title: Cauza T-94/13 P: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Ntouvas/ECDC [„Recurs — Funcție publică — Agent contractual — Notare — Raport asupra evoluției carierei — Exerciţiul de evaluare 2010 — Respingerea acţiunii în primă instanţă — Termenul de prezentare a memoriului în apărare — Prorogare — Circumstanţe excepţionale — Articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcţiei Publice — Legalitatea exerciţiului de evaluare”]

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/14

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Ntouvas/ECDC
   (Cauza T-94/13 P) (1)

   ([„Recurs - Funcție publică - Agent contractual - Notare - Raport asupra evoluției carierei - Exerciţiul de evaluare 2010 - Respingerea acţiunii în primă instanţă - Termenul de prezentare a memoriului în apărare - Prorogare - Circumstanţe excepţionale - Articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcţiei Publice - Legalitatea exerciţiului de evaluare”])
   (2016/C 078/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Grecia) (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentanţi: iniţial R. Trott, ulterior J. Mannheim şi A. Daume, agenţi, asistaţi de D. Waelbroeck şi A. Duron, avocaţi)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 11 decembrie 2012, Ntouvas/ECDC (F-107/11, RecFP, EU:F:2012:182), şi având ca obiect anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ioannis Ntouvas la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza T-604/13: Hotărârea Tribunalului din 3 iunie 2015 – Levi Strauss/OAPI – L&O Hunting Group (101) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale 101 — Marca comunitară verbală anterioară 501 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/38

         Hotărârea Tribunalului din 3 iunie 2015 – Levi Strauss/OAPI – L&O Hunting Group (101)
   (Cauza T-604/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale 101 - Marca comunitară verbală anterioară 501 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 236/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Levi Strauss & Co. (New Castle, California, Statele Unite) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard și J. Schmitt, ulterior V. von Bomhard, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider și M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: L&O Hunting Group GmbH (Isny im Allgäu, Germania) (reprezentanți: K. Kuck, K. Landes și G. Müllejans, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 6 septembrie 2013 (cauza R 1538/2012-2), privind o procedură de opoziție între Levi Strauss & Co. și L&O Hunting Group GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 6 septembrie 2013 (cauza R 1538/2012-2), privind o procedură de opoziție între Levi Strauss & Co. și L&O Hunting Group GmbH.

               2)

               Obligă OAPI și L&O Hunting Group să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Levi Strauss & Co.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-555/14: Acțiune introdusă la 25 iulie 2014 – Estonia/Comisia

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/17

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2014 – Estonia/Comisia
   (Cauza T-555/14)
   2014/C 372/22
   Limba de procedură: estonă

      Părțile

      Reclamantă: Estonia (reprezentant: N. Grünberg, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2014)3271 final a Comisiei Europene din 14 mai 2014 privind suspendarea plăților intermediare efectuate în cadrul programului operațional de susținere a Estoniei din cadrul Fondului european pentru pescuit (FEP) pentru perioada 2007-2013;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: Comisia a aplicat incorect articolul 25 alineatul (2) și articolul 89 din Regulamentul nr. 1198/2006 (1).
               Reclamanta arată că interpretarea pe care Comisia a dat-o articolului 25, potrivit căreia susținerea investițiilor nu este justificată decât dacă are ca rezultat o îmbunătățire a indicatorilor tehnici relevanți ai navei, care depășește ceea ce se poate atinge în cazul readucerii navei în starea inițială, nu corespunde modului de formulare și sensului acestui articol și nici obiectivelor acestuia. Modul de redactare a articolului 25 alineatul (2) lasă o largă putere de apreciere pentru a stabili care sunt investițiile ce pot fi susținute în cadrul FEP. Dat fiind faptul că reclamanta a respectat dispozițiile articolului 25 alineatul (2), nu se mai impune nici aplicarea articolului 89, nici suspendarea plăților intermediare destinate susținerii primei axe prioritare din programul operațional.

               2.

               Al doilea motiv: Comisia a încălcat articolul 88 din Regulamentul nr. 1198/2006.
               Reclamanta reproșează Comisiei că nu a luat decizia de suspendare a plăților în termen de 6 luni de la comunicarea întreruperii termenului de plată. Potrivit reclamantei, prin aceasta, Comisia a încălcat articolul 88 din Regulamentul nr. 1198/2006 și nu a respectat propriul manual referitor la întreruperea, suspendarea și corecția financiară a plăților.

               3.

               Al treilea motiv: Comisia a încălcat principiul bunei administrări
               Reclamanta arată că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia a încălcat principiul bunei administrări, deoarece, în primul rând, nu a apreciat cu atenție și nu a luat în considerare elementele prezentate de reclamantă, în al doilea rând, nu a controlat dacă toate ipotezele pe care se întemeia decizia sa corespundeau realității, în al treilea rând, a considerat în mod automat că investițiile efectuate pentru a îmbunătăți starea navelor deja amortizate erau cheltuieli de întreținere curente și, în al patrulea rând, a estimat în mod greșit că aceste investiții nu au contribuit la realizarea obiectivelor vizate la articolul 25 alineatul (2).

               4.

               Al patrulea motiv: Comisia a încălcat principiul încrederii legitime
               Reclamanta arată că, în pofida punctului de vedere expus cu claritate și precizie în scrisoarea Comisiei, care îi permitea în mod legitim să se aștepte ca acele cheltuieli destinate renovării/reparării unui motor să se încadreze la articolul 25 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1198/2006, dacă aceasta nu conducea la creșterea capacității de capturare a navei de pescuit, Comisia a decis ulterior că aceste cheltuieli nu conduc la o îmbunătățire a indicatorilor tehnici ai navei, ci contribuie mai degrabă la readucerea sau menținerea navelor de pescuit în starea lor inițială, astfel încât investițiile respective sunt neeligibile. Reclamanta susține că nu avea cunoștință de această regulă, care nu se poate deduce nici de la articolul 25 din Regulamentul nr. 1198/2006, nici din scrisoarea de răspuns a Comisiei la întrebarea adresată în acest sens de reclamantă.

               5.

