title: Cauza T-8/13: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2013 — ClientEarth și alții/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/25

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2013 — ClientEarth și alții/Comisia
   (Cauza T-8/13)
   2013/C 71/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ClientEarth (Londra, Regatul Unit), Générations futures (Ons-en-Bray, Franța) și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: A. van den Biesen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate a Comisiei din 26 octombrie 2012 (Ares(2012)1271350);

               —

               Obligarea Comisiei la plata către reclamante a unei sume care urmează să fie stabilită de Tribunal pentru repararea prejudiciilor materiale și morale suferite;

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele invocă drepturile acordate prin Regulamentul Aarhus (Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006) (1). În temeiul regulamentului menționat, reclamantele au formulat o cerere de reexaminare internă a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 582/2012 din 2 iulie 2012 al Comisiei (2), prin care s-a aprobat substanța activă bifentrin, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 (3). În cadrul cererii, reclamantele au menționat jurisprudența Tribunalului prin care s-a soluționat un aspect important referitor la regulament (Hotărârile Tribunalului din 14 iunie 2012 în cauzele T-338/08 și T-396/09). Totuși, Comisia a decis, prin decizia atacată din 26 octombrie 2012, să declare inadmisibilă cererea de reexaminare internă în pofida faptului că deciziile anterioare ale Comisiei, care au condus la cele două Hotărâri din 14 iunie 2012, întru totul similare cu cea adoptată în prezenta cauză, au fost anulate de Tribunal, ca urmare a faptului că a stabilit că Regulamentul Aarhus era în parte nelegal întrucât încalcă Convenția de la Aarhus (4). Uniunea Europeană și toate statele membre ale acesteia sunt părți la convenția amintită.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamantele invocă două motive.
   În primul rând, reclamantele susțin că, în mod nejustificat, Comisia nu a respectat Hotărârile Tribunalului din 14 iunie 2012 în cauzele T-338/08, Stichting Natuur en Milieu și Pesticide Action Network Europe/Comisia și T-396/09, Vereniging Milieudefensie și Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Comisia, T-396/09.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că limitarea Regulamentului Aarhus la „acte administrative cu caracter individual” constituie o încălcare a obligației Uniunii Europene de a respecta Convenția de la Aarhus, în măsura în care articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006 limitează conceptul „acte”, folosit la articolul 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus, la „acte administrative”, definite la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006 drept „măsuri cu caracter individual”.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului.

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 582/2012 al Comisiei din 2 iulie 2012 de autorizare a substanței active bifentrin, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului.

      (4)  Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu (JO 2005 L 124, p. 4, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 204).


title: Cauza C-406/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — SAS Institute Inc./World Programming Ltd [Proprietate intelectuală — Directiva 91/250/CEE — Protecția juridică a programelor pentru calculator — Articolul 1 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (3) — Întinderea protecției — Creație directă sau prin intermediul unui alt proces — Program pentru calculator protejat prin dreptul de autor — Reluarea funcțiilor de un al doilea program fără acces la codul sursă al primului — Decompilare a codului obiect al primului program pentru calculator — Directiva 2001/29/CE — Drept de autor și drepturi conexe în societatea informațională — Articolul 2 litera (a) — Manual de utilizare a unui program pentru calculator — Reproducere într un alt program pentru calculator — Încălcarea dreptului de autor — Condiție — Expresia creației intelectuale proprii a autorului manualului de utilizare]

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 mai 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — SAS Institute Inc./World Programming Ltd
   (Cauza C-406/10) (1)

   (Proprietate intelectuală - Directiva 91/250/CEE - Protecția juridică a programelor pentru calculator - Articolul 1 alineatul (2) și articolul 5 alineatul (3) - Întinderea protecției - Creație directă sau prin intermediul unui alt proces - Program pentru calculator protejat prin dreptul de autor - Reluarea funcțiilor de un al doilea program fără acces la codul sursă al primului - Decompilare a codului obiect al primului program pentru calculator - Directiva 2001/29/CE - Drept de autor și drepturi conexe în societatea informațională - Articolul 2 litera (a) - Manual de utilizare a unui program pentru calculator - Reproducere într un alt program pentru calculator - Încălcarea dreptului de autor - Condiție - Expresia creației intelectuale proprii a autorului manualului de utilizare)
   2012/C 174/05
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: SAS Institute Inc.

      Pârât: World Programming Ltd

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 2 alineatul (1) și a articolului 5 alineatul (3) din Directiva 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator (JO L 122, p. 42, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 114) — Întinderea protecției — Crearea directă sau printr-un alt proces, precum decompilarea codului-obiect, a unui program pentru calculator care preia funcțiile unui alt program pentru calculator, protejat deja prin dreptul de autor, fără acces la codul-sursă al acestuia

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 91/250/CEE a Consiliului din 14 mai 1991 privind protecția juridică a programelor pentru calculator, trebuie interpretat în sensul că nici funcționalitatea unui program pentru calculator, nici limbajul de programare și formatul de fișiere de date utilizate în cadrul unui program pentru calculator în vederea exploatării anumitor funcții ale sale nu constituie o formă de exprimare a acestui program și nu sunt, prin urmare, protejate prin dreptul de autor asupra programelor pentru calculator în sensul acestei directive.

               2.

               Articolul 5 alineatul (3) din Directiva 91/250 trebuie interpretat în sensul că persoana care a obținut o copie sub licență a unui program pentru calculator poate, fără autorizarea titularului dreptului de autor asupra acestui program, să analizeze, să studieze sau să testeze funcționarea acestui program în vederea identificării ideilor și a principiilor care stau la baza oricărui element al programului respectiv, atunci când efectuează acte acoperite de această licență, precum și acte de încărcare și de rulare necesare utilizării programului pentru calculator și cu condiția ca respectiva persoană să nu încalce drepturile exclusive ale titularului asupra acestui program.

               3.

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că reproducerea, într un program pentru calculator sau într un manual de utilizare a acestui program, a anumitor elemente descrise în manualul de utilizare a unui alt program pentru calculator protejat prin dreptul de autor poate constitui o încălcare a dreptului de autor asupra acestui din urmă manual dacă — fapt a cărui verificare revine instanței de trimitere — reproducerea respectivă reprezintă expresia creației intelectuale proprii a autorului manualului de utilizare a programului pentru calculator protejat prin dreptul de autor.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010


title: Hotărârea Curții din 29 iulie 2016 în cauza E-30/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/62/UE de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman)

text:
               6.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/13

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 29 iulie 2016
   în cauza E-30/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Directiva 2011/62/UE de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman)
   (2017/C 108/11)
   În cauza E-30/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 15q din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/62/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, în ceea ce privește prevenirea pătrunderii medicamentelor falsificate în lanțul legal de aprovizionare), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul la termenul prevăzut sau, în orice caz, deoarece nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a emis, la 29 iulie 2016, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 15q din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/62/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 de modificare a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, în ceea ce privește prevenirea pătrunderii medicamentelor falsificate în lanțul legal de aprovizionare), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, deoarece nu a adoptat măsurile necesare pentru a pune în aplicare actul la termenul prevăzut.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza T-499/10: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — MOL/Comisia

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/52

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — MOL/Comisia
   (Cauza T-499/10)
   ()
   2010/C 346/102
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, Barrister și C. van der Meer, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate sau

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta dispune recuperarea unor sume de la reclamantă și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor ale reclamantei efectuate în legătură cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2010) 3553 final a Comisiei din 9 iunie 2010 prin care se declară incompatibil cu piața comună ajutorul acordat de autoritățile maghiare în favoarea societății Hungarian Oil & Gas Plc („MOL”) decurgând dintr-un acord încheiat între MOL și statul maghiar prin care se autorizează ca societatea să fie scutită de facto de la nivelul majorat al redevenței miniere, stabilit în urma unui amendament din ianuarie 2008 la Legea minelor din Ungaria [ajutorul de stat C 1/09 (ex NN 69/08)]. Decizia contestată identifică reclamanta drept beneficiară a presupusului ajutor de stat și obligă Ungaria să recupereze ajutorul, cu dobânzi, de la reclamantă.
   Reclamanta invocă trei motive în susținerea concluziilor sale.
   În primul rând, aceasta susține că pârâta a săvârșit o eroare de drept prin declararea faptului că prelungirea drepturilor miniere ale reclamantei în 2005 și modificarea ulterioară a Legii minelor, considerate împreună, constituie un ajutor de stat ilegal și incompatibil, și prin dispunerea recuperării acestui presupus ajutor de stat, cu dobânzi, de la reclamantă. În particular, reclamanta susține că pârâta a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE stabilind că:

               —

               acordul de prelungire din 2005 și modificarea Legii minelor din 2008 formează împreună o măsură de ajutor de stat unică, potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE;

               —

               presupusa măsură de ajutor este selectivă în temeiul concluziei eronate că regimul de autorizare, iar nu Legea minelor, reprezintă cadrul de referință adecvat;

               —

               presupusa măsură de ajutor a conferit un avantaj reclamantei, deși aceasta din urmă a plătit redevențe și taxe mai ridicate decât cele care ar fi fost datorate în lipsa presupusei măsuri de ajutor sau în temeiul modificării Legii minelor din 2008 și că, în orice caz, Ungaria a acționat ca operator economic și că acordul de prelungire a fost justificat de considerații economice;

               —

               presupusa măsură de ajutor a denaturat concurența, chiar dacă ceilalți operatori de pe piață nu au plătit redevențe mai ridicate potrivit Legii minelor, cu modificările ulterioare.

         În al doilea rând, și în subsidiar, reclamanta susține că pârâta a încălcat articolul 108 alineatul (1) TFUE prin omiterea aprecierii acordului de prelungire (care nu era o măsură de ajutor de stat între momentul în care a fost încheiat în 2005 și modificarea Legii minelor din 2008 și nu a devenit un ajutor de stat decât la intrarea în vigoare a modificării Legii minelor în 2008) potrivit normelor aplicabile ajutoarelor existente.
   În al treilea rând și cu titlu încă mai subsidiar, în ipoteza în care Tribunalul declară că măsura constituie un ajutor nou, reclamanta susține că prin ordonarea recuperării sumelor de la reclamantă, pârâta a încălcat articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, întrucât această recuperare aduce atingere încrederii legitime a reclamantei în stabilitatea acordului de prelungire și principiului securității juridice.


title: Cauza T-822/14: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/OAPI (Cottonfeel)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/61

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung/OAPI (Cottonfeel)
   (Cauza T-822/14)
   (2015/C 046/79)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Gerolstein-Müllenborn, Germania) (reprezentant: M. Straub, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca verbală comunitară „Cottonfeel” – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 9 35  236

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 octombrie 2014 în cauza R 2579/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor aferente procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-459/14: Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – Messi Cuccittini/OAPI – Pires Freitas Campos (LEO)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/18

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – Messi Cuccittini/OAPI – Pires Freitas Campos (LEO)
   (Cauza T-459/14)
   2014/C 329/26
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: J. Rivas Zurdo şi M. Toro Gordillo, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Maria Leonor Pires Freitas Campos (Setúbal, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 martie 2014 din cauza R 1554/2013-1, în măsura în care prin respingerea căii de atac formulate de solicitant, această decizie confirmă decizia diviziei de opoziție, de admitere a opoziției B 2009291 și de respingere în totalitate a cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 6 13  511„LEO”;

               —

               obligarea părții sau a părților adverse care se opun prezentei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Lionel Andrés Messi Cuccitini

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „LEO” pentru produse din clasele 32 și 33 – cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 6 13  511

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Maria Leonor Pires Freitas Campos

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „LEO D’HONOR” pentru produse din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-4/15: Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/26

         Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2015 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-4/15)
   (2015/C 096/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: C. Bernard-Glanz, N. Flandin și S. Rodrigues, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor Comisiei de aplicare în privința salariilor și a pensiilor reclamanților a adaptărilor prevăzute de Regulamentele nr. 422/2014 și nr. 423/2014 pentru anii 2011 și, respectiv, 2012, și cerere de despăgubire pentru prejudiciul material suferit

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor atacate și, dacă este necesar, a deciziilor de respingere a reclamațiilor;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamanți a restanțelor corespunzătoare unei adaptări a salariilor și a pensiilor lor cu 1,7 % în 2011 și 2012, cu titlu de reparație a prejudiciului material financiar, care să fie majorate cu dobânzi fixate în funcție de rata Băncii Centrale Europene majorată cu 2 puncte, cu începere de la data hotărârii care urmează să fie pronunțate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-272/08: Acțiune introdusă la 24 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/35

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-272/08)
   (2008/C 209/54)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2004/83/CE (1) a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate și, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 38 din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/83/CE în dreptul intern a expirat la 10 octombrie 2006.

