title: Cauza T-902/16: Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2017 – HeidelbergCement/Comisia [„Acțiune în anulare — Concurență — Concentrări — Piața cimentului gri din Croația — Decizie de inițiere a fazei de examinare aprofundată în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Act care nu este supus căilor de atac — Act pregătitor — Inadmisibilitate”]

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/25

         Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2017 – HeidelbergCement/Comisia
   (Cauza T-902/16) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Concurență - Concentrări - Piața cimentului gri din Croația - Decizie de inițiere a fazei de examinare aprofundată în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Act care nu este supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”])
   (2018/C 042/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Germania) (reprezentanți: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler și H. Weiß, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Dawes, H. Leupold și T. Vecchi, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2016) 6591 final a Comisiei din 10 octombrie 2016 de inițiere a fazei de examinare aprofundată în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului prin care se urmărea verificarea compatibilității cu piața internă a dobândirii controlului asupra Cemex Hungária Épitöanyagok Kft. și Cemex Hrvatska d.d. de către HeidelbergCement și Schwenk Zement KG prin intermediul Duna-Dráva Cement Kft.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă HeidelbergCement AG la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza T-482/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2017 – Arango Jaramillo și alții/BEI („Funcţie publică — Personalul BEI — Termen de introducere a acțiunii — Termen rezonabil — Pensii — Reforma din 2008 — Natura contractuală a raportului de muncă — Proporționalitate — Obligația de motivare — Securitate juridică — Răspundere — Prejudiciu moral”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/17

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2017 – Arango Jaramillo și alții/BEI
   (Cauza T-482/16 RENV) (1)

   ((„Funcţie publică - Personalul BEI - Termen de introducere a acțiunii - Termen rezonabil - Pensii - Reforma din 2008 - Natura contractuală a raportului de muncă - Proporționalitate - Obligația de motivare - Securitate juridică - Răspundere - Prejudiciu moral”))
   (2018/C 042/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxemburg, Luxemburg) și alți 33 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentanți: C. Cortese și B. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: inițial C. Gómez de la Cruz și T. Gilliams, ulterior T. Gilliams și G. Nuvoli și în final T. Gilliams și G. Faedo, agenți, asistați de P.-E. Partsch, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziilor BEI, conținute în fișele de remunerație ale reclamanților din luna februarie 2010, de majorare a cotizațiilor lor la sistemul de pensii și, pe de altă parte, obligarea BEI la plata unui euro simbolic, cu titlu de reparare a prejudiciului moral pe care reclamanții pretind că l-au suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Orlando Arango Jaramillo și pe ceilalți agenți ai Băncii Europene de Investiții (BEI) ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

               3)

               Obligă BEI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cauzele F-34/10, T-234/11 P și T-234/11 P RENV–RX.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-34/10).


title: Cauza C-670/17 P: Recurs introdus la 20 noiembrie 2017 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 septembrie 2017 în cauza T-327/15, Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/8

         Recurs introdus la 20 noiembrie 2017 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 septembrie 2017 în cauza T-327/15, Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza C-670/17 P)
   (2018/C 042/12)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, I. Pahi și A. Vassilopoulou)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Intimata solicită Curții admiterea recursului, anularea hotărârii atacate, pronunțată de Tribunalul Uniunii Europene la 19 septembrie 2017 în cauza T-327/15 și admiterea acțiunii formulate de Republica Elenă din 2 iunie 2015, anulând Decizia de punere în executare din 25 martie 2010 a Comisiei „privind aplicarea unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea «Orientare», acordată programului operațional CCI 2000GR061PO021 (Grecia – Obiectivul 1 – Reconstrucție rurală)”, notificată sub numărul C(2015) 1936 final.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă cinci motive de recurs.
   Prin primul motiv de recurs este întemeiat pe o interpretare și pe o aplicare eronate ale dispozițiilor tranzitorii ale Regulamentelor (CE) nr. 1083/2006 (1) și (UE) nr. 1303/2013 (2), coroborate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr.o 1290/2005 (3), și pe o eroare de drept în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (4) secțiunii FEOGA „Orientare” după 1 ianuarie 2007, – motivare insuficientă și eronată a hotărârii atacate.
   Al doilea motiv de recurs este întemeiat pe o eroare de interpretare și de aplicare a dispozițiilor articolului 39 din Regulamentul (CE) n. 1260/1999 – motivare contradictorie și insuficientă.
   Al treilea motiv de recurs este întemeiat pe interpretarea greșită și aplicarea eronată și selectivă a dispozițiilor procedurale ale articolelor 144 și 145 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, considerate aplicabile în hotărârea atacată, atunci când ar fi trebuit să fie aplicată garanția procedurală prevăzută la articolul 52 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 (5), care limitează în speță competența ratione temporis a Comisiei – motivare contradictorie și insuficientă a hotărârii atacate.
   Al patrulea motiv de recurs este întemeiat pe interpretarea și pe aplicarea principiilor securității juridice și a protecției încrederii legitime a statului membru în cadrul cooperării loiale cu Comisia în ceea ce privește evaluarea consecințelor acceptării exprese a raportului final al programului cu o întârziere de nouă luni și deschiderea tardivă a procedurii corecției financiare, întârzieri care încalcă obligația Comisiei de lichidare a programelor operaționale și de efectuare a plăților finale aferente acestora în termene rezonabile.
   În cele din urmă, al cincilea motiv de recurs este întemeiat pe motivarea absolut insuficientă a hotărârii atacate în partea în care aceasta din urmă respinge criticile Republicii Elene cu privire la impunerea unei corecții financiare multiple și așadar disproporționate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO 2006 L 210, p. 25, Ediție specială 14/vol. 2, p. 64).

      (2)  Regulamentul (UE) nr o1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO 2013 L 347, p. 320).

      (3)  Regulamentul nr.o1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005 L 209, p. 1, Ediție specială 14/vol. 1, p. 193).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a prevederilor generale privind fondurile structurale (JO 1999, L 161, p. 1).

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).


title: Cauza T-575/16: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – Martinez De Prins și alții/SEAE („Funcție publică — Funcționari — Agenți — Remunerație — Personal al SEAE repartizat într-o țară terță — Articolul 10 din anexa X la Statutul funcționarilor — Evaluare anuală a indemnizației pentru condițiile de viață — Decizie privind reducerea indemnizației pentru condițiile de viață în Ghana de la 25 % la 20 % — Excepție de nelegalitate”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – Martinez De Prins și alții/SEAE
   (Cauza T-575/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Agenți - Remunerație - Personal al SEAE repartizat într-o țară terță - Articolul 10 din anexa X la Statutul funcționarilor - Evaluare anuală a indemnizației pentru condițiile de viață - Decizie privind reducerea indemnizației pentru condițiile de viață în Ghana de la 25 % la 20 % - Excepție de nelegalitate”))
   (2018/C 042/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: David Martinez De Prins (Accra, Ghana) și ceilalți 9 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt, agent, asistat de M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire și S. Moya Izquierdo, avocați)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 270 TFUE având ca obiect anularea fișelor de remunerație ale reclamanților din luna martie 2015, precum și ale fișelor lor de remunerație subsecvente, în măsura în care aceste fișe reprezintă aplicarea deciziei SEAE din 23 februarie 2015 privind reducerea, începând de la 1 ianuarie 2015, a indemnizației pentru condițiile de viață plătite personalului Uniunii Europene repartizat în Ghana

      Dispozitivul

               1)

               Anulează fișele de remunerație ale domnului David Martinez De Prins și ale celorlalți funcționari și agenți ai Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) ale căror nume figurează în anexă, stabilite de SEAE pentru luna martie 2015, în măsura în care aceste fișe reprezintă aplicarea deciziei SEAE din 23 februarie 2015 privind reducerea, începând de la 1 ianuarie 2015, a indemnizației pentru condițiile de viață plătite personalului Uniunii Europene repartizat în Ghana.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-153/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-460/14: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – AETMD/Consiliul („Dumping — Importuri de porumb dulce boabe preparat sau conservat, originar din Thailanda — Reexaminare intermediară parțială — Modificarea taxei antidumping definitive — Asociație care reprezintă producători din Uniune — Încălcarea drepturilor procedurale — Dreptul la apărare”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/10

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – AETMD/Consiliul
   (Cauza T-460/14) (1)

   ((„Dumping - Importuri de porumb dulce boabe preparat sau conservat, originar din Thailanda - Reexaminare intermediară parțială - Modificarea taxei antidumping definitive - Asociație care reprezintă producători din Uniune - Încălcarea drepturilor procedurale - Dreptul la apărare”))
   (2018/C 042/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial A. Willems, S. De Knop și J. Charles, ulterior A. Willems, S. De Knop și C. Zimmerman, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistați de S. Gubel, avocat, și B. O’Connor, solicitor)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, A. Stobiecka-Kuik și A. Demeneix, agenți) și River Kwai International Food Industry Co. Ltd (Kaeng Sian, Thailanda) (reprezentanți: J. Cornelis și F. Graafsma, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 307/2014 al Consiliului din 24 martie 2014 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 875/2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de porumb dulce boabe preparat sau conservat, originar din Thailanda, ca urmare a unei reexaminări intermediare efectuate în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO 2014, L 91, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 307/2014 al Consiliului din 24 martie 2014 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 875/2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de porumb dulce boabe preparat sau conservat, originar din Thailanda, ca urmare a unei reexaminări intermediare efectuate în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD).

