title: Cauza C-410/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Dr. Falk Pharma GmbH/DAK-Gesundheit [Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) — Noțiunea „contract de achiziții publice” — Sistem de achiziționare a bunurilor care constă în a admite ca furnizor orice operator economic care îndeplinește condițiile stabilite în prealabil — Furnizare de medicamente rambursabile în cadrul unui regim general de securitate socială — Acorduri încheiate între o casă de asigurări de sănătate și toți furnizorii de medicamente bazate pe un principiu activ determinat care acceptă să consimtă la o reducere a prețului de vânzare la o rată prestabilită — Legislație care prevede, în principiu, substituirea unui medicament rambursabil comercializat de un operator care nu a încheiat un astfel de acord cu un medicament de același tip comercializat de un operator care a încheiat un astfel de acord]

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Dr. Falk Pharma GmbH/DAK-Gesundheit
   (Cauza C-410/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (2) litera (a) - Noțiunea „contract de achiziții publice” - Sistem de achiziționare a bunurilor care constă în a admite ca furnizor orice operator economic care îndeplinește condițiile stabilite în prealabil - Furnizare de medicamente rambursabile în cadrul unui regim general de securitate socială - Acorduri încheiate între o casă de asigurări de sănătate și toți furnizorii de medicamente bazate pe un principiu activ determinat care acceptă să consimtă la o reducere a prețului de vânzare la o rată prestabilită - Legislație care prevede, în principiu, substituirea unui medicament rambursabil comercializat de un operator care nu a încheiat un astfel de acord cu un medicament de același tip comercializat de un operator care a încheiat un astfel de acord])
   (2016/C 287/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dr. Falk Pharma GmbH

      Pârâtă: DAK-Gesundheit

      Cu participarea: Kohlpharma GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că nu constituie un contract de achiziții publice în sensul acestei directive un sistem de acorduri precum cel în discuție în litigiul principal, prin care o entitate publică intenționează să achiziționeze bunuri pe piață încheind contracte, pe întreaga durată de valabilitate a acestui sistem, cu orice operator economic care se obligă se furnizeze bunurile în cauză în condiții predeterminate, fără să efectueze o alegere între operatorii interesați și permițând acestora să adere la sistemul menționat pe întreaga durată de valabilitate a acestuia.

               2)

               Atât timp cât obiectul unei proceduri de admitere în cadrul unui sistem de acorduri precum cea în discuție în litigiul principal prezintă un interes transfrontalier cert, aceasta trebuie să fie concepută și organizată în conformitate cu normele fundamentale ale Tratatului FUE, în special cu principiile nediscriminării și egalității de tratament între operatorii economici, precum și cu obligația de transparență care decurge din acestea.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza T-176/13: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – DTL Corporación/OAPI – Vallejo Rosell (Generia) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Generia — Marcă comunitară figurativă anterioară Generalia generación renovable — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 63 alineatul (2) și articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/35

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – DTL Corporación/OAPI – Vallejo Rosell (Generia)
   (Cauza T-176/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Generia - Marcă comunitară figurativă anterioară Generalia generación renovable - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 63 alineatul (2) și articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 034/40)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: DTL Corporación, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Zuazo Araluze, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Mar Vallejo Rosell (Pinto, Spania)

      Obiectul

   Acțiunea formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 ianuarie 2013 (cauza R 661/2012-4) privind o procedură de opoziție între doamna Mar Vallejo Rosell și DTL Corporación, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă DTL Corporación, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza F-51/11: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/56

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-51/11)
   2011/C 252/124
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: P. Giatagantzidis și K. Kyriazi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei EPSO de redeschidere a procedurii de concurs general EPSO/AD/77/06 și de invitare a reclamantului să participe din nou la prima fază a acestui concurs

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei EPSO de redeschidere a procedurii de concurs;

               —

               anularea deciziei EPSO din 11 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-548/15: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2015 – Guiral Broto/OAPI – Gastro & Soul (Café del Sol)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/58

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2015 – Guiral Broto/OAPI – Gastro & Soul (Café del Sol)
   (Cauza T-548/15)
   (2015/C 398/73)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania) (reprezentant: J. de Castro Hermida, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Café del Sol” – Cererea de înregistrare nr. 6 1 05  985

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 16 iulie 2015 în cauza R 2755/2014-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și declararea drept admisibilă a opoziției formulate împotriva mărcii prioritare al cărei titular este autorul opoziției, Ramón Guiral Broto, și anume marca spaniolă nr. 2348110 din clasa 42 din Clasificarea de la Nisa;

               —

               după declararea opoziției drept admisibilă, confirmarea deciziei pronunțate de divizia de opoziție, care a respins cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 006105985 „CAFÉ DEL SOL” pentru „servicii…” din clasa 43 din Clasificarea de la Nisa depusă de societatea comercială germană Gastro & Soul GmbH sau, dacă Tribunalul nu are competența pentru aceasta, trimiterea litigiului în fața unei camere de recurs a OAPI și dispunerea admiterii opoziției;

               —

               în ceea ce privește probele, admiterea, în afară de probele prezentate în cursul procedurii administrative, a celor anexate la cererea introductivă depusă în speță, numerotate de la 1 la 4 și enumerate în lista de documente anexate care însoțește cererea introductivă.

      Motivele invocate

               —

               camera de recurs a statuat ultra petita în decizia atacată, deoarece inadmisibilitatea opoziției nu figura printre motivele invocate de reclamant în cadrul căii de atac;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-110/15: Hotărârea Tribunalului din 26 mai 2016 – International Management Group/Comisia [Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o investigație a OLAF — Refuzul accesului — Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Obligație de a efectua o examinare concretă și individuală — Categorie de documente]

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/27

         Hotărârea Tribunalului din 26 mai 2016 – International Management Group/Comisia
   (Cauza T-110/15) (1)

   ([Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o investigație a OLAF - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Obligație de a efectua o examinare concretă și individuală - Categorie de documente])
   (2016/C 251/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Management Group (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial M. Burgstaller, solicitor și E. Wright, barrister, ulterior A. Tymen și L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și S. Bartelt, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei THOR/C4/LL/el/(S) (2015) 4287 a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) din 6 februarie 2015, prin care se respinge cererea reclamantei de acordare a accesului la documentele privind la investigația la care a fost supusă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă International Management Group la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauzele conexate C-124/11, C-125/11 și C-143/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesrepublik Deutschland/Karen Dittrich (C-124/11), Bundesrepublik Deutschland/Robert Klinke (C-125/11) și Jörg-Detlef Müller/Bundesrepublik Deutschland (C-143/11) (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Reglementare națională — Ajutor plătit funcționarilor în caz de boală — Directiva 2000/78/CE — Articolul 3 — Domeniu de aplicare — Noțiunea „remunerație” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesrepublik Deutschland/Karen Dittrich (C-124/11), Bundesrepublik Deutschland/Robert Klinke (C-125/11) și Jörg-Detlef Müller/Bundesrepublik Deutschland (C-143/11)
   (Cauzele conexate C-124/11, C-125/11 și C-143/11) (1)

