title: Cauza T-313/10: Acțiune introdusă la 26 iulie 2010 — Three-N-Products Private/OAPI — Shah (AYUURI NATURAL)

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/22

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2010 — Three-N-Products Private/OAPI — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Cauza T-313/10)
   ()
   2010/C 260/30
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, India) (reprezentant: C. Jäger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: domnul S. Shah, domnul A. Shah, domnul M. Shah — A Partnership t/a FUDCO (Wembley, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1005/2009-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 1 iunie 2010;

               —

               obligarea pârâtului să confirme decizia diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 iulie 2009 și să respingă în totalitate cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5805387;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în cazul în care cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs intervine în prezenta cauză, obligarea acesteia la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în procedurile din fața camerei de recurs și a diviziei de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „AYUURI NATURAL” pentru produse din clasele 3 și 5

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă „Ayur” înregistrată cu numărul 2996098 pentru, printre altele, produse din clasele 2 și 5; marca comunitară verbală „AYUR” înregistrată cu numărul 5429469 pentru, printre altele, produse din clasele 3 și 5

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge în totalitate cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac, anulează decizia atacată și respinge opoziția

      Motivele invocate: reclamantul invocă două motive în susținerea cererii.
   În cadrul primului motiv, reclamantul susține că decizia atacată încalcă articolele 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a reținut în mod eronat că nu există un risc de confuzie și că mărcile anterioare au o conotație evocatoare pentru produsele respective, ceea ce reduce caracterul distinctiv al mărcilor anterioare.
   În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantul arată că decizia atacată încalcă articolul 65 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât prin pronunțarea deciziei atacate, camera de recurs a săvârșit un abuz de putere, decizia fiind lipsită de caracter obiectiv și de temei juridic.


title: Cauza F-115/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 25 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune pentru obținerea de despăgubiri — Excepția acțiunii paralele — Inadmisibilitate vădită)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/52

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 25 iunie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-115/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune pentru obținerea de despăgubiri - Excepția acțiunii paralele - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 252/96
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, în calitate de agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite de respingere a cererii de despăgubiri pentru daunele pe care reclamantul pretinde că le-a suferit ca urmare a trimiterii, de către Comisie, a scrisorii privind retragerea sumei de 4 875 de euro privind cheltuielile de judecată pe care Tribunalul le-a pus în sarcina reclamantului în cauza T-241/03

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 26, 26.01.2013, p 71.


title: Cauza C-9/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Kehl (Germania) la 7 ianuarie 2016 – Procedură penală împotriva lui A

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Kehl (Germania) la 7 ianuarie 2016 – Procedură penală împotriva lui A
   (Cauza C-9/16)
   (2016/C 136/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Kehl

      Părțile din procedura principală

   A

      Altă parte: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 67 alineatul (2) TFUE, precum și articolele 20 și 21 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (1) sau alte reglementări ale Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care conferă organelor de poliție ale statului membru respectiv competența să controleze identitatea oricărei persoane, independent de comportamentul acesteia și de existența unor împrejurări particulare, într-o zonă de până la 30 de kilometri de la frontiera internă a acestui stat membru cu statele semnatare ale Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (Convenția de aplicare a Acordului Schengen) (2), în scopul prevenirii sau împiedicării intrării ilegale a persoanelor pe teritoriul acestui stat membru, precum și al prevenirii săvârșirii anumitor infracțiuni privind securitatea frontierei de stat sau controalele la frontieră, sau care sunt săvârșite în legătură cu trecerea frontierei, fără a se reintroduce temporar controalele la respectiva frontieră internă, în conformitate cu articolul 23 și următoarele din Codul Frontierelor Schengen?

               2)

               Articolul 67 alineatul (2) TFUE, precum și articolele 20 și 21 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) sau alte reglementări ale Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, care conferă organelor de poliție ale statului membru respectiv competența să oprească pentru o perioadă scurtă de timp orice persoană în trenurile sau în instalațiile feroviare ale acestui stat membru, să o interogheze și să îi solicite să prezinte spre verificare documentele de identitate sau documentele de trecere a frontierei, precum și să verifice bunurile aflate în posesia acesteia, în scopul prevenirii sau al împiedicării intrării ilegale a persoanelor pe teritoriul acestui stat membru, în cazul în care, pe baza unor informații sau a experienței în domeniul poliției de frontieră, se bănuiește că aceste trenuri sau instalații feroviare sunt utilizate pentru trecerea ilegală a frontierei, iar intrarea se face dinspre un stat semnatar al Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (Convenția de aplicare a Acordului Schengen), fără a se reintroduce temporar controalele la respectiva frontieră internă, în conformitate cu articolul 23 și următoarele din Codul Frontierelor Schengen?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen), JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5.

      (2)  Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, JO L 239, 22.9.2000, p. 19, Ediția specială, 19/vol. 1, p. 183.


title: Cauza T-180/16: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – L'Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/26

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2016 – L'Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)
   (Cauza T-180/16)
   (2016/C 222/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L'Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Guinot SAS (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MASTER SHAPE” – cererea de înregistrare nr. 11 566 262

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 în cauza R 2907/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cursul procedurii care s-a aflat pe rolul Camerei a cincea de recurs a Oficiului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-240/17: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – Campine și Campine Recycling/Comisia

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/25

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – Campine și Campine Recycling/Comisia
   (Cauza T-240/17)
   (2017/C 202/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Campine NV (Beerse, Belgia) și Campine Recycling NV (Beerse) (reprezentanți: C. Verdonck, S. De Cock și Q. Silvestre, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității cererii introductive;