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.


title: Cauza T-436/07 P: Recurs introdus la 30 noiembrie 2007 de Nikos Giannopoulos împotriva hotărârii pronunțate la 20 septembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-111/06, Giannopoulos/Consiliul Uniunii Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/50

         Recurs introdus la 30 noiembrie 2007 de Nikos Giannopoulos împotriva hotărârii pronunțate la 20 septembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-111/06, Giannopoulos/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-436/07 P)
   (2008/C 22/94)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Nikos Giannopoulos (Wezembeek-Oppem, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Declararea admisibilității prezentului recurs;

               —

               anularea hotărârii pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la 20 septembrie 2007 în cauza F-111/06;

               —

               admiterea cererii de anulare și a cererii de daune interese formulate de către recurent în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtului din primă instanță la plata tuturor cheltuielilor de judecată ocazionate de acțiunea în anulare și de recurs.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea recursului, recurentul invocă motive întemeiate pe o lipsă de motivare și pe erori vădite de apreciere în cadrul răspunsului dat de Tribunal la primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 31 alineatul (2) din Statutul funcționarilor, invocat de recurent în primă instanță.


title: Cauza C-306/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi”/Biovet AD [Trimitere preliminară — Directiva 92/83/CEE — Armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice — Articolul 27 alineatul (1) litera (d) — Scutire de acciza armonizată — Alcool etilic — Utilizare pentru curățarea și dezinfectarea materialului și a spațiilor care servesc la producerea medicamentelor]

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi”/Biovet AD
   (Cauza C-306/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 92/83/CEE - Armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice - Articolul 27 alineatul (1) litera (d) - Scutire de acciza armonizată - Alcool etilic - Utilizare pentru curățarea și dezinfectarea materialului și a spațiilor care servesc la producerea medicamentelor])
   (2015/C 406/09)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Varhoven administrativen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Direktor na Agentsia „Mitnitsi”

      Pârâtă: Biovet AD

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (1) litera (d) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice trebuie interpretat în sensul că obligația de scutire prevăzută în cuprinsul acestei dispoziții se aplică alcoolului etilic utilizat de o întreprindere pentru curățarea sau dezinfectarea materialului și a spațiilor care servesc la producerea medicamentelor.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-468/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 28 septembrie 2010 — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/31

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 28 septembrie 2010 — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado
   (Cauza C-468/10)
   ()
   2010/C 346/51
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în lipsa consimțământului persoanei vizate și pentru a permite prelucrarea datelor cu caracter personal ale acesteia, necesară pentru realizarea unui interes legitim al operatorului sau al terților cărora urmează să le fie comunicate datele, impune, pe lângă cerința de a nu fi prejudiciate drepturile și libertățile fundamentale ale persoanei vizate, cerința ca datele să fie conținute în surse aflate la dispoziția publicului?

               2.

               Articolul 7 litera (f) menționat anterior îndeplinește condițiile impuse de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene pentru a i se atribui un efect direct?

      (1)  JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10.


title: Cauza C-85/15 P: Recurs introdus la 19 februarie 2015 de Feralpi Holding SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 9 decembrie 2014 în cauza T-70/10, Feralpi/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/18

         Recurs introdus la 19 februarie 2015 de Feralpi Holding SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 9 decembrie 2014 în cauza T-70/10, Feralpi/Comisia
   (Cauza C-85/15 P)
   (2015/C 146/27)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Feralpi Holding SpA (reprezentanți: G.M. Roberti și I. Perego, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Feralpi solicită Curții:

               —

               anularea în tot sau în parte a Hotărârii din 9 decembrie 2014 în măsura în care a fost respinsă acțiunea formulată de Feralpi în cauza T-70/10 și, în consecință:

                           (i)

                           anularea în tot sau în parte a deciziei și/sau;

                           (ii)

                           anularea sau, cel puțin, reducerea amenzii aplicate Feralpi prin decizie;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în tot sau în parte a Hotărârii din 9 decembrie 2014 în măsura în care a fost respinsă acțiunea formulată de Feralpi în cauza T-70/10 și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe pe fond în lumina indicațiilor care îi vor fi furnizate de Curte;

               —

               în orice caz, reducerea amenzii aplicate Feralpi prin decizie, din cauza duratei excesive a soluționării cauzei T-70/10 de către Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii în cauza T-70/10.

      Motivele și principalele argumente

   Feralpi dezvoltă șase motive de recurs prin care încearcă să demonstreze că:

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a apreciat că, în cadrul adoptării deciziei, nu a fost încălcat principiul colegialității;

               —

               Tribunalul a încălcat articolul 10 din Regulamentul nr. 773/2004 (1) și articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului întrucât a considerat că decizia a putut fi adoptată fără adresarea unei comunicări privind obiecțiunile către recurentă și fără exercitarea dreptului la apărare;

               —

               Tribunalul a încălcat articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului și articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât a considerat că termenul dintre pronunțarea Hotărârii din 25 octombrie 2007 în cauza T-77/03 și adoptarea deciziei nu a avut o durată excesivă;

               —

               Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 65 din Tratatul CECO și, în speță, noțiunile de acord și practică concertată, relevante în sensul dispoziției sus-menționate, precum și principiile relevante în materia sarcinii probei, întrucât a reținut că pe piața italiană a fier-betonului a existat o înțelegere unică și continuă între anii 1989 și 1992 și 1993 și 1995 și că Feralpi a participat la această înțelegere. În această privință, Tribunalul nu a luat în considerare caracterul specific al cadrului juridic CECO aplicabil în sectorul fier-betonului. De asemenea, Tribunalul a denaturat sensul și conținutul elementelor de probă esențiale care au fost prezentate. Din această perspectivă, motivarea este insuficientă și ilogică;

               —

               Tribunalul a încălcat principiile egalității de tratament și proporționalității întrucât nu și-a exercitat competența de fond pentru a remedia eroarea săvârșită de Comisie în aprecierea ponderii specifice a Feralpi și a altor întreprinderi implicate în înțelegere în vederea stabilirii cuantumului de bază a amenzii;

               —

               Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 47 din cartă, în măsura în care cauza recurentei nu a fost soluționată într-un termen rezonabil.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).


title: Cauza C-167/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 90 al doilea paragraf CE — Impozite interne aplicate produselor altor state membre — Impozite de natură să protejeze indirect alte sectoare de producție — Interzicerea discriminării între produse importate și produse naționale concurente — Accize — Impozitare diferită a berii și a vinului — Sarcina probei)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-167/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 90 al doilea paragraf CE - Impozite interne aplicate produselor altor state membre - Impozite de natură să protejeze indirect alte sectoare de producție - Interzicerea discriminării între produse importate și produse naționale concurente - Accize - Impozitare diferită a berii și a vinului - Sarcina probei)
   (2008/C 128/02)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Ström van Lier, K. Gross, K. Simonsson și R. Lyal, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentant: K. Wistrand, agent)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Letonia (reprezentanți: E. Balode-Buraka și E. Broks, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 90 al doilea paragraf CE — Impozit intern pe alcool și pe băuturile alcoolice mai ridicat pentru vin decât pentru bere
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Letonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005.


title: Cauza T-266/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 februarie 2008 — Spania/Comisia Comunităților Europene ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Operațiuni de retragere de pe piață a fructelor și a legumelor — Controlul totalității produselor retrase — Culturi arabile și prime pentru creșterea bovinelor — Termen de 24 de luni )

