title: Cauza C-98/16: Acțiune introdusă la 17 februarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/25

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-98/16)
   (2016/C 145/31)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și D. Triantafyllou)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin adoptarea și prin menținerea în vigoare a unei reglementări care prevede o cotă de impozitare fiscală avantajoasă pentru legatele în beneficiul organismelor fără scop lucrativ stabilite în alte state membre ale UE/ale SEE sub rezerva reciprocității, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind SEE;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reglementarea elenă prevede o cotă de impozitare fiscală redusă pentru legatele în beneficiul persoanelor juridice fără scop lucrativ (filantropic, etc.). Totuși, cota redusă nu este aplicabilă legatelor dispuse în favoarea unor persoane juridice străine similare, decât dacă aceleași state interesate recunosc un tratament mai favorabil pentru legatele dispuse în beneficiul unor persoane juridice elene fără scop lucrativ (cu alte cuvinte, sub rezerva reciprocității).

               —

               Această reglementare cuprinde o discriminare în detrimentul persoanelor juridice (fără scop lucrativ) din celelalte state membre ale Uniunii Europene (și ale Spațiului Economic European), care constituie o restricție privind libera circulație a capitalurilor (articolul 63 TFUE).

               —

               Această restricție nu este acoperită de excepțiile prevăzute la articolul 65 TFUE.

               —

               Aceasta nu își poate găsi justificarea în micșorarea bugetului național prin activitatea organismelor fără scop lucrativ (motiv financiar neacceptabil).

               —

               În final, principiul reciprocității nu poate justifica o încălcare a principiului liberei circulații a capitalurilor printr-o discriminare.


title: Cauza C-464/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Mons — Belgia) — État belge/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, în calitate de lichidatori ai Tiercé Franco-Belge SA [Fiscalitate — A șasea directivă TVA — Articolul 6 alineatul (4) — Scutire — Articolul 13 secțiunea B litera (f) — Jocuri de noroc — Servicii furnizate de un comisionar (agent) care acționează în nume propriu, dar în contul unui comitent care desfășoară o activitate de acceptare de pariuri]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/17

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Mons — Belgia) — État belge/Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, în calitate de lichidatori ai Tiercé Franco-Belge SA
   (Cauza C-464/10) (1)

   (Fiscalitate - A șasea directivă TVA - Articolul 6 alineatul (4) - Scutire - Articolul 13 secțiunea B litera (f) - Jocuri de noroc - Servicii furnizate de un comisionar (agent) care acționează în nume propriu, dar în contul unui comitent care desfășoară o activitate de acceptare de pariuri)
   2011/C 269/29
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: État belge

      Pârâți: Pierre Henfling, Raphaël Davin, Koenraad Tanghe, în calitate de lichidatori ai Tiercé Franco-Belge SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Mons — Interpretarea articolului 6 alineatul 94) și a articolului 13 secțiunea B litera (f) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: bază unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutire de taxă pentru serviciile furnizate de un comisionar care acționează în nume propriu, dar în contul unui comitent care organizează jocuri de noroc și pariuri vizate de directiva menționată

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (4) și articolul 13 secțiunea B litera (f) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie să fie interpretate în sensul că, în măsura în care un operator economic ia parte în nume propriu, dar în contul unei întreprinderi care desfășoară o activitate de acceptare de pariuri la colectarea de pariuri care intră sub incidența scutirii de taxa pe valoarea adăugată prevăzute la articolul 13 secțiunea B litera (f), se consideră că, în temeiul acestui articol 6 alineatul (4), această ultimă întreprindere furnizează operatorului menționat o prestare de servicii de pariuri care intră sub incidența scutirii menționate.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T- 266/08 P: Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2010 — Kerstens/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Schimbarea repartizării — Articolul 7 din statut — Interesul serviciului — Denaturarea elementelor de fapt și a elementelor de probă — Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice — Dreptul la apărare” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/38

         Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2010 — Kerstens/Comisia
   (Cauza T- 266/08 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Schimbarea repartizării - Articolul 7 din statut - Interesul serviciului - Denaturarea elementelor de fapt și a elementelor de probă - Obligația de motivare a Tribunalului Funcției Publice - Dreptul la apărare)
   2010/C 221/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și M. G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 8 mai 2008, Kerstens/Comisia (F-119/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Petrus Kerstens suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza F-147/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 4 septembrie 2008 — Dragoman/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Neadmitere la proba orală)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/55

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 4 septembrie 2008 — Dragoman/Comisia
   (Cauza F-147/06) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Neadmitere la proba orală)
   (2008/C 313/99)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Adriana Dragoman (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Mihailescu, ulterior G.-F. Dinulescu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Herrmann et M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei comisiei de evaluare a concursului general EPSO/AD/44/06 CJ, având ca obiect stabilirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de juriști lingviști de limbă română, de a acorda o notă de 18/40 la proba scrisă b) a reclamantei și de a nu o admite pe aceasta la proba orală a respectivului concurs
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007, p. 48.


title: Cauza T-163/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 ianuarie 2007 — BA.LA. di Lanciotti Vittorio și alții/Comisie

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/39

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 ianuarie 2007 — BA.LA. di Lanciotti Vittorio și alții/Comisie
   (Cauza T-163/06) (1)

   (2007/C 56/72)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-218/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 septembrie 2008 — Neurim Pharmaceuticals (1991)/OAPI — Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Neurim PHARMACEUTICALS — Mărci verbale comunitară și națională anterioare EURIM PHARM — Limba de procedură a recursului — Termene — Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs — Principiul proporționalității — Continuarea procedurii — Restitutio in integrum — Articolele 59, 78 și 78a din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2), norma 49 alineatul (1) și norma 96 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 septembrie 2008 — Neurim Pharmaceuticals (1991)/OAPI — Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS)
   (Cauza T-218/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Neurim PHARMACEUTICALS - Mărci verbale comunitară și națională anterioare EURIM PHARM - Limba de procedură a recursului - Termene - Admisibilitatea recursului în fața camerei de recurs - Principiul proporționalității - Continuarea procedurii - Restitutio in integrum - Articolele 59, 78 și 78a din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Norma 48 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2), norma 49 alineatul (1) și norma 96 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95’)
   (2008/C 285/65)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd (Tel-Aviv, Israel) (reprezentant: M. Kinkeldey, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH (Piding, Germania) (reprezentant: T. Raab, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 iunie 2006 (cauza R 74/2006-1) privind o procedură de opoziție între Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH și Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 237, 30.9.2006.


title: Cauza C-490/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 49 CE — Libera prestare a serviciilor — Nerambursarea cheltuielilor aferente analizelor și examenelor de laborator efectuate în alte state membre decât Marele Ducat al Luxemburgului — Reglementare națională care nu prevede acoperirea acestora sub forma rambursării cheltuielilor efectuate pentru astfel de analize și de examene — Reglementare națională care condiționează acoperirea serviciilor de îngrijire a sănătății de respectarea cerințelor prevăzute de această reglementare)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-490/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 49 CE - Libera prestare a serviciilor - Nerambursarea cheltuielilor aferente analizelor și examenelor de laborator efectuate în alte state membre decât Marele Ducat al Luxemburgului - Reglementare națională care nu prevede acoperirea acestora sub forma rambursării cheltuielilor efectuate pentru astfel de analize și de examene - Reglementare națională care condiționează acoperirea serviciilor de îngrijire a sănătății de respectarea cerințelor prevăzute de această reglementare)
   2011/C 80/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și E. Traversa, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: C. Schiltz, agent, A. Rodesch, avocat)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 49 CE (articolul 56 TFUE) — Restricție la libera prestare a serviciilor — Dispoziții naționale care exclud rambursarea analizelor și examenelor de laborator de biologie medicală efectuate în alte state membre — Acoperirea cheltuielilor numai în cazul în care astfel de examene și analize se realizează în cadrul unui laborator care respectă integral condițiile prevăzute de legislația națională