   (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Reglementare națională - Ajutor plătit funcționarilor în caz de boală - Directiva 2000/78/CE - Articolul 3 - Domeniu de aplicare - Noțiunea „remunerație”)
   2013/C 26/08
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Bundesrepublik Deutschland (C-124/11 și C-125/11), Jörg-Detlef Müller (C-143/11)

      Pârâți: Karen Dittrich (C-124/11), Robert Klinke (C-125/11), Bundesrepublik Deutschland (C-143/11)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială 05/vol. 6, p. 7) — Reglementare națională care prevede un ajutor plătit funcționarilor în caz de boală care exclude partenerii înregistrați dintre membrii familiei susceptibili să beneficieze de ajutorul în cauză — Egalitate de tratament a lucrătorilor care au un partener de viață în raport cu lucrătorii căsătoriți — Domeniul de aplicare al Directivei 2000/78/CE — Noțiunea de remunerare

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) litera (c) și alineatul (3) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că un ajutor plătit funcționarilor în caz de boală precum cel acordat funcționarilor Bundesrepublik Deutschland în temeiul Legii privind funcționarii federali (Bundesbeamtengesetz) intră în domeniul de aplicare al directivei menționate dacă finanțarea acestuia revine statului în calitate de angajator public, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-536/12: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2012 — Aroa Bodegas/OAPI — Bodegas Muga (aroa)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/25

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2012 — Aroa Bodegas/OAPI — Bodegas Muga (aroa)
   (Cauza T-536/12)
   2013/C 38/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Aroa Bodegas, SL (Zurukoain, Spania) (reprezentant: S. Alonso Maruri, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bodegas Muga, SL (Haro, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea și, prin urmare declararea inaplicabilității Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 octombrie 2012 în cauza R 1845/2010-4;

               —

               anularea și, prin urmare declararea inaplicabilității deciziei diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 august 2010 (opoziția B1509499);

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „aroa” pentru produse din clasele 29, 32 și 33 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 276 297.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Bodegas Muga, SL.

      Marca sau semnul invocat: marca națională figurativă care cuprinde elementul verbal „aro” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-358/09: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2009 — Sociedad Agricola Requingua/OAPI — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/79

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2009 — Sociedad Agricola Requingua/OAPI — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA)
   (Cauza T-358/09)
   2009/C 267/141
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sociedad Agricola Requingua Ltda (Santiago, Chile) (reprezentant: E. Vorbuchner, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (Toro, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 iunie 2009 pronunțate în cauza R 1117/2008-2

               —

               obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, de ex. cheltuielile efectuate în procedura de opoziție, în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs și cheltuielile efectuate în prezenta cauză și

               —

               cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TORO DE PIEDRA” pentru produse din clasa 33.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară înregistrată „D. ORIGEN TORO” pentru produse din clasa 33, marca figurativă spaniolă înregistrată „Denominación de Origen TORO” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a statuat în mod greșit că există un risc de confuzie între mărcile în discuție; încălcarea articolului 75 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și a dreptului de a fi ascultat întrucât camera de recurs nu a administrat ultimele probe prezentate de reclamantă; încălcarea obligației de motivare conform articolului 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs nu a indicat motivele pentru care nu a luat în considerare ultimele probe depuse de reclamantă.


title: Cauzele conexate F-135/11, F-51/12, F-110/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — BU/EMA [Funcție publică — Agent temporar — Neprelungirea unui contract pe durată determinată — Act care lezează — Cerere în sensul articolului 90 alineatul (1) din statut — Cerere de recalificare a unui contract — Termen rezonabil — Reclamație formulată împotriva respingerii unei reclamații — Articolul 8 din RAA — Obligația de solicitudine]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 26 iunie 2013 — BU/EMA
   (Cauzele conexate F-135/11, F-51/12, F-110/12) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Neprelungirea unui contract pe durată determinată - Act care lezează - Cerere în sensul articolului 90 alineatul (1) din statut - Cerere de recalificare a unui contract - Termen rezonabil - Reclamație formulată împotriva respingerii unei reclamații - Articolul 8 din RAA - Obligația de solicitudine)
   2013/C 252/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BU (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: în cauza F-135/11, inițial S. Vincenzo, ulterior T. Jablonski și G. Gavrilidou, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați, în cauza F-51/12, T. Jablonski și G. Gavrilidou, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați, și în cauza F-110/12, T. Jablonski și Rampal Olmedo, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Agenției Europene pentru Medicamente de a nu prelungi contractul de agent temporar al reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Agenției Europene pentru Medicamente de a nu prelungi contractul lui BU, notificată prin scrisoarea din 30 mai 2011.

               2.

               Respinge în rest acțiunea care face obiectul cauzei F-135/11.

               3.

               Respinge acțiunile care fac obiectul cauzelor F-51/12 și F-110/12.

               4.

               Agenția Europeană pentru Medicamente suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de BU în cauzele F-135/11 și F-51/12.

               5.

               BU suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente în cauza F-110/12.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 24; JO C 209, 14.7.2012, p. 14; JO C 379, 8.12.2012, p 34.


title: Cauza C-229/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 2 mai 2017 – Evonik Degussa GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 2 mai 2017 – Evonik Degussa GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-229/17)
   (2017/C 256/02)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Evonik Degussa GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Întrebările preliminare

               1)

               Există o „producție de hidrogen” în sensul anexei I punctul 2 din Decizia 2011/278/UE (1) numai în cazul în care din doi atomi de hidrogen H se obține prin sinteză chimică o moleculă de hidrogen H2 sau această noțiune de producție se referă și la situația în care există un amestec gazos care conține hidrogen – fără să fi avut loc sinteza – în care cantitatea de hidrogen molecular H2 din acest amestec este mărită prin îndepărtarea – printr-un proces fizic sau chimic – celorlalte elemente pentru a obține – astfel cum este formulat în anexa I punctul 2 din Decizia 2011/278/UE – un „produs […] exprimat ca producție comercializabilă (netă), și la o puritate a substanței respective de 100 %”?

               2)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 1) este că noțiunea de producție nu cuprinde mărirea cantității relative de hidrogen molecular H2 dintr-un amestec gazos, se adresează următoarea întrebare:
               Formularea „elementele de proces relevante, legate direct sau indirect de producția hidrogenului și de separarea hidrogenului și a monoxidului de carbon” trebuie interpretată în sensul că doar ambele elemente împreună („și”) sunt incluse în limitele sistemului pentru produsul de referință hidrogen descrise în anexa I punctul 2 din Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 (2011/278/UE) sau elementul de proces „separarea hidrogenului și a monoxidului de carbon” poate exista și izolat în limitele sistemului ca element de proces de sine stătător?

               3)

               În cazul în care se răspunde la întrebarea 2) în sensul că elementul de proces „separarea hidrogenului și a monoxidului de carbon” poate exista și izolat în limitele sistemului ca element de proces de sine stătător, se adresează următoarea întrebare:
               Există elementul de proces „separarea hidrogenului și a monoxidului de carbon” numai atunci când hidrogenul molecular H2 este separat exclusiv de monoxidul de carbon sau există un element de proces „separarea hidrogenului și a monoxidului de carbon” și în cazul în care hidrogenul nu este separat numai de monoxidul de carbon, ci și de alți compuși, de exemplu, de dioxidul de carbon CO2 sau de CnHn?

