a evalua „pe fond” dacă borații îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 57 litera (c) din Regulamentul REACH. Astfel, prin adoptarea actului atacat, AEPC a comis erori vădite de apreciere, a depășit puterile care îi sunt conferite și a încălcat principiul bunei administrări.

         Al treilea motiv: în sfârșit, borații nu îndeplinesc criteriile, prevăzute la articolul 57 litera (c) din Regulamentul REACH, de clasificare drept substanțe toxice pentru reproducere, din categoria 1 sau 2, în temeiul Directivei 67/548. În consecință, aceștia nu sunt „substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită”, iar includerea lor în lista substanțelor candidate prin actul atacat încalcă articolul 59 alineatul (8) din Regulamentul REACH.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Editie specială, 13/vol. 60, p. 3).


title: Cauza T-516/13: Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – CW/Consiliul

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/9

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2014 – CW/Consiliul
   (Cauza T-516/13)
   2014/C 351/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CW (Paris, France) (reprezentant: A. Tekari, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2013/409/PESC a Consiliului din 30 iulie 2013 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia, în măsura în care aceasta îl vizează pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata sumei de o sută de mii de euro pentru repararea prejudiciului moral și material suferit de reclamant;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa unui temei legal, în măsura în care, bazându-se pe un alt motiv decât cel prevăzut la articolul 1 din Decizia 2011/72/PESC (1), care îi servește drept temei juridic, Decizia 2013/409/PESC (2) ar fi lipsită de temei legal.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului de proprietate, în măsura în care măsurile restrictive aplicate reclamantului ar constitui o restrângere nejustificată a dreptului său de proprietate.

      (1)  Decizia 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 62).

      (2)  Decizia de punere în aplicare 2013/409/PESC a Consiliului din 30 iulie 2013 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 204, p. 52).


title: Cauza T-353/07: Hotarârea Tribunalului de Prima Instan?a din 30 noiembrie 2009  Esber/OAPI  Coloris Global Coloring Concept (COLORIS) [ Marca comunitara  Procedura de opozi?ie  Cerere de înregistrare a marcii comunitare figurative COLORIS  Marca na?ionala verbala anterioara COLORIS  Motiv relativ de refuz  Utilizare serioasa a marcii anterioare  Articolul 15 alineatul (2) litera (a) ?i articolul 43 alineatele (2) ?i (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 15 alineatul (1) litera (a) ?i articolul 42 alineatele (2) ?i (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/47

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 noiembrie 2009 — Esber/OAPI — Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
   (Cauza T-353/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative COLORIS - Marcă națională verbală anterioară COLORIS - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 15 alineatul (2) litera (a) și articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 24/81
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Esber, SA (Burceña-Baracaldo, Spania) (reprezentanți: T. Villate Consonni, J. Calderón Chavero și M. Yañez Manglano, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Coloris Global Coloring Concept (Villeneuve Loubet, Franța) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 iunie 2007 (cauza R 1060/2006-1) privind o procedură de opoziție între Coloris Global Coloring Concept și Esber, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Esber, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-736/14: Acțiune introdusă la 27 octombrie 2014 – Monster Energy/OAPI – Home Focus (MoMo Monsters)

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/36

         Acțiune introdusă la 27 octombrie 2014 – Monster Energy/OAPI – Home Focus (MoMo Monsters)
   (Cauza T-736/14)
   (2014/C 448/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Home Focus Development Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală „MoMo Monsters” – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 5 13  372

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei doua de recurs a OAPI din 7 august 2014 în cauza R 1167/2013-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (8) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-381/13: Acțiune introdusă la 24 iulie 2013 — Perfetti Van Melle/OAPI (DAISY)

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/20

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2013 — Perfetti Van Melle/OAPI (DAISY)
   (Cauza T-381/13)
   2013/C 274/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italia) (reprezentant: P. Testa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 10 aprilie 2013 în cauza R 427/2012-1 în măsura în care prin aceasta este respinsă cererea de înregistrare a mărcii „DAISY” pentru produsele următoare: produse de cofetărie, de patiserie, bomboane, bomboane moi, caramele, caramel, gumă de mestecat, gelatină (pentru cofetărie), lemn dulce, acadele, toffee, prăjituri, zahăr, ciocolată, cacao;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca comunitară verbală „DAISY” pentru produse din clasa 30 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 267 037.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât cuvântul „DAISY” nu are caracter descriptiv;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât cuvântul „DAISY” nu descrie o caracteristică esențială a produsului;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât termenul „DAISY” prezintă caracter distinctiv pentru produse de cofetărie.


title: Cauza C-333/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 6 iulie 2015 – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 6 iulie 2015 – María Pilar Planes Bresco/Comunidad Autónoma de Aragón
   (Cauza C-333/15)
   (2015/C 302/26)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: María Pilar Planes Bresco