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a prevăzut, în cadrul reglementării sale privind securitatea socială, posibilitatea de a acoperi cheltuielile aferente analizelor și examenelor de laborator, în sensul articolului 24 din Codul securității sociale, în versiunea aplicabilă în litigiu, efectuate într-un alt stat membru, sub forma rambursării cheltuielilor efectuate pentru aceste analize și examene, ci a prevăzut doar un sistem de acoperire directă de către casele de asigurări de sănătate, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 CE.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană și Marele Ducat al Luxemburgului suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-327/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 2 iulie 2015 – TDC A/S mod Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/40

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 2 iulie 2015 – TDC A/S mod Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet
   (Cauza C-327/15)
   (2015/C 294/52)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TDC A/S

      Pârâţi: Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2002/22/CE din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (denumită în continuare „Directiva privind serviciul universal”) (1), în special articolul 32 din aceasta, se opune adoptării de către un stat membru a unor norme care nu permit unei întreprinderi să formuleze o cerere împotriva unui stat membru în vederea recuperării separate a costurilor nete ale furnizării de servicii suplimentare obligatorii, care nu sunt incluse în capitolul II din directivă, în măsura în care profiturile întreprinderii rezultate din alte servicii, care sunt incluse în obligația de serviciu universal a întreprinderii potrivit capitolului II al directivei, depășesc pierderile legate de furnizarea unor servicii suplimentare obligatorii?

               2)

               Directiva privind serviciul universal se opune adoptării de către un stat membru a unor norme potrivit cărora întreprinderile au dreptul la acoperirea de către statul membru a costului net al furnizării unor servicii suplimentare obligatorii care nu sunt incluse în capitolul II din această directivă numai în cazul în care costul net constituie o îndatorire nejustificată pentru întreprinderile în discuție?

               3)

               Dacă răspunsul la a doua întrebare este negativ, poate statul membru să decidă că nu există nicio îndatorire nejustificată legată de furnizarea unui serviciu suplimentar obligatoriu care nu este inclus în capitolul II din Directiva privind serviciul universal dacă întreprinderea, în ansamblul său, a obținut un profit din furnizarea tuturor acelor servicii pentru care există obligația de serviciu universal, inclusiv din furnizarea de servicii pe care întreprinderea le-ar fi furnizat și în cazul în care nu ar fi fost operator de serviciu universal?

               4)

               Directiva privind serviciul universal se opune adoptării de către un stat membru a unor norme potrivit cărora costul net suportat de o întreprindere desemnată legat de furnizarea serviciului universal, în conformitate cu capitolul II din această directivă, trebuie calculat ca fiind diferența dintre toate veniturile și costurile legate de furnizarea serviciului în discuție, inclusiv a veniturilor și a costurilor pe care întreprinderea le-ar fi înregistrat și în cazul în care nu ar fi fost operator de serviciu universal?

               5)

               În cazul în care normele naționale în cauză (a se vedea prima – a patra întrebare) sunt aplicate unui serviciu suplimentar obligatoriu care trebuie furnizat nu numai în Danemarca, ci atât în Danemarca, cât și în Groenlanda, care, în conformitate cu anexa II la TFUE este o țară sau un teritoriu de peste mări, răspunsurile la prima – a patra întrebare se aplică de asemenea componentei cerinței referitoare la Groenlanda, în cazul în care serviciul este încredințat de autoritățile daneze unei întreprinderi cu sediul în Danemarca, iar întreprinderea respectivă nu are niciun fel de alte activități în Groenlanda?

               6)

               Care este relevanța articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (3) TFUE, precum și a Deciziei Comisiei din 20 decembrie 2011 privind aplicarea articolului 106 alineatul (2) [TFUE] în cazul ajutoarelor de stat sub formă de compensații pentru obligația de serviciu public acordate anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general (2) pentru răspunsurile la prima – a cincea întrebare?

               7)

               Care este relevanța principiului denaturării minime a concurenței, conținut, printre altele, în articolul 1 alineatul (2), în articolul 3 alineatul (2) și în considerentele (4), (18), (23) și (26), precum și în anexa IV partea B la Directiva privind serviciul universal pentru răspunsurile la prima – a cincea întrebare?

               8)

               Dacă dispozițiile Directivei privind serviciul universal se opun unor regimuri naționale precum cele la care se referă prima, a doua și a patra întrebare, atunci aceste prevederi sau interdicții au efect direct?

               9)

               Ce alți factori specifici ar trebui luați în considerare atunci când se evaluează dacă un termen de depunere a cererilor, astfel cum este cel descris la punctul 3.17, precum și aplicarea sa, sunt în concordanță cu principiile cooperării loiale, echivalenței și efectivității din dreptul Uniunii?

      (1)  JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213.

      (2)  JO L 7, p. 3.


title: Cauza F-9/08: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Rosenbaum/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/70

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Rosenbaum/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-9/08)
   (2008/C 64/115)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Eckehard Rosenbaum (Bonn, Germania) (reprezentant: H.-J. Rüber, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei pârâtei de încadrare a reclamantului în gradul AD 6/2 la momentul recrutării acestuia.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri a Comisiei Europene din 13 februarie 2007 privind încadrarea reclamantului în gradul AD6/2;

               —

               stabilirea faptului că recrutarea trebuie efectuată prin încadrarea în gradul AD 9;

               —

               în subsidiar, stabilirea faptului că recrutarea trebuie efectuată prin încadrarea în gradul AD 8;

               —

               în subsidiar, în ultimă instanță, stabilirea faptului că recrutarea trebuie efectuată prin încadrarea în gradul AD 7;

               —

               obligarea pârâtei să îl plaseze pe reclamant, din punct de vedere financiar, în situația corespunzătoare încadrării corecte;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-187/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie [Acordul de asociere CEE Turcia — Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere — Articolul 6 alineatul (1) prima liniuță — Resortisant turc — Permis de ședere — Reîntregirea familiei — Separarea partenerilor — Revocarea permisului de ședere — Efect retroactiv]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Baris Unal/Staatssecretaris van Justitie
   (Cauza C-187/10) (1)

   (Acordul de asociere CEE Turcia - Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere - Articolul 6 alineatul (1) prima liniuță - Resortisant turc - Permis de ședere - Reîntregirea familiei - Separarea partenerilor - Revocarea permisului de ședere - Efect retroactiv)
   2011/C 340/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Baris Unal

      Pârât: Staatssecretaris van Justitie

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State (Țările de Jos) — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) prima liniuță din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Drept de ședere al resortisanților turci — Permis de ședere acordat unui resortisant turc pentru a-i permite să trăiască alături de partenera sa — Separare a partenerilor care nu a fost adusă la cunoștința autorităților competente — Retragerea permisului de ședere

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (1) prima liniuță din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, trebuie interpretat în sensul că se opune ca autoritățile naționale competente să revoce permisul de ședere al unui lucrător turc cu efect retroactiv de la data la care nu mai există motivul pentru acordarea permisului de ședere prevăzut în dreptul național, în condițiile în care nu există vreun comportament fraudulos al respectivului lucrător, iar revocarea permisului intervine după expirarea termenului de un an de încadrare legală în muncă prevăzut la articolul 6 alineatul (1) prima liniuță.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza C-350/09 P: Ordonanța Curții din 12 mai 2010 — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM)/Comisia Europeană (Recurs — Fondul Social European — Sprijin financiar — Desființare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/15

      Ordonanța Curții din 12 mai 2010 — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM)/Comisia Europeană
      (Cauza C-350/09 P) (1)

      (Recurs - Fondul Social European - Sprijin financiar - Desființare)
      (2010/C 288/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (reprezentant: C. Bonnefoi, avocate)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și A. Steiblytė, agenți)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 30 iunie 2009, CPEM/Comisia (T-444/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantei având ca obiect anularea Deciziei C(2007) 4645 a Comisiei din 4 octombrie 2007 de anulare a sprijinului acordat de Fondul Social European (FSE) prin Decizia C(1999) 2645 din 17 august 1999 — Microproiecte ce favorizează ocuparea forței de muncă și coeziunea socială — Încălcarea dreptului la apărare și a principiului egalității de tratament — Neluarea în considerare a noțiunii „corăspundere” — Nerespectarea principiului securității juridice, fapt care rezultă din existența mai multor versiuni diferite ale „Ghidului promotorului” — Îndoieli legate de aplicabilitatea Regulamentului nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198) pe care se întemeiază decizia OLAF