               4)

               În cazul în care reclamantei trebuie să i se recunoască dreptul de a i se acorda cu titlu gratuit drepturi de emisii suplimentare mai mari, se adresează întrebarea dacă punctul 3 din dispozitivul Hotărârii Curții din 28 aprilie 2014 (C-191/14) trebuie interpretat în sensul că:

                           a)

                           factorul de corecție trans-sectorial de la articolul 4 din anexa II la Decizia 2013/448/UE în versiunea originară se aplică și alocărilor pentru anii 2013-2017 stabilite anterior datei de 1 martie 2017 de către autoritățile competente ale statelor membre, și

                           b)

                           factorul de corecție trans-sectorial de la articolul 4 din anexa II la Decizia 2013/448/UE în versiunea originară se aplică și alocărilor suplimentare pentru anii 2013-2017 stabilite după 1 martie 2017 stabilite pe cale judecătorească, și

                           c)

                           factorul de corecție trans-sectorial de la articolul 4 din anexa II la Decizia 2013/448/UE în versiunea Deciziei 2017/126/UE în vigoare începând cu 1 martie 2017 originară se aplică și alocărilor suplimentare pentru anii 2013-2017 stabilite după 1 martie 2017, stabilite pe cale judecătorească?

      (1)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO 2011, L 130, p. 1).


title: Cauza T-422/09: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2009 — São Paulo Alpargatas/OAPI — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/33

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2009 — São Paulo Alpargatas/OAPI — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES)
   (Cauza T-422/09)
   2009/C 297/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: São Paulo Alpargatas, SA (reprezentant: P. Merino Baylos, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Enrique Fischer

      Concluziile reclamantei

               —

               admiterea acțiunii, anulând Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 august 2009, cu consecințele juridice impuse din perspectiva dreptului comunitar;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Enrique Fischer

      Marca comunitară vizată: marca figurativă ce conține elementul verbal „BAHIANAS (LAS ORIGINALES)” (cererea de înregistrare nr. 5 024 591), pentru produse din clasa 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă conținând elementul verbal „havaianas” (nr. 3 772 431), marca figurativă spaniolă conținând elementul verbal „havaianas” (M 2 341 904) și marca verbală spaniolă „HAVAIANAS” (M 2 341 905), toate pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: interpretarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-482/09: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Città) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER Città — Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/28

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Città)
   (Cauza T-482/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER Città - Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 232/49
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: inițal P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, ulterior F. Brandolini Kujman, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și G. Mannucci, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italia) (reprezentanți: G. Ghidini, M. Mergati și C. Signorini, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 septembrie 2009 (cauza R 1047/2008-4) privind o procedură de opoziție între ATB Norte, SL și Bricocenter Italia Srl

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 septembrie 2009 (cauza R 1047/2008-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis calea de atac formulată de Bricocenter Italia Srl în fața camerei de recurs privind serviciile de „publicitate”, de „conducerea afacerilor” și de „administrarea afacerilor”, vizate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-213/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2013 — Impresa Pizzarotti & C. Spa/Comune di Bari

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2013 — Impresa Pizzarotti & C. Spa/Comune di Bari
   (Cauza C-213/13)
   2013/C 207/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Impresa Pizzarotti & C. Spa

      Pârâtă: Comune di Bari

      Întrebările preliminare

               1.

               Contractul de locațiune a unui bun viitor, care urmează să fie încheiat, chiar și sub ultima formă sugerată constând în angajamentul de locațiune, echivalează cu un contract de achiziții de lucrări, deși prezintă unele elemente caracteristice ale contractului de locațiune, și, prin urmare, nu poate fi cuprins printre contractele excluse din domeniul de aplicare al reglementărilor privind cererea publică de ofertă potrivit articolului 16 din Directiva 2004/18/CE (1)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, instanța națională și în special instanța de trimitere poate considera ineficace hotărârea pronunțată eventual în cazul în discuție și menționată în expunere, întrucât prin aceasta s-a permis menținerea unei situații juridice contrare dreptului comunitar privind contractele de achiziții publice și, este așadar posibil să se execute o hotărâre contrară dreptului comunitar?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-338/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Austria) — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH/Landeshauptmann von Wien (Libera prestare a serviciilor — Libertatea de stabilire — Norme de concurență — Operațiuni de cabotaj — Transporturi naționale de persoane efectuate printr o linie de autobuz — Cerere de exploatare a unei linii — Concesiune — Autorizație — Condiții — Dispunerea de un sediu sau de o unitate permanentă pe teritoriul național — Reducere a încasărilor care compromite rentabilitatea exploatării unei linii deja concesionate)

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Austria) — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH/Landeshauptmann von Wien
   (Cauza C-338/09) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Libertatea de stabilire - Norme de concurență - Operațiuni de cabotaj - Transporturi naționale de persoane efectuate printr o linie de autobuz - Cerere de exploatare a unei linii - Concesiune - Autorizație - Condiții - Dispunerea de un sediu sau de o unitate permanentă pe teritoriul național - Reducere a încasărilor care compromite rentabilitatea exploatării unei linii deja concesionate)
   2011/C 63/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

      Pârât: Landeshauptmann von Wien

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Interpretarea articolului 49 CE și următoarele, precum și a articolului 81 CE și următoarele — Reglementare a unui stat membru care condiționează concesionarea exploatării unei linii de transport public atât de faptul ca solicitantul acestei concesionări să fie stabilit în acest stat, cât și de faptul ca noua linie să nu amenințe rentabilitatea unei linii de transport similare existente

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care, în scopul acordării unei autorizații de exploatare a unei linii urbane de transport public de persoane cu autobuzul, care deservește în mod regulat stații determinate potrivit unui orar prestabilit, impune ca operatorii economici solicitanți, stabiliți în alte state membre, să dispună de un sediu sau de o altă unitate pe teritoriul acestui stat membru chiar înainte ca autorizația de exploatare a acestei linii să le fi fost acordată. În schimb, articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede o cerință de stabilire, atunci când aceasta este impusă după acordarea autorizației și înainte ca solicitantul să înceapă exploatarea liniei respective.

               2.