               4)

               Comisia Europeană și River Kwai International Food Industry Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-907/16: Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2017 – Schwenk Zement/Comisia [„Acțiune în anulare — Concurență — Concentrări — Piața cimentului gri în Croația — Decizie de inițiere a etapei de examinare aprofundată în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Act pregătitor — Inadmisibilitate”]

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/26

         Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2017 – Schwenk Zement/Comisia
   (Cauza T-907/16) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Concurență - Concentrări - Piața cimentului gri în Croația - Decizie de inițiere a etapei de examinare aprofundată în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Act pregătitor - Inadmisibilitate”])
   (2018/C 042/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schwenk Zement KG (Ulm, Germania) (reprezentanți: U. Soltész, M. Raible și G. Wecker, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Dawes, H. Leupold și T. Vecchi, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 6591 final a Comisiei din 10 octombrie 2016 de inițiere a etapei de examinare aprofundată în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului, care vizează verificarea compatibilității cu piața internă a dobândirii controlului asupra Cemex Hungária Épitöanyagok Kft. și Cemex Hrvatska d.d. de către HeidelbergCement AG și Schwenk Zement prin intermediul Duna-Dráva Cement Kft.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Schwenk Zement KG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza T-577/16: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – Campo și alții/SEAE („Funcție publică — Funcționari — Agenți — Remunerație — Personal al SEAE repartizat într-o țară terță — Articolul 10 din anexa X la statut — Evaluare anuală a indemnizației pentru condiții de viață — Decizie privind reducerea indemnizației pentru condiții de viață în Muntenegru de la 15 la 10 % — Excepție de nelegalitate”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/18

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2017 – Campo și alții/SEAE
   (Cauza T-577/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Agenți - Remunerație - Personal al SEAE repartizat într-o țară terță - Articolul 10 din anexa X la statut - Evaluare anuală a indemnizației pentru condiții de viață - Decizie privind reducerea indemnizației pentru condiții de viață în Muntenegru de la 15 la 10 % - Excepție de nelegalitate”))
   (2018/C 042/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Alessandro Campo (Podgorica, Muntenegru) și ceilalți 12 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt, agent, asistat de M. Troncoso Ferrer, de F.-M. Hislaire și de S. Moya Izquierdo, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea fișelor de remunerație ale reclamanților pentru luna martie 2015, precum și a fișelor lor de remunerație ulterioare, în măsura în care aceste fișe pun în aplicare Decizia SEAE din 23 februarie 2015 privind reducerea, începând cu 1 ianuarie 2015, a indemnizației pentru condiții de viață acordată personalului Uniunii Europene repartizat în Muntenegru.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează fișele de remunerație ale domnului Alessandro Campo și ale celorlalți funcționari și agenți ai Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) ale căror nume figurează în anexă, întocmite, la data formulării acțiunii, de SEAE pentru luna martie 2015, în măsura în care aceste fișe pun în aplicare Decizia SEAE din 23 februarie 2015 privind reducerea, începând cu 1 ianuarie 2015, a indemnizației pentru condiții de viață acordată personalului Uniunii Europene repartizat în Muntenegru.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-6/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-148/17: Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2017 – Troszczynski/Parlamentul („Acțiune în anulare — Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European — Indemnizație pentru asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat — Inadmisibilitate parțială — Nepronunțare asupra fondului parțială”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/26

         Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2017 – Troszczynski/Parlamentul
   (Cauza T-148/17) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Norme privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat - Inadmisibilitate parțială - Nepronunțare asupra fondului parțială”))
   (2018/C 042/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mylène Troszczynski (Noyon, Franța) (reprezentanți: inițial M. Ceccaldi, ulterior F. Wagner, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: G. Corstens și S. Seyr, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jensen, M. Bauer și R. Meyer, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului din 23 iunie 2016 de recuperare de la reclamantă a unei sume de 56 554 de euro plătite în mod nejustificat pentru asistență parlamentară și a notei de debit aferente acesteia, precum și a deciziei chestorilor din 13 decembrie 2016 de respingere a reclamației reclamantei împotriva deciziei din 23 iunie 2016

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care se referă la cererea de anulare a deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 23 iunie 2016 de recuperare de la doamna Mylène Troszczynski a unei sume de 56 554 de euro plătite în mod nejustificat pentru asistență parlamentară și a notei de debit aferente acesteia, precum și la cererea de obligare a Parlamentului la plata către reclamantă a sumei de 50 000 euro cu titlu de cheltuieli recuperabile.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii în măsura în care privește cererea de anulare a deciziei chestorilor din 13 decembrie 2016 de respingere a reclamației reclamantei împotriva deciziei din 23 iunie 2016.

               3)

               O obligă pe doamna Troszczynski să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Parlament.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-592/16: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2017 – HQ/OCSP („Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe durată determinată — Decizie de nereînnoire — Eroare vădită de apreciere — Obligație de solicitudine — Principiul bunei administrări — Dreptul de a fi ascultat — Hărțuire morală — Abuz de putere — Răspundere”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2017 – HQ/OCSP
   (Cauza T-592/16) (1)

   ((„Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe durată determinată - Decizie de nereînnoire - Eroare vădită de apreciere - Obligație de solicitudine - Principiul bunei administrări - Dreptul de a fi ascultat - Hărțuire morală - Abuz de putere - Răspundere”))
   (2018/C 042/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: HQ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanți: A. Verdini, agent, asistată de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei OCSP din 24 iunie 2015 de a nu reînnoi contractul reclamantei și a deciziei din 20 ianuarie 2016 de respingere a reclamației și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă HQ la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-22/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


               8.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/5

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht la 12 octombrie 2017 în cauza Edmund Falkenhahn AG/Autoritatea de supraveghere a pieței financiare din Liechtenstein
   (Cauza E-9/17)
   (2018/C 46/06)
   Prin scrisoarea din 12 octombrie 2017, Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Camera de Apel a Autorității de supraveghere a pieței financiare) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții de Justiție în aceeași zi, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Edmund Falkenhahn AG/Autoritatea de supraveghere a pieței financiare din Liechtenstein, cu privire la următoarele chestiuni:

               I/1.

               Este compatibil cu Directiva 2009/110/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind accesul la activitate, desfășurarea și supravegherea prudențială a activității instituțiilor emitente de monedă electronică (directiva privind moneda electronică) faptul că moneda electronică are o valoare diferită de valoarea nominală la primirea fondurilor în perioada cuprinsă între emitere [articolul 11 alineatul (1)] și răscumpărare [articolul 11 alineatul (2)], cu condiția ca răscumpărarea [articolul 11 alineatul (2)] să fie cel puțin la valoarea nominală?

               I/2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea I/1: Pot diferitele valori menționate la întrebarea I/1 să fie legate de o valoare variabilă (cum ar fi prețul aurului)?

               I/3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea I/2: În cazul unei legături cu o valoare variabilă (cum ar fi prețul aurului), este răscumpărarea [articolul 11 alineatul (2)] la o valoare superioară valorii nominale compatibilă cu articolul 12 din Directiva privind moneda electronică?