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 14 februarie 2008 — Spania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-266/04) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Operațiuni de retragere de pe piață a fructelor și a legumelor - Controlul totalității produselor retrase - Culturi arabile și prime pentru creșterea bovinelor - Termen de 24 de luni’)
   (2008/C 79/50)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Visaggio, S. Pardo Quintillán și F. Jimeno Fernández, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2004/457/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și de Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 156, p. 48, rectificare în JO L 2002, p. 35), în măsura în care aceasta privește Regatul Spaniei
   Dispozitivul

               1)

               Decizia 2004/457/CE Comisiei din 29 aprilie 2004 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și de Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare”, este anulată în măsura în care exclude de la finanțarea comunitară cheltuielile efectuate de Regatul Spaniei în comunitățile autonome Țara Bascilor și La Rioja în cadrul campaniei 1998/1999 care se raportează la culturile arabile și la primele pentru creșterea bovinelor, pe de o parte, și cheltuielile efectuate înainte de 22 martie 2000 de către Regatul Spaniei în comunitatea autonomă Țara Bascilor în cadrul campaniei 1999/2000 care se raportează la culturile arabile și la primele pentru creșterea bovinelor, pe de altă parte.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


title: Cauza C-337/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 mai 2017 – Republica Portugheză/Comisia Europeană (Recurs — FEGA și FEADR — Decizie de punere în aplicare a Comisiei Europene — Notificarea destinatarului — Rectificare ulterioară a formatului de tipărire a anexei — Publicare a deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/17

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 mai 2017 – Republica Portugheză/Comisia Europeană
   (Cauza C-337/16 P) (1)

   ((Recurs - FEGA și FEADR - Decizie de punere în aplicare a Comisiei Europene - Notificarea destinatarului - Rectificare ulterioară a formatului de tipărire a anexei - Publicare a deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate))
   (2017/C 239/21)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida și P. Estêvão, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și M. França, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza C-25/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona (Spania) la 21 ianuarie 2013 — France Telecom Spania, SA/Diputación de Barcelona

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona (Spania) la 21 ianuarie 2013 — France Telecom Spania, SA/Diputación de Barcelona
   (Cauza C-25/13)
   2013/C 108/31
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo nr. 17 de Barcelona (Spania)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: France Telecom Spania, SA

      Pârâtă: Diputación de Barcelona

      Întrebările preliminare

               1.

               Limitarea aplicabilității redevențelor prevăzute la articolul 13 din Directiva privind autorizarea (1) doar la titularii rețelelor de telecomunicații, astfel cum a fost înțeleasă în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 iulie 2012 (2), se poate extinde la orice altă remunerație sau contraprestație pe care titularii proprietăților publice sau private o primesc în schimbul instalării pe terenurile sau pe proprietățile lor a unor infrastructuri de rețele de telecomunicații?

               2.

               Astfel de remunerații și persoanele care trebuie să le plătească sunt stabilite conform legislației interne a statului?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).

      (2)  Hotărârea Curții de Justiție (Camera a patra), Vodafone España și France Telecom España (cauzele conexe C-55/11, C-57/11 și C-58/11), nepublicată încă în Repertoriu.


title: Cauza T-88/12: Acțiune introdusă la 20 februarie 2012 — Charron Inox și Almet/Consiliul

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/32

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2012 — Charron Inox și Almet/Consiliul
   (Cauza T-88/12)
   2012/C 109/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Charron Inox (Marsilia, Franța) și Almet (Satolas-et-Bonce, Franța) (reprezentant: P.-O. Koubi-Flotte, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               în principal, anularea Regulamentului (UE) nr. 1331/2011 al Consiliului din 14 decembrie 2011, întrucât se întemeiază pe constatări economice insuficiente;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din Regulamentul (UE) nr. 1331/2011 al Consiliului din 14 decembrie 2011 care prevede perceperea definitivă a taxei antidumping provizorii deja percepute, întrucât această percepere aduce atingere principiului încrederii legitime;

               —

               cu titlu mai subsidiar, recunoașterea răspunderii extracontractuale a Uniunii care validează aplicarea imediată a unei perceperi care, având în vedere domeniul, ar fi trebuit comunicată operatorilor economici interesați în termene suficient de rezonabile pentru a le permite să își anticipeze cu suficientă securitate juridică alegerile economice;

               —

               în orice caz, dispunerea restituirii și/sau a plății către societățile reclamante a următoarelor sume:

                           —

                           prejudiciul societății CHARRON INOX ca urmare a plății taxelor antidumping în litigiu: 89 402,15 euro;

                           —

                           prejudiciul suferit de societatea ALMET — LE METAL CENTRE ca urmare a plății taxelor antidumping în litigiu: 375 493 de euro;

                           —

                           prejudiciul comun suferit de societățile CHARRON INOX și ALMET — LE METAL CENTRE ca urmare a plății taxelor antidumping în litigiu: 58 594 de euro; cele două societăți, CHARRON INOX și ALMET — LE METAL CENTRE ocupându-se singure de repartizarea între ele a acestei sume;

                           —

                           prejudiciul societății CHARRON INOX rezultat din necesitatea de a recurge în condiții mai oneroase la furnizori indieni: 57 883,18 euro;

                           —

                           prejudiciul societății ALMET — LE METAL CENTRE rezultat din necesitatea de a recurge în condiții mai oneroase la furnizori indieni: 66 578,14 euro.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamante în susținerea acțiunii lor împotriva regulamentului de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile anumitor țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din Republica Populară Chineză (1) sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-445/11, Charron Inox și Almet/Comisia (2), privind regulamentul de instituire a unei taxe antidumping provizorii la aceste importuri (3).

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1331/2011 al Consiliului din 14 decembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile anumitor țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din Republica Populară Chineză (JO L 336, p. 6).

      (2)  JO 2011, C 290, p. 18.

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 627/2011 al Comisiei din 27 iunie 2011 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile anumitor țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din Republica Populară Chineză (JO L 169, p. 1).


title: Cauza T-608/13: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – easyGroup IP Licensing/OAPI – Tui (easyAir-tours) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative easyAir-tours — Marca națională figurativă anterioară airtours Ticket Factory — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa similitudinii semnelor — Lipsa riscului de confuzie — Competență de modificare — Articolul 65 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/32

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – easyGroup IP Licensing/OAPI – Tui (easyAir-tours)
   (Cauza T-608/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative easyAir-tours - Marca națională figurativă anterioară airtours Ticket Factory - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa similitudinii semnelor - Lipsa riscului de confuzie - Competență de modificare - Articolul 65 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 213/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: easyGroup IP Licensing Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Day și K. Osgerby, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Tui AG (Hanovra, Germania) (reprezentant: D. von Schultz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 septembrie 2013 (cauza R 1029/2012-1), privind o procedură de opoziție între Tui AG și easyGroup IP Licensing Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 septembrie 2013 (cauza R 1029/2012-1)

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de easyGroup IP Licensing Ltd.