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede refuzul de a acorda o autorizație în scopul exploatării unei linii de autobuz turistice din cauza reducerii rentabilității unei întreprinderi concurente titulare a unei autorizații de exploatare privind o linie identică în totalitate sau în parte cu cea solicitată, numai în temeiul simplelor afirmații ale acestei întreprinderi concurente.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza C-515/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 22 noiembrie 2007 — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie/Staatssecretaris van Financiën

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/33

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 22 noiembrie 2007 — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-515/07)
   (2008/C 22/60)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 6 alineatul (2) și articolul 17 alineatele (1), (2) și (6) din a șasea directivă (1) trebuie interpretate în sensul că o persoană impozabilă este autorizată să afecteze întreprinderii sale nu numai bunurile de capital, ci și toate bunurile și serviciile care sunt utilizate atât în pentru nevoile întreprinderii, cât și în alte scopuri decât pentru desfășurarea activității întreprinderii și să deducă integral și imediat taxa pe valoarea adăugată datorată pentru achiziționarea acestor bunuri și servicii?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, aplicarea articolului 6 alineatul (2) din a șasea directivă determină, în ceea ce privește serviciile și bunurile care nu sunt bunuri de capital, faptul că taxa pe valoarea adăugată se percepe o dată în cursul perioadei pentru care se aplică deducerea aferentă acestor servicii și bunuri sau perceperea trebuie să se efectueze și în perioadele următoare, iar, în acest caz, cum se determină baza de impozitare pentru bunurile și serviciile care nu sunt supuse amortizării de către persoana impozabilă?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-369/10: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2010 — Handicare/OAPI — Apple Corps (BEATLE)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/35

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2010 — Handicare/OAPI — Apple Corps (BEATLE)
   (Cauza T-369/10)
   ()
   2010/C 301/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Handicare Holding BV (Helmond, Olanda) (reprezentant: G. van Roeyen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apple Corps Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 31 mai 2010 în cauza R 1276/2009-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „BEATLE” pentru produse din clasa 12

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea în Regatul Unit a mărcilor figurative „BEATLES” și „THE BEATLES” sub nr. 1341242, pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Spania a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 1737191, pentru produse din clasa 9; înregistrări în Germania ale mărcilor figurative „BEATLES” sub numerele 1148166 și 2072741, pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Portugalia a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 312175 pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Franța a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 1584857, pentru produse din clasa 9; înregistrarea în Italia a mărcii figurative „BEATLES” sub nr. 839105 pentru produse din clasa 9; înregistrarea mărcii verbale comunitare „BEATLES” sub nr. 219048 pentru produse din clasele 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 și 41; înregistrarea mărcii figurative comunitare „BEATLES” sub nr. 219014 pentru produse din clasele 6, 9, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 34 și 41

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și anulează decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs nu a respins opoziția pentru aceste motive, deși s-a dovedit că nu există similitudini reale între produsele în cauză; încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a considerat în mod greșit că erau îndeplinite condițiile de aplicare a acestui articol.


title: Cauza T-561/15: Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2016 – Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR — Marca Uniunii Europene verbale anterioare UNIRIOJA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/27

         Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2016 – Universidad Internacional de la Rioja/EUIPO (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR)
   (Cauza T-561/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA uniR - Marca Uniunii Europene verbale anterioare UNIRIOJA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 022/35)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Universidad Internacional de la Rioja (Logroño, Spania) (reprezentanţi: C. Lema Devesa și A. Porras Fernandez Toledano, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Universidad Internacional de la Rioja (Logroño, Spania) (reprezentanţi: inițial J. Diez Hochleitner Rodríguez, D. Garayalde Niño și A. I. Alpera Plazas, avocați, ulterior J Diez Hochleitner Rodríguez și D Garayalde Niño)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 iunie 2015 (cauza R 1914/2014-5) privind o procedură de opoziție între Universidad de la Rioja și Universidad Internacional de la Rioja

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Universidad Internacional de la Rioja, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza T-213/11 P: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2011 — Colegiul reprezentaților personalului BEI și alții/Bömcke ( „Recurs — Funcție publică — Cerere de intervenție în fața Tribunalului Funcției Publice — Calculul termenului de introducere a acțiunii — Tardivitate” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2011 — Colegiul reprezentaților personalului BEI și alții/Bömcke
   (Cauza T-213/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Cerere de intervenție în fața Tribunalului Funcției Publice - Calculul termenului de introducere a acțiunii - Tardivitate)
   2011/C 282/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Colegiul reprezentaților personalului Băncii Europene de Investiții (Luxemburg, Luxemburg), Jean-Pierre Bodson (Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Nondkeil, Franța), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg), Marie-Christel Heger (Luxembourg) (reprezentanți: G. J. Wilson, A. Senes și B. Entringer, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Eberhard Bëmcke (Athus, Belgia) (reprezentant: D. Lagasse, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței președintelui Camerei a doua a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 17 martie 2011, Bömcke/BEI (F-95/10 INT, nepublicată în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Colegiul reprezentaților personalului Băncii Europene de Investiții, domnii Jean-Pierre Bodson, Evangelos Kourgias, Manuel Sutil, Patrick Vanhoudt și doamna Marie-Christel Heger suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza F-60/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 27 octombrie 2010 — Birkhoff/Comisia [Funcționari — Remunerație — Alocații familiale — Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere — Copil care suferă de o boală gravă sau are o infirmitate care îl împiedică să se întrețină singur — Cerere de prelungire a plății alocației — Articolul 2 alineatul (5) din anexa VII la statut — Venitul maxim al copilului drept condiție de prelungire a plății alocației — Cheltuieli deductibile din venitul menționat]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/60

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 27 octombrie 2010 — Birkhoff/Comisia
   (Cauza F-60/09) (1)

   (Funcționari - Remunerație - Alocații familiale - Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere - Copil care suferă de o boală gravă sau are o infirmitate care îl împiedică să se întrețină singur - Cerere de prelungire a plății alocației - Articolul 2 alineatul (5) din anexa VII la statut - Venitul maxim al copilului drept condiție de prelungire a plății alocației - Cheltuieli deductibile din venitul menționat)
   2010/C 346/119
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Germania) (reprezentant: C. Inzillo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului privind obținerea unei prelungiri a plății alocației pentru copilul aflat în întreținere în temeiul articolului 2 alineatul (5) din anexa VII la Statutul funcționarilor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Birkhoff la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009, p. 50.


title: Cauza C-136/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Schienen-Control Kommission Wien (Austria) la 18 martie 2011 — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Schienen-Control Kommission Wien (Austria) la 18 martie 2011 — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG
   (Cauza C-136/11)
   2011/C 173/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Schienen-Control Kommission Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Westbahn Management GmbH

      Pârâtă: ÖBB Infrastruktur AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 8 alineatul (2) coroborat cu partea a II-a din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar (1) trebuie interpretat în sensul că pe lângă ora de plecare prevăzută, informațiile cu privire la principalele legături feroviare trebuie să cuprindă și întârzierile sau anularea acestor legături?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               În lumina dispozițiilor coroborate ale articolului 8 alineatul (2) și ale părții a II-a din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1371/2007, articolul 5 coroborat cu anexa II la Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifarea utilizării infrastructurii feroviare (2) trebuie interpretat în sensul că administratorul de infrastructură are obligația să pună la dispoziția întreprinderilor feroviare, în mod nediscriminatoriu, date în timp real cu privire la trenurile altor întreprinderi feroviare în măsura în care aceste trenuri reprezintă principalele legături în sensul părții a II-a din anexa II la Regulamentul 1371/2007?

      (1)  JO L 315, p. 14.

