title: Cauza T-371/15: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Preferisco Foods/EUIPO – Piccardo & Savore’ (PREFERISCO) [Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PREFERISCO — Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară I PREFERITI — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/36

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Preferisco Foods/EUIPO – Piccardo & Savore’ (PREFERISCO)
   (Cauza T-371/15) (1)

   ([Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PREFERISCO - Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară I PREFERITI - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   (2016/C 392/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Preferisco Foods Ltd (Vancouver, Columbia Britanică, Canada) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal și E. Armero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: K. Sidat Humphreys și J.-F. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Piccardo & Savore’ Srl (Chiusavecchia, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 aprilie 2015 (cauza R 2598/2013-2) privind o procedură de opoziție între Piccardo & Savore’ și Preferisco Foods

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Preferisco Foods Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-425/15: Acțiune introdusă la 31 iulie 2015 – Udo Voigt/Președintele Parlamentului European, Parlamentul European

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/8

         Acțiune introdusă la 31 iulie 2015 – Udo Voigt/Președintele Parlamentului European, Parlamentul European
   (Cauza C-425/15)
   (2016/C 048/13)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Udo Voigt (reprezentant: P. R. Richter, avocat)

      Pârâți: Președintele Parlamentului European, Parlamentul European
   Prin Ordonanța din 29 octombrie 2015, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera întâi) a statuat că în mod evident nu este competentă să se pronunțe cu privire la acțiunea în anulare formulată de domnul Udo Voigt la 31 iulie 2015 și a trimis cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare. S-a dispus soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.


title: Cauza C-558/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Spania) – Mimoun Khachab/Subdelegación del Gobierno en Álava [Trimitere preliminară – Directiva 2003/86/CE – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) – Reîntregirea familiei – Condiții necesare pentru exercitarea dreptului la reîntregirea familiei – Resurse stabile, constante și suficiente – Reglementare națională care permite o evaluare prospectivă a probabilității ca susținătorul reîntregirii să își păstreze resursele – Compatibilitate]

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/16

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Spania) – Mimoun Khachab/Subdelegación del Gobierno en Álava
      (Cauza C-558/14) (1)

      ([Trimitere preliminară - Directiva 2003/86/CE - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) - Reîntregirea familiei - Condiții necesare pentru exercitarea dreptului la reîntregirea familiei - Resurse stabile, constante și suficiente - Reglementare națională care permite o evaluare prospectivă a probabilității ca susținătorul reîntregirii să își păstreze resursele - Compatibilitate])
      (2016/C 211/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Mimoun Khachab

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Álava

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei trebuie interpretat în sensul că permite autorităților competente ale unui stat membru să întemeieze refuzul unei cereri de reîntregire a familiei pe o evaluare prospectivă a probabilității sau a improbabilității menținerii resurselor stabile, constante și suficiente de care trebuie să dispună susținătorul reîntregirii pentru a se întreține pe sine și pe ceilalți membri ai familiei fără a recurge la sistemul de asistență socială al respectivului stat membru pe durata anului următor datei de depunere a cererii menționate, această evaluare fiind bazată pe evoluția veniturilor susținătorului reîntregirii în cele șase luni anterioare acestei date.

         (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza T-103/13 P: Recurs introdus la 19 februarie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 11 decembrie 2012 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-122/10, Cocchi și Falcione/Comisia

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/21

         Recurs introdus la 19 februarie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 11 decembrie 2012 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-122/10, Cocchi și Falcione/Comisia
   (Cauza T-103/13 P)
   2013/C 129/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și D. Martin, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgia) și Nicola Falcione (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 13 decembrie 2012 pronunțată în cauza F-122/10, Cocchi și Falcione/Comisia;

               —

               respingerea acțiunii introduse de domnii Cocchi și Falcione în cauza F-122/10 ca inadmisibilă sau, în orice caz, ca neîntemeiată;

               —

               să dispună că fiecare parte își suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri;

               —

               obligarea domnilor Cocchi și Falcione la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii desfășurate la Tribunalul Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea noțiunii „act care lezează”, întrucât TFP a considerat că acțiunea în primă instanță este admisibilă calificând ca act care lezează propunerea făcută de Comisie persoanelor interesate cu privire la anii de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii care pot fi luați în considerare în cadrul transferului drepturilor lor la pensie în temeiul articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, întrucât TFP a admis în parte acțiunea săvârșind o eroare de drept în interpretarea acestui principiu. Comisia susține că persoanele interesate nu ar fi putut avea nicio încredere legitimă în propunerile sale având în vedere că, pe de o parte, aceste propuneri țineau cont și de perioadele de vechime în muncă ulterioare intrării în serviciu a acestora și, pe de altă parte, aceste propuneri nu se refereau la cuantumul efectiv transferat, ci la cuantumul transferabil, contrar modului clar de redactare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor.


title: Cauzele conexate C-226/14 și C-228/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Eurogate Distribution GmbH)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14) (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Regim de antrepozit vamal — Regim de tranzit extern — Nașterea unei datorii vamale în urma neexecutării unei obligații — Exigibilitatea taxei pe valoarea adăugată)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Eurogate Distribution GmbH)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14)
   (Cauzele conexate C-226/14 și C-228/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Regim de antrepozit vamal - Regim de tranzit extern - Nașterea unei datorii vamale în urma neexecutării unei obligații - Exigibilitatea taxei pe valoarea adăugată))
   (2016/C 287/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Eurogate Distribution GmbH (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH (C-228/14)

      Pârâte: Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (3) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/66/CE a Consiliului din 26 aprilie 2004, trebuie interpretat în sensul că taxa pe valoarea adăugată aferentă unor mărfuri reexportate ca mărfuri necomunitare nu este datorată în cazul în care aceste mărfuri nu au încetat să mai intre sub incidența regimurilor vamale prevăzute la această dispoziție la data reexportării lor, dar au încetat să mai intre sub incidența acestor regimuri ca urmare a reexportării, chiar dacă o datorie vamală a luat naștere exclusiv în temeiul articolului 204 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005.

               2)

               Articolul 236 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 648/2005, coroborat cu dispozițiile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, dat fiind că taxa pe valoarea adăugată aferentă unor mărfuri reexportate ca mărfuri necomunitare nu este datorată în cazul în care aceste mărfuri nu au fost scoase de sub regimurile vamale prevăzute la articolul 61 din această directivă, chiar dacă o datorie vamală a luat naștere exclusiv în temeiul articolului 204 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 648/2005, nu există nicio persoană obligată la plata taxei pe valoarea adăugată. Articolul 236 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că nu este aplicabil în situații care privesc rambursarea taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-504/17: Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/22

         Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-504/17)
   (2017/C 347/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Tomat, J. Tomkin, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, prin negarantarea aplicării ratelor minime de impozitare prevăzute de Directiva 2003/96/CE (1) a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 4 și 7 din directiva respectivă;

               —

               constatarea faptului că, prin permiterea utilizării combustibilului marcat în scopul propulsării ambarcațiunilor private de agrement, chiar dacă un astfel de combustibil nu a fost supus niciunei scutiri sau reduceri a accizelor, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 95/60/CE (2) din 27 noiembrie 1995 privind marcarea fiscală a motorinelor și a kerosenului;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că sistemul prin care Irlanda impune și colectează accize la combustibilul utilizat în propulsarea ambarcațiunilor private de agrement este incompatibil cu obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2003/96/CE a Consiliului („Directiva privind impozitarea energiei”) și al Directivei 95/60/CE („Directiva privind marcarea fiscală”).
   În ceea ce privește plata accizelor, este evident că numai o minoritate foarte redusă a proprietarilor de ambarcațiuni de agrement depun efectiv declarații de plată a ratei integrale a taxei vamale. Comisia consideră de asemenea că permiterea vânzării combustibilului marcat pentru utilizări care sunt supuse unei rate integrale a accizelor este fundamental incompatibilă cu Directiva privind marcarea fiscală. Obligația de a marca combustibilul care a fost supus unei rate reduse a accizelor este destinată în mod specific să garanteze că acel combustibil se distinge în mod clar de combustibilul pentru care s au plătit taxe vamale integrale. Or, efectul măsurii naționale este acela că, atunci când se găsește combustibil marcat în rezervorul unei ambarcațiuni private de agrement care s a realimentat în Irlanda, nu este posibil să se stabilească pe baza marcării dacă combustibilul utilizat a fost supus unei rate integrale sau reduse a accizelor.

      (1)  JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98.

      (2)  JO 1995, L 291, p. 46, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 11.


title: Cauza T-222/14: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2014 – Deluxe Laboratories/OAPI (deluxe)

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/51

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2014 – Deluxe Laboratories/OAPI (deluxe)
   (Cauza T-222/14)
   2014/C 175/70
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Deluxe Laboratories, Inc. (Burbank, Statele Unite) (reprezentant: S. Serrat Viñas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 ianuarie 2014 pronunțate în cauza R 1250/2013-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „deluxe” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 37, 39, 40, 41, 42 și 45 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 253 044.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea principiului încrederii legitime, al drepturilor câștigate și al legalității actelor comunitare.


title: Cauza F-3/12: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/27

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-3/12)
   2012/C 65/54
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Obligarea Comisiei la plata unei sume pentru repararea pretinsului prejudiciu suferit de reclamant din cauza duratei excesive a procedurii de recunoaștere a gravității bolii de care suferea

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prin care Comisia a respins cererea din 23 noiembrie 2010 cu care reclamantul a sesizat AIPN;

               —

               anularea notei HR.D.2/MB/ls/Ares(2011) 74616 din 24 ianuarie 2011, primită de reclamant la 3 martie 2011 și de persoana sa de încredere după 25 februarie 2011;

               —

               anularea, în măsura necesară și în orice formă, a actului prin care Comisia a respins reclamația cu care reclamantul a sesizat AIPN la 20 mai 2011 împotriva deciziei de respingere a cererii din 23 noiembrie 2010, în vederea anulării, precum și admiterea cererii din 23 noiembrie 2010;

               —

               în măsura necesară, constatarea faptului că procedura privind cererea din 25 noiembrie 2002 adresată de reclamant Comisiei a durat mai mult de cinci ani;

               —

               în măsura necesară, declararea faptului că durata procedurii principale depășise, la data introducerii cererii din 23 noiembrie 2010, durata rezonabilă și era, fie și numai din acest motiv, excesivă și ilicită;

               —

               prin urmare, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului material și moral suferit în mod injust de reclamant, până la data cererii din 23 noiembrie 2010, din cauza duratei nerezonabile, excesive și ilicite a procedurii principale, prin acordarea sumei de 10 000,00 de euro sau a oricărei sume mai mici sau mai mari pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, începând din ziua următoare zilei în care a fost primită de Comisie cererea din 23 noiembrie 2010 și până la plata efectivă a sumei de 10 000 de euro, a dobânzilor corespunzătoare acestei sume, cu capitalizare anuală, la rata de 10 % pe an sau la rata pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-532/14: Acțiune introdusă la 17 iulie 2014 – Alsharghawi/Consiliul

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/55

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2014 – Alsharghawi/Consiliul
   (Cauza T-532/14)
   2014/C 303/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Africa de Sud) (reprezentant: É. Moutet, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/137/PESC și a Deciziei 2011/178/PESC;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe necompetența Consiliului pentru a înscrie reclamantul pe lista persoanelor supuse unor măsuri restrictive, numele acestuia nefiind menționat în rezoluțiile Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite 1970 (2011) și 1973 (2011).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care Consiliul s-ar limita să se întemeieze pe rezoluțiile citate anterior, fără a lua în considerare situația personală a reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare al reclamantei și a principiului prezumției de inocență din cauza lipsei unei proceduri în contradictoriu.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare a drepturilor fundamentale, în măsura în care, aplicând măsurile restrictive reclamantului, Consiliul ar fi restrâns în mod nelegal libertatea acestuia de a pleca și de a veni și dreptul său de proprietate.


title: Cauza C-651/11: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/X BV [TVA — A șasea directivă 77/388/CEE — Articolul 5 alineatul (8) — Noțiunea „transfer al tuturor activelor sau al unei părți a acestora” — Cesiunea a 30 % din părțile sociale ale unei societăți căreia cedentul îi prestează servicii supuse TVA ului]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/18

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 30 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/X BV
   (Cauza C-651/11) (1)

   (TVA - A șasea directivă 77/388/CEE - Articolul 5 alineatul (8) - Noțiunea „transfer al tuturor activelor sau al unei părți a acestora” - Cesiunea a 30 % din părțile sociale ale unei societăți căreia cedentul îi prestează servicii supuse TVA ului)
   2013/C 225/30
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: X BV

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 5 alineatul (8) și articolului 6 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare — Operațiuni impozabile — Transmitere a unei universalități (totale sau parțiale) de bunuri și/sau servicii — Transmitere a 30 % din părțile sociale ale unei societăți de către un cedent care, până la data cesiunii, a furnizat acestei societăți servicii supuse la plata TVA-ului

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (8) și/sau articolul 6 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretate în sensul că cesiunea a 30 % din acțiunile unei societăți căreia cedentul îi prestează servicii supuse taxei pe valoarea adăugată nu constituie un transfer al tuturor activelor sau serviciilor ori al unei părți a acestora în sensul acestor dispoziții, indiferent de faptul că ceilalți acționari transferă practic concomitent către aceeași persoană toate celelalte acțiuni ale societății respective și că acest transfer are o strânsă legătură cu activitățile de conducere efectuate în favoarea aceleiași societăți.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-488/15: Acțiune introdusă la 26 august 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMART)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/42

         Acțiune introdusă la 26 august 2015 – LG Electronics/OAPI – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMART)
   (Cauza T-488/15)
   (2015/C 337/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LG Electronics, Inc. (Seul, Republica Corea) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cyrus Wellness Consulting (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamantul

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „VIEWTY SMART” – cererea de înregistrare a mărcii nr. 8 431 091

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 11/06/2015 în cauza R 1734/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-328/09: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Producteurs de légumes de France/Comisia ( „Ajutoare de stat — Sectorul fructelor și legumelor — «Planuri de urgență» pentru sprijinirea pieței fructelor și legumelor în Franța — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Încredere legitimă — Eroare materială la calcularea sumelor care trebuie recuperate” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/21

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Producteurs de légumes de France/Comisia
   (Cauza T-328/09) (1)

   (Ajutoare de stat - Sectorul fructelor și legumelor - «Planuri de urgență» pentru sprijinirea pieței fructelor și legumelor în Franța - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Încredere legitimă - Eroare materială la calcularea sumelor care trebuie recuperate)
   2012/C 355/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Producteurs de légumes de France (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial O. Fachin, ulterior O. Redon, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: B. Stromsky, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 203 final a Comisiei din 28 ianuarie 2009 privind „planurile de urgență” în sectorul fructelor și legumelor pus în aplicare de Republica Franceză

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Producteurs de légumes de France la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-141/08: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2010 — E.ON Energie/Comisia [ „Concurență — Procedură administrativă — Decizie de constatare a unei ruperi de sigilii — Articolul 23 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Sarcina probei — Prezumția de nevinovăție — Proporționalitate — Obligația de motivare” ]

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/10

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2010 — E.ON Energie/Comisia
   (Cauza T-141/08) (1)

   (Concurență - Procedură administrativă - Decizie de constatare a unei ruperi de sigilii - Articolul 23 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Sarcina probei - Prezumția de nevinovăție - Proporționalitate - Obligația de motivare)
   2011/C 38/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: E.ON Energie AG (München, Germania) (reprezentanți: inițial A. Röhling, C. Krohs, F. Dietrich și R. Pfromm, ulterior A. Röhling, F. Dietrich și R. Pfromm, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, V. Bottka și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 377 final a Comisiei din 30 ianuarie 2008 privind stabilirea unei amenzi în temeiul articolului 23 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului pentru rupere de sigilii (Cazul COMP/B-1/39.326 — E.ON Energie AG)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă E.ON Energie AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza T-63/17: Acțiune introdusă la 1 februarie 2017 – Grupo Orenes/EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/23

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2017 – Grupo Orenes/EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (Bingo VIVA! Slots)
   (Cauza T-63/17)
   (2017/C 095/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Orenes, SL (Murcia, Spania) (reprezentant: M. Sanmartín Sanmartín, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Akamon Entertainment Millenium, SL (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: Marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Bingo VIVA! Slots” – cererea de înregistrare nr. 13 468 251

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 noiembrie 2016 în cauza R 453/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată şi la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolelor 64, 75 şi 76 din Regulamentul nr. 207/2009 coroborate după caz cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din acelaşi regulament şi cu normele 50 şi 52 din Regulamentul nr. 2868/95 din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară, precum şi cu jurisprudenţa Curţii de Justiţie referitoare la interpretarea tuturor dispoziţiilor menţionate anterior;

               —

               neefectuarea unei comparaţii adecvate a tuturor semnelor.


title: Cauza T-494/17: Acțiune introdusă la 28 iulie 2017 – Iccrea Banca/Comisia și SRB

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/22

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2017 – Iccrea Banca/Comisia și SRB
   (Cauza T-494/17)
   (2017/C 318/29)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Roma, Italia) (reprezentanți: P. Messina, F. Isgrò și A. Dentoni Litta, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/ES/SRF/2016/06 a Comitetului unic de rezoluție din 15 aprilie 2016, precum și a tuturor deciziilor sale ulterioare care au constituit temeiul pentru adoptarea de către Banca d’Italia a deciziilor următoare: nr. 1547337/16 din 29 decembrie 2016, nr. 0333162/17 din 14 martie 2017, nr. 0334520/17 din 14 martie 2017, nr. 1249264/15 din 24 noiembrie 2015 și nr. 1262091/15 din 26 noiembrie 2015;

               —

               despăgubirea Iccrea Banca pentru prejudiciul cauzat de Comitetul unic de rezoluție în cadrul exercitării funcțiilor sale de stabilire a contribuțiilor datorate de reclamantă, care constă în plățile efectuate de Iccrea Banca;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care nu sunt admise cererile formulate mai sus, declararea lipsei de validitate a articolului 5 alineatul (1) literele (a) și (f) [din Regulamentul (UE) 2015/63] (sau, după caz, a regulamentului în totalitate) pentru încălcarea principiilor egalității de tratament, nediscriminării și proporționalității;

               —

               în orice caz, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei SRB/ES/SRF/2016/06 a Comitetului unic de rezoluție din 15 aprilie 2016, precum și a tuturor deciziilor sale ulterioare care au constituit temeiul pentru adoptarea de către Banca d’Italia a deciziilor prin care a solicitat plata contribuțiilor la Fondul unic de rezoluție.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa comunicării deciziilor, pe încălcarea principiului transparenței, pe aplicarea eronată a articolului 15 TFUE, precum și pe încălcarea principiului încrederii legitime

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că nu a fost niciodată în măsură să ia cunoștință de deciziile Comitetului unic de rezoluție și nici să înțeleagă rolul material avut de Banca d’Italia în cadrul executării deciziilor respective.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa examinării, pe aprecierea eronată a situației de fapt, pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 5 [alineatul (1)] litera (a) din Regulamentul 2015/63, precum și pe încălcarea principiilor nediscriminării și bunei administrări

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că, în cadrul stabilirii cuantumului contribuțiilor datorate de reclamantă, Comitetul unic de rezoluție a aplicat în mod eronat articolul 5 [alineatul (1)] litera (a) din Regulamentul 2015/63 (1) întrucât nu a luat în considerare aplicarea datoriilor intragrup.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa examinării, pe aprecierea eronată a situației de fapt, pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 5 [alineatul (1)] litera (f) din Regulamentul 2015/63, precum și pe încălcarea principiilor nediscriminării și bunei administrări

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că Comitetul unic de rezoluție a aplicat în mod eronat articolul 5 [alineatul (1)] litera (f) din Regulamentul 2015/63, determinând o situație de contabilizare dublă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe caracterul nelegal al comportamentului unui organ al Uniunii, precum și pe o cerere privind constatarea răspunderii extracontractuale potrivit articolului 268 TFUE

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că comportamentul Comitetului unic de rezoluție cuprinde toate elementele pe care jurisprudența europeană le-a impus întotdeauna pentru formularea unei asemenea cereri, și anume caracterul nelegal al comportamentului contestat al instituțiilor, un prejudiciu efectiv și existența unei legături de cauzalitate între comportamentul respectiv și prejudiciu.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat cu titlu subsidiar și incidental, referitor la încălcarea principiilor efectivității, echivalenței și egalității de tratament, care determină inaplicabilitatea Regulamentului 2015/63

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că o eventuală contradicție între regulamentul menționat și situația reclamantei ar încălca principiile sus-menționate, în sensul că, pe de o parte, persoanelor care se află în aceeași situație de fapt ca Iccrea li s-ar reduce contribuțiile, ceea ce ar agrava în mod nelegal situația reclamantei, având ca efect tratarea diferită a unor situații analoge.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 15 TFUE, pe imposibilitatea reclamantei de a lua cunoștință de deciziile Comitetului unic de rezoluție, precum și pe cererea ca acesta din urmă să fie obligat să depună deciziile respective

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că nu este încă în măsură să ia cunoștință de deciziile referitoare la anii 2015, 2016 și 2017 referitoare la poziția sa, comportament care încalcă în mod vădit articolul 15 TFUE și dreptul de acces la documentele instituțiilor, organelor și organismelor Uniunii, indiferent de suportul pe care se află aceste documente.

      (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza T-745/15: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2016 – Scorpio Poland/EUIPO – Eckes-Granini Group (YO!) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative YO! — Marcă națională verbală anterioară YO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/46

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2016 – Scorpio Poland/EUIPO – Eckes-Granini Group (YO!)
   (Cauza T-745/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative YO! - Marcă națională verbală anterioară YO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 030/52)
   Limba de procedură: polona

      Părţile

      Reclamantă: Scorpio Poland, fostă FH Scorpio (Łódź, Polonia) (reprezentanţi: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Schifko și E. Śliwińska, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 octombrie 2015 (cauza R 1546/2014-2), referitoare la o procedură de opoziție între Eckes-Granini Group și FH Scorpio.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Scorpio Poland la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-562/10: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2010 — HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping/Consiliul

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/14

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2010 — HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping/Consiliul
   (Cauza T-562/10)
   2011/C 46/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: J. Kienzle și M. Schlingmann, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (UE) al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată, în special a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive:

               1.

               Primul motiv: încălcarea dreptului la apărare al reclamantei.

                           —

                           Reclamanta susține în acest sens încălcarea de către Consiliu a dreptului său la protecție jurisdicțională efectivă și, în special, nerespectarea obligației de motivare, în măsura în care nu a furnizat o motivare suficientă pentru includerea acesteia în anexa VIII la regulamentul atacat.

                           —

                           Reclamanta mai arată că, în pofida unei solicitări exprese, Consiliul a omis să furnizeze motivele sau criteriile, precum și probele aferente, care au justificat includerea acesteia în Anexa VIII la regulamentul atacat.

                           —

                           În ultimul rând, în cadrul primului motiv al acțiunii, reclamanta afirmă încălcarea de către Consiliu a dreptului acesteia de a fi ascultată, în măsura în care Consiliul nu a acordat reclamantei posibilitatea prevăzută la articolul 36 alineatele (3) și (4) din regulamentul atacat de a prezenta observații cu privire la includerea sa pe lista persoanelor sancționate, ceea ce ar fi determinat revizuirea listei de către Consiliu.

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea dreptului fundamental la proprietate al reclamantei

                           —

                           Reclamanta susține în acest sens că includerea sa în Anexa VIII la regulamentul atacat constituie o încălcare nejustificată a dreptului său de proprietate, în măsura în care nu rezultă din motivarea insuficientă furnizată de Consiliu de ce a fost inclusă pe lista persoanelor sancționate în temeiul articolului 16 alineatul (2) din regulamentul atacat.

                           —

                           Reclamanta mai arată că includerea sa în Anexa VIII la regulamentul atacat se întemeiază din partea Consiliului pe o apreciere vădit eronată a situației și a activităților reclamantei.

                           —

                           În ultimul rând, reclamanta susține în cadrul celui de al doilea motiv că includerea sa în Anexa VIII la regulamentul atacat este vădit incompatibilă cu obiectivele urmărite de acest regulament, constituind o atingere disproporționată adusă dreptului său de proprietate.


title: Cauza T-490/11: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2011 — Bena Properties/Consiliul

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/26

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2011 — Bena Properties/Consiliul
   (Cauza T-490/11)
   2011/C 331/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Bena Properties Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2011/273/PESC din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care acestea se referă la reclamantă, precum și a deciziilor ulterioare de punere în aplicare 2011/302/PESC din 23 mai 2011 și 2011/367/PESC din 23 iunie 2011, în măsura în care acestea reiau numele său în lista persoanelor și a entităților vizate la articolele 3 și 4 din Decizia 2011/273/PESC din 9 mai 2011;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 442/2011 al Consiliului din 9 mai 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, precum și a regulamentului ulterior de punere în aplicare 504/2011 din 23 mai 2011 și a rectificării acestuia [rectificare la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 504/2011 publicată la 24 iunie 2011], în măsura în care aceste acte se referă la reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-433/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, 1.10.2011, p. 14.


title: Cauza F-94/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 decembrie 2015 – Bowles/BCE (Funcție publică — Personalul BCE — Membrii comitetului pentru personal — Remunerare — Salariu — Majorare suplimentară de salariu — Eligibilitate)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/92

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 17 decembrie 2015 – Bowles/BCE
   (Cauza F-94/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul BCE - Membrii comitetului pentru personal - Remunerare - Salariu - Majorare suplimentară de salariu - Eligibilitate))
   (2016/C 048/103)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Carlos Bowles (Frankfurt am Main) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Carlini, S. Camilleri și M. López Torres, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comitetului executiv al BCE de a nu acorda reclamantului o majorare suplimentară de salariu, în contextul procedurii de revizuire anuală a salariilor și a primelor, pentru anul 2014

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comitetului executiv al BCE din 25 februarie 2014 de a nu acorda domnului Bowles o majorare suplimentară de salariu pentru anul 2014.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Banca Central Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile efectuate de domnul Bowles.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015, p. 49.


title: Cauza T-490/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2011 — Endesa și Endesa Generación/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Compensarea costurilor suplimentare de producție ale anumitor centrale electrice rezultând din obligația de serviciu public de a produce anumite volume de electricitate pe bază de cărbune de proveniență națională și înființarea unui «mecanism de apel cu prioritate» în favoarea acestora — Decizie de a nu ridica obiecții — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 februarie 2011 — Endesa și Endesa Generación/Comisia
   (Cauza T-490/10 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Compensarea costurilor suplimentare de producție ale anumitor centrale electrice rezultând din obligația de serviciu public de a produce anumite volume de electricitate pe bază de cărbune de proveniență națională și înființarea unui «mecanism de apel cu prioritate» în favoarea acestora - Decizie de a nu ridica obiecții - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor)
   2011/C 152/42
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Endesa, SA (Madrid, Spania) și Endesa Generación, SA (Sevilla, Spania) (reprezentant: M. Merola, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și C. Urraca Caviedes)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: J. M. Rodríguez Cárcamo, agent)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii prin care se urmărește, în esență, dispunerea suspendării executării deciziei C(2010) 4499 a Comisiei din 29 septembrie 2010 privind ajutorul de stat N 178/2010, notificat de Regatul Spaniei sub forma unei compensații pentru obligația de serviciu public asociate unui mecanism de apel prioritar în favoarea centralelor de producție de energie electrică care utilizează cărbune de proveniență națională

      Dispozitivul

               1.

               Admite cererile de intervenție în susținerea concluziilor Comisiei Europene formulate de E.ON Generación, S.L., de Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, și de Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón.

               2.

               Revocă Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 noiembrie 2010, Endesa și Endesa Generación/Comisia (T-490/10 R, nepublicată în Repertoriu).

               3.

               Se va stabili un termen în care Endesa, SA, și Endesa Generación, SA, precum și Comisia și Regatul Spaniei să poată solicita ca anumite elemente confidențiale din dosar, precum și din prezenta ordonanță să fie excluse din comunicarea către părți menționată la punctul 1 din acest dispozitiv și să prezinte, în vederea acestei comunicări, o versiune neconfidențială a înscrisurilor din dosar și a prezentei ordonanțe.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-235/17: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – Dometic Sweden/EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/39

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – Dometic Sweden/EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)
   (Cauza T-235/17)
   (2017/C 195/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Dometic Sweden AB (Solna, Suedia) (reprezentanți: R. Furneaux și E. Humphreys, Solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MOBILE LIVING MADE EASY” – cererea de înregistrare nr. 14 952 592

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 februarie 2017 în cauza R 1832/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în ceea ce privește produsele și serviciile solicitate, în măsura în care a confirmat decizia;

               —

               anularea deciziei de examinare a EUIPO din data de 10 august 2016 privind caracterul înregistrabil al mărcii solicitate;

               —

               trimiterea cauzei la EUIPO pentru ca acesta să își modifice decizia;

               —

               pronunțarea asupra cheltuielilor aferente procedurilor în fața camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 75 și a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-397/06: Ordonanța președintelui Curții din 24 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/29

         Ordonanța președintelui Curții din 24 aprilie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia
   (Cauza C-397/06) (1)

   (2007/C 183/55)

      Limba de procedură: estona

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV: Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2012 — Irlanda și alții/Comisia [ „Ajutoare de stat — Directiva 92/81/CEE — Accize aplicate uleiurilor minerale — Uleiuri minerale folosite drept combustibil în producția de alumină — Scutire de acciză — Conformitate a scutirii cu o decizie de autorizare a Consiliului în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Directiva 92/81 — Prezumție de legalitate a actelor Uniunii — Securitate juridică — Bună administrare” ]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/21

         Hotărârea Tribunalului din 21 martie 2012 — Irlanda și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV) (1)

   (Ajutoare de stat - Directiva 92/81/CEE - Accize aplicate uleiurilor minerale - Uleiuri minerale folosite drept combustibil în producția de alumină - Scutire de acciză - Conformitate a scutirii cu o decizie de autorizare a Consiliului în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Directiva 92/81 - Prezumție de legalitate a actelor Uniunii - Securitate juridică - Bună administrare)
   2012/C 133/39
   Limbi de procedură: engleza, franceza și italiana

      Părțile

      Reclamante: Irlanda (reprezentanți: inițial D. O’Hagan, ulterior E. Creedon, agenți, asistați de P. McGarry, barrister) (cauza T-50/06 RENV), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J. Gstalter, agenți) (cauza T-56/06 RENV), Republica Italiană (reprezentanți: G. Aiello, G. De Bellis și S. Fiorentino, avvocati dello Stato) (cauza T-60/06 RENV); Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) (reprezentanți: R. Denton și L. Martin Alegi, solicitors) (cauza T-62/06 RENV) și Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irlanda) (reprezentanți: J. Handoll și C. Waterson, solicitors) (cauza T-69/06 RENV)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, N. Khan, D. Grespan și K. Walkerová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12).

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia, în măsura în care constată sau se întemeiază pe constatarea că scutirile de accize pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină acordate de Republica Franceză, de Irlanda și de Republica Italiană până la 31 decembrie 2003 constituie ajutoare de stat, în sensul articolului 87 alineatul (1) CE, și în măsura în care dispune ca Republica Franceză, Irlanda și Republica Italiană să adopte toate măsurile necesare pentru recuperarea scutirilor menționate de la beneficiari, în cazul în care aceștia nu au achitat o acciză de cel puțin 13,01 euro pentru 1 000 kg de ulei mineral greu.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Irlanda, în cauza T-50/06 RENV, de Republica Franceză, în cauza T-56/06 RENV, de Republica Italiană, în cauza T-60/06 RENV, de Eurallumina SpA, în cauza T-62/06 RENV, și de Aughinish Alumina Ltd, în cauza T-69/06 RENV, inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii în cauza T-69/06 R.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza T-28/12: Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2013 — PT Ecogreen Oleochemicals și alții/Consiliul ( „Dumping — Importuri de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia — Taxă antidumping definitivă — Adoptarea unui nou regulament — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/17

         Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2013 — PT Ecogreen Oleochemicals și alții/Consiliul
   (Cauza T-28/12) (1)

   (Dumping - Importuri de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia - Taxă antidumping definitivă - Adoptarea unui nou regulament - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 164/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: PT Ecogreen Oleochemicals (Kabil-Batam, Indonezia), Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte Ltd (Singapore, Singapore) și Ecogreen Oleochemicals GmbH (Dessau-Roβlau, Germania) (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch și de N. Chesaites, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1138/2011 al Consiliului din 8 noiembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumiți alcooli grași și amestecurile lor, originari din India, Indonezia și Malaysia (JO L 293, p. 1), în măsura în care prin acesta se impune o taxă antidumping societății PT Ecogreen Oleochemicals

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Sasol Olefins & Surfactants GmbH și de Sasol Germany GmbH.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de PT Ecogreen Oleochemicals, Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte Ltd și de Ecogreen Oleochemicals GmbH.

               4.

               Sasol Olefins & Surfactants și Sasol Germany suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza C-77/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Administrativo Regionale del Lazio (Italia) la 20 februarie 2009 – Gowan Comercio Internacional e servicos limitada/Ministero della Salute

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Administrativo Regionale del Lazio (Italia) la 20 februarie 2009 – Gowan Comercio Internacional e servicos limitada/Ministero della Salute
   (Cauza C-77/09)
   2009/C 102/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Administrativo Regionale del Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gowan Comercio Internacional e servicios limitada

      Pârât: Ministero della Salute

      Întrebările preliminare

   Directiva 2006/134 care a limitat în mod semnificativ utilizarea fenarimolului este validă, având în vedere evaluarea tehnico-științifică efectuată de statul raportor care pare să conducă la concluzia că riscul care decurge din această utilizare este acceptabil?


title: Cauza T-38/10 P: Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2010 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Răspundere extracontractuală — Rambursarea cheltuielilor recuperabile — Excepția acțiunii paralele — Vicii de procedură — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/23

         Ordonanța Tribunalului din 17 decembrie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-38/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Răspundere extracontractuală - Rambursarea cheltuielilor recuperabile - Excepția acțiunii paralele - Vicii de procedură - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2011/C 55/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și L. Currall, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 10 noiembrie 2009, Marcuccio/Comisia (F-70/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se solicită anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-179/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 12 aprilie 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 12 aprilie 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans
   (Cauza C-179/13)
   2013/C 189/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Pârâtă: L.F. Evans

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 2 și/sau 16 din Regulamentul nr. 1408/71 (1) trebuie interpretate în sensul că o persoană, precum doamna Evans, care este resortisantă a unui stat membru, care și-a exercitat dreptul la libera circulație a lucrătorilor și a fost supusă legislației olandeze în materia securității sociale și a desfășurat ulterior o activitate salariată în calitate de membru al personalului de serviciu al Consulatului General al Statelor Unite ale Americii în Țările de Jos, nu se mai încadrează în domeniul de aplicare ratione personae al regulamentului menționat după începerea acestei activități salariate?
               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:

               2.

                           (a)

                           Articolul 3 din Regulamentul nr. 1408/71 și/sau articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1612/68 (2) trebuie interpretate în sensul că aplicarea în privința doamnei Evans a statutului privilegiat, care constă în speță printre altele în scutirea de la obligația de afiliere la asigurările sociale și de la plata contribuțiilor la asigurările sociale, este o justificare suficientă pentru distincția efectuată în funcție de cetățenie?

                           (b)

                           Ce semnificație trebuie acordată în acest context faptului că, întrebată fiind, doamna Evans a optat în decembrie 1999 pentru menținerea statutului privilegiat?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26)

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11)


title: Cauza T-44/08: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2008 — Shetland Islands Council/Comisia Comunităților Europene

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/27

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2008 — Shetland Islands Council/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-44/08)
   (2008/C 107/46)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Shetland Islands Council (Lerwick, Regatul Unit) (reprezentanți: E. Whiteford, Barrister, R. Murray, Solicitor, and R. Thompson QC)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (2) și a articolelor 3, 4 și 5 din decizie;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, autoritate publică, a efectuat plăți în sectorul piscicol în cadrul a două măsuri generale de ajutor, intitulate „Aid to the Fish Catching and Processing Industry” (Ajutor pentru pescuit și industria de prelucrare a peștelui) și „Aid to the Fish Farming Industry” (Ajutor pentru industria piscicolă), care erau formate din mai multe scheme diferite de ajutor. Una dintre aceste scheme era așa-numitul „First Time Shareholder Scheme” (Sistem de ajutor pentru noii acționari). Comisia a constatat că ajutorul aplicat de Regatul Unit pe baza acestui sistem este incompatibil cu piața comună în măsura în este destinat primei achiziții a unei participații într-o navă de pescuit la mâna a doua.
   Prin acțiunea formulată, reclamantul solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea parțială a Deciziei Comisiei C39/2006 (ex NN 94/2005) din 13 noiembrie 2007 privind Sistemul de ajutor pentru noii acționari aplicat în Regatul Unit. Mai precis, reclamantul solicită anularea articolului 1 alineatul (2) și a articolelor 3, 4 și 5 din decizia atacată pentru două motive:

               (1)

               Comisia a săvârșit o eroare de drept constatând că toate plățile pentru prima achiziției a unei participații într-o navă de pescuit la mâna a doua sunt incompatibile cu piața comună și trebuie rambursate;

               (2)

               Comisia a săvârșit o eroare de drept constatând că recuperarea ajutoarelor acordate ar fi compatibilă cu:

                           (a)

                           articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 (1) al Consiliului;

                           (b)

                           principiul general al securității juridice, al protejării încrederii legitime și al egalității de tratament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 8/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-349/08: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Uralita/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cloratului de sodiu — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Acțiune în anulare — Imputabilitatea comportamentului ilicit” )

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/15

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Uralita/Comisia
   (Cauza T-349/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cloratului de sodiu - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Acțiune în anulare - Imputabilitatea comportamentului ilicit)
   2011/C 355/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Uralita, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: I. S. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt și J. Garcia-Nieto Esteva, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, R. Sauer, A. Biolan și J. Bourke, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 2626 final a Comisiei din 11 iunie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.695 — Clorat de sodiu), în măsura în care decizia menționată o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Uralita, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-582/10: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/30

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-582/10)
   ()
   2011/C 30/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Yerrell și B. Schöfer, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

               —

               Prin neadoptarea completă a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare în vederea transpunerii acestei directive, respectiv prin necomunicarea completă a acestor măsuri Comisiei, Republica Austria și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase (1);

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 2008/68/CE a expirat la 30 iunie 2009.

      (1)  JO L 260, p. 13.


title: Cauza C-624/13 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 11 februarie 2015 – Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS/Comisia Europeană, Republica Franceză, Republica Polonă, Département des Hauts-de-Seine (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare de stat — Compensarea costurilor aferente unui serviciu public pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice în bandă largă de foarte mare viteză)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/9

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 11 februarie 2015 – Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS/Comisia Europeană, Republica Franceză, Republica Polonă, Département des Hauts-de-Seine
   (Cauza C-624/13 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Compensarea costurilor aferente unui serviciu public pentru instituirea și exploatarea unei rețele de comunicații electronice în bandă largă de foarte mare viteză))
   (2015/C 146/13)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Iliad, Free infrastructure, Free SAS (reprezentant: T. Cabot, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și J. Bousin, agenți), Republica Polonă, Département des Hauts-de-Seine (reprezentant: G. O'Mahony, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Iliad SA, Free Infrastructure SAS și Free SAS la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană, de Republica Franceză și de departamentul Hauts-de-Seine.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-212/07: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 februarie 2008 — Indorata-Serviços e Gestão, Ld a /Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală HAIRTRANSFER — Refuzul înregistrării — Lipsa caracterului distinctiv)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/16

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 februarie 2008 — Indorata-Serviços e Gestão, Lda/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-212/07) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală HAIRTRANSFER - Refuzul înregistrării - Lipsa caracterului distinctiv)
   (2008/C 128/26)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Indorata-Serviços e Gestão, Lda) (reprezentant: T. Wallentin, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Weberndörfer, agent)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 15 februarie 2005, Indorata-Serviços e Gestão/OAPI (T-204/04), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva deciziei prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a mărcii verbale „HAIRTRANSFER” pentru anumite produse și servicii din clasele 8, 22, 41 și 44 — Caracterul distinctiv al mărcii
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Indorata-Serviços e Gestão Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-23/16: Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2017 – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă Formata — Motiv absolut de nulitate — Lipsa relei-credințe — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motiv relativ de nulitate — Risc de confuzie — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/18

         Hotărârea Tribunalului din 8 martie 2017 – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata)
   (Cauza T-23/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Formata - Motiv absolut de nulitate - Lipsa relei-credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motiv relativ de nulitate - Risc de confuzie - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 129/30)
   Limba de procedură: polona

      Părţile

      Reclamantă: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard-Monguiral și K. Zajfert, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 noiembrie 2015 (cauza R 102/2015-2) privind o procedură de declarare a nulității între doamna Biernacka-Hoba și Formata Bogusław Hoba

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală EUIPO din 4 noiembrie 2015 (cauza R 102/2015-2) în măsura în care camera de recurs a respins cererea de declarare a nulității întemeiată pe cauza de nulitate relativă.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de doamna Ilona Biernacka-Hoba.

               4)

               Doamna Biernacka-Hoba suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-408/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Landesanstalt für Landwirtschaft/Franz Götz (A șasea directivă TVA — Activitate economică — Persoane impozabile — Organisme de drept public — Birou de vânzări de cote de lapte — Operațiuni ale agențiilor de intervenție în agricultură și ale magazinelor pentru angajați — Denaturare gravă a concurenței — Piață geografică)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/22

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Landesanstalt für Landwirtschaft/Franz Götz
   (Cauza C-408/06) (1)

   (A șasea directivă TVA - Activitate economică - Persoane impozabile - Organisme de drept public - Birou de vânzări de cote de lapte - Operațiuni ale agențiilor de intervenție în agricultură și ale magazinelor pentru angajați - Denaturare gravă a concurenței - Piață geografică)
   (2008/C 51/35)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Landesanstalt für Landwirtschaft

      Pârât: Franz Götz
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 4 alineatul (5) al doilea și al treilea paragraf și punctele 7 și 12 din anexa D la A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Facturare fără indicarea separată a TVA pentru atribuirea unei cantități de referință de lapte — Aprecierea calității de persoană impozabilă a unui organism înființat de un land și însărcinat cu cesionarea cantităților de referință de lapte către producătorii de lapte contra unei plăți prealabile
   Dispozitivul

               1)

               Un birou de vânzări de cote de lapte nu este o agenție de intervenție agricolă în sensul articolului 4 alineatul (5) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/41/CE a Consiliului din 19 ianuarie 2001, coroborat cu punctul 7 din anexa D la aceasta și nici un magazin pentru angajați în sensul aceluiași articol 4 alineatul (5) al treilea paragraf coroborat cu punctul 12 din anexa D la directiva respectivă.

               2)

               Nesupunerea unui birou de vânzări de cote de lapte la plata impozitului pentru activitățile sau operațiunile realizate în calitate de autoritate publică, în sensul articolului 4 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/41, nu poate constitui o denaturare gravă a concurenței, deoarece acesta nu este comparat, într-o situație precum cea din cauza principală, cu operatori privați care furnizează prestații ce sunt în concurență cu prestațiile publice. Întrucât această apreciere este valabilă pentru orice birou de vânzări de cote de lapte care își desfășoară activitatea într-o anumită zonă de transfer, definită de statul membru respectiv, trebuie indicat faptul că zona respectivă constituie piața geografică relevantă pentru stabilirea existenței unei denaturări grave a concurenței.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-88/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 2 martie 2009 — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 2 martie 2009 — Graphic Procédé/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Cauza C-88/09)
   2009/C 113/44
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Graphic Procédé

      Pârât: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Întrebarea preliminară

   Care sunt criteriile care trebuie aplicate pentru a stabili dacă reprografia este o livrare de bunuri sau o prestare de servicii [în sensul Celei de a șasea directive a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare] (1)?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-118/09: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2011 — La Sonrisa de Carmen și Bloom Clothes/OAPI — Heldmann (BLOOMCLOTHES) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BLOOMCLOTHES — Marcă națională verbală anterioară BLOOM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/17

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2011 — La Sonrisa de Carmen și Bloom Clothes/OAPI — Heldmann (BLOOMCLOTHES)
   (Cauza T-118/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BLOOMCLOTHES - Marcă națională verbală anterioară BLOOM - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 340/32
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: La Sonrisa de Carmen, SL (Vigo, Spania) și Bloom Clothes, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: S. Míguez Pereira, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. F. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Harald Heldmann (Hamburg, Germania) (reprezentant: E. Günther, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 ianuarie 2009 (cauza R 695/2008-2) privind o procedură de opoziție între domnul Harald Heldmann și La Sonrisa de Carmen, SL și Bloom Clothes, SL

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă La Sonrisa de Carmen, SL și Bloom Clothes, SL la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de domnul Harald Heldmann.

               3.

               Domnul Heldmann suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


               10.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/9

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2011 de Asker Brygge AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-12/11)
   2011/C 325/05
   La data de 13 septembrie 2011, întreprinderea Asker Brygge AS, reprezentată de Thomas Nordby și Espen Bakken, avocați în cadrul Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Solicitantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare nule articolele 1 și 2 din Decizia nr. 232/11/COL a Autorității AELS de Supraveghere;

               2.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               În Decizia sa nr. 232/11/COL din 13 iulie 2011 privind notificarea vânzării terenului de la Nesøyveien 8, gnr. 32 bnr. 17, din municipiul Asker, Autoritatea AELS de Supraveghere a constatat că vânzarea constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE și că acesta trebuie să fie recuperat.

               —

               Solicitantul cere anularea deciziei atacate.

               —

               Solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a aplicat în mod eronat articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE atunci când a evaluat dacă Asker Brygge a beneficiat de avantaje economice în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE;

                           —

                           a comis o eroare în aprecierea perioadei relevante pentru baza de calcul pentru a stabili dacă s-a acordat un ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE; și

                           —

                           nu a ținut seama în mod corespunzător de faptul că vânzarea are la bază un acord de opțiune.


title: Cauza T-465/08: Hotărârea Tribunalului din 15 aprilie 2011 — Republica Cehă/Comisia [ „Program PHARE — «Fonduri reînnoibile (revolving)» obținute de Republica Cehă — Rambursarea sumelor plătite — Decizie a Comisiei de efectuare a recuperării prin compensație — Temei juridic — Ordini juridice distincte — Noțiunea de caracter cert și lichid al creanței — Obligația de motivare” ]

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/16

         Hotărârea Tribunalului din 15 aprilie 2011 — Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-465/08) (1)

   („Program PHARE - «Fonduri reînnoibile (revolving)» obținute de Republica Cehă - Rambursarea sumelor plătite - Decizie a Comisiei de efectuare a recuperării prin compensație - Temei juridic - Ordini juridice distincte - Noțiunea de caracter cert și lichid al creanței - Obligația de motivare”)
   2011/C 160/19
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. van Nuffel, F. Dintilhac și Z. Malůšková, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 7 august 2008 de a efectua recuperarea prin compensația sumelor datorate de Republica Cehă în cadrul „fondurilor reînnoibile (revolving)” ale programului PHARE

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-292/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 13 iunie 2014 – Republica Elenă/Stefanos Stroumpoulis și alții

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 13 iunie 2014 – Republica Elenă/Stefanos Stroumpoulis și alții
   (Cauza C-292/14)
   2014/C 282/30
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Republica Elenă

      Pârâți: Stefanos Stroumpoulis, Nikolaos Koumpanos, Panagiotis Renieris, Charalampos Renieris, Ioannis Zacharias, Dimitrios Lazarou, Apostolos Chatzisotiriou

      Întrebările preliminare

               1)

               În temeiul dispozițiilor Directivei 80/987/CEE a Consiliului (1), marinarii dintr-un stat membru care au fost încadrați la bordul unei nave sub pavilionul unei țări terțe față de Uniunea Europeană beneficiază în ceea ce privește creanțele salariale pe care le au față de compania de navigație – care are sediul social pe teritoriul țării terțe, iar sediul de funcționare pe teritoriul statului membru în discuție și care, ținând seama de acest din urmă sediu, a fost declarată în stare de faliment de către instanța din statul membru în conformitate cu legislația acestuia – de protecția oferită de directiva menționată, având în vedere scopul urmărit de aceasta și independent de faptul că contractele de muncă sunt reglementate de legislația țării terțe și că statul membru nu poate impune armatorului proprietar al navei, care nu este supus ordinii sale juridice, o contribuție pentru finanțarea instituției de garantare?

               2)

               În temeiul dispozițiilor Directivei 80/987/CEE a Consiliului, trebuie considerată protecție echivalentă plata instituită prin articolul 29 din Legea nr. 1220/1981 în sarcina Naftiko Apomachiko Tameio [Fondul de asigurări sociale pentru marinari] (NAT), pentru o perioadă maximă de trei luni, a retribuțiilor de bază și a indemnizațiilor prevăzute în contractele colective relevante în favoarea marinarilor greci încadrați la bordul unei nave sub pavilion elen sau al unei nave străine care face obiectul unei convenții încheiate cu NAT, plată prevăzută la articolul menționat numai pentru situația în care marinarii au fost abandonați în străinătate?

      (1)  Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (JO L 283, p. 35, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 197).


title: Cauza C-493/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 23 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/56/CE — Fuziuni transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/20

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 23 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-493/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/56/CE - Fuziuni transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 141/33
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Dimitriou și P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: N. Dafniou, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (JO L 310, p.1, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 107)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 19 primul paragraf din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-310/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 20 iunie 2011 — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Regatul Unit) la 20 iunie 2011 — Grattan plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-310/11)
   2011/C 282/03
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Grattan plc

      Pârâți: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Întrebarea preliminară

   Pentru perioada anterioară datei de 1 ianuarie 1978, o persoană impozabilă are un drept cu efect direct, în temeiul articolului 8 litera (a) din A doua directivă a Consiliului din 11 aprilie 1967 (67/228/EEC) (1) și/sau a principiilor neutralității fiscale și al egalității de tratament, de a considera redusă a posteriori baza de impozitare a unei livrări de bunuri în cazul în care, după efectuarea respectivei livrări de bunuri, beneficiarul livrării a primit un credit din partea furnizorului, pe care a ales să îl ia fie sub forma unei plăți în numerar, fie sub forma unui credit care se scădea din sumele datorate furnizorului pentru livrări de bunuri deja efectuate către beneficiar?

      (1)  A doua directivă 67/228/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Structură și modalități de aplicare a sistemului comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 71, p. 1303)


title: Cauza C-522/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 7 octombrie 2016 – A/Staatssecretaris van Financiën

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 7 octombrie 2016 – A/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-522/16)
   (2017/C 086/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: A

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 62 din CVC [Codul Vamal Comunitar] (1) coroborat cu articolele 205, 212, 216, 217 și 218 din [Regulamentul de punere în aplicare a Codului Vamal Comunitar] (2), precum și cu dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 2777/75 (3) și ale Regulamentului (CE) nr. 1484/95 (4) trebuie interpretat în sensul că printre informațiile menționate la articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf din CVC, pe baza cărora se întocmește declarația vamală se numără și dovezile care trebuie prezentate autorităților vamale în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1484/95?

               2)

               Articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf din CVC trebuie interpretat în sensul că se poate angaja și răspunderea unei persoane fizice care nici nu a efectuat ea însăși acțiunea menționată la acest paragraf („[a] oferit informațiile necesare la întocmirea declarației”) și nici nu poate fi trasă la răspundere pentru efectuarea acestei acțiuni în calitate de administrator, dar care a contribuit îndeaproape la conceperea și crearea ulterioară a unei structuri de societăți și fluxuri comerciale în cadrul căreia, ulterior, (alte persoane) „au oferit informațiile necesare pentru întocmirea declarației”?

               3)

               Condiția prevăzută la articolul 201 alineatul (3) al doilea paragraf din CVC, potrivit căreia „[persoanele] care au oferit informațiile necesare la întocmirea declarației […] știau sau […] ar fi trebuit să știe în mod normal că aceste informații erau false” trebuie interpretată în sensul că persoanele fizice și persoanele juridice care sunt operatori economici experimentați nu pot fi trase la răspundere pentru plata unor taxe vamale suplimentