title: Cauza C-676/18: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/30

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-676/18)
      (2019/C 16/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande, C. Cattabriga, G. von Rintelen, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că, prin neadoptarea, cel mai târziu la 30 septembrie 2016, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/36/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014, sau, indiferent de situație, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 alineatul (1) din directiva menționată;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei, în conformitate cu articolul 260 al treilea paragraf TFUE la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 49 906,50 euro pe zi, începând cu data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de a comunica măsurile de transpunere a Directivei 2014/36/UE, într-un cont care va fi indicat de Comisie;

                  —

                  obligarea Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Statele membre erau obligate în temeiul articolului 28 alineatul (1) din Directiva 2014/36/UE să adopte măsurile naționale necesare pentru transpunerea obligațiilor conținute de această directivă cel mai târziu la 30 septembrie 2016. În lipsa comunicării tuturor măsurilor de transpunere a directivei de către Belgia, Comisia a decis să sesizeze Curtea de Justiție.
      În acțiunea formulată, Comisia propune aplicarea în privința Belgiei a unei penalități cu titlu cominatoriu zilnice în cuantum de 49 906,50 euro. Cuantumul penalității a fost calculat ținând seama de gravitatea, de durata încălcării, precum și de efectul disuasiv în funcție de capacitatea de plată a acestui stat membru.

         (1)  Directiva 2014/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe în scopul ocupării unui loc de muncă în calitate de lucrători sezonieri (JO 2014 L 94, p. 375).


title: Cauza T-216/17: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – Mabrouk/Consiliul [„Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia – Măsuri adoptate împotriva unor persoane răspunzătoare de deturnare de fonduri publice și a persoanelor și entităților asociate – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Menținerea numelui reclamantului pe listă – Bază factuală insuficientă – Eroare vădită de apreciere – Eroare de drept – Principiul bunei administrări – Termen rezonabil”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/41

      Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – Mabrouk/Consiliul
      (Cauza T-216/17) (1)

      ([„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Măsuri adoptate împotriva unor persoane răspunzătoare de deturnare de fonduri publice și a persoanelor și entităților asociate - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Bază factuală insuficientă - Eroare vădită de apreciere - Eroare de drept - Principiul bunei administrări - Termen rezonabil”])
      (2019/C 16/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisia) (reprezentanți: J.-R. Farthouat, N. Boulay și S. Crosby, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și J. Kneale, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/153 a Consiliului din 27 ianuarie 2017 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2017, L 23, p. 19) și a Deciziei (PESC) 2018/141 a Consiliului din 29 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2018, L 25, p. 38), în măsura în care aceste decizii îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Domnul Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza C-685/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 7 noiembrie 2018 – Minister for Justice and Equality/ND

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court (Irlanda) la 7 noiembrie 2018 – Minister for Justice and Equality/ND
      (Cauza C-685/18)
      (2019/C 16/39)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Minister for Justice and Equality

         Pârât: ND

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Criteriile în funcție de care se stabilește dacă un procuror desemnat ca autoritate judiciară emitentă în înțelesul articolului 6 alineatul (1) (1) al Deciziei-cadru este o autoritate judiciară în sensul formulării autonome cuprinse în articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru din 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre sunt (1) procurorul este independent față de puterea executivă și (2) în propriul său sistem juridic, se consideră că procurorul administrează justiția sau că participă la administrarea justiției?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ, care sunt criteriile în funcție de care o instanță națională trebuie să stabilească dacă un procuror care este desemnat ca autoritate judiciară emitentă în sensul articolului 6 alineatul (1) din Decizia-cadru este o autoritate judiciară în sensul articolului 6 alineatul (1)?

                  3)

                  În măsura în care criteriile includ cerința ca procurorul să administreze justiția sau să participe la administrarea justiției, îndeplinirea respectivei cerințe urmează să fie stabilită în conformitate cu statutul pe care îl deține în cadrul propriului sistem juridic sau în conformitate cu anumite criterii obiective? Dacă raportarea se face la niște criterii obiective, care sunt acestea?

                  4)

                  Ministerul Public din Republica Lituania este o autoritate judiciară în sensul noțiunii autonome cuprinse în articolul 6 alineatul (1) din Decizia-cadru din 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p.1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-241/17: Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2018 – Polonia/Comisia [„FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 585/2011 – Măsuri excepționale cu caracter temporar de sprijinire a sectorului fructelor și legumelor ca urmare a unei epidemii cauzate de bacteria cu potențial letal Escherichia coli enterohemoragică (E. coli) – Operațiuni de nerecoltare – Întinderea compensației în favoarea producătorilor care au realizat astfel de operațiuni – Cheltuieli efectuate de Polonia – Obligația de motivare”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/42

      Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2018 – Polonia/Comisia
      (Cauza T-241/17) (1)

      ([„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 585/2011 - Măsuri excepționale cu caracter temporar de sprijinire a sectorului fructelor și legumelor ca urmare a unei epidemii cauzate de bacteria cu potențial letal Escherichia coli enterohemoragică (E. coli) - Operațiuni de nerecoltare - Întinderea compensației în favoarea producătorilor care au realizat astfel de operațiuni - Cheltuieli efectuate de Polonia - Obligația de motivare”])
      (2019/C 16/50)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, M. Pawlicka, K. Straś și B. Paziewska, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Stobiecka-Kuik și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/264 a Comisiei din 14 februarie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2017, L 39, p. 12), în măsura în care a exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană un cuantum de 4 438 056,66 euro reprezentând cheltuieli efectuate de agenția de plată acreditată de Republica Polonă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauzele conexate C-47/17 și C-48/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Rechtbank Den Haag – Țările de Jos) – X (C-47/17), X (C-48/17)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 604/2013 – Regulamentul (CE) nr. 1560/2003 – Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională – Criterii și mecanisme de determinare – Cerere de preluare sau de reprimire a unui solicitant de azil – Răspuns negativ al statului membru solicitat – Cerere de reexaminare – Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1560/2003 – Termen de răspuns – Expirare – Efecte]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/7

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 noiembrie 2018 (cereri de decizie preliminară formulate de Rechtbank Den Haag – Țările de Jos) – X (C-47/17), X (C-48/17)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauzele conexate C-47/17 și C-48/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Regulamentul (CE) nr. 1560/2003 - Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională - Criterii și mecanisme de determinare - Cerere de preluare sau de reprimire a unui solicitant de azil - Răspuns negativ al statului membru solicitat - Cerere de reexaminare - Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1560/2003 - Termen de răspuns - Expirare - Efecte])
      (2019/C 16/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: X (C-47/17), X (C-48/17)

         Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1560/2003 al Comisiei din 2 septembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 118/2014 al Comisiei din 30 ianuarie 2014, trebuie interpretat în sensul că, în cadrul procedurii de determinare a statului membru competent pentru prelucrarea unei cereri de protecție internațională, statul membru sesizat cu o cerere de preluare sau de reprimire în temeiul articolului 21 sau al articolului 23 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid, care, după ce a efectuat verificările necesare, a răspuns negativ la aceasta în termenele prevăzute la articolul 22 sau la articolul 25 din acest din urmă regulament și care, ulterior, a fost sesizat cu o cerere de reexaminare în temeiul respectivului articol 5 alineatul (2), trebuie să depună eforturi, într-un spirit de cooperare loială, să răspundă la aceasta din urmă într-un termen de două săptămâni.
      În cazul în care statul membru solicitat nu răspunde în acest termen de două săptămâni la cererea menționată, procedura suplimentară de reexaminare este închisă în mod definitiv, astfel încât statul membru solicitant trebuie, de la expirarea termenului respectiv, să fie considerat responsabil de examinarea cererii de protecție internațională, cu excepția cazului în care dispune încă de timpul necesar pentru a putea introduce, în termenele imperative prevăzute în acest scop la articolul 21 alineatul (1) și la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 604/2013, o nouă cerere de preluare sau de reprimire.