      (2)  Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifarea utilizării infrastructurii feroviare (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66).


title: Cauza T-424/10: Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2012 — Dosenbach-Ochsner/OAPI (Reprezentarea unor elefanți într-un dreptunghi) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară figurativă ce reprezintă elefanți într-un dreptunghi — Mărci internațională și națională figurative anterioare reprezentând un elefant și marcă națională verbală anterioară elefanten — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Caracter distinctiv al mărcilor anterioare” ]

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/17

         Hotărârea Tribunalului din 7 februarie 2012 — Dosenbach-Ochsner/OAPI (Reprezentarea unor elefanți într-un dreptunghi)
   (Cauza T-424/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară figurativă ce reprezintă elefanți într-un dreptunghi - Mărci internațională și națională figurative anterioare reprezentând un elefant și marcă națională verbală anterioară elefanten - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Caracter distinctiv al mărcilor anterioare)
   2012/C 80/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Elveția) (reprezentant: O. Rauscher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Mannucci, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sisma SpA (Mantova, Italia) (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 iulie 2010 (cauza R 1638/2008-4), privind o procedură de declarare a nulității între Dosenbach Ochsner AG Schuhe und Sport și Sisma SpA

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 15 iulie 2010 (cauza R 1638/2008-4).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Dosenbach Ochsner AG Schuhe und Sport.

               3.

               Sisma SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-248/11: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2013 — International Engine Intellectual Property Company/OAPI (PURE POWER) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PURE POWER — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/70

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2013 — International Engine Intellectual Property Company/OAPI (PURE POWER)
   (Cauza T-248/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PURE POWER - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/154
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Engine Intellectual Property Company, LLC (Warrenville, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: C. Thomas și B. Reiter, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 februarie 2011 (cauza R 2310/2010-2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal „PURE POWER” ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-679/13: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2014 – AEMN/Parlamentul

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/65

         Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2014 – AEMN/Parlamentul
   (Cauza T-679/13) (1)

   2014/C 409/88
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza T-94/17: Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – ACTC/EUIPO – Taiga (tigha)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/44

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2017 – ACTC/EUIPO – Taiga (tigha)
   (Cauza T-94/17)
   (2017/C 112/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ACTC GmbH (Erkrath, Germania) (reprezentanți: V. Hoene, D. Eickemeier și S. Gantenbrink, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Taiga AB (Varberg, Suedia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: Reclamanta

      Marca în litigiu: Marca verbală a Uniunii Europene „tigha” – Cerere de înregistrare nr. 11 459 617

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 decembrie 2016 în cauza R 693/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-498/13: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI – Vincci Hoteles (NAMMU) ( „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală NAMMU — Motiv relativ de refuz — Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și norma 22 alineatele (2)-(4) din Regulamentul (CE) nr. °2868/95” )

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/37

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI – Vincci Hoteles (NAMMU)
   (Cauza T-498/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală NAMMU - Motiv relativ de refuz - Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și norma 22 alineatele (2)-(4) din Regulamentul (CE) nr.o2868/95”))
   (2015/C 034/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Germania) (reprezentanţi: A. Nordemann, T. Boddien și M. Maier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Vincci Hoteles, SA (Alcobendas, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 27 iunie 2013 (cauza R 611/2012-1) privind o procedură de declarare a nulității între Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG și Vincci Hoteles SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza F-65/08: Acțiune introdusă la 30 iulie 2008 — Kipp/Oficiul European de Poliție (Europol)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/55

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2008 — Kipp/Oficiul European de Poliție (Europol)
   (Cauza F-65/08)
   (2008/C 285/98)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Michael Kipp (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: P. de Casparis, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea Deciziei din 4 octombrie 2007 prin care Europol l-a informat pe reclamant că nu există nicio posibilitate de a-i oferi un post permanent.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 4 octombrie 2007 prin care pârâtul l-a informat pe reclamant că nu există nicio posibilitate de a-i oferi un post permanent, precum și a Deciziei din 29 aprilie 2008 de respingere a reclamației formulate împotriva primei decizii și împotriva Deciziei din 12 iunie 2008 care o prelungește pe cea din 4 octombrie 2007;

               —

               obligarea Oficiului European de Poliție (Europol) la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-185/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 22 aprilie 2015 – Marjan Kostanjevec/F&S LEASING, GmbH

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 22 aprilie 2015 – Marjan Kostanjevec/F&S LEASING, GmbH
   (Cauza C-185/15)
   (2015/C 254/05)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Marjan Kostanjevec

      Intimată: F&S LEASING GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea de cerere reconvențională în sensul articolului 6 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 (1) trebuie interpretată în sensul că aceasta cuprinde și cererea formulată ca cerere reconvențională în sensul dreptului național după ce, în cadrul procedurii de recurs, a fost anulată o hotărâre rămasă definitivă și devenită executorie într-o procedură cu privire la cererea principală formulată de intimată, iar această cauză a fost trimisă spre rejudecare la instanța de fond, iar recurentul, prin cererea reconvențională întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză, solicită restituirea sumei pe care a fost obligat să o plătească în temeiul hotărârii, anulată, pronunțate în cadrul procedurii privind cererea principală a intimatei?

               2)

               Noțiunea „materia contractelor încheiate de consumatori” prevăzută la articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretată în sensul că aceasta cuprinde și situația în care consumatorul formulează o cerere prin care invocă o pretenție întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză ca cerere reconvențională în sensul dreptului național, legată de cererea principală, dar care privește o cauză referitoare la un contract încheiat de un consumator în conformitate cu prevederea citată din Regulamentul nr. 44/2001, și prin care consumatorul-reclamant solicită restituirea sumei pe care a fost obligat să o plătească în temeiul unei hotărâri anulate (ulterior), pronunțată în cadrul unei proceduri privind cererea principală a intimatei, și, prin urmare, restituirea sumei rezultate dintr-o cauză în materia contractelor încheiate de consumatori?

               3)

               În cazul în care, în speța descrisă mai sus, nu este posibilă întemeierea competenței nici pe normele privind competența cu privire la cererea reconvențională, nici pe normele privind competența în materia contractelor încheiate de consumatori:

                           a)

                           noțiunea „materie contractuală” prevăzută la articolul 5 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretată în sensul că aceasta cuprinde și cererea prin care recurentul invocă o pretenție întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză, dar care este depusă ca cerere reconvențională în sensul dreptului național, legată de cererea principală a intimatei, care privește raportul contractual dintre părți, atunci când cererea întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză are ca obiect restituirea sumei pe care recurentul a fost obligat să o plătească printr-o hotărâre (ulterior) anulată, pronunțată în cadrul unei proceduri privind cererea principală a intimatei, și, prin urmare, restituirea sumei rezultate dintr-o acțiune în materie contractuală?
                           [Î]n situația în care este posibil să se răspundă afirmativ la întrebarea anterioară:

                           b)

                           în speța descrisă mai sus, competența determinată de locul executării în sensul articolului 5 punctul 1 din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie examinată în lumina normelor care reglementează executarea obligațiilor rezultate dintr-o cerere întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12 din 16.1.2001, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-555/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n°6 de Murcia – Spania) – IOS Finance EFC SA/Servicio Murciano de Salud (Trimitere preliminară — Combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale — Directiva 2011/7/UE — Tranzacții comerciale între întreprinderi private și autorități publice — Reglementare națională care condiționează recuperarea imediată a creanței principale de renunțarea la dobânzile pentru întârzierea în efectuarea plăților și la compensația pentru costurile de recuperare)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no6 de Murcia – Spania) – IOS Finance EFC SA/Servicio Murciano de Salud
   (Cauza C-555/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale - Directiva 2011/7/UE - Tranzacții comerciale între întreprinderi private și autorități publice - Reglementare națională care condiționează recuperarea imediată a creanței principale de renunțarea la dobânzile pentru întârzierea în efectuarea plăților și la compensația pentru costurile de recuperare))
   (2017/C 112/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no6 de Murcia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: IOS Finance EFC SA

      Pârât: Servicio Murciano de Salud

      Dispozitivul

   Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale, în special articolul 7 alineatele (2) și (3) din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale cum este cea în discuție în litigiul principal, care permite creditorului să renunțe la perceperea dobânzilor pentru efectuarea cu întârziere a plăților și a compensației pentru costurile de recuperare în schimbul plății imediate a sumei datorate în principal din creanțele exigibile, cu condiția ca o astfel de renunțare să fie consimțită în mod liber, aspect a cărui verificare intră în competența instanței naționale.

