title: Cauza T-603/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Drex Technologies/Consiliul

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/21

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Drex Technologies/Consiliul
   (Cauza T-603/14)
   2014/C 361/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: E. Ruchat și C. Cornet d’Elzius, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii reclamantei drept admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea ansamblului prejudiciului suferit de reclamantă, în cuantum de 10  000 de euro;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive, care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-592/14, Makhlouf/Consiliul.


title: Cauza T-334/10: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Leifheit/OAPI — Vermop Salmon (Twist System) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală Twist System — Mărcile comunitare verbale anterioare TWIX și TWIXTER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/18

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Leifheit/OAPI — Vermop Salmon (Twist System)
   (Cauza T-334/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală Twist System - Mărcile comunitare verbale anterioare TWIX și TWIXTER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 258/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Leifheit AG (Nassau, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt și V. Töbelmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Germania) (reprezentanți: W. von der Osten-Sacken, O. Sude și M. Ring, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 mai 2012 (cauzele conexate R 924/2009-1 și R 1013/2009-1) referitoare la o procedură de declarare a nulității între Vermop Salmon GmbH și Leifheit AG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Leifheit AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-454/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonă) la 1 septembrie 2011 — Gunārs Pusts/Lauku atbalsta dienests

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonă) la 1 septembrie 2011 — Gunārs Pusts/Lauku atbalsta dienests
   (Cauza C-454/11)
   2011/C 331/19
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Gunārs Pusts

      Intimată: Lauku atbalsta dienests

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile Uniunii Europene care reglementează restituirea ajutoarelor trebuie interpretate în sensul că permit să se considere că plata ajutorului este necuvenită în cazurile în care, deși beneficiarul ajutorului continuă să respecte angajamentele, nu respectă procedura stabilită pentru solicitarea plății?

               2.

               Este conformă cu dreptul Uniunii Europene care reglementează restituirea ajutoarelor o reglementare potrivit căreia angajamentele asumate de beneficiarul ajutorului sunt întrerupte în temeiul simplei nedepuneri a unei cereri, fără ca beneficiarul ajutorului să fi avut posibilitatea de a se pronunța cu privire la acest aspect?

               3.

               Este conformă cu dreptul Uniunii Europene care reglementează restituirea ajutoarelor o reglementare potrivit căreia, în cazul imposibilității efectuării unor verificări in situ (ca urmare a trecerii unui an), de unde se deduce că angajamentele asumate de beneficiarul ajutorului au fost întrerupte, acesta trebuie să restituie totalitatea fondurilor acordate până în acel moment în cursul perioadei de angajament, chiar și în cazul în care fondurile menționate au fost deja alocate și achitate pentru mai mulți ani?


title: Cauza C-506/08 P: Recurs introdus la 14 noiembrie 2008 de Regatul Suediei împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza T-403/05, My Travel Group plc/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/6

         Recurs introdus la 14 noiembrie 2008 de Regatul Suediei împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia extinsă) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza T-403/05, My Travel Group plc/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-506/08 P)
   (2009/C 55/09)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurent: Regatul Suediei (reprezentanți: K. Petkovska, A. Falk și S. Johannesson, agenți)

      Celelalte părți în proces: MyTravel Group plc, Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea punctului 2 din dispozitivul Hotărârii pronunțate la 9 septembrie 2008 de Tribunalul de Primă Instanță (1) în cauza T-403/05;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 5 septembrie 2005 [D(2005) 8461], potrivit concluziilor formulate de MyTravel Group plc la Tribunalul de Primă Instanță, în măsura în care prin aceasta se refuză accesul la raportul și la celelalte documente de lucru ale Comisiei;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 12 octombrie 2005 [D(2005) 9763], potrivit concluziilor formulate de MyTravel Group plc la Tribunalul de Primă Instanță, în măsura în care prin aceasta se refuză accesul la celelalte documente interne ale Comisiei și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Principiul transparenței și accesului la documentele instituțiilor prezintă o importanță majoră pentru toate activitățile instituțiilor și, prin urmare, și pentru procedura administrativă internă a unei instituții. Articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul privind transparența dispune, printre altele, că acesta se aplică în privința tuturor documentelor deținute de o instituție, cu alte cuvinte în privința documentelor concepute sau primite de către aceasta și aflate în posesia sa, în toate domeniile de activitate ale Uniunii Europene. Cu toate acestea, raționamentul Tribunalului de Primă Instanță în privința principalelor chestiuni conduce la concluzia că ar fi necesar să existe o condiție generală de confidențialitate în ceea ce privește documentele interne în domeniul administrativ. Acest raționament nu este conform principiului celei mai largi transparențe posibile.

               2.

               În opinia recurentului, raționamentul Tribunalului de Primă Instanță în ceea ce privește prima decizie, referitoare la raportul și la documentele aferente acestuia, conduce la concluzia că nu ar fi fost necesar ca Comisia să examineze problema divulgării prin raportare la conținutul fiecărui document privit izolat și să efectueze o apreciere asupra caracterului sensibil al informațiilor care figurează în raport și în celelalte documente, ci dimpotrivă, aceasta ar fi respins în mod întemeiat cererea de divulgare pentru motivul că, în caz contrar, funcționarii nu ar putea să își exprime liber opiniile. În temeiul raționamentului general al Tribunalului de Primă Instanță în ceea ce privește protecția libertății de opinie a autorilor documentelor, nu este posibil să se decidă când pot fi divulgate documentele, dacă acestea pot fi într-adevăr divulgate.

               3.

               Recurentul consideră că, în ceea ce privește a doua decizie, referitoare la alte documente din dosar, Tribunalului de Primă Instanță nu veghează la respectarea exigenței de principiu potrivit căreia este necesar să se examineze dacă conținutul fiecărui document privit izolat este atât de sensibil încât divulgarea lui ar aduce grav atingere procesului decizional. Raționamentul general al Tribunalului de Primă Instanță constă, în esență, în a considera că ar fi imposibil ca funcționarii Comisiei să comunice în mod liber în cazul în care informațiile care nu figurează în decizia finală ar fi fost făcute publice. În baza unui astfel de raționament, nu ar fi necesară vreo examinare pentru a se determina dacă conținutul documentului în cauză este atât de sensibil încât divulgarea acestuia ar produce un prejudiciu procesului decizional.

               4.

               Reclamantul pune sub semnul îndoielii faptul că raportul auditorului și nota adresată comitetului consultativ de către Direcția Generală Concurență pot fi considerate în mod real drept documente de uz intern a căror confidențialitate poate, prin urmare, să fie păstrată în temeiul dispozițiilor privind protecția procesului decizional intern.

               5.

               Potrivit recurentului, raționamentul Tribunalului de Primă Instanță în ceea ce privește avizele serviciului juridic contravine hotărârii pe care Curtea a pronunțat-o în cauza Turco. Deși prezenta cauză nu se referă la procesul de legiferare, în mod evident trebuie să se efectueze și în speță o examinare din perspectiva conținutului avizelor. Împrejurarea că legalitatea unei decizii anterioare riscă să fie pusă în discuție nu constituie în sine un motiv pentru nedivulgarea unui document, ci dimpotrivă. Lipsa unor informații poate determina prin ea însăși îndoieli în privința legalității unei anumite decizii și a legitimității procesului decizional în ansamblul său. Riscul apariției unor astfel de îndoieli ar putea fi de asemenea evitat în cazul în care Comisia ar indica în mod clar în decizie motivele pentru care a optat pentru o soluție care nu fusese recomandată de serviciul juridic. Afirmația potrivit căreia serviciul juridic ar fi mai reticent și mai prudent este lipsită de fundament, asemănător raționamentului Tribunalului în ceea ce privește celelalte documente. Pe de altă parte, recurentul consideră că argumentul potrivit căruia serviciul juridic ar întâmpina dificultăți în apărarea unei poziții diferite în fața instanței este enunțat în termeni prea generali pentru a se putea stabili existența unui risc previzibil în mod rezonabil, iar nu pur ipotetic.