               Al cincilea motiv: Comisia a încălcat principul securității juridice
               Potrivit reclamantei, împrejurarea că, în speță, Comisia a luat decizia finală de suspendare a cererii de plăți intermediare după mai mult de trei ani de la întreruperea termenului de plată în privința cererii referitoare la prima plată intermediară și nu a respectat, așadar, termenul de 6 luni prevăzut la articolul 88 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1198/2006, încalcă în mod clar principiul securității juridice. Această atitudine a Comisiei nu ar fi fost deloc previzibilă pentru beneficiarii susținerii din partea FEP.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului din 27 iulie 2006 privind Fondul european pentru pescuit (JO L 223, 15.8.2006, p. 1, Ediție specială, 04/09, p. 224)


title: Cauza T-340/10: Acțiune introdusă la 20 august 2010 — CTG Luxembourg PSF/Curtea de Justiție

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/48

      Acțiune introdusă la 20 august 2010 — CTG Luxembourg PSF/Curtea de Justiție
      (Cauza T-340/10)
      ()
      (2010/C 288/91)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Computer Task Group Luxembourg PSF SA (CTG Luxembourg PSF) (Bertrange, Luxembourg) (reprezentant: M. Thewes, avocat)

         Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Dispunerea în sensul reunirii prezentei cauze cu cauza aflată pe rolul Camerei a opta a Tribunalului cu numărul T-170/10;

                  —

                  anularea Deciziei Curții de Justiție din 29 iunie 2010 de a atribui contractul „AO 008/2009: Asistență de nivel 1 și de nivel 2 pentru utilizatorii sistemelor IT și de telefonie, centru de apeluri, management al hardware-ului destinat utilizatorilor finali” unui alt ofertant;

                  —

                  constatarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene și obligarea Curții de Justiție să indemnizeze reclamanta pentru întregul prejudiciu suferit în urma deciziei atacate și desemnarea unui expert pentru a evalua acest prejudiciu;

                  —

                  obligarea Curții de Justiție a Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice cu cele invocate în cadrul cauzei T-170/10, CTG Luxembourg PSF/Curtea de Justiție (1), care privește aceeași cerere de ofertă.

         (1)  JO 2010, C 161, p. 48.


title: Cauza C-419/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 23 august 2010 — Wolfgang Hofmann/Freistaat Bayern

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 23 august 2010 — Wolfgang Hofmann/Freistaat Bayern
   (Cauza C-419/10)
   ()
   2010/C 301/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Wolfgang Hofmann

      Pârât: Freistaat Bayern

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 alineatul (1) și articolul 11 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (1) trebuie interpretate în sensul că este necesar ca un stat membru să refuze recunoașterea valabilității unui permis de conducere eliberat de un alt stat membru unei persoane în afara perioadei de interdicție de a solicita un nou permis, impusă persoanei vizate în cazul în care permisul de conducere i-a fost retras pe teritoriul primului stat membru, iar la data eliberării permisului de conducere persoana avea reședința pe teritoriul membru emitent?

      (1)  JO L 403/18, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216.


title: Cauza T-121/11: Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Versus Bank/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/18

         Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Versus Bank/Consiliul
   (Cauza T-121/11)
   2011/C 130/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Versus Bank (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire], în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-118/11, Attey/Consiliul


title: Cauza T-706/15: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2015 – Makhlouf/Consiliul

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/73

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2015 – Makhlouf/Consiliul
   (Cauza T-706/15)
   (2016/C 038/98)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ehab Makhlouf (Damas, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Declararea acțiunii reclamantului drept admisibilă și întemeiată;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea prejudiciului suferit de reclamant într-un cuantum pe care Tribunalul în va stabili în mod echitabil;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv, întemeiat pe prejudiciul pe care reclamantul l-ar fi suferit, pentru care ar fi responsabil Consiliul Uniunii Europene. Motivul invocat conține trei aspecte.

               —

               Primul aspect întemeiat pe nelegalitatea actelor adoptate de Consiliu, prin faptul că, pe de o parte, măsurile restrictive ar avea un caracter nejustificat și disproporționat și, pe de altă parte, ar încălca drepturile la o buna administrare și la reputația reclamantului, precum și dreptul său de proprietate;

               —

               Al doilea aspect întemeiat pe un prejudiciu moral pe care reclamantul l-ar fi suferit în urma înscrierii pe lista persoanelor și a entităților vizate de sancțiunile împotriva Siriei;

               —

               Al treilea aspect întemeiat pe răspunderea strictă a Uniunii Europene, prin faptul că măsurile adoptate împotriva reclamantului ar restrânge în mod anormal drepturile sale fundamentale.


title: Cauza T-244/12: Acțiune introdusă la 30 mai 2012 — Unister/OAPI (fluege.de)

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/28

         Acțiune introdusă la 30 mai 2012 — Unister/OAPI (fluege.de)
   (Cauza T-244/12)
   2012/C 217/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Unister GmbH (Leipzig, Germania) (reprezentanți: H. Hug și A. Kessler-Jensch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 martie 2012 în cauza R 2149/2011-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „fluege.de” pentru produse din clasele 25, 28, 35, 39, 41 și 43

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009; încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-130/08: Ordonanța președintelui Curții din 22 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/32

         Ordonanța președintelui Curții din 22 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-130/08) (1)

   (2009/C 69/68)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza C-278/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – SC Enterprise Focused Solutions SRL/Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice — Bunuri — Specificații tehnice — Principiile egalității de tratament și nediscriminării — Obligația de transparență — Trimitere la produsul unei mărci comerciale — Aprecierea caracterului echivalent al produsului propus de un ofertant — Încetarea fabricării produsului de referință)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/15

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – SC Enterprise Focused Solutions SRL/Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia
   (Cauza C-278/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice - Bunuri - Specificații tehnice - Principiile egalității de tratament și nediscriminării - Obligația de transparență - Trimitere la produsul unei mărci comerciale - Aprecierea caracterului echivalent al produsului propus de un ofertant - Încetarea fabricării produsului de referință))
   (2015/C 198/19)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SC Enterprise Focused Solutions SRL

      Pârât: Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

      Dispozitivul

   Articolul 23 alineatul (8) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1251/2011 al Comisiei din 30 noiembrie 2011, nu este aplicabil unui contract de achiziții publice a cărui valoare nu atinge pragul de aplicabilitate prevăzut de această directivă. În cadrul unui contract de achiziții publice care nu intră sub incidența directivei menționate, dar care prezintă un interes transfrontalier cert, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, normele fundamentale și principiile generale ale Tratatului FUE, în special principiile egalității de tratament și nediscriminării, precum și obligația de transparență care rezultă din acestea trebuie interpretate în sensul că autoritatea contractantă nu poate respinge o ofertă care îndeplinește cerințele anunțului de participare pe baza unor motive care nu sunt prevăzute în anunțul menționat.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-236/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2008 — Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Acces la documente — Parlament regional — Lipsa capacității de a sta în justiție — Inadmisibilitate )

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/25

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 aprilie 2008 — Landtag Schleswig-Holstein/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-236/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Acces la documente - Parlament regional - Lipsa capacității de a sta în justiție - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 142/45)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Landtag Schleswig-Holstein (Germania) (reprezentanți: S. Laskowski și J. Caspar)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și C. Ladenburger, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziilor Comisiei din 10 martie și 23 iunie 2006 privind refuzul de a acorda reclamantului accesul la documentul SEC (2005) 420 din 22 martie 2005 care conține o analiză juridică a proiectului de decizie-cadru, aflată în dezbaterea Consiliului, privind păstrarea datelor prelucrate și stocate în legătură cu furnizarea de servicii de comunicații electronice accesibile publicului sau de date transmise prin intermediul rețelelor publice de comunicații în vederea prevenirii, investigării, depistării și urmăririi infracțiunilor, inclusiv a terorismului.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu este cazul să se pronunțe asupra cererilor de intervenție.