         (1)  JO C 112, 10.4.2017.


title: Cauza T-454/17: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – „Pro NGO!”/Comisia („Achiziții publice – Procedură de cerere de ofertă – Ancheta unui auditor privat – Anchetă OLAF – Constatarea unor nereguli – Decizia Comisiei privind sancțiunea administrativă împotriva reclamantei – Excluderea de la procedurile de achiziții publice și de acordare de subvenții finanțate de bugetul general al Uniunii pentru o durată de șase luni – Înscriere pe baza datelor din sistemul de detectare rapidă și de excludere – Motiv nou – Dreptul la apărare”)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/42

      Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2018 – „Pro NGO!”/Comisia
      (Cauza T-454/17) (1)

      ((„Achiziții publice - Procedură de cerere de ofertă - Ancheta unui auditor privat - Anchetă OLAF - Constatarea unor nereguli - Decizia Comisiei privind sancțiunea administrativă împotriva reclamantei - Excluderea de la procedurile de achiziții publice și de acordare de subvenții finanțate de bugetul general al Uniunii pentru o durată de șase luni - Înscriere pe baza datelor din sistemul de detectare rapidă și de excludere - Motiv nou - Dreptul la apărare”))
      (2019/C 16/51)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă:„Pro NGO!” (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Köln, Germania) (reprezentant: M. Scheid, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac și B.-R. Killmann, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 16 mai 2017 privind sancțiunea administrativă a excluderii reclamantei pentru o perioadă de șase luni de la procedurile de achiziții publice și de acordare de subvenții finanțate din bugetul general al Uniunii Europene și prevăzute în Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1) și a excluderii reclamantei pentru o perioadă identică de la acordarea fondurilor prevăzute în Regulamentul (UE) 2015/323 al Consiliului din 2 martie 2015 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (JO 2015, L 58, p. 17)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă „Pro NGO!” (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 330, 2.10.2017.


title: Cauza T-639/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – SGL Carbon/Comisia

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/51

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – SGL Carbon/Comisia
      (Cauza T-639/18)
      (2019/C 16/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: SGL Carbon SE (Wiesbaden, Germania) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi și S. Saez Moreno, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității și temeiniciei acţiunii;

                  —

                  despăgubirea reclamantei pentru prejudiciul cauzat de pârâtă;

                  —

                  obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru prejudiciile suferite de aceasta ca urmare directă a adoptării Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO 2013, L 261, p. 5), în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), evaluată la un cuantum total de 1 022 172 de euro sau la orice alt cuantum stabilit de reclamantă în cursul procedurii sau de Tribunal;

                  —

                  cu titlu subsidiar, stabilirea prin hotărâre interlocutorie a obligației pârâtei de a repara pierderea suferită și obligarea părților la prezentarea către Tribunal, în termen rezonabil de la data hotărârii, a cifrelor privind cuantumul compensației convenite între părți sau, în lipsa unui acord, obligarea părților să prezinte Tribunalului în aceeași perioadă pretenţiile lor însoțite de cifre detaliate în susținerea acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamantă de dobânzi compensatorii la rata dobânzilor de întârziere, de la data pierderii suferite (și anume fie de la data intrării în vigoare a clasificării nelegale, fie de data materializării prejudiciului);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de dobânzi de întârziere de 8 % sau la orice altă rată corespunzătoare stabilită de Tribunal, calculate pe baza cuantumului de plată de la data hotărârii Tribunalului până la plata efectivă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv, întemeiat pe prejudiciul care i-ar fi fost cauzat prin adoptarea și intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 944/2013 al Comisiei (1) prin care substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” a fost clasificată ca substanța Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410). La 22 noiembrie 2017, Curtea a respins recursul Comisiei Europene formulat împotriva hotărârii Tribunalului de anulare în parte a Regulamentului (UE) nr. 944/2013, în măsura în care a clasificat substanța „smoală, gudron de huilă, temp. Înaltă” ca Aquatic Acute 1 (H400) și Aquatic Chronic 1 (H410), din cauza unei erori manifeste de apreciere. Reclamanta a efectuat cheltuieli pentru a aplica clasificarea nelegală. Pârâta ar fi responsabilă pentru acele cheltuieli conform articolelor 268 și 340 TFUE, întrucât comportamentul pârâtei este nelegal prin aceea că constituie o încălcare suficient de gravă a dreptului, prejudiciul cauzat este real și cert și există o legătură directă de cauzalitate între comportamentul pârâtei și prejudiciul invocat.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 944/2013 al Comisiei din 2 octombrie 2013 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 261, 3.10.2013, p. 5).


title: Cauza C-288/17: Ordonanța președintelui Camerei întâi din 19 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, cu participarea: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/32

      Ordonanța președintelui Camerei întâi din 19 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, cu participarea: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France
      (Cauza C-288/17) (1)

      (2019/C 16/40)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza C-457/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV [Trimitere preliminară – Egalitate de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică – Directiva 2000/43/CE – Articolul 3 alineatul (1) litera (g) – Domeniu de aplicare – Noțiunea „educație” – Atribuirea de către o fundație privată a unor burse destinate să încurajeze proiecte de cercetare sau de studii în străinătate – Articolul 2 alineatul (2) litera (b) – Discriminare indirectă – Atribuirea acestor burse condiționată de promovarea prealabilă în Germania a primului examen de stat în drept (Erste Juristische Staatsprüfung)]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/20

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
      (Cauza C-457/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Egalitate de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică - Directiva 2000/43/CE - Articolul 3 alineatul (1) litera (g) - Domeniu de aplicare - Noțiunea „educație” - Atribuirea de către o fundație privată a unor burse destinate să încurajeze proiecte de cercetare sau de studii în străinătate - Articolul 2 alineatul (2) litera (b) - Discriminare indirectă - Atribuirea acestor burse condiționată de promovarea prealabilă în Germania a primului examen de stat în drept (Erste Juristische Staatsprüfung)])
      (2019/C 16/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Heiko Jonny Maniero

         Intimată: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică, trebuie interpretat în sensul că atribuirea de către o fundație privată a unor burse destinate să sprijine proiecte de cercetare sau de studii în străinătate intră sub incidența noțiunii „educație”, în sensul acestei dispoziții, atunci când există o legătură suficient de strânsă între prestațiile financiare atribuite și participarea la aceste proiecte de cercetare sau de studii care intră ele înseși sub incidența aceleiași noțiuni de „educație”. Aceasta este situația, printre altele, atunci când aceste prestații financiare sunt legate de participarea candidaților potențiali la un astfel de proiect de cercetare sau de studii, au obiectivul de a elimina în tot sau în parte obstacolele financiare potențiale care afectează această participare și sunt apte să atingă acest obiectiv.

                  2)

                  Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/43 trebuie interpretat în sensul că faptul că o fundație privată stabilită într-un stat membru rezervă atribuirea unor burse destinate să sprijine proiecte de cercetare sau de studii juridice în străinătate candidaților care au promovat, în acest stat membru, un examen de drept, precum cel în discuție în litigiul principal, nu constituie o discriminare indirectă pe motive de rasă sau origine etnică, în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-643/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/52

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes)
      (Cauza T-643/18)
      (2019/C 16/63)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Germania) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrarea a mărcii Uniunii Europene verbale DermoFaes – cererea de înregistrare nr. 15 069 289

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 iunie 2018 în cauza R 1842/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea opoziției și respingerea cererii contestate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientei, la plata cheltuielilor de judecată și a cheltuielilor aferente procedurii în fața EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-461/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Brian Holohan și alții/An Bord Pleanálaen [Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 92/43/CEE – Conservarea habitatelor naturale – Conservarea speciilor de faună și floră sălbatică – Proiect de construcție rutieră – Evaluare corespunzătoare a efectelor potențiale asupra mediului – Întinderea obligației de motivare – Directiva 2011/92/UE – Evaluarea efectelor anumitor proiecte – Anexa IV punctul 3 – Articolul 5 alineatul (3) litera (d) – Conținutul noțiunii „principalele alternative”]

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/21

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlanda) – Irlanda) – Brian Holohan și alții/An Bord Pleanálaen
      (Cauza C-461/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Conservarea speciilor de faună și floră sălbatică - Proiect de construcție rutieră - Evaluare corespunzătoare a efectelor potențiale asupra mediului - Întinderea obligației de motivare - Directiva 2011/92/UE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte - Anexa IV punctul 3 - Articolul 5 alineatul (3) litera (d) - Conținutul noțiunii „principalele alternative”])
      (2019/C 16/25)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      High Court (Irlanda)

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan

         Pârât: An Bord Pleanálaen

         Cu participarea: National Parks and Wildlife Service (NPWS)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretat în sensul că o „evaluare corespunzătoare” trebuie, pe de o parte, să determine totalitatea tipurilor de habitate și a speciilor pentru care un sit este protejat, precum și, pe de altă parte, să identifice și să examineze atât efectele proiectului propus asupra speciilor prezente în acest sit și pentru care acesta nu a fost clasificat, cât și pe cele asupra tipurilor de habitate și a speciilor situate în afara limitelor sitului menționat, cu condiția ca aceste efecte să fie susceptibile să afecteze obiectivele de conservare a sitului.