               6.

               Recurentul nu pune la îndoială că mare parte din conținutul documentelor în discuție poate fi deosebit de sensibil și că trebuie să rămână confidențial. Cu toate acestea, potrivit jurisprudenței, o astfel de concluzie trebuie să se întemeieze pe o examinare concretă și individuală pentru a se stabili dacă divulgarea conținutului documentului ar aduce atingere în mod grav interesului de protecție a documentelor.

               7.

               În ceea ce privește libertatea de opinie a funcționarilor, recurentul dorește să sublinieze faptul că un funcționar are obligația să își îndeplinească atribuțiile aferente postului său care îi sunt acordate în conformitate cu statutul funcționarilor angajați în instituțiile europene. Împrejurarea că publicul are, prin lege, dreptul de a le analiza activitățile nu constituie un motiv valabil care să îl scutească de îndatorirea de a-și îndeplini atribuțiile conform obligațiilor care îi revin.

               8.

               O întreprindere parte la o operațiune de concentrare, precum orice cetățean al Uniunii sau orice întreprindere care își are sediul în Uniunea Europeană, are dreptul de a fi informat cu privire la un document, chiar dacă informațiile care figurează în acesta sunt confidențiale în temeiul protecției procesului de decizie internă, atunci când există totuși un interes public superior care justifică divulgarea documentului. Potrivit recurentului, considerațiile avansate de MyTravel ar putea constitui un astfel de interes și nu ar putea fi înlăturate printr-o simplă referire la interesele private ale reclamantului, astfel cum a făcut Tribunalul. Reclamantul nu are obligația de a invoca sau de a dovedi nimic în această privință; dimpotrivă, instituțiile sunt cele care au obligația de a demonstra existența unui interes public superior.

               9.

               Recurentul susține că, prin decizia sa, Tribunalul de Primă Instanță a încălcat dreptul comunitar și nu a aplicat în mod corect articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță și alineatul (3) din Regulamentul privind transparența.

               10.

               În orice caz, este probabil să existe părți din aceste documente care să poată fi divulgate în temeiul dispozițiilor referitoare la divulgarea parțială care figurează la articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul privind transparența.

      (1)  JO C 272, p. 18.


title: Cauza T-866/16: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2016 – SilverTours/EUIPO (billiger-mietwagen.de)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/33

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2016 – SilverTours/EUIPO (billiger-mietwagen.de)
   (Cauza T-866/16)
   (2017/C 053/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SilverTours GmbH (Freiburg im Breisgau, Germania) (reprezentant: P. Neuwald, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „billiger-mietwagen.de” – cererea de înregistrare nr. 14 343 099

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 noiembrie 2016 în cauza R 206/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-419/09: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2009 — Cybergun/OAPI — Umarex Sportwaffen (AK 47)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/37

         Acțiune introdusă la 16 octombrie 2009 — Cybergun/OAPI — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Cauza T-419/09)
   2009/C 312/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cybergun (Bondoufle, Franța) (reprezentant: S. Guyot, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 5 august 2009 de declarare a nulității mărcii AK 47 ca urmare a caracterului său distinctiv în temeiul articolului 51 alineatul (1) litera (a), temei juridic care nu a fost avut în vedere în cadrul recursului;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) și a articolului 91 din Regulamentul de procedură, cheltuieli care cuprind pe cele efectuate de reclamantă în prezenta procedură, în special cheltuielile de traducere a înscrisurilor, onorariile avocatului acesteia și, dacă este cazul, cheltuielile legate de deplasare și de ședere; se solicită Tribunalului evaluarea acestei sume la 20 000 de euro.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „AK 47” pentru produse din clasa 28 — marca comunitară nr. 4 528 378

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG Kommanditgesellschaft

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității mărcii respective

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și declară nulitatea mărcii comunitare
   Motivele invocate:
   Temeiul juridic, respectiv articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] care a stat la baza anulării mărcii ca urmare a caracterului său descriptiv nu a fost menționat niciodată în cuprinsul memoriilor comunicate reciproc în fața Camerei întâi de recurs și, în plus, aprecierea caracterului descriptiv al mărcii este eronată.


title: Cauza C-31/08: Ordonanța președintelui Curții din 6 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               13.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/13

         Ordonanța președintelui Curții din 6 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-31/08) (1)

   (2008/C 236/22)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza C-657/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 12 decembrie 2013 — Verder LabTec GmbH & Co. KG/Finanzamt Hilden

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 12 decembrie 2013 — Verder LabTec GmbH & Co. KG/Finanzamt Hilden
      (Cauza C-657/13)
      (2014/C 71/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Verder LabTec GmbH & Co. KG

         Pârât: Finanzamt Hilden

         Întrebarea preliminară

      Este compatibil cu libertatea de stabilire prevăzută la articolul 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ca, în cazul transferării unui activ economic de la un sediu permanent situat pe teritoriul național la un sediu permanent din străinătate al aceleiași întreprinderi, o reglementare națională să prevadă că ne aflăm în prezența unei retrageri în scopuri neoperative, cu consecința că prin evidențierea rezervelor latente se ajunge la un profit rezultat ca urmare a retragerii din patrimoniu, iar o altă reglementare națională să ofere posibilitatea de repartizare în mod egal a profitului rezultat în urma retragerii din patrimoniu pe o perioadă de cinci sau zece exerciții financiare?


title: Cauza T-281/08: Acțiune introdusă la 15 iulie 2008 — Republica Austria/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/16

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2008 — Republica Austria/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-281/08)
   (2008/C 247/30)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2008) 1625 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind ajutorul de stat nr. C 56/2006 (ex NN 77/2006) acordat de Austria pentru privatizarea Bank Burgenland;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia C(2008) 1625 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 prin care a fost declarat incompatibil cu piața comună ajutorul acordat de Austria, cu încălcarea articolului 88 alineatul (3) CE, companiei de asigurări Grazer Wechselseitige Versicherung AG și societății GW Beteiligungserwerbs- und -verwaltungs-GmbH în cadrul privatizării HYPO Bank Burgenland AG.
   În ceea ce privește motivele invocate în susținerea acțiunii, se face referire la rezumatul motivelor invocate în cauza T-268/08, Land Burgenland/Comisia.


title: Cauza C-22/09: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/13

         Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-22/09)
   (2009/C 82/24)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și L. de Schietere de Lophem, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor (1) sau, în orice caz, prin faptul că nu le-a comunicat Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2002/91/CE a expirat la 4 ianuarie 2006. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă toate măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, încă nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO 2003, L 1, p. 65, Ediție specială 12/vol. 2, p. 44.


title: Cauze conexate T-333/04 și T-334/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 aprilie 2007 — House of Donuts International/OAPI — Panrico (House of donuts) ( Marcă comunitară — Procedura opoziției — Cereri de înregistrare a unor mărci comunitare figurative House of donuts — Mărci naționale verbale anterioare DONUT și figurative anterioare donuts — Motiv relativ de refuz — Riscuri de confuzie )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 aprilie 2007 — House of Donuts International/OAPI — Panrico (House of donuts)
   (Cauze conexate T-333/04 și T-334/04) (1)