               3)

               Landtag Schleswig-Holstein suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

               4)

               Landtag Schleswig-Holstein, Comisia, Republica Finlanda și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza T-303/14: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Polyblend/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/39

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Polyblend/Comisia
   (Cauza T-303/14) (1)

   (2015/C 155/52)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-115/12: Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Buzil-Werk Wagner/OAPI — Roca Sanitario (Roca)

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/7

         Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Buzil-Werk Wagner/OAPI — Roca Sanitario (Roca)
   (Cauza T-115/12)
   2012/C 157/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG (Memmingen, Germania) (reprezentant: D. Waldhauser, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 9 ianuarie 2012 (cauza R 1907/2010-4) și respingerea opoziției formulate de Roca Sanitario, SA, Av. Diagonal, 513, E-08029 Barcelona (Spania)

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Roca” pentru produse din clasa 3 (cererea nr. 6 800 726)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Roca Sanitario, SA

      Marca sau semnul invocat: mărcile spaniole „Roca” (mărcile nr. 1 020 043, nr. 2 543 451, nr. 424 875 și nr. 915 635) pentru anumite produse din clasele 19 și 21, precum și marca internațională „Roca” (marca nr. 905 212) pentru anumite produse din clasele 11, 19, 20 și 21

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare pentru toate produsele vizate

      Motivele invocate: nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-300/11: Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Otto/OAPI — Nalsani (TOTTO)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/27

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2011 — Otto/OAPI — Nalsani (TOTTO)
   (Cauza T-300/11)
   2011/C 238/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Otto GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: P. Schäuble și S. Müller, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nalsani, SA (Bogota, Columbia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 martie 2011 în cauza R 1291/2010-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Nalsani, SA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „TOTTO” pentru produse din clasele 3, 9, 14, 18 și 25 — cererea nr. 6 212 451

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională „OTTO” pentru produse din clasele 3, 9, 14, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict. În cadrul aprecierii similitudinilor vizuale dintre semne, camera de recurs a reținut aspecte esențiale eronate.


title: Cauza T-381/14: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – Pshonka/Consiliul („Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului — Termen de introducere a acțiunii — Admisibilitate — Proba temeiniciei înscrierii pe listă — Acțiune vădit fondată”)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/26

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2016 – Pshonka/Consiliul
   (Cauza T-381/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului - Termen de introducere a acțiunii - Admisibilitate - Proba temeiniciei înscrierii pe listă - Acțiune vădit fondată”))
   (2016/C 279/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Viktor Pavlovych Pshonka (Moscova, Rusia) (reprezentanți: C. Constantina și J. M. Reymond, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și A. Vitro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: S. Bartelt și D. Gauci, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2014, L 66, p. 26) și a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 1), în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care acestea îl privesc pe domnul Viktor Pavlovych Pshonka.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnul Pshonka.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza F-43/16: Acțiune introdusă la 18 august 2016 – ZZ/Comisia

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/31

         Acțiune introdusă la 18 august 2016 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-43/16)
   (2016/C 371/34)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Cornacchia, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de excludere a reclamantului din concursul EPSO/AST-SC/03/15 din cauza faptului că nu a informat EPSO despre legătura sa familială cu un membru al comisiei de evaluare a concursului menționat

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 19 mai 2016, luată ca urmare a cererii de reexaminare introduse de reclamant la 5 noiembrie 2015, prin care președintele comisiei de evaluare a concursului EPSO/AST-SC/03/15 a confirmat decizia de a-l exclude pe acesta din concursul amintit, precum și, dacă este cazul, a deciziei de respingere a reclamației și a deciziei inițiale;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-338/08 și C-339/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione Tributaria Regionale di Torino — Italia) — P. Ferrero E C. SPA/Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08), General Beverage Europe BV/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08) (Trimitere preliminară — Directiva 90/435/CEE — Noțiunea „taxă reținută la sursă” — Aplicarea unei prelevări de 5 % cu ocazia distribuirii dividendelor și a „rambursării majorării impozitului cu titlu de regularizare definitivă” de către o filială italiană către societatea-mamă a acesteia stabilită în Țările de Jos, în temeiul unei convenții bilaterale)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 iunie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione Tributaria Regionale di Torino — Italia) — P. Ferrero E C. SPA/Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08), General Beverage Europe BV/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08)
   (Cauza C-338/08 și C-339/08) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 90/435/CEE - Noțiunea „taxă reținută la sursă” - Aplicarea unei prelevări de 5 % cu ocazia distribuirii dividendelor și a „rambursării majorării impozitului cu titlu de regularizare definitivă” de către o filială italiană către societatea-mamă a acesteia stabilită în Țările de Jos, în temeiul unei convenții bilaterale)
   2010/C 221/05
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione Tributaria Regionale di Torino

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: P. Ferrero E C. SPA (C-338/08), General Beverage Europe BV (C-339/08)

      Pârâte: Agenzia delle Entrate — Ufficio Alba (C-338/08), Agenzia delle Entrate — Ufficio di Torino 1 (C-339/08)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione Tributaria Regionale Torino — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (2) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97) — Noțiunea de reținere la sursă — Societate-mamă din Țările de Jos care primește dividende de la filiala din Italia cu deducerea unei prelevări de 5 % în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Convenția dintre Italia și Regatul Țărilor de Jos pentru eliminarea dublei impuneri economice a dividendelor — Reținere asupra sumelor plătite cu titlu de „maggiorazione di conguaglio” prevăzută la articolul 10 alineatul (3) din convenție

      Dispozitivul

               1.

               Sub rezerva, în special, a verificării de către instanța de trimitere, în termenii explicitați la punctul 38 din prezenta hotărâre, a naturii „rambursării”„majorării impozitului cu titlu de regularizare definitivă” în discuție în acțiunile principale, efectuată de o societate italiană către o societate olandeză, în temeiul articolului 10 alineatul 3 din Convenția dintre Republica Italiană și Regatul Țărilor de Jos privind evitarea dublei impuneri în domeniul impozitelor pe venit și pe avere și pentru prevenirea evaziunii fiscale, cu protocolul adițional, încheiată la Haga la 8 mai 1990, este necesar să se considere că, în măsura în care aceasta se aplică rambursării menționate, o reținere fiscală, precum cea în discuție în acțiunile principale, nu constituie o taxă reținută la sursă pe profiturile repartizate, interzisă, în principiu, de articolul 5 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, în versiunea în vigoare la data faptelor din acțiunea principală. Cu toate acestea, în ipoteza în care instanța de trimitere ar aprecia că respectiva „rambursare” a acestei „majorări a impozitului cu titlu de regularizare definitivă” nu are o natură fiscală, o reținere fiscală precum cea în discuție în acțiunile principale ar constitui o taxă reținută la sursă pe profiturile repartizate, interzisă, în principiu, de articolul 5 alineatul (1) din respectiva Directivă 90/435.

               2.