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 312, 19.12.2009


title: Cauza T-54/06: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Kendrion/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Entitate economică — Răspundere solidară — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Amenzi — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Capacitate reală de a contribui” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/9

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Kendrion/Comisia
   (Cauza T-54/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Entitate economică - Răspundere solidară - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Amenzi - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Capacitate reală de a contribui)
   2012/C 6/11
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Kendrion NV (Zeist, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. Glazener și C. Meijer, ulterior P. Glazener și L. Haasbeek, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A. Nijenhuis și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2005) 4634 a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali), în măsura în care aceasta se adresează reclamantei, referitoare la o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic, precum și o cerere de anulare sau, cu titlu subsidiar, de reducere a amenzii aplicate reclamantei.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kendrion NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza F-54/07: Acțiune introdusă la 11 iunie 2007 — Joseph/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/50

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2007 — Joseph/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-54/07)
   (2007/C 199/97)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Anne Joseph (Damasc, Siria) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea contractului de angajare a reclamantei, semnat la 20 iulie 2006, în măsura în care durata acestuia este stabilită pentru 15 luni, începând din 16 octombrie 2006 și încheindu-se la 15 ianuarie 2008;

               —

               dacă este necesar, anularea deciziei explicite a Comisiei din 13 februarie 2007 de respingere a reclamației pe care reclamanta a depus-o la 20 octombrie 2006 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea contractului său de angajare în calitate de agent contractual în temeiul articolului 3a din Regimul aplicabil celorlalți agenți (RAA), în măsura în care durata acestui contract nu este stabilită pentru 3 ani, ci pentru 15 luni și aceasta, pe de o parte, în temeiul Deciziei Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei și, pe de altă parte, în baza articolului 12 din Dispozițiile generale de aplicare privind procedurile care reglementează angajarea și utilizarea agenților contractuali la Comisie (DGA).
   În opinia reclamantei, decizia din 28 aprilie 2004, în special articolul 3 din aceasta, ar fi nelegală, în măsura în care ar fi contrară articolului 85 alineatul (1) primul paragraf din RAA. În orice caz, în temeiul articolului său 1 alineatul (2), decizia menționată nu ar fi aplicabilă în prezenta cauză, dat fiind că reclamanta ar îndeplini sarcini esențiale.
   Reclamanta mai invocă nelegalitatea DGA, în special a articolului 12 din acestea, care ar fi contrar articolului 85 alineatul (1) din RAA. În orice caz, Comisia ar fi încălcat articolul 12 alineatele (1a) și (1b) din DGA, care nu ar permite să se cumuleze, pentru calculul perioadei maxime de angajare a unui agent contractual, durata unui contract în temeiul articolului 3b din RAA cu aceea a unui contract în temeiul articolului 3a din RAA.
   Reclamanta mai invocă încălcarea principiilor nediscriminării, al bunei administrări și al interesului serviciului.


title: Cauza C-521/15: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2015 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/25

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2015 – Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-521/15)
   (2015/C 406/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei (UE) 2015/1289 (1) a Consiliului din 13 iulie 2015 de aplicare a unei amenzi în cazul Spaniei pentru manipularea datelor referitoare la deficit în Comunitatea Autonomă Valencia, sau

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii prin limitarea acesteia exclusiv la perioadele de după 13 decembrie 2011, data intrării în vigoare a Regulamentului nr. 1173/2011 (2) și

               —

               în orice caz, obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1173/2011 și a articolului 2 alineatele (1) și (3) din Decizia 2012/678/UE
       (3)
      prin nerespectarea dreptului la apărare al Regatului Spaniei. Anterior deschiderii dosarului a avut loc o anchetă în afara procedurii prevăzute de Decizia 2012/678/UE. Astfel, au fost utilizate elemente obținute cu ocazia vizitelor care nu îndeplineau condițiile prevăzute la articolul 2 alineatul (3) din această decizie, cu încălcarea dreptului la apărare al Spaniei.

      Încălcarea dreptului la bună administrare în ceea ce privește compunerea echipei de anchetă. Faptul că aceleași persoane au participat și la procedurile prealabile nu este conform cu principiul imparțialității obiective. Echipa prezenta un risc întemeiat de părtinire confirmatorie și părtinire retrospectivă în privința evaluării indiciilor serioase și grave care au fost examinate înainte de deschiderea anchetei. Felul în care a fost compusă echipa de anchetă a compromis în mod obiectiv imparțialitatea acesteia.

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1173/20111, în măsura în care faptele nu constituie o manipulare sau o denaturare a datelor relevante referitoare la deficit și la datorie ca urmare a neglijenței grave sau intenției statului membru. În primul rând, faptele nu constituie o manipulare sau o denaturare statistică, ci este vorba de o simplă revizie a datelor privind deficitul și datoria explicată în mod clar și adecvat. În al doilea rând, datele care fac obiectul presupusei manipulări nu ar fi în niciun caz relevante în privința competenței de supraveghere care, conform articolelor 121 și 126 TFUE, aparține instituțiilor Uniunii. În ultimul rând, comportamentul Spaniei nu poate fi calificat drept neglijență gravă din moment ce autoritățile spaniole au fost cele care au detectat eroarea, au adus-o imediat la cunoștința Comisiei și au acționat cu maximă diligență și celeritate.

      Lipsa de proporționalitate a sancțiunii în raport cu cadrul temporal de referință avut în vedere pentru calcularea acesteia. Perioada care face obiectul sancțiunii se limitează la datele cuprinse în notificările efectuate începând cu anul 2012, în ceea ce privește faptele care au avut loc începând de la 11 decembrie 2011, data intrării în vigoare a Regulamentului nr. 1173/2011. Prin urmare, cuantumul de referință trebuie limitat la datele corespunzătoare facturilor contabilizate în anul 2011.

      (1)  JO L 198, p. 19.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1173/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind aplicarea eficientă a supravegherii bugetare în zona euro (JO L 306, p. 1).

      (3)  Decizia delegată a Comisiei 2012/678/UE din 29 iunie 2012 privind anchetele și amenzile legate de manipularea datelor statistice în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1173/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind aplicarea eficientă a supravegherii bugetare în zona euro (JO L 306, p. 21).


title: Cauza C-381/15: Ordonanța președintelui Curții din 23 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Zamora – Spania) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez/Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/31

         Ordonanța președintelui Curții din 23 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Zamora – Spania) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez/Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)
   (Cauza C-381/15) (1)

   (2017/C 112/42)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015


title: Cauza C-209/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 20 aprilie 2007 — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/15

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 20 aprilie 2007 — The Competition Authority/Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   (Cauza C-209/07)
   (2007/C 140/25)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Supreme Court
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: The Competition Authority

      Pârâte: Beef Industry Development Society Ltd, Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
   Întrebările preliminare
   „În cazul în care este stabilit în mod satisfăcător pentru Curte că:

               a)

               în industria procesării cărnii de vită există o supracapacitate care, calculată la vârful de producție, ar fi de aproximativ 32 %;

               b)

               acest exces de capacitate va avea consecințe foarte grave pentru rentabilitatea întregii industrii pe termen mediu;

               c)

               deși, astfel cum a fost raportat, efectele cerințelor suplimentare nu s-au făcut simțite încă la un nivel semnificativ, consultanți independenți s-au pronunțat în sensul că, pe termen scurt, este puțin probabil ca supracapacitatea să fie eliminată prin măsuri de piață normale, însă aceasta va conduce, în timp, la pierderi foarte importante și, în cele din urmă, la părăsirea acestei industrii de către unele fabrici de procesare a cărnii;

               d)

               un număr de fabrici de procesare a cărnii de vită, reprezentând aproximativ 93 % din piața pentru aprovizionarea cu carne de vită a acelei industrii, au consimțit să ia măsuri de eliminare a supracapacității și acceptă să plătească o taxă pentru a finanța plata fabricilor de procesare dispuse să înceteze producția, și

         aceste fabrici de procesare, incluzând zece companii, formează o persoană juridică, («societatea») în vederea punerii în aplicare a unui acord cu următoarele caracteristici:

               1.

               fabrici (denumite «fabrici care pleacă») care sacrifică și procesează 420 000 animale pe an, reprezentând aproximativ 25 % din capacitatea activă ar încheia un acord cu celelalte companii (denumite «fabrici care rămân») pentru a părăsi industria și a respecta următorii termeni;

               2.

               fabricile care pleacă ar semna o clauză de neconcurență cu o durată de doi ani referitoare la procesarea cărnii de vită pe întreaga insulă a Irlandei;

               3.

               fabricile care pleacă ar fi scoase din funcțiune;

               4.

               terenurile care au o legătură cu fabricile scoase din funcțiune nu ar fi folosite în scopul procesării cărnii de vită pentru o perioadă de cinci ani;

               5.

               fabricilor care pleacă li s-ar plăti eșalonat o compensație prin împrumuturi acordate societății de fabricile care rămân;

               6.

               toate fabricile care rămân ar plăti de bună voie societății o taxă de 2 € pe cap din procentul tradițional de sacrificare și 11 € pe cap de vită pentru sacrificările peste această cifră;

               7.

               taxa ar fi folosită pentru a rambursa împrumuturile acordate de fabricile care rămân; plata taxei încetează în momentul rambursării împrumuturilor;

               8.

               echipamentul fabricilor care pleacă utilizat pentru procesarea primară a cărnii de vită ar fi vândut numai fabricilor care rămân pentru a fi folosit ca echipament de rezervă sau pentru piese de schimb ori vândut în afara insulei Irlandei;

               9.

               libertatea fabricilor care rămân în materie de producție, stabilire a prețului, condiții de vânzare, importuri și exporturi, majorarea capacității și în alte privințe nu ar fi afectată,

         și că se acceptă că un astfel de acord poate să aibă, în scopul aplicării articolului 81 alineatul (1) CE, un efect considerabil asupra comerțului dintre statele membre, trebuie să se considere că un astfel de acord are ca obiect, distinct de efectul său, împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței în cadrul pieței comune și este, în consecință, incompatibil cu articolul 81 alineatul (1) din Tratatul de instituire a Comunității Europene?”


title: Cauza C-309/11: Acțiune introdusă la 17 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/23

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-309/11)
   2011/C 252/43
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Koskinen și L. Lozano Palacios, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea regimului special al agențiilor de turism stabilit la articolul 80 din Legea nr. 1501/1993 privind taxa pe valoarea adăugată (arvonlisäverolaki) în cazul în care serviciile de turism sunt vândute unei alte persoane decât călătorul, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată;

               —

               obligarea Republicii Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că potrivit dispozițiilor Directivei 2006/112/CE, regimul special al agențiilor de turism trebuie să se aplice numai în cazul în care serviciile de turism sunt vândute călătorilor. Or, Republica Finlanda încalcă directiva menționată, aplicând de asemenea acest regim special unor prestări de servicii pe care agențiile de turism și le furnizează unele celorlalte sau pe care le furnizează operatorilor turistici.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-621/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 iulie 2013 — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, fostă New Yorker SHK Jeans GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE [Recurs — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare FISHBONE — Procedură de opoziție — Marca națională figurativă anterioară FISHBONE BEACHWEAR — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Luare în considerare a unor dovezi suplimentare neprezentate în termenul acordat — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolul 76 alineatul (2) — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 22 alineatul (2)]

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 18 iulie 2013 — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, fostă New Yorker SHK Jeans GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE
   (Cauza C-621/11) (1)

   (Recurs - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare FISHBONE - Procedură de opoziție - Marca națională figurativă anterioară FISHBONE BEACHWEAR - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Luare în considerare a unor dovezi suplimentare neprezentate în termenul acordat - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 42 alineatele (2) și (3) și articolul 76 alineatul (2) - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 22 alineatul (2))
   2013/C 260/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, fostă New Yorker SHK Jeans GmbH (reprezentant: V. Spitz, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 septembrie 2011 pronunțată în cauza New Yorker SHK Jeans/OAPI (T-415/09), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată de solicitantul mărcii verbale „FISHBONE”, pentru produse din clasele 18 și 25, împotriva Deciziei R 1051/2008-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 30 iulie 2009 de respingere în parte a căii de atac formulate împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză în parte înregistrarea mărcii respective în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii naționale „FISHBONE BEACHWEAR”, pentru produse din clasa 25, precum și a semnului național „Fishbone” utilizat în comerț — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Luarea în considerare a probelor suplimentare.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-318/15: Acțiune introdusă la 17 iunie 2015 – Zitro IP/OAPI (TRIPLE BONUS)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/35

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2015 – Zitro IP/OAPI (TRIPLE BONUS)
   (Cauza T-318/15)
   (2015/C 262/48)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „TRIPLE BONUS” – cererea de înregistrare nr. 12 013 629.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 aprilie 2015 în cauza R 1648/2014-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-221/10: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2012 — Iberdrola/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare care permite amortizarea fiscală a fondului comercial în cazul achiziționării unor titluri de participare străine — Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea ajutoarelor — Act care presupune măsuri de executare — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/23

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2012 — Iberdrola/Comisia
   (Cauza T-221/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare care permite amortizarea fiscală a fondului comercial în cazul achiziționării unor titluri de participare străine - Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea ajutoarelor - Act care presupune măsuri de executare - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2012/C 118/39
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Iberdrola (Bilbao, Spania) (reprezentanți: X. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller și J. Domínguez Pérez, avocats)

      Pârâtă: Comisia (reprezentanți: R. Lyal și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Iberdrola, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza F-100/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 10 martie 2009 – Tsirimiagos/Comitetul Regiunilor (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Transfer al unei părți din retribuții în afara țării de repartizare — Articolul 17 alineatul (2) litera (b) din anexa VII la vechiul Statut — Cont de economii pentru locuință — Restituirea plății nedatorate — Condiții — Neregularitate a transferurilor — Caracter evident al neregularității)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/38

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 10 martie 2009 – Tsirimiagos/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-100/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Transfer al unei părți din retribuții în afara țării de repartizare - Articolul 17 alineatul (2) litera (b) din anexa VII la vechiul Statut - Cont de economii pentru locuință - Restituirea plății nedatorate - Condiții - Neregularitate a transferurilor - Caracter evident al neregularității)
   2009/C 102/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Kyriakos Tsirimiagos (Kraainem, Belgia) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Comitetul Regiunilor Uniunii Europene (reprezentanți: P. Cervilla, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Anularea Deciziei din 21 noiembrie 2006 de recuperare a sumelor plătite reclamantului cu titlu de coeficient corector asupra părții din retribuțiile sale transferate în Franța între lunile aprilie 2004 și mai 2005, datorită pretinsei încălcări a condițiilor impuse pentru acest transfer – Cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comitetului Regiunilor Uniunii Europene din 21 noiembrie 2006, astfel cum a fost modificată prin Decizia din 21 iunie 2007, în măsura în care stabilește recuperarea sumelor care rezultă din aplicarea coeficientului corector asupra transferurilor efectuate de domnul Tsirimiagos în favoarea contului său de economii pentru locuință între lunile aprilie 2004 și mai 2005, în valoare de 15 300 euro.

               2)

               Obligă Comitetul Regiunilor Uniunii Europene la restituirea către domnul Tsirimiagos a sumei, majorată cu dobânzi de întârziere, reținută din remunerația acestuia, corespunzătoare aplicării coeficientului corector asupra transferurilor efectuate în favoarea contului său de economii pentru locuință între lunile aprilie 2004 și mai 2005, în valoare de 15 300 euro; aceste dobânzi curg de la data restituirii și până la data efectuării plății, la nivelul stabilit de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare și aplicabil în perioada în cauză, majorat cu două puncte procentuale.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Obligă Comitetul Regiunilor Uniunii Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamant.