               II/1.

               articolul 7 alineatul (2) primul și al doilea paragraf din Directiva privind moneda electronică definește în mod exhaustiv ceea ce se consideră a fi active sigure și cu risc scăzut, în sensul articolului 7 alineatul (1) prima teză din Directiva privind moneda electronică, coroborat cu articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne (Directiva privind serviciile de plată)?

               II/2.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea II/1: articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva privind serviciile de plată împiedică autoritatea competentă să definească ceea ce constituie active sigure (lichide), cu grad scăzut de risc, doar în cadrul luării deciziei de acordare a unei autorizații în conformitate cu articolul 10 din Directiva privind moneda electronică?

               II/3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea II/2: Trimiterea la articolul 9 alineatele (1) și (2) din Directiva privind serviciile de plată, cuprinsă în articolul 7 alineatul (1) prima teză din Directiva privind moneda electronică ar trebui interpretată în sensul „active sigure și cu risc scăzut”, conform articolului 7 alineatul (2) primul paragraf din Directiva privind moneda electronică sau ca având sensul de „active sigure, lichide și cu grad scăzut de risc”?

               II/4.

               În funcție de răspunsul la întrebarea II/3: Este aurul un activ sigur (lichid) cu grad scăzut de risc?


title: Cauza T-445/16: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2018 – Schniga/OCVV (Gala Schnico) [„Soiuri de plante — Cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de plantă Gala Schnico — Examinare tehnică — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Omogenitate — Articolul 8 din Regulamentul nr. 2100/94 — Examinare complementară — Articolul 57 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2100/94 — Egalitate de tratament — Instrumentarea din oficiu a cauzei de către OCSP — Articolul 76 din Regulamentul nr. 2100/94”]

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/17

         Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2018 – Schniga/OCVV (Gala Schnico)
   (Cauza T-445/16) (1)

   ([„Soiuri de plante - Cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de plantă Gala Schnico - Examinare tehnică - Obligația de motivare - Articolul 75 prima teză din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Omogenitate - Articolul 8 din Regulamentul nr. 2100/94 - Examinare complementară - Articolul 57 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2100/94 - Egalitate de tratament - Instrumentarea din oficiu a cauzei de către OCSP - Articolul 76 din Regulamentul nr. 2100/94”])
   (2018/C 123/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schniga GmbH (Bolzano, Italia) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanți: M. Ekvad, F. Mattina și U. Braun-Mlodecka, agenți, asistați de A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei de recurs a OCSP din 22 aprilie 2016 (cauza A 005/2014), privind o cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de plantă Gala Schnico

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Schniga GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza C-328/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Hotărâre a Curții de constatare a unei neîndepliniri a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 alineatul (2) TFUE — Sancțiuni pecuniare — Sumă forfetară — Penalitate cu titlu cominatoriu]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-328/16) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Hotărâre a Curții de constatare a unei neîndepliniri a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Sumă forfetară - Penalitate cu titlu cominatoriu])
   (2018/C 134/06)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos, E. Manhaeve și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor pe care le impune executarea Hotărârii din 24 iunie 2004, Comisia/Grecia (C-119/02, nepublicată, EU:C:2004:385), Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2)

               În cazul în care neîndeplinirea obligațiilor constatată la punctul 1 se menține până la pronunțarea prezentei hotărâri, obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană a unei penalități cu titlu cominatoriu de 3 276 000 de euro pe semestru de întârziere în punerea în aplicare a măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii din 24 iunie 2004, Comisia/Grecia (C-119/02, nepublicată, EU:C:2004:385), de la data pronunțării prezentei hotărâri până la executarea completă a Hotărârii din 24 iunie 2004, Comisia/Grecia (C-119/02, nepublicată, EU:C:2004:385), al cărei cuantum efectiv trebuie calculat la finalul fiecărei perioade de șase luni prin reducerea cuantumului total aferent fiecăreia dintre aceste perioade cu un procent corespunzător proporției reprezentate de numărul de unități de echivalent-locuitor puse în mod efectiv în conformitate cu Hotărârea din 24 iunie 2004, Comisia/Grecia (C-119/02, nepublicată, EU:C:2004:385), în regiunea Thriasio Pedio la finalul perioadei avute în vedere în raport cu numărul de unități de echivalent-locuitor care nu au fost puse în conformitate cu Hotărârea din 24 iunie 2004, Comisia/Grecia (C-119/02, nepublicată, EU:C:2004:385), în această regiune în ziua pronunțării prezentei hotărâri.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata către Comisia Europeană a unei sume forfetare de 5 milioane de euro.

               4)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza T-50/18: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Tassi/Curtea de Justiție

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/22

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Tassi/Curtea de Justiție
   (Cauza T-50/18)
   (2018/C 134/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Smaro Tassi (Berlin, Germania) (reprezentant: E. Kleani, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 23 noiembrie 2017 a Curții de Justiție (referința 20173192) prin care se respinge oferta prezentată de reclamantă în cadrul anunțului de participare 2017/S 002-001564 privind încheierea de contracte de traducător free-lance pentru limba greacă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că decizia atacată nu a fost însoțită nici de un set definit de criterii care să stabilească nivelul calității traducerilor necesar în cadrul procedurii de cerere de ofertă, nici de vreo foaie de corectură sau de un raport comparativ care să poată justifica motivul pentru care, în opinia pârâtei, testul de traducere prezentat de reclamantă nu a reușit să obțină punctajul minim necesar. Reclamanta susține, în această privință, că decizia atacată nu a fost motivată în mod corespunzător și că procedura de selecție a fost lipsită de transparență.


title: Cauza C-3/18 P: Ordonanța președintelui Curții din 1 martie 2018 – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR)/Comisia Europeană, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/21

         Ordonanța președintelui Curții din 1 martie 2018 – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR)/Comisia Europeană, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA
   (Cauza C-3/18 P) (1)

   (2018/C 190/39)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 104, 19.3.2018


title: Cauzele T-339/15-T-343/15: Hotărârea Tribunalului din 16 aprilie 2018 – Polski Koncern Naftowy Orlen/EUIPO (Forma unei benzinării) {„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unor mărci ale Uniunii Europene tridimensionale — Forma unei benzinării — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 72 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Acte prin care au fost admise în întregime pretențiile reclamantei — Decizie a camerei de recurs de retrimitere spre soluționare — Caracterul obligatoriu al motivelor unei decizii de retrimitere spre soluționare — Admisibilitate — Obligația de motivare”}

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/22

         Hotărârea Tribunalului din 16 aprilie 2018 – Polski Koncern Naftowy Orlen/EUIPO (Forma unei benzinării)
   (Cauzele T-339/15-T-343/15) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unor mărci ale Uniunii Europene tridimensionale - Forma unei benzinării - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 72 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Acte prin care au fost admise în întregime pretențiile reclamantei - Decizie a camerei de recurs de retrimitere spre soluționare - Caracterul obligatoriu al motivelor unei decizii de retrimitere spre soluționare - Admisibilitate - Obligația de motivare”})
   (2018/C 190/40)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Polonia) (reprezentanți: M. Siciarek, J. Rasiewicz și M. Kaczmarska, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și E. Sliwinska, agenți)

      Obiectul

   Cinci acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei a cincea de recurs a OAPI din 2 aprilie 2015 (cauzele R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 și R 2250/2014-5) privind cereri de înregistrare a unor semne tridimensionale constituite din forma unei benzinării ca mărci ale Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-339/15-T-343/15 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile ca inadmisibile în ceea ce privește produsele și serviciile care nu sunt asociate în mod obișnuit cu benzinăriile (carburantul pentru aeronave, cocsul de petrol, xilenii și vânzarea de carburant cu ridicata).

               3)

               Anulează deciziile Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 2 aprilie 2015 (cauzele R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 și R 2250/2014-5) în ceea ce privește alte produse și servicii decât cele care nu sunt asociate în mod obișnuit cu benzinăriile (carburantul pentru aeronave, cocsul de petrol, xilenii și vânzarea de carburant cu ridicata) și care sunt acoperite de mărcile solicitate.