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că nu permite autorității competente să autorizeze un plan sau un proiect care lasă inițiatorului proiectului libertatea de a stabili ulterior anumiți parametri referitori la etapa de construcție, precum localizarea complexului de construcție și rutele de transport, decât dacă este sigur că autorizația stabilește condiții suficient de stricte care garantează că acești parametri nu vor avea efecte negative asupra integrității sitului.

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43 trebuie interpretat în sensul că, atunci când autoritatea competentă respinge concluziile unei expertize științifice care pledează în favoarea obținerii unor informații suplimentare, „evaluarea corespunzătoare” trebuie să cuprindă o motivare explicită și detaliată, de natură să înlăture orice îndoială științifică rezonabilă cu privire la efectele lucrărilor preconizate asupra sitului în cauză.

                  4)

                  Articolul 5 alineatele (1) și (3), precum și anexa IV la Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului trebuie interpretate în sensul că impun inițiatorului proiectului să furnizeze informații care examinează în mod explicit efectele semnificative ale proiectului său asupra tuturor speciilor identificate în declarația furnizată în temeiul acestor dispoziții.

                  5)

                  Articolul 5 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2011/92 trebuie interpretat în sensul că inițiatorul proiectului trebuie să furnizeze informații referitoare la efectele asupra mediului atât ale opțiunii reținute, cât și ale fiecăreia dintre principalele alternative studiate de acesta, precum și motivele care stau la baza alegerii sale, ținând seama cel puțin de efectele lor asupra mediului, chiar în cazul respingerii de la început a unei asemenea alternative.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


title: Cauza C-299/18: Ordonanța președintelui Curții din 22 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf – Germania) – Stefan Neldner/Eurowings GmbH

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/32

      Ordonanța președintelui Curții din 22 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf – Germania) – Stefan Neldner/Eurowings GmbH
      (Cauza C-299/18) (1)

      (2019/C 16/41)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza T-830/17: Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2018 – Szentes/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunț de concurs – Concurs general – Condiții de admitere – Experiență profesională – Decizia comisiei de evaluare de a nu i se permite reclamantului să participe la concurs – Cerere de reexaminare – Excepție de nelegalitate – Obligația de motivare – Denaturarea informațiilor conținute în actul de candidatură – Eroare vădită de apreciere – Încălcarea anunțului de concurs”)

text:
               14.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/44

      Hotărârea Tribunalului din 13 noiembrie 2018 – Szentes/Comisia
      (Cauza T-830/17) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Condiții de admitere - Experiență profesională - Decizia comisiei de evaluare de a nu i se permite reclamantului să participe la concurs - Cerere de reexaminare - Excepție de nelegalitate - Obligația de motivare - Denaturarea informațiilor conținute în actul de candidatură - Eroare vădită de apreciere - Încălcarea anunțului de concurs”))
      (2019/C 16/53)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gyula Szentes (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Moyse, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Mihaylova și B. Mongin, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea, pe de o parte, a deciziei președintelui comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/330/16 – Administratori în domeniul energiei nucleare (AD 7) din 24 februarie 2017 de a nu i se permite reclamantului să participe la faza următoare a acestui concurs și, pe de altă parte, în măsura necesară, a deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) din 29 septembrie 2017 de respingere a reclamației sale

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Gyula Szentes la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-81/19: Acțiune introdusă la 12 februarie 2019 – Apostolopoulou și Apostolopoulou-Chrysanthaki/Comisia

text:
               25.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/49

      Acțiune introdusă la 12 februarie 2019 – Apostolopoulou și Apostolopoulou-Chrysanthaki/Comisia
      (Cauza T-81/19)
      (2019/C 112/60)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamante: Zoi Apostolopoulou (Atena, Grecia), Anastasia Apostolopoulou-Chrysanthaki (Atena) (reprezentant: D. Goskos, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  conexarea prezentei acțiuni a reclamantelor cu acțiunea conexă pe care acestea au introdus-o la 25 octombrie 2018 și care a fost înregistrată cu numărul T-721/18;

                  —

                  admiterea acțiunii și obligarea în solidar a pârâtelor la plata către fiecare dintre reclamante a sumei totale de un milion o sută de mii de euro, astfel cum aceasta este detaliată în cererea lor introductivă, pentru repararea prejudiciului moral pe care reclamantele l-au suferit ca urmare a atingerii aduse personalității;

                  —

                  obligarea pârâtelor la a se abține în viitor de la orice atingere adusă personalității;

                  —

                  obligarea primei pârâte la restabilirea onoarei și a reputației reclamantelor prin intermediul unei declarații;

                  —

                  obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune a fost introdusă împotriva Comisiei Europene și a Uniunii Europene. Dat fiind că aceasta din urmă este întotdeauna reprezentată în fața Curții de instituția căreia i se atribuie actul sau comportamentul atacat, Comisia este singura pârâtă în prezenta cauză.
      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de loialitate și de echitate care le revine părților, pe încălcarea principiului general fundamental al administrării echitabile a justiției și pe încălcarea dreptului reclamantelor la un proces echitabil.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea demnității umane și a personalității reclamantelor, cu încălcarea principiului bunei administrări.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului legalității, bunei-credințe și încrederii legitime.


