title: Cauza C-116/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 25 februarie 2016 – Skatteministeriet/T Danmark

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 25 februarie 2016 – Skatteministeriet/T Danmark
   (Cauza C-116/16)
   (2016/C 270/29)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Skatteministeriet

      Pârâtă: T Danmark

      Întrebările preliminare

               1.

               Pentru invocarea de către un stat membru a articolului 1 alineatul (2) din directivă (1) în ceea ce privește aplicarea dispoziţiilor interne pentru prevenirea fraudei sau a abuzului este necesar ca statul membru în cauză să fi adoptat o dispoziţie internă specială de punere în aplicare a articolului 1 alineatul (2) din directivă sau ca dreptul naţional să conţină dispoziţii generale ori principii referitoare la fraudă, abuz sau evaziune fiscală care pot fi interpretate în conformitate cu articolul 1 alineatul (2)?

                           1.1

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Legea privind impozitul pe profit, care prevede că „este o condiţie prealabilă ca impozitarea dividendelor să fie eliminată […] potrivit dispoziţiilor Directivei 90/435/CEE a Consiliului privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre”, poate fi considerat ca fiind o dispoziţie internă specială în sensul articolului 1 alineatul (2) din directivă?

               2.

               O dispoziţie dintr-o convenţie privind dubla impunere încheiată între două state membre şi întocmită în conformitate cu Modelul de convenție fiscală al OCDE, potrivit căreia impozitarea dividendelor distribuite este condiționată de aspectul dacă persoana care primeşte dividendele este considerată ca fiind beneficiarul lor, constituie o dispoziţie împotriva abuzurilor întemeiată pe convenții care este vizată de articolul 1 alineatul (2) din directivă?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ al Curţii la a doua întrebare, revine instanţelor naţionale sarcina de a defini sfera noţiunii „beneficiar” sau noţiunea trebuie să fie interpretată, atunci când este aplicată Directiva 90/435/CEE, în sensul că trebuie să se atribuie o anumită semnificaţie din dreptul Uniunii noţiunii care poate face obiectul controlului Curții de Justiţie a Uniunii Europene?

               4.

               În cazul în care Curtea răspunde afirmativ la a doua întrebare, iar răspunsul la a treia întrebare este că nu revine instanţelor naţionale sarcina de a defini sfera noţiunii „beneficiar”, noţiunea trebuie atunci să fie interpretată în sensul că o societate rezidentă într-un stat membru care, în împrejurări cum sunt cele din prezenta cauză, primeşte dividende din partea unei filiale dintr-un alt stat membru este „beneficiarul” dividendelor respective potrivit interpretării pe care trebuie să o primească această noţiune în dreptul Uniunii?

                           a)

                           Noţiunea „beneficiar” trebuie să fie interpretată în conformitate cu noţiunea corespunzătoare de la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE (denumită în continuare „Directiva privind dobânzile și redevențele”) coroborat cu articolul 1 alineatul (4) din aceasta?

                           b)

                           Noţiunea trebuie să fie interpretată doar din perspectiva comentariului la articolul 10 din Modelul de convenție fiscală din 1977 al OCDE (punctul 12) sau pot fi integrate în interpretare comentariile ulterioare, inclusiv completările aduse în 2003 referitoare la „societăţile-conductă” şi completările aduse în 2014 referitoare la „obligaţiile contractuale sau legale”?

                           c)

                           Ce relevanţă are pentru analizarea aspectului dacă beneficiarul dividendelor trebuie să fie considerat un „beneficiar” faptul că beneficiarul dividendelor a avut obligaţia contractuală sau legală de a transfera dobânzile unei alte persoane?

                           d)

                           Ce relevanţă are pentru aprecierea privind aspectul dacă beneficiarul dividendelor trebuie să fie considerat ca fiind un „beneficiar” faptul că instanţa de trimitere, în urma analizării împrejurărilor cauzei, concluzionează că beneficiarul – fără să fi fost obligat în mod contractual sau legal să transfere dobânzile primite unei alte persoane – nu a avut dreptul „deplin”„de uz și de folosință” a dobânzilor astfel cum este menţionat în Comentariile din 2014 referitoare la Modelul de convenție fiscală din 1977?

               5.

               Dacă se presupune în cauză că există „dispoziţii interne necesare pentru prevenirea fraudei sau abuzului”, a se vedea articolul 1 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE, că dividendele au fost distribuite de la o societate (A) rezidentă într-un stat membru către o societate-mamă (B) din alt stat membru, iar apoi au fost transferate către societatea-mamă (C) a societăţii respective, rezidentă în afara Uniunii/SEE, care la rândul său i-a distribuit fondurile propriei sale societăţi-mamă (D), rezidentă de asemenea în afara Uniunii/SEE, că nu a fost încheiată o convenţie privind dubla impunere între primul stat menţionat şi statul în care este rezidentă C, că a fost încheiată o convenţie privind dubla impunere între primul stat menţionat şi statul în care este rezidentă D şi că primul stat menţionat, potrivit legislaţiei sale, nu ar fi avut astfel dreptul la impozitul cu reţinere la sursă pentru dividendele distribuite de A către D, în cazul în care D era deţinătorul direct al societăţii A, există un abuz potrivit directivei, astfel încât B nu beneficiază de protecţie în temeiul acesteia?

               6.

               Atunci când o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de impozitul cu reţinere la sursă potrivit articolului 1 alineatul (2) din Directiva 90/435/EEC în ceea ce priveşte dividendele primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială), articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE se opun unei reglementări în temeiul căreia cel din urmă stat membru impune societăţii-mamă rezidente în celălalt stat membru să plătească impozit pe dividende, dacă statul-membru în cauză consideră societăţile-mamă în împrejurări de altfel similare ca fiind scutite de impozitul pe asemenea dividende?

               7.

               Dacă o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de impozitul cu reţinere la sursă potrivit articolului 1 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE în ceea ce priveşte dividendele primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială) şi se consideră că societatea-mamă din acest din urmă stat membru are obligaţii fiscale limitate pentru dividendele respective în statul membru menţionat, articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE se opun unei reglementări potrivit căreia cel din urmă stat membru impune societăţii obligate să reţină impozitul la sursă (filiala) să plătească dobânzi de întârziere în cazul plăţii cu întârziere a creanţelor generate de impozitul cu reţinere la sursă la o rată mai mare a dobânzii decât rata dobânzii de întârziere percepute de statul membru în cauză pentru creanţele generate de impozitul pe profit revendicate împotriva unei societăţi rezidente în acelaşi stat membru?

               8.

               În cazul în care Curtea va răspunde afirmativ la a doua întrebare, iar răspunsul la a treia întrebare este că nu revine instanţelor naţionale sarcina să definească sfera noţiunii „beneficiar” şi dacă o societate (o societate-mamă) rezidentă într-un stat membru nu poate, pe acest temei, să fie considerată scutită de impozitul cu reţinere la sursă în temeiul Directivei 90/435/CEE în ceea ce priveşte dividendele primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială), acest din urmă stat membru este obligat în conformitate cu Directiva 90/435/CEE sau cu articolul 4 alineatul (3) TUE să precizeze în acest caz cine este considerat de statul membru ca fiind beneficiarul?

               9.