               4)

               Tui AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza T-614/11: Ordonanța Tribunalului din 27 aprilie 2016 - GDC Engineering/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/35

         Ordonanța Tribunalului din 27 aprilie 2016 - GDC Engineering/Comisia
   (Cauza T-614/11) (1)

   (2016/C 222/43)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza C-376/13: Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/23

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-376/13)
   2013/C 252/39
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun, G. Koleva, L. Malferrari, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, prin limitarea la două a numărului de întreprinderi care pot obține o frecvență de radiodifuziune digitală terestră și autorizația de a furniza acest serviciu de comunicații electronice (în loc de un număr de până la cinci întreprinderi, în mod potențial), în conformitate cu articolul 5a alineatele 1 și 2 din Dispozițiile Tranzitorii și Finale ale ZES (Legea privind comunicațiile electronice), Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 2 alineatul (1) din Directiva privind concurența;

               —

               constatarea faptului că, prin aceea că, în conformitate cu articolul 47a alineatele 1 și 2 din ZES, a interzis întreprinderilor care furnizează emisiuni TV și ale căror programe nu sunt transmise în Republica Bulgaria, precum și persoanelor care sunt legate de aceste întreprinderi să participe la procedurile de selecție pentru atribuirea de frecvențe de radiodifuziune digitală terestră și să presteze serviciile corespunzătoare, Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 2 alineatul (2) și ale articolului 4 alineatul (2) din Directiva privind concurența, ale articolului 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea și ale articolului 9 alineatul (1) din Directiva-cadru;

               —

               constatarea faptului că, prin aceea că, în conformitate cu articolul 48 alineatul 5 din ZES, a interzis titularilor de frecvențe de radiodifuziune digitală terestră să constituie rețele de comunicații pentru difuzarea programelor radiofonice și de televiziune, Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (2) și ale articolului 4 alineatul (2) din Directiva privind concurența, ale articolului 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea și ale articolului 9 alineatul (1) din Directiva-cadru

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia Europeană arată că Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 2 alineatele (1) și (2) și ale articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2002/77/CE (1) a Comisiei din 16 septembrie 2002 privind concurența pe piețele de rețele și servicii de comunicații („Directiva privind concurența”), ale articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/20/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice („Directiva privind autorizarea”) și ale articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice („Directiva-cadru”).

               —

               Republica Bulgaria nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Directiva privind concurența, potrivit căruia statele membre nu acordă și nici nu mențin în vigoare drepturi exclusive sau speciale de instalare și/sau furnizare de rețele de comunicații electronice sau de furnizare de servicii de comunicații electronice accesibile publicului. În temeiul legii, Republica Bulgaria a limitat la două numărul de întreprinderi care pot obține o frecvență de radiodifuziune digitală terestră (în loc de un număr de până la cinci întreprinderi, în mod potențial) și care pot furniza acest serviciu în calitate de operatori „multiplex” pe teritoriul acesteia. Aceasta s-a realizat pe baza unor criterii care nu erau nici proporționale și nici obiective. În acest sens, Republica Bulgaria a acordat drepturi speciale pentru stabilirea acestor servicii de comunicații electronice.

               —

               Republica Bulgaria nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 2 alineatul (2) și ale articolului 4 alineatul (2) din Directiva privind concurența, ale articolului 7 alineatul (3) din Directiva privind autorizarea și ale articolului 9 alineatul (1) din Directiva-cadru potrivit cărora frecvențele de radiodifuziune care permit furnizarea de servicii de comunicații electronice trebuie atribuite pe bază de criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale. Republica Bulgaria a stabilit criterii de participare la procedurile de selecție pentru atribuirea frecvențelor de radiodifuziune digitală terestră care nu sunt de natură să atingă obiectivele vizate; prin adoptarea de criterii de atribuire a frecvențelor de radiodifuziune digitală terestră, care nu erau proporționale și, astfel, au împiedicat numeroase întreprinderi să participe la procedurile de cereri de ofertă, Republica Bulgaria și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (2) din Directiva privind concurența care garantează oricărei întreprinderi dreptul de a furniza servicii de comunicații electronice.

      (1)  JO L 249, p. 21, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 132.

      (2)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183

      (3)  JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195


title: Cauza C-587/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2013 — Republica Italiană/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Stabilirea unei întreprinderi în anumite state terțe — Împrumuturi cu dobândă redusă — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate parțial incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora — Decizie luată ca urmare a anulării de către Tribunal a deciziei inițiale privind aceeași procedură — Executarea unei hotărâri a Tribunalului)

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/16

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 noiembrie 2013 — Republica Italiană/Comisia Europeană
   (Cauza C-587/12) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Stabilirea unei întreprinderi în anumite state terțe - Împrumuturi cu dobândă redusă - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate parțial incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora - Decizie luată ca urmare a anulării de către Tribunal a deciziei inițiale privind aceeași procedură - Executarea unei hotărâri a Tribunalului)
   2014/C 9/24
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și D. Grespan, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 septembrie 2012, Italia/Comisia (T-257/10), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare a Deciziei 2011/134/UE a Comisiei din 24 martie 2010 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Italia în favoarea Wam SpA (JO 2011, L 57, p. 29) — Obligația de motivare — Principiul contradictorialității — Autoritate de lucru judecat — Principiul proporționalității — Regulamentul de minimis

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza T-289/09: Acțiune introdusă la 24 iulie 2009 — Omnicare/OAPI — Astellas Pharma (fosta Yamanouchi Pharma) (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)

text:
               10.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 244/7

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2009 — Omnicare/OAPI — Astellas Pharma (fosta Yamanouchi Pharma) (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)
   (Cauza T-289/09)
   2009/C 244/11
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Omnicare, Inc. (Covington, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Astellas Pharma GmbH (fosta Yamanouchi Pharma GmbH) (Heidelberg, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 mai 2009 pronunțate în cauza R 401/2008-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta acțiune.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „OMNICARE CLINICAL RESEARCH” pentru servicii din 42.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca germană înregistrată „OMNICARE” pentru servicii din clasele 35, 41 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia contestată și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a statuat în mod greșit că: (a) mărcile în cauză sunt similare, (b) marca invocată în procedura de opoziție este utilizată cu bună-credință, (c) serviciile pentru care s-a făcut dovada utilizării cu bună-credință sunt similare și (d) există așadar un risc de confuzie între mărcile vizate.


title: Cauzele conexate T-678/15 și T-679/15: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Novartis/EUIPO (Reprezentarea unei curbe gri și reprezentarea unei curbe verzi) [„Marcă a Uniunii Europene — Cereri de înregistrare a unor mărci ale Uniunii Europene figurative reprezentând o curbă gri și reprezentând o curbă verde — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Simplitatea semnului — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/32

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Novartis/EUIPO (Reprezentarea unei curbe gri și reprezentarea unei curbe verzi)
   (Cauzele conexate T-678/15 și T-679/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cereri de înregistrare a unor mărci ale Uniunii Europene figurative reprezentând o curbă gri și reprezentând o curbă verde - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Simplitatea semnului - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 038/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Bâle, Elveția) (reprezentant: M. Zintler, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: H. Kunz și S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 septembrie 2015 (cauzele R 78/2015-5 și R 89/2015-5) privind cereri de înregistrare a două semne figurative reprezentând o curbă gri și reprezentând o curbă verde ca mărci ale Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Deciziile Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 septembrie 2015 (cauzele R 78/2015-5 și R 89/2015-5).