               —

               anularea articolelor 1 și 2 din Decizia C(2017) 900 final a Comisiei Europene din 8 februarie 2017 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (denumită în continuarea „decizia atacată”), în măsura în care prin aceasta se constată că reclamantele au încălcat articolul 101 TFUE;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care aplică reclamantelor o amendă de EUR 8 158 000,00 și reducerea amenzii conform argumentelor din cererea introductivă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantelor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o serie de motive de ordin procedural, inclusiv obligația de motivare privind stabilirea cuantumului amenzii și în special necesitatea ajustării aplicate în temeiul punctului 37 din Orientările privind calcularea amenzilor (1) și privind procentajul creșterii aplicate. Reclamantele susțin de asemenea că Comisia le-a încălcat dreptul la apărare, dreptul de a fi ascultate și principiul bunei administrări prin faptul că nu a declarat intenția sa de a aplica o creștere în temeiul punctului 37 din Orientările privind calcularea amenzilor în Comunicarea privind obiecțiunile sau în Comunicarea suplimentară privind obiecțiunile. Acestea invocă de asemenea încălcarea obligației de motivare, a principiilor securității juridice, egalității de tratament și proporționalității întrucât Comisia a crescut cuantumul amenzii reclamantelor cu 10 % în temeiul punctului 37 din Orientările privind calcularea amenzilor și a aplicat această creștere uniformă tuturor întreprinderilor care au participat la pretinsa încălcare, fără a lua în considerare faptul că participarea individuală a reclamantelor era foarte diferită de cea a celorlalte întreprinderi implicate.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe susținerea că decizia atacată este eronată întrucât nu a stabilit corespunzător cerințelor legale că reclamantele au săvârșit o încălcare a articolului 101 TFUE. Reclamantele invocă atât aprecierea incorectă a probelor în cadrul deciziei atacate, precum și incapacitatea probei de a dovedi constatarea din decizia atacată potrivit căreia reclamantele erau parte la încălcarea constatată la articolul 1 din decizia atacată.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat, cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul ar hotărî că reclamantele au fost implicate în vreun acord sau vreo practică care încalcă articolul 101 alineatul (1) TFUE, pe o încălcare a articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (2) și a Orientărilor privind calcularea amenzilor ca urmare a unei aprecieri incorecte a gravității și a duratei încălcării, precum și a circumstanțelor atenuante și o încălcare a principiului nediscriminării în calcularea cuantumului de bază al amenzii.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat, cu titlu subsidiar, în măsura în care Tribunalul nu ar anula decizia atacată din cauza motivelor de ordin procedural din cadrul primului motiv, pe susținerea că aceste încălcări procedurale ar trebui să dea naștere cel puțin unei anulări a creșterii amenzii aplicate în temeiul punctului 37 din Orientările privind calcularea amenzilor.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-249/17: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Casino, Guichard-Perrachon și EMC Distribution/Comisia

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/32

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Casino, Guichard-Perrachon și EMC Distribution/Comisia
   (Cauza T-249/17)
   (2017/C 221/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Franța) și EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny și T. Reymond, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               înainte de soluționarea cauzei, dispunerea prezentării de către Comisie, în temeiul articolelor 89 și 90 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, a tuturor documentelor, înscrisurilor și altor informații pe baza cărora, la data deciziei C(2017) 1054, considera că dispune de indicii suficient de serioase pentru a justifica efectuarea unei inspecții în spațiile reclamantelor;

               —

               declararea ca inaplicabil în speță, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolului 20 din Regulamentul nr. 1/2003 și, în consecință, anularea deciziei C(2017) 1054 a Comisiei din data de 9 februarie 2017;

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a deciziei C(2017) 1054 a Comisiei Europene din data de 9 februarie 2017;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea deciziei Comisiei Europene din 9 februarie 2017 prin care se dispune reclamantelor să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167), decizie care este atacată în speță (denumită în continuare „decizia atacată”). Reclamantele susțin în această privință că:

                           —

                           decizia atacată ar fi întemeiată pe o dispoziție care este ea însăși nelegală și, prin urmare, inaplicabilă în speță, în conformitate cu articolul 277 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”);

                           —

                           articolul 20 din Regulamentul nr. 1/2003 ar încălca dreptul fundamental la o cale de atac eficientă, prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și la articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (denumită în continuare „CEDO”) prin faptul că nu ar permite întreprinderilor destinatare ale unei decizii de inspecție a Comisiei să exercite o cale de atac eficientă împotriva desfășurării inspecției;

                           —

                           această dispoziție ar încălca de asemenea principiului egalității armelor și dreptul la apărare, garantate de articolele 47 și 48 din cartă și de articolul 6 din CEDO, prin faptul că nu ar permite accesul părților la înscrisurile care sprijină decizia Comisiei de a recurge la o inspecție.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe atingerea adusă dreptului fundamental la inviolabilitatea domiciliului, prevăzut la articolul 7 din cartă și la articolul 8 din CEDO, prin faptul că decizia atacată ar avea o durată de validitate nelimitată și un domeniu de aplicare în același timp imprecis și disproporționat, întrucât:

                           —

                           decizia atacată ar preciza numai data la care poate începe inspecția, însă nu ar prevedea nici data încetării, nici durata maximă a inspecției;

                           —

                           ea ar viza toate societățile din grupul Casino, indiferent care ar fi activitatea și localizarea geografică a acestora, fără a o identifica pe niciuna în mod individual, cu excepția societății-mamă;

                           —

                           ea ar autoriza inspecția în orice spațiu al grupului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare care îi revine Comisiei, prin faptul că decizia atacată nu ar preciza nici tipul, nici natura, nici proveniența, nici conținutul informațiilor în temeiul cărora Comisia a decis să dispună o inspecție.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe atingerea care ar fi fost adusă prin decizia atacată dreptului fundamental la inviolabilitatea domiciliului, prevăzut la articolul 7 din cartă și la articolul 8 din CEDO, prin faptul că ar fi fost adoptată fără ca Comisia să dispună de indicii suficient de serioase pentru a justifica efectuarea unei inspecții în spațiile reclamantelor.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, care ar fi fost săvârșită prin adoptarea deciziei atacate, întrucât aceasta ar fi prevăzut începerea inspecției la o dată extrem de prejudiciabilă pentru activitatea reclamantelor, deși putea fi stabilită o altă dată, considerabil mai puțin constrângătoare pentru acestea, fără niciun inconvenient pentru Comisie. În această privință, reclamantele susțin că, deși vizează în mod specific spațiile entității din grupul Casino care este responsabilă de negocierea cu furnizorii, decizia atacată prevede începerea inspecției la 20 februarie 2017 sau la scurt timp după această dată, mai precis în ultima săptămână de negociere a acordurilor anuale cu furnizorii, care trebuie încheiate, conform articolului L. 441-7 din Codul comercial francez, înainte de data de 1 martie a anului în curs, fapt perfect cunoscut de Comisie.


title: Cauza T-268/10: Acțiune introdusă la 10 iunie 2010 — PPG și SNF/AEPC

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/23

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2010 — PPG și SNF/AEPC
   (Cauza T-268/10)
   ()
   2010/C 274/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruxelles, Belgia) și SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Franța) (reprezentanți: K. Van Maldegem, R. Cana, avocați și P. Sellar, solicitor)

      Pârâtă: Agenția Europene pentru Produse Chimice (AEPC)

      Concluziile reclamantelor

               —

               Admiterea acțiunii ca întemeiată;

               —

               anularea actului atacat;

               —

               obligarea AEPC la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               impunerea oricăror alte măsuri necesare.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele urmăresc anularea parțială a deciziei Agenția Europene pentru Produse Chimice („AEPC”) de a identifica acrilamida (CE nr. 201-173-7) (nr. CAS 79-06-1) drept o substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1) („REACH”), în conformitate cu articolul 59 REACH.
   Reclamantele consideră că actul atacat este nelegal, întrucât se întemeiază pe o apreciere a acrilamidei viciată din punct de vedere științific și juridic, din moment ce se bazează pe dovezi care nu sunt suficient de fiabile și de convingătoare. În opinia reclamantelor, AEPC a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea actului atacat, cu încălcarea articolului 2 alineatul (8) și a articolului 59 REACH și cu încălcarea obligației sale de examinare a dovezilor cu atenție și imparțialitate.
   În continuare, reclamantele pretind că actul atacat încalcă o serie de principii generale ale dreptului Uniunii, precum principiul proporționalității și principiul nediscriminării, întrucât discriminează acrilamida în raport cu alte substanțe comparabile fără nicio justificare obiectivă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).