   („Marcă comunitară - Procedura opoziției - Cereri de înregistrare a unor mărci comunitare figurative House of donuts - Mărci naționale verbale anterioare DONUT și figurative anterioare donuts - Motiv relativ de refuz - Riscuri de confuzie’)
   (2007/C 96/68)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: House of Donuts International (George Town, Grand Cayman) (reprezentant: N. Decker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI intervenientă în fața Tribunalului: Panrico, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)
   Obiectul
   Două acțiuni formulate împotriva deciziilor camerei a patra de recurs a OAPI din 12 mai 2004 (cauzele R 1034/2001-4 și R 1036/2001-4) referitoare la procedurile de opoziție între Panrico, SA și House of Donuts International.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și de intervenientă.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauzele conexate C-400/13 și C-408/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2014 (cereri de decizie preliminară formulate de Amtsgericht Düsseldorf, Amtsgericht Karlsruhe – Germania) – Sophia Marie Nicole Sanders reprezentată de Marianne Sanders/David Verhaegen (C-400/13), Barbara Huber/Manfred Huber (C-408/13) (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Cooperare în materie civilă — Regulamentul nr. 4/2009 — Articolul 3 — Competența de a se pronunța asupra unei acțiuni privind o obligație de întreținere față de o persoană cu domiciliul într-un alt stat membru — Reglementare națională care instituie o concentrare a competențelor)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2014 (cereri de decizie preliminară formulate de Amtsgericht Düsseldorf, Amtsgericht Karlsruhe – Germania) – Sophia Marie Nicole Sanders reprezentată de Marianne Sanders/David Verhaegen (C-400/13), Barbara Huber/Manfred Huber (C-408/13)
   (Cauzele conexate C-400/13 și C-408/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare în materie civilă - Regulamentul nr. 4/2009 - Articolul 3 - Competența de a se pronunța asupra unei acțiuni privind o obligație de întreținere față de o persoană cu domiciliul într-un alt stat membru - Reglementare națională care instituie o concentrare a competențelor))
   (2015/C 065/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanțele de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf, Amtsgericht Karlsruhe

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Sophia Marie Nicole Sanders reprezentată de Marianne Sanders (C-400/13), Barbara Huber (C-408/13)

      Pârâți: David Verhaegen (C-400/13), Manfred Huber (C-408/13)

      Dispozitivul

   Articolul 3 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere trebuie interpretat în sensul se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care instituie o concentrare a competențelor jurisdicționale în materie de obligații de întreținere transfrontaliere în favoarea unei instanțe de prim grad de jurisdicție competente de la sediul instanței de apel, cu excepția cazului în care această normă contribuie la realizarea obiectivului unei bune administrări a justiției și protejează interesul creditorilor de obligații de întreținere, favorizând în același timp recuperarea efectivă a unor astfel de creanțe, aspect a cărui verificare revine însă instanțelor de trimitere.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-264/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 28 mai 2010 — procedură penală împotriva lui Gheorghe Kita

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 28 mai 2010 — procedură penală împotriva lui Gheorghe Kita
   (Cauza C-264/10)
   ()
   2010/C 209/41
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Părțile din acțiunea principală

   Gheorghe Kita

      Întrebarea preliminară

   Art. 5, pct. 3 din Decizia Cadru nr. 2002/584/JAI (1) a Consiliului Uniunii Europene, din 13 iunie 2002, trebuie interpretat în sensul că returnarea (transferarea) persoanei condamnate, predată anterior în baza unui mandat european de arestare, în scopul urmăririi penale în statul al cărui cetățean este, are loc automat, chiar în lipsa consimțământului acestuia, care este o condiție cerută de Convenția Europeană privind transferul persoanelor condamnate?

      (1)  Decizia-cadru privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, capitolul 19/volumul 6, p. 3).


title: Cauza C-46/13: Ordonanța președintelui Curții din 27 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Datenschutzbehörde (fostă Datenschutzkommission) – Austria) – H/E

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/17

         Ordonanța președintelui Curții din 27 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Datenschutzbehörde (fostă Datenschutzkommission) – Austria) – H/E
   (Cauza C-46/13) (1)

   2014/C 261/27
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-533/11: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/29

      Acțiune introdusă la 19 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-533/11)
      (2012/C 25/51)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și A. Marghelis, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că prin neluarea tuturor măsurilor necesare pentru executarea Hotărârii pronunțate de Curtea de Justiție la 8 iulie 2004 în cauza C-27/03, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei să achite Comisiei penalitatea cu titlu cominatoriu în cuantum de 55 836 de euro pe zi de întârziere în executarea hotărârii pronunțate la 8 iulie 2004 în cauza C-27/03, începând cu ziua pronunțării hotărârii în prezenta cauză și până în ziua executării hotărârii pronunțate în cauza C-27/03;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei să achite Comisiei suma forfetară de 6 204 de euro pe zi, începând cu ziua pronunțării hotărârii din 8 iulie 2004 în cauza C-27/03 și până în ziua pronunțării hotărârii în prezenta cauză sau până în ziua executării hotărârii pronunțate în cauza C-27/03, dacă executarea se realizează înainte de acea dată;

                  —

                  obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia invocă în susținerea acțiunii faptul că în aglomerarea Bruxelles-Capitale, precum și în cele șase aglomerări care depășesc 10 000 EL situate în Regiunea valonă, sistemele de colectarea a apelor urbane reziduale continuă să fie și în prezent neconforme cu prevederile articolului 3 alineatul (1) din Directiva 91/271/CE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (1).
      În plus, în aglomerarea Bruxelles-Capitale, într-o aglomerare care depășește 10 000 EL din Regiunea flamandă și în cele 19 aglomerări care depășesc 10 000 EL din Regiunea valonă, sistemele de tratare a acestor ape evacuate în zone sensibile nu îndeplinesc în prezent dispozițiile prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 91/271/CEE.
      Comisia deduce de aici că, până în prezent, Belgia nu a adoptat dispozițiile necesare pentru executarea completă a Hotărârii Curții din 8 iulie 2004.

         (1)  JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43


title: Cauza T-508/10: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2010 — Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat/OAPI — von Eicken (SEBA TRADITION ESTABLISHED 193220 FILTER)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/56

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2010 — Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat/OAPI — von Eicken (SEBA TRADITION ESTABLISHED 193220 FILTER)
   (Cauza T-508/10)
   ()
   2010/C 346/110
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Seba Diș Tįcaret ve Naklįyat A.S. (Istambul, Turcia) (reprezentant: H. Wilde, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Johann Wilhelm von Eicken GmbH (Lübeck, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 august în cauza R 0559/2009-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă în culori care cuprinde elementele verbale „ESTABLISHED 1932 SEBA TRADITION”, pentru produse din clasa 34.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Johann Wilhelm von Eicken GmbH.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca figurativă germană care cuprinde elementele „ESTABLISHED 1770 JOHANN WILHELM VON EICKEN TRADITION”, pentru produse din clasa 34.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea prevederilor articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) privind marca comunitară, întrucât nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza F-10/09: Acțiune introdusă la 3 februarie 2009 — Moschonaki/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/37