               5)

               Reclamantul suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007, p. 73.


title: Cauza C-401/07: Acțiune introdusă la 29 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/33

         Acțiune introdusă la 29 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-401/07)
   (2007/C 269/56)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: H. van Vliet, agent)

      Pârâte: Regatul Țărilor de Jos
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neexecutarea în termenul impus, față de întreprinderea Fleuren Compost BV, a Deciziei 2001/521/CE a Comisiei din 13 decembrie 2000 privind schema de ajutor pe care Regatul Țărilor de Jos a pus-o în aplicare în favoarea a șase întreprinderi de tratare a îngrășământului natural (1), Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 249 al patrulea paragraf CE și al articolelor 2 și 3 din această decizie;

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Decizia 2001/521/CE, Comisia a hotărât că Țările de Jos trebuie să recupereze ajutorul acordat în mod ilegal întreprinderii Fleuren Compost BV (denumită în continuare „Fleuren”) în cuantum de 487 328,13 euro, la care se adaugă dobânzile. În ziua depunerii cererii în prezenta cauză, această sumă nu fusese încă rambursată. Până în prezent, Fleuren s-a limitat să constituie o garanție bancară pentru suma respectivă. Reclamanta susține că acest lucru este contrar articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (2) care prevede executarea imediată și efectivă a deciziilor Comisiei. În plus, Tribunalul de Primă Instanță a respins acțiunea Fleuren împotriva deciziei prin hotărârea din 14 ianuarie 2004 (cauza T-109/01) iar Fleuren nu a introdus recurs împotriva acelei hotărâri.
   Reclamanta arată în special că legislația olandeză aplicabilă în speță, în interpretarea făcută de Raad van State al Țărilor de Jos, face ca executarea să fie în mod inutil complicată și de durată. Într-adevăr, potrivit acestei interpretări, suma principală trebuie recuperată în cadrul unei proceduri administrative, iar dobânzile în cadrul unei proceduri civile. Reclamanta mai arată că faptul de a constitui o garanție bancară nu poate fi asimilat unei rambursări efective a cuantumului ajutorului. O garanție bancară nu anulează avantajul financiar de care beneficiază Fleuren de câțiva ani, ca rezultat al plății ajutorului de către pârât, fără aprobarea Comisiei, cu încălcarea articolului 88 alineatul (3) CE.

      (1)  JO L 189, p. 13.

      (2)  JO L 83, p. 1.


title: Cauza C-440/11 P: Recurs introdus la 26 august 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-208/08 și T-209/08, Gosselin Group NV și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia Europeană

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/10

         Recurs introdus la 26 august 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauzele conexate T-208/08 și T-209/08, Gosselin Group NV și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia Europeană
   (Cauza C-440/11 P)
   2011/C 331/17
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, S. Noë și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Gosselin Group NV, fosta Gosselin World Wide Moving NV, și Stichting Administratiekantoor Portielje

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate în măsura în care se anulează Decizia C(2008) 926, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 5810, în ceea ce privește Stichting Administratiekantoor Portielje;

               —

               respingerea acțiunii introduse de Portielje;

               —

               obligarea societății Portielje la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a Curții.

      Motivele și principalele argumente

   I.
         Primul motiv privind domeniul de aplicare personal al articolului 101 TFUE

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea noțiunii „întreprindere” și a regulilor referitoare la repartizarea sarcinii probei privind răspunderea pentru participarea la o încălcare a articolului 81 CE (în prezent articolul 101 TFUE). La punctele 36-50 din hotărârea atacată, Tribunalul a analizat o falsă problemă, și anume problema dacă Portielje este o întreprindere. Tribunalul ar fi trebuit să stabilească mai degrabă dacă, în decizia sa, Comisia a constatat în mod întemeiat că Portielje este o componentă a întreprinderii care a săvârșit încălcarea. Principiile formulate în Hotărârea Akzo Nobel și alții (C-97/08 P) (1), inclusiv prezumția de probă în cazul deținerii unei participații de 100 %, se aplică fără restricții acestei problematici.
   II.
         Al doilea motiv privind răsturnarea prezumției de exercitare a unei influențe determinante

   A.
         Primul aspect

   Tribunalul a săvârșit o eroare vădită în legătură cu mijloacele de probă prin faptul că a constatat că legătura personală dintre Portielje și Gosselin nu privea decât jumătate din consiliul de administrație al Portielje, cel puțin în măsura în care Tribunalul a intenționat să sugereze prin aceasta că administratorii în cauză nu puteau să exercite o influență determinantă asupra politicii societății Portielje. Persoanele respective dispuneau astfel împreună de un număr suficient de voturi în cadrul consiliului de administrație pentru a putea să determine politica societății Portielje.
   B.
         Al doilea aspect

   În orice caz, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a apreciat că, independent de legătura personală, Portielje a răsturnat prezumția de probă care rezultă din jurisprudență în cazul deținerii unei participații de 100 %, având în vedere că, în cursul perioadei relevante, aceasta nu luase nicio decizie formală de administrare. Aprecierea Tribunalului nu este compatibilă cu natura funcțională a noțiunii de întreprindere, și nici cu principiile formulate în Hotărârea Akzo Nobel și alții.
   C.
         Al treilea aspect

   Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare de drept prin faptul că a apreciat că Portielje a răsturnat prezumția de probă în cazul deținerii unei participații de 100 %, având în vedere că, în cursul perioadei relevante, nu avusese loc o adunare generală a Gosselin. Aprecierea Tribunalului nu este compatibilă cu natura funcțională a noțiunii de întreprindere, și nici cu principiile formulate în Hotărârea Akzo Nobel și alții.

      (1)  Hotărârea Curții din 10 septembrie 2009, Rep., p. I-8237.


title: Cauza T-527/08: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia/TMT Pragma

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/46

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia/TMT Pragma
   (Cauza T-527/08)
   (2009/C 32/89)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Moretto, avocat, A.M. Rouchaud-Joët, agent și F. Mirza, agent)

      Pârâtă: TMT Pragma Srl (Roma, Italia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei la rambursarea către Comisie a sumei de 30 700,23 euro, datorată cu titlu principal, majorată cu dobânzile moratorii la rata legală spaniolă, începând cu data de 29 august 2004 și până la plata integrală a debitului;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Obiectul prezentei acțiuni îl constituie cererea de obligare a pârâtei la rambursarea unei sume egale cu 30 700,23 euro, majorată cu dobânzile moratorii, sumă care reprezintă o parte a contribuției plătite de reclamantă în executarea contractului nr. UR-96-SC.1105, încheiat în cadrul celui de al șaptelea program-cadru de cercetare și de dezvoltare tehnologică. Contractul, încheiat cu alte centre europene de cercetare, prevedea realizarea unui proiect, denumit „integrated urban transport concepts and market orientated urban transport systems/on demand urban transport systems — INTRAMUROS”.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă faptul că, din verificarea contabilă efectuată în luna iunie 2000, a rezultat că anumite cheltuieli de personal, cheltuielile de călătorie și de ședere și pentru materiale de consum și informatice, nu erau justificate și nu puteau așadar să fie suportate din proiect.
   Prin nota de debit din 14 iulie 2004, Comisia a solicitat pârâtei rambursarea sumei respective, cu eventuale dobânzi moratorii, în caz de lipsă a plății.


title: Cauza T-429/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 7 septembrie 2009 — Grain Millers/OAPI — Grain Millers (GRAIN MILLERS)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 7 septembrie 2009 — Grain Millers/OAPI — Grain Millers (GRAIN MILLERS)
   (Cauza T-429/08) (1)

   2009/C 256/65

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-283/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 07 iunie 2010 — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)/Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 07 iunie 2010 — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)/Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
   (Cauza C-283/10)
   ()
   2010/C 234/40
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)

      Pârâte: Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A

      Întrebările preliminare

               1.