title: Cauza C-400/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Dolj (România) la data de 30 iunie 2017 – Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Dolj (România) la data de 30 iunie 2017 – Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj
   (Cauza C-400/17)
   (2017/C 309/37)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Dolj

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanţi: Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă

      Pârâte: SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 (1) trebuie interpretat în sensul că dezechilibrul semnificativ între drepturile şi obligaţiile părților care decurg din contract poate include şi situaţia în care, pe parcursul derulării unui contract cu executare succesivă, prestaţia consumatorului devine excesiv de oneroasă comparativ cu momentul încheierii contractului, din cauza unor schimbări semnificative ale cursului de schimb valutar, schimbare pe care nu putea să o prevadă niciuna din părţi?

               2)

               În accepţiunea articolului 4 alineatul (2) din Directiva 93/13, prin caracterul clar şi inteligibil al unei clauze contractuale trebuie să se înţeleagă că respectiva clauză contractuală trebuie să prevadă doar motivele care au stat la baza includerii acestei clauze în contract şi mecanismul său de funcţionare sau trebuie să prevadă şi toate consecinţele sale posibile în funcţie de care preţul plătit de consumator poate varia, cum ar fi riscul de curs valutar?

               3)

               În interpretarea dispoziţiilor articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/13, sintagma „nu creează obligaţii pentru consumator” poate fi interpretată în sensul în care, în cazul unui dezechilibru semnificativ între drepturile şi obligaţiile părţilor apărut ca urmare a evoluției cursului de schimb valutar, este permis instanţei naţionale să înlăture din sarcina consumatorului obligaţia de a suporta în integralitate riscul valutar?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-70/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Cantieri Navali Termoli/Comisia ( Ajutoare de stat — Construcție navală — Ajutoare de exploatare privind contracte referitoare la nave — Cerere de prelungire a termenului de livrare a unei nave, prevăzut la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1540/98 — Legătură de cauzalitate între evenimentul extraordinar și întârziere )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Cantieri Navali Termoli/Comisia
   (Cauza T-70/07) (1)

   („Ajutoare de stat - Construcție navală - Ajutoare de exploatare privind contracte referitoare la nave - Cerere de prelungire a termenului de livrare a unei nave, prevăzut la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1540/98 - Legătură de cauzalitate între evenimentul extraordinar și întârziere’)
   (2009/C 6/51)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Cantieri Navali Termoli SpA (Termoli, Italia) (reprezentant: B. Mammarella, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Conte și C. Urraca Caviedes, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei nr. 2006/948/CE a Comisiei din 4 iulie 2006 privind ajutorul de stat pe care Italia intenționează să îl pună în aplicare în favoarea societății Cantieri Navali Termoli SpA (JO L 383, p. 53)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Cantieri Navali Termoli SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-26/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/61

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-26/05) (1)

   (2008/C 301/104)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 19.3.2005.


title: Cauza C-150/07: Acțiune introdusă la 15 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/17

         Acțiune introdusă la 15 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-150/07)
   (2007/C 117/27)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Wilms și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 6 alineatul (2), 9, 10 și 11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 (1) întrucât a refuzat să plătească Comisiei dobânzi de întârziere datorate pentru plata cu întârziere a resurselor proprii în cadrul regimului ATA și întrucât nu și-a modificat practica națională în materie de înregistrare în contabilitate a resurselor proprii în cadrul regimului menționat.

               —

               Obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 21 februarie 1992, dată la care a avut loc stabilirea din oficiu a taxelor vamale în cauză, aceste sume nu fuseseră contestate în mod formal nici de debitor, nici de către asociația garant, plata acestor taxe fiind garantată în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Convenția ATA. În consecință, erau îndeplinite condițiile pentru înregistrarea în contabilitate A a sumelor constatate.
   Sumele în cauză ar fi trebuit înregistrate în contabilitate A și puse la dispoziția bugetului comunitar potrivit prevederilor Regulamentului nr. 1552/89. Întrucât autoritățile portugheze au înregistrat cu întârziere aceste sume în contul la care se referă articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1552/89, sunt datorate dobânzi de întârziere calculate potrivit articolului 11 din acest regulament și, începând cu 31 mai 2000, în temeiul articolului 11 din Regulamentul 1150/2000 (2). Totodată, autoritățile portugheze ar fi trebuit să își adapteze practica națională la normele comunitare cu privire la toate cazurile similare care se pot produce în cadrul regimului definit de Convenția ATA.

      (1)  Regulamentul (CEE Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităţilor (JO L 155, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1).


title: Cauza C-119/14: Ordonanța președintelui Curții din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen/Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/32

         Ordonanța președintelui Curții din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-119/14) (1)

   2014/C 409/46
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza F-71/09: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 12 mai 2011 — Caminiti/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Acțiune vădit nefondată — Intrarea în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 — Articolele 44 și 46 din statut — Articolul 7 din anexa XIII la statut — Încadrare — Factor de multiplicare — Puncte de promovare]

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/28

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 12 mai 2011 — Caminiti/Comisia
   (Cauza F-71/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune vădit nefondată - Intrarea în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 - Articolele 44 și 46 din statut - Articolul 7 din anexa XIII la statut - Încadrare - Factor de multiplicare - Puncte de promovare)
   2012/C 138/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Paolo Caminiti (Tubize, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pârâtei de încadrare a reclamantului în gradul AST 9 treapta 4, cu un factor de multiplicare egal cu 1, și, pe cale de consecință, reîncadrarea reclamantului în gradul AST 9 treapta 2, cu menținerea factorului de multiplicare 1,071151

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea, în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               2.

               Îl obligă pe domnul Caminiti să restituie Tribunalului suma de 500 de euro, în temeiul articolului 94 din Regulamentul de procedură.

               3.

               Domnul Caminiti suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009, p. 17.


title: Cauza T-613/15: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – European Dynamics Luxembourg și alții/Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/31

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – European Dynamics Luxembourg și alții/Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex)
   (Cauza T-613/15)
   (2016/C 007/42)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Sfyri, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (Frontex)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de participare nr. 2015/S 162-295659 al Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene, publicat în Jurnalul Oficial al UE nr. S 162din 22 august 2015;

               —

               obligarea Frontex la repararea prejudiciului suferit de reclamante ca urmare a pierderii unei șanse de a încheia contractul pentru care a existat o procedură concurențială, prejudiciu pe care îl evaluează ex aequo et bono la optzeci și cinci de mii (85 000) de euro plus dobânzi de la data pronunțării hotărârii care va urma în cauză sau la orice altă sumă stabilită de Tribunal și

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată ale reclamantelor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele arată că anunțul de participare atacat trebuie anulat, conform articolului 263 TFUE, în măsura în care este contrar principiilor proporționalității și nediscriminării care guvernează contractele de achiziții publice și în măsura în care încalcă articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul financiar nr. 966/2012 (1) și articolul 146 alineatul (1) și articolul 147 din Regulamentul delegat nr. 1268/2012 (2).

