title: Cauza F-102/12: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2012 — ZZ/Parlamentul European

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/41

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2012 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-102/12)
   2012/C 366/82
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: C. Bernard-Glanz și S. Rodrigues, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de reîncadrare a reclamantului în gradul AST5, treapta 3 cu efect retroactiv

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate și, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a reclamației;

               —

               indicarea către pârât a efectelor pe care le implică această anulare, și anume reîncadrarea în gradul D4, treapta 8, de la 1 mai 2004, reconstituirea carierei sale în conformitate cu promovările și cu avansările în treaptă care l-au afectat de la acel moment și plata oricărei eventuale restanțe în remunerație;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor cu procesul.


title: Cauza C-5/10 P: Ordonanța Curții din 16 mai 2011 — Giampietro Torresan/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG [Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală CANNABIS — Procedură de declarare a nulității — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (c)]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/7

         Ordonanța Curții din 16 mai 2011 — Giampietro Torresan/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
   (Cauza C-5/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală CANNABIS - Procedură de declarare a nulității - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (c))
   2011/C 252/12
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Giampietro Torresan (reprezentanți: G. Recher și R. Munarini, avvocati)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Montalto, agent), Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (reprezentanți: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli et R. Cartella, avvocati)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 19 noiembrie 2009, Torresan/OAPI (T-234/06), prin care Tribunalul a respins o acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 iunie 2006 (cauza R 517/2005-2), privind o procedură de declarare a nulității între Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG și Giampietro Torresan

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Torresan la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-471/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – Sjelle Autogenbrug I/S/Skatteministeriet (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Regim special de impozitare a marjei de profit — Noțiunea „bunuri second-hand” — Vânzări de piese demontate de la vehicule scoase din uz)

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vestre Landsret – Danemarca) – Sjelle Autogenbrug I/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-471/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Regim special de impozitare a marjei de profit - Noțiunea „bunuri second-hand” - Vânzări de piese demontate de la vehicule scoase din uz))
   (2017/C 070/09)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sjelle Autogenbrug I/S

      Pârât: Skatteministeriet

      Dispozitivul

   Articolul 311 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că piesele uzate care provin de la autovehicule scoase din uz, dobândite de o întreprindere de refolosire a autovehiculelor de la un particular și care sunt destinate a fi vândute ca piese de schimb, constituie „bunuri second hand”, în sensul acestei dispoziții, cu consecința că livrările unor astfel de piese, efectuate de un comerciant persoană impozabilă, sunt supuse aplicării regimului marjei de profit.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauza T-48/07: Acțiune introdusă la data de 21 februarie 2007 — ratiopharm/OAPI (BioGeneriX)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/50

         Acțiune introdusă la data de 21 februarie 2007 — ratiopharm/OAPI (BioGeneriX)
   (Cauza T-48/07)
   (2007/C 82/105)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: ratiopharm GmbH (Ulm, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt S. Völker)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 decembrie 2006 în cauza R1048/2004-4 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 002603124;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „BioGeneriX ”pentru produse din clasele 1 și 5 (număr de înregistrare: 2 603 124).

      Decizia examinatorului: Refuzul parțial al înregistrării.

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca a cărei înregistrare se cere prezintă nivelul minim necesar în ceea ce privește caracterul distinctiv și nu există cerințe imperative specifice referitoare la disponibilitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza F-24/12: Acțiune introdusă la 27 februarie 2012 — ZZ/Parlamentul European

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/36

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2012 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-24/12)
   2012/C 138/83
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Tymen și A. Blot, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei adoptate de președintele Parlamentului European privind schimbarea funcției deținute de reclamantul în cadrul aceleiași direcții generale a Parlamentului European din aceea de șef de unitate în consilier al directorului unei direcții și cererea de despăgubire pentru hărțuirea morală

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei președintelui Parlamentului European din 16 ianuarie 2012 prin care încetează cu efect retroactiv, de la 1 ianuarie 2012, funcția reclamantului de șef al Unității pentru Egalitate și Diversitate în cadrul Direcției Generale de Personal și prin care este transferat, începând cu aceeași dată, la Direcția D din cadrul aceleiași DG, în calitate de consilier, retrăgându-i-se totodată beneficiul indemnizației de șef de unitate;

               —

               acordarea unei despăgubiri reclamantului pentru repararea prejudiciului moral cauzat, în cuantum evaluat ex aequo et bono la 50 000 de euro;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-9/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 13 ianuarie 2014 – Staatssecretaris van Financiën/D.G. Kieback

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 13 ianuarie 2014 – Staatssecretaris van Financiën/D.G. Kieback
   (Cauza C-9/14)
   2014/C 102/19
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Staatssecretaris van Financiën

      Intimat: D.G. Kieback

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că statul membru în care un contribuabil desfășoară o activitate salariată trebuie să ia în considerare, la aplicarea impozitului pe venit, situaţia personală şi familială a persoanei interesate, în cazul în care (i) acest contribuabil a lucrat numai o parte a anului fiscal în acest stat membru, în timp ce locuia în alt stat membru, (ii) a realizat întregul sau aproape întregul său venit din această perioadă în statul în care îşi desfăşura activitatea profesională, (iii) în cursul anului de referință, a plecat să locuiască și să lucreze în alt stat şi (iv) nu a realizat toate sau aproape toate veniturile sale pe întreaga durată a anului fiscal în primul stat menţionat în care îşi desfăşura activitatea profesională?

               2)

               Există vreo diferenţă, relevantă în vederea formulării unui răspuns la prima întrebare, în cazul în care statul în care lucrătorul a plecat să locuiască şi să lucreze, în cursul anului fiscal, nu este un stat membru al Uniunii Europene?


title: Cauza C-64/11: Acțiune introdusă la 11 februarie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/8

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-64/11)
   2011/C 113/17
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și J. Baquero Cruz, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin adoptarea articolului 17 alineatul (1) din Decretul regal legislativ nr. 4/2004 din 5 martie de aprobare a textului consolidat al legii privind impozitul pe profit, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și al articolului 31 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE);