title: Cauza C-798/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 17 decembrie 2018 — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) și alții/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 122/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 17 decembrie 2018 — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) și alții/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Cauza C-798/18)
      (2019/C 122/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie), Società Agricola N.B. Solar s.r.l., 3G s.r.l., AET s.r.l. Apparati Elettromeccanici e Telecomunicazioni, Società Agricola La Fontana s.s., Società Agricola Le Macchie di Sparapani Gabriele e C. s.s., Agricoltura Innovativa s.r.l. — Società Agricola, Società Agricola Agrilite s.r.l., Agrisolar Società Agricola s.r.l., Agrisun s.r.l., Società Agricola Agroenergia s.r.l., Alpi — Società Agricola s.s., Ambrasol 2 s.r.l., Ambrasol 3 s.r.l., Ambrasol 4 s.r.l., Ape Immobiliare s.r.l., Arizzi Fonderie S. Giorgio s.p.a., Artech s.r.l., ASP Solar Italia Alpha s.r.l. Società Agricola, Associazione Centro Servizi Pastorali Mons. Biglia, Aurora Group s.p.a., AVG s.r.l. Società Agricola, Tosi Sante, Cinesi Palmino, B&B Energia s.r.l., Bauexpert s.p.a., Belvedere Società Agricola a r.l., Biancolino Società Agricola a r.l., BMN Green Energy s.r.l., Brandoni Solare s.p.a., Brenta CRE s.r.l., Calipso s.r.l., Cappello s.r.l., Casale s.a.s. di CGS Energia s.p.a. & C. Società Agricola, Cavicchi Solar s.r.l., C.B. s.r.l., Ce.Ma.Co. s.r.l., Cedro s.r.l., Centro Risorse s.r.l., CGA s.r.l., Chiarano Green Power s.r.l., Chierese Pak s.r.l., C.L. Solar s.r.l., Colombo Bolla s.r.l., Comino Energia s.r.l., Corà Domenico & Figli s.p.a., Corfin Energy s.r.l., Corna s.r.l., Coronet s.p.a., Società Agricola Coste della Chiesa s.r.l., Ecoenergy 04 s.r.l., Elektrosolar s.r.l., Elettronica Cimone s.r.l., Energia Capoterra Società Agricola s.r.l., Energia e Impresa s.r.l., Società Agricola Energo di Buratti Enrico & C. s.s., Energy Gestion s.r.l., Energy Italia 3 s.r.l., Energy Italia 4 s.r.l., Energylife s.r.l., Energy Resources Pesaro 2 s.r.l., Enervis s.r.l., EQ Energia s.r.l., Esco Roma s.r.l., E-Solar s.r.l., E. Sole s.r.l., Euroline 2 s.r.l., Eurosun Tarquinia s.r.l., Fratelli Dalle Crode s.p.a., Fratelli Raviola s.r.l., Falmec s.p.a., Fiere di Parma s.p.a., Flash Energy s.r.l., Fotoeos s.r.l., Fotosfera s.r.l., Fotosintesi 1 s.r.l., Fotosintesi 2 s.r.l., Fotosintesi 6 s.r.l., Fotovoltaica s.r.l., Fresia Energie s.r.l., Giuseppe Ciccaglione, Generali PIO s.p.a., Gi.Gi.Emme di Caramello Marta e C. s.a.s., Gifa s.r.l., G.P.B. Energia s.r.l., Green Energy Ambiente e Tecnologie s.r.l., Green Land di Giuseppe Ciccaglione s.s. agricola, Green Power 2010 s.r.l., Happy Island Società Agricola s.r.l., I.C.S. Industria Costruzioni Stampi s.p.a., Iesse Commerciale s.r.l., ISA s.r.l. Società Agricola, Isolpack s.p.a., Italcoat s.r.l., La Base s.r.l., La T.I.S. Service s.p.a., Società Agricola Lombardia Group s.r.l., Mafin Green Power s.r.l., Marina Costruzioni s.r.l., Mercato Solare s.p.a., Metalco Group s.r.l., Società Agricola Mostrazzi Solar s.r.l., Mozzone Building System s.r.l., Mozzone Fratelli s.r.l., MSM Solar s.r.l., New E-Co s.r.l., Nordpan s.p.a., Nuvoleto s.r.l. Società Agricola, Omera s.r.l., Palar s.r.l., Paolin Energia s.r.l., Pbsol 1 s.r.l., Pizzarotti Energia s.r.l., Plasti-Max s.p.a., PMM Energy s.r.l., Società Agricola Poggio Tortollo di Alessandra Pennuto, Profilumbra s.p.a., Quabas s.p.a., Reco 2 s.r.l., Reti s.r.l., Revi s.r.l., Righi Group s.r.l., Società Agricola Righi s.r.l., Righi s.r.l., Rovigo Solare A s.r.l., Rovigo Solare B s.r.l., Rubner Haus s.p.a., Rubner Holzbau s.p.a., Rubner Tueren s.p.a., Ruscalla Energia s.r.l., Sabenergia s.r.l., San Felice Agrar s.r.l. Società Agricola, Sangiorgio Fotovoltaica Società Agricola a r.l., Società Agricola Sargenti Agroenergie s.s. di Sargenti Carlo & C., SD Agrar s.r.l. Società Agricola, Senergia s.r.l., Sequenza s.p.a., Sider Sipe s.p.a., Sinergya s.r.l., S.I.Pro. — Agenzia provinciale per lo sviluppo s.p.a., Siriac s.r.l., Società Agricola Cascina Gallotto s.s., Società Agricola Solar Farm s.r.l., Premi Giuseppe — Adelfranca — Piergiorgio s.s. Società Agricola, Sociovit Società Agricola s.s., Solivrea s.r.l., Studio Agri Power s.r.l., Studio Energia s.r.l., Taricco Fratelli s.s., Tecno Pool s.p.a., Toscasolar s.r.l., Trea s.r.l., Trifase s.r.l., Uniernergy s.r.l., V.S. 1 s.r.l., Vercelli s.p.a., Vetraria Bergamasca — Tecnovetro s.r.l., Vinlisca s.r.l., VRV s.p.a., The Wierer Holding s.p.a.

         Pârâte: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii Europene se opune aplicării unei dispoziții naționale precum cea prevăzută la articolul 26 alineatele 2 și 3 din Decretul-lege nr. 91/2014, aprobat prin Legea 116/2014, care reduce sau întârzie în mod semnificativ plata stimulentelor deja acordate prin lege și stabilite în temeiul unor convenții speciale încheiate de producătorii de energie electrică produsă prin conversie fotovoltaică cu Gestore dei servizi energetici s.p.a., societate publică având această misiune?

                  2)

                  În special, această dispoziție națională este compatibilă cu principiile generale ale dreptului Uniunii Europene privind încrederea legitimă, securitatea juridică, cooperarea loială și efectul util, cu articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cu Directiva 2009/28/CE (1) și cu reglementarea privind schemele de sprijin prevăzută de aceasta, precum și cu articolul 216 alineatul (2) TFUE, în special în raport cu Tratatul privind Carta europeană a energiei?

         (1)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).


title: Cauza C-700/18 P: Recurs introdus la 7 noiembrie 2018 de Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) și de Evolution Gaming Advisory Kft. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 12 octombrie 2018 în cauza T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) și Evolution Gaming Advisory Kft./Comisia Europeană

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/2

      Recurs introdus la 7 noiembrie 2018 de Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) și de Evolution Gaming Advisory Kft. împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 12 octombrie 2018 în cauza T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) și Evolution Gaming Advisory Kft./Comisia Europeană
      (Cauza C-700/18 P)
      (2019/C 164/02)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurente: Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.), Evolution Gaming Advisory Kft. (reprezentant: P. Ruth, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 14 martie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șaptea) a respins recursul și a decis ca recurentele să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-722/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 19 noiembrie 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k./Porr S.A.

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 19 noiembrie 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k./Porr S.A.
      (Cauza C-722/18)
      (2019/C 164/03)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k.

         Pârâtă: Porr S.A.

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii, în speță considerentele (13), (20) și (22) din preambulul Directivei 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale (1) și articolul 18 din Tratat, care instituie principiul nediscriminării, permite excluderea compensațiilor pentru întârzierea efectuării plăților în cazul tranzacțiilor finanțate, în întregime sau parțial, din fonduri structurale și din Fondul de Coeziune al Uniunii Europene, excludere prevăzută de articolul 4 punctul 3 litera c din Legea privind termenele de plată în tranzacțiile comerciale?

         (1)  JO 2000 L 200, p. 35, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 226.


title: Cauza C-745/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 27 noiembrie 2018 — JA/Skarbowi Państwa reprezentowanemu przez Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezesa Rady Ministrów, Ministra Sprawiedliwości i Ministra Finansów

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 27 noiembrie 2018 — JA/Skarbowi Państwa reprezentowanemu przez Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezesa Rady Ministrów, Ministra Sprawiedliwości i Ministra Finansów
      (Cauza C-745/18)
      (2019/C 164/04)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: JA

         Pârâtă: Skarb Państwa (Trezoreria) Sejm Rzeczypospolitej Polskiej (Seimul Republicii Polone), Senat Rzeczypospolitej Polskiej (Senatul Republicii Polone), Prezes Rady Ministrów (Președintele Consiliului de Miniștri), Minister Sprawiedliwości (Ministrul Justiției), Minister Finansów (Ministrul Finanțelor)

         Întrebarea preliminară

      Articolul 73 și articolul 78 litera a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) și articolele care le-au precedat, și anume articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera a) și articolul 11 secțiunea A alineatul (2) litera a) din a Șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (2) (JO UE 1977 L 145, p. 1), înțelese în lumina principiilor generale ale răspunderii statului membru pentru prejudiciile cauzate, astfel cum au fost stabilite de jurisprudența Curții (în special Hotărârea din 19 noiembrie 1991, C-6/90 și C-9/90, Andrea Francovich și Danila Bonifaci și alții împotriva Republicii Italiene, ECLI:EU:C: 1991:428; Hotărârea din 5 martie 1996 în cauzele conexate C-46/93, Brasserie du Pêcheur împotriva Bundesrepublik Deutschland și C-48/93, The Queen împotriva Secretary of State for Transport ex parte Factortame Ltd și alții, ECLI:EU:C:1996:79), trebuie să fie interpretate în sensul că, de la 1 mai 2004, constituie un izvor al obligației instituirii de către statul membru care a aderat la Uniunea Europeană după această dată de a adopta dispoziții care să prevadă acordarea către lichidatorul judiciar al masei credale a unei remunerații majorate cu valoarea taxei pe valoarea adăugată (TVA) aplicate la această remunerație?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