      (1)

               —

               Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).

      (2)

               —

               Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, p. 1).


title: Cauza T-311/09 P: Recurs introdus la 4 august 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 20 mai 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-73/08, Marcuccio/Comisia

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/20

         Recurs introdus la 4 august 2009 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței pronunțate la 20 mai 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-73/08, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-311/09 P)
   2009/C 233/37
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

   În orice caz:

               —

               Anularea în tot a ordonanței atacate;

               —

               declararea perfectei admisibilități a acțiunii care a stat la baza prezentei cauze.

         În principal:

               —

               Anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii din 27 iunie 2007;

               —

               anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii din 29 iunie 2007;

               —

               anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii din 30 iunie 2007;

               —

               anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii din 2 iulie 2007;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a notei din 29 aprilie 2008, semnate de domnul Bernhard Jansen;

               —

               pentru motivele precizate în acțiunea introductivă, obligarea Comisiei Europene la plata către recurent a sumei de 4 747,29 euro sau a unei sume superioare sau inferioare pe care Tribunalul o va considera ca fiind justă și echitabilă, majorată cu dobânzile pentru suma menționată mai sus începând cu data de 7 noiembrie 2007, la rata de 10 % pe an și cu capitalizare anuală sau la rata, cu capitalizarea și începând cu dies a quo pe care Tribunalul le va considera juste;

               —

               obligarea Comisiei Europene la rambursarea către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată, a taxelor și a onorariilor suportate de acesta în legătură cu prezenta cauză până în prezent în ambele instanțe.

         În subsidiar:

               —

               trimiterea prezentei cauze spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 20 mai 2009, pronunțată în cauza F-73/08. Această ordonanță a respins ca parțial inadmisibilă și parțial nefondată o acțiune având ca obiect anularea deciziei pârâtei de a nu admite cererile recurentului privind rambursarea a anumitor cheltuieli medicale la cota normală și la cota „complementară”, adică în proporție de 100 %.
   În susținerea pretențiilor sale, recurentul invocă încălcarea noțiunii de motivare a unei decizii comunitare, a noțiunii de act atacabil, a principiului autorității de lucru judecat, a principiului separației puterilor, precum și nerespectarea jurisprudenței privind efectele anulării de către instanța comunitară a unei decizii emise de o instituție comunitară.
   Recurentul invocă și încălcarea normelor privind litispendența și decizia de confirmare, precum și a dispozițiilor privind cheltuielile de judecată.


title: Cauza C-394/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 14 iulie 2016 – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 14 iulie 2016 – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG
   (Cauza C-394/16)
   (2016/C 419/34)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Frankfurt am Main

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: FMS Wertmanagement AöR

      Pârâtă: Heta Asset Resolution AG

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții (1), în special articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) punctele 2 și 23 coroborat cu articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții (2), trebuie interpretată în sensul că aceasta se aplică și unei entități de lichidare (societate de lichidare) care, la data intrării în vigoare a Directivei 2014/59/UE, la 2 iulie 2014, era încă o instituție de credit în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (instituție CRR), dar care a pierdut această calitate înainte de expirarea termenului de transpunere al Directivei 2014/59/UE în dreptul național, la 31 decembrie 2014, și care nu mai dispune de o licență de funcționare prevăzută de dreptul bancar pentru derularea unor operațiuni bancare, putând derula, pe baza unei autorizații speciale, numai tranzacții (bancare) care servesc explicit activității de lichidare?

               2)

               Directiva 2014/59/UE, în special articolul 43 alineatul (2) litera (b) și articolul 37 alineatul (6), trebuie interpretată în sensul că se aplică ratione materiae și unei măsuri care corespunde instrumentului de recapitalizare internă prevăzut la articolul 43 din Directiva 2014/59/UE atunci când, pe baza unei dispoziții naționale a statului membru de origine, această măsură se ia într-o situație în care nu mai există nicio perspectivă realistă de restabilire a viabilității entității de lichidare care, după intrarea în vigoare a Directivei 2014/59/UE la 2 iulie 2014, dar înainte de expirarea termenului de transpunere la 31 decembrie 2014, și-a vândut deja elementele întreprinderii care trebuiau menținute, iar serviciile de importanță sistemică nu sunt transferate unei instituții-punte și nici nu se vând sau se transferă alte elemente ale întreprinderii, această entitate de lichidare fiind destinată exclusiv administrării activelor, drepturilor și pasivelor în scopul unei valorificări reglementate, active și optime a diferitor active, drepturi și pasive individuale (activității de lichidare)?

               3)

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (3) (astfel cum a fost modificată prin articolul 117 din Directiva 2014/59/UE) trebuie interpretat în sensul că o măsură de reducere a pasivelor unei entități de lichidare, impusă de o autoritate administrativă a statului membru de origine al acesteia, în condițiile în care pasivele respective se supun dreptului național al unui alt stat, precum și o măsură de reducere a ratei dobânzii și de eșalonare a datoriilor în statul membru a cărui legislație se aplică acestor pasive și în care se află sediul creditorului respectiv, produce efecte fără restricții și alte formalități, sau în sensul că (potrivit primei întrebări preliminare) acest fapt presupune ca entității de lichidare (societății de lichidare) să i se aplice ratione materiae Directiva 2014/59/UE, precum și că Directiva 2014/59/UE se aplică ratione materiae măsurii dispuse?
               Expresia „produce efecte fără restricții și alte formalități” înseamnă că instanța dintr-un stat membru care trebuie să decidă cu privire la recunoașterea măsurilor dispuse potrivit dreptului statului membru de origine în cadrul legislației în materia obligațiilor nu este competentă să examineze compatibilitatea măsurilor menționate anterior cu Directiva 2014/59/UE?

      (1)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).

      (2)  Regulamentul nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1).