               4)

               Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Polski Koncern Naftowy Orlen SA, aceasta din urmă suportând o cincime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza T-462/15: Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2018 – Asia Leader International (Cambodgia)/Comisia {„Dumping — Importuri de biciclete expediate din Cambodgia, din Pakistan și din Filipine — Extinderea la aceste importuri a taxei antidumping definitive instituite pentru importurile de biciclete originare din China — Regulamentul (UE) 2015/776 — Circumvenție — Transbordare — Articolul 13 alineatele (1) și (2) și articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenite articolul 13 alineatele (1) și (2) și articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1036]”}

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/23

         Hotărârea Tribunalului din 19 aprilie 2018 – Asia Leader International (Cambodgia)/Comisia
   (Cauza T-462/15) (1)

   ({„Dumping - Importuri de biciclete expediate din Cambodgia, din Pakistan și din Filipine - Extinderea la aceste importuri a taxei antidumping definitive instituite pentru importurile de biciclete originare din China - Regulamentul (UE) 2015/776 - Circumvenție - Transbordare - Articolul 13 alineatele (1) și (2) și articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenite articolul 13 alineatele (1) și (2) și articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1036]”})
   (2018/C 190/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Asia Leader International (Cambodgia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Cambodgia) (reprezentanți: A. Bochon, avocat, și R. MacLean, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, M. França și A. Demeneix, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea articolului 1 alineatele (1) și (3) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/776 al Comisiei din 18 mai 2015 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (UE) nr. 502/2013 al Consiliului asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Cambodgia, Pakistan și Filipine, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Cambodgia, Pakistan sau Filipine (JO 2015, L 122, p. 4), în măsura în care o privește pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015


title: Cauza T-675/15: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Comisia {„Dumping — Importuri de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din China și Taiwan — Taxă antidumping definitivă — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1429 — Articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenit articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul 2016/1036] — Valoare normală — Alegerea țării terțe adecvate — Ajustări — Articolul 2 alineatul (10) litera (k) din Regulamentul nr. 1225/2009 [devenit articolul 2 alineatul (10) litera (k) din Regulamentul 2016/1036] — Calcul al marjei de dumping — Ajustări — Articolul 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul nr. 1225/2009 [devenit articolul 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul 2016/1036] — Prejudiciu — Legătură de cauzalitate”}

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/23

         Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Shanxi Taigang Stainless Steel/Comisia
   (Cauza T-675/15) (1)

   ({„Dumping - Importuri de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din China și Taiwan - Taxă antidumping definitivă - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1429 - Articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenit articolul 2 alineatul (7) litera (a) din Regulamentul 2016/1036] - Valoare normală - Alegerea țării terțe adecvate - Ajustări - Articolul 2 alineatul (10) litera (k) din Regulamentul nr. 1225/2009 [devenit articolul 2 alineatul (10) litera (k) din Regulamentul 2016/1036] - Calcul al marjei de dumping - Ajustări - Articolul 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul nr. 1225/2009 [devenit articolul 3 alineatele (2), (6) și (7) din Regulamentul 2016/1036] - Prejudiciu - Legătură de cauzalitate”})
   (2018/C 190/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, China) (reprezentanți: N. Niejahr, avocat, și F. Carlin, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și A. Demeneix, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: J. Killick, G. Forwood, barristers, și C. Van Haute, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 236 TFUE și privind anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1429 al Comisiei din 26 august 2015 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de produse plate din oțeluri inoxidabile laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și Taiwan (JO 2015, L 224, p. 10)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-196/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 19 martie 2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 19 martie 2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-196/18)
   (2018/C 190/14)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Raúl Vítor Soares de Sousa

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii, în special articolul 110 TFUE, se opune ca o dispoziție fiscală precum articolul 2 alineatul 1 litere a) și b) din Codul privind IUC să impună o sarcină fiscală mai mare în privința unor autovehicule care au aceeași marcă, model, tip de combustibil și vechime, ca urmare a faptului că au fost înmatriculate inițial în alte state membre?


title: Cauza C-309/17: Ordonanța președintelui Curții din 26 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Germania) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/19

         Ordonanța președintelui Curții din 26 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Germania) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl
   (Cauza C-309/17) (1)

   (2018/C 190/31)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 318, 25.9.2017.


201805250491897172018/C 200/342512015TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180426282921Cauza T-251/15: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Espírito Santo Financial (Portugalia)/BCE („Acces la documente — Decizia 2004/258/CE — Documente referitoare la decizia BCE din 1 august 2014 privind Banco Espírito Santo SA — Respingere implicită a cererii de acces — Respingere explicită a cererii de acces — Respingere în parte a cererii de acces — Excepție privind confidențialitatea deliberărilor organelor de decizie ale BCE — Excepție privind politica financiară, monetară sau economică a Uniunii sau a unui stat membru — Excepție privind stabilitatea sistemului financiar în Uniune sau într-un stat membru — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Excepție privind avizele destinate utilizării interne — Obligația de motivare”)
 ---documentbreak--- C2002018RO2810120180426RO0034281292Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Espírito Santo Financial (Portugalia)/BCE
   (Cauza T-251/15) (
         1
      )
   „(„Acces la documente — Decizia 2004/258/CE — Documente referitoare la decizia BCE din 1 august 2014 privind Banco Espírito Santo SA — Respingere implicită a cererii de acces — Respingere explicită a cererii de acces — Respingere în parte a cererii de acces — Excepție privind confidențialitatea deliberărilor organelor de decizie ale BCE — Excepție privind politica financiară, monetară sau economică a Uniunii sau a unui stat membru — Excepție privind stabilitatea sistemului financiar în Uniune sau într-un stat membru — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Excepție privind avizele destinate utilizării interne — Obligația de motivare”)”2018/C 200/34Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: inițial R. Oliveira, N. Cunha Barnabé și S. Estima Martins, avocați, ulterior L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo și D. Castanheira Pereira, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial F. Malfrère și S. Lambrinoc, ulterior F. Malfrère și T. Filipova, agenți, asistați de H.-G. Kamann și P. Gey, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte a deciziei BCE din 1 aprilie 2015 privind respingerea în parte a cererii de acces la anumite documente referitoare la decizia sa din 1 august 2014 privind Banco Espírito Santo SA și, pe de altă parte, a deciziei implicite de respingere a cererii de acces la respectivele documente

      Dispozitivul

            1)

            Anulează decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 1 aprilie 2015 privind respingerea în parte a cererii de acces la anumite documente referitoare la decizia BCE din 1 august 2014 privind Banco Espírito Santo SA, în măsura în care se refuză accesul la cuantumul creditului care apare în extrasele din procesul-verbal ce conține decizia Consiliului guvernatorilor BCE din 28 iulie 2014, precum și la informațiile ocultate din propunerile Comitetului executiv al BCE din 28 iulie și din 1 august 2014.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA și BCE suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 245, 27.7.2015


201806080141931202018/C 221/442782018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180504373711Cauza T-278/18: Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK)
 ---documentbreak--- C2212018RO3710120180504RO0044371371Acțiune introdusă la 4 mai 2018 – Nemius Group/EUIPO (DENTALDISK)
   (Cauza T-278/18)2018/C 221/44Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Nemius Group GmbH (Obertshausen, Germania) (reprezentant: C. Bildhäuser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „DENTALDISK” – cererea de înregistrare nr. 15 804 204.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 30 ianuarie 2018 în cauza R 741/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate, în măsura în care Oficiul a respins înregistrarea pentru clasele 10 și 35, clase pentru care înregistrarea trebuie, așadar, de asemenea publicată;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene.


201806080361931242018/C 221/332032018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503272711Cauza T-203/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 mai 2018 – VQ/BCE [„Măsuri provizorii — Politica economică și monetară — Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit — Atribuții conferite BCE prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 — Prerogativele BCE — Prerogative specifice de supraveghere — Sancțiuni administrative — Publicare — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”]
 ---documentbreak--- C2212018RO2710120180503RO0033271271Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 mai 2018 – VQ/BCE
   (Cauza T-203/18 R)
   „[„Măsuri provizorii — Politica economică și monetară — Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit — Atribuții conferite BCE prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 — Prerogativele BCE — Prerogative specifice de supraveghere — Sancțiuni administrative — Publicare — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”]”2018/C 221/33Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: VQ (reprezentant: G. Cahill, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou, E. Yoo și M. Puidokas, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei ECB-SSM-2018-ESSAB-4, SNC-2016-0026 a Consiliului guvernatorilor BCE din 14 martie 2018 privind o sancțiune pecuniară și publicarea sa pe website-ul BCE

      Dispozitivul

            1)

            Respinge cererea de măsuri provizorii.