               Dacă instanța de trimitere ajunge la concluzia că reținerea fiscală în discuție în acțiunile principale constituie o taxă reținută la sursă pe profiturile repartizate, în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 90/435, în versiunea în vigoare la data faptelor din acțiunea principală, această reținere fiscală nu ar putea fi considerată că intră în domeniul de aplicare al articolului 7 alineatul (2) din aceeași Directivă 90/435, decât dacă, pe de o parte, convenția respectivă ar prevedea dispoziții care urmăresc eliminarea sau diminuarea dublei impozitări economice a distribuirilor de dividende și dacă, pe de altă parte, aplicarea reținerii respective nu ar anula efectele acestora, ceea ce este de competența de apreciere a instanței de trimitere.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza C-441/07 P: Recurs introdus la 26 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) pronunțate la 11 iulie 2007 în cauza T-170/06, Alrosa Company Ltd/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/22

         Recurs introdus la 26 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra extinsă) pronunțate la 11 iulie 2007 în cauza T-170/06, Alrosa Company Ltd/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-441/07 P)
   (2007/C 283/39)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Alrosa Company Ltd
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 în cauza T-170/06;

               —

               pronunțarea unei hotărâri irevocabile prin respingerea cererii de anulare din cauza T-170/06 ca neîntemeiată;

               —

               obligarea reclamantei din cauza T-170/06 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de către Comisia Comunităților Europene în acea cauză și în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Motive de fond:

               Comisia consideră că hotărârea atacată interpretează greșit articolul 9 din Regulamentul 1/2003 (1) și modul în care se aplică principiul proporționalității în contextul acestei reglementări. În al doilea rând, Comisia susține că, atunci când analizează proporționalitatea angajamentului, hotărârea atacată aplică în mod greșit articolul 9, săvârșește o eroare de drept în interpretarea articolului 82 CE, ignoră însuși obiectivul controlului jurisdicțional, denaturează conținutul deciziei contestate și situația de fapt și, în repetate rânduri, oferă o motivare insuficientă.

         Motive de formă:

               Comisia susține că aprecierea Tribunalul de Primă Instanță (TPI) în ceea ce privește încălcarea invocată a dreptului reclamantei de a fi ascultată nu este suficient motivată și rămâne imprecisă, având în vedere faptul că TPI nu a oferit o explicație clară a motivelor pentru care reclamanta nu ar fi putut să își pregătească un răspuns „eficient” său să își exercite „pe deplin” drepturile. În plus, se susține că TPI a aplicat un criteriu legal greșit atunci când a asimilat reclamanta unei „întreprinderi interesate”. De asemenea, TPI a interpretat greșit norma de drept presupunând că trebuia să se fi acordat reclamantei ocazia să pregătească noi angajamente comune alături de De Beers, sau să formuleze observații asupra rezultatului testului de piață înainte ca De Beers să să propună angajamente individuale. În plus, TPI nu a analizat dacă reclamanta a avut în fapt această ocazie după primirea sumarului privind observațiile asupra testului de piață. În sfârșit, Comisia susține că TPI a săvârșit o eroare de drept considerând că primul motiv al reclamantei era întemeiat, fără a se pronunța cu privire la măsura în care încălcarea invocată a dreptului reclamantei de a fi ascultată a afectat în mod real decizia Comisiei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat.


title: Cauza T-340/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 martie 2007 — France Télécom/Comisie ( Concurență — Decizie de dispunere a unei inspecții — Cooperare loială cu instanțele naționale — Cooperare loială cu autoritățile de concurență ale statelor membre — Articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Motivare — Proporționalitate — Motiv nou — Inadmisibilitate )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 martie 2007 — France Télécom/Comisie
   (Cauza T-340/04) (1)

   („Concurență - Decizie de dispunere a unei inspecții - Cooperare loială cu instanțele naționale - Cooperare loială cu autoritățile de concurență ale statelor membre - Articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Motivare - Proporționalitate - Motiv nou - Inadmisibilitate“)
   (2007/C 95/77)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: France Télécom SA (Paris, Franța) (reprezentanți: C. Clarenc și J. Ruiz Calzado, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: É. Gippini Fournier și O. Beynet, agenți)
   Obiectul cauzei
   Anularea Deciziei C (2004) 1929 a Comisiei din 18 mai 2004, în cauza COMP/C-1/38.916, prin care se dispune ca France Télécom SA, precum și toate întreprinderile pe care aceasta le controlează direct sau indirect, inclusiv Wanadoo SA și toate întreprinderile pe care Wanadoo SA le controlează direct sau indirect, să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1)
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-542/07 P: Recurs introdus la 30 noiembrie 2007 de Imagination Technologies Ltd împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 20 septembrie 2007 în cauza T-461/04, Imagination Technologies Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/18

         Recurs introdus la 30 noiembrie 2007 de Imagination Technologies Ltd împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 20 septembrie 2007 în cauza T-461/04, Imagination Technologies Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-542/07 P)
   (2008/C 37/25)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Imagination Technologies Ltd (reprezentant: M. Edenborough, Barrister)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului la Curtea de Justiție și acțiunii la Tribunalul de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta arată că cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 2396075 pentru marca verbală PURE DIGITAL („cererea”) nu contravine nici articolului 7 alineatul (1) litera (b), nici articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, deoarece aceasta a dobândit caracter distinctiv din momentul depunerii cererii. Recurenta susține că analiza dreptului aplicabil de către Tribunalul este eronată: acesta a comis o eroare în special prin faptul că nu a considerat că o utilizare după data depunerii era relevantă în vederea aprecierii caracterului distinctiv dobândit.
   Pe cale de consecință, Tribunalul a respins în mod eronat acțiunea cu care a fost sesizat. Prin urmare, se solicită admiterea prezentului recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță. Recurenta solicită, de asemenea, rambursarea cheltuielilor efectuate în cadrul prezentei proceduri de recurs și în cadrul procedurii la Tribunalul de Primă Instanță.


title: Cauza T-141/14: Acțiune introdusă la 28 februarie 2014 – SollarWorld și alții/Consiliul

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/41

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2014 – SollarWorld și alții/Consiliul
   (Cauza T-141/14)
   2014/C 142/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: SolarWorld AG (Bonn, Germania); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italia) și Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii drept admisibilă și fondată;

               —

               anularea articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 1238/2013 (1);

               —

               conexarea prezentei cauze cu cauza T-507/13 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că articolul 3 din regulamentul atacat reflectă o eroare vădită de apreciere și încalcă articolul 8 din Regulamentul antidumping de bază (2), în măsura în care sunt exceptați de la aplicarea măsurilor adoptate producătorii chinezi din partea cărora Comisia a acceptat un angajament comun cu încălcarea dreptului reclamantelor la un proces echitabil, a principiului bunei administrări, a dreptului la apărare al cestora, precum și a articolului 8 alineatul (4) și a articolului 19 alineatul (2) din Regulamentul antidumping de bază.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 3 din regulamentul atacat reflectă o eroare vădită de apreciere și încalcă articolul 8 din Regulamentul antidumping de bază, în măsura în care sunt exceptați de la aplicarea măsurilor adoptate producătorii chinezi din partea cărora Comisia a acceptat un angajament comun nelegal.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că articolul 3 din regulamentul atacat încalcă articolul 101 alineatul (1) TFUE deoarece exceptează anumiți producători chinezi de la aplicarea măsurilor în cauză pe baza unei propuneri de angajament acceptate și confirmate prin Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE (3) și prin Decizia 2013/423/EU (4), ceea ce constituie un acord orizontal de stabilire a prețurilor.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 325, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO L 343, p. 51).