         (2)  JO 1977, L 145, p. 1.


title: Cauza C-779/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polonia) la 12 decembrie 2018 — Mikrokasa S.A. w Gdyni, Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie/XO

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Polonia) la 12 decembrie 2018 — Mikrokasa S.A. w Gdyni, Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie/XO
      (Cauza C-779/18)
      (2019/C 164/05)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Mikrokasa S.A. w Gdyni, Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie

         Pârâtă: XO

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile Directivei 2008/48/CE din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE (1) a Consiliului, în special articolul 3 litera (g), articolul 10 alineatul (1) și articolul 22 alineatul (1) trebuie să fie interpretate în sensul că se opun separării așa-numitelor „costuri de credit altele decât dobânda”, care sunt stabilite în sumă fixă, conform unei formule de calcul legale descrise la articolul 36a din „Legea privind creditul pentru consumatori” din 12 mai 2011 (Dz.U.2018.993, versiune consolidată) dintr-un anumit „cost total al creditului pentru consumatori” menționat în directivă, într-un mod în care permit ocultarea față de consumator a costurilor creditului altele decât dobânda suportate efectiv de întreprindere?

                  2)

                  Dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (2), în special articolul 1 alineatul (2), articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unui control al clauzelor din contractele de credit încheiate cu consumatorii pe baza condițiilor descrise la articolul 3 din directiva menționată, în măsura în care în discuție sunt așa-numitele „costuri de credit altele decât dobânda”, care sunt stabilite pe baza criteriilor descrise la articolul 36a din „Legea privind creditul pentru consumatori” din 12 mai 2011 (Dz.U.2018.993, versiune consolidată)?

         (1)  JO 2008, L 133, p. 66.

         (2)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 02, p. 273.


title: Cauza C-824/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 28. Decembrie 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 28. Decembrie 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa
      (Cauza C-824/18)
      (2019/C 164/06)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: A.B., C.D., E.F., G.H., I.J.

         Pârât: Krajowa Rada Sądownictwa

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 2 coroborat cu articolul 4 alineatul (3) a treia teză, articolul 6 alineatul (1), articolul 19 alineatul (1) TUE coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale și cu articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului și articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretate în sensul că
                  are loc o încălcare a principiului statului de drept și a dreptului la o cale de atac efectivă și la o protecție jurisdicțională efectivă dacă legiuitorul național, acordând dreptul la o cale de atac în cazurile individuale referitoare la numirea în funcția de judecător la o instanță de ultim grad de jurisdicție a unui stat membru (Curtea Supremă), condiționează puterea de lucru judecat și eficiența deciziei luate în cadrul unei proceduri de selecție care precedă cererea de numire în funcția de judecător la instanța sus-menționată, de situația în care decizia în cazul analizei și a evaluării comune a tuturor candidaților pentru SN nu este atacată de către toți participanții la procedura de selecție, printre care se numără și candidatul care nu are interesul de a ataca decizia menționată, respectiv candidatul vizat de cererea de numire în funcție, și, în consecință:

                              —

                              subminează eficiența căii de atac și posibilitatea unui control efectiv al modului de desfășurare a procedurii de selecție sus-menționate de către instanța competentă?

                              —

                              în cazul în care domeniul de aplicare al unor astfel de proceduri include și acele posturi de judecători la Curtea Supremă în cazul cărora, față de judecătorii care le-au ocupat anterior, s-a aplicat vârsta mai mică de pensionare, fără ca decizia de a recurge la o vârstă de pensionare mai mică să fie luată doar de către judecătorul în cauză, în contextul principiului inamovibilității judecătorilor — în situația când se recunoaște că, în acest mod, acesta a fost încălcat — la fel, nu privează de efecte privind domeniul de aplicare și de rezultat controlul jurisdicțional al procedurii de selecție sus-menționate?

                  2)

                  Articolul 2 coroborat cu articolul 4 alineatul (3) a treia teză și articolul 6 alineatul (1) TUE coroborat cu articolul 15 alineatul (1) și articolul 20 coroborat cu articolul 21 alineatul (1) și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale coroborat cu articolul 2 alineatul (1), alineatul (2) litera (a) și articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului și articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretate în sensul că
                  are loc o încălcare a principiului statului de drept, a principiului egalității de tratament și al accesului egal la funcții publice — adică ocuparea funcției de judecător la SN — dacă, […] în cazurile individuale referitoare la exercitarea funcției de judecător la o instanță menționată mai sus, există dreptul la sesizarea unei instanțe competente, în fața căreia, ca urmare a puterii de lucru judecat descrise în prima întrebare, numirea în funcție de judecător la SN pe un post vacant poate avea loc fără ca instanța competentă să realizeze un control asupra modului de desfășurare a procedurii de selecție menționate — dacă s-ar ajunge la inițierea acestuia — și în același timp, lipsa acestei soluții, care încalcă dreptul la o cale de atac efectivă, încalcă dreptul la acces egal la funcțiile publice și, prin urmare, nu răspunde obiectivelor de interes general, iar situația în care alcătuirea instituției dintr-un stat membru care ar trebui să supravegheze independența instanțelor judecătorești și a judecătorilor (Krajowa Rada Sądownicza) sesizată cu o procedură referitoare la exercitarea funcției de judecător la SN este creată în așa fel încât reprezentanții autorităților judiciare din cadrul acestei instituții sunt aleși de către puterea legislativă nu aduce atingere principiului echilibrului instituțional?


title: Cauza C-3/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 3 ianuarie 2019 — Asmel società consortile a r.l./A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 3 ianuarie 2019 — Asmel società consortile a r.l./A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione
      (Cauza C-3/19)
      (2019/C 164/07)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Asmel società consortile a r.l.

         Intimată: A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul comunitar se opune unei norme de drept național precum articolul 33 alineatul 3-bis din Decretul legislativ nr. 163 din 12 aprilie 2006, care limitează autonomia municipalităților în recurgerea la un organism central de achiziție doar la două modele organizatorice, și anume uniunea de municipalități, dacă aceasta există deja, sau consorțiul de municipalități, care urmează a fi constituit?

                  2)

                  În orice caz, dreptul comunitar și, în special, principiile liberei circulații a serviciilor și deschiderii maxime spre concurență în domeniul achizițiilor publice de servicii se opun unei norme de drept național precum articolul 33 alineatul 3-bis din Decretul legislativ nr. 163 din 12 aprilie 2006 care, coroborat cu articolul 3 alineatul 25 din Decretul legislativ nr. 163 din 12 aprilie 2006, în ceea ce privește modelul organizatoric al consorțiilor de municipalități, exclude posibilitatea de a constitui entități de drept privat cum ar fi, de exemplu, consorțiul de drept comun cu participarea și a unor entități private?

                  3)

                  Dreptul comunitar și, în special, principiile liberei circulații a serviciilor și deschiderii maxime spre concurență în domeniul achizițiilor publice de servicii se opun unei norme naționale precum articolul 33 alineatul 3-bis, care, dacă este interpretat în sensul că permite consorțiilor de municipalități, care sunt organisme centrale de achiziție, să acționeze pe un teritoriu care corespunde celui al municipalităților participante considerat în ansamblu și, prin urmare, cel mult cadrului unei provincii, limitează domeniul de funcționare al organismelor centrale de achiziție menționate anterior?


title: Cauza C-11/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 7 ianuarie 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 7 ianuarie 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova
      (Cauza C-11/19)
      (2019/C 164/08)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Azienda ULSS n. 6 Euganea

         Intimată: Pia Opera Croce Verde Padova

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul în care ambele părți sunt entități publice, considerentul (28) al Directivei 2014/24/UE (1), articolul 10 și articolul 12 alineatul (4) din aceasta se opun aplicabilității articolului 5 coroborat cu articolele 1, 2, 3 și 4 din Legea regiunii Veneto nr. 26/2012, în temeiul parteneriatului public-public prevăzut la articolul 12 alineatul (4) menționat anterior, la articolul 5 alineatul 6 din Decretul legislativ nr. 50/2016 și la articolul 15 din Legea nr. 241/1990?