            2)

            Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


201806080521931352018/C 221/051732018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201803065511Cauza C-173/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 6 martie 2018 – FS/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018RO510120180306RO00055151Cerere de decizie preliminară introdusă de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 6 martie 2018 – FS/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-173/18)2018/C 221/05Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: FS

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Întrebarea preliminară

   „Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că autoritatea fiscală nu poate exclude, în cadru unui control fiscal a posteriori, posibilitatea ca persoanele impozabile să opteze pentru scutirea de la plata TVA stabilită pentru micile întreprinderi?”


201806080331931372018/C 221/351862018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180314282921Cauza T-186/18: Acțiune introdusă la 14 martie 2018 – Abaco Energy și alții/Comisia
 ---documentbreak--- C2212018RO2810120180314RO0035281292Acțiune introdusă la 14 martie 2018 – Abaco Energy și alții/Comisia
   (Cauza T-186/18)2018/C 221/35Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: Abaco Energy, SA (Madrid, Spania) și alți 1660 de reclamanți (reprezentanți: P. Holtrop, P. Kuypers și M. de Wit, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei Comisiei Europene C(2017) 7384 final din 10 noiembrie 2017 în cazul SA.40348 (2015/NN) privind sprijinul acordat pentru energia electrică produsă din surse regenerabile, prin cogenerare sau din deșeuri (
                  1
               );

            —

            obligarea Comisiei la realizarea unor evaluări separate a schemei precedente și a schemei actuale, în conformitate cu dreptul Uniunii;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de diligență a Comisiei

                     —

                     Comisia are obligația să își îndeplinească în mod corespunzător obligațiile care îi revin în temeiul tratatelor. Comisia a avut ocazia, informațiile și resursele necesare pentru a evalua schema anterioară ca parte a aprecierii sale în cadrul adoptării deciziei și conform obligațiilor legale. Comisia nu și-a îndeplinit această obligație, întrucât nu a efectuat o evaluare independentă a schemei anterioare, încălcând astfel standardele la care este supusă potrivit tratatelor.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de fapt

                     —

                     Comisia a săvârșit o eroare vădită de fapt întrucât a constatat că schema anterioară a fost absorbită de schema actuală. Este evident că nu a avut loc nicio absorbție și că, de fapt, tot timpul au existat două scheme complet separate, fiecare dintre ele necesitând propria evaluare pentru a stabili conformitatea cu normele privind ajutoarele de stat.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de drept

                     —

                     Comisia nu a aplicat în mod corect liniile directoare corespunzătoare, cu caracter obligatoriu, ale Comisiei, încălcând astfel dreptul Uniunii. În plus, Comisia a declarat că, întrucât în opinia sa a existat o absorbție a schemei anterioare de către schema actuală, nu era necesară evaluarea schemei anterioare. Reclamanții apreciază că Comisia, susținând acest lucru, a acționat cu încălcarea dreptului Uniunii.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe o motivare insuficientă

                     —

                     Comisia nu a oferit o motivare suficientă care să permită reclamanților să înțeleagă temeiul în baza căruia aceasta a adoptat decizia. Din decizie nu reiese în mod clar: (i) motivele în temeiul cărora Comisia a declarat că schema anterioară a fost absorbită de schema actuală și (ii) temeiul în baza căruia absorbția unei scheme de către o alta exclude necesitatea unei evaluări a conformității primei scheme cu normele privind ajutoarele de stat. Ambele au fost constatări fundamentale care au condus la adoptarea deciziei de către Comisie. Prin urmare, reclamanții au fost lipsiți de dreptul lor fundamental de a obține o decizie care să le permită să înțeleagă în ce mod și pentru ce motive Comisia a ajuns la concluziile exprimate în decizie.

            5.

            Al cincilea motiv întemeiat pe un abuz de putere și pe încălcarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                     —

                     În temeiul articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, Comisia trebuie să trateze interesele reclamanților în cadrul deciziei în mod imparțial și echitabil. Comisia nu și-a îndeplinit această obligație întrucât a plasat interesele Comisiei și ale Spaniei deasupra celor ale reclamanților.

            6.

            Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                     —

                     Comisia nu a luat în considerare interesele reclamanților întrucât nu a furnizat o evaluare independentă a schemei anterioare, încălcând astfel principiul proporționalității.

      (
         1
      )	JO 2017 C 442, p. 1.


201806080411931432018/C 221/142752018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180423121321Cauza C-275/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 23 aprilie 2018 – Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství
 ---documentbreak--- C2212018RO1210120180423RO0014121132Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 23 aprilie 2018 – Milan Vinš/Odvolací finanční ředitelství
   (Cauza C-275/18)2018/C 221/14Limba de procedură: ceha
      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Milan Vinš

      Pârâtă: Odvolací finanční ředitelství

      Întrebările preliminare

            1)

            Dreptul de a beneficia de scutire de la plata taxei pe valoarea adăugată pentru exportul de bunuri, în sensul articolului 146 din Directiva 2006/112/CE (
                  1
               ) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată poate fi condiționată de includerea prealabilă a bunurilor într-un regim vamal specific astfel cum prevede articolul 66 din Zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty (Legea nr. 235/2004 privind taxa pe valoarea adăugată)?

            2)

            O astfel de reglementare națională poate fi justificată în lumina articolului 131 din Directiva TVA, ca o condiție menită să prevină orice evaziune, fraudă sau abuz?

      (
         1
      )	JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


201806080501931642018/C 221/061832018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201803095622Cauza C-183/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku (Polonia) la 9 martie 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku
 ---documentbreak--- C2212018RO520120180309RO00065262Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku (Polonia) la 9 martie 2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)/Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku
   (Cauza C-183/18)2018/C 221/06Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

      Pârâtă: Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku

      Întrebările preliminare

            1)

            Dispozițiile articolului 1 litera (a), ale articolului 9 alineatul (3) și ale articolului 20 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce a sancțiunilor financiare (
                  1
               ) trebuie interpretate în sensul că o decizie trimisă spre executare, care impune plata unei sancțiuni financiare de către o persoană juridică, trebuie executată în statul executant chiar dacă reglementările naționale de implementare a acestei decizii-cadru nu prevăd posibilitatea de executare a unei decizii care impune plata unei sancțiuni financiare de către o persoană juridică?

            2.

            În cazul unui răspuns pozitiv la prima întrebare, noțiunea „persoană juridică” ce figurează la articolul 1 litera (a) și la articolul 9 alineatul (3) din Decizia-cadru 2005/214/JAI a Consiliului trebuie interpretată:

                     a.

                     în conformitate cu reglementările statului emitent – articolul 1 litera (c);

                     b.

                     în conformitate cu reglementările statului executant – articolul 1 litera (d);

                     c.

                     ca o noțiune autonomă de drept al Uniunii

               și, prin urmare, include și sucursala persoanei juridice chiar dacă această sucursală nu are personalitate juridică în statul executant?

      (
         1
      )	JO 2005, L 76, p. 16, Ediție special, 19/vol. 7, p. 150.


201806080171931292018/C 221/362242018TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180411293131Cauza T-224/18: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2018 – PV/Comisia
 ---documentbreak--- C2212018RO2910120180411RO0036291313Acțiune introdusă la 11 aprilie 2018 – PV/Comisia
   (Cauza T-224/18)2018/C 221/36Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: PV (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            declararea prezentei cereri admisibilă și fondată;

      în consecință, să dispună:

            —

            conexarea prezentei cereri introductive cu cauza pendinte T-786/16 conform principiului conexității și articolului 68 din Regulamentul consolidat al Tribunalului UE din 4 martie 2015;

            —

            considerarea hărțuirii morale drept dovedită și confirmarea utilizării unor „falsuri intelectuale”, ceea ce are ca efect că astfel de neregularități nu pot fi tolerate de ordinea juridică a UE;

            —

            anularea procedurii CMS 17/025 în ceea ce privește toate aceste aspecte și anularea deciziei care se află la baza reclamației R/8/18;

            —

            anularea deciziei de „stabilire la zero” a salariului reclamantului începând cu data de 1 octombrie 2017;

            —

            anularea deciziei care obligă reclamantul să participe la exercițiul de evaluare FP 2016 (anul calendaristic 2016), precum și respingerea reclamației R/502/17 din 16 martie 2018, din cauza hărțuirii morale și a incapacității de lucru;