               2)

               Admite căile de atac formulate de Novartis AG în fața camerei de recurs menționate.

               3)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-377/06: Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — Comap/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/28

         Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — Comap/Comisie
   (Cauza T-377/06)
   (2007/C 42/49)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comap (Lyon, Franța) (reprezentanți: A. Wachsmann și C. Pommiès, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei [C(2006) 4180 final a Comisiei, din 20 septembrie 2006 în cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri], precum și a motivelor pe care se întemeiază dispozitivul, în măsura în care această decizie condamnă Comap pentru alte perioade decât cea cuprinsă între decembrie 1997 și martie 2001, perioadă pentru care Comap nu contestă faptele expuse de Comisie;

               —

               reformularea articolelor 1 și 2 și a motivelor pe care se întemeiază acestea, reducând cuantumul amenzii de 18,56 milioane de euro aplicate societății Comap;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea parțială a deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei, din 20 septembrie 2006, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (COMP/F-1/38.121 — Racorduri), privind mai multe acorduri și practici concertate pe piața racordurilor din cupru și din aliaj de cupru având ca obiect fixarea prețurilor, stabilirea unor liste de prețuri și a valorii reducerilor și a risturnelor, punerea în aplicare a unor mecanisme de coordonare a creșterilor de preț, repartizarea piețelor naționale și a clientelei, precum și schimbul de alte informații comerciale, în măsura în care această decizie condamnă Comap pentru alte perioade decât cea cuprinsă între decembrie 1997 și martie 2001, perioadă pentru care Comap nu contestă faptele expuse de Comisie. În subsidiar, aceasta cere o reducere a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată prin decizia atacată.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă motivele următoare.
   În primul rând, aceasta invocă încălcarea articolului 81 CE de către Comisie, care a comis erori de drept, erori de fapt și erori manifeste de apreciere atunci când a considerat că înțelegerea presupusă a continuat și după anchetele la fața locului făcute de Comisie în martie 2001, până în aprilie 2004.
   În al doilea rând, reclamanta pretinde că articolul 81 alineatul (1) CE și articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) au fost încălcate de Comisie prin faptul că nu a recunoscut că, neputând aduce proba practicilor anticoncurențiale, infracțiunea pretinsă a fost întreruptă pe durata unei perioade de 27 de luni, cuprinse între septembrie 1992 și decembrie 1994, astfel încât faptele anterioare lunii decembrie 1994 erau prescrise, conform reclamantei, în momentul deschiderii anchetei de către Comisie în ianuarie 2001.
   În subsidiar, reclamanta invocă încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE și a articolului 23 alineatul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, precum și a Orientărilor privind procedura de aplicare a amenzilor (2) și a Comunicării privind clemența (3) prin faptul că regulile de determinare a amenzii nu au fost respectate de către Comisie. Reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a principiului proporționalității și a principiului egalității de tratament prin aceea că, la determinarea amenzii fixate pentru Comap, cuantumul de bază ar fi, conform reclamantei, prea ridicat raportat la cuantumurile de bază fixate pentru alte întreprinderi condamnate prin decizia atacată, în ciuda poziției lor concurențiale similare cu poziția avută pe piață de către reclamantă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurenţă prevăzute la articolele 81 şi 82 din tratat, JO L 1, p. 1.

      (2)  Orientări privind metoda de stabilire a amenzilor aplicate în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 şi articolului 65 alineatul (5) din Tratatul CECO, JO 1998 C 9, p. 3.

      (3)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea faţă de amenzi şi reducerea amenzilor în cauzele privind cartelurile, JO C 45, 2002, p. 3.


title: Cauza C-539/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 27 noiembrie 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo și María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 27 noiembrie 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo și María del Carmen Abril García/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Cauza C-539/14)
   (2015/C 026/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Castellón

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Juan Carlos Sánchez Morcillo și María del Carmen Abril García

      Pârâtă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul 1 din Directiva 93/13/CEE (1), coroborat cu articolul 47, cu articolul 34 alineatul (3) și cu articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme procesuale care, precum articolul 695 alineatul 4 din Codul spaniol de procedură civilă, atunci când reglementează calea de atac împotriva deciziei prin care se soluționează contestația la executare care are ca obiect bunuri ipotecate sau gajate, permite atacarea cu apel doar a ordonanței prin care se dispune încetarea procedurii de executare, neaplicarea unei clauze abuzive sau respingerea contestației întemeiate pe caracterul abuziv al unei clauze, ceea ce are ca rezultat direct faptul că vânzătorul sau furnizorul care a inițiat executarea are la dispoziție mai multe căi de atac decât consumatorul executat?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza T-642/11 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2011 de Harald Mische împotriva Hotărârii din 29 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-93/05, Mische/Parlamentul European

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/30

         Recurs introdus la 8 decembrie 2011 de Harald Mische împotriva Hotărârii din 29 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-93/05, Mische/Parlamentul European
   (Cauza T-642/11 P)
   2012/C 49/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Harald Mische (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. Holland, J. Mische și M. Velardo, avocați)

      Celelalte părți în proces: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 29 septembrie 2011 în cauza F-93/05, Miche/Parlamentul European și, în măsura în care va fi posibil, pronunțarea unei hotărâri în temeiul situației de fapt expuse în fața Tribunalului, precum și

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 4 octombrie 2004 în ceea ce privește încadrarea în grad a recurentului;

               —

               obligarea Parlamentului European la repararea în totalitate a prejudiciului suferit (inclusiv prejudiciul adus carierei sale, plata salariului în conformitate cu legea și cu reglementările în vigoare, repararea prejudiciului moral, plata de dobânzi de întârziere, etc.);

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe argumentul că în mod eronat Tribunalul Funcției Publice a declarat acțiunea inadmisibilă pentru tardivitate

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe argumentul că în mod eronat Tribunalul Funcției Publice a declarat acțiunea inadmisibilă ca nefiind de natură să aducă niciun folos recurentului, astfel încât el nu ar avea niciun interes în formularea acțiunii

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe argumentul că în mod eronat Tribunalul Funcției Publice a omis să se pronunțe pe fondul cauzei, în special cu privire la afirmația privind existența unei încălcări a articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 5 alineatul (5) din Statutul funcționarilor (1).