               Dacă o societate rezidentă într-un stat membru (societate-mamă) este considerată de fapt ca nefiind scutită de impozitul cu reţinere la sursă potrivit Directivei 90/435/CEE în ceea ce priveşte dividendele primite de la o societate rezidentă în alt stat membru (filială), articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE (în subsidiar cu articolul 63 TFUE), analizate separat sau împreună, se opune unei reglementări potrivit căreia:

                           a)

                           cel din urmă stat membru impune filialei să reţină la sursă impozitul pe dividende şi consideră că persoana respectivă datorează autorităţilor impozitul nereţinut la sursă, atunci când nu există o asemenea obligaţie de reţinere la sursă a impozitului în cazul în care societatea-mamă este rezidentă în statul membru respectiv?

                           b)

                           cel din urmă stat membru calculează dobânzi de întârziere pentru impozitul cu reţinere la sursă datorat?

                     Se solicită Curţii de Justiţie a Uniunii să includă răspunsul la a şasea şi la a şaptea întrebare în răspunsul său la a noua întrebare.

               10.

               În împrejurările în care:

                           1.

                           o societate (o societate-mamă) rezidentă într-un stat membru îndeplineşte cerinţa din Directiva 90/435/CEE privind deţinerea (în 2011) a unui procent de cel puţin 10 % din capitalul social al unei societăţi (filiale) rezidente în alt stat membru;

                           2.

                           se consideră de fapt că societatea-mamă nu este scutită de impozitul cu reţinere la sursă potrivit articolului 1 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE în ceea ce priveşte dividendele distribuite de filială;

                           3.

                           acţionarii (direcţi sau indirecţi) ai societăţii-mamă, rezidenţi într-o ţară din afara Uniunii/SEE, sunt consideraţi beneficiarii dividendelor în cauză;

                           4.

                           acţionarii (direcţi sau indirecţi) menţionaţi anterior nu îndeplinesc nici cerinţa menţionată anterior privind capitalul,

                     articolul 63 TFUE se opune unei reglementări potrivit căreia statul membru în care este situată filiala impozitează dividendele respective atunci când statul membru în cauză consideră că societăţile rezidente care îndeplinesc cerinţa privind capitalul din Directiva 90/435/CEE, adică deţin în anul fiscal 2011 cel puţin 10 % din capitalul social al societăţii care distribuie dividendele, sunt scutite de impozit pentru asemenea dividende?

      (1)  Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO 1990, L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97).


title: Cauza C-245/08: Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/17

         Acțiune introdusă la 4 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-245/08)
   (2008/C 183/35)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Andrade și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 1 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 363, p. 141, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 194.


title: Cauza C-421/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 13 iulie 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 13 iulie 2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie
   (Cauza C-421/17)
   (2017/C 357/03)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Intimată: Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie

      Întrebarea preliminară

   Transferul de către o societate pe acțiuni al unor bunuri imobile către un acționar pentru răscumpărarea acțiunilor sale constituie o operațiune supusă taxei pe valoarea adăugată conform articolului 2 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1)?

      (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-383/09: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/16

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-383/09)
   2009/C 312/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: O. Beynet și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neintroducerea unui program de măsuri care să permită o protecție strictă a speciei Cricetus cricetus (hârciogul), Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 alineatul (1) litera (d) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea sa, Comisia Europeană critică pârâta pentru că nu a instituit, astfel cum o impun prevederile articolului 12 din Directiva 92/43/CEE, un sistem de protecție strictă a speciei Cricetus cricetus (hârciogul) în Alsacia, care constituie aria de extindere naturală a acestei specii în Franța.
   Potrivit reclamantei, calcularea numărului de vizuini ale animalului a demonstrat o scădere considerabilă a efectivelor sale în ultimii ani, întrucât de la 1167 în 2001, numărul de vizuini a ajuns la numai 161 în 2007. În aceste condiții, sub amenințarea atât a practicilor agricole defavorabile, cât și a presiunii urbane, specia ar fi amenințată cu dispariția completă în foarte scurt timp.
   În cererea sa, Comisia recunoaște că pârâta a ținut cont de aceste probleme, adoptând măsuri care privesc atât urbanismul, cât și practicile agricole, însă că aceste măsuri sunt total insuficiente.
   Astfel, pe de o parte, cele trei zone prioritare de acțiune, care sunt zonele pe care se concentrează cea mai mare parte a eforturilor de salvare a speciei, nu acoperă decât o parte foarte mică a teritoriului care constituie habitatul său natural, având în vedere că două treimi din vizuinile existente se află în afara acestor zone care nu reprezintă, în sine, decât 2 % din terenurile propice pentru hârciog. Or, pentru a asigura o acoperire teritorială utilă a măsurilor de protecție a acestei specii, ar trebui, cel puțin, să se ia drept referință prezența hârciogului în 1990 și nu în 2000.
   Pe de altă parte, chiar măsurile de protecție ar fi insuficiente. În această privință, Comisia critică în special lipsa de claritate normativă privind aria de reintroducere a hârciogului. Administrația națională ar dispune astfel de o marjă de apreciere prea largă în acordarea de derogări pentru elaborarea unor proiecte de urbanizare pe terenurile populate de hârciogi și ar exista o mare incertitudine în ceea ce privește măsurile de compensare adoptate pentru a proteja această specie.

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza F-137/15: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – ZZ/Consiliul

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/77

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-137/15)
   (2016/C 027/99)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor finale de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, care aplică noile dispoziții generale, din 3 martie 2011, de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor din 5 și din 7 ianuarie 2015, precum și a deciziei din 23 februarie 2015 privind sporul de drepturi de pensie al reclamantului dobândite înainte de intrarea în serviciul Consiliului;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei din 23 iulie 2015 de respingere a reclamației depuse de reclamant prin care urmărește aplicarea dispozițiilor generale de aplicare și a ratelor actuariale în vigoare la momentul cererii sale de transfer al drepturilor de pensie;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-252/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 octombrie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 2002/73/CE și 2006/54/CE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Încadrare în muncă și muncă — Acces la încadrarea în muncă — Întoarcerea din concediul de maternitate — Cerințe de formă ale cererii de sesizare a instanței — Expunere coerentă a motivelor — Formulare neechivocă a concluziilor)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 octombrie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-252/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 2002/73/CE și 2006/54/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Încadrare în muncă și muncă - Acces la încadrarea în muncă - Întoarcerea din concediul de maternitate - Cerințe de formă ale cererii de sesizare a instanței - Expunere coerentă a motivelor - Formulare neechivocă a concluziilor))
   (2014/C 439/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și J. Langer, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-584/14: Acțiune introdusă la 29 iulie 2014 – Inditex/OAPI – Ansell (ZARA)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/27

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2014 – Inditex/OAPI – Ansell (ZARA)
   (Cauza T-584/14)
   2014/C 339/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, España) (reprezentant: C. Duch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zainab Ansell și Roger Ansell (Moshi, Tanzania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 mai 2014 în cauza R 1118/2013-2, în măsura în care a confirmat decăderea pentru neutilizare din drepturile conferite de marca comunitară (ZARA) nr. 1 12  755 pentru următoarele servicii din clasa 39: „servicii de transport, distribuție (livrare) de produse, ambalare și depozitare de mărfuri, în special de articole de îmbrăcăminte, de încălțăminte și de accesorii, de parfumerie și de cosmetice”, pentru motivul că, potrivit reclamantei, camera de recurs a încălcat articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 săvârșind următoarele erori:

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare de drept considerând că beneficiarii francizei conferite de Inditex fac parte integrantă din structura internă a societății, în timp ce, în realitate, este vorba despre structuri juridice independente de grupul Inditex;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare de apreciere a dovezilor în măsura în care a imputat reclamantei că nu prezentat dovezi privind cifra de afaceri generată de oferta de servicii de transport, pentru a demonstra utilizarea externă a mărcii, deși aceste dovezi au fost prezentate în cadrul procedurii căii de atac.

               —

               obligarea OAPI și, eventual, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca verbală (ZARA) pentru servicii din clasele 39 și 42 – marca comunitară nr. 1 12  755

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de decădere.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-275/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts Hannover (Germania) la 4 iunie 2012 — Samantha Elrick/Bezirksregierung Köln

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts Hannover (Germania) la 4 iunie 2012 — Samantha Elrick/Bezirksregierung Köln
   (Cauza C-275/12)
   2012/C 250/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Hannover

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Samantha Elrick

      Pârâtă: Bezirksregierung Köln

      Întrebarea preliminară

   Articolele 20 și 21 TFUE se opun unei dispoziții de drept național în temeiul căreia ajutorul pentru formare prevăzut de Legea federală privind încurajarea formării (BAföG) este refuzat unui resortisant german care are domiciliul permanent în Germania și care frecventează o instituție de formare situată într-un stat membru al Uniunii Europene, în vederea frecventării acestei instituții străine de formare, pentru motivul că formarea efectuată în străinătate nu durează decât un an, deși persoana interesată ar fi putut beneficia de ajutorul pentru formare prevăzut de BAföG pentru o formare asemănătoare în Germania care ar fi avut de asemenea o durată de un an?


title: Cauza C-297/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 25 mai 2016 – Colegiul Medicilor Veterinari din România/Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 25 mai 2016 – Colegiul Medicilor Veterinari din România/Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor
   (Cauza C-297/16)
   (2016/C 314/15)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamant: Colegiul Medicilor Veterinari din România

      Pârâtă: Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

      Intervenientă: Asociația Națională a Distribuitorilor de Produse de Uz Veterinar din România

      Întrebările preliminare

               1)

               Se opune dreptul Uniunii Europene unei reglementări naţionale prin care se instituie în beneficiul medicului veterinar o exclusivitate de comercializare cuamănuntul şi utilizare a produselor biologice, antiparazitare de uz special şi a medicamentelor de uz veterinar?

               2)

               În măsura în care o asemenea exclusivitate este în concordanţă cu dreptul Uniunii Europene, se opune acesta ca o asemenea exclusivitate să privească inclusiv unităţile prin care intervine respectiva comercializare, în sensul ca acestea să fie deţinute în procent majoritar sau exclusiv de medic veterinar/medici veterinari?


title: Cauza C-462/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva Lorenzo Carlucci (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare — Nouă cerere de ofertă — Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/7

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva Lorenzo Carlucci
   (Cauza C-462/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare - Nouă cerere de ofertă - Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/09)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Lorenzo Carlucci

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale privind jocurile de noroc, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

               2)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-526/16: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/21

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-526/16)
   (2017/C 014/27)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Owsiany-Hornung și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluzii

   Reclamanta solicită:

               —

               constatarea faptului că Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi incumbă în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 4 alineatele (2) și (3) din Directiva 2011/92/UE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1) coroborate cu anexele II și III la această directivă întrucât nu a supus procedurii de examinare a necesității unei evaluări a efectelor asupra mediului anumite proiecte de căutare și explorare a unor rezerve de minereuri cu ajutorul unor foraje până la o adâncime de 5 000 m – cu excepția forajelor din zonele de captare a apei, din zonele unor ape dulci interioare protejate și din zonele naturale protejate sub forma unor parcuri naționale, a unor rezervații naturale, parcuri peisagistice și zone de conservare din rețeaua „Natura 2000”, precum și din zonele de protecție externă a acestor arii, unde în cazul forajelor la adâncimi mai mari de 1 000 m se aplică procedura de verificare a necesității evaluării efectelor asupra mediului. Astfel, în cazul forajelor din afara zonelor de captare a apei, din zonele unor ape dulci interioare protejate și din diferitele arii naturale de protecție menționate, precum și din zonele exterioare de protecție a acestor zone, Republica Polonă a stabilit un prag de la care se declanșează această procedură, fără să țină seama în acest sens de toate criteriile esențiale de selecție prevăzute în anexa III la directivă.

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia reproșează Republicii Polone o încălcare a articolului 2 alineatul (1) și a articolului 4 alineatele (2) și (3) din Directiva 2011/92 coroborate cu anexele II și III la această directivă.
   Potrivit articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2011/92, statele membre adoptă toate măsurile necesare „pentru a asigura că, înaintea acordării autorizației, proiectele care ar putea avea efecte semnificative asupra mediului, în temeiul, între altele, al naturii, al dimensiunii și al localizării lor, fac obiectul unei cereri de aprobare de dezvoltare și al unei evaluări a efectelor lor”.
   Potrivit articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2011/92, pentru proiectele enumerate în anexa II, statele membre stabilesc dacă proiectul trebuie supus unei evaluări a efectelor asupra mediului, fie pe baza unei analize de la caz la caz, fie pe baza pragurilor sau a criteriilor fixate de acestea (mai precis pe baza unei examinări).
   Potrivit articolului 4 alineatul (3) din Directiva 2011/92, atunci când se efectuează o analiză de la caz la caz sau se fixează praguri sau criterii se va ține seama de criteriile de selecție relevante stabilite în anexa III.
   Forajele pentru explorarea sau căutarea de rezerve de minereuri intră sub incidența anexei II la Directiva 2011/92, întrucât acestea sunt „foraje de mare adâncime” în sensul punctului 2 litera (d) din anexă.
   În cazul acestor proiecte nu se poate afirma pe baza unei aprecieri generale că nu produc efecte semnificative asupra mediului.
   Statele membre sunt obligate să supună aceste proiecte unei examinări, pe baza criteriilor esențiale prevăzute în anexa III la Directiva 2011/92.
   Cu toate acestea, potrivit dispozițiilor naționale prin intermediul cărora s-a transpus Directiva 2011/92 în ordinea de drept polonă, proiectele de căutare sau explorare a rezervelor de minereuri cu ajutorul unor foraje până la o adâncime de 5 000 m nu sunt supuse examinării (cu excepția numai a forajelor din așa-numitele „zone sensibile”, mai precis din zonele de captare a apei, din zonele unor ape dulci interioare protejate și din zonele naturale protejate sub forma unor parcuri naționale, a unor rezervații naturale, parcuri peisagistice și zone de conservare „Natura 2000”, precum și din zonele de protecție externă a acestor arii, unde sunt supuse examinării forajele la adâncimi mai mari de 1 000 m).
   În esență, rezultă, așadar, că marea majoritate a forajelor de explorare și de căutare a rezervelor de minereuri efectuate în afara „zonelor sensibile” nu sunt supuse examinării.
   Această excludere, care încalcă toate criteriile esențiale prevăzute în anexa III la Directiva 2011/92, este, potrivit Comisiei, contrară articolului 2 alineatul (1) și articolului 4 alineatele (2) și (3) din Directiva 2011/92 coroborate cu anexele II și III la directiva menționată.

      (1)  JO 2012, L 26, p. 1.


title: Cauza C-304/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 mai 2017 – Helga Löber/Barclays Bank PLC

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 mai 2017 – Helga Löber/Barclays Bank PLC
   (Cauza C-304/17)
   (2017/C 269/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Helga Löber

      Pârâtă: Barclays Bank PLC

      Întrebările preliminare

   Potrivit articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1), instanța competentă să soluționeze cererile în materie extracontractuală întemeiate pe răspunderea emitentului în temeiul prospectului de emisiune, atunci când:

               —

               investitorul a luat decizia de a investi pe baza prospectului deficitar, la locul său de domiciliu,

               —

               iar pe baza acestei decizii a transferat prețul pentru titlul de valoare achiziționat de pe piața secundară din contul deschis pe numele său la o bancă austriacă într-un cont de compensare deschis la o altă bancă austriacă, de unde ulterior, în numele cumpărătorului, prețul de cumpărare a fost transferat în contul vânzătorului

         este

               (a)

               instanța de la domiciliul investitorului,

               (b)

               instanța în a cărei rază teritorială se află sediul băncii/al filialei care administrează contul bancar al reclamantului, din care acesta a transferat suma investită în contul de compensare

               (c)

               instanța în a cărei rază teritorială se află sediul băncii/al filialei care administrează contul de compensare,

               (d)

               una dintre instanțele de mai sus, la alegerea reclamantului, sau

               (e)

               niciuna dintre aceste instanțe?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1


title: Cauza C-267/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Frédéric Hay/Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres (Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament — Convenție colectivă prin care se rezervă un avantaj în materie de remunerare și de condiții de muncă salariaților care încheie o căsătorie — Excludere a partenerilor care încheie un pact civil de solidaritate — Discriminări bazate pe orientarea sexuală)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Frédéric Hay/Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
   (Cauza C-267/12) (1)

   (Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament - Convenție colectivă prin care se rezervă un avantaj în materie de remunerare și de condiții de muncă salariaților care încheie o căsătorie - Excludere a partenerilor care încheie un pact civil de solidaritate - Discriminări bazate pe orientarea sexuală)
   2014/C 52/18
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Frédéric Hay

      Pârât: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour de cassation (Franța) — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Admisibilitatea unei convenții colective naționale prin care se rezervă un avantaj în materie de remunerare și de condiții de muncă salariaților care încheie o căsătorie și sunt excluși de la beneficiul acestui avantaj partenerii care încheie un pact civil de solidaritate — Discriminări bazate pe orientarea sexuală — Posibilitatea justificării discriminării indirecte printr-un obiectiv legitim, necesar și adecvat

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții dintr-o convenție colectivă precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia un lucrător salariat care încheie un pact civil de solidaritate cu o persoană de același sex este exclus de la dreptul de a obține avantaje precum zile de concediu special și o primă salarială, acordate lucrătorilor salariați cu ocazia căsătoriei, atunci când reglementarea națională a statului membru în cauză nu permite persoanelor de același sex să se căsătorească, în măsura în care, ținând seama de obiectul și de condițiile de acordare ale acestor avantaje, el se găsește într-o situație comparabilă cu cea a unui lucrător care se căsătorește.

      (1)  JO C 250, 18.8.2012.


title: Cauza T-80/11: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2013 — Nath Kalsi/OAPI — American Clothing Associates (RIDGE WOOD) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative RIDGE WOOD — Marcă comunitară figurativă anterioară River Woods North-Eastern Suppliers — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/18

         Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2013 — Nath Kalsi/OAPI — American Clothing Associates (RIDGE WOOD)
   (Cauza T-80/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative RIDGE WOOD - Marcă comunitară figurativă anterioară River Woods North-Eastern Suppliers - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 189/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Dwarka Nath Kalsi și Ajit Nath Kalsi (Agra, India) (reprezentant: J. Schmidt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: K. Klüpfel, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: American Clothing Associates (Evergem, Belgia) (reprezentant: C. De Keersmaeker, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2010 (cauza R 599/2010-1), privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, American Clothing Associates și, pe de altă parte, Dwarka Nath Kalsi și Ajit Nath Kalsi

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 19 noiembrie 2010 (cauza R 599/2010-1) în ceea ce privește produsele din clasa 24 avute în vedere prin marca solicitată și serviciile „prelucrarea și finisarea pielăriei, a pielii, a blănurilor și a materialelor textile” din clasa 40 și protejate prin marca anterioară nr. 2785459.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza C-135/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte di Appello di Torino — Italia) — SCF Consorzio Fonografici/Marco Del Corso [ „Dreptul de autor și drepturi conexe în societatea informațională — Aplicabilitate directă în ordinea juridică a Uniunii a Convenției de la Roma, a Acordului TRIPS și a WPPT — Directiva 92/100/CE — Articolul 8 alineatul (2) — Directiva 2001/29/CE — Noțiunea «comunicare publică» — Comunicare publică a fonogramelor difuzate la radio într-un cabinet stomatologic” ]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte di Appello di Torino — Italia) — SCF Consorzio Fonografici/Marco Del Corso
   (Cauza C-135/10) (1)

   (Dreptul de autor și drepturi conexe în societatea informațională - Aplicabilitate directă în ordinea juridică a Uniunii a Convenției de la Roma, a Acordului TRIPS și a WPPT - Directiva 92/100/CE - Articolul 8 alineatul (2) - Directiva 2001/29/CE - Noțiunea «comunicare publică» - Comunicare publică a fonogramelor difuzate la radio într-un cabinet stomatologic)
   2012/C 133/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Torino

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SCF Consorzio Fonografici

      Pârât: Marco Del Corso

      Cu participarea: Procuratore generale della Repubblica

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte d'appello di Torino — Aplicabilitate directă în ordinea juridică comunitară a Convenției internaționale privind protecția artiștilor interpreți sau executanți, a producătorilor de fonograme și a organismelor de radiodifuziune încheiate la Roma la 23 octombrie 1961, a acordului privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (TRIPS) și a Tratatului Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale (OMPI) privind interpretările sau execuțiile și fonogramele (WPPT) — Interpretarea articolului 3 alineatul (2) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) — Noțiunea „comunicare către public” — Radiodifuziune și comunicare către public a fonogramelor radio într-un cabinet stomatologic

      Dispozitivul

               1.

               Dispozițiile Acordului privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală, care constituie Anexa 1 C la Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), semnat la Marrakech la 15 aprilie 1994, și care a fost aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994) și dispozițiile Tratatului Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale (OMPI) privind interpretările și execuțiile și fonogramele din 20 decembrie 1996 sunt aplicabile în ordinea juridică a Uniunii.
               Întrucât Convenția internațională privind protecția artiștilor interpreți sau executanți, a producătorilor de fonograme și a organismelor de radiodifuziune, adoptată la Roma la 26 octombrie 1961, nu face parte din ordinea juridică a Uniunii, nu îi este aplicabilă, însă produce efecte indirecte în privința acesteia.
               Particularii nu pot invoca direct nici această convenție, nici respectivul acord și nici tratatul sus menționat.
               Noțiunea „comunicare publică”, prevăzută în Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale și în Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, trebuie interpretată în lumina noțiunilor echivalente cuprinse în aceeași convenție, în acordul respectiv, precum și în tratatul sus menționat și astfel încât să rămână compatibilă cu acestea din urmă, având de asemenea în vedere contextul în care asemenea noțiuni se înscriu și scopul urmărit de dispozițiile convenționale relevante în materie de proprietate intelectuală.

               2.

               Noțiunea „comunicare publică” prevăzută la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 92/100 trebuie interpretată în sensul că nu acoperă situația difuzării gratuite de fonograme într un cabinet stomatologic, precum cel din acțiunea principală, în cadrul exercitării unei profesii liberale, în avantajul clientelei, care beneficiază de aceasta independent de voința sa. Prin urmare, o astfel de difuzare nu conferă producătorilor de fonograme dreptul de a percepe o remunerație.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-620/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Suedia) la 27 decembrie 2010 — Migrationsverket/Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Suedia) la 27 decembrie 2010 — Migrationsverket/Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati
   (Cauza C-620/10)
   2011/C 72/26
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

      Părțile din acțiunea principală

      Apelant: Migrationsverket

      Intimați: Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul nr. 343/2003 (1) trebuie interpretat, în lumina, inter alia, a dispozițiilor articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 343/2003 și/sau în lipsa unor dispoziții în acest regulament cu privire la încetarea responsabilității unui stat membru de a examina o cerere de azil în afara celor prevăzute la articolul 4 alineatul (5) al doilea paragraf și la articolul 16 alineatele (3) și (4), în sensul că retragerea unei cereri de azil nu afectează posibilitatea de a aplica regulamentul?

               2.

               Stadiul procedurii în care este retrasă cererea de azil prezintă relevanță pentru răspunsul la prima întrebare?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 06, p. 56)


title: Cauza T-762/16: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2016 – ArcelorMittal Belval & Differdange și ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/41

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2016 – ArcelorMittal Belval & Differdange și ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA
   (Cauza T-762/16)
   (2017/C 014/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch-sur-Alzette, Luxemburg) și ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Germania) (reprezentanți: H. Scheidmann și M. Kottmann, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei ECHA din 26 septembrie 2016 (referință ATD/52/2016);

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei ECHA din 19 august 2016 (referință ATD/52/2016) în măsura în care prin aceasta se respinge cererea reclamantelor privind accesul la dosarul lor;

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul 2 prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001

                           —

                           Reclamantele susțin că decizia atacată aplică în mod greșit dispoziția menționată anterior, considerând în mod eronat că s-ar putea aduce atingere intereselor comerciale în caz de dezvăluire, și că decizia nu ține seama de interesele publice superioare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (2) a doua liniuță din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                           —

                           Reclamantele susțin că decizia atacată încalcă dispoziția menționată anterior și că, contrar deciziei în cauză, documentele la care se solicită accesul fac parte din dosarul reclamantelor și, prin urmare, nu sunt excluse din domeniul de aplicare al dispoziției respective.


title: Cauza C-120/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — European Air Transport SA/Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale (Transport aerian — Directiva 2002/30/CE — Restricții de exploatare referitoare la zgomot pe aeroporturile comunitare — Limite de nivel sonor care trebuie respectate cu ocazia survolării teritoriilor urbane aflate în apropierea unui aeroport)

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Belgia) — European Air Transport SA/Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-120/10) (1)

   (Transport aerian - Directiva 2002/30/CE - Restricții de exploatare referitoare la zgomot pe aeroporturile comunitare - Limite de nivel sonor care trebuie respectate cu ocazia survolării teritoriilor urbane aflate în apropierea unui aeroport)
   2011/C 311/13
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: European Air Transport SA

      Pârâte: Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolului 2 litera (e), a articolului 4 alineatul (4) și a articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2002/30/CE privind stabilirea normelor și a procedurilor cu privire la introducerea restricțiilor de exploatare referitoare la zgomot pe aeroporturile comunitare (JO L 85, p. 40, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 219) — Limite de nivel sonor care trebuie respectate cu ocazia survolării teritoriilor urbane aflate în apropierea unui aeroport — Noțiunea „restricție de exploatare” — Restricții adoptate împotriva aeronavelor cu o marjă mică de conformitate — Posibilitate de a stabili astfel de restricții în funcție de nivelul sonor măsurat la sol — Impactul Convenției privind aviația civilă internațională (Convenția de la Chicago)

      Dispozitivul

   Articolul 2 litera (e) din Directiva 2002/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 martie 2002 privind stabilirea normelor și a procedurilor cu privire la introducerea restricțiilor de exploatare referitoare la zgomot pe aeroporturile comunitare trebuie interpretat în sensul că o „restricție de exploatare” constituie o măsură prohibitivă totală sau temporară prin care se interzice accesul unei aeronave civile subsonice cu reacție pe un aeroport dint- un stat membru al Uniunii. În consecință, o reglementare națională în materie de mediu prin care sunt impuse limite maxime ale zgomotului măsurat la sol care trebuie respectate cu ocazia survolării teritoriilor aflate în apropierea aeroportului nu constituie, ca atare, o „restricție de exploatare” în sensul acestei dispoziții, cu excepția cazului în care, dat fiind contextul economic, tehnic și juridic relevant, aceasta poate avea aceleași efecte cu o interdicție de acces pe aeroportul respectiv.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza F-19/08: Acțiune introdusă la 26 februarie 2008 — Bennet și alții/OAPI

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/44

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2008 — Bennet și alții/OAPI
   (Cauza F-19/08)
   (2008/C 107/78)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Kelly-Marie Bennet (Mutxamel, Regatul Spaniei) și alții (reprezentant: G. Vandersanden, avocat)

      Pârât: Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, anularea anunțului privind concursurile generale OHIM/AD/02/07 și OHIM/AST/02/07 în măsura în care aceste anunțuri lipsesc reclamanții de orice șansă de a fi menționați pe lista de rezervă, cu toate că sunt obligați să participe în urma clauzei de reziliere inclusă în mod ilegal în acest scop în contractele lor cu durată determinată. Pe de altă parte, repararea prejudiciului moral suferit de reclamanți.
   Concluziile reclamantei

               —

               Să se dispună anularea anunțului privind concursurile generale OHIM/AD/02/07 și OHIM/AST/02/07;

               —

               obligarea pârâtului la repararea prejudiciului moral suferit de reclamanți, evaluat în mod echitabil și sub rezerva unui minim de 25 000 de euro pentru fiecare reclamant;

               —

               obligarea Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-524/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti (Italia) la 12 octombrie 2016 – Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti (Italia) la 12 octombrie 2016 – Istituto Nazionale della Previdenza Sociale/Francesco Faggiano
   (Cauza C-524/16)
   (2017/C 014/25)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte dei Conti

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

      Intimat: Francesco Faggiano

      Întrebările preliminare

               1)

               Reglementarea comunitară prevăzută de Regulamentul (CEE) nr. 1408/1971 al Consiliului din 14 iunie 1971 (1) și de Regulamentul (CE) nr. 1606/1998 al Consiliului din 29 iunie 1998 (2) trebuie interpretată în sensul că exclude ca o persoană care beneficiază deja de pensie să poată formula o cerere de cumulare a contribuțiilor de asigurări sociale efectuate în mai multe sisteme de pensii, mai precis în statul de origine și într-un alt stat membru al Uniunii Europene?

               2)

               Articolul 49 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/1971 al Consiliului din 14 iunie 1971 se opune unei reglementări naționale precum reglementarea italiană prevăzută la articolul 71 din Legea nr. 388 din 23 decembrie 2000, potrivit căreia cererea de cumulare a contribuțiilor de asigurări sociale efectuate în mai multe sisteme de pensii, mai precis în statul de origine și într-un alt stat membru al Uniunii Europene, este rezervată persoanelor care nu au dobândit încă dreptul la pensie de la nicio casă de asigurări sociale?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1606/98 al Consiliului din 29 iunie 1998 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității și a Regulamentului (CEE) nr. 574/72 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71, în vederea extinderii aplicării lor la regimurile speciale pentru funcționari (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 76).


title: Cauza T-494/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/42

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-494/07) (1)

   (2008/C 327/79)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Avizul 1/14: Cerere de aviz prezentată de Republica Malta în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/25

         Cerere de aviz prezentată de Republica Malta în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE
   (Avizul 1/14)
   2014/C 315/37
   Limba de procedură: toate limbile oficiale

      Solicitant

   Republica Malta (reprezentanți: A. Buhagiar, P. Grech, agenți)

      Întrebarea adresată Curții

   Proiectul de Convenție a Consiliului Europei împotriva manipulării competițiilor sportive, în măsura în care reglementează pariurile sportive și definește un „pariu sportiv ilicit” la articolul 3 alineatul (5) litera (a) drept „orice pariu sportiv al cărui tip sau al cărui operator nu este autorizat potrivit legislației aplicabile în jurisdicția în care se află consumatorul”, coroborat cu articolele 9 și 11 care vizează „pariurile sportive ilicite” astfel definite, este compatibil cu tratatele, în special cu articolele 18, 49 și 56 TFUE?


title: Cauza T-293/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Tachelet/Comisia ( Funcție publică — Funcționari — Hotărâre interlocutorie — Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2008 — Tachelet/Comisia
   (Cauza T-293/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Hotărâre interlocutorie - Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei’)
   (2008/C 301/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Guy Tachelet (Rijmenam, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 2 septembrie 2003 privind modificarea încadrării în grad a reclamantului, în măsura în care aceasta stabilește integrarea acestuia în treaptă, la data numirii sale, în gradul B 4, a doua treaptă și în măsura în care decizia nu a reconstituit cariera în grad a reclamantului și o cerere de anulare a deciziei privind respingerea contestației reclamantului și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului care, în opinia reclamantului, decurge din această decizie.
   Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia va suporta totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-526/17: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/24

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-526/17)
   (2017/C 347/32)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara, P. Ondrůšek, A. Tokár, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că prin prelungirea termenului de concesionare a lucrărilor publice pentru autostrada A 12 Civitavecchia – Livorno până la 31 decembrie 2046 fără publicarea vreunei cereri de ofertă, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 58 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116), cu modificările ulterioare;

               —

               obligarea Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că prelungirea termenului de concesionare a lucrărilor publice pentru autostrada A 12 Civitavecchia – Livorno până la 31 decembrie 2046 consituie o modificare a unei condiții esențiale a concesionării. Fiind vorba despre o modificare esențială a acestei concesionări, prelungirea respectivă echivalează cu încheierea unei noi concesionări de lucrări publice și trebuia să facă, prin urmare, obiectului publicității prin intermediul publicării unei cereri de ofertă. Întrucât nu a avut loc nicio publicitate, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 58 din Directiva 2004/18/CE.


title: Cauza T-498/15: Acțiune introdusă la 31 august 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/45

         Acțiune introdusă la 31 august 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)
   (Cauza T-498/15)
   (2015/C 337/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Viewty” – cerere de înregistrare nr. 6 266 531

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 iunie 2015 în cauzele conexate R 1935/2014-2 și R 1563/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară


title: Cauza C-402/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Administrativ din Atena (Grecia) la 22 august 2014 – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE/Elliniko Dimosio

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Administrativ din Atena (Grecia) la 22 august 2014 – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-402/14)
   2014/C 380/04
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Efeteio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia

      Pârâtă: Elliniko Dimosio (Statul grec)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2008/118 (1) din 16 decembrie 2008 este suficient și perfect/necondiționat și suficient de clar din punct de vedere juridic astfel încât, în condițiile în care această dispoziție specifică a directivei nu a fost transpusă în ordinea juridică internă a statului membru/a statului grec, are efect direct și poate fi invocată de un particular, care are drepturi în temeiul acesteia, în fața instanțelor naționale, iar acestea din urmă au obligația de a ține seama de dispoziția menționată?

               2)

               În orice caz, dispozițiile articolului 130 alineatul 5 din Codul vamal național coroborate cu cele ale articolului 128 alineatul 1 din același cod, potrivit căruia certificatul de vămuire a vehiculelor comunitare importate pe teritoriul național este eliberat după încasarea taxei de înmatriculare, a cărei obligație de plată ia naștere când aceste vehicule intră pe teritoriul național, sunt conforme cu dispozițiile articolului 3 litera (c) din Tratatul CEE, care prevăd eliminarea, între statele membre, a obstacolelor care stau în calea liberei circulaţii a mărfurilor?

      (1)  Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12/CEE (JO L 9 din 14.1.2009, p. 12).


title: Repartizarea judecătorilor pe camere

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/2

         Repartizarea judecătorilor pe camere
   2010/C 317/04
   În cursul reuniunii din 12 octombrie 2010, Curtea de Justiție a decis repartizarea domnului Jarašiūnas la Camerele a patra și a opta.
   În urma alegerii președinților camerelor care judecă în complet de trei judecători și a repartizării domnului Jarašiūnas la Camerele a patra și a opta, Camerele a patra, a cincea, a șasea, a șaptea și a opta sunt, în consecință, compuse după cum urmează:

                  Camera a patra

                           Domnul Bonichot, președinte

                           Domnul Schiemann, domnul Bay Larsen, doamna Toader, doamna Prechal și domnul Jarašiūnas, judecători

                  Camera a cincea

                           Domnul Kasel, președinte

                           Domnul Borg Barthet, domnul Ilešič, domnul Levits, domnul Safjan și doamna Berger, judecători

                  Camera a șasea

                           Domnul Arabadjiev, președinte

                           Domnul Rosas, domnul Lõhmus, domnul Ó Caoimh și doamna Lindh, judecători

                  Camera a șaptea

                           Domnul Šváby, președinte

                           Doamna Silva de Lapuerta, domnul Juhász, domnul Arestis, domnul Malenovský și domnul von Danwitz, judecători

                  Camera a opta

                           Domnul Schiemann, președinte

                           Domnul Bay Larsen, doamna Toader, doamna Prechal și domnul Jarašiūnas, judecători


title: Cauza C-37/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Gestionarea deșeurilor depozitate în mod ilegal — Directiva 2006/12/CE — Directiva 80/68/CEE)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-37/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Gestionarea deșeurilor depozitate în mod ilegal - Directiva 2006/12/CE - Directiva 80/68/CEE)
   2010/C 221/14
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. J. Lois și P. Lopes, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 4 și 8 din Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (JO L 114, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 45), prin care a fost codificată Directiva 75/442/CEE privind deșeurile, și a articolelor 3 și 5 din Directiva 80/68/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1979 privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de anumite substanțe periculoase (JO L 20, p. 43, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 113) — Depozitare de deșeuri în cariere dezafectate — Carierele „dos Limas, dos Linos e dos Barreiras” [Lourosa] — Lipsa controlului

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea măsurilor necesare în cadrul gestionării deșeurilor depozitate în mod ilegal în carierele dos Limas și dos Linos situate pe teritoriul localității Lourosa, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 4 și 8 din Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile, prin care a fost codificată Directiva 75/442/CEE privind deșeurile, și în temeiul articolului 3 litera (b) și al articolului 5 din Directiva 80/68/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1979 privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de anumite substanțe periculoase.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Republica Portugheză suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană. Comisia suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza T-232/13: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — SCA Hygiène Products/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/37

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2013 — SCA Hygiène Products/Comisia
   (Cauza T-232/13)
   2013/C 171/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: SCA Hygiène Products (Tremblay en France, Franța) (reprezentanți: J.- M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea cu efect imediat, în temeiul articolului 263 TFUE, a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, în măsura în care aceasta adaugă rolele, tuburile și cilindrii, cu excepția celor de uz industrial, pe lista exemplelor de ambalaje;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-202/13, Group’Hygiène/Comisia.


title: Cauza C-28/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 18 ianuarie 2011 — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 18 ianuarie 2011 — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Cauza C-28/11)
   2011/C 130/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Eurogate Distribution GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Întrebarea preliminară

   Articolul 204 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul mărfurilor necomunitare care s-au aflat în regim de antrepozit vamal și cărora li s-a atribuit, odată cu încheierea regimului de antrepozit vamal, o nouă destinație vamală, neîndeplinirea obligației de a înscrie încă de la încheierea regimului de antrepozit vamal scoaterea mărfurilor din antrepozitul vamal în programul informatic conceput în acest scop — iar nu abia mult mai târziu — dă naștere unei datorii vamale pentru mărfurile în cauză?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza T-342/10: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Hartmann/OAPI — Mölnlycke Health Care (MESILETTE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MESILETTE — Mărci naționale și internaționale verbale anterioare MEDINETTE — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Hartmann/OAPI — Mölnlycke Health Care (MESILETTE)
   (Cauza T-342/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MESILETTE - Mărci naționale și internaționale verbale anterioare MEDINETTE - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 217/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Germania) (reprezentant: N. Aicher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Mölnlycke Health Care AB (Göteborg, Suedia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 mai 2010 (cauza R 1222/2009-2) privind o procedură de opoziție între Paul Hartmann AG și Mölnlycke Health Care AB

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 mai 2010 (cauza R 1222/2009-2).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-267/08: Acțiune introdusă la 9 iulie 2008 — Région Nord-Pas-de-Calais/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/13

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2008 — Région Nord-Pas-de-Calais/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-267/08)
   (2008/C 247/26)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Région Nord-Pas-de-Calais (reprezentanți: M. Cliquennois și F. Cavedon, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2008) 1089 final a Comisiei Comunităților Europene din 2 aprilie 2008 privind ajutorul de stat nr. C 38/2007 (fost NN 45/2007) pus în executare de Franța în beneficiul Arbel Fauvet Rail SA;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 1089 final a Comisiei Comunităților Europene din 2 aprilie 2008 prin care Comisia a declarat incompatibil cu piața comună ajutorul de stat acordat de reclamantă și de Communauté d'agglomération du Douaisis în beneficiul Arbel Fauvet Rail SA sub forma unor avansuri rambursabile la o rată anuală a dobânzii de 4,08 % corespunzătoare ratei de referință comunitare aplicabile la data acordării. Comisia a considerat că, având în vedere situația sa financiară, Arbel Fauvet Rail SA nu ar fi putut să își procure fonduri în condiții la fel de favorabile pe piața financiară.
   Reclamanta arată că, în primul rând, Comisia ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere și și-ar fi încălcat obligația de motivare în măsura în care a considerat că fondurile provin, în parte, de la comunele aparținând Communauté d'agglomération du Douaisis fără a ține cont de particularitatea juridică a acesteia, care este o instituție publică de cooperare intercomunală autonomă din punct de vedere administrativ și bugetar în raport cu comunele membre. Reclamanta consideră că ajutorul acordat nu ar fi prin urmare imputabil statul.
   În continuare, reclamanta arată că, i) prin faptul că a calificat Arbel Fauvet Rail SA drept întreprindere în dificultate și ii) prin faptul că a apreciat că Arbel Fauvet Rail SA nu ar fi putut obține rata dobânzii practicată în condiții normale de piață, Comisia ar fi săvârșit erori de apreciere.
   Reclamanta susține că, în plus, Comisia nu a examinat dosarul cu diligența cerută în măsura în care nu a stabilit nici cuantumul ajutorului de recuperat, nici valoarea ajutorului și nu a prezentat niciun element de natură să justifice o majorare a ratei care trebuie aplicată avansurilor rambursabile în considerarea unei situații speciale de risc în ceea ce privește Arbel Fauvet Rail SA.
   În final, reclamanta invocă încălcarea principiului contradictorialității, întrucât reclamanta nu a fost ascultată în cursul procedurii administrative.


title: Cauza C-533/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Roubaix — Franța) — Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional et droits indirects de Lille, Administration des douanes [Codul vamal comunitar — Articolul 236 alineatul (2) — Rambursarea taxelor care nu sunt datorate legal — Termen — Regulamentul (CE) nr. 2398/97 — Taxă antidumping definitivă la importurile de lenjerie de pat din bumbac originare din Egipt, India și Pakistan — Regulamentul (CE) nr. 1515/2001 — Rambursarea taxelor antidumping plătite în temeiul unui regulament declarat ulterior lipsit de validitate — Noțiunea „forță majoră” — Data la care ia naștere obligația de rambursare a taxelor la import]

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Roubaix — Franța) — Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA/Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional et droits indirects de Lille, Administration des douanes
   (Cauza C-533/10) (1)

   (Codul vamal comunitar - Articolul 236 alineatul (2) - Rambursarea taxelor care nu sunt datorate legal - Termen - Regulamentul (CE) nr. 2398/97 - Taxă antidumping definitivă la importurile de lenjerie de pat din bumbac originare din Egipt, India și Pakistan - Regulamentul (CE) nr. 1515/2001 - Rambursarea taxelor antidumping plătite în temeiul unui regulament declarat ulterior lipsit de validitate - Noțiunea „forță majoră” - Data la care ia naștere obligația de rambursare a taxelor la import)
   2012/C 227/03
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance de Roubaix

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA

      Pârâți: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional et droits indirects de Lille, Administration des douanes

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal d'instance de Roubaix — Interpretarea articolului 236 alineatul (2) al doilea și al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Cerere de rambursare a taxelor antidumping plătite în temeiul Regulamentul (CE) nr. 2398/97 al Consiliului din 28 noiembrie 1997 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de lenjerie de pat din bumbac originare din Egipt, din India și din Pakistan (JO L 332, p. 1), declarat ulterior lipsit de validitate — Nelegalitate ce constitutie caz de forță majoră — Momentul nașterii obligației de rambursare a taxelor

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 236 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că nelegalitatea unui regulament nu constituie un caz de forță majoră, în sensul acestei dispoziții, care să permită prelungirea termenului de trei ani în care un importator poate solicita rambursarea taxelor la import achitate în temeiul acestui regulament.

               2.

               Articolul 236 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000, trebuie interpretat în sensul că nu permite autorităților vamale naționale să procedeze din oficiu la rambursarea taxelor antidumping, percepute în temeiul unui regulament al Uniunii, pe baza constatării de către Organul de soluționare a litigiilor a neconformității regulamentului respectiv cu Acordul privind aplicarea articolului VI al Acordului General pentru Tarife și Comerț 1994, cuprins în Anexa 1 A la Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), semnat la Marrakech la 15 aprilie 1994 și aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994).

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauzele conexate T-427/10 și T-576/10 și T-439/12: Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Trefilerías Quijano/Comisia („Acțiune în anulare – Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a oțelului pentru precomprimare – Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Decizie de modificare a deciziei inițiale fără incidență asupra cuantumului amenzilor aplicate reclamantei – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate vădită parțială”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/31

      Ordonanța Tribunalului din 25 noiembrie 2014 – Trefilerías Quijano/Comisia
      (Cauzele conexate T-427/10 și T-576/10 și T-439/12) (1)

      („Acțiune în anulare - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Decizie de modificare a deciziei inițiale fără incidență asupra cuantumului amenzilor aplicate reclamantei - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate vădită parțială”)
      (2015/C 073/41)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Spania) (reprezentanți: în cauzele T-427/10 și T-576/10, F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, și, în cauza T-439/12, inițial F. González Díaz și P. Herrero Prieto, ulterior F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și V. Bottka, precum și, în cauza T-439/12, C. Urraca Caviedes, agenți, asistați de L. Ortiz Blanco, avocat)

         Obiectul

      Cereri de anulare și de modificare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare), astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011, precum și a scrisorii COMP/G2/DVE/nvz/79465 a directorului general al Direcției Concurență a Comisiei din 25 iulie 2012.

         Dispozitivul

                  1)

                  În cauza T-427/10, respinge ca vădit inadmisibile concluziile privind anularea în parte a Deciziei C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) (cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare).

                  2)

                  În cauza T-576/10, respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  3)

                  Restul motivelor și al concluziilor se soluționează odată cu fondul.

                  4)

                  Obligă Trefilerías Quijano, SA la plata cheltuielilor de judecată aferente motivelor și concluziilor îndreptate împotriva Deciziei C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) (cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare) prezentate în cauza T-427/10, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în cauza T-576/10.

         (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauze conexate C-287/06-C-292/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 martie 2008 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht Köln — Germania) — Deutsche Post AG (C-287/06, C-288/06 și C-291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)/Bundesrepublik Deutschland (Servicii poștale — Directiva 97/67/CE — Domeniu rezervat prestatorului serviciului poștal universal — Tarife speciale pentru depozitarea de către clienți profesionali, în puncte determinate ale rețelei poștale, a unor cantități minime de expedieri poștale presortate — Refuzarea acestui tip de tarife unor intermediari care centralizează, cu titlu profesional și în nume propriu, expedierile mai multor expeditori)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 martie 2008 (cereri de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Verwaltungsgericht Köln — Germania) — Deutsche Post AG (C-287/06, C-288/06 și C-291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauze conexate C-287/06-C-292/06) (1)

   (Servicii poștale - Directiva 97/67/CE - Domeniu rezervat prestatorului serviciului poștal universal - Tarife speciale pentru depozitarea de către clienți profesionali, în puncte determinate ale rețelei poștale, a unor cantități minime de expedieri poștale presortate - Refuzarea acestui tip de tarife unor intermediari care centralizează, cu titlu profesional și în nume propriu, expedierile mai multor expeditori)
   (2008/C 107/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Köln
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Deutsche Post AG (C-287/06, C-288/06 și C-291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Cu participarea: Marketing Service Magdeburg GmbH (C-287/06), Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH (C-288/06), Deutsche Post AG (C-289/06, C-290/06 și C-292/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-291/06)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Köln — Interpretarea articolului 47 alineatul (2) CE și a articolului 95 CE, precum și a articolului 12 a cincea liniuță și a articolului 7 alineatul (1) din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 (JO L 176, p. 21, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 178) — Obligația prestatorului serviciului poștal universal de a oferi tarifele speciale aplicate clienților profesionali, care transportă ei înșiși expedieri presortate la centrele poștale de plecare, și unui prestator profesionist de servicii poștale care colectează corespondența de la expeditori pentru a o sorta și livra ulterior, asemeni clienților profesionali, la un centru de plecare
   Dispozitivul
   Articolul 12 a cincea liniuță din Directiva 97/67 a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002, trebuie interpretat în sensul că interzice posibilitatea ca unor întreprinderi care centralizează, cu titlu profesional și în nume propriu, expedierile poștale provenite de la mai mulți expeditori să li se refuze acordarea tarifelor speciale pe care prestatorul național al serviciului poștal universal le acordă, în domeniul pentru care deține licență exclusivă, unor clienți profesionali pentru depozitarea unor cantități minime de expedieri presortate la centrele sale poștale

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza F-24/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 23 ianuarie 2013 — Katrakasas/Comisia (Funcție publică — Concursurile interne COM/INT/OLAF/09/AD 8 și COM/INT/OLAF/09/AD 10 — Combaterea fraudei — Reexaminare a deciziei de admitere la susținerea probei orale — Reexaminare a deciziei de neînscriere pe lista de rezervă — Excepție de nelegalitate a anunțului pentru ocuparea unui post vacant — Condiții privind diplomele și experiența profesională — Regula anonimatului — Încălcarea articolului 31 din statut — Abuz de putere — Subiect al probei scrise care favorizează o categorie de candidați — Comportamentul unui membru al juriului la proba orală)

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 23 ianuarie 2013 — Katrakasas/Comisia
   (Cauza F-24/11) (1)

   (Funcție publică - Concursurile interne COM/INT/OLAF/09/AD 8 și COM/INT/OLAF/09/AD 10 - Combaterea fraudei - Reexaminare a deciziei de admitere la susținerea probei orale - Reexaminare a deciziei de neînscriere pe lista de rezervă - Excepție de nelegalitate a anunțului pentru ocuparea unui post vacant - Condiții privind diplomele și experiența profesională - Regula anonimatului - Încălcarea articolului 31 din statut - Abuz de putere - Subiect al probei scrise care favorizează o categorie de candidați - Comportamentul unui membru al juriului la proba orală)
   2013/C 71/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nicolas Katrakasas (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Eggers și P. Pecho, agenți, ulterior B. Eggers, agent)

      Obiectul

   Funcție publică — Cererea de anulare a deciziei juriului de concurs de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă în cadrul concursului COM/INT/OLAF/09/AD8

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Katrakasas suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011, p. 33.