      Intimată: Comunidad Autónoma de Aragón

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 și 44 din Regulamentul nr. 1782/2003 (1) al Consiliului din 29 septembrie 2003 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care exclude din sfera noțiunii de hectar eligibil toate suprafețele de pășuni permanente declarate de un agricultor, care depășesc suprafața luată în considerare la momentul inițial pentru a stabili drepturile normale corespunzătoare, supunând includerea respectivelor suprafețe și, prin urmare, înlocuirea terenurilor arabile cu pășuni condiției ca acestea din urmă să fie destinate în mod efectiv creșterii animalelor în exercițiul anual concret pentru care agricultorul menționat dorește să beneficieze de drepturile la plată?
               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară:

               2)

               Articolul 29 din Regulamentul nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003, care exclude de la plățile efectuate în cadrul schemelor de sprijin acei beneficiari „despre care s-a stabilit că au creat în mod artificial condițiile impuse pentru acordarea unor astfel de plăți, obținând astfel un avantaj neconform cu obiectivele schemelor de sprijin în cauză”, trebuie interpretat în sensul că nu permite statelor membre să adopte dispoziții generale prin care să se reducă numărul de „hectare eligibile” (de pășuni permanente), definind astfel în mod obiectiv situațiile generale în care se prezumă că beneficiarul a creat artificial condițiile pentru obținerea sprijinului, fără a dovedi, în mod concret și în legătură cu un anumit agricultor, activitatea efectuată de respectivul agricultor și comportamentul acestuia?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 3/vol. 49, p. 177).


title: Cauza F-76/13: Acțiune introdusă la 9 august 2013 — ZZ/Comisia

text:
               5.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 291/7

         Acțiune introdusă la 9 august 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-76/13)
   2013/C 291/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care s-a considerat că reclamantul nu este eligibil în cadrul invitației de exprimare a interesului CAST/02/2010 și prin care s-a respins cererea de recrutare formulată de PMO pentru un post de agent contractual.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele de muncă din 8 noiembrie 2012 prin care s-a considerat că reclamantul nu este eligibil în cadrul invitației de exprimare a interesului CAST2010 și prin care i s-a refuzat oferirea unui contract de agent contractual din grupa de funcții III (GFIII) pe durată nedeterminată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-55/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 25 ianuarie 2007 — Rijn Schelde Mondia France/Comisie ( Acțiune în anulare — Tariful Vamal Comun — Cerere de remitere a unor drepturi de import — Act cauzator de prejudiciu — Inadmisibilitate )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 25 ianuarie 2007 — Rijn Schelde Mondia France/Comisie
   (Cauza T-55/05) (1)

   („Acțiune în anulare - Tariful Vamal Comun - Cerere de remitere a unor drepturi de import - Act cauzator de prejudiciu - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 82/82)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Rijn Schelde Mondia France SA (Rouen, Franța) (reprezentant: F. Citron, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și J. Hottiaux, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei ce se pretinde a fi cuprinsă în scrisoarea din 7 octombrie 2004 cu privire la cererea de remitere a unor drepturi de import (dosar REM 22/01).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă reclamanta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de către Comisie.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza T-412/12: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2012 — bpost/Comisia

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/20

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2012 — bpost/Comisia
   (Cauza T-412/12)
   2012/C 343/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: bpost (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: D. Geradin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 2, 5, 6 și 7 din Decizia Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura SA.14588 (C 20/09) pusă în aplicare de Belgia în favoarea De Post-La Poste (în prezent „bpost”), publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 29 iunie 2012 (JO L 170, p. 1);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatele (1) și (3) TFUE, eroare vădită de apreciere și încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât s-a concluzionat în mod incorect că rețeaua de distribuție menținută de bpost nu era un serviciu distinct de interes economic general („SIEG”), stabilindu-se astfel că compensarea primită de la statul belgian pentru rețeaua de distribuție constituia o supracompensare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatele (1) și (3) TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, întrucât s-a concluzionat în mod eronat că costurile rețelei de distribuție, care sunt determinate de obligația de serviciu universal, nu ar trebui luate în considerare la calculul profitului din domeniul rezervat al serviciului universal care depășesc nivelul unui profit rezonabil.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 TFUE și pe încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament, întrucât s-a concluzionat în mod greșit că costurile nete ale SIEG care nu reprezintă servicii poștale trebuie compensate cu întregul profit din domeniul rezervat al serviciului universal, în măsura în care acest profit depășește un nivel rezonabil.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 TFUE și pe încălcarea principiului neretroactivității, pentru completa nereportare a subcompensărilor acumulate de bpost în anii 1992-2005 pentru a compensa pretinsa supracompensare din perioada 2006-2010.