      (3)  Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (JO 2001, L 125, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 34).


title: Cauza C-15/12 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 septembrie 2013 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 826/2009 — Importuri de anumite cărămizi de magnezie originare din China — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (10) litera (b) — Comparație echitabilă — Articolul 11 alineatul (9) — Reexaminare intermediară parțială — Obligație de a aplica aceeași metodă ca în ancheta care a avut ca rezultat impunerea taxei — Modificare a circumstanțelor]

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 septembrie 2013 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-15/12 P) (1)

   (Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 826/2009 - Importuri de anumite cărămizi de magnezie originare din China - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (10) litera (b) - Comparație echitabilă - Articolul 11 alineatul (9) - Reexaminare intermediară parțială - Obligație de a aplica aceeași metodă ca în ancheta care a avut ca rezultat impunerea taxei - Modificare a circumstanțelor)
   2013/C 336/11
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (reprezentanți: J.-F. Bellis și R. Luff, avocats)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat și N. Chesaites, Barrister), Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și H. van Vliet, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 decembrie 2011, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Consiliul (T-423/09), prin care Tribunalul a respins cererea de anulare a Regulamentului (CE) nr. 826/2009 al Consiliului din 7 septembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1659/2005 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite cărămizi de magnezie originare din Republica Populară Chineză (JO L 240, p. 7) — Comparație între valoarea normală și prețul de export — Luarea în considerare a taxei pe valoarea adăugată din țara de origine — Aplicarea unei metode diferite de cea utilizată în cursul anchetei inițiale — Erori de drept

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza C-193/09 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 4 martie 2010 — Kaul GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Bayer AG [Recurs — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare ARCOL — Opoziția titularului mărcii verbale comunitare CAPOL — Executare de către OAPI a unei hotărâri prin care a fost anulată o decizie a uneia dintre camerele sale de recurs — Dreptul de a fi ascultat — Risc de confuzie — Grad minim de similitudine a mărcilor necesar — Respingere ca vădit lipsite de pertinență a unor elemente noi prezentate în fața camerei de recurs — Articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolul 61 alineatul (2), articolul 63 alineatul (6), articolul 73 a doua teză și articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/18

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 4 martie 2010 — Kaul GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Bayer AG
   (Cauza C-193/09 P) (1)

   (Recurs - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare ARCOL - Opoziția titularului mărcii verbale comunitare CAPOL - Executare de către OAPI a unei hotărâri prin care a fost anulată o decizie a uneia dintre camerele sale de recurs - Dreptul de a fi ascultat - Risc de confuzie - Grad minim de similitudine a mărcilor necesar - Respingere ca vădit lipsite de pertinență a unor elemente noi prezentate în fața camerei de recurs - Articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolul 61 alineatul (2), articolul 63 alineatul (6), articolul 73 a doua teză și articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94)
   2010/C 234/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Kaul GmbH (reprezentant: R Kunze, avocat și solicitor)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Bayer AG

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 25 martie 2009, Kaul/OAPI (T-402/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de titlularul mărcii verbale comunitare „CAPOL”, pentru produse din clasa 1, împotriva Deciziei R 782/2000-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 1 august 2007 de respingere, pentru a doua oară, a căii de atac introduse împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care a fost respinsă opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii verbale comunitare „ARCOL” pentru produse din clasele 1, 17 și 20, ca urmare a anulării, prin Hotărârea C-29/05 P, OAPI/Kaul, a deciziei inițiale a Camerei a treia de recurs de respingere a opoziției

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Kaul GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza T-426/16: Acțiune introdusă la 2 august 2016 – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/21

      Acțiune introdusă la 2 august 2016 – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
      (Cauza T-426/16)
      (2016/C 364/21)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Spania) (reprezentant: J. Botella Reyna, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Aa AROMAS artesanales” — cerere de înregistrare nr. 12 215 018.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 mai 2016 în cauza R 766/2015-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Existenţa unor drepturi prioritare şi coexistenţa paşnică pe piaţă şi în registru a mărcilor pretins aflate în conflict;

                  —

                  lipsa caracterului distinctiv al termenului AROMAS;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-377/17: Acțiune introdusă la 23 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/13

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-377/17)
   (2017/C 269/19)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls, H. Tserepa-Lacombe, L Malferrari, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, în măsura în care a menținut onorarii obligatorii pentru arhitecți și ingineri potrivit baremului onorariilor arhitecților și inginerilor, Republica Federală Germania și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1), alineatul (2) litera (g) și alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE și al articolului 49 TFUE;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Baremul german al onorariilor arhitecților și inginerilor cuprinde un sistem de tarife minime și maxime pentru prestații ale acestei categorii profesionale. Acest sistem ar îngreuna stabilirea arhitecților și inginerilor care vor să intre în concurență cu furnizori istorici în afara cadrului tarifar permis. Astfel, acestor furnizori nu li s-ar permite să furnizeze prestații de calitate similară la prețuri mai reduse și prestații de calitate superioară la prețuri mai mari.
   Aceasta ar institui o restricție în calea libertății de stabilire, atât în scopul articolului 15 alineatul (1), alineatul (2) litera (g) și alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE, cât și în scopul articolului 49 TFUE.
   Această restricție nu ar fi justificată, în special prin interesul garantării calității prestărilor de servicii, care nu ar fi, așadar, într-o corelație directă cu prețul.


title: Cauza T-141/16: Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – Comisia/IEM [„Clauză compromisorie — Contractul FAIR-CT98-9544 încheiat în cadrul celui de Al patrulea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (1994-1998) — Rezilierea contractului — Rambursarea sumelor plătite în avans — Dobânzi de întârziere — Procedură de judecare în lipsă”]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/25

         Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – Comisia/IEM
   (Cauza T-141/16) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Contractul FAIR-CT98-9544 încheiat în cadrul celui de Al patrulea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (1994-1998) - Rezilierea contractului - Rambursarea sumelor plătite în avans - Dobânzi de întârziere - Procedură de judecare în lipsă”])
   (2017/C 249/38)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Katsimerou și S. Lejeune, agenți, asistați de O. Lytra, avocat)

      Pârâți: IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Atena, Grecia)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect obligarea IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias la rambursarea sumelor plătite în avans de Comisie în cadrul contractului FAIR-CT98-9544, majorate cu dobânzi de întârziere

      Dispozitivul

               1)

               Obligă IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE la plata către Comisia Europeană a sumei de 75 728,33 euro, majorată cu dobânzi de întârziere de 3 %, începând cu 4 septembrie 2010 până la efectuarea plății integrale.