      (3)  Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 4 decembrie 2013 de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive (JO L 325, p. 214).

      (4)  Decizia Comisiei din 2 august 2013 de acceptare a unui angajament oferit în legătură cu procedura antidumping privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (JO L 209, p. 26).


title: Cauza T-558/14: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 The Smiley Company/OAPI – Research Engineering & Manufacturing/OAPI – Nedschroef Holding (TRILOBULAR) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală TRILOBULAR — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/26

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 The Smiley Company/OAPI – Research Engineering & Manufacturing/OAPI – Nedschroef Holding (TRILOBULAR)
   (Cauza T-558/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală TRILOBULAR - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   (2016/C 007/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Research Engineering & Manufacturing, Inc. (Middletown, États-Unis d’Amérique) (reprezentanți: S. Malynicz, G. Hollingworth, barristers, K. Gilbert și M. Gilbert, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nedschroef Holding BV (Helmond, Țările de Jos)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 mai 2014 (cauza R 442/2013-4), privind o procedură de declarare a nulității între Nedschroef Holding BV și Research Engineering & Manufacturing, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă Engineering & Manufacturing, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Hotărârea Curții din 9 aprilie 2015 în cauza E-16/14 – Pharmaq AS/Intervet International BV [Medicamente de uz veterinar – Certificat suplimentar de protecție – Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 – Conceptul de „prima autorizație de introducere pe piață a produsului” în Spațiul Economic European – Principiu activ]

text:
               22.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 9 aprilie 2015
   în cauza E-16/14
   Pharmaq AS/Intervet International BV
   [Medicamente de uz veterinar – Certificat suplimentar de protecție – Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 – Conceptul de „prima autorizație de introducere pe piață a produsului” în Spațiul Economic European – Principiu activ]
   (2015/C 350/11)
   În cauza E-16/14, Pharmaq AS/Intervet International BV, – CERERE adresată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Oslo tingrett (instanța districtuală din Oslo), cu privire la interpretarea articolelor 2, 3 și 4 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 9 aprilie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Conform Regulamentului (CEE) nr. 1768/92, într-un stat SEE se poate acorda un certificat suplimentar de protecție pentru un medicament de uz veterinar pe baza unei autorizații de introducere pe piață acordate în statul respectiv în temeiul procedurii administrative de autorizare prevăzute la titlul III din Directiva 2001/82/CE, inclusiv al procedurii de acordare a autorizației în situații excepționale în temeiul articolului 26 alineatul (3) din directiva menționată anterior. Această autorizație de introducere pe piață reprezintă o autorizație valabilă și, dacă este cazul, poate constitui, de asemenea, prima autorizație de introducere pe piață a produsului drept medicament de uz veterinar, în sensul articolului 3 literele (b) și (d) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92.
               Permisiunile acordate în temeiul articolului 8 primul paragraf din Directiva 2001/82/CE nu constituie autorizație de introducere pe piață în sensul Regulamentului (CEE) nr. 1768/92. Respectiva dispoziție derogatorie limitează în mod strict utilizarea măsurilor permise în baza acesteia, precizând că se aplică numai în eventualitatea unor boli epizootice grave, în absența unor produse medicamentoase adecvate și după informarea Autorității AELS de Supraveghere cu privire la condițiile detaliate ale utilizării.
               Pentru a stabili dacă „scutirile speciale în materie de aprobare” sau „licențele AR 16”, acordate de autoritățile norvegiene și, respectiv, irlandeze între 2003 și 2011, precum și autorizațiile provizorii de introducere pe piață acordate în Regatul Unit în 2005 au fost emise în conformitate cu dispozițiile naționale de punere în aplicare a articolului 8 primul paragraf sau a articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2001/82/CE este necesară evaluarea faptelor în cadrul procedurilor naționale, lucru care ține de competența instanței naționale.

               2.

               În conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92, domeniul de aplicare a protecției conferite de un certificat suplimentar de protecție se extinde la o anumită tulpină a unui virus care face obiectul brevetului de bază, dar care nu este menționată în autorizația de introducere pe piață pentru un virus vaccinal la care se recurge în sensul articolului 3 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92, numai dacă tulpina specifică constă în același principiu activ ca și medicamentul autorizat și are efecte terapeutice care se încadrează în indicațiile terapeutice pentru care s-a acordat autorizația de introducere pe piață. Nu este relevant dacă un medicament care are la bază o altă tulpină ar necesita o autorizație separată de introducere pe piață. Aprecierea acestor elemente este o chestiune de fapt care trebuie să fie stabilită de instanța națională.
               Un certificat suplimentar de protecție este nul în măsura în care i se acordă un domeniu de aplicare mai amplu decât cel prevăzut în autorizația de introducere pe piață relevantă.


title: Cauza C-400/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio la 29 august 2007 — SALF SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/32

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio la 29 august 2007 — SALF SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Cauza C-400/07)
   (2007/C 269/55)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SALF SpA

      Pârâți: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza C-142/14 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 3 iunie 2015 – The Sunrider Corporation/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Nannerl GmbH & Co. KG [Recurs — Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale SUN FRESH — Opoziție a titularului mărcii comunitare verbale anterioare SUNNY FRESH — Risc de confuzie — Similitudinea produselor desemnate prin mărcile în conflict — Dreptul de a fi ascultat — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolele 75 și 76]

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/6

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 3 iunie 2015 – The Sunrider Corporation/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Nannerl GmbH & Co. KG
   (Cauza C-142/14 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale SUN FRESH - Opoziție a titularului mărcii comunitare verbale anterioare SUNNY FRESH - Risc de confuzie - Similitudinea produselor desemnate prin mărcile în conflict - Dreptul de a fi ascultat - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b), articolele 75 și 76])
   (2015/C 320/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Sunrider Corporation (reprezentanți: N. Dontas și K. Markakis, dikogoroi)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent) și Nannerl GmbH & Co. KG (reprezentant: A. Thünken, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă The Sunrider Corporation la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza F-105/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 iulie 2007 — Dieter Wils/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Creșterea ratei contribuției la regimul de pensii în aplicarea dispozițiilor din statut în versiunea sa în vigoare începând cu 1 mai 2004 )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/46

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 iulie 2007 — Dieter Wils/Parlamentul European
   (Cauza F-105/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensii - Creșterea ratei contribuției la regimul de pensii în aplicarea dispozițiilor din statut în versiunea sa în vigoare începând cu 1 mai 2004)
   (2007/C 199/88)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Dieter Wils (Altrier, Luxemburg) (reprezentanți: G. Vandersanden și C. Ronzi, avocats)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: J. F. De Wachter și M. Mustapha Pacha, agenți)
   Obiectul
   Funcție publică — Anularea fișei de salariu a reclamantului începând cu luna iulie 2004, în măsura în care privesc creșterea ratei contribuției la regimul pensiilor la 9,75 %, ca urmare a aplicării dispozițiilor noului statut (fosta cauză T-399/05)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile domnului Wils.