                  2)

                  În cazul în care ambele părți sunt entități publice, considerentul (28) al Directivei 2014/24/UE, articolul 10 și articolul 12 alineatul (4) din aceasta se opun aplicabilității dispozițiilor Legii regiunii Veneto nr. 26/2012, în temeiul parteneriatului public-public prevăzut la articolul 12 alineatul (4) menționat anterior, la articolul 5 alineatul 6 din Decretul legislativ nr. 50/2016 și la articolul 15 din Legea nr. 241/1990, în sensul limitat că obligă autoritatea contractantă să indice motivele alegerii de a atribui serviciul de transport sanitar obișnuit prin procedură de cerere de ofertă, iar nu prin atribuire directă prin convenție?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza C-14/19 P: Recurs introdus la 10 ianuarie 2019 de Centrul Satelitar al Uniunii Europene (Satcen) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 25 octombrie 2018 în cauza T-286/15, KF/Satcen

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/8

      Recurs introdus la 10 ianuarie 2019 de Centrul Satelitar al Uniunii Europene (Satcen) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 25 octombrie 2018 în cauza T-286/15, KF/Satcen
      (Cauza C-14/19 P)
      (2019/C 164/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Centrul Satelitar al Uniunii Europene (Satcen) (reprezentant: A. Guillerme, avocat)

         Celelalte părți din procedură: KF, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentului

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  obligarea reclamantului în primă instanță să suporte toate cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În motivarea recursului, Satcen invocă următoarele motive:

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că are competența de a soluționa capetele de cerere formulate de reclamant, din moment ce (i) nu a analizat dacă erau întrunite condițiile pe care se întemeiază competența sa și (ii) a interpretat în mod eronat principiul egalității de tratament;

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că este competent să soluționeze cauza în temeiul articolelor 263 și 268 TFEU;

                  —

                  Tribunalul a denaturat faptele atunci când a examinat susținerile KF în ceea ce privește desfășurarea anchetei administrative;

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 1 din anexa IX la Statutul personalului Satcen, precum și în interpretarea conceptului de drept la apărare.


title: Cauza C-15/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 ianuarie 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 ianuarie 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.
      (Cauza C-15/19)
      (2019/C 164/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

         Intimat: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este compatibilă cu articolele 10 și 14 din Directiva 1999/31/CE (1) interpretarea reținută de instanța de apel potrivit căreia articolele 15 și 17 din Decretul legislativ nr. 36/2003, prin care au fost transpuse în ordinea juridică națională dispozițiile [de drept al Uniunii] menționate anterior, se aplică în mod retroactiv, fapt care are drept efect supunerea necondiționată la obligațiile prevăzute de aceste dispoziții a depozitelor de deșeuri existente și care dețin deja autorizație de exploatare, în special la prelungirea de la 10 la 30 de ani a perioadei de întreținere a amplasamentului după închidere?

                  2)

                  În special, — în lumina prevederilor articolelor 10 și 14 din Directiva 1999/31/CE, care invită statele membre să ia „măsurile necesare pentru a se asigura de faptul că toate costurile determinate de instalarea și de exploatarea unui depozit de deșeuri, inclusiv, pe cât posibil, costul garanției financiare sau al echivalentului acesteia menționat la articolul 8 litera (a) punctul (iv), precum și costurile estimative pentru închidere și operațiile posttratare pentru o perioadă de minimum 30 de ani sunt acoperite de prețul stabilit de operator pentru evacuarea oricărui tip de deșeu în depozitul respectiv” și, respectiv, „măsurile necesare pentru ca depozitele de deșeuri autorizate sau care funcționau deja la data punerii în aplicare a prezentei directive să nu poată continua să își desfășoare activitatea” —, este compatibilă cu aceste dispoziții interpretarea reținută de instanța de apel potrivit căreia articolele 15 și 17 din Decretul legislativ nr. 36/2003 se aplică depozitelor de deșeuri existente și care dețin deja autorizație de exploatare, deși la transpunerea obligațiilor care sunt impuse și depozitelor de deșeuri existente, articolul 17 se limitează să prevadă o perioadă de tranziție și nu conține nicio măsură care să aibă ca obiect limitarea impactului financiar al prelungirii asupra „deținătorului”?

                  3)

                  Este conformă cu articolele 10 și 14 din Directiva 1999/31/CE interpretarea reținută de instanța de apel potrivit căreia articolele 15 și 17 din Decretul legislativ nr. 36/2003 se aplică depozitelor de deșeuri existente și care dețin deja autorizație de exploatare și în ceea ce privește sarcinile financiare care decurg din obligațiile care le sunt astfel impuse și, în special, din prelungirea de la 10 la 30 de ani a perioadei de întreținere a amplasamentului după închidere, făcând ca aceste sarcini să fie suportate de „deținător” și legitimând astfel modificarea in peius pentru acesta a tarifelor stabilite în acordurile contractuale care reglementează activitatea de eliminare a deșeurilor?

                  4)

                  În sfârșit, este conformă cu articolele 10 și 14 din Directiva 1999/31/CE interpretarea reținută de instanța de apel potrivit căreia articolele 15 și 17 din Decretul legislativ nr. 36/2003 se aplică depozitelor de deșeuri existente și care dețin deja autorizație de exploatare și în ceea ce privește sarcinile financiare care decurg din obligațiile care le sunt astfel impuse și, în special, din prelungirea de la 10 la 30 de ani a perioadei de întreținere a amplasamentului după închidere, considerând că — pentru stabilirea acestora — trebuie luate în considerare nu numai deșeurile care urmau să fie depozitate începând cu intrarea în vigoare a dispozițiilor de transpunere, ci și cele deja depozitate anterior?

         (1)  Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO 1999, L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94).


title: Cauza C-16/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Krakowie (Polonia) la 2 ianuarie 2019 — VL/Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Krakowie (Polonia) la 2 ianuarie 2019 — VL/Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie
      (Cauza C-16/19)
      (2019/C 164/11)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: VL

         Pârât: Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2 din Directiva 2000/78/CE din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretat în sensul că una dintre formele de încălcare a principiului egalității de tratament o reprezintă diferențierea situației anumitor persoane care aparțin unui grup delimitat pe baza unei caracteristici protejate (handicapul), dacă diferențierea operată de angajator în interiorul acestui grup s-a produs pe baza unui criteriu aparent neutru, acest criteriu nu poate fi obiectiv justificat de un obiectiv legitim, iar mijloacele de realizare a acestui obiectiv nu sunt adecvate și necesare?

         (1)  JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-25/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polonia) la 15 ianuarie 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsku Białej/Gefion Insurance A/S, Copenhaga

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polonia) la 15 ianuarie 2019 — Corporis Sp. z o.o., Bielsku Białej/Gefion Insurance A/S, Copenhaga
      (Cauza C-25/19)
      (2019/C 164/12)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polonia)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Corporis Sp. z o.o. w Bielsku Białej

         Pârâtă: Gefion Insurance A/S w Kopenhadze

         Întrebarea preliminară

      Articolul 152 alineatele (1) și (2) din Directiva 2009/138/CE (1) coroborat cu articolul 151 din aceasta și cu considerentul (8) al Regulamentului nr. 1393/2007 (2) trebuie interpretat în sensul că reprezentarea unei întreprinderi de asigurare generală de către un reprezentant desemnat include primirea actului de sesizare a instanței în materie de despăgubire pentru un accident rutier?

         (1)  Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (JO L 335, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (notificarea sau comunicarea actelor) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului (JO L 324, p. 79).


title: Cauza C-26/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Modena (Italia) la 15 ianuarie 2019 — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Modena (Italia) la 15 ianuarie 2019 — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo
      (Cauza C-26/19)
      (2019/C 164/13)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Azienda USL di Modena

         Pârâtă: Comune di Sassuolo

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 9 alineatul 8 din Decretul legislativ nr. 23 [din 14 martie 2011], care prevede că entitățile din cadrul serviciului național de sănătate italian sunt scutite de la plata IMU pentru imobilele deținute care sunt destinate exclusiv misiunilor care le-au fost atribuite, în cazul în care este interpretat în sensul că acesta recunoaște facilitatea respectivă și unei AUSL care a dat un imobil în locațiune unei societăți comerciale cu capital mixt, public și privat, deținută în proporție de 51 % de aceeași AUSL, care prestează în acel imobil servicii de sănătate în condiții de concurență cu alte centre de îngrijire și asistență cu capital integral privat, dobândind astfel un avantaj fiscal care ar trebui calificat drept ajutor de stat, cu denaturarea regulilor pieței libere, este sau nu este compatibil cu articolul 107 TFUE, care interzice ajutoarele de stat „sub orice formă”?