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Dispoziția în cauză prevede un regim special aplicabil profiturilor nerealizate ale activelor societăților care își transferă sediul într-un alt stat membru al Uniunii Europene, încetându-și activitățile în Spania pentru a le continua într-un alt stat membru, sau care își transferă activele în alt stat membru. În aceste ipoteze, statul spaniol taxează aceste profituri nerealizate la momentul ieșirii, astfel încât societățile vizate trebuie să achite o datorie fiscală privind venituri nerealizate și ipotetice, care nu se vor realiza, poate, niciodată. Acest regim constituie o excepție de la regula generală în temeiul căreia este impozitat venitul efectiv încasat de persoana impozabilă în perioada impozabilă.
   Comisia consideră că acest aspect al legislației spaniole este incompatibil cu TFUE și cu Acordul privind SEE, întrucât este vorba despre o măsură discriminatorie și în orice caz despre o restrângere disproporționată a libertății de stabilire. Reglementarea spaniolă este susceptibilă să creeze obstacole pentru mișcările întreprinderilor sau ale activelor care ar permite o mai bună distribuire a resurselor economice.
   Potrivit Comisiei, societățile trebuie să aibă dreptul de a-și transfera sediul sau activele individuale în alt stat membru fără să trebuiască să se supună unor proceduri exagerat de complexe și de costisitoare. Comisia consideră astfel că nimic nu justifică încasarea imediată a impozitelor pe profiturile nerealizate cu ocazia transferului sediului unei societăți spaniole către un alt stat membru sau în cazul încetării activității sediului permanent de pe teritoriul spaniol sau al transferului activelor sale de pe teritoriul spaniol către un alt stat membru, dacă acest tip de impozit nu există în situații naționale comparabile.


title: Cauza T-158/09: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Grecia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțare — Închiderea conturilor agențiilor de plăți din statele membre referitoare la cheltuielile finanțate de FEOGA — Neglijența statului membru în recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat — Imputarea consecințelor financiare ale lipsei recuperării statului membru” )

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/29

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-158/09) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțare - Închiderea conturilor agențiilor de plăți din statele membre referitoare la cheltuielile finanțate de FEOGA - Neglijența statului membru în recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat - Imputarea consecințelor financiare ale lipsei recuperării statului membru)
   2012/C 366/55
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias, S. Papaïoannou și V. Karra, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și E. Tserepa-Lacombe, agenți, asistați de N. Korogiannakis, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare sau de reformare a Deciziei Comisiei C(2009) 810 final din 13 februarie 2009 privind consecințele financiare aplicabile în cadrul închiderii conturilor de cheltuieli finanțate de Secțiunea „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cazul unor nereguli săvârșite de operatori, în măsura în care această decizie exclude de la finanțarea comunitară și impută Republicii Elene un cuantum de 13 348 979,02 euro.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei C(2009) 810 final din 13 februarie 2009 privind consecințele financiare aplicabile în cadrul închiderii conturilor de cheltuieli finanțate de Secțiunea „Garantare” a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cazul unor nereguli săvârșite de operatori, în măsura în care închide dosarele EL/1993/01 și EL/1994/031 și impută cu acest titlu, Republicii Elene, cuantumuri de 519 907 euro și de 300 914,99 euro.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Republica Elenă să suporte patru cincimi din cheltuielile sale de judecată, precum și patru cincimi din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

               4.

               Obligă Comisia să suporte o cincime din cheltuielile sale de judecată, precum și o cincime din cheltuielile de judecată ale Republicii Elene.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-272/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/83/CE — Drept de azil — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-272/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/83/CE - Drept de azil - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 205/14
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: B. Plaza Cruz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


               15.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 76/13

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2012 de Den norske Forleggerforening împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-1/12)
   2012/C 76/10
   A fost introdusă o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere înaintea Curții de Justiție a AELS la data de 9 ianuarie 2012 de către Den norske Forleggerforening, reprezentată de Juuhl-Langseth, advokat, Advokatfirmaet Schjødt, Munkedamsveien 45, N-0201, Oslo, Norvegia.
   Solicitantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare nulă Decizia nr. 311/11/COL a Autorității de Supraveghere a AELS; și

               2.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere să plătească cheltuielile aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               solicitantul este Asociația Norvegiană a Editorilor. Membrii săi sunt edituri din Norvegia;

               —

               solicitantul cere anularea Deciziei nr. 311/11/COL a Autorității de Supraveghere a AELS, adoptată la 12 octombrie 2011;

               —

               solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           nu a inițiat procedura oficială de investigare, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) din partea I a Protocolului nr. 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție; și

                           —

                           nu a furnizat suficiente argumente în sprijinul deciziei sale, după cum se prevede la articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.


title: Cauza T-431/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 octombrie 2010 — Nencini/Parlamentul ( Măsuri provizorii — Membru al Parlamentului European — Recuperarea indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor pentru asistență parlamentară și pentru călătorie — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/30

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 octombrie 2010 — Nencini/Parlamentul
   (Cauza T-431/10 R)
   (Măsuri provizorii - Membru al Parlamentului European - Recuperarea indemnizațiilor plătite cu titlu de rambursare a cheltuielilor pentru asistență parlamentară și pentru călătorie - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2010/C 328/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Italia) (reprezentant: F. Bertini, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorens, A. Caiola și D. Moore, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării mai multor acte ale Parlamentului European privind recuperarea unor indemnizații care ar fi fost plătite în mod nejustificat

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Hotărârea Curții din 29 august 2014 în cauza E-24/13, Casino Admiral AG/Wolfgang Egger (Libertatea de stabilire – Libertatea de a presta servicii – Obligativitatea transparenței – Principiile echivalenței și eficienței)

text:
               19.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/32

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 29 august 2014
   în cauza E-24/13,
   Casino Admiral AG/Wolfgang Egger
   (Libertatea de stabilire – Libertatea de a presta servicii – Obligativitatea transparenței – Principiile echivalenței și eficienței)
   (2015/C 92/06)
   În cauza E-24/13, Casino Admiral AG/Wolfgang Egger – Cerere adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Tribunalul de stat al Principatului Liechtenstein (Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) cu privire la interpretarea articolelor 31 și 36 din Acordul privind SEE și la obligativitatea transparenței derivată din acestea, în contextul unei proceduri de atribuire a concesionării unui cazinou, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 29 august 2014, hotărârea a cărei parte dispozitivă prevede următoarele:

               1.

               În absența unor dispoziții specifice, autoritățile naționale, atunci când atribuie concesionări de servicii, trebuie să respecte normele fundamentale ale legislației SEE. Acest lucru nu împiedică autoritățile naționale să acorde criteriilor de atribuire o ponderare relativă, dar obligativitatea transparenței trebuie respectată în continuare. Această obligativitate implică faptul că ponderarea relativă nu poate modifica criteriile de atribuire inițiale, nu poate fi de natură să afecteze semnificativ pregătirea ofertelor, nici să poată atrage după sine discriminarea unuia dintre ofertanți.

               2.