               3)

               Domnul Wils suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006, p. 28.


title: Cauza C-620/16: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/15

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-620/16)
   (2017/C 038/20)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls, L. Havas, J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Federală Germania a încălcat dispozițiile Deciziei 2014/699/UE a Consiliului (1) și articolul 4 alineatul (3) TUE prin faptul că a votat, în cadrul celei de a 25-a sesiuni a Comitetului de revizuire al OTIF împotriva poziției adoptate în decizia menționată și și-a manifestat în mod public dezacordul atât cu privire la acea poziție, cât și în legătură cu modul de exercitare a dreptului de vot de către Uniunea Europeană, astfel cum este prevăzut în decizia respectivă;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele argumente:
   Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF), în care este membră și Uniunea Europeană, pe lângă cele 26 de state membre, administrează Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF).
   În cadrul celei de a 25-a sesiuni a Comitetului de revizuire al OTIF s-au adoptat anumite amendamente la convenție și la apendicele acesteia. În Decizia 2014/699/UE, Consiliul a exprimat poziția Uniunii Europene cu privire la unele dintre aceste aspecte.
   În cadrul sesiunii, Germania s-a pronunțat în două rânduri împotriva poziției adoptate în decizie, și-a exprimat în mod public dezacordul cu privire la această poziție, iar într-un anumit caz, și în legătură cu modul de exercitare a dreptului de vot de către Uniunea Europeană, astfel cum este prevăzut în decizia respectivă.
   Reclamanta consideră că acest comportament este incompatibil cu decizia 2014/699/UE menționată, precum și cu articolul 4 alineatul (3) TUE.

      (1)  Decizia 2014/699/UE a Consiliului din 24 iunie 2014 de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a 25-a sesiuni a Comitetului de revizuire al OTIF în legătură cu anumite amendamente la Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF) și la apendicele acesteia (JO L 293, p. 26).


title: Cauza T-300/14: Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – Fricopan Back/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în anulare — Cerere de adaptare a concluziilor — Lipsa unui element nou — Inadmisibilitate”]

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/26

         Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – Fricopan Back/Comisia
   (Cauza T-300/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în anulare - Cerere de adaptare a concluziilor - Lipsa unui element nou - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 245/31)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Germania) (reprezentanți: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme și T. Wielsch, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de A. Luke și C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește măsurile adoptate de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie [ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Respinge ca inadmisibilă cererea de adaptare a concluziilor din prezenta acțiuni în sensul că vizează Decizia C (2014) 8786 final a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) adoptat de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie.

               3)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               4)

               Fricopan Back GmbH Immekath suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               5)

               Autoritatea AELS de Supraveghere suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014


title: Cauza C-2/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 ianuarie 2014 — Procedură penală împotriva Thi Bich Ngoc Nguyen și Nadine Schönherr

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 ianuarie 2014 — Procedură penală împotriva Thi Bich Ngoc Nguyen și Nadine Schönherr
      (Cauza C-2/14)
      (2014/C 71/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

      Thi Bich Ngoc Nguyen
      Nadine Schönherr

         Altă parte din procedură: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

         Întrebarea preliminară

      Medicamentele definite potrivit Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (1), care conțin „substanțe clasificate” menționate în Regulamentul (CE) nr. 273/2004 (2) și în Regulamentul (CE) nr. 111/2005 (3), sunt excluse întotdeauna, potrivit articolului 2 litera (a) din fiecare dintre aceste regulamente, din domeniul lor de aplicare sau se admite că sunt excluse doar atunci când sunt combinate astfel încât substanțele clasificate să nu poată fi folosite sau recuperate prin metode ușor de aplicat ori viabile din punct de vedere economic?

         (1)  JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor (JO L 47, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 183).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 111/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 de stabilire a normelor de monitorizare a comerțului cu precursori de droguri între Comunitate și țările terțe (JO L 22, p. 1, rectificare în JO L 61 din 2 martie 2006, p. 23, Ediție specială, 15/vol. 13, p. 114).


title: Cauza C-400/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Regatul Unit) — Secretary of State for the Home Department/M. G. [Trimitere preliminară — Directiva 2004/38/CE — Articolul 28 alineatul (3) litera (a) — Protecția împotriva expulzării — Modul de calcul al perioadei de zece ani — Luarea în considerare a perioadelor de detenție]

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Regatul Unit) — Secretary of State for the Home Department/M. G.
   (Cauza C-400/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 2004/38/CE - Articolul 28 alineatul (3) litera (a) - Protecția împotriva expulzării - Modul de calcul al perioadei de zece ani - Luarea în considerare a perioadelor de detenție)
   2014/C 85/11
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Secretary of State for the Home Department

      Pârâtă: M. G.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Interpretarea articolului 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Decizie de expulzare adoptată pentru motive imperative de siguranță publică împotriva unui cetățean european care a avut reședința în statul membru gazdă în cei zece ani anteriori și care a executat o pedeapsă cu închisoarea — Noțiunea de ședere pe o perioadă de zece ani pe teritoriul statului membru gazdă — Posibilitatea de a lua în considerare o perioadă de detenție — Calculul duratei necesare de ședere fie de la începutul șederii, fie în sens invers, de la decizia de expulzare — Efecte, în acest ultim caz, ale unei detenții anterioare

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, trebuie interpretat în sensul că perioada de ședere de zece ani prevăzută la această dispoziție trebuie să fie, în principiu, continuă și să se calculeze în sens invers, începând de la data deciziei de expulzare a persoanei în cauză.

               2.

               Articolul 28 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că o perioadă de detenție a persoanei în cauză este, în principiu, de natură să întrerupă continuitatea șederii, în sensul acestei dispoziții, și să afecteze acordarea protecției sporite pe care o prevede, inclusiv în cazul în care această persoană a avut reședința în statul membru gazdă în cursul celor zece ani anteriori încarcerării sale. Cu toate acestea, împrejurarea respectivă poate fi luată în considerare în cadrul aprecierii globale necesare pentru a se determina dacă legăturile create anterior ca expresie a integrării în statul membru gazdă au fost sau nu au fost rupte.