               2)

               Obligă IEM la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-4/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Argos Supply Trading BV (Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Tariful vamal comun — Regimuri vamale cu impact economic — Perfecționare pasivă — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 148 litera (c) — Eliberarea unei autorizații — Condiții economice — Inexistența unei atingeri serioase aduse intereselor esențiale ale transformatorilor comunitari — Noțiunea „transformatori comunitari”)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Argos Supply Trading BV
   (Cauza C-4/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Tariful vamal comun - Regimuri vamale cu impact economic - Perfecționare pasivă - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 148 litera (c) - Eliberarea unei autorizații - Condiții economice - Inexistența unei atingeri serioase aduse intereselor esențiale ale transformatorilor comunitari - Noțiunea „transformatori comunitari”))
   (2016/C 343/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Argos Supply Trading BV

      Dispozitivul

   Articolul 148 litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei cereri de autorizare a utilizării regimului de perfecționare pasivă, pentru a aprecia dacă sunt îndeplinite condițiile economice cărora le este supusă utilizarea acestui regim, trebuie să se ia în considerare nu numai interesele esențiale ale producătorilor comunitari ai produselor analoge produsului finit care ar rezulta din operațiunile de perfecționare avute în vedere, ci și cele ale producătorilor comunitari ai produselor analoge materiilor prime sau produselor semifabricate comunitare destinate să fie încorporate în mărfurile comunitare de export temporar în cursul acestor operațiuni.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza T-258/17: Acțiune introdusă la 3 mai 2017 – Arbuzov/Consiliul

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/35

         Acțiune introdusă la 3 mai 2017 – Arbuzov/Consiliul
   (Cauza T-258/17)
   (2017/C 213/47)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamant: Sergej Arbuzov (Kiev, Ucraina) (reprezentant: M. Mleziva, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care îl vizează pe Sergej Arbuzov;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să suporte propriile cheltuieli de judecată și să le plătească pe cele efectuate de Sergej Arbuzov.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare

                           —

                           Reclamantul își întemeiază cererea inter alia pe faptul că Consiliul Uniunii Europene nu a procedat în mod diligent cu ocazia adoptării Deciziei (CFSP) 2017/381 din 3 martie 2017 întrucât, anterior adoptării deciziei contestate, nu a analizat argumentele reclamantului și dovezile prezentate de acesta care îi susțineau cererea și a procedat în esență pe baza unui rezumat de dimensiuni reduse al biroului Procurorului Șef al Ucrainei, fără a solicita informații suplimentare cu privire la progresul investigației din Ucraina.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate al reclamantului

                           —

                           Reclamantul susține în această privință că restricțiile adoptate cu privire la el sunt disproporționate și nu sunt necesare și încalcă garanțiile de protecție din dreptul internațional a dreptului său de proprietate.


title: Cauza F-38/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 martie 2015 –Coedo Suárez/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Eliberare din funcție cu reducerea prestației de invaliditate — Proporționalitatea sancțiunii — Eroare vădită de apreciere — Noțiunea de conduită a funcționarului pe parcursul întregii sale cariere — Respectarea programului de lucru)

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/43

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 martie 2015 –Coedo Suárez/Consiliul
   (Cauza F-38/14) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Eliberare din funcție cu reducerea prestației de invaliditate - Proporționalitatea sancțiunii - Eroare vădită de apreciere - Noțiunea de conduită a funcționarului pe parcursul întregii sale cariere - Respectarea programului de lucru))
   (2015/C 155/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ángel Coedo Suárez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Secretarului general al Consiliului de a aplica sancțiunea eliberării din funcție cu reducerea prestației de invaliditate cu 15 % până la vârsta pensionării

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Coedo Suárez suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza C-311/16 P: Recurs introdus la 20 mai 2016 de Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 17 martie 2016 în cauza T-817/14, Zoofachhandel Züpke GmbH și alții/Comisia Europeană

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/23

         Recurs introdus la 20 mai 2016 de Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 17 martie 2016 în cauza T-817/14, Zoofachhandel Züpke GmbH și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-311/16 P)
   (2016/C 343/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (reprezentant: E. Hauk, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 20 iulie 2016, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-282/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spania) — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) [Articolul 48 TFUE — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentele (CEE) nr. 1408/71 și (CE) nr. 883/2004 — Asigurare pentru limită de vârstă și deces — Proceduri speciale de aplicare a legislației naționale privind asigurarea pentru limită de vârstă — Calculul prestațiilor]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spania) — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-282/11) (1)

   (Articolul 48 TFUE - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentele (CEE) nr. 1408/71 și (CE) nr. 883/2004 - Asigurare pentru limită de vârstă și deces - Proceduri speciale de aplicare a legislației naționale privind asigurarea pentru limită de vârstă - Calculul prestațiilor)
   2013/C 114/14
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Concepción Salgado González

      Pârâți: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Interpretarea art. 48 TFUE, a art. 3 și a anexei VI litera D punctul 4 (în prezent litera G) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) și a art. 87 alin. (5) și a anexei XI punctul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 a Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82) — Asigurare de bătrânețe și de deces — Modalități speciale de aplicare a legislației naționale privind asigurarea de bătrânețe — Calculul prestațiilor — Legislație națională care stabilește prestația în funcție de o bază medie de cotizație pentru o perioadă de referință de 15 ani

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 48 TFUE și articolul 3, articolul 46 alineatul (2) litera (a) și articolul 47 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 629/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2006, precum și punctul 4 din rubrica H din anexa VI la acesta trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia cuantumul teoretic al pensiei pentru limită de vârstă a lucrătorului care desfășoară o activitate independentă, migrant sau nonmigrant, este calculat în mod invariabil pornind de la bazele de contribuție ale acestui lucrător pe o perioadă de referință fixă care precedă plata ultimei sale contribuții în acest stat, cărora li se aplică un divizor fix, nici această perioadă, nici acest divizor neputând fi adaptate pentru a ține seama de faptul că lucrătorul în cauză și a exercitat dreptul de liberă circulație.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-485/10: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2010 — MIP Metro/OAPI — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/51

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2010 — MIP Metro/OAPI — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)
   (Cauza T-485/10)
   ()
   2010/C 346/100
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: J.C. Ribeiro SGPS S.A. (Sta Maria de Feira, Portugalia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea ca fiind admisibilă a acțiunii formulate împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 august 2010 în cauza R 1526/2009-1, precum și a anexelor la aceasta;

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care se referă la opoziția formulată împotriva cererii de înregistrare a mărcii solicitate pentru produse din clasele 14 și 25, întrucât nu este conformă cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: J.C. Ribeiro SGPS S.A.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Miss B” pentru produse din clasele 14, 16, 18, 21, 25 și 28.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.
   Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană și internațională „Miss H.” pentru produse din clasele 6, 9, 14, 16, 18, 25 și 26, precum și marca figurativă germană care conține elementul verbal „Miss H.” pentru produse din clasele 3, 8, 9, 14, 16, 18, 20, 24, 25 și 26.
   Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.
   Decizia camerei de recurs: admite calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 27 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-747/14: Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2017 – Merck/EUIPO – Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/43

         Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2017 – Merck/EUIPO – Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO)
   (Cauza T-747/14) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 144/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Merck KGaA (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar și S. Schäffner, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Elveția) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht și S. Cobet-Nüse, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 august 2014 (cauza R 1880/2013-1) privind o procedură de opoziție între Société des Produits Nestlé SA și Merck KGaA.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului acțiunii.

               2)

               Obligă Merck KGaA și Société des Produits Nestlé SA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza C-280/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 13 iunie 2007 — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/16

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 13 iunie 2007 — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-280/07)
   (2007/C 211/30)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ze Fu Fleischhandel GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Întrebările preliminare

               1)

               Termenul de prescripție reglementat în articolul 3 alineatul (1) primul paragraf prima teză din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (1) se aplică și atunci când o abatere a fost comisă sau a încetat înaintea intrării în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2988/95?