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a statutului funcționarilor Comunităților Europene, precum și a regimului aplicabil celorlalți agenți ai comunităților (JO L 124, p. 1).


title: Cauza T-180/11: Ordonanța Tribunalului din 23 octombrie 2012 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/21

         Ordonanța Tribunalului din 23 octombrie 2012 — Chivas/OAPI — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)
   (Cauza T-180/11) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 399/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chivas Holdings (IP) Ltd (Paisley, Renfrewshire, Regatul Unit) (reprezentant: A. Carboni, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Regatul Unit) (reprezentant: K. Lumsdaine, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2011 (cauza R 1262/2010-1) privind o procedură de opoziție între Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd și Chivas Holdings (IP) Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și câte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-292/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 iulie 2008 — German Graphics Graphische Maschinen GmbH/A. van der Schee, în calitate de lichidator al societății Holland Binding BV

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 2 iulie 2008 — German Graphics Graphische Maschinen GmbH/A. van der Schee, în calitate de lichidator al societății Holland Binding BV
   (Cauza C-292/08)
   (2008/C 272/07)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: German Graphics Graphische Maschinen GmbH

      Pârâtă: A. van der Schee, acționând în calitate de lichidator al societății Holland Binding BV
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 25 alineatul (2) din Regulamentul privind insolvența (1) trebuie interpretat în sensul că termenii „cu condiția ca această convenție [Regulamentul nr. 44/2001 (2)] să fie aplicabilă” implică faptul că, înainte de a se putea constata că normele privind recunoașterea și executarea hotărârilor cuprinse în Regulamentul nr. 44/2001 se aplică altor hotărâri decât cele menționate la articolul 25 alineatul (1) din Regulamentul privind insolvența, trebuie verificat în primul rând dacă, potrivit articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 44/2001, aceste hotărâri nu sunt excluse din domeniul material de aplicare al acestui regulament?

               2)

               Articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001, coroborat cu articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul privind insolvența, trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că un bun, care face obiectul unei rezerve a dreptului de proprietate, se află, la momentul deschiderii unei proceduri de insolvență împotriva cumpărătorului, în statul membru în care s-a deschis această procedură are drept consecință faptul că acțiunea vânzătorului întemeiată pe această rezervă a dreptului de proprietate, precum este în speță acțiunea societății German Graphics, trebuie considerată ca fiind o acțiune referitoare la falimente în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 44/2001 și care, prin urmare, este exclusă din domeniul de aplicare al acestui regulament?

               3)

               Răspunsul la cea de a doua întrebare este influențat de faptul că, potrivit articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul privind insolvența, legea statului membru în care s-a deschis procedura este cea care determină conținutul masei bunurilor?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-175/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee (Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Cale de atac împotriva unei decizii prin care se dispune o trimitere preliminară — Lipsa unui litigiu pendinte în fața instanței care se pronunță asupra acestei căi de atac — Inadmisibilitate vădită)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/6

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Liivimaa Lihaveis MTÜ/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
   (Cauza C-175/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Cale de atac împotriva unei decizii prin care se dispune o trimitere preliminară - Lipsa unui litigiu pendinte în fața instanței care se pronunță asupra acestei căi de atac - Inadmisibilitate vădită))
   (2015/C 146/07)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Riigikohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Liivimaa Lihaveis MTÜ

      Pârât: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

      cu participarea: Eesti Vabariigi Siseministeerium

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Riigikohus (Estonia), prin decizia din 21 martie 2013, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza F-87/15: Acțiune introdusă la 15 iunie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/43

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-87/15)
   (2015/C 262/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu prelungi recunoașterea statutului de boală gravă a fiicei reclamantului și repararea prejudiciului moral și material pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 25 august 2014 a Biroului lichidatorului din Bruxelles, prin care se refuză prelungirea recunoașterii statutului de boală gravă a fiicei reclamantului;

               —

               anularea deciziei pârâtei din 5 martie 2015, prin care se respinge reclamația reclamantului din 24 noiembrie 2014;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului material și a prejudiciului moral al reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata totalității cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-389/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 43 CE și 49 CE — Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor — Sănătate animală — Centru de inseminare artificială a bovinelor — Reglementare națională care acordă centrelor acreditate dreptul exclusiv de furnizare a serviciului de inseminare artificială a bovinelor pe un anumit teritoriu și care condiționează eliberarea de licențe de inseminator de încheierea unei convenții cu unul dintre aceste centre)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-389/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 43 CE și 49 CE - Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor - Sănătate animală - Centru de inseminare artificială a bovinelor - Reglementare națională care acordă centrelor acreditate dreptul exclusiv de furnizare a serviciului de inseminare artificială a bovinelor pe un anumit teritoriu și care condiționează eliberarea de licențe de inseminator de încheierea unei convenții cu unul dintre aceste centre)
   (2008/C 223/04)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bordes și E. Traversa, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, A. Colomb și G. Le Bras, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 49 CE — Exercitarea activităților legate de inseminarea artificială a bovinelor rezervată numai „centrelor de inseminare” acreditate în Franța
   Dispozitivul

               1)

               Prin rezervarea dreptului de a furniza serviciul de inseminare artificială a bovinelor centrelor de inseminare artificială acreditate, care dispun de o exclusivitate geografică, precum și persoanelor titulare ale unei licențe de inseminator a cărei eliberare este condiționată de încheierea unei convenții cu unul dintre aceste centre, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 43 CE și 49 CE.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza T-129/16: Acțiune introdusă la 24 martie 2016 – Claranet Europe/EUIPO – Claro (claranet)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/30

         Acțiune introdusă la 24 martie 2016 – Claranet Europe/EUIPO – Claro (claranet)
   (Cauza T-129/16)
   (2016/C 175/34)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Claranet Europe Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentanți: G. Crown şi D. Farnsworth, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Claro SA (São Paulo, Brazilia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „claranet” de culoare roșie – cererea de înregistrare nr. 11 265 113

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 ianuarie 2016 în cauza R 803/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO (și, dacă este cazul, a oricărui intervenient) să suporte propriile cheltuieli de judecată și să plătească cheltuielile de judecată ale reclamantei.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-240/13: Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2014 – Aldi Einkauf/OAPI – Alifoods (Alifoods) („Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Alifoods – Mărcile internațională și comunitare verbale anterioare ALDI – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Lipsă de similitudine între semne – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/35