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2009 — Moschonaki/Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă
   (Cauza F-10/09)
   (2009/C 82/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Chrysanthe Moschonaki (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei de respingere a plângerii reclamantei pentru hărțuire formulată împotriva șefului resurselor umane și, pe de altă parte, cerere de obligare a pârâtei la plata către reclamantă a unei despăgubiri pentru prejudiciile cauzate
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei directorului fundației din 29 februarie 2008 de respingere a plângerii reclamantei pentru hărțuire formulată împotriva șefului resurselor umane;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea Deciziei explicite a fundației din 24 octombrie 2008 de respingere a reclamației formulate de reclamantă la 27 iunie 2008 în temeiul articolului 90 al doilea paragraf;

               —

               obligarea fundației la plata către reclamantă a unei despăgubiri evaluată provizoriu la 100 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-23/07: Acțiune introdusă la data de 5 februarie 2007 — Borco-Marken-Import Matthiesen/OAPI (α)

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/24

         Acțiune introdusă la data de 5 februarie 2007 — Borco-Marken-Import Matthiesen/OAPI (α)
   (Cauza T-23/07)
   (2007/C 69/52)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt Wolter Matthias)

      Pârâtă: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 30 noiembrie 2006 în cauza R 0808/2006-4;

               —

               constatarea faptului că prevederile articolului 7 alineatul (1) litera (b) și (c) și ale articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 nu se opun publicării mărcii a cărei înregistrare se solicită pentru produsele din clasa 33 [„băuturi alcoolice (cu excepția berii), vinuri, vinuri spumante și băuturi pe bază de vin“];

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „α “pentru produsele din clasa 33 (cererea de înregistrare nr. 4 634 663).

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), prin aceea că a fost reținută, în mod eronat, existența unui motiv absolut de refuz de înregistrare Mai mult, nu au fost respectate întinderea și înțelesul articolului 12 din Regulamentul (CE) nr. 40/94.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, 1994, p. 1).


title: Cauza C-350/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgia) — Argenta Spaarbank NV/Statul belgian (Legislație fiscală — Impozit pe profit — Deducere pentru capitalul de risc — Dobânzi fictive — Diminuarea cuantumului deductibil de către societățile care dispun în străinătate de sedii permanente care generează venituri scutite de la plata impozitului în temeiul unor convenții pentru evitarea dublei impuneri)

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgia) — Argenta Spaarbank NV/Statul belgian
   (Cauza C-350/11) (1)

   (Legislație fiscală - Impozit pe profit - Deducere pentru capitalul de risc - Dobânzi fictive - Diminuarea cuantumului deductibil de către societățile care dispun în străinătate de sedii permanente care generează venituri scutite de la plata impozitului în temeiul unor convenții pentru evitarea dublei impuneri)
   2013/C 245/04
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Argenta Spaarbank NV

      Pârât: Statul belgian

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Interpretarea articolului 49 TFUE — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Deducere pentru capitalul de risc („dobânzi noționale”) — Diminuarea valorii deductibile pentru societățile care dispun de sedii în străinătate ale căror venituri sunt scutite de impozit în temeiul convențiilor pentru evitarea dublei impuneri

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia, pentru calcularea unei deduceri acordate unei societăți supuse integral la plata impozitului într-un stat membru, valoarea netă a activelor unui sediu permanent situat în alt stat membru nu este luată în considerare atunci când profitul sediului permanent menționat nu este impozabil în primul stat membru în temeiul unei convenții de evitare a dublei impuneri, în timp ce activele înregistrate la un sediu permanent situat pe teritoriul acestui prim stat membru sunt luate în considerare în acest scop.

      (1)  JO C 282 24.9.2011.


title: Cauza C-87/11 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 martie 2012 — Fidelio KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Articolul 119 din regulamentul de procedură — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) — Marca verbală Hallux — Refuz de înregistrare — Motiv absolut]

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 martie 2012 — Fidelio KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-87/11 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din regulamentul de procedură - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) - Marca verbală Hallux - Refuz de înregistrare - Motiv absolut)
   2012/C 235/04
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Fidelio KG (reprezentant: M. Gail, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 decembrie 2010 — Fidelio/OAPI (T-286/08), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 21 mai 2008 privind înregistrarea semnului verbal Hallux ca marcă comunitară pentru anumite produse din clasele 10 și 25 (articole de ortopedie și încălțăminte) — Caracter distinctiv al unei semn verbal care semnifică „degetul mare de la picior” în latină

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Fidelio KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-144/07 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2008 — K-Swiss, Inc./Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Termenul de introducere a acțiunii în fața Tribunalului de Primă Instanță — Decizia OAPI — Notificare prin curier expres — Calculul termenului de introducere a acțiunii)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2008 — K-Swiss, Inc./Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-144/07 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Termenul de introducere a acțiunii în fața Tribunalului de Primă Instanță - Decizia OAPI - Notificare prin curier expres - Calculul termenului de introducere a acțiunii)
   (2008/C 301/14)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: K-Swiss, Inc. (reprezentant: H.E. Hübner, Advocate)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul de Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 14 decembrie 2006 în cauza, K-Swiss/OAPI (T-14/06) prin care s-a respins ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect anularea unei decizii a Camerei întâi de recurs a OAPI — Termen de introducere a acțiunii — Notificare prin curier rapid — Data de la care începe să curgă termenul
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă K Swiss Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauzele conexate C-132/14-C-136/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 1385/2013 — Directiva 2013/62/UE — Directiva 2013/64/UE — Temei juridic — Articolul 349 TFUE — Regiuni ultraperiferice ale Uniunii Europene — Schimbarea statutului Mayotte în raport cu Uniunea Europeană]

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 decembrie 2015 – Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauzele conexate C-132/14-C-136/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 1385/2013 - Directiva 2013/62/UE - Directiva 2013/64/UE - Temei juridic - Articolul 349 TFUE - Regiuni ultraperiferice ale Uniunii Europene - Schimbarea statutului Mayotte în raport cu Uniunea Europeană])
   (2016/C 068/05)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Parlamentul European (reprezentanți: I. Liukkonen, L. Visaggio și J. Rodrigues, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, W. Mölls, D. Bianchi și D. Martin, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Westerhof Löfflerová, E. Karlsson, F. Florindo Gijón și J. Czuczai, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, F. Fize, D. Colas și N. Rouam, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, B. Andrade Corre, M. Duarte și S. Marques, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile în cauzele C-132/14-C-136/14.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cauzele C-132/14 și C-136/14.

               3)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cauzele C-133/14-C-135/14.

               4)

               Regatului Spaniei, Republica Franceză și Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza F-49/11: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/36

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-49/11)
   2011/C 186/68
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: B. Rohde-Liebenau, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care este respinsă cererea reclamantului de a retrage anumite documente din dosarul său medical și o cerere de despăgubiri

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 17 ianuarie 2011 a AIPN (nr. R/588/10);

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 363,23 euro, cu titlu de rambursare a cheltuielilor medicale;

               —

               obligarea Comisiei de a permite medicului desemnat de reclamant accesul la dosarul personal complet, inclusiv toate dosarele medicale;

                           —

                           sau, cu titlu subsidiar, prin transmiterea acestui dosar către reprezentantul legal al reclamantului în această cauză;

                           —

                           sau, cu titlu subsidiar, prin permiterea accesului la o copie a totalității dosarului;

                           —

                           sau, cu titlu subsidiar, prin permiterea unui acces electronic la totalitatea dosarului;

               —

               obligarea Comisiei de a declara că nu există nici un alt dosar personal sau medical, nici un dosar paralel;

                           —

                           sau, cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei de a suprima orice dosar suplimentar și copiile existente ale unui astfel de dosar;