      (1)  JO C 56, 16.2.2015


title: Cauza C-140/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 – Comisia Europeană/Republica Slovenia (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 2008/98/CE și 1999/31/CE — Prevenirea și eliminarea depozitului de pământ excavat și a altor deșeuri — Depozite de deșeuri — Neadoptarea unor măsuri în vederea eliminării și a stocării acestor deșeuri — Exercitarea unor căi de atac jurisdicționale)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 iulie 2015 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-140/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 2008/98/CE și 1999/31/CE - Prevenirea și eliminarea depozitului de pământ excavat și a altor deșeuri - Depozite de deșeuri - Neadoptarea unor măsuri în vederea eliminării și a stocării acestor deșeuri - Exercitarea unor căi de atac jurisdicționale))
   (2015/C 311/10)
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Sanfrutos Cano şi M. Žebre, agenţi)

      Pârâtă: Republica Slovenia (reprezentant: J. Morela, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Republica Slovenia,

                           —

                           prin autorizarea depozitului de pământ excavat pe parcela nr. 115/1 a comunei Teharje (Bukovžlak), fără a garanta că în situl respectiv nu au fost depozitate anterior sau în același timp alte deșeuri și având în vedere că, în lipsa adoptării oricăror măsuri pentru evacuarea din acest sit a deșeurilor neacoperite de autorizarea eliberată, situl respectiv trebuia considerat un depozit ilegal care nu respectă condițiile și cerințele prevăzute, pe de o parte, la articolul 13 și la articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive, precum și, pe de altă parte, la articolul 5 alineatul (3) litera (e), la articolul 6 coroborat cu Decizia 2003/33/CE a Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a unor criterii și proceduri de admitere a deșeurilor în depozitele de deșeuri, în conformitate cu articolul 16 și cu anexa II la Directiva 1999/31/CE, la articolele 7-9, la articolul 11 și la articolul 12 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, precum și la anexele I-III la această ultimă directivă, și

                           —

                           prin neadoptarea din luna aprilie a anului 2009 a unor măsuri suficiente pentru a preveni și ulterior pentru a evacua depozitul de pământ excavat, care se încadrează în rubricile de clasificare a deșeurilor 17 05 06 (nămoluri de dragare, altele decât cele menționate la rubrica 17 05 05) și 17 05 05 (nămoluri de dragare cu conținut de substanțe periculoase), pe situl de construcție a unei infrastructuri comunale pentru zona comercială Gaberje-sud, astfel încât acest sit trebuia de asemenea considerat un depozit ilegal care nu respectă dispozițiile menționate mai sus ale Directivelor 1999/31 și 2008/98 și nici articolele 12, 15 și 17 din această din urmă directivă,
                           nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul ansamblului acestor dispoziții.

               2)

               Obligă Republica Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza F-47/13: Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — ZZ/Consiliul

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/63

         Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-47/13)
   2013/C 207/110
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu-l include pe reclamant în lista funcționarilor din grupa de funcții AD propuși spre promovare în 2012

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 20 iulie 2012 nr. 63/12 a Secretariatului General al Consiliului privind lista funcționarilor propuși spre promovare în cadrul exercițiului 2012, în care nu figurează numele reclamantului, precum și anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 11 februarie 2011;

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese moratorii și compensatorii în cotă 6,75 % pentru prejudiciul moral și material suferit;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-470/15: Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Cham/Consiliul

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/36

         Acțiune introdusă la 11 august 2015 – Cham/Consiliul
   (Cauza T-470/15)
   (2015/C 337/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cham Holding (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, anularea Deciziei (PESC) 2015/837 din 28 mai 2015 și a actelor ulterioare de punere în aplicare a acestei decizii, în măsura în care o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p.13.


title: Cauza T-399/15: Acțiune introdusă la 20 iulie – Morgan & Morgan/OAPI – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/56

         Acțiune introdusă la 20 iulie – Morgan & Morgan/OAPI – Grupo Morgan & Morgan (Morgan & Morgan)
   (Cauza T-399/15)
   (2015/C 311/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Morgan & Morgan International Insurance Brokers S.r.l. (Conegliano, Italia) (reprezentanţi: F. Gatti şi F. Caricato, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grupo Morgan & Morgan (Ciudad de Panamá, Panama)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Morgan & Morgan” – cerere de înregistrare nr. 11 596 087.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 mai 2015 în cauza R 1657/2014-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii formulate de reclamantă drept admisibilă și fondată;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               autorizarea înregistrării definitive a mărcii comunitare nr. 11 596 087 pe numele Morgan & Morgan International Insurance Brokers s.r.l. pentru clasa 36;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-531/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 8 octombrie 2015 – Elda Otero Ramos/Servicio Galego de Saúde e Instituto Nacional de la Seguridad Social

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 8 octombrie 2015 – Elda Otero Ramos/Servicio Galego de Saúde e Instituto Nacional de la Seguridad Social
   (Cauza C-531/15)
   (2015/C 429/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elda Otero Ramos