            —

            anularea deciziei care obligă reclamantul să participe la exercițiul de evaluare FP 2017 (anul calendaristic 2017), din cauza hărțuirii morale, și anularea deciziei pentru care a fost introdusă reclamația R/121/18;

            —

            anularea deciziei, precum și respingerea reclamației R/413/17 din 15 ianuarie 2018 prin care reclamantul a fost repartizat la DG SCIC, cu încălcarea principiului solicitudinii celui mai elementar;

            —

            anularea deciziei PMO (doamna [X]) din 12 septembrie 2017, prin care s-a decis compensarea notei de debit nr. ABAC 324170991 din 20 iulie 2017 pentru un cuantum de 42704,74 euro cu salariile neplătite ale reclamantului pentru perioada 1 august 2016-30 septembrie 2017, precum și respingerea reclamației R/482/17 din 9 martie 2018;

      și acordarea despăgubirilor următoare în temeiul articolului 340 TFUE:

            —

            dispunerea reparării prejudiciului moral de 98000 de euro care rezultă din aceste decizii contestate;

            —

            în ceea ce privește prejudiciul material, acordarea:

                     —

                     fie a unui cuantum de 23190,44 euro reprezentând salarii restante pentru perioada 1 octombrie 2017-30 aprilie 2018, în cazul în care Tribunalul apreciază că reclamantul are dreptul la totalitatea salariului său;

                     —

                     fie a unui cuantum de 7612,87 euro reprezentând salarii restante pentru perioada 1 octombrie 2017-30 aprilie 2018, în cazul în care Tribunalul apreciază că reclamantul nu are dreptul decât la diferența de salarii dintre salariul său de la Comisie și cel perceput în sectorul privat;

            —

            pentru a acorda, în cele din urmă, o despăgubire globală fie de 121990,44 euro, fie de 105612,87 euro, majorată cu dobânzi de întârziere calculate până la data plății efective;

      și în toate cazurile:

            —

            obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 1, 3, 4 și 31 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”), precum și a articolului 1e alineatul (2) și a articolului 12a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) care interzice hărțuirea morală.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 21a, 22c și 23 din statut, ale căror dispoziții cuprind interdicția săvârșirii de acte ilicite, în special prin faptul că reclamantul ar fi fost obligat să participe la exercițiul de evaluare pentru anul 2016, deși nu ar fi prestat nicio activitate din cauza incapacității de muncă și a revocării începând cu data de 1 august 2016.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Cartă și a articolului 11a din statut privind conflictele de interese directe.

            4.

            Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului solicitudinii și al asistenței, care ar fi fost săvârșită prin decizia de repartizare a reclamantului la DG SCIC.

            5.

            Al cincilea motiv întemeiat pe principiul de drept al excepției de neexecutare și pe principiul legalității.

            6.

            Al șaselea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 9 alineatul (3) din anexa IX la statut și a principiului de drept „non bis in idem”, care ar afecta procedura disciplinară CMS 17/025 declanșată împotriva reclamantului.

            7.

            Al șaptelea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 41 alineatul (1) din Cartă, și mai precis a termenelor rezonabile pentru procedura disciplinară menționată anterior.


201806080431931302018/C 221/071892018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201803136721Cauza C-189/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 13 martie 2018 – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018RO610120180313RO00076172Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 13 martie 2018 – Glencore Agriculture Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-189/18)2018/C 221/07Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Glencore Agriculture Hungary Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Întrebările preliminare

            1)

            Dispozițiile Directivei TVA (
                  1
               ), precum și, în ceea ce le privește, principiul fundamental al respectării dreptului la apărare și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru și unei practici naționale care se întemeiază pe aceasta, în temeiul cărora constatările, în cadrul controlului care vizează părțile la raportul juridic (contract, operațiune) care se referă la obligația fiscală, care sunt efectuate de autoritatea fiscală în urma unei proceduri puse în aplicare la una dintre părțile la respectivul raport juridic (emitentul facturilor în cauza principală) și care implică o recalificare a raportului juridic trebuie luate în considerare din oficiu de către autoritatea fiscală în cadrul controlului care vizează o altă parte la raportul juridic (destinatarul facturilor în cauza principală), ținând seama că cealaltă parte la raportul juridic nu dispune de niciun drept, în special de drepturile aferente calității de parte, în procedura de control inițială?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ al Curții la prima întrebare, dispozițiile Directivei TVA, precum și, în ceea ce le privește, principiul fundamental al respectării dreptului la apărare și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale se opun unei practici naționale care permite o procedură precum cea avută în vedere la prima întrebare, astfel încât cealaltă parte la raportul juridic (destinatarul facturilor) nu dispune, în cadrul procedurii de control inițiale, de drepturile aferente calității de parte, și, prin urmare, nu poate exercita nici un drept la o cale de atac în cadrul unei proceduri de control ale cărei constatări trebuie luate în considerare din oficiu de către autoritatea fiscală în cadrul procedurii de control cu privire la obligația fiscală a celeilalte părți și pot fi reținute în sarcina acesteia din urmă, ținând seama că autoritatea fiscală nu pune la dispoziția celeilalte părți dosarul corespunzător al controlului efectuat la prima parte la raportul juridic (emitentul facturilor), în special înscrisurile care stau la baza constatărilor, a proceselor-verbale și a deciziilor administrative, ci îi comunică doar o parte sub forma unui rezumat, autoritatea fiscală neoferind astfel celeilalte părți posibilitatea de a cunoaște dosarul decât în mod indirect, făcând o selecție în funcție de criterii proprii și asupra cărora cealaltă parte nu poate exercita niciun control?

            3)

            Dispozițiile Directivei TVA, precum și, în ceea ce le privește, principiul fundamental al respectării dreptului la apărare și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici naționale în temeiul căreia constatările, în cadrul controlului care vizează părțile la raportul juridic care se referă la obligația fiscală, care sunt efectuate de autoritatea fiscală în urma unei proceduri puse în aplicare la emitentul facturilor și care includ constatarea că emitentul respectiv a participat la o fraudă fiscală activă trebuie luate în considerare din oficiu de autoritatea fiscală cu ocazia controlului care vizează destinatarul facturilor, ținând seama că destinatarul respectiv nu dispune, în cadrul procedurii de control puse în aplicare la emitent, de drepturile aferente calității de parte, și, prin urmare, nu poate exercita nici un drept la o cale de atac în cadrul unei proceduri de control ale cărei constatări trebuie luate în considerare din oficiu de către autoritatea fiscală în procedura de control care privește obligația fiscală a destinatarului și pot fi reținute în sarcina acestuia din urmă, fiind de la sine înțeles că [autoritatea fiscală] nu pune la dispoziția destinatarului dosarul corespunzător al controlului efectuat la emitent, în special înscrisurile care stau la baza constatărilor, a proceselor-verbale și a deciziilor administrative, ci i le comunică doar în parte, sub forma unui rezumat, autoritatea fiscală neoferind astfel destinatarului posibilitatea de a cunoaște dosarul decât în mod indirect, făcând o selecție în funcție de criterii proprii și asupra cărora acesta nu poate exercita niciun control?

      (
         1
      )	Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7)


201806080231931492018/C 221/261932017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503222321Cauzele conexate T-193/17, T-194/17 și T-195/17: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (Forma unei piese de proteză pentru șold și altele) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unei componente de proteză de șold — Marcă a Uniunii Europene figurativă care reprezintă o componentă de proteză de șold — Marcă a Uniunii Europene care constă într-o nuanță de roz — Retragerea cererilor de declarare a nulității și închiderea procedurilor în declararea nulității — Cale de atac a titularului mărcii având ca obiect anularea deciziilor de închidere — Inadmisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs — Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 67 din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO2210120180503RO0026221232Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – CeramTec/EUIPO – C5 Medical Werks (Forma unei piese de proteză pentru șold și altele)
   (Cauzele conexate T-193/17, T-194/17 și T-195/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene tridimensională — Forma unei componente de proteză de șold — Marcă a Uniunii Europene figurativă care reprezintă o componentă de proteză de șold — Marcă a Uniunii Europene care constă într-o nuanță de roz — Retragerea cererilor de declarare a nulității și închiderea procedurilor în declararea nulității — Cale de atac a titularului mărcii având ca obiect anularea deciziilor de închidere — Inadmisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs — Articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 67 din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 221/26Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: CeramTec GmbH (Plochingen, Germania) (reprezentanţi: inițial A. Renck și E. Nicolás Gómez, ulterior A. Renck, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Statele Unite) (reprezentant: S. Naumann, avocat)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2017 (cauzele R 929/2016-4, R 928/2016-4 și R 930/2016-4) privind proceduri de declarare a nulității între C5 Medical Werks și CeramTec

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunile.