               Art. 3 (1) din Directiva 2001/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului trebuie interpretat în sensul că prin „comunicare publică” se înțelege:

                           (a)

                           doar […] comunicarea către public care nu este prezent în locul de proveniență a comunicării sau

                           (b)

                           deopotrivă și orice comunicare a unei opere realizată direct, făcută într-un loc deschis publicului, prin orice modalitate publică de execuție ori de prezentare directă a operei?

         Dacă răspunsul la prima întrebare este a), aceasta înseamnă că actele de comunicare directă a operei către public menționate la b) nu intră în câmpul de aplicare al acestei Directive sau înseamnă că nu constituie comunicare publică a operei, ci reprezintă acte de interpretare/execuție publică a operei în înțelesul art. 11.1 (i) al Convenției de la Berna?
   Dacă răspunsul la prima întrebare este b), permite art. 3 (1) al Directivei reglementarea prin lege, de către statele membre, a unei gestiuni colective obligatorii a dreptului de comunicare publică a operelor muzicale, indiferent de modalitatea de comunicare, chiar dacă acest drept este posibil de gestionat individual și chiar este gestionat astfel de către autori, fără a prevedea opțiunea pentru autori de a își exclude operele de la gestiunea colectivă?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza C-361/07: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 16 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil de prud'hommes de Beauvais — Franța) — Olivier Polier/Najar EURL (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Convenția nr. 158 a Organizației Internaționale a Muncii — Carta Socială Europeană — Concediere fără motiv — Lipsa vădită de competență a Curții)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/11

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 16 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil de prud'hommes de Beauvais — Franța) — Olivier Polier/Najar EURL
   (Cauza C-361/07) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Convenția nr. 158 a Organizației Internaționale a Muncii - Carta Socială Europeană - Concediere fără motiv - Lipsa vădită de competență a Curții)
   (2008/C 79/19)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil de prud'hommes de Beauvais
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Olivier Polier

      Pârât: Najar EURL
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil de prud'hommes de Beauvais — Interpretarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (articolele 30 și 33), a Cartei Sociale Europene (articolele 24 și 27), precum și a Convenției nr. 158 a Organizației Internaționale e Muncii privind concedierea — Concedierea fără motiv a unui lucrător — Validitatea unei reglementări naționale în raport cu normele citate anterior
   Dispozitivul
   Curtea de Justiție a Comunităților Europene este în mod vădit lipsită de competență pentru a răspunde întrebărilor adresate de Conseil de prud'hommes de Beauvais prin decizia din 9 iulie 2007.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-587/15: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2015 – Rose Vision/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/73

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2015 – Rose Vision/Comisia
   (Cauza T-587/15)
   (2015/C 398/86)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Rose Vision, S.L. (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentant: J. Marín López, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               În primul rând, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei C(2015) 5449 final a Comisiei din 28 iulie 2015 privind recuperarea unei sume totale de 5 35  613,20 euro plus dobânzi, datorată de Rose Vision, S.L.

               —

               În al doilea rând, în temeiul articolului 272 TFUE, declararea neîndeplinirii de către Comisie a obligațiilor stabilite la punctul II. 14 alineatul (1) litera (a) și a punctului II.22 alineatul (5) din condițiile generale FP7, în legătură cu rapoartele finale de audit 11-INFS-025 și 11-BA119-016 realizate la Rose Vision în cadrul participării acesteia la proiectul „Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)”, la proiectul „Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)”, la proiectul „Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)”, la proiectul „Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)” și la proiectul „Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)”.

               —

               În al treilea rând, în temeiul articolului 272 TFUE, să se declare că rapoartele finale de audit 11-INFS-025 și 11-BA119-016, realizate cu încălcarea punctului II. 14 alineatul (1) litera (a) și a punctului II.22 alineatul (5) din condițiile generale FP7 sunt nule de plin drept și lipsite de validitate și de eficacitate.

               —

               În al patrulea rând, în temeiul articolului 272 TFUE, coroborat cu articolul 340 primul paragraf TFUE, să se declare că Rose Vision nu datorează Comisiei suma de 5 35  613,20 euro plus dobânzile, menționată în Decizia C(2015) 5449 final a Comisiei din 28 iulie 2015.

               —

               În al cincilea rând, în temeiul articolului 272 TFUE, coroborat cu articolul 340 primul paragraf TFUE, să se oblige Comisia la plata către Rose Vision a sumelor pendinte din plata pentru participarea Rose Vision la proiectele FP7 și să se acorde acesteia imediat sumele de 1 95  571,13 euro pentru proiectele Comisiei sISI, FIRST, FutureNEM, 4NEM și SFERA, și de 2 17  729,37 euro, plus sumele care se vor acorda în vitor, pentru proiectele Agenției Europene pentru Cercetare E-Sponder și MaPEer SME. Ambele sume, care sunt provizorii, existând necesitatea unui calcul mai exact care va fi realizat într-o fază ulterioară a acestui proces, vor fi majorate, în orice caz, cu dobânzile prevăzute la punctul II.5 alineatul (5) din Condițiile generale FP7.

               —

               Și, în al șaselea rând, în temeiul articolului 272 TFUE coroborat cu articolul 340 primul și al doilea alineat TFUE, să se oblige Comisia la despăgubirea Rose Vision pentru dezavantajele contractuale provenite din neîndeplinirea de către Comisie a obligațiilor stabilite la punctul II. 14 alineatul (1) litera (a) și la punctul II.22 alineatul (5) și la punctul II. 5 alineatul (3) litera (d) din condițiile generale FP7, precum și pentru prejudiciile extracontractuale provenite din includerea Rose Vision în SAR, nivelul W2, cu suma menționată la punctul 114 din prezentul înscris, sau cu orice sumă considerată de Tribunal adecvată ex aequo et bono.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că raportul final de audit 11-INFS-025 din 9 octombrie 2012 și raportul final de audit 11-BA119-016 din 22 aprilie 2013 nu respectă punctul II.4 alineatul (1) litera (a) din condițiile generale FP7 întrucât consideră că cheltuielile efectuate de Rose Vision nu sunt eligibile deoarece sunt nereale.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că raportul final de audit 11-INFS-025 din 9 octombrie 2012 și raportul final de audit 11-BA119-016 din 22 aprilie 2013 nu respectă punctul II.22 alineatul (5) din condițiile generale FP7.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că suspendarea acordării plăților către Rose Vision realizată de Comisie în toate proiectele din Al șaptelea program cadru la care a participat Rose Vision, precum și cea adoptată de agenție ca urmare a suspendării decise de Comisie constituie o neîndeplinire a punctului II.5 alineatul (3) litera (d) din condițiile generale FP7.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că activarea cu privire la Rose Vision a alertei SAT la nivelul W2 este lipsită de temei juridic, potrivit criteriului stabilit prin Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2012, T-320/09, Planet/Comisia.


title: Cauza C-12/13 P: Recurs introdus la 10 ianuarie 2013 de Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 7 noiembrie 2012 în cauza T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens și alții/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/12

         Recurs introdus la 10 ianuarie 2013 de Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțată la 7 noiembrie 2012 în cauza T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens și alții/Comisia
   (Cauza C-12/13 P)
   2013/C 71/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (reprezentanți: A. Arnaud și P.-O. Koubi-Flotte, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez

      Concluziile

               —

               anularea Hotărârii din 7 noiembrie 2012 în cauza T-574/08;

               —

               obligarea Uniunii la plata următoarelor sume:

                           —

                           pentru domnul Gérard Buono (recurentul nr. l) și pentru domnul Jean Luc Buono (recurentul nr. 2), acționând împreună pentru navele lor GERARD LUC III și IV, se solicită suma de 1 523 588,94 euro;

                           —

                           pentru domnul Roger Del Ponte (recurentul nr. 3), acționând pentru nava ROGER CHRISTIAN IV, se solicită suma de 1 068 600 euro;

                           —

                           pentru domnul Serge Antoine Di Rocco (recurentul nr. 4), acționând pentru nava ANNE ANTOINE II, se solicită suma de 1 094 800 euro;