               2)

               Termenul de prescripție reglementat în această dispoziție este aplicabil măsurilor administrative precum cererea de recuperare pentru abateri comise în acordarea restituirii la export?

         În cazul în care se răspunde afirmativ la aceste întrebări:

               3)

               Un stat membru poate aplica un termen mai lung în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 și atunci când un asemenea termen mai lung a fost deja prevăzut în dreptul statului membru înaintea adoptării regulamentului menționat? Un asemenea termen mai lung poate fi aplicat și atunci când nu a fost prevăzut într-o dispoziție specifică privind cererea de recuperare a restituirii la export sau privind măsuri administrative în general, ci rezultă dintr-o dispoziție generală (de drept comun) a respectivului stat membru care cuprinde toate cazurile de prescripție ce nu fac obiectul unor dispoziții speciale?

      (1)  JO L 312, p. 1.


title: Hotărârea Curții din 15 decembrie 2016 în cauza E-1/16 – Synnøve Finden AS/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Ministerul Agriculturii și Alimentației (Produsele reglementate din Acordul privind SEE – Produse lactate – Ajutoare de stat – Resurse de stat – Efectul asupra schimburilor comerciale și denaturarea concurenței – Libertatea de stabilire)

text:
               27.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/4

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 15 decembrie 2016
   în cauza E-1/16
   Synnøve Finden AS/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Ministerul Agriculturii și Alimentației
   (Produsele reglementate din Acordul privind SEE – Produse lactate – Ajutoare de stat – Resurse de stat – Efectul asupra schimburilor comerciale și denaturarea concurenței – Libertatea de stabilire)
   (2017/C 133/04)
   În cauza E-1/16, Synnøve Finden AS/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Ministerul Agriculturii și Alimentației – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Tribunalul districtual din Oslo (Oslo tingrett) privind interpretarea Acordului privind Spațiul Economic European, în special a articolelor 31 și 61, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 15 decembrie 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Articolul 61 din Acordul privind SEE trebuie interpretat în sensul că un mecanism, prevăzut în reglementarea națională, conform căruia unei întreprinderi i se acordă 0,50 NOK pe litru pentru o cantitate limitată de până la 100 de milioane de litri pentru distribuția anumitor produse, dintre care unele intră în domeniul de aplicare al Acordului privind SEE, constituie o măsură de ajutor de stat, cu condiția ca instanța de trimitere, având în vedere ansamblul elementelor de fapt de care dispune și orientările oferite de Curte, să constate că există o intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat, că intervenția este susceptibilă să afecteze schimburile comerciale dintre statele SEE, că aceasta conferă un avantaj selectiv beneficiarului și denaturează sau amenință să denatureze concurența. O astfel de constatare de către instanța de trimitere ar însemna că schema respectivă face obiectul obligației de notificare prevăzute la articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție.

               2.

               În cazul în care o schemă de ajutoare de stat este indisolubil legată de anumite produse care nu intră în mod exclusiv în domeniul de aplicare al Acordului privind SEE, măsura în ansamblu trebuie să fie notificată Autorității AELS de Supraveghere.

               3.

               O instanță națională nu va avea motive să evalueze o schemă de ajutoare de stat din perspectiva libertății de stabilire prevăzută la articolul 31 din Acordul privind SEE decât dacă aceasta nu poate fi evaluată separat în drept față de măsura de ajutor de stat.


title: Cauza T-519/13: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Leder & Schuh International/OAPI — Epple (VALDASAAR)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/65

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Leder & Schuh International/OAPI — Epple (VALDASAAR)
   (Cauza T-519/13)
   2013/C 344/119
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Leder & Schuh International AG (Salzburg, Austria) (reprezentant: S Korn, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Valerie Epple (Bronnen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate a Camerei întâi de recurs, respingerea opoziției și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente căii de atac și procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VALDASAAR” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 591 249

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Valerie Epple

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „Val d’Azur” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea Regulamentului nr. 207/2009 întrucât nu ar exista niciun risc de confuzie între mărcile aflate în conflict.


title: Cauza T-38/16: Ordonanța Tribunalului din 5 iulie 2017 –EEB/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind retragerea propunerii de Directivă COM(2014) 397 final a Parlamentului și a Consiliului — Refuz parțial de acces — Nepronunţare asupra fondului”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/49

         Ordonanța Tribunalului din 5 iulie 2017 –EEB/Comisia
   (Cauza T-38/16) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind retragerea propunerii de Directivă COM(2014) 397 final a Parlamentului și a Consiliului - Refuz parțial de acces - Nepronunţare asupra fondului”])
   (2017/C 283/76)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Kloostra, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet, F. Clotuche-Duvieusart și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Ares(2015) 5212500 a Comisiei din 19 noiembrie 2015.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de European Environmental Bureau (EEB).

      (1)  JO C 118, 4.4.2016.


title: Cauza C-79/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 10 februarie 2016 – Cesare Serinelli și alții/Presidenza del Consiglio dei Ministriși alții

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 10 februarie 2016 – Cesare Serinelli și alții/Presidenza del Consiglio dei Ministriși alții
   (Cauza C-79/16)
   (2016/C 156/35)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Cesare Serinelli, Cosimo Antonio Palma, Maria Monico, Cosimo Miglietta, Mariano Luigi Mariano, Elena Russo, Galeana Miglietta, Pasqualina Cretì, Francesco D'Arpe, Antonietta Spalluto, Francesca Leo, Giovanna Malatesta, Vincenzo Conte, Luigi Ampolo, Raffaele Fasiello, Maria Miccoli, Anna Leone, Oronzo Maiorano, Antonio Rampino, Raffaele Tommasi, Fernando Elia

      Pârâte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento della Protezione Civile, Commissario delegato OCDPC n. 225/2015, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Regione Puglia

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2000/29/CE (1), cu completările și modificările ulterioare, în special prevederile articolului 11 alineatul (3), ale articolului 13c alineatul (7) și ale articolului 16 alineatele (1), (2), (3) și (5), precum și principiile proporționalității, caracterului logic și caracterului rezonabil se opun aplicării articolului 6 alineatele (2) și (4) din Decizia de punere în aplicare 2015/789/UE (2) a Comisiei Europene, astfel cum a fost transpus în ordinea juridică italiană prin articolul 8 alineatele 2 și 4 din Decretul Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali [Ministerul Politicilor Agricole, Alimentare și Forestiere], în măsura în care impune eliminarea imediată, în interiorul unei zone cu raza de 100 de metri în jurul plantelor care au fost testate și despre care s-a constatat că sunt infectate cu organismul specificat, a plantelor-gazdă, indiferent de starea lor de sănătate, și prevede totodată că statul membru efectuează tratamente fitosanitare adecvate înainte de eliminarea plantelor menționate la alineatul (2) împotriva vectorilor organismului specificat și a plantelor care ar putea găzdui respectivii vectori, tratamente care pot include, dacă este cazul, eliminarea plantelor?