            2)

            Obligă CeramTec GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de C5 Medical Werks.

      (
         1
      )	JO C 161, 22.5.2017.


201806080511931462018/C 221/081952018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201803197821Cauza C-195/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Polonia) la 19 martie 2018 – procedură penală privind pe B.S.
 ---documentbreak--- C2212018RO710120180319RO00087182Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Polonia) la 19 martie 2018 – procedură penală privind pe B.S.
   (Cauza C-195/18)2018/C 221/08Limba de procedură: polona
      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Părțile din procedura principală

   B.S.
   Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim
   Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi
   Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (
         1
      ) coroborat cu anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (
         2
      ) trebuie interpretat în sensul că un produs în cazul căruia, pentru producerea mustului, au fost folosite extract de malţ, sirop de glucoză, acid citric şi apă poate fi bere fabricată din malţ conform codului NC 2203 din nomenclatura combinată, chiar şi atunci când ingredientele diferite de malţ din must predomină faţă de ingredientele pe bază de malţ iar siropul de glucoză a fost adăugat la must înainte de procesul de fermentare al acestuia şi care sunt criteriile pe baza cărora trebuie determinate proporţiile ingredientelor pe bază de malţ şi ale celor diferite de malţ din must pentru a putea clasifica produsul obţinut drept bere conform codului NC 2203?
   (
         1
      )	JO L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol.1, p. 152.
   (
         2
      )	JO L 256, p. 1, Ediţie specială, 02/vol. 4, p. 3.


201806080491931562018/C 221/153042018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180504131421Cauza C-304/18: Acțiune introdusă la 4 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
 ---documentbreak--- C2212018RO1310120180504RO0015131142Acțiune introdusă la 4 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-304/18)2018/C 221/15Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung, F. Tomat, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

            —

            declararea faptului că prin refuzul de a pune la dispoziție resurse proprii tradiționale într-un cuantum de 2120309,50 euro referitoare la comunicarea de inexigibilitate IT(07)08-917, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 din Decizia Consiliului 94/728/CE, Euratom (
                  1
               ), al articolului 8 din Decizia Consiliului 2000/597/CE, Euratom (
                  2
               ), al articolului 8 din Decizia Consiliului 2007/436/CE, Euratom (
                  3
               ), al articolului 8 din Decizia Consiliului 2014/335/UE, Euratom (
                  4
               ), precum și al articolelor 6, 10, 11 și 17 din Regulamentul (CEE, Euratom) 1552/1989 al Consiliului (
                  5
               ), al articolelor 6, 10, 11 și 17 din Regulamentul (CE, Euratom) 1150/2000 al Consiliului (
                  6
               ) și al articolelor 6, 10, 12 și 13 din Regulamentul (CE, Euratom) 609/2014 al Consiliului (
                  7
               );

            —

            obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Elementele de care dispune Comisia pe baza comunicărilor și a informațiilor furnizate de Republica Italiană în cursul procedurii precontencioase arată că, în cadrul unei operațiuni de luptă antifraudă împotriva contrabandei cu tutun manufacturat străin, în cursul anului 1997, autoritățile italiene au constatat obligația vamală în discuție, au înscris-o în contabilitate separată și au comunicat ulterior debitorului cuantumul taxelor datorate. Din moment ce datoria în discuție a fost înscrisă în contabilitatea separată (contabilitatea B) și nu a făcut obiectul vreunei contestații, autoritățile italiene ar fi trebuit să procedeze imediat la recuperarea acestea, ceea ce nu s-a întâmplat. Autoritățile italiene au așteptat să se încheie procedurile penale inițiate împotriva debitorului înainte de a începe procedura de recuperare, or, aceste proceduri nu s-au încheiat decât la aproximativ șase ani de la nașterea datoriei și de la constatarea acesteia.
   Taxele vamale sunt resurse proprii al Uniunii care trebuie percepute de statele membre și puse la dispoziția Comisiei. Obligația statelor membre de a constata dreptul asupra resurselor proprii al Uniunii se naște în momentul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute de legislația vamală (stabilirea cuantumului taxelor rezultate din obligația vamală și identitatea persoanei impozabile).
   Regulamentul de punere la dispoziție prevede că statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare pentru ca sumele corespunzătoare drepturilor constatate să fie puse la dispoziția Comisiei. Statele membre sunt exonerate de obligația de a pune la dispoziția Comisiei sumele corespunzătoare drepturilor constatate care se dovedesc imposibil de recuperat din motive de forță majoră sau atunci când a devenit imposibilă recuperarea din alte motive care nu le sunt imputabile. Dacă un stat membru nu pune la dispoziția Comisie cuantumul resurselor proprii constatate, fără ca vreuna dintre condițiile Regulamentului de punere le dispoziție să fie îndeplinită, acest stat nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul reglementării Uniunii Europene. Orice întârziere în punerea la dispoziție conduce la nașterea obligației statului membru în cauză de a plăti dobânzi de întârziere pentru întreaga perioadă vizată.
   Din moment ce autoritățile italiene au așteptat în esență șase ani înainte de a iniția procedura de recuperare a datoriei vamale în discuție, iar această întârziere le este imputabil în exclusivitate, Republica Italiană nu poate susține că a luat toate măsurile necesare pentru ca sumele corespunzătoare drepturilor constatate să fie puse la dispoziția Comisiei. Autoritățile italiene au refuzat întotdeauna să pună la dispoziția Comisiei cuantumul stabilit.
   Comisia a considerat, așadar, că, în speță, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care în revin în temeiul articolului 8 din Decizia privind sistemul de resurse proprii și al articolelor 6, 10, 11 și 17 (devenite articolele 6, 10, 12 și 13) din Regulamentul de punere la dispoziție.
   (
         1
      )	94/728/CE, Euratom: Decizia Consiliului din 31 octombrie privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO L 293, 12.11.1994, p. 9)
   (
         2
      )	2000/597/CE, Euratom: Decizia Consiliului din 29 septembrie 2000 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO L 253 du 7.10.2000, p. 42, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 206)
   (
         3
      )	2007/436/CE, Euratom: Decizia Consiliului din 7 iunie 2007 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO L 163, 23.6.2007, p. 17)
   (
         4
      )	2014/335/UE, Euratom: Decizia Consiliului din 26 mai 2014 privind sistemul de resurse proprii al Uniunii Europene (JO L 168, 7.6.2014, p. 105)
   (
         5
      )	Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 privind punerea în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 155, 7.6.1989, p. 1)
   (
         6
      )	Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, 31.5.2000, p.1, Ediție specială. 01/vol. 2, p. 184)
   (
         7
      )	Regulamentul (UE, Euratom) nr. 609/2014 al Consiliului din 26 mai 2014 privind metodele și procedura de punere la dispoziție a resurselor proprii tradiționale și a resurselor proprii bazate pe TVA și pe VNB și privind măsurile pentru a răspunde necesităților trezoreriei (reformare) (JO L 168, 7.6.2014, p. 3)


201806080121931602018/C 221/272002017TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503232311Cauza T-200/17: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – SB/EUIPO („Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe durată determinată — Decizie de nereînnoire — Excepție de nelegalitate — Obligație de motivare — Obligație de solicitudine — Discriminare pentru motive de vârstă”)
 ---documentbreak--- C2212018RO2310120180503RO0027231231Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – SB/EUIPO
   (Cauza T-200/17) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe durată determinată — Decizie de nereînnoire — Excepție de nelegalitate — Obligație de motivare — Obligație de solicitudine — Discriminare pentru motive de vârstă”)”2018/C 221/27Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: SB (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: K. Tóth și A. Lukošiūtė, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei directorului executiv al EUIPO din 2 iunie 2016 prin care s-a refuzat realizarea celei de a doua reînnoiri a contractului reclamantei, precum și anularea deciziei directorului menționat din 19 decembrie 2016 prin care se respinge reclamația formulată de aceasta

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            SB este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 178, 6.06.2017.