                           —

                           sau, cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei de a insera conținutul acestora în dosarul personal obișnuit al reclamantului (sau în dosarul său medical);

               —

               obligarea Comisiei la plata unei despăgubiri pentru prejudiciul suferit ca urmare a încălcării drepturilor fundamentale, care aduce atingere onoarei și reputației sale, în cuantumul pe care Tribunalul îl va aprecia ca fiind echitabil și în temeiul jurisprudenței sale, fără a fi inferior salariului anual net al reclamantului în perioada în care acesta își excercita funcția în cadrul instituției pârâte imediat înainte de accidentul survenit în anul 2000;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 717 863,04 EUR, egală cu de opt ori salariul său anual calculat pe baza cuantumului salariului perceput în ultimele 12 luni care au precedat accidentul în conformitate cu articolul 73 alineatul (2) litera (b) din Statut;

                           —

                           sau, cu titlu subsidiar, un procent din această sumă pe care Tribunalul îl va aprecia echitabil;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-431/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 septembrie 2013 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene [Coordonarea sistemelor de securitate socială — Acordul privind SEE — Propunere de modificare — Decizie a Consiliului — Alegerea temeiului juridic — Articolul 48 TFUE — Articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 septembrie 2013 — Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-431/11) (1)

   (Coordonarea sistemelor de securitate socială - Acordul privind SEE - Propunere de modificare - Decizie a Consiliului - Alegerea temeiului juridic - Articolul 48 TFUE - Articolul 79 alineatul (2) litera (b) TFUE)
   2013/C 344/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: C. Murrell, agent asistat de A. Dashwood, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Veiga, A. De Elera și G. Marhic, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, agent, asistat de N. Travers, BL)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisa Europeană (reprezentanți: V. Kreuschitz și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Obiectul

   Anularea Deciziei 2011/407/UE a Consiliului din 6 iunie 2011 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la o modificare a anexei VI (Securitate socială) și a Protocolului 37 la Acordul privind SEE (JO L 182, p. 12) — Alegerea temeiului juridic (art. 48 TFUE sau art. 79 TFUE)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Irlanda și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza C-150/09 P: Recurs introdus la 27 aprilie 2009 de Iride SpA și Iride Energia SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 11 februarie 2009 în cauza T-25/07, Iride SpA, Iride Energia SpA/Comisia Comunităților Europene

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/27

         Recurs introdus la 27 aprilie 2009 de Iride SpA și Iride Energia SpA împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 11 februarie 2009 în cauza T-25/07, Iride SpA, Iride Energia SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-150/09 P)
   2009/C 153/51
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Iride SpA, Iride Energia SpA (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi, avvocati)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea hotărârii;

               —

               admiterea concluziilor deja formulate în cadrul acțiunii în primă instanță sau, în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața ambelor instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele invocă două motive de anulare în susținerea pretențiilor lor.
   Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept în interpretarea și în aplicarea articolului 253 CE în ceea ce privește lipsa de motivare a hotărârii atacate. Astfel, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că, în ceea ce privește întrunirea în speță a condițiilor prevăzute la articolul 87 alineatul (1) CE, sunt suficiente pentru a se considera îndeplinită obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE: i) simpla afirmație potrivit căreia Comisia declară că a constatat că măsura în cauză trebuie considerată ajutor de stat; ii) posibilitatea de a utiliza decizia de deschidere a procedurii oficiale de investigare și o decizie anterioară și distinctă a Comisiei pentru a motiva per relationem actul atacat.
   Cel de al doilea motiv se întemeiază pe denaturarea motivelor de introducere a acțiunii și pe o eroare de drept săvârșite de Tribunal în aprecierea semnificației jurisprudenței Deggendorf în vederea soluționării prezentei cauze. În special, Tribunalul:

               i)

               a denaturat motivele de introducere a acțiunii prezentate în primă instanță de recurente prin faptul că a invocat o pretinsă denaturare de către acestea a procedurii de control în materie de ajutoare de stat fără a preciza însă în ce constă efectiv o asemenea denaturare;

               ii)

               nu a menționat eroarea săvârșită de Comisie în aprecierea semnificației Hotărârii Deggendorf în ceea ce privește prezenta cauză, constând în nerealizarea unei analize concrete și specifice a efectului de denaturare a concurenței și a schimburilor comunitare care decurge din cumularea noului ajutor cu ajutorul anterior nerestituit;

               iii)

               nu a menționat eroarea săvârșită de Comisie în aprecierea semnificației Hotărârii Deggendorf în ceea ce privește prezenta cauză, constând în trasformarea în fapt a nerestituirii unui ajutor anterior din criteriu posterior de evaluare a compatibilității ajutorului în condiție suplimentară și dirimantă de compatibilitate a ajutorului, neprevăzută de tratat;

               iv)

               nu a menționat că interpretarea lipsită de relevanță și abuzivă a Comisiei cu privire la Hotărârea Deggendorf în speță are drept consecință transformarea acestei jurisprudențe într-un instrument de sancționare a neîndeplinirii obligațiilor de către statele membre neprevăzut de tratat sau de legislația derivată;

               v)

               nu a menționat că, decizând să inițieze procedura oficială de investigare cu privire la măsura notificată de Italia, Comisia a demonstrat că dispune de toate informațiile necesare pentru a examina compatibilitatea măsurii. În acest mod, Comisia a contrazis teza pe care se întemeiază decizia atacată, potrivit căreia autoritățile italiene și societatea beneficiară, în cursul procedurii de notificare, nu i-au furnizat suficiente informații pentru a analiza compatibilitatea măsurii;

               vi)

               a săvârșit o eroare gravă de drept afirmând că, potrivit jurisprudenței comunitare, Comisia nu este obligată să efectueze o analiză concretă și detaliată a existenței elementelor apte să îndeplinească toate cerințele prevăzute la articolul 87 alineatul (1) CE pentru ca măsura în cauză să poată fi calificată drept ajutor.


title: Cauza C-192/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 6 aprilie 2016 – Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 6 aprilie 2016 – Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-192/16)
   (2016/C 200/19)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Intervenient: Her Majesty’s Government of Gibraltar

      Întrebările preliminare

               1)

               În sensul articolului 49 TFUE (libertatea de stabilire) şi având în vedere relaţia constituţională dintre Gibraltar si Regatul Unit:

                           1.1.

                           Gibraltarul şi Regatul Unit trebuie să fie considerate ca făcând parte dintr-un singur stat membru (a) în sensul dreptului Uniunii şi, în cazul unui răspuns afirmativ, aceasta are drept consecinţă faptul că articolul 49 TFUE nu se aplică între Regatul Unit şi Gibraltar decât în măsura în care se poate aplica în cazul unei măsuri interne sau, alternativ, (b) în sensul articolului 49 TFUE luat în considerare separat, astfel încât articolul respectiv nu se aplică decât în măsura în care este aplicabil unei măsuri interne? sau

                           1.2.

                           Având în vedere articolul 355 alineatul (3) TFUE, Gibraltar are statutul constituțional de teritoriu separat de Regatul Unit în cadrul Uniunii, astfel încât (a) exercitarea dreptului de stabilire între Gibraltar şi Regatul Unit trebuie să fie considerată ca fiind parte a schimburilor comerciale în interiorul Uniunii în sensul articolului 49 TFUE sau (b) articolul 49 TFUE se aplică pentru interzicerea restricțiilor privind exercitarea dreptului de stabilire de către resortisanţii Regatului Unit în Gibraltar (ca entitate separată)? sau

                           1.3.

                           Gibraltarul trebuie să fie tratat ca un stat sau un teritoriu terţ, astfel încât dreptul Uniunii nu este aplicabil în cazul schimburilor comerciale dintre cele două decât în cazul în care dreptul Uniunii produce efecte între un stat membru şi un stat terţ? sau

                           1.4.

                           Raportul constituţional dintre Gibraltar şi Regatul Unit trebuie să fie tratat în alt mod în conformitate cu articolul 49 TFUE?

               2)

               Prin ce este diferit, dacă este cazul, răspunsul la întrebările de mai sus dacă sunt analizate în contextul articolului 63 TFUE (şi, în consecinţă, în legătură cu libera circulaţie a capitalurilor), iar nu al articolului 49 TFUE?


title: Cauza T-230/13: Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2014 – HTC Sweden/OAPI – Vermop Salmon (TWISTER) („Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/22

         Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2014 – HTC Sweden/OAPI – Vermop Salmon (TWISTER)
   (Cauza T-230/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2014/C 431/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: HTC Sweden AB (Söderköping, Suedia) (reprezentanți: G. Hasselblatt și D. Kipping, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Germania) (reprezentanți: M. Ring și W. von der Osten-Sacken, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 ianuarie 2013 (cauzele conexate R 1873/2011-1 și R 1881/2011-1) privind o procedură de declarare a nulității între Vermop Salmon GmbH și HTC Sweden AB

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta și intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza F-10/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 octombrie 2009 — Aayhan și alții/Parlamentul European (Nepronunțarea asupra fondului)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/43

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 octombrie 2009 — Aayhan și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-10/08) (1)

   (Nepronunțarea asupra fondului)
   2009/C 312/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Laleh Aayhan (Strasbourg, Franța) și alții (reprezentant: R. Blindauer, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: domnul M. Mustapha-Pacha și doamna R. Ignătescu, ulterior doamnele R. Ignătescu și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Parlamentului European din 25 octombrie 2007 de respingere a plângerii formulate de reclamanți la 21 iunie 2007 cu scopul de a obține recalificarea ansamblului contractelor pe perioadă determinată încheiate între aceștia și Parlamentul European ca un singur contract pe perioadă nedeterminată

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-10/08, Aayhan și alții/Parlamentul European..

               2.

               Reclamanții suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Parlamentului European.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008, p. 70.


title: Cauza T-116/11: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — EMA/Comisia [ „Clauză compromisorie — Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare care contribuie la realizarea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006) — Contractele Dicoems și Cocoon — Neconformitatea cu stipulațiile contractuale a unei părți dintre cheltuielile declarate — Rezilierea contractelor — Rambursarea unei părți dintre sumele plătite — Daune interese — Cerere reconvențională — Răspundere extracontractuală — Îmbogățire fără justă cauză — Acțiune în anulare — Act care nu este supus căilor de atac — Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care nu poate fi disociat — Notă de debit — Inadmisibilitate” ]

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/8

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — EMA/Comisia
   (Cauza T-116/11) (1)

   (Clauză compromisorie - Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare care contribuie la realizarea Spațiului European de Cercetare și la inovare (2002-2006) - Contractele Dicoems și Cocoon - Neconformitatea cu stipulațiile contractuale a unei părți dintre cheltuielile declarate - Rezilierea contractelor - Rambursarea unei părți dintre sumele plătite - Daune interese - Cerere reconvențională - Răspundere extracontractuală - Îmbogățire fără justă cauză - Acțiune în anulare - Act care nu este supus căilor de atac - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care nu poate fi disociat - Notă de debit - Inadmisibilitate)
   2014/C 31/12
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Association médicale européenne (EMA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Franchi și L. Picciano, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și F. Moro, agenți, asistate de D. Gullo, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere principală prin care se solicită, în primul rând, rambursarea cheltuielilor efectuate pentru executarea contractului nr. 507126 privind proiectul Cocoon și a contractului nr. 507760 privind proiectul Dicoems, încheiate la 7 și, respectiv, la 19 decembrie 2003 între Comisie și reclamantă, în al doilea rând, constatarea nelegalității deciziei Comisiei de reziliere a contractelor menționate, în al treilea rând, anularea notei de debit corespunzătoare și, în al patrulea rând, plata unei despăgubiri pentru prejudiciul suferit, precum și, pe de altă parte, o cerere subsidiară întemeiată pe răspunderea extracontractuală a Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Admite acțiunea formulată de Association médicale européenne (EMA) în măsura în care vizează rambursarea unor costuri directe de personal aferente contractelor Cocoon și Dicoems în cuantum de 17 231,28 euro, precum și a costurilor indirecte aferente acestora care decurg din aplicarea contractelor menționate.

               2.

               Respinge în rest acțiunea formulată de EMA.

               3.

               Respinge cererea reconvențională formulată de Comisia Europeană.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii în cauza T-116/11 R.

      (1)  JO C 120, 16.4.2011.


title: Cauza C-384/14: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 28 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 44 de Barcelona - Spania) – Alta Realitat SL/Erlock Film ApS, Ulrich Thomsen (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă și comercială — Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare — Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 — Articolul 8 — Lipsa traducerii actului — Refuzul primirii actului — Cunoștințele lingvistice ale destinatarului actului — Control de către instanța sesizată în statul membru de origine)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/14

         Ordonanța Curții (Camera a doua) din 28 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 44 de Barcelona - Spania) – Alta Realitat SL/Erlock Film ApS, Ulrich Thomsen
   (Cauza C-384/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 - Articolul 8 - Lipsa traducerii actului - Refuzul primirii actului - Cunoștințele lingvistice ale destinatarului actului - Control de către instanța sesizată în statul membru de origine))
   (2016/C 243/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 44 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Alta Realitat SL

      Pârâți: Erlock Film ApS, Ulrich Thomsen

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială („notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că, cu ocazia notificării sau comunicării unui act către destinatarul acestuia, cu reședința pe teritoriul unui alt stat membru, în situația în care actul nu a fost redactat sau însoțit de o traducere, fie într-o limbă pe care persoana interesată o înțelege, fie în limba oficială a statului membru de destinație sau, în cazul în care există mai multe limbi oficiale în statul membru în cauză, în limba oficială sau una dintre limbile oficiale ale locului unde urmează să se facă notificarea sau comunicarea:

               —

               instanța sesizată în statul membru de origine trebuie să se asigure că acest destinatar a fost informat în mod corespunzător, prin intermediul formularului tip prevăzut la anexa II la acest regulament, cu privire la dreptul său de a refuza primirea acestui act;

               —

               în cazul omiterii acestei formalități, revine acestei instanțe sarcina de a îndrepta procedura în conformitate cu dispozițiile regulamentului menționat;

               —

               nu este de competența instanței sesizate să se opună exercitării de către destinatar a dreptului său de a refuza primirea actului;

               —

               numai după ce destinatarul a făcut efectiv uz de dreptul său de a refuza primirea actului instanța sesizată poate verifica temeinicia acestui refuz; în acest scop, instanța menționată trebuie să ia în considerare toate elementele pertinente ale dosarului pentru a determina dacă persoana interesată înțelege sau nu înțelege limba în care a fost redactat actul și

               —

               atunci când această instanță constată că refuzul opus de destinatarul actului nu este justificat, va putea în principiu să aplice consecințele prevăzute de dreptul său național într-un astfel de caz, cu condiția ca efectul util al Regulamentului nr. 1393/2007 să fie menținut.