               Obligativitatea transparenței nu impune în mod obligatoriu ca autoritățile naționale să rezilieze un contract ori ca instanțele naționale să anuleze o decizie de atribuire ori de câte ori are loc o încălcare a obligativității menționate în legătură cu atribuirea unei concesionări de servicii. Cu toate acestea, atunci când evaluează circumstanțele cauzei respective, instanța națională trebuie să ia în considerare mijloacele reparatorii disponibile pentru a garanta că sunt eliminate efectele care contravin articolelor 31 și 36 din Acordul privind SEE și că atribuirea unei concesionări servește în mod corespunzător interesului public privind o bună administrare, astfel încât atribuirea să se efectueze într-un mod care să nu fie nici arbitrar, nici discriminatoriu. În absența unor norme SEE privind mijloacele reparatorii, sistemul juridic național este cel care trebuie să elaboreze procedurile juridice menite să protejeze drepturile ce revin persoanelor în temeiul acestei obligativități, în așa fel încât procedurile respective să nu fie mai puțin favorabile comparativ cu procedurile naționale similare, și nici să nu aibă drept consecință imposibilitatea exercitării efective a acestor drepturi sau exercitarea lor cu mare dificultate.


title: Cauza C-415/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeitsgericht Nienburg (Germania) la 13 septembrie 2012 — Bianca Brandes/Land Niedersachsen

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeitsgericht Nienburg (Germania) la 13 septembrie 2012 — Bianca Brandes/Land Niedersachsen
   (Cauza C-415/12)
   2012/C 366/44
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Nienburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bianca Brandes

      Pârât: Land Niedersachsen

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii relevant, și în special clauza 4 alineatele (1) și (2) din Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă (1) care figurează în Anexa la Directiva 97/81 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23 (2), trebuie interpretat în sensul că se opune dipozițiilor naționale legislative sau convenționale ori practicilor, în temeiul cărora în cazul modificării timpului de lucru al unui lucrător, legată de modificarea numărului de zile lucrate pe săptămână, întinderea dreptului la concediul neefectuat pe care lucrătorul nu a avut posibilitatea să îl exercite în perioada de referință trebuie adaptată astfel încât cu toate că, desigur, dreptul la concediu exprimat în săptămâni rămâne neschimbat, dreptul la concediu exprimat în zile este recalculat în funcție de noul timp de muncă?

      (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35)

      (2)  Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998 privind extinderea la Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord a aplicării Directivei 97/81/CE privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat cu UNICE, CEEP și ETUC (JO L 131, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 46)


title: Cauza C-193/11: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/15

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-193/11)
   2011/C 204/28
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea unui regim special de TVA pentru agențiile de turism, în temeiul articolului 119 alineatul 3 din Legea din 11 martie 2004 privind impozitarea bunurilor și serviciilor (Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług, denumită în continuare „Legea poloneză privind impozitarea bunurilor și serviciilor”), în cazul vânzării de servicii turistice unor persoane care nu au calitate de călători, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE al Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1),

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia Comisiei, contravine dispozițiilor în vigoare ale articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE aplicarea de către Republica Polonă a unui regim special pentru agențiile de turism, în temeiul articolului 119 alineatul 3 din Legea poloneză privind impozitarea bunurilor și serviciilor, și în cazul în care clienții serviciilor turistice sunt alte persoane decât călătorii.
   În susținerea opiniei formulate, Comisia arată că articolele 306-310 din Directiva 2006/112/CE corespund textului dispoziției anterioare prevăzute la articolul 26 din A șasea directivă. Cinci din șase versiuni lingvistice oficiale de la acea dată (și anume toate versiunile, cu excepția celei engleze) erau pe deplin coerente și utilizau termenul „călător” în mod constant în textul articolului 26. Utilizarea noțiunii „client” nu apare decât în unele versiunile lingvistice ale articolului 306 din Directiva 2006/112/CE întemeiate pe versiunea în limba engleză. Totuși, în aceste cazuri, noțiunea „turysta” („călător”) este utilizată în celelalte dispoziții referitoare la regimul special (articolele 307-310), ceea ce indică faptul că noțiunea „nabywca” („client”) este utilizată în mod eronat la articolul 306.
   Chiar în cazul în care se admite teza potrivit căreia scopul regimului special de TVA pentru agențiile de turism, mai precis simplificarea decontării, ar putea fi realizat mai bine printr-o interpretare care ia în considerare noțiunea de client, din jurisprudența Curții reiese că nu se admite ca aplicarea acestui regim special să se bazeze exclusiv pe o interpretare teleologică contrară deciziei clare a legiuitorului Uniunii care rezultă din modul de redactare al dispozițiilor în vigoare în prezent.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza F-87/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 6 iunie 2016 – Matzke/Comisia

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 6 iunie 2016 – Matzke/Comisia
   (Cauza F-87/15) (1)

   (2016/C 410/72)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015, p. 43.


title: Cauza T-485/14: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2016 – Bon Net/OAPI – Aldi (Bon Appétit!) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Bon Appétit! — Mărci naționale figurative anterioare Бон Аnemú și Bon Apetí — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/39

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2016 – Bon Net/OAPI – Aldi (Bon Appétit!)
   (Cauza T-485/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Bon Appétit! - Mărci naționale figurative anterioare Бон Аnemú și Bon Apetí - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 098/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bon Net OOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: A. Ivanova, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Hanne și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: L. Kolks, C. Fürsen, N. Lützenrath și U. Rademacher, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 aprilie 2014 (cauza R 1199/2013-2), privind o procedură de opoziție între Bon Net OOD și Aldi GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bon Net OOD să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Aldi GmbH & Co. KG.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-511/11: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Franţa/Comisia ( „Ajutoare de stat — Acțiuni întreprinse de Interbev — Finanțare prin cotizații voluntare devenite obligatorii — Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă — Retragerea deciziei — Nepronunţare asupra fondului” )

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/27

         Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Franţa/Comisia
   (Cauza T-511/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Acțiuni întreprinse de Interbev - Finanțare prin cotizații voluntare devenite obligatorii - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Retragerea deciziei - Nepronunţare asupra fondului”))
   2014/C 184/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanţi: iniţial E. Belliard, G. de Bergues, J. Rossi şi J. Gstalter, ulterior E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas şi J. Bousin, agenţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes şi S. Thomas, ulterior B. Stromsky şi C. Urraca Caviedes, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/131/UE a Comisiei din 13 iulie 2011 privind cotizațiile în favoarea Interbev (JO L 59, p. 14)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza C-151/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Vakarų Baltijos laivų statykla” UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos [Trimitere preliminară — Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Articolul 14 alineatul (1) litera (c) — Scutirea produselor energetice utilizate drept combustibil pentru navigația pe apele Uniunii Europene și pentru producerea de electricitate la bordul ambarcațiunilor — Combustibil utilizat de o navă pentru a naviga din locul în care a fost construită până într-un port din alt stat membru pentru a prelua de acolo prima sa încărcătură comercială]

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Vakarų Baltijos laivų statykla” UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-151/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 14 alineatul (1) litera (c) - Scutirea produselor energetice utilizate drept combustibil pentru navigația pe apele Uniunii Europene și pentru producerea de electricitate la bordul ambarcațiunilor - Combustibil utilizat de o navă pentru a naviga din locul în care a fost construită până într-un port din alt stat membru pentru a prelua de acolo prima sa încărcătură comercială])
   (2017/C 293/10)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Recurentă:„Vakarų Baltijos laivų statykla” UAB

      Intimat: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că scutirea prevăzută la această dispoziție este aplicabilă combustibilului utilizat pentru a asigura navigația unei nave, fără încărcătură, dintr-un port al unui stat membru, în speță cel în care a fost construită nava, într-un port din alt stat membru, pentru a încărca de acolo mărfuri ce trebuie transportate ulterior într-un port dintr-un al treilea stat membru.