               2)

               Directiva 2000/29/CE, cu completările și modificările ulterioare, în special prevederile articolului 16 alineatul (1), prin locuțiunea „măsurile necesare pentru eradicarea sau, atunci când acest lucru nu este posibil, pentru prevenirea răspândirii organismelor dăunătoare”, se opune aplicării articolului 6 alineatul (2) din Decizia 2015/789/UE a Comisiei Europene, astfel cum a fost transpus în ordinea juridică italiană prin articolul 8 alineatul 2 din Decretul Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali, în măsura în care prevede eliminarea imediată, în interiorul unei zone cu raza de 100 de metri în jurul plantelor care au fost testate și despre care s-a constatat că sunt infectate, a plantelor-gazdă, indiferent de starea lor de sănătate?

               3)

               Articolul 16 alineatele (1), (2), (3) și (5) din Directiva 2000/29/CE și principiile proporționalității, caracterului logic și dreptului la un proces echitabil se opun unei interpretări a articolului 6 alineatele (2) și (4) din Decizia de punere în aplicare 2015/789/UE a Comisiei Europene – astfel cum a fost transpus în ordinea juridică italiană prin articolul 8 alineatele 2 și 4 din Decretul Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali – în sensul că măsura de eradicare prevăzută la alineatul (2) poate fi impusă înainte și independent de aplicarea preventivă a prevederile alineatelor (3) și (4) ale aceluiași articol 6?

               4)

               Principiile precauției, adecvării și proporționalității se opun aplicării articolului 6 alineatele (2), (3) și (4) din Decizia de punere în aplicare 2015/789/UE a Comisiei Europene, astfel cum a fost transpus în ordinea juridică italiană prin articolul 8 alineatele 2 și 4 din Decretul Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali, în măsura în care impune măsuri de eradicare a plantelor-gazdă în interiorul unei zone cu raza de 100 de metri în jurul plantelor despre care s-a constatat că sunt infectate cu organismul „Xylella fastidiosa (Wells et al.)”, fără un suport științific adecvat care să ateste cu certitudine raportul de cauzalitate între prezența organismului și uscarea plantelor considerate infectate?

               5)

               Articolul 296 al doilea paragraf TFUE și articolul 41 din Carta de la Nisa se opun aplicării articolului 6 alineatele (2) și (4) din Decizia de punere în aplicare 2015/789/UE a Comisiei Europene, în măsura în care prevede eliminarea imediată, în interiorul unei zone cu raza de 100 de metri în jurul plantelor care au fost testate și despre care s-a constatat că sunt infectate, a plantelor-gazdă, indiferent de starea lor de sănătate, întrucât este lipsit de o motivare corespunzătoare?

               6)

               Principiile adecvării și proporționalității se opun aplicării Deciziei de punere în aplicare 2015/789/UE a Comisiei Europene – astfel cum a fost transpusă în ordinea juridică italiană prin Decretul Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali –, care prevede măsuri de eliminare a plantelor-gazdă, indiferent de starea lor de sănătate, a plantelor cert infectate cu organismul specificat și a plantelor care prezintă simptome care indică o posibilă infecție cu organismul „Xylella fastidiosa (Wells et al.)” sau despre care se suspectează că sunt infectate cu organismul respectiv, fără să prevadă o formă de despăgubire în favoarea proprietarilor care nu se fac vinovați de răspândirea organismului în discuție?

      (1)  Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate (JO L 169, p. 1).

      (2)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/789 a Comisiei din 18 mai 2015 privind măsuri de prevenire a introducerii în Uniune și a răspândirii în interiorul acesteia a Xylella fastidiosa (Wells et al.) (JO L 125, p. 36).


title: Cauza T-39/13: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2013 — Cezar/OAPI — Poli-Eco (Plinte)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/21

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2013 — Cezar/OAPI — Poli-Eco (Plinte)
   (Cauza T-39/13)
   2013/C 101/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Ełk, Polonia) (reprezentant: M. Nentwig și G. Becker, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. (Szprotawa, Polonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 noiembrie 2012 (cauza R 1512/2010-3);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial comunitar „plinte”, înregistrat cu nr. 70 438-0002

      Titularul desenului sau al modelului industrial comunitar: reclamantul

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau a modelului industrial comunitar: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității era întemeiată pe lipsa noutății și a caracterului individual în temeiul articolului 25 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolele 4-6 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea desenului comunitar înregistrat contestat.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b), a articolului 63 alineatul (1) și a articolului 62 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza T-425/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — KODA/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/34

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — KODA/Comisia
   (Cauza T-425/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/59
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Koda (Copenhaga, Danemarca) (reprezentanți: inițial K. Dyekjær și J. Borum, ulterior J. Borum și C. Karhula Lauridsen și în final J. Borum și G. Holtsø, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Castillo de la Torre și N. Rasmussen, ulterior F. Castillo de la Torre și U. Nielsen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) (Zurich, Elveția) (reprezentanți: L. Uusitalo și L. Rechardt, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește Koda.

               2.

               Anulează articolul 4 alineatele (2) și (3) din Decizia C(2008) 3435 final în măsura în care face trimitere la articolul 3 din aceasta, în ceea ce privește Koda.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia Europeană suportă, pe de o parte, propriile cheltuieli de judecată și, pe de altă parte, cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă, cu excepția celor aferente intervenției.

               5.

               International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Koda și aferente intervenției.

               6.

               Koda și Comisia suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-449/07: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/24

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-449/07)
   (2007/C 283/43)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Montaguti și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea (tuturor) actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind siguranța aeronavelor țărilor terțe care folosesc aeroporturile comunitare (1), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/36/CE a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 143, p. 76.


title: Cauza C-4/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/110/CE — Asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/3

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-4/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/110/CE - Asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 283/04)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes și F. Fraústo de Azevedo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/110/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană (JO L 321, p. 26)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/110/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind asistența la tranzit în cadrul măsurilor de îndepărtare pe cale aeriană, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza F-107/13: Acțiune introdusă la 25 octombrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/41

         Acțiune introdusă la 25 octombrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-107/13)
   2014/C 24/76
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: É. Boigelot și R. Murru, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a aplica o sancțiune disciplinară reclamantului în temeiul articolului 9 alineatul (2) din anexa IX la statut, precum și o cerere de daune interese pentru prejudiciul moral pe care reclamantul pretinde că s-a suferit și o cerere de rambursare a sumelor deja reținute

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 14 martie 2013 prin care i se aplică o sancțiune de reducere a unei treimi din pensia sa lunară pentru o durată de doi ani;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului suferit de reclamant, stabilit la suma globală de 10 000 de euro, sub rezerva majorării în cursul procedurii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.