201806080221931622018/C 221/164312012TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503151621Cauza T-431/12: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Distillerie Bonollo și alții/Consiliul [„Dumping — Importuri de acid tartric originar din China — Modificarea taxei antidumping definitive — Reexaminare intermediară parțială — Acțiune în anulare — Afectare directă și individuală — Admisibilitate — Stabilirea valorii normale — Valoare normală construită — Schimbare de metodă — Tratament individual — Articolul 2 alineatul (7) litera (a) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenite articolul 2 alineatul (7) litera (a) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (UE) 2016/1036] — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări”]
 ---documentbreak--- C2212018RO1510120180503RO0016151162Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – Distillerie Bonollo și alții/Consiliul
   (Cauza T-431/12) (
         1
      )
   „[„Dumping — Importuri de acid tartric originar din China — Modificarea taxei antidumping definitive — Reexaminare intermediară parțială — Acțiune în anulare — Afectare directă și individuală — Admisibilitate — Stabilirea valorii normale — Valoare normală construită — Schimbare de metodă — Tratament individual — Articolul 2 alineatul (7) litera (a) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenite articolul 2 alineatul (7) litera (a) și articolul 11 alineatul (9) din Regulamentul (UE) 2016/1036] — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări”]”2018/C 221/16Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamante: Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Italia), Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Italia), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Italia), Caviro Distillerie Srl (Faenza, Italia) și Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. MacLean, solicitor și A. Bochon, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert și B. Driessen, agenți, asistați inițial de G. Berrisch, avocat, și de N. Chesaites, barrister, ulterior de G. Berrisch și în final de N. Tuominen, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: inițial M. França și A. Stobiecka-Kuik, ulterior M. França și J.-F. Brakeland, agenți) și Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, China) (reprezentanţi: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma și J. Cornelis, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 626/2012 al Consiliului din 26 iunie 2012 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 349/2012 al Consiliului de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de acid tartric originar din Republica Populară Chineză (JO 2012, L 182, p. 1)

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 626/2012 al Consiliului din 26 iunie 2012 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 349/2012 al Consiliului de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de acid tartric originar din Republica Populară Chineză.

            2)

            Taxa antidumping impusă prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 626/2012 se menține în ceea ce privește produsele Ninghai Organic Chemical Factory până la adoptarea de către Comisia Europeană și de către Consiliul Uniunii Europene a măsurilor pe care le presupune executarea prezentei hotărâri.

            3)

            Consiliul suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Distillerie Bonollo SpA, de Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, de Distillerie Mazzari SpA, de Caviro Distillerie Srl și de Comercial Química Sarasa, SL.

            4)

            Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

            5)

            Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 366, 24.11.2012.


201806080481931342018/C 221/092202018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL201803278921Cauza C-220/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Germania) la 27 martie 2018 – ML
 ---documentbreak--- C2212018RO810120180327RO00098192Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Germania) la 27 martie 2018 – ML
   (Cauza C-220/18)2018/C 221/09Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Părtea din procedura principală

      Persoana urmărită: ML

      Întrebările preliminare

            1)

            Ce semnificație are, în cadrul interpretării dispozițiilor menționate anterior (
                  1
               ), faptul că în statul membru emitent există căi de atac pe care deținuții le pot utiliza împotriva condițiilor de detenție?

                     a)

                     În cazul în care autoritățile judiciare de executare dispun de dovezi privind existența, în condițiile de detenție din statul membru emitent, a unor deficiențe sistemice sau generale care privesc anumite grupuri de persoane sau anumite centre de detenție, poate fi exclus, având în vedere dispozițiile menționate mai sus, un risc real ca persoana urmărită să fie supusă unui tratament inuman sau degradant în cazul în care ar fi extrădată, de natură să împiedice extrădarea, pentru simplul fapt că au fost instituite aceste căi de atac, fără a fi necesară o examinare suplimentară a condițiilor de detenție?

                     b)

                     Este relevant în această privință faptul că Curtea Europeană a Drepturilor Omului nu a identificat elemente care să indice că aceste căi de atac nu oferă deținuților perspective realiste de îmbunătățire a condițiilor de detenție inadecvate?

            2)

            În cazul în care, după răspunsul la prima întrebare preliminară, simpla existență a acestor căi de atac ale deținuților fără o examinare suplimentară a condițiilor de detenție din statul membru emitent de către autoritățile judiciare de executare nu este de natură să excludă un risc real ca persoana urmărită să fie supusă unui tratament inuman sau degradant

                     a)

                     dispozițiile menționate anterior trebuie interpretate în sensul că examinarea condițiilor de detenție din statul membru emitent de către autoritățile judiciare de executare trebuie extinsă la toate penitenciarele sau la celelalte centre de detenție, în care persoana urmărită ar putea fi preluată? Acest lucru este valabil și în cazul unei detenții temporare sau efectuate cu scop de transfer în anumite centre de detenție? Sau examinarea se poate limita la acel centru de detenție în care, conform precizărilor autorităților din statul membru emitent, persoana urmărită va fi, probabil, deținută cea mai mare parte a timpului?

                     b)

                     este necesară în acest scop o examinare completă a respectivelor condiții de detenție, care să identifice atât suprafața spațiului personal per deținut, precum și celelalte condiții de detenție? Evaluarea condițiilor de detenție astfel identificate trebuie efectuată în lumina jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului, astfel cum rezultă din Hotărârea Muršić/ împotriva Croației (cererea nr. 7334/13)?

            3)

            În cazul în care, după răspunsul la a doua întrebare preliminară, se va admite că autoritățile judiciare de executare au obligația de a examina toate centrele de detenție în discuție:

                     a)

                     se poate renunța la examinarea de către autoritățile judiciare de executare a condițiilor de detenție ale fiecăruia dintre centrele de detenție în discuție în considerarea faptului că statul membru emitent a dat o asigurare generală că persoana urmărită nu riscă să fie supusă unui tratament inuman sau degradant?

                     b)

                     sau, în loc de a examina condițiile de detenție ale fiecăruia dintre centrele de detenție în discuție, autoritățile judiciare de executare pot acorda extrădarea cu condiția ca persoana urmărită să nu fie supusă unui astfel de tratament?

            4)

            În cazul în care, după răspunsul la a treia întrebare preliminară, asigurările date și condiții stabilite nu dispensează autoritățile judiciare de executare de obligația de a examina condițiile de detenție ale fiecăruia dintre centrele de detenție în discuție din statul membru emitent:

                     a)

                     obligația de examinare a autorităților judiciare de executare trebuie extinsă la toate centrele de detenție în discuție și în cazul în care autoritățile judiciare de executare din statul membru emitent precizează că durata de detenție în acel loc a persoanei urmărite nu va depăși trei săptămâni, sub rezerva apariției unor împrejurări contrare?

                     b)

                     această situație se regăsește și atunci când autoritățile judiciare de executare nu pot identifica dacă aceste informații au fost furnizate de autoritățile judiciare emitente sau dacă provin de la autoritățile centrale ale statului membru emitent, care au acționat în urma cererii de asistență a autorității judiciare emitente?

      (
         1
      )	Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3)
   Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009 de modificare a Deciziilor-cadru 2002/584/JAI, 2005/214/JAI, 2006/783/JAI, 2008/909/JAI și 2008/947/JAI, de consolidare a drepturilor procedurale ale persoanelor și de încurajare a aplicării principiului recunoașterii reciproce cu privire la deciziile pronunțate în absența persoanei în cauză de la proces (JO, L 81, p. 24)


201806080211931482018/C 221/172412016TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180504161611Cauza T-241/16: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2018 – El Corte Inglés/EUIPO – WE Brand (EW) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EW — Marca Uniunii Europene verbală anterioară WE — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2212018RO1610120180504RO0017161161Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2018 – El Corte Inglés/EUIPO – WE Brand (EW)
   (Cauza T-241/16) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EW — Marca Uniunii Europene verbală anterioară WE — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 221/17Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Botis și J. Ivanauskas, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: WE Brand Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanţi: R. van Oerle și L. Bekke, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 februarie 2016 (cauza R 426/2015-2) privind o procedură de opoziție între WE Brand și El Corte Inglés

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 februarie 2016 (cauza R 426/2015-2).

            2)

            EUIPO și WE Brand Sàrl suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de El Corte Inglés, SA.

      (
         1
      )	JO C 251, 11.7.2016.