               2)

               Articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/96 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care exclude aplicarea scutirii prevăzute la această dispoziție pentru motivul că aprovizionarea cu produse energetice a unei nave a fost efectuată fără respectarea cerințelor de formă prevăzute de această reglementare, deși aprovizionarea în cauză este conformă ansamblului condițiilor de aplicare prevăzute de respectiva dispoziție.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza T-165/07: Acțiune introdusă la 8 mai 2007 — Red Bull/OAPI — Grupo Osborne (TORO)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/39

         Acțiune introdusă la 8 mai 2007 — Red Bull/OAPI — Grupo Osborne (TORO)
   (Cauza T-165/07)
   (2007/C 155/70)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (reprezentanți: H. O'Neill, solicitor, V. von Bomhard și A. Renck, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Grupo Osborne SA (El Puerto de Santa Maria, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 februarie 2007 în cauza R 147/2005-4; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Grupo Osborne SA.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „TORO” pentru produse și servicii din clasele 32, 33 și 42 — cererea nr. 1 500 917.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile naționale verbale „TORO ROSSO” și „TORO ROJO” pentru produse din clasa 32, precum și mărcile naționale, comunitare și internaționale verbale și figurative ce conțin cuvântul „BULL” singur sau în combinație cu alte cuvinte pentru produse și servicii din clasele 32, 33 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: opoziția este admisă pentru toate produsele și serviciile contestate cu excepția „serviciilor de cazare publică”.

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de opoziție în măsura în care respinge opoziția cu privire la „beri” (clasa 32) „băuturi alcoolice, cu excepția vinului și a berii” (clasa 33) și „servicii de alimentație publică, inclusiv baruri, snack-baruri, restaurante, cafenele, braserii, cantine și baruri unde se servesc vinuri” (clasa 42); înregistrarea mărcii comunitare solicitate poate continua pentru aceste produse și servicii.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 73 teza a doua din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, deoarece camera de recurs nu a exprimat clar fundamentul deciziei sale prin aceea că nu a determinat complet documentația prezentată de părți.
   Mai mult, o încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din regulament, deoarece camera de recurs a exclus relevanța notorietății, în ciuda identității conceptuale dintre mărcile în conflict și notorietatea mărcilor anterioare.
   În sfârșit, o încălcare a articolului 8 alineatul (5) din regulament, deoarece camera de recurs a presupus faptul că mărcile în conflict trebuie să fie atât de similare încât să genereze confuzie, în timp ce, în opinia reclamantei, este suficient ca, între cele două mărci, consumatorul „să stabilească o legătură”.


title: Cauza C-467/15 P: Recurs introdus la 3 septembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 24 iunie 2015 în cauza T-527/13, Italia/Comisia

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/14

         Recurs introdus la 3 septembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 24 iunie 2015 în cauza T-527/13, Italia/Comisia
   (Cauza C-467/15 P)
   (2015/C 406/15)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și P. Němečková, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Italiană

      Concluziile recurentei

   Comisia Europeană solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 24 iunie 2015, notificată Comisiei la aceeași dată, în cauza T-527/13, Italia/Comisia;

               —

               respingerea acțiunii formulate în primă instanță și obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               Tribunalul a realizat o reinterpretare și o recalificare nelegale ale celui de al doilea motiv invocat în primă instanță. Prin aceasta, a încălcat principiul disponibilității și interdicția invocării din oficiu a unui motiv referitor la legalitatea pe fond a deciziei pe care reclamanta nu îl invocase în timp util în cadrul acțiunii sale.

               2)

               Tribunalul a încălcat articolul 108 TFUE și articolul 1 din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 659/1999 (1), referitor la noțiunile de ajutor nou și de ajutor existent. În special, acesta a reținut în mod greșit că un ajutor poate fi considerat existent în pofida încălcării unei condiții impuse prin decizia care l-a declarat compatibil. Astfel, Tribunalul nu a ținut seama de jurisprudența consolidată potrivit căreia simpla încălcare a unor asemenea condiții determină existența unui ajutor nou și, în lipsa unor fapte noi de natură să primească o altă apreciere, justifică o nouă decizie de incompatibilitate.
               În plus, după ce a respins în mod corect criticile referitoare la o pretinsă nemotivare, Tribunalul a contrazis această apreciere, reproșând Comisiei că nu a demonstrat că încălcarea condiției afecta esența schemei autorizate de Consiliu, și în acest temei a reținut în mod greșit că poate dispune anularea în parte a deciziei pentru o eroare de drept.
               Tribunalul nu a ținut seama în mod corespunzător de echilibrul instituțional dintre Consiliu și Comisie care decurge din cuprinsul articolului 108 TFUE. În cazul în care Consiliul, hotărând în unanimitate, își exercită competența de a declara un ajutor compatibil în mod excepțional cu piața internă, dar condiționează această declarație de respectarea anumitor cerințe, nu revine Comisiei sarcina de a determina dacă acele condiții sunt efectiv esențiale sau dacă, dimpotrivă, încălcarea lor poate rămâne nesancționată.

               3)

               Tribunalul a încălcat articolul 108 TFUE și articolele 4, 6, 7, 14 și 16 din Regulamentul nr. 659/1999 referitoare la procedurile aplicabile ajutoarelor noi și ajutoarelor puse în aplicare în mod abuziv.
               După ce a admis că nerespectarea de către un stat membru a condițiilor impuse cu ocazia autorizării ajutorului constituie o formă de aplicare abuzivă a unui asemenea ajutor, Tribunalul a exclus relevanța dispozițiilor referitoare la procedura de examinare a ajutoarelor puse în aplicare în mod abuziv pentru motivul că Comisia nu și-a întemeiat decizia pe acestea și pentru considerentul că noțiunile de ajutor nou și de ajutor pus în aplicare în mod abuziv se exclud reciproc. Or, dispozițiile privind ajutoarele puse în aplicare în mod abuziv sunt identice, în măsura în care interesează în speță, cu dispozițiile privind ajutoarele noi. Tribunalul a săvârșit, prin urmare, o eroare de drept prin faptul că a dispus anularea în parte a deciziei pentru o eroare referitoare la calificarea ajutorului care a rămas lipsită de consecințe juridice.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83 du 27.3.1999, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-513/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 25 septembrie 2015 – UAB „Agrodetalė” și Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 25 septembrie 2015 – UAB „Agrodetalė” și Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija
   (Cauza C-513/15)
   (2015/C 414/25)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Părți interesate: UAB „Agrodetalė”, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei 2003/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 privind omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere, a remorcilor acestora și a echipamentului remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele și unitățile lor tehnice separate și de abrogare a Directivei 74/150/CE se aplică în ceea ce privește introducerea pe piața Uniunii Europene și înmatricularea vehiculelor de ocazie sau folosite fabricate în afara Uniunii Europene sau statele membre pot să reglementeze înmatricularea unor astfel de vehicule într-un stat membru prin norme naţionale speciale și să stabilească cerințele aplicabile înmatriculării lor (de exemplu obligația de a respecta cerințele Directivei 2003/37/CE)?

               2)

               Articolul 23 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2003/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 privind omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere, a remorcilor acestora și a echipamentului remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele și unitățile lor tehnice separate și de abrogare a Directivei 74/150/CE coroborat cu articolul 2 litera (q) din aceeași directivă poate fi interpretat în sensul că prevede faptul că dispozițiile directivei sunt aplicabile utilajelor din categoriile Tl, T2 și T3 fabricate după 1 iulie 2009?


title: Cauza T-430/03: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 20 decembrie 2007 — Dascalu/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Hotărâre interlocutorie — Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 20 decembrie 2007 — Dascalu/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-430/03) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Hotărâre interlocutorie - Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei’)
   (2008/C 64/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Iosif Dascalu (Kraainem, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial C. Berardis-Kayser și L. Lozano Palacios, apoi C. Berardis-Kayser și H. Krämer, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziilor Comisiei din 23 decembrie 2002 și 14 aprilie 2003 de modificare a încadrării în grad a reclamantului, în măsura în care acestea stabilesc încadrarea sa în treaptă, la data numirii sale, corespunzător gradului A6 prima treaptă, în măsura în care stabilesc data de 5 octombrie 1995 ca dată de la care deciziile menționate încep să își producă efectele financiare și în măsura în care acestea nu au reconstituit cariera în grad a reclamantului, precum și, în cazul în care se dovedește necesar, cerere de anulare a deciziilor de respingere a reclamațiilor formulate de reclamant. Pe de altă parte, cerere de reparare a prejudiciului care decurge din aceste decizii.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia va suporta în totalitate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 47, 21.2.2004.


title: Cauza T-199/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Cementownia Odra /Comisia ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții — Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie — Lipsă a interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Cementownia „Odra”/Comisia
   (Cauza T-199/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții - Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie - Lipsă a interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 301/65)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Cementownia „Odra” S.A. (Opole, Polonia) (reprezentanți: P. K. Rosiak și F. Puel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Cementownia „Odra” S.A. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-288/08: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2012 — Cadila Healthcare/OAPI — Novartis (ZYDUS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZYDUS — Marcă comunitară verbală anterioară ZIMBUS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/11

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2012 — Cadila Healthcare/OAPI — Novartis (ZYDUS)
   (Cauza T-288/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZYDUS - Marcă comunitară verbală anterioară ZIMBUS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2012/C 126/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, India) (reprezentanți: S. Bailey, F. Potin și A. Juaristi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: N. Hebeis, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 7 mai 2008 (cauza R 1092/2007-2), privind o procedură de opoziție între Novartis AG și Cadila Healthcare Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de nepronunțare asupra fondului cauzei.

               2.

               Respinge acțiunea.

               3.

               Obligă Cadila Healthcare Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-473/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 25 octombrie 2007 — Association nationale pour la protection des eaux et des rivières — TOS, Association OABA/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables — Intervenientă: Asociation France Nature Environnement

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 25 octombrie 2007 — Association nationale pour la protection des eaux et des rivières — TOS, Association OABA/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables — Intervenientă: Asociation France Nature Environnement
   (Cauza C-473/07)
   (2008/C 22/42)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Association nationale pour la protection des eaux et des rivières — TOS, Association OABA.

      Pârât: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables.
   Întrebările preliminare
   Punctul 6.6. litera (a) din anexa I la Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 (1), care se aplică instalațiilor pentru creșterea în sistem intensiv a păsărilor domestice cu capacități de peste 40 000 de păsări, trebuie interpretat:

               1)

               ca incluzând în domeniul său de aplicare prepelițele, potârnichile și porumbeii,

               2)

               în cazul unui răspuns afirmativ, ca autorizând un mecanism care conduce la calcularea pragurilor de autorizare pe baza unui sistem de „animale echivalente”, care ponderează numărul de animale pe capacitate în funcție de specii, în scopul de a lua în considerare conținutul de azot excretat în mod efectiv de diferitele specii?

      (1)  Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 257, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 183).


title: Cauza T-139/08: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2008 — Loufrani/OAPI (half-smiley)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/34

         Acțiune introdusă la 11 aprilie 2008 — Loufrani/OAPI (half-smiley)
   (Cauza T-139/08)
   (2008/C 142/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Franklin Loufrani (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: A. Deutsch, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs din 7 februarie 2008 în cauza R 0958/2007-4 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „half-smiley” pentru produse din clasele 14, 18 și 25 — cererea de înregistrare nr. 893 580

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare pentru toate produsele

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 întrucât marca a dobândit gradul de distinctivitate minim necesar pentru a fi înregistrată.


title: Cauza C-208/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Cauza C-208/12)
   2012/C 227/16
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Essent Belgium NV

      Pârâtă: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Alte părți: Vlaamse Gewest și Vlaamse Gemeenschap

      Întrebările preliminare

               1.

               O reglementare națională precum cea cuprinsă în Decretul flamand din 17 iulie 2000 privind organizarea pieței electricității, pus în aplicare prin Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004, astfel cum a fost modificată prin Decizia guvernului flamand din 25 februarie 2005 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile și prin Decizia guvernului flamand din 8 iulie 2005 de modificare a Deciziei guvernului flamand din 5 martie 2004 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile și a Deciziei guvernului flamand din 29 martie 2002 privind obligațiile de serviciu public de promovare a utilizării raționale a energiei, potrivit căreia:

                           —

                           furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, sunt obligați să prezinte anual autorității de reglementare un anumit număr de certificate verzi (articolul 23 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (Autoritatea Flamandă de Reglementare a Pieței Electricității și Gazelor Naturale) (VREG) aplică furnizorilor de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, o amendă administrativă, în cazul în care acești furnizori nu au prezentat suficiente certificate verzi, pentru a îndeplini cota obligatorie, impusă cu privire la aceste certificate (articolul 37 alineatul 2 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           este stabilit în mod expres că garanțiile de origine din alte țări pot fi recunoscute în anumite condiții, pentru a îndeplini cota obligatorie (articolul 15 quater alineatul 2 din Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004 în versiunea aplicabilă în speță);

                           —

                           autoritatea de reglementare nu poate sau nu dorește să ia în considerare garanții de origine din Norvegia, în lipsa măsurilor de punere în aplicare adoptate de guvernul flamand, care a recunoscut similitudinea, respectiv echivalența prezentării acestor certificate (articolul 25 din decretul menționat mai sus și articolul 15 quater alineatul 2 din Decizia din 5 martie 2004), autoritatea neexaminând în cazul concret similitudinea, respectiv echivalența acestora;

                           —

                           în întreaga perioadă în care a fost în vigoare Decretul din 17 iulie 2000, în vederea verificării îndeplinirii cotei obligatorii au fost efectiv luate în considerare numai certificatele emise pentru energia electrică ecologică produsă în Flandra, neexistând altfel nicio altă posibilitate pentru furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, să demonstreze faptul că garanțiile de origine din alte state membre ale Uniunii Europene prezentate îndeplineau condițiile privind existența unor garanții similare sau echivalente privind emiterea unor astfel de certificate,

                     este compatibilă cu articolul 11 din Acordul privind SEE și/sau cu articolul 13 din Acordul privind SEE?

               2.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu articolul 5 din Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea electricității produse din surse de energie regenerabile pe piața internă a electricității (1), aplicabilă la acel moment (în măsura în care este relevantă pentru SEE)?

               3.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu principiile egalității de tratament și interzicerii discriminării, prevăzute, printre altele, la articolul 4 din Acordul privind SEE și la articolul 3 din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie [2003] privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (2), aplicabilă la acel moment (în măsura în care este relevantă pentru SEE)?

      (1)  JO L 283, p. 33, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 36.

      (2)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza C-398/07 P: Recurs introdus la 28 august 2007 de Waterford Wedgwood plc împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (Camera a doua) la 12 iunie 2007 în cauza T-105/05: Assembled Investments (Proprietary) Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/12

         Recurs introdus la 28 august 2007 de Waterford Wedgwood plc împotriva hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (Camera a doua) la 12 iunie 2007 în cauza T-105/05: Assembled Investments (Proprietary) Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-398/07 P)
   (2007/C 283/20)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Waterford Wedgwood plc (reprezentant: J. Pagenberg, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Assembled Investments (Proprietary) Ltd, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2007 pronunțată în cauza T-105/05;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului de primă Instanță;

               —

               obligarea OAPI și a societății Assembled Investments la plata cheltuielilor de judecată ocazionate de procedura aflată pe rolul Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară (1) întrucât a aplicat în mod eronat criteriile legale pentru stabilirea faptului că produsele în litigiu nu sunt similare.
   Recurenta susține, în plus, că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară întrucât la punctul 34 din hotărârea sa a reținut, contrar celor susținute de camera de recurs, că produsele în discuție nu ar fi considerate ca similare de către consumatori, fără să existe suficiente dovezi în sprijinul acestei concluzii, care se întemeiază astfel pe o denaturare a faptelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție Specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-48/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Dunajská Streda (Slovacia) la 27 ianuarie 2016 – ERGO Poist’ovňa, a. s./Alžbeta Barlíková

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Dunajská Streda (Slovacia) la 27 ianuarie 2016 – ERGO Poist’ovňa, a. s./Alžbeta Barlíková
   (Cauza C-48/16)
   (2016/C 136/19)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Okresný súd Dunajská Streda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ERGO Poist’ovňa, a. s.

      Pârâtă: Alžbeta Barlíková

      Întrebările preliminare

               1)

               Expresia „nu va fi executat contractul dintre terț și comitent” prevăzută la articolul 11 din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 (1) privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (denumită în continuare „Directiva 86/653”) trebuie interpretată în sensul că include:

                           a)

                           neexecutarea totală a contractului și, prin urmare, cazul în care nici comitentul, nici terțul nu furnizează nici chiar parțial prestațiile prevăzute în contract sau

                           b)

                           și neexecutarea parțială a contractului și, prin urmare, de exemplu, cazul în care nu a fost realizată cifra de afaceri stabilită sau, dacă este cazul, în care contractul nu a fost menținut pentru perioada stabilită?

               2)

               În cazul în care este corectă interpretarea de la litera b) a primei întrebări, articolul 11 alineatul (2) din Directiva 86/653 trebuie interpretat în sensul că clauza din contractul de agenție comercială potrivit căreia agentul este obligat să restituie o cotă proporțională din comisionul său în cazul în care contractul dintre terț și comitent nu este executat în măsura prevăzută, mai precis în măsura stabilită prin contractul de agenție comercială, nu constituie o derogare în detrimentul agentului comercial?

               3)

               În spețe precum cea care face obiectul procedurii principale, pentru a aprecia dacă există „cauze pentru care comitentul este vinovat” în sensul articolului 11 alineatul (1) a doua liniuță din Directiva 86/653, trebuie examinate:

                           a)

                           numai cauzele juridice care au condus în mod direct la încetarea contractului (de exemplu în cazul în care încetarea contractului este motivată de neexecutarea de către terț a obligațiilor rezultate din acesta)

                           b)

                           sau trebuie să se examineze de asemenea dacă astfel de cauze juridice au fost consecința conduitei comitentului în raporturile juridice cu terțul respectiv, conduită care a determinat terțul să își piardă încrederea în comitent și, în consecință, să încalce obligația rezultată din contractul încheiat cu comitentul?

      (1)  JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176.


title: Cauza T-746/15: Ordonanța Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Biofa/Comisia [„Acțiune în anulare — Produse fitosanitare — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2069 — Autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/37

         Ordonanța Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Biofa/Comisia
   (Cauza T-746/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Produse fitosanitare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2069 - Autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
   (2017/C 006/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Biofa AG (Münsingen, Germania) (reprezentanți: inițial C. Stallberg și S Knoblich, ulterior C. Stallberg, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek, G. von Rintelen și F. Moro, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2069 al Comisiei din 17 noiembrie 2015 de autorizare a substanței de bază bicarbonat de sodiu, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2015, L 301, p. 42).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulată de Regatul Danemarcei.

               3)

               Obligă Biofa AG la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura măsurilor provizorii.