                  2)

                     Ruling-ul italian prevăzut la articolul 11 din Legea nr. 212 [din 27 iulie 2000], care împiedică interpretarea articolului 9 alineatul 8 din Decretul legislativ nr. 23 într-un mod similar jurisprudenței [Corte suprema di cassazione] [Curtea de Casație, Italia] referitoare la ICI, în sensul că o AUSL nu are dreptul la scutirea de plata IMU atunci când imobilul este utilizat de o societate pe acțiuni, chiar dacă aceasta este deținută în parte de aceeași entitate publică, care desfășoară în acel imobil o activitate în domeniul sănătății în condiții de concurență în raport cu alte societăți comerciale cu capital integral privat care prestează de asemenea servicii de sănătate, dobândind astfel un avantaj fiscal care ar trebui calificat drept ajutor de stat, cu denaturarea regulilor pieței libere, este sau nu este compatibil cu tratatul, mai precis cu articolul 107 TFUE, care interzice ajutoarele de stat „sub orice formă”?


title: Cauza C-28/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 16 ianuarie 2019 — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust și alții

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 16 ianuarie 2019 — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust și alții
      (Cauza C-28/19)
      (2019/C 164/14)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

         Intimate: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile articolului 23 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (1) trebuie interpretate în sensul că costurile aferente înregistrării online și „taxei de administrare” pentru achiziționarea cu card de credit, care grevează prețul biletelor în sine, precum și cele care rezultă din aplicarea TVA-ului asupra tarifelor și a tarifelor suplimentare facultative pentru zborurile naționale intră în categoria suplimentelor de preț care nu pot fi evitate și sunt previzibile sau a celor opționale?

                  2)

                  Dispozițiile articolului 23 alineatul (1) a patra teză din Regulamentul nr. 1008/2008 trebuie interpretate în sensul că prin termenul „opțional” se înțelege ceea ce poate fi evitat de majoritatea consumatorilor?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (reformare) (JO 2008, L 293, p. 3).


title: Cauza C-61/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 29 ianuarie 2019 — Orange Romania SA/Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 29 ianuarie 2019 — Orange Romania SA/Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal
      (Cauza C-61/19)
      (2019/C 164/15)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Orange Romania SA

         Pârâtă: Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În sensul articolului [2] litera (h) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (1)[,] care sunt condițiile care trebuie să fie îndeplinite pentru a se putea considera că o manifestare de voință este una specifică și informată?

                  2)

                  În sensul articolului 2 litera (h) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[,] care sunt condițiile care trebuie să fie îndeplinite pentru a se putea considera că o manifestare de voință este una liber exprimată?

         (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO 1995 L 281, p. 3l, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-70/19 P: Recurs introdus la 30 ianuarie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 noiembrie 2018 în cauza T-587/16, HM/Comisia Europeană

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/15

      Recurs introdus la 30 ianuarie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 noiembrie 2018 în cauza T-587/16, HM/Comisia Europeană
      (Cauza C-70/19 P)
      (2019/C 164/17)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr, G. Gattinara, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: HM

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 21 noiembrie 2018 în cauza T-587/16, HM/Comisia;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal,

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia invocă două motive de recurs.
      Prin intermediul primului motiv de recurs, structurat pe trei aspecte, se susține că Tribunalul a săvârșit o eroare la demarcarea competențelor între juriu și Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO).
      În primul aspect al acestui motiv de recurs, Comisia invocă faptul că Tribunalul a calificat juridic eronat măsura contestată, mai precis decizia EPSO din 17 august 2015 de a nu transmite juriului, pe motiv de tardivitate, cererea de reexaminare formulată de contestator. Această notificare a survenit în limitele competențelor EPSO, în conformitate cu subpunctul 3.1.3. din Condițiile generale aplicabile concursurilor generale, de a purta întreaga corespondență cu candidații.
      În cuprinsul celui de al doilea aspect, Comisia este de părere că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la interpretarea Condițiilor generale. Subpunctul 3.4.3. din aceste Condiții generale trebuie interpretată nu doar prin coroborare cu subpunctul 3.1.3., ci și în litera și spiritul subpunctului 3.4.3., care conferă EPSO competența privind procedura de reexaminare internă.
      Al treilea aspect evocă o eroare de drept în interpretarea articolului 7 din anexa III la Statutul funcționarilor. Notificarea în discuție era o măsură administrativă al cărei scop era acela de a garanta aplicarea unor criterii uniforme în procedura de selecție potrivit articolului 7 alineatul (1) sus-menționat. Acest lucru este conform cu rolul EPSO de a acorda asistență la examinare după cum a statuat Tribunalul în Hotărârea T-361/10 P, Comisia/Pachitis (1).
      Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, se susține că Comisia a săvârșit o eroare de fapt la interpretarea motivului acțiunii vizând necompetența autorului măsurii. În prezenta cauză, Tribunalul nu a analizat dacă s-ar fi adoptat o măsură cu același conținut sau cu un alt conținut în cazul în care s-ar fi rectificat viciul privind necompetența. În lipsa acestei analize, Tribunalul nu ar fi putut anula măsura contestată.

         (1)  ECLI:EU:T:2011:742


title: Cauza C-75/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Specializat Mureș (România) la data de 31 ianuarie 2019 — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Specializat Mureș (România) la data de 31 ianuarie 2019 — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl
      (Cauza C-75/19)
      (2019/C 164/18)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Specializat Mureș

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: MF

         Pârâte: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Se opun dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului privind clauzele abuzive în contracte încheiate cu consumatorii (1), respectiv considerentele 12, 21 și 23 din preambulul directivei și articolul 6 alineatul (1), articolul 7 alineatul (2) și articolul 8 din directivă, unei interpretări a instanțelor naționale conform căreia consumatorul nu poate invoca în cadrul unei contestații la executare, care potrivit dreptului intern reprezintă o acțiune specială ce poate fi exercitată în anumite termene și condiții restrictive, după începerea unei executări silite împotriva contestatorului, pe motiv că ar fi inadmisibilă pe această cale constatarea existenței unor clauze abuzive într-un contract de credit încheiat cu un profesionist, contract de credit care reprezintă potrivit legii titlu executoriu și în temeiul căruia s-a început executarea silită împotriva consumatorului, prin raportare la reglementările din legislația internă care prevăd o acțiune de drept comun, imprescriptibilă, prin care consumatorul poate cere oricând constatarea existenței unor clauze abuzive și lipsirea lor de efecte, fără însă ca soluția în cadrul acestei proceduri să producă consecințe directe asupra procedurii de executare silită, existând riscul ca executarea silită să fie terminată înainte de obținerea unei soluții în cadrul procedurii de drept comun?

                  2)

                  În caz afirmativ la prima întrebare, se opun aceleași dispoziții ale directivei unei prevederi din dreptul național care stabilește un termen de 15 zile de la comunicarea primelor acte de executare silită (printr-o dispoziție imperativă, de ordine publică, a cărei nerespectare atrage respingerea acțiunii ca tardiv formulate) pentru invocarea de către consumatorul contestator (debitor urmărit silit) a caracterului abuziv al unor clauze contractuale din cuprinsul contractului de credit încheiat cu un profesionist, în condițiile în care același regim îl au în dreptul intern și invocarea unor critici similare apreciate ca apărări pe fondul cauzei, respectiv având în vedere faptul că, potrivit jurisprudenței constante a Curții, există în sarcina instanței naționale o obligație de a examina din oficiu caracterul abuziv al unor clauze contractuale de îndată ce dispune de elementele de drept și de fapt necesare în acest sens?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-84/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polonia) la 31 ianuarie 2019 — Profi Credit Polska S.A./QJ

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polonia) la 31 ianuarie 2019 — Profi Credit Polska S.A./QJ
      (Cauza C-84/19)
      (2019/C 164/19)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Profi Credit Polska S.A.