                           —

                           pentru domnul Jean Gérald Lubrano (recurentul nr. 5), acționând pentru nava VILLE D’ARZEW II, se solicită suma de 855 628,20 euro;

                           —

                           pentru domnul Jean Lubrano (recurentul nr. 6) și pentru domnul Jean Lucien Lubrano (recurentul nr. 7), acționând împreună pentru navele lor GERALD JEAN III și IV, se solicită suma de 1 523 588,94 euro;

                           —

                           pentru domnul Fabrice Marin (recurentul nr. 8) și pentru domnul Robert Marin (recurentul nr. 9), acționând împreună pentru nava lor ERIC MARIN, se solicită suma de 865 784,59 euro;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal în temeiul soluțiilor pronunțate de Curte.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenții invocă trei motive în susținerea recursului.
   În primul rând, recurenții reproșează Tribunalului că a reținut o calificare eronată a prejudiciului suferit de aceștia în cadrul motivului privind existența unei răspunderi extracontractuale pentru acte ilicite.
   În al doilea rând, recurenții susțin că Tribunalul, întrucât nu a apreciat corect prejudiciul suferit individual de fiecare dintre recurenți, a adus atingere drepturilor fundamentale garantate prin dreptul Uniunii.
   În al treilea rând și în subsidiar, recurenții reproșează Tribunalului că nu a recunoscut, în temeiul principiilor generale comune sistemelor de drept ale statelor membre, o răspundere extracontractuală licită.


title: Cauza T-304/12: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Message Management/OAPI — Absacker (ABSACKER of Germany) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ABSACKER of Germany — Marca națională figurativă anterioară ABSACKER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/35

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Message Management/OAPI — Absacker (ABSACKER of Germany)
   (Cauza T-304/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ABSACKER of Germany - Marca națională figurativă anterioară ABSACKER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 52/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Message Management GmbH (Wiesbaden, Germania) (reprezentant: C. Konle, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Absacker GmbH (Köln, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 martie 2012 (cauza R 1028/2011-1) privind o procedură de opoziție între Absacker GmbH și Message Management GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Message Management GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza C-8/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/17/CE — Cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-8/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/17/CE - Cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 282/29
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea în termenul prevăzut a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/17/CE a Comisiei din 8 februarie 2006 de aplicare a Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană (JO L 38, p. 40)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenul prevăzut a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/17/CE a Comisiei din 8 februarie 2006 de aplicare a Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite cerințe tehnice referitoare la donarea, obținerea și controlul țesuturilor și al celulelor de origine umană, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-195/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 aprilie 2007 — Deloitte Business Advisory NV/Comisie ( Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de oferte referitoare la activități de evaluare a programelor și la alte activități în domeniul sănătății publice — Respingerea unei oferte — Conflict de interese )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 aprilie 2007 — Deloitte Business Advisory NV/Comisie
   (Cauza T-195/05) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de oferte referitoare la activități de evaluare a programelor și la alte activități în domeniul sănătății publice - Respingerea unei oferte - Conflict de interese’)
   (2007/C 96/70)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Deloitte Business Advisory NV (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Van Heuven, S. Ronse și S. Logie, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și E. Manhaeve, agenți)
   Obiectul
   Cerere privind anularea, pe de o parte, a deciziei Comisiei de respingere a ofertei Euphet pentru contractul de achiziție publică intitulat „Contract-cadru privind evaluarea domeniilor de acțiune politică ale [direcției generale «Sănătate și protecția consumatorilor»], prima parte (sănătate publică) — cerere de oferte SANCO/2004/01/041 ”și, pe de altă parte, a deciziei Comisiei de atribuire a contractului în cauză unui terț.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Reclamanta Deloitte Business Advisory NV este obligată la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de aplicare a măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza T-120/07: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — MB Immobilien și MB System/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/29

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — MB Immobilien și MB System/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-120/07)
   (2007/C 140/50)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamante: MB Immobilien și MB System (reprezentant: G. Brüggen, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Deciziei Comisiei C (2007) 130 final din 24 ianuarie 2007 cu privire la ajutorul de stat nr. C 38/2005 (ex NN 52/2004) acordat de Germania în favoarea grupului Biria,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele contestă Decizia Comisiei C (2007) 130 final din 24 ianuarie 2007, prin care Comisia a decis că ajutorul de stat constând în cele trei măsuri acordat de Germania în favoarea Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG, Sachsen Zweirad GmbH și Biria GmbH (ulterior Biria AG) este incompatibil cu piața comună.
   Prima reclamantă este succesoarea în drepturi a Biria AG, a doua reclamantă este succesoarea în drepturi a Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG. Reclamantele susțin că sunt vizate direct și individual de decizia respectivă a Comisiei.
   În sprijinul acțiunii lor, reclamantele invocă în primul rând o încălcare a dreptului comunitar ca urmare a unei interpretări greșite a unui regim autorizat de ajutor de stat. În această privință, acestea critică faptul că pârâta nu și-a fondat decizia pe aceeași definiție a unei întreprinderi în dificultate ca cea inclusă în regimul de ajutor de stat pe care l-a autorizat.
   Mai mult, Comisia a încălcat dreptul comunitar prin aprecierea greșită a faptelor. În această privință, reclamantele susțin că, spre deosebire de opinia Comisiei, întreprinderile pe care le vizează decizia atacată, nu erau întreprinderi în dificultate la momentul aprecierii ajutorului.
   În final, reclamantele invocă o încălcare a dreptului comunitar ca urmare a unor greșeli grave de motivare.


title: Cauza T-392/09: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — 1. garantovaná/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit — Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și repartizarea pieței — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Amenzi — Plafonul de 10 % din cifra de afaceri — Cifra de afaceri relevantă — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Proporționalitate — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Capacitate de plată” )

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/16

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2012 — 1. garantovaná/Comisia
   (Cauza T-392/09) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața carburii de calciu și a magneziului pentru industriile oțelului și gazului din SEE, cu excepția Irlandei, a Spaniei, a Portugaliei și a Regatului Unit - Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și repartizarea pieței - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Amenzi - Plafonul de 10 % din cifra de afaceri - Cifra de afaceri relevantă - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Proporționalitate - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Capacitate de plată)
   2013/C 32/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovacia) (reprezentanți: inițial M. Powell, solicitor, A. Sutton și G. Forwood, barristers, ulterior M. Powell, G. Forwood, M. Staroň și P. Hodál, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Bourke, N. von Lingen și A. Tokár, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industriile oțelului și gazului), în măsura în care aceasta o privește pe reclamantă, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin respectiva decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă 1. garantovaná a.s. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 297, 5.12.2009


title: Cauza C-533/09: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/23

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-533/09)
   2010/C 51/37
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin cerința privind cetățenia portugheză pentru accesul la profesia de notar, în temeiul Deciziei ministrului justiției din 12 decembrie 1991 de confirmare a Avizului Conselho Consultivo da Procuradoria-Geral da República privind articolul 15 din Constituție, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 TFUE, dispozițiile articolului 51 TFUE nefiind aplicabile;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În Portugalia, interesele protejate de notar nu sunt interesele statului. Notarul nu participă nici direct, nici în mod specific la exercitarea autorității publice și nu face parte din administrația publică. Excepția prevăzută la articolul 51 TFUE nu este aplicabilă notarilor portughezi. Avizul consultativ al Procuradoria-Geral da República, confirmat la 12 decembrie 1991, nu indică faptul că profesia de notar se încadrează în dispozițiile articolului 15 alineatul (2) din Constituție. În Portugalia, funcțiile de notar au un caracter exclusiv tehnic. Acestea se bazează pe competența profesională, iar nu pe încrederea politică.


title: Cauza T-202/10: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2010 — Stichting Woonlinie și alții/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/50

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2010 — Stichting Woonlinie și alții/Comisia
   (Cauza T-202/10)
   2010/C 179/86
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Țările de Jos), Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Țările de Jos), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Țările de Jos), Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Țările de Jos), Stichting Woonstede (Ede, Țările de Jos) (reprezentanți: E. Henny, T. Ottervanger și P. Glazener, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei Comisiei în ceea ce privește ajutorul existent, în conformitate cu articolul 263 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 privind ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 (Țările de Jos) — ajutor existent și ajutor destinat unui proiect special în favoarea societăților pentru locuințe sociale. În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.
   În primul rând, Comisia a săvârșit o eroare de drept întrucât a încadrat toate măsurile într-o schemă de ajutoare. În opinia reclamantelor, măsurile 3 și 4 citate de Comisie au fost considerate în mod greșit că se încadrează într-o schemă existentă de ajutoare în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul nr. 659/1999 (1), în pofida faptului că aceste măsuri constituie ajutoare în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Prin urmare, prin includerea celor două măsuri în cadrul examinării privind compatibilitatea schemei existente de ajutoare cu piața comună, Comisia și-a depășit competența.
   În al doilea rând, decizia Comisiei adoptată în cazul E 2/2005 ar fi întemeiată pe o apreciere incompletă și vădit inexactă a legislației naționale aplicabile și a situației de fapt din acel caz. În opinia reclamantelor, Comisia nu a analizat dacă definiția serviciilor de interes economic general din sistemul olandez actual de finanțare a locuințelor sociale cuprinde efectiv o eroare vădită.
   În al treilea rând, Comisia ar fi efectuat o apreciere inexactă și neglijentă întrucât a concluzionat că închirierea de locuințe unor persoane care beneficiază de venituri ridicate se încadrează în misiunea de serviciu public încredințată societăților pentru locuințe sociale.
   În al patrulea rând, Comisia a săvârșit o eroare de drept și a abuzat de competențele care îi revin în măsura în care solicită din partea Țărilor de Jos o nouă definiție a „locuinței sociale”. În opinia reclamantelor, Comisia își depășește competența prin faptul că dă propria definiție locuinței sociale drept serviciu de interes economic general, în timp ce Țările de Jos sunt prezumate că dispun în această privință de o putere de apreciere largă pentru a stabili politica în acest domeniu.
   În al cincilea rând, Comisia a săvârșit o eroare de drept în sensul că nu a realizat distincția dintre definiția unui serviciu de interes economic general și modul de finanțare a acestuia.
   În al șaselea rând, Comisia a încălcat Decizia 2005/842/CE (2) întrucât a solicitat o definiție specifică a serviciului de interes economic general. În opinia reclamantelor, Comisia a decis în mod greșit că un stat membru trebuie să definească serviciul de interes economic general pe baza unei limite a veniturilor.
   În al șaptelea rând, Comisia a săvârșit o eroare de apreciere și a încălcat articolul 5 din Decizia 2005/842 întrucât nu a stabilit că tipul și modalitatea de finanțare al serviciului de interes economic general erau vădit inadecvate. În opinia reclamantelor, Comisia nu a verificat dacă, având în vedere definiția serviciului economic de interes general, era posibilă existența unei supracompensații.
   În al optulea rând, Comisia ar fi abuzat de procedura de evaluare a schemelor existente de ajutoare prin faptul că pe baza acestei proceduri a solicitat o listă limitativă a clădirilor care pot fi calificate imobile sociale, astfel încât imobilele care nu sunt cuprinse în această listă nu reprezintă un serviciu de interes economic general.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (2)  Decizia Comisiei din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) din Tratatul CE la ajutorul de stat, sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general [notificată cu documentul nr. C(2005) 2673] (JO L 312, p. 67, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 186).


title: Cauza C-310/14: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin hovioikeus – Finlanda) – Nike European Operations Netherlands BV/Sportland Oy, în lichidare [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolele 4 și 13 — Procedură de insolvență — Acte prejudiciabile — Acțiune în restituirea plăților efectuate înainte de data deschiderii procedurii de insolvență — Legea statului membru de deschidere a procedurii de insolvență — Legea unui alt stat membru care guvernează actul în cauză — Lege care nu permite în cazul respectiv, sub nicio formă, atacarea actului respectiv — Sarcina probei]

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Helsingin hovioikeus – Finlanda) – Nike European Operations Netherlands BV/Sportland Oy, în lichidare
   (Cauza C-310/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolele 4 și 13 - Procedură de insolvență - Acte prejudiciabile - Acțiune în restituirea plăților efectuate înainte de data deschiderii procedurii de insolvență - Legea statului membru de deschidere a procedurii de insolvență - Legea unui alt stat membru care guvernează actul în cauză - Lege care nu permite în cazul respectiv, sub nicio formă, atacarea actului respectiv - Sarcina probei])
   (2015/C 406/10)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Helsingin hovioikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nike European Operations Netherlands BV

      Pârâtă: Sportland Oy, în lichidare

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie să fie interpretat în sensul că aplicarea sa este supusă condiției ca actul în discuție să nu poată fi atacat în temeiul legii aplicabile actului respectiv (lex causae), ținând seama de toate circumstanțele cauzei.

               2)

               În scopul aplicării articolului 13 din Regulamentul nr. 1346/2000 și în ipoteza în care pârâtul din cadrul unei acțiuni în constatarea nulității, al unei acțiuni în anulare sau al unei acțiuni în declararea inopozabilității unui act invocă o dispoziție a legii aplicabile acestui act (lex causae) potrivit căreia actul respectiv nu este atacabil decât în circumstanțele prevăzute de această dispoziție, îi revine pârâtului sarcina de a invoca inexistența circumstanțelor menționate și de a face dovada în acest sens.

               3)

               Articolul 13 din Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie interpretat în sensul că termenii „nu permite […], sub nicio formă, atacarea actului respectiv” vizează, în afara dispozițiilor legii aplicabile acestui act (lex causae) aplicabile în materie de insolvență, ansamblul dispozițiilor și al principiilor generale ale acestei legi.

               4)

               Articolul 13 din Regulamentul nr. 1346/2000 trebuie să fie interpretat în sensul că pârâtul din cadrul unei acțiuni în constatarea nulității, al unei acțiuni în anulare sau al unei acțiuni în declararea inopozabilității unui act trebuie să demonstreze că legea aplicabilă acestui act (lex causae), în ansamblul său, nu permite contestarea actului menționat. Instanța națională sesizată cu o astfel de acțiune nu poate aprecia că reclamantului îi revine sarcina de a face dovada existenței unei dispoziții sau a unui principiu al legii menționate în temeiul cărora acest act poate fi atacat decât atunci când această instanță consideră că pârâtul a dovedit efectiv, într-o primă fază, în considerarea normelor în mod obișnuit aplicabile ale dreptului său procedural național, că, în temeiul aceleiași legi, actul în discuție este inatacabil.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza C-658/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 12 decembrie 2013 — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 12 decembrie 2013 — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH
   (Cauza C-658/13)
   2014/C 85/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că o împrejurare excepțională care cauzează întârzierea unui zbor reprezintă o împrejurare excepțională în sensul acestei dispoziții și pentru un zbor ulterior atunci când consecința acestei împrejurări care a cauzat întârzierea produce efecte asupra zborului ulterior doar din motive ce țin de organizarea funcționării operatorului de transport aerian?

               2.

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că noțiunea de caracter evitabil nu se referă la împrejurările excepționale ca atare, ci la întârzierea sau anularea zborului cauzate de acestea?

               3.

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că operatorii de transport aerian, care efectuează zboruri într-un așa numit sistem de rotație, ar trebui în mod rezonabil să prevadă o rezervă minimă de timp între zboruri, care să corespundă perioadelor stabilite la articolul 6 alineatul (1) literele (a)-(c) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004?

               4.

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că operatorii de transport aerian care efectuează zboruri în așa numitul sistem de rotație ar trebui în mod rezonabil să refuze sau să amâne transportul pasagerilor al căror zbor a întârziat deja în mod semnificativ din cauza unei împrejurări excepționale, pentru a evita astfel întârzierea zborurilor ulterioare?

      (1)  JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.