      (1)  JO C 331, 27.10.2012.


title: Cauza C-439/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 2 octombrie 2012 — Karin Gawelczyk/Generali Lebensverischerung AG

text:
               15.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 2 octombrie 2012 — Karin Gawelczyk/Generali Lebensverischerung AG
   (Cauza C-439/12)
   2012/C 389/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și apelantă: Karin Gawelczyk

      Pârâtă și intimată: Generali Lebensverischerung AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 15 alineatul (1) prima teză din A doua Directivă 90/619/CEE a Consiliului din 8 noiembrie 1990 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea eficientă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 79/267/CEE (A doua directivă privind asigurarea de viață) (1) trebuie interpretat, luând în considerare articolul 31 alineatul (1) din Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (A treia directivă privind asigurarea de viață) (2), în sensul că se opune unei reglementări — precum articolul 5a alineatul (2) a patra teză din VVG (Legea privind contractele de asigurare), astfel cum a fost modificată prin A treia lege din 21 iulie 1994 privind transpunerea directivelor adoptate de Consiliul Comunităților Europene în materie de asigurări [A treia lege de transpunere/CEE a VAG (Legea privind supravegherea asigurărilor)] — conform căreia dreptul de retragere sau de retractare se stinge în termen de cel mult un an de la plata celei dintâi prime de asigurare, chiar și în cazul în care titularul nu a fost informat cu privire la dreptul de retragere sau de retractare?

      (1)  JO L 330, p. 50.

      (2)  JO L 360, p. 1.


title: Cauza C-569/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Special Commissioners of Income Tax, London — Regatul Unit) — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Impozite indirecte — Majorări de capital — Aplicarea unei taxe de 1,5 % pe cesiunea sau pe emiterea de acțiuni într un serviciu de compensare de operațiuni ( clearance service )]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Special Commissioners of Income Tax, London — Regatul Unit) — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-569/07) (1)

   (Impozite indirecte - Majorări de capital - Aplicarea unei taxe de 1,5 % pe cesiunea sau pe emiterea de acțiuni într un serviciu de compensare de operațiuni («clearance service»))
   2009/C 282/10
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Special Commissioners of Income Tax, London

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd

      Pârâtă: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Special Commissioners of Income Tax, London — Interpretarea articolelor 10 și 11 din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 9), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (JO L 156, p. 23, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 75) și a articolelor 43 CE, 49 CE și 56 CE — Oferta unei societăți („A”) stabilite într-un stat membru de a achiziționa acțiunile unei societăți („B”) stabilită într-un alt stat membru în schimbul emiterii de acțiuni ale societății A pe piața bursieră a celuilalt stat membru — Impunerea unei taxe de 1,5 % pe transferul sau pe emiterea acțiunilor în cadrul unui serviciu de compensare de tranzacții („clearance service”)

      Dispozitivul

   Articolul 11 litera (a) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei taxe, precum cea din acțiunea principală, cu ocazia emiterii de acțiuni într un serviciu de compensare.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-584/16: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2017 – HF/Parlamentul („Funcție publică — Agenți contractuali auxiliari — Articolul 3b din RAA — Succesiune de angajări în calitate de agent — Contracte pe perioadă determinată — Decizie de neprelungire — Abuz de putere — Cerere de asistență — Dreptul de a fi ascultat — Răspundere extracontractuală”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/14

         Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2017 – HF/Parlamentul
   (Cauza T-584/16) (1)

   ((„Funcție publică - Agenți contractuali auxiliari - Articolul 3b din RAA - Succesiune de angajări în calitate de agent - Contracte pe perioadă determinată - Decizie de neprelungire - Abuz de putere - Cerere de asistență - Dreptul de a fi ascultat - Răspundere extracontractuală”))
   (2017/C 178/17)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: HF (reprezentant: A. Tymen, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Deneys și S. Alves, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, prin care se urmăresc, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului de a nu prelungi contractul de agent contractual auxiliar al reclamantei și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit din cauza, în esență, a acestei decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna HF la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 10.5.2016 (cauză înregistrată inițial în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-14/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-3/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Lucio Cesare Aquino/Belgische Staat (Trimitere preliminară — Dreptul Uniunii — Drepturi acordate particularilor — Încălcare de către o instanță — Întrebări preliminare — Sesizarea Curții — Instanță națională de ultim grad)

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Lucio Cesare Aquino/Belgische Staat
   (Cauza C-3/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Dreptul Uniunii - Drepturi acordate particularilor - Încălcare de către o instanță - Întrebări preliminare - Sesizarea Curții - Instanță națională de ultim grad))
   (2017/C 151/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Lucio Cesare Aquino

      Pârât: Belgische Staat

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că o instanță ale cărei decizii sunt supuse unei căi de atac de drept intern nu poate fi considerată drept instanță de ultim grad în cazurile în care recursul formulat împotriva unei decizii a acestei instanțe nu a fost examinat ca urmare a renunțării recurentului la recurs.

               2)

               Nu este necesar să se răspundă la a doua întrebare.

               3)

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că o instanță de ultim grad se poate abține să adreseze o întrebare preliminară Curții atunci când un recurs este respins pentru motive de inadmisibilitate care țin de procedura în fața acestei instanțe, sub rezerva respectării principiilor echivalenței și efectivității.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza T-259/12: Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Alban Giacomo/Comisia

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/30

         Ordonanța Tribunalului din 11 decembrie 2014 – Alban Giacomo/Comisia
   (Cauza T-259/12) (1)

   (2015/C 056/41)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-58/10: Acțiune introdusă la 11 februarie 2010 — Phoenix-Reisen și DRV/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/49

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2010 — Phoenix-Reisen și DRV/Comisia
   (Cauza T-58/10)
   2010/C 113/79
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Phoenix-Reisen GmbH (Bonn, Germania) și Deutscher Reiseverband eV (DRV) (Berlin, Germania) (reprezentant: R. Gerharz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei pârâtei din 20 noiembrie 2009 comunicată prin scrisoarea din 11 decembrie 2009 privind refuzul de a se opune ajutoarelor de stat acordate de Republica Federală Germania sub forma unor indemnizații de insolvabilitate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele contestă Decizia C (2009) 8707 final a Comisiei din 19 noiembrie 2009 privind ajutorul de stat NN 55/2009 — Germania, presupus ajutor de stat prin plata indemnizațiilor de insolvabilitate și prin finanțarea acestora. În această decizie, Comisia a concluzionat că măsura în cauză nu reprezintă un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
   În susținerea acțiunii lor, reclamantele arată că subvenționarea întreprinderilor insolvabile nu s-ar justifica în temeiul Directivei 80/987/CEE (1), dat fiind că aceasta are ca scop numai protejarea salariaților întreprinderilor insolvabile și nu a întreprinderilor înseși. Reclamantele consideră că, în condițiile practicii judiciare din Republica Federală Germania, întreprinderile insolvabile ar profita direct de indemnizațiile de insolvabilitate. În plus, reclamantele susțin că exemple oferite de alte state ale Comunității arată că este posibilă transpunerea Directivei 80/987/CEE fără însă a subvenționa în mod nepermis concurenții.

      (1)  Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (JO L 283, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 197).


title: Cauza T-437/08: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2011 — CDC Hydrogene Peroxide/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Cuprinsul dosarului administrativ al unei proceduri în materie de înțelegeri — Refuzarea accesului — Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț — Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/18

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2011 — CDC Hydrogene Peroxide/Comisia
   (Cauza T-437/08) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Cuprinsul dosarului administrativ al unei proceduri în materie de înțelegeri - Refuzarea accesului - Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit)
   2012/C 32/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: CDC Hydrogene Peroxide Cartel Damage Claims (CDC Hydrogene Peroxide) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial R. Wirtz, ulterior R. Wirtz și S. Echement și în final T. Funke, A. Kirschstein și D. Stein, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Costa de Oliveira, A. Antoniadis și O. Weber, ulterior A. Bouquet, P. Costa de Oliveira și A. Antoniadis, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, K. Petkovska și S. Johannesson, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Evonik Degussa GmbH (Essen, Germania) (reprezentanți: inițial C. Steinle, ulterior C. Steinle și M. Holm-Hadulla, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei SG.E3/MM/psi D(2008) 6658 a Comisiei din 8 august 2008, prin care s-a refuzat în totalitate accesul la cuprinsul dosarului procedurii COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia SG.E3/MM/psi D(2008) 6658 a Comisiei din 8 august 2008 prin care s-a refuzat în totalitate accesul la cuprinsul dosarului procedurii COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de CDC Hydrogene Peroxide Cartel Damage Claims (CDC Hydrogene Peroxide).

               3.

               Regatul Suediei și Evonik Degussa GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-17/09: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia [ „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestarea de servicii informatice referitoare la un sistem de schimb electronic de informații privind securitatea socială (sistemul EESSI) în domeniul coordonării asigurărilor sociale ale persoanelor care se deplasează în Europa — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractul — Obligația de motivare — Transparență — Egalitate de tratament — Eroare vădită de apreciere — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Răspundere extracontractuală” ]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/15

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-17/09) (1)

   (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestarea de servicii informatice referitoare la un sistem de schimb electronic de informații privind securitatea socială (sistemul EESSI) în domeniul coordonării asigurărilor sociale ale persoanelor care se deplasează în Europa - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractul - Obligația de motivare - Transparență - Egalitate de tratament - Eroare vădită de apreciere - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Răspundere extracontractuală)
   2012/C 258/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și P. Katsimani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Bambara și E. Manhaeve, agenți, asistați inițial de W. Sparks, solicitor, ulterior de E. Petritsi, avocat și în final de O. Graber-Soudry, solicitor)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă VT/2008/019 EMPL EESSI având ca obiect furnizarea de produse și servicii informatice în cadrul sistemului EESSI (JO 2008/S 111-148 213), precum și a deciziei de atribuire a contractului unui alt ofertant și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-521/13 P: Recurs introdus la 1 octombrie 2013 de Think Schuhwerk GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 11 iulie 2013 în cauza T-208/12, Think Schuhwerk GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/52

         Recurs introdus la 1 octombrie 2013 de Think Schuhwerk GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 11 iulie 2013 în cauza T-208/12, Think Schuhwerk GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-521/13 P)
   2013/C 344/90
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Think Schuhwerk GmbH (reprezentant: M. Gail, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 11 iulie 2013 în cauza T-208/12;

               —

               admiterea concluziilor prezentate în primă instanță;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele invocate sunt, în esență, următoarele:
   1.   Încălcarea dreptului de a fi ascultat

   În procedura în fața Tribunalului, pârâtul nu a prezentat observații cu privire la acțiune în termenul stabilit. În consecință, reclamanta a depus o cerere de judecare a cauzei în lipsă. Cu toate acestea, Tribunalul nu s-a pronunțat cu privire la omisiune și nici nu a oferit explicații cu privire la cererea de judecare în lipsă. De asemenea, reclamanta nu a avut posibilitatea de a solicita desfășurarea unei proceduri orale.
   2.   Neluarea în considerare a nemotivării

   Tribunalul nu a luat în considerare faptul că a existat o nemotivare întrucât camera de recurs s-a întemeiat pe fapte care rezultă din experiența practică dobândită în general cu privire la comercializarea de produse de consum general, cum este încălțămintea, fapte care sunt cunoscute de toate persoanele și în special de consumatorii acestor produse. Camera de recurs nu a precizat care ar fi aceste fapte rezultând din experiența practică dobândită cu privire la comercializarea acestor produse. Oficiul nu a motivat în ce mod această marcă de poziție de culoare roșie nu prezintă caracter distinctiv, deși, pe piața încălțămintei, încălțămintea și șireturile pentru aceasta au modele și culori variate.
   3.   Neluarea în considerare a semnificației principiului examinării din oficiu a faptelor

   Tribunalul nu a luat în considerare faptul că decizia camerei de recurs a încălcat principiul examinării din oficiu a faptelor. Or, Oficiul s-a limitat să invoce faptul că reclamanta nu prezentase niciun element de probă care să stabilească faptul că marca ar fi percepută de publicul relevant ca o indicație de origine.
   4.   Interpretarea și aplicarea eronată a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din RMC

   Tribunalul nu a constatat interpretarea și aplicarea eronată de către Oficiu a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din RMC și, prin urmare, a procedat de asemenea la o interpretare și aplicare eronată a acestei dispoziții.
   Contrar celor apreciate de Tribunal, capetele roșii ale șireturilor, care se disting de restul șiretului prin culoarea lor, pot îndeplini o funcție distinctivă esențială de identificare a originii. Cu toate acestea, Tribunalul a aplicat mărcii în cauză un criteriu mai strict decât pentru mărcile verbale și figurative. În plus, Tribunalul nu a luat în considerare faptul că existența unui caracter distinctiv nu depinde de împrejurarea că marca solicitată diferă în mod considerabil de standardele obișnuite ale sectorului.


title: Cauza T-36/13: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Erreà Sport/OAPI – Facchinelli (ANTONIO BACIONE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ANTONIO BACIONE — Marca comunitară figurativă anterioară erreà și marca națională figurativă anterioară reprezentând două romburi intersectate — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/40

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Erreà Sport/OAPI – Facchinelli (ANTONIO BACIONE)
   (Cauza T-36/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ANTONIO BACIONE - Marca comunitară figurativă anterioară erreà și marca națională figurativă anterioară reprezentând două romburi intersectate - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 292/49
   Limba de procedură: italiana

      Părţile

      Reclamantă: Erreà Sport SpA (Torrile, Italia) (reprezentanţi: D. Caneva și G. Fucci, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Antonio Facchinelli (Dalang, China)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 octombrie 2012 (cauza R 1561/2011-1), privind o procedură de opoziție între Erreà Sport SpA și domnul Antonio Facchinelli

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Erreà Sport SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza T-421/12: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – Württembergische Gemeinde-Versicherung/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/59

         Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – Württembergische Gemeinde-Versicherung/Comisia
   (Cauza T-421/12) (1)

   2014/C 292/76
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 373, 1.12.2012.