      Hotărârea Tribunalului din 26 noiembrie 2014 – Aldi Einkauf/OAPI – Alifoods (Alifoods)
      (Cauza T-240/13) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Alifoods - Mărcile internațională și comunitare verbale anterioare ALDI - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsă de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Norma 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”)
      (2015/C 016/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks și C. Fürsen, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Alifoods, SA (Alicante, Spania)

         Obiectul

      @@

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-485/09: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas [Directiva 91/628/CEE — Capitolul VII punctul 48 subpunctul 5 din anexă — Regulamentul (CE) nr. 615/98 — Articolul 5 alineatul (3) — Restituiri la export — Protecția bovinelor în cursul transportului feroviar — Condiții de plată a restituirilor la exportul de bovine — Respectarea dispozițiilor Directivei 91/628/CEE — Principiul proporționalității]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Viamex Agrar Handels GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-485/09) (1)

   (Directiva 91/628/CEE - Capitolul VII punctul 48 subpunctul 5 din anexă - Regulamentul (CE) nr. 615/98 - Articolul 5 alineatul (3) - Restituiri la export - Protecția bovinelor în cursul transportului feroviar - Condiții de plată a restituirilor la exportul de bovine - Respectarea dispozițiilor Directivei 91/628/CEE - Principiul proporționalității)
   2011/C 252/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Viamex Agrar Handels GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea Directivei 91/628/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 privind protecția animalelor în cursul transportului și de modificare a Directivelor 90/425/CEE și 91/496/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29/CE a Consiliului din 29 iunie 1995 (JO L 148, p. 52, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 120) și în special a capitolului VII punctul 48.5 din anexa la această directivă, precum și a articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 615/98 al Comisiei din 18 martie 1998 de stabilire a normelor specifice de aplicare a sistemului de restituiri la export în privința bunăstării animalelor vii din specia bovină în cursul transportului (JO L 82, p. 19) — Transport feroviar de bovine — Aplicabilitatea normelor de protecție a animalelor referitoare la intervalele de adăpare, hrănire și la duratele de călătorie și de odihnă

      Dispozitivul

               1.

               Capitolul VII punctul 48 subpunctul 5 din anexa la Directiva 91/628/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 privind protecția animalelor în cursul transportului și de modificare a Directivelor 90/425/CEE și 91/496/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29/CE a Consiliului din 29 iunie 1995, se aplică, printre altele, transporturilor feroviare.

               2.

               În ipoteza în care încălcarea Directivei 91/628, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/29, nu a cauzat moartea animalelor transportate, autoritățile competente ale statelor membre și instanțele acestora, în exercitarea controlului lor, sunt obligate să aplice articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 615/98 al Comisiei din 18 martie 1998 de stabilire a normelor specifice de aplicare a sistemului restituirilor la export în ceea ce privește bunăstarea animalelor vii din specia bovină în cursul transportului, în conformitate cu principiul proporționalității, refuzând plata restituirii la export în ceea ce privește animalele pentru care nu au fost respectate dispozițiile directivei menționate privind bunăstarea acestora.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza F-29/11: Acțiune introdusă la 21 martie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/16

         Acțiune introdusă la 21 martie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-29/11)
   2011/C 173/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/147/09-RO de a nu îl admite pe reclamant la proba orală a concursului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei directorului EPSO din 10 decembrie 2010 de respingere a reclamației reclamantului;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/147/09-RO de a atribui reclamantului o notă eliminatorie de 6/10 pentru lucrarea scrisă C;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-49/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 3 februarie 2011 — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 3 februarie 2011 — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer
   (Cauza C-49/11)
   2011/C 145/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Content Services Ltd

      Pârâtă: Bundesarbeitskammer

      Întrebările preliminare

   În ceea ce privește cerința prevăzută la articolul 5 alineatul (1) din Directiva privind contractele la distanță (1), în temeiul căruia un consumator trebuie să primească pe un suport durabil disponibil și la care are acces confirmarea informațiilor menționate în aceasta, cu excepția cazului în care informațiile respective au fost furnizate deja consumatorului la încheierea contractului, pe un alt suport durabil disponibil și la care are acces, este suficient ca aceste informații să fie puse la dispoziția consumatorului printr-o legătură hipertext pe site-ul internet al operatorului economic, care se află într-un text pe care consumatorul trebuie să-l marcheze prin bifare ca fiind citit, pentru ca acesta să poată încheia un raport contractual?

      (1)  Directiva 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1997 privind protecția consumatorilor cu privire la contractele la distanță (JO L 144, p. 19, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 160)- Declarația Consiliului și a Parlamentului European cu privire la articolul 6 alineatul (1) — Declarația Comisiei cu privire la articolul 3 alineatul (1) prima liniuță.


title: Cauza F-76/10: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2010 — Colart și alții/Parlamentul European

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/64

         Acțiune introdusă la 10 septembrie 2010 — Colart și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-76/10)
   ()
   2010/C 301/104
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Philippe Colart (Bastogne, Belgia) și alții (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișelor de regularizare a remunerațiilor reclamanților pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor de remunerație întocmite de la 1 ianuarie 2010 în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea fișelor de remunerație RG 2009 ale reclamanților (restanțele din ajustare pentru iulie-decembrie 2009), a fișelor de remunerație din ianuarie 2010 și a următoarelor fișe de remunerație ale acestora, în măsura în care în aceste fișe se aplică un indice de ajustare de 1,85 %, în loc de 3,70 %, în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009, menținând totodată efectele acestor fișe până la adoptarea noilor fișe în care se face o aplicare corectă a articolelor 65 și 65a din Statut și a articolelor 1 și 3 din anexa XI la Statut (versiunea 2010);

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-609/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Spania) la 18 noiembrie 2015 – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Spania) la 18 noiembrie 2015 – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez
   (Cauza C-609/15)
   (2016/C 038/49)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: María Assumpció Martínez Roges

      Pârât: José Antonio García Sánchez

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 34 și 35 din Legea 1/2000 se opun articolului 6 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (2) din Directiva [93/13/CEE] (1) și, respectiv, articolului 6 alineatul (1) litera (d) și articolelor 11 și 12 din Directiva 2005/29/CE (2), în măsura în care interzic exercitarea controlului din oficiu al posibilelor clauze abuzive sau al practicilor comerciale neloiale din contractele încheiate între avocați și persoane fizice care acționează cu un scop ce nu se încadrează în activitatea lor profesională?

               2)

               Articolele 34 și 35 din Legea 1/2000 se opun articolului 6 alineatul (1), articolului 7 alineatul (2) și [punctului 1 litera (q) din anexa] la Directiva 93/13/CEE, în măsura în care interzic administrarea probelor în procedura administrativă privind acțiunea în plata onorariilor în vederea soluționării litigiului?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (2)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).