               4)

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-277/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Martin Luksan/Petrus van der Let (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Proprietate intelectuală — Drept de autor și drepturi conexe — Directivele 93/83/CEE, 2001/29/CE, 2006/115/CE și 2006/116/CE — Repartizarea drepturilor de exploatare a unei opere cinematografice, pe cale contractuală, între realizatorul principal și producătorul operei — Reglementare națională care atribuie aceste drepturi, exclusiv și de plin drept, producătorului filmului — Posibilitate de derogare de la această regulă printr un acord între părți — Drepturi de remunerare subsecvente)

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Martin Luksan/Petrus van der Let
   (Cauza C-277/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Proprietate intelectuală - Drept de autor și drepturi conexe - Directivele 93/83/CEE, 2001/29/CE, 2006/115/CE și 2006/116/CE - Repartizarea drepturilor de exploatare a unei opere cinematografice, pe cale contractuală, între realizatorul principal și producătorul operei - Reglementare națională care atribuie aceste drepturi, exclusiv și de plin drept, producătorului filmului - Posibilitate de derogare de la această regulă printr un acord între părți - Drepturi de remunerare subsecvente)
   2012/C 80/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Martin Luksan

      Pârât: Petrus van der Let

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Handelsgericht Wien — Interpretarea articolului 2 alineatele (2), (5) și (6) și a articolului 4 din Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO L 346, p. 61, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 120), a articolului 2 din Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (JO L 248, p. 15, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 134), a articolelor 2, 3 și a articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230), precum și a articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe (JO L 372, p. 12, Ediție specială, 17/vol. 3, p. 7) — Repartizarea drepturilor de exploatare a unei opere cinematografice, pe cale contractuală, între autorul și producătorul operei — Reglementare națională care atribuie toate aceste drepturi producătorului

      Dispozitivul

               1.

               Dispozițiile articolelor 1 și 2 din Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu, pe de o parte, și cele ale articolelor 2 și 3 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională coroborate cu articolele 2 și 3 din Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale și cu articolul 2 din Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe, pe de altă parte, trebuie interpretate în sensul că drepturile de exploatare a operei cinematografice precum cele în cauză în acțiunea principală (dreptul de reproducere, dreptul de difuzare prin satelit și orice alt drept de comunicare publică prin punerea la dispoziția publicului) revin de plin drept, direct și inițial, realizatorului principal. În consecință, aceste dispoziții trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care atribuie drepturile de exploatare menționate, de plin drept și exclusiv, producătorului operei în cauză.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că rezervă statelor membre dreptul de a institui o prezumție de cesiune, în beneficiul producătorului operei cinematografice, a drepturilor de exploatare a operei cinematografice precum cele în cauză în acțiunea principală (dreptul de difuzare prin satelit, dreptul de reproducere și orice alt drept de comunicare publică prin punerea la dispoziția publicului), cu condiția ca o astfel de prezumție să nu aibă un caracter absolut care ar exclude posibilitatea ca realizatorul principal al operei menționate să încheie o convenție contrară.

               3.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, în calitate de autor al operei cinematografice, realizatorul principal al acesteia trebuie să beneficieze de plin drept, direct și inițial, de dreptul la compensația echitabilă prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29 în temeiul așa numitei „excepții privind copia privată”.

               4.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu rezervă statelor membre dreptul de a institui o prezumție de cesiune, în beneficiul producătorului operei cinematografice, a dreptului la compensație echitabilă care revine realizatorului principal al operei menționate, indiferent dacă prezumția respectivă este formulată cu caracter absolut sau dacă este posibilă o derogare de la aceasta.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-280/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/63

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-280/06) (1)

   (2008/C 301/116)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-443/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/61

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-443/04) (1)

   (2008/C 301/103)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 19, 22.1.2005.


title: Cauza F-2/10 RENV: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 6 decembrie 2013 — Marcuccio/Comisia

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 6 decembrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-2/10 RENV)
   2014/C 39/56
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-279/12: Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2014 — SICOM/Comisia ( „Clauză compromisorie — Ajutor alimentar — Furnizare de ulei de rapiță colza către Guineea — Neexecutarea contractului — Prescripție” )

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/34

         Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2014 — SICOM/Comisia
   (Cauza T-279/12) (1)

   (Clauză compromisorie - Ajutor alimentar - Furnizare de ulei de rapiță colza către Guineea - Neexecutarea contractului - Prescripție)
   2014/C 52/63
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: SICOM Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale (Cercola, Italia) (reprezentant: R. Manzi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Bartelt și F. Moro, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe o clauză compromisorie și prin care se urmărește obligarea Comisiei la plata către reclamantă a unei sume corespunzătoare penalităților aplicate pentru cantitățile nelivrate și pentru întârzieri la livrare, sumă dedusă de Comisie din suma finală plătită reclamantei pentru furnizarea de ulei de rapiță colza rafinat către Republica Guineea, în cadrul unei acțiuni de ajutor alimentar realizate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 664/2001 al Comisiei din 2 aprilie 2001 privind furnizarea de ulei vegetal în temeiul ajutorului alimentar (JO L 93, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă SICOM Srl — Società industriale per il confezionamento degli olii meridionale la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-25/11: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2011 — Germans Boada/OAPI (Forma unei mașini de tăiat ceramică)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/23

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2011 — Germans Boada/OAPI (Forma unei mașini de tăiat ceramică)
   (Cauza T-25/11)
   2011/C 80/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Germans Boada, SA (Rubí, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               cu titlu principal, modificarea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 octombrie 2010 pronunțată în cauza R 771/2010-1, în conformitate cu articolul 65 alineatul (3) din RMC, în temeiul încălcării principiului egalității și al articolului 7 alineatele (1) și (3) din RMC și admiterea cererii de înregistrare a mărcii tridimensionale nr. 7.317.911,

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul respingerii cererii formulate cu titlu principal, anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului din 28 octombrie 2010, pronunțată în cauza R 771/2010-1, pentru încălcarea articolelor 75 și 76 din RMC,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din RMC.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională de forma unei mașini de tăiat ceramică, pentru produse din clasa 8

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) din moment ce marca a cărei înregistrare se solicită ar avea caracter distinctiv, și a articolului 7 alineatul (3) din același regulament din moment ce dobândirea caracterului distinctiv prin utilizarea mărcii a cărei înregistrare se solicită ar fi fost demonstrată. Încălcarea principiului egalității și a articolului 14 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale din moment ce Oficiul ar fi trebuit să țină seama numai de faptele și de probele prezentate de părți în termenele stabilite. Încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 din moment ce Oficiul nu ar fi ținut seama de faptele și de probele prezentate în formele și în termenele stabilite de reclamantă.