      Pârâți: Servicio Galego de Saúde și Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulile referitoare la sarcina probei prevăzute la articolul 19 din Directiva 2006/54/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) sunt aplicabile situației de risc pe durata alăptării naturale prevăzute la articolul 26 alineatul 4 coroborat cu alineatul 3 al aceluiași articol din Legea privind prevenirea riscurilor profesionale, reglementare spaniolă prin care a fost transpus articolul 5 alineatul (3) din Directiva 92/85/CEE (2) a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, se poate considera că faptul că exercitarea profesiei de asistentă medicală în cadrul unui serviciu de urgențe spitalicești prezintă riscuri pentru alăptarea naturală, dovedite prin intermediul unui raport motivat emis de un medic care este totodată șeful serviciului de urgențe al spitalului în care lucrătoarea își desfășoară activitatea, permite să se prezume existența unei discriminări directe sau indirecte în sensul articolului 19 din Directiva 2006/54/CEE?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, faptul că postul ocupat de lucrătoare figurează ca lipsit de risc pe lista posturilor întocmită de întreprindere în urma consultării cu reprezentanții lucrătorilor și faptul că serviciul de medicină preventivă și de prevenire a riscurilor profesionale al spitalului în discuție a emis o declarație de aptitudine, fără însă ca vreunul dintre documentele respective să conțină precizări suplimentare cu privire la modul în care s-a ajuns la aceste concluzii, pot fi considerate suficiente pentru a dovedi, în orice situație și fără posibilitatea repunerii în discuție, că nu a fost încălcat principiul egalității de tratament în sensul articolului 19 menționat?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare și al unui răspuns negativ la cea de a treia întrebare, odată ce se face dovada existenței unor riscuri pentru mamă sau pentru sugar, care dintre părți – lucrătoarea reclamantă sau angajatoarea pârâtă – are sarcina, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2006/54/CEE, de a dovedi (1) că nu a fost posibilă adaptarea condițiilor sau a orarului de muncă sau că, în pofida unei astfel de adaptări, condițiile de la locul de muncă pot influența negativ sănătatea lucrătoarei însărcinate sau a sugarului (articolul 26 alineatul 2 coroborat cu alineatul 4 al aceluiași articol din Legea privind prevenirea riscurilor profesionale, prin care a fost transpus articolul 5 alineatul 2 din Directiva 92/85/CEE) și (2) că schimbarea postului nu este posibilă din punct de vedere tehnic sau obiectiv sau nu poate fi impusă în mod rezonabil din motive justificate (articolul 26 alineatul 3 coroborat cu alineatul 4 al aceluiași articol din Legea privind prevenirea riscurilor profesionale, prin care a fost transpus articolul 5 alineatul 3 din Directiva 92/85/CEE)?

      (1)  JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262.

      (2)  JO L 348, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 3.


title: Cauza C-109/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 29 februarie 2012 — Laboratoires Lyocentre

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 29 februarie 2012 — Laboratoires Lyocentre
   (Cauza C-109/12)
   2012/C 133/36
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Laboratoires Lyocentre

      Celelalte părți: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Întrebările preliminare

               1.

               Calificarea realizată într-un stat membru conform Directivei 93/42/CEE (1) privind dispozitivele medicale a unui preparat ca dispozitiv medical prevăzut cu marcajul CE, în sensul acestei directive, exclude posibilitatea ca autoritatea națională competentă dintr-un alt stat membru să califice același preparat ca medicament în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/83/CE (2) privind medicamentele pe baza efectelor sale farmacologice, imunologice sau metabolice?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: această autoritate națională competentă poate califica preparatul ca medicament numai prin respectarea procedurii instituite de Directiva 2001/83/CE privind medicamentele sau, înainte de a începe procedura de calificare ca medicament conform Directivei privind medicamentele, această autoritate trebuie să urmeze procedura clauzei de protecție instituită prin articolul 8 ori prevederile privind aplicarea incorectă a marcajului CE conform articolului 18 din Directiva 93/42/CE privind dispozitivele medicale?

               3.

               Directiva 2001/83/CE privind medicamentele, Directiva 93/42/CEE privind dispozitivele medicale sau restul legislației Uniunii (printre altele, protecția sănătății și a vieții oamenilor și protecția consumatorilor) exclud posibilitatea ca preparatele care conțin aceleași componente și care au aceleași efecte să fie comercializate pe teritoriul aceluiași stat membru atât ca medicamente în sensul Directivei 2001/83/CE privind medicamentele, pentru care este necesară acordarea unei autorizații pentru introducerea pe piață, cât și ca dispozitive medicale în sensul Directivei 93/42/CE privind dispozitivele medicale?

      (1)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO L 169 din 12 iulie 1993, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244).

      (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311 din 28 noiembrie 2001, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza F-141/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 30 mai 2013 — Marcuccio/Comisia [ „Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii — Semnătură manuscrisă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive transmis prin poștă — Tardivitatea acțiunii — Inadmisibilitate vădită” ]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 30 mai 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-141/11) (1)

   (Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii - Semnătură manuscrisă a avocatului diferită de cea care figurează pe originalul cererii introductive transmis prin poștă - Tardivitatea acțiunii - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 252/90
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. J. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei prin care se refuză cererea reclamantului de a i se plăti restanțele de remunerație datorate pentru lunile septembrie-decembrie 2010 și ianuarie 2011

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 25.


title: Cauza T-442/12: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2012 — Changmao Biochemical Engineering/Consiliul

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/39

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2012 — Changmao Biochemical Engineering/Consiliul
   (Cauza T-442/12)
   2012/C 366/80
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, China) (reprezentanți: E. Vermulst și S. Van Cutsem, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 626/2012 al Consiliului din 26 iunie 2012 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 349/2012 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de acid tartric originar din Republica Populară Chineză (JO L 182, p. 1) în măsura în care o privește pe reclamantă; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe susținerea că pârâtul a săvârșit o eroare de apreciere manifestă și a încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51) atunci când a respins cererea reclamantei de acordare a unui tratament ca societate care funcționează în condițiile unei economii de piață pentru motivul unei pretinse denaturări a prețului la materia primă benzen. Instituțiile Uniunii Europene au săvârșit o eroare de apreciere manifestă comparând prețurile la benzenul obținut din cocs cu prețurile la benzenul obținut din petrol, întemeindu-și aprecierea pe o taxă la export pe benzen, în legătură cu care au recunoscut că nu era în vigoare. În plus, instituțiile au încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 atunci când au considerat că nerambursarea TVA-ului la exporturile de benzen constituie o intervenție semnificativă din partea statului în deciziile comerciale ale reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâtul a săvârșit o eroare de apreciere manifestă și a încălcat articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului, întrucât Consiliul ar fi trebuit să acorde reclamantei un tratament ca societate care funcționează în condițiile unei economii de piață pe durata reexaminării intermediare și, prin urmare, a ajuns la concluzia eronată că circumstanțele referitoare la dumping s-au schimbat în mod semnificativ, iar aceste schimbări aveau un caracter durabil.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâtul nu a respectat obligația de motivare, încălcând articolul 296 TFUE și articolul 6 alineatul (7), articolul 11 alineatul (3), articolul 14 alineatul (2) și articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1225/2009 prin neluarea în considerare și nemotivarea respingerii comentariilor și a dovezilor furnizate de reclamantă și prin nemotivarea în mod neechivoc a pretinsei denaturări a prețului la materia primă benzen.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâtul a încălcat articolul 2 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1225/2009 prin neadoptarea unei decizii de acordare a unui tratament ca societate care funcționează în condițiile unei economii de piață într-un termen de trei luni de la începerea anchetei.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâtul a încălcat articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 1225/2009 și dreptul la apărare prin refuzul de a furniza informațiile detaliate pe baza cărora s-a calculat valoarea normală.


title: Cauza T-335/08: Acțiune introdusă la 14 august 2008 — BNP Paribas și BNL/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/39

         Acțiune introdusă la 14 august 2008 — BNP Paribas și BNL/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-335/08)
   (2008/C 272/79)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamante: BNP Paribas și Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (reprezentanți: R. Silvestri, avvocato, G. Escalar, avvocato, M. Todino, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea în totalitate a Deciziei nr. C(2008)869 final emise de Comisia Comunităților Europene la 11 martie 2008 privind ajutorul de stat C 15/2007 (ex NN 20/2007) pus în aplicare de Italia, privind „stimulentele fiscale în favoarea anumitor instituții de credit restructurate” pentru motivele expuse.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză reclamantele atacă dispoziția prin care Legea nr. 350/2003 din Italia a fost declarată incompatibilă cu articolul 87 din Tratatul CE în materie de ajutoare de stat în măsura în care prevede un regim special de realiniere fiscală (regimul special) pentru activele anumitor instituții de credit rezultate ca urmare a reorganizărilor efectuate în conformitate cu Legea nr. 218 din 30 iulie 1990 (denumită în continuare „Legea Amato”). Potrivit Comisiei, ilegalitatea regimului special potrivit articolului 87 din Tratatul CE s-ar întemeia pe premisa că legiuitorul italian ar fi acordat, prin intermediul unui astfel de regim, un avantaj fiscal „selectiv” numai instituțiilor bancare interesate de reorganizările prevăzute de Legea Amato, fără a prevedea beneficii similare pentru celelalte instituții și societăți în general.
   În susținerea pretențiilor lor, reclamantele invocă faptul că în mod eronat Comisia a reținut că regimul special de realiniere ar constitui recunoașterea unui avantaj economic societăților beneficiare și, prin urmare, o formă de ajutor ilegal. În realitate, regimul nu ar conferi un avantaj fiscal, fiind vorba numai despre un regim facultativ pentru care se poate opta prin plata anticipată a impozitului pe baza unei cote substitutive.
   Însă, chiar presupunând că sistemul în cauză ar conferi o oarecare formă de avantaj întreprinderilor care îl utilizează, acesta, în orice caz, nu constituie un ajutor de stat întrucât este lipsit de caracterul selectiv. Regimul fiscal în cauză ar reprezenta o soluție coerentă în raport cu sistemul general de impozitare, cu atât mai mult cu cât se întemeiază pe criterii obiective, mai exact pe cerința de a permite acelor instituții de credit interesate de privatizări să realinieze cesiunile în temeiul Legii Amato, prin impunerea unei cote care să țină seama atât de impozitarea anterioară parțială a câștigurilor de capital deja recunoscută, cât și de celelalte constrângeri legate de acele cesiuni, inconveniente care nu afectau toate celelalte societăți — spre deosebire de băncile interesate de cesiunile în temeiul Legii 350/2003 — care primiseră cesiuni într-un context diferit de această lege și pentru care un regim de realiniere cu o modalitate de funcționare diferită era pe deplin justificat.
   În al doilea rând, decizia Comisiei este viciată de o foarte gravă lipsă de motivare care rezultă din convingerea greșită că Legea nr. 350/2003 nu ar prevedea nici un regim general de realiniere. Reținând în mod greșit că nu ar exista un regim general de aliniere care ar putea fi comparat cu cel special contestat, Comisia a omis să efectueze vreo comparație între cele două sisteme în scopul evaluării tuturor elementelor care ar putea avea o influență asupra obligațiilor fiscale totale ale fiecărui regim.
   În opinia reclamantelor, chiar și în cazul în care s-ar proceda la o comparație între cele două regimuri pe baza unor astfel de elemente, este evident că, față de regimul general, regimul special nu conferă practic niciun avantaj fiscal în ceea ce privește cota aplicabilă.


title: Cauza T-856/16: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – Rare Hospitality International/ EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LONGHORN STEAKHOUSE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament şi principiul bunei administrări”]

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/27

         Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2017 – Rare Hospitality International/ EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
   (Cauza T-856/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LONGHORN STEAKHOUSE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament şi principiul bunei administrări”])
   (2017/C 256/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Statele Unite) (reprezentant: I. Lázaro Betancor, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 septembrie 2016 (cauza R 2149/2015-5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal LONGHORN STEAKHOUSE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Rare Hospitality International, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-56/11: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2011 — SAS Cargo Group and Others/Comisia

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/23

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2011 — SAS Cargo Group and Others/Comisia
   (Cauza T-56/11)
   2011/C 89/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Danemarca), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Suedia) și SAS AB (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: M. Kofmann, B. Creve, lawyers, I. Forrester, QC, J. Killick și G. Forwood, Barristers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei în tot sau în parte;

               —

               declararea faptului că reclamantele nu sunt responsabile pentru încălcarea unică, continuă și complexă de dimensiune internațională, astfel cum a fost descrisă în decizie, și, dacă este cazul, anularea deciziei în măsura în care prin aceasta se stabilește răspunderea reclamantelor;

               —

               în plus sau cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea altor măsuri considerate adecvate în circumstanțele prezentei cauze.

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cererea de anulare a Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene în cazul COMP/39.258 — Transport aerian de mărfuri, referitoare la coordonarea a diverse elemente ale prețului care trebuie perceput pentru servicii de transport aerian de mărfuri în ceea ce privește suprataxele pe carburant, suprataxele de siguranță și plata unui comision pe suprataxe în favoarea agenților de expediție
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea normelor fundamentale de procedură, precum și a drepturilor reclamantelor la o bună administrare și la apărare și a principiului general al egalității armelor, prin refuzarea accesului reclamantelor la probele relevante, atât incriminatorii, cât și dezincriminatorii, pe care Comisia le a primit după notificarea comunicării privind obiecțiunile, deși Comisia s a bazat pe probele incriminatorii în decizia atacată.

               2.

               Cel de al doilea motiv se întemeiază pe o excepție de necompetență, în măsura în care decizia aplică articolul 101 TFUE și articolul 53 SEE în privința serviciilor de transport aerian de mărfuri care intră în SEE pe baza criteriului efectelor, deși acesta nu este pertinent în ceea ce privește aplicarea teritorială a articolului101 TFUE și a articolului 53 SEE, și în măsura în care aplică criteriul executării cu privire la vânzări efectuate în afara SEE.

               3.

               Cel de al treilea motiv se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere în evaluarea comportamentului reclamantelor și în stabilirea faptului că acesta dovedește participarea reclamantelor la o încălcare unică și continuă de dimensiune internațională sau cunoașterea acestei încălcări de către reclamante; în plus, anumite comportamente pe care s a bazat Comisia nu constituie o încălcare a normelor de concurență pertinente.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, se susține că amenda este nejustificat și disproporționat de ridicată în raport cu faptul că reclamantele nu au fost implicate într o încălcare unică și continuă de dimensiune internațională, precum și cu elementele relevante (inclusiv circumstanțele atenuante) care ar fi trebuit să fie luate în considerare la stabilirea cuantumului amenzii impuse reclamantelor.

               5.

               Cel de al cincilea motiv se întemeiază pe procedurile selective și arbitrare desfășurate împotriva reclamantelor (și a altor persoane), în timp ce alți 72 de transportatori care, potrivit comunicării privind obiecțiunile și deciziei, au participat la pretinsele reuniuni sau discuții ilegale nu au fost supuși unor astfel de proceduri. Acest fapt ridică serioase probleme în raport cu Convenția Europeană a Drepturilor Omului și cu Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               6.

               Cel de al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului reclamantelor la o instanță judecătorească independentă și imparțială consacrat la articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care decizia a fost adoptată de o autoritate administrativă care are atât competențe de investigare, cât și de sancționare.