      (1)  JO C 338, 3.11.2014.


title: Cauza T-287/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Bodegas Peñalba Lopez (Torre Albéniz) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Torre Albéniz — Marca figurativă comunitară anterioară TORRES — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/44

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Bodegas Peñalba Lopez (Torre Albéniz)
   (Cauza T-287/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative comunitare Torre Albéniz - Marca figurativă comunitară anterioară TORRES - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie’)
   (2009/C 44/75)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Mondéjar Ortuño și J. García Murillo, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bodegas Peñalba Lopez, SL (Aranda de Duero, Spania) (reprezentanți: J. Calderón Chavero, T. Villate Consonni și M. Yañez Manglano, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 iulie 2006 (cauza R 597/2004-2) privind o procedură de opoziție între Miguel Torres, SA et Bodegas Peñalba Lopez, SL.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Miguel Torres, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-183/17 P: Recurs introdus la 11 aprilie 2017 de International Management Group împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 2 februarie 2017 în cauza T-29/15, International Management Group/Comisia Europeană

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/7

         Recurs introdus la 11 aprilie 2017 de International Management Group împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 2 februarie 2017 în cauza T-29/15, International Management Group/Comisia Europeană
   (Cauza C-183/17 P)
   (2017/C 221/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: International Management Group (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               în consecință:

                           —

                           anularea anexei modificate a Deciziei de punere în aplicare din 7 noiembrie 2013 privind programul de acțiune anual 2013 în favoarea Myanmar/Birmanie care urmează a fi finanțate din bugetul general al Uniunii Europene (1), astfel cum a fost adoptată la 16 decembrie 2014;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, recurenta invocă patru motive:

               1o)

               Încălcarea obligației de motivare — Încălcarea de către Tribunal a obligației de motivare — Denaturarea dosarului

               2o)

               Încălcarea Regulamentului financiar din 2002 (2) și Regulamentului financiar din 2012 (3) — Încălcarea Regulamentului Comisiei (4) și a Regulamentului delegat al Comisiei (5) — Încălcarea de către Tribunal a obligației de motivare — Denaturarea dosarului

               3o)

               Încălcarea principiului bunei administrări — Încălcarea obligației de motivare — Încălcarea de către Tribunal a obligație de motivare — Încălcarea Regulamentului financiar din 2002 [articolul 61 alineatul (1) și articolul 60 alineatul (2)]

               4o)

               Încălcarea principiului bunei administrări — Încălcarea dreptului de a fi ascultat

         Recurenta contestă deopotrivă decizia privind respingerea cererii sale de prezentare a raportului OLAF.

      (1)  C(2013) 7682 final.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, cu modificările ulterioare (JO 2002, L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (3)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO 2002, L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).

      (5)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2012, L 362, p. 1).


title: Cauza T-621/13: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2013 — Pell Amar Cosmetics/OAPI — Alva Management (Pell amar dr. Ionescu — Calinesti)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/14

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2013 — Pell Amar Cosmetics/OAPI — Alva Management (Pell amar dr. Ionescu — Calinesti)
   (Cauza T-621/13)
   2014/C 31/25
   Limba în care a fost formulată acțiunea: româna

      Părțile

      Reclamantă: Pell Amar Cosmetics SRL (Băile, România) (reprezentant: E. Grecu, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alva Management GmbH (Icking, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei camerei a patra a Oficiului pentru Armonizare în piața internă în cauza R 388/2013-4; și

               —

               obligarea pârâtei și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culorile alb și negru care conține elementul verbal „Pell amar dr. Ionescu — Calinesti” — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 109 981

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea comunitară nr. 6 645 071, înregistrarea națională germană nr. 1 161 287, cât și înregistrările internaționale nr. 588 232 și 657 169 pentru marca verbală „PERLAMAR”

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea în parte a opoziției

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Greșita aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, deoarece nu există niciun risc de confuzie între marca comunitară vizată și cea invocată în cadrul procedurii de opoziție.


title: Cauza T-891/16: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2016 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/32

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2016 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia
   (Cauza T-891/16)
   (2017/C 063/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Scandlines Danmark ApS (Copenhaga, Danemarca), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: L. Sandberg-Mørch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că pârâta s-a abținut în mod nelegal să acționeze în conformitate cu articolul 265 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, prin neprecizarea poziției sale față de reclamaţia reclamantelor din 5 iunie 2014 privind ajutorul de stat acordat pentru finanțarea legăturii fixe de la Fehmarn (centura Fehmarn);

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamante în cadrul procedurii, chiar dacă, în urma introducerii acțiunii, Comisia ia măsuri care, în opinia Curții, înlătură necesitatea adoptării unei hotărâri sau dacă Curtea respinge cererea ca inadmisibilă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu acordarea unui ajutor de stat sub forma unei posibile supracompensări în ceea ce privește redevențele pentru utilizarea infrastructurii feroviare necomerciale, care trebuie plătite de operatorul feroviar național danez DSB terțului în discuție pentru folosirea legăturii fixe (etapa de construcție).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu ajutorul de stat sub forma utilizării cu titlu gratuit a proprietății statului, acordat terțului în cauză pentru construirea legăturii fixe (etapa de construcție).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu ajutorul de stat sub forma unor garanții de stat acordat terțului în cauză, întrucât acesta nu a fost autorizat prin decizia de aprobare a planului (etapa de planificare).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu ajutorul de stat sub forma unor injecții de capital acordat terțului în cauză cu depășirea sumelor autorizate prin decizia de aprobare a planului (etapa de planificare).

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu ajutorul de stat sub forma unor împrumuturi de stat acordat terților în cauză, deși decizia de aprobare a planului a autorizat numai acordarea de garanții de stat (etapa de planificare).

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu ajutorul de stat sub forma unor împrumuturi de stat acordat terților în cauză cu depășirea bugetului autorizat prin decizia de aprobare a planului (etapa de planificare).

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe abținerea Comisiei de a acționa în sensul articolului 265 TFUE în legătură cu ajutorul de stat sub forma unor avantaje fiscale acordat terților în cauză, care nu au fost autorizate prin decizia de aprobare a planului (etapa de planificare).


title: Cauza C-459/09 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2009 de Dominio de la Vega, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 16 septembrie 2009 în cauza T-458/07, Dominio de la Vega, S.L./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Ambrosio Velasco, S.A.

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/35

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2009 de Dominio de la Vega, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 16 septembrie 2009 în cauza T-458/07, Dominio de la Vega, S.L./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Ambrosio Velasco, S.A.
   (Cauza C-459/09 P)
   2010/C 24/64
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Dominio de la Vega, S.L. (reprezentanți: E. Caballero Oliver și A. Sanz-Bermell y Martínez, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Ambrosio Velasco, S.A.

      Concluziile recurentei

               —

               anularea în totalitate a hotărârii atacate pronunțate la 16 septembrie 2009 în cauza T-458/07 și, în consecință,

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive cu privire la litigiu, concluzionând că nu există o similitudine între semnele în conflict și, prin urmare, că nu există un risc de confuzie și autorizând înregistrarea mărcii comunitare nr. 2 789 576„Dominio de la Vega” în clasa 33, aceasta neintrând în domeniul de aplicare al articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94, în prezent Regulamentul (CE) nr. 207/2009;

               —

               dacă este necesar și în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene spre rejudecare, pentru a statua în conformitate cu criteriile obligatorii formulate de Curtea de Justiție;

               —

               obligarea în mod expres a OAPI și a întreprinderii interveniente la plata cheltuielilor de judecată, atât a celor aferente prezentei proceduri, cât și a celor efectuate în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (2) litera (a) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 anterior (1), înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2). Marca anterioară pe care se întemeiază opoziția în speță este o marcă comunitară. Hotărârea atacată conține o eroare de drept, în sensul că a fost ignorată natura comunitară a mărcii și că, prin urmare, s-a luat în considerare un public eronat pentru aprecierea riscului de confuzie între mărcile în conflict, diferit de cel care trebuie luat în considerare în temeiul regulamentului privind marca comunitară aplicabil în speță.

               2.

               Eroarea de drept săvârșită în ceea ce privește aprecierea pertinenței și a admisibilității dovezilor prezentate, ceea ce a antrenat o apreciere eronată a riscului de confuzie în percepția consumatorului spaniol. Tribunalul de Primă Instanță a denaturat mijloacele de probă care atestau coexistența mărcilor în Spania, această eroare de drept antrenând o încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, devenit Regulamentul nr. 207/2009.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-292/07: Acțiune introdusă la 15 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/18

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-292/07)
   (2007/C 211/34)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și D. Kukovec, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               1.

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 80 din această directivă;
               În subsidiar:

                           constatarea faptului că, întrucât nu a comunicat Comisiei toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 80 din această directivă;

               2.

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/18/CE a expirat la 31 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 134, p. 114.


title: Cauza C-312/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Paris — Franța) — JVC France SAS/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières) (Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Camere video cu înregistrare — Note explicative — Regim juridic)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/4

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 5 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Paris — Franța) — JVC France SAS/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Cauza C-312/07) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Camere video cu înregistrare - Note explicative - Regim juridic)
   (2008/C 183/07)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal d'instance de Paris
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: JVC France SAS

      Pârâtă: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal d'instance de Paris — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3) în versiunea sa aplicabilă situației de fapt din acțiunea principală — Subpoziția 8525 40 91 (camere video cu înregistrare care permit doar înregistrarea sunetului și a imaginilor luate de camera de televiziune) și subpoziția 8525 40 99 (altele) — Clasificarea camerelor video cu înregistrare care, la momentul importării lor, nu pot înregistra semnale audio/video externe (DV-OUT), dar a căror interfață video poate fi ulterior activată cu ajutorul unui program sau al unui adaptor (DV-IN & OUT), chiar dacă fabricantul și vânzătorul nu au semnalat sau nu au încurajat această posibilitate — Posibilitatea schimbării practicii comunitare de clasificare tarifară mai curând prin modificări succesive și retroactive ale notelor explicative ale Nomenclaturii combinate, decât prin adoptarea unui regulament de clasificare tarifară aplicabil doar pentru viitor
   Dispozitivul

               1)

               O cameră video cu înregistrare nu poate fi clasificată la subpoziția 8525 40 99 din Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 2261/1998 al Comisiei din 26 octombrie 1998, prin Regulamentul (CE) nr. 2204/1999 al Comisiei din 12 octombrie 1999, prin Regulamentul (CE) nr. 2388/2000 al Comisiei din 13 octombrie 2000 și prin Regulamentul (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001, decât dacă funcția de înregistrare a imaginilor și a sunetelor provenind de la alte surse decât camera sau microfonul integrat este activă la momentul vămuirii sau dacă, în cazul în care producătorul nu a intenționat să evidențieze această caracteristică, respectiva funcție poate fi activată ulterior acestui moment printr o manipulare facilă a aparatului de către un utilizator care nu dispune de competențe speciale, fără a aduce modificări materiale camerei video cu înregistrare. În cazul unei activări ulterioare, este, de asemenea, necesar, pe de o parte, ca, odată realizată activarea, camera video cu înregistrare să aibă o funcționare analogă cu cea a unei alte camere video cu înregistrare a cărei funcție de înregistrare a imaginilor și a sunetelor provenind din alte surse decât camera sau microfonul integrat este activă la momentul vămuirii și, pe de altă parte, să aibă o funcționare autonomă. Existența acestor condiții trebuie să poată fi verificată la momentul vămuirii. Revine instanței naționale obligația de a aprecia dacă sunt îndeplinite aceste condiții. Dacă aceste condiții nu sunt îndeplinite, respectiva cameră video cu înregistrare trebuie să fie clasificată la subpoziția 8525 40 91 din Nomenclatura combinată.

               2)

               Notele explicative ale Nomenclaturii combinate referitoare la subpoziția 8525 40 99, publicate la 6 iulie 2001 și la 23 octombrie 2002, au un caracter interpretativ și nu au forță juridică obligatorie. Acestea sunt conforme textului NC și nu modifică domeniul său de aplicare. Rezultă că adoptarea unui nou regulament de clasificare nu era necesară.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-275/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Hannover — Germania) — Samantha Elrick/Bezirksregierung Köln (Cetățenia Uniunii — Articolele 20 TFUE și 21 TFUE — Dreptul de liberă circulație și de ședere — Resortisant al unui stat membru — Studii efectuate într-un alt stat membru — Ajutor pentru formare — Condiții — Durată a formării mai mare sau egală cu doi ani — Obținerea unei diplome profesionale)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Hannover — Germania) — Samantha Elrick/Bezirksregierung Köln
   (Cauza C-275/12) (1)

   (Cetățenia Uniunii - Articolele 20 TFUE și 21 TFUE - Dreptul de liberă circulație și de ședere - Resortisant al unui stat membru - Studii efectuate într-un alt stat membru - Ajutor pentru formare - Condiții - Durată a formării mai mare sau egală cu doi ani - Obținerea unei diplome profesionale)
   2013/C 367/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Samantha Elrick

      Pârâtă: Bezirksregierung Köln

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Verwaltungsgericht Hannover — Interpretarea articolelor 20 și 21 TFUE — Beneficiul ajutorului pentru formare („BaföG”) — Reglementarea unui stat membru care prevede acest beneficiu pentru o formare determinată, cu o durată de un an, realizată pe teritoriul național, dar care îl exclude pentru o formare comparabilă într-un alt stat membru

      Dispozitivul

   Articolele 20 TFUE și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care subordonează acordarea unui ajutor pentru formare, în vederea efectuării de către un resortisant cu domiciliul în acest stat membru a unor studii în alt stat membru, condiției ca această formare să se finalizeze prin obținerea unei diplome profesionale echivalente celor acordate de un liceu profesional situat în statul care acordă ajutorul pentru formare după parcurgerea unui ciclu de studii de cel puțin doi ani, în timp ce persoanei interesate i s ar fi acordat un ajutor pentru formare în considerarea situației sale speciale dacă ar fi ales să efectueze în acest din urmă stat o formare cu o durată mai mică de doi ani, echivalentă cu cea pe care intenționa să o urmeze în alt stat membru.

      (1)  JO C 250, 18.8.2012.


title: Cauza F-92/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Corman/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/47

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Corman/Comisia
   (Cauza F-92/13) (1)

   (2016/C 222/67)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013, p. 32.


title: Cauza C-321/13: Acțiune introdusă la 11 iunie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/8

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-321/13)
   (2013/C 226/15)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și N. Yerrell, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a transpune Directiva 2010/61/UE a Comisiei din 2 septembrie 2010 de adaptare, pentru prima dată, la progresul științific și tehnic a anexelor la Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind transportul interior de mărfuri periculoase (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) din directiva menționată;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2010/61/UE a Comisiei din 2 septembrie 2010 a expirat la 30 iunie 2011.

      (1)  JO L 233, p. 27.