      (1)  Regulamentul Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-130/12: Ordonanța președintelui Curții din 14 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/19

         Ordonanța președintelui Curții din 14 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-130/12) (1)

   2013/C 108/46
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 133, 5.5.2012.


title: Cauza C-276/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Michael Siegberg/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Michael Siegberg/TUIfly GmbH
   (Cauza C-276/17)
   (2017/C 239/42)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Michael Siegberg

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol.12, p. 218)


title: Cauza T-29/09: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2010 — Easycamp/OAPI — Oase Outdoors (EASYCAMP)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/57

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2010 — Easycamp/OAPI — Oase Outdoors (EASYCAMP)
   (Cauza T-29/09) (1)

   ()
   2011/C 30/102
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-522/11: Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Otero González/OAPI — Apli Agipa (APLI-AGIPA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale APLI-AGIPA — Marcă națională verbală anterioară AGIPA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Compararea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/73

         Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Otero González/OAPI — Apli Agipa (APLI-AGIPA)
   (Cauza T-522/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale APLI-AGIPA - Marcă națională verbală anterioară AGIPA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Compararea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/160
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Luis Otero González (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Apli-Agipa SAS (Dormans, Franța) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 iulie 2011 (cauza R 1454/2010-2) privind o procedură de opoziție între José Luis Otero González și Apli-Agipa SAS

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 13 iulie 2011 (cauza R 1454/2010-2) privind o procedură de opoziție între José Luis Otero González și Apli-Agipa SAS, în măsura în care decizia admite calea de atac formulată de Apli-Agipa și îi acordă înregistrarea mărcii comunitare verbale AGIPA pentru „fotografii; adezivi pentru papetărie sau menaj; pensule; articole de birou (cu excepția mobilierului); material didactic sau pentru învățământ (cu excepția aparatelor); materiale plastice pentru ambalaje (neincluse în alte clase); caractere tipografice; forme de tipar” care se încadrează în clasa 16 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor pentru înregistrarea mărcilor din 15 iunie 1957, astfel cum a fost revizuită și modificată.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de José Luis Otero González.

               4.

               Apli-Agipa suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 13 din 14.1.2012.


               24.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/12

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 de Principatul Liechtenstein împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-17/10)
   2011/C 58/06
   La data de 22 decembrie 2010, Principatul Liechtenstein, reprezentat de Dr. Andrea Entner-Koch, în calitate de agent al Principatului Liechtenstein, Unitatea de coordonare a SEE, Austrasse 79/Europark, 9490 Vaduz, Fürstentum Liechtenstein, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Principatul Liechtenstein solicită Curții de Justiție a AELS următoarele:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 416/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 3 noiembrie 2010 privind impozitarea societăților de investiții în temeiul Legii fiscale a statului Liechtenstein;

               2.

               alternativ, să declare nule și neavenite articolele 3 și 4 din Decizia nr. 416/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 3 noiembrie 2010, în măsura în care acestea prevăd recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 din decizia respectivă;
               și

               3.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Decizia nr. 416/10/COL a Autorității Autorității AELS de Supraveghere din 3 noiembrie 2010 a stabilit că scutirile de impozit aplicabile societăților de investiții, care au fost abrogate cu efect de la 30 iunie 2006, nu erau compatibile cu dispozițiile articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere a decis ulterior că presupusul ajutor constituia ajutor ilegal care trebuia să fie recuperat de la societățile de investiții care au primit acest ajutor începând cu 15 martie 1997 până la data la care acestea au beneficiat de scutiri după abrogarea lor în 2006;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere a susținut că recuperarea ar trebui să se efectueze fără întârziere, și în orice eventualitate până la 3 martie 2011, conform procedurilor prevăzute de dreptul național, cu condiția ca acestea să permită executarea imediată și efectivă a deciziei;

               —

               reclamantul susține că prevederile fiscale în cauză nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE;

               —

               reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a comis o eroare atunci când a aplicat articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE la impozitarea societăților de investiții în temeiul Legii fiscale a statului Liechtenstein, precum și atunci când a dispus rambursarea de către societățile de investiții a ajutorului presupus ilegal, acordat începând cu 15 martie 1997;

                           —

                           a încălcat principiile generale ale dreptului SEE prin faptul că a dispus recuperarea unui ajutor presupus ilegal;

                           —

                           nu a furnizat motive adecvate în decizia sa, contestată, conform cerințelor prevăzute la articolul 16 din Acordul privind Autoritatea AELS de Supraveghere și Curtea de Justiție a AELS.


title: Cauza T-126/11 P: Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2012 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Rambursarea cheltuielilor medicale — Act cauzator de prejudiciu — Refuz implicit — Obligație de motivare — Recurs în parte vădit nefundat și în parte vădit inadmisibil” )

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/17

         Ordonanța Tribunalului din 8 martie 2012 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-126/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Rambursarea cheltuielilor medicale - Act cauzator de prejudiciu - Refuz implicit - Obligație de motivare - Recurs în parte vădit nefundat și în parte vădit inadmisibil)
   2012/C 126/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (judecător unic) din 14 decembrie 2010, Marcuccio/Comisia (F-1/10, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit lipsit de orice fundament în drept.

               2.

               Respinge recursul incident în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit lipsit de orice fundament în drept.

               3.

               Îl obligă pe domnul Luigi Marcuccio să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul recursului.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul recursului incident.

      (1)  JO C 120, 16.4.2011.


title: Cauza C-383/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 18 iulie 2011 — DIGITALNET OOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Varna Zapad pri Mitnitsa Varna

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad — Varna (Bulgaria) la 18 iulie 2011 — DIGITALNET OOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Varna Zapad pri Mitnitsa Varna
   (Cauza C-383/11)
   2011/C 298/25
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: OOD Digitalnet

      Pârât: Nachalnik na Mitnicheski punkt Varna Zapad

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum trebuie interpretate noțiunile „modem” și „acces la internet” în sensul subpoziției 8528 71 13 din Nomenclatura combinată 2009 [Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 (1)] și al notelor explicative aferente?

               2.

               Care este funcția principală (de bază) a dispozitivului set top box, potrivit căreia trebuie realizată clasificarea tarifară: recepția de semnale de televiziune sau utilizarea unui modem, care permite realizarea unui schimb interactiv de informații pentru accesul la internet?

               3.

               În cazul în care funcția principală (de bază) a dispozitivului set top box este utilizarea unui modem care permite realizarea unui schimb interactiv de informații pentru accesul la internet, tipul modulării și demodulării realizate de modem, respectiv tipul modemului utilizat, este relevant pentru clasificarea tarifară sau este suficient că prin intermediul modemului se realizează accesul la internet?

               4.

               Este admisibil ca autoritățile vamale să modifice încadrarea tarifară a anumitor mărfuri fără să examineze fizic marfa importată și ca expertiza să fie realizată exclusiv pe baza dovezilor scrise, mai exact a manualului de utilizare, a caracteristicilor tehnice și a examinării unui aparat cu același număr, de la același producător, dar din alt lot de import?

               5.

               La ce cod din Nomenclatura combinată 2009 [Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008, JO L 291, p. 1] trebuie încadrată marfa (set top box) care face obiectul prezentei cauze, având în vedere caracteristicile sale tehnice stabilite în cadrul acțiunii principale?

      (1)  JO L 291, p. 1.