         Pârâtă: QJ

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 (1) trebuie interpretat în sensul că exclude aplicarea dispozițiilor directivei în ceea ce privește aprecierea caracterului licit al anumitor clauze referitoare la costurile creditării, altele decât dobânzile, în situația în care dispozițiile legale în vigoare în statul membru prevăd o limită superioară a acestor costuri, stabilind că costurile creditării, altele decât dobânzile rezultate dintr-un contract de credit pentru consumatori, nu sunt datorate în partea care depășește costurile maxime ale creditării, altele decât dobânzile, calculate în modalitatea prevăzută de lege, sau valoarea totală a creditului?

                  2)

                  Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, pe lângă dobânzi, costurile creditării, altele decât dobânzile, legate de încheierea contractului și de acordarea împrumutului (sub formă de taxe, de comisioane și sub altă formă), suportate și achitate de împrumutător împreună cu împrumutul, drept clauză a acestui contract, nu fac obiectul aprecierii menționate în acest alineat în contextul caracterului lor abuziv dacă această clauză este redactată într-un limbaj clar și inteligibil?

                  3)

                  Articolul 4 alineatul (2) Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 trebuie interpretat în sensul că clauzele contractuale care prevăd diferite tipuri de costuri legate de acordarea împrumutului nu sunt „redactate într-un limbaj clar și inteligibil” dacă nu explică în mod concret serviciile în a căror contrapartidă sunt percepute acestea și nu permit consumatorului să recunoască diferențele dintre acestea?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 24, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-85/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 6 februarie 2019 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 6 februarie 2019 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK
      (Cauza C-85/19)
      (2019/C 164/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Intimată: RK

         Întrebarea preliminară

      Sunt contrare prevederilor clauzei a patra alineatele (1) și (2) din Acordul-cadru european cu privire la munca pe fracțiune de normă — Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 (1), și prevederilor articolului 2 alineatul (1) litera (b) și ale articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (2), dispoziția cuprinsă într-un contract colectiv de muncă și practica angajatorilor potrivit cărora, în scop retributiv și al promovării profesionale, vechimea în muncă a unei lucrătoare pe fracțiune de normă cu repartizare verticală a zilei de lucru în cursul unui an, trebuie calculată luând în considerare numai perioada de prestare efectivă a serviciilor?

         (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială 05/vol. 5, p. 35).

         (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială 05/vol.8, p. 262).


title: Cauza C-86/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spania) la 6 februarie 2019 — SL/Vueling Airlines S.A.

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spania) la 6 februarie 2019 — SL/Vueling Airlines S.A.
      (Cauza C-86/19)
      (2019/C 164/21)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SL

         Pârâtă: Vueling Airlines S.A.

         Întrebarea preliminară

      În condițiile în care pierderea bagajului a fost dovedită, compania aeriană are obligația să despăgubească pasagerul, întotdeauna și în orice caz, acordându-i limita maximă de despăgubire de 1 131 DST, întrucât este vorba despre cazul cel mai grav dintre cele prevăzute la articolul 17 alineatul (2) și la articolul 22 alineatul (2) din Convenția de la Montreal din 28 mai 1999, sau este vorba despre o limită maximă de despăgubire, care poate fi adaptată de instanță, inclusiv în cazul pierderii bagajului, în funcție de circumstanțe, astfel încât suma de 1 131 DST este acordată pasagerului numai dacă dovedește, prin orice mijloace de probă legale, că valoarea obiectelor și a bunurilor personale din interiorul bagajului înregistrat, precum și a celor pe care a trebuit să le achiziționeze în schimb atingeau valoarea respectivă sau, în lipsa unor dovezi în acest sens, instanța poate lua în considerare de asemenea alți parametri, precum, de exemplu, greutatea bagajului sau împrejurarea că pierderea bagajului a avut loc în timpul zborului dus sau întors, pentru a aprecia prejudiciul moral provocat de neplăcerile rezultate din pierderea bagajului?


title: Cauza C-114/19 P: Recurs introdus la 8 februarie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2018 în cauza T-811/16, Di Bernardo/Comisia

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/20

      Recurs introdus la 8 februarie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2018 în cauza T-811/16, Di Bernardo/Comisia
      (Cauza C-114/19 P)
      (2019/C 164/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și G. Gattinara, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Danilo Di Bernardo

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 29 noiembrie 2018 (Camera a șaptea), Di Bernardo/Comisia, T-811/16;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv, care privește punctele 41-53 ultima frază din hotărârea atacată, se întemeiază pe o eroare de drept în definirea întinderii obligației de motivare a comisiei de evaluare într-o decizie de a nu înscrie un candidat pe lista de rezervă. În primul rând, Comisia susține că Tribunalul s-a îndepărtat de jurisprudența constantă a Curții care distinge deciziile privind examinarea candidaturilor, cum ar fi cele privind diplomele sau experiența candidatului, de deciziile privind aprecierea meritelor candidaților în urma participării la examene. În primul caz, comisia de evaluare trebuie să indice elementul precis care lipsește în candidatură, ținând seama de calificările cerute de anunțul de concurs. Or, fie în decizia sa inițială, fie în răspunsul la cererea de reexaminare, comisia de evaluare s-a conformat în speță cerințelor jurisprudenței și tocmai cu încălcarea acesteia Tribunalul și-a extins controlul la criteriile de selecție adoptate de comisia de evaluare și a impus comisiei de evaluare să se pronunțe cu privire la toate intrările actului de candidatură. Împrejurarea că comisia de evaluare și-a motivat decizia ca răspuns la o cerere de reexaminare nu este de natură să extindă această obligație de motivare. În al doilea rând, Tribunalul a confundat cerința motivării, indiferent de valoarea sa, cu temeinicia motivării, care ține de legalitatea pe fond a deciziei adoptate.
      Al doilea motiv, care privește punctele 37-38 și 53-56 din hotărârea atacată, se întemeiază pe o eroare de drept care constă în ignorarea obligației instanței de a constata, din oficiu, respectarea obligației de motivare. Tribunalul s-a îndepărtat de jurisprudența constantă potrivit căreia, în cazul unei motivări insuficiente, se mai pot aduce precizări suplimentare în cursul procedurii, acestea făcând ca motivul de anulare întemeiat pe încălcarea obligației de motivare să fie lipsit de temei. Astfel, întrucât a exclus posibilitatea de completa motivarea în cazul absenței „cvasitotale” a motivării și a asimilat absența „cvasitotală” a motivării cu absența totală a motivării, Tribunalul a făcut imposibilă motivarea suplimentară în cursul procedurii. O astfel de asimilare nu are temei în jurisprudența Curții. Întrucât a limitat posibilitățile de regularizare în cursul procedurii, Tribunalul a limitat atribuțiile instanței care ar fi putut, în împrejurările prezentei cauze, să împiedice anularea deciziei atacate pentru încălcarea obligației de motivare.


title: Cauza C-133/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 19 februarie 2019 — B. M. M., B. S./État belge

text:
               13.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 19 februarie 2019 — B. M. M., B. S./État belge
      (Cauza C-133/19)
      (2019/C 164/23)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: B. M. M., B. S.

         Pârât: État belge

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru a garanta efectivitatea dreptului Uniunii Europene și pentru a nu face imposibilă acordarea dreptului la reîntregirea familiei care, în opinia reclamantei, îi este conferit prin articolul 4 din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (1), această dispoziție trebuie interpretată în sensul că copilul susținătorului reîntregirii poate beneficia de dreptul la reîntregirea familiei atunci când devine major în cursul procedurii jurisdicționale împotriva deciziei prin care i se refuză acest drept și care a fost luată atunci când era încă minor?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 18 din Directiva 2003/86/CE trebuie interpretate în sensul că se opun ca acțiunea în anulare formulată împotriva deciziei prin care unui copil minor îi este refuzat dreptul la reîntregirea familiei să fie considerată inadmisibilă pentru motivul că copilul a devenit major în cursul procedurii jurisdicționale, în condițiile în care acesta ar fi privat de posibilitatea de a obține soluționarea acțiunii sale formulate împotriva acestei decizii și s-ar aduce atingere dreptului său la o cale de atac efectivă?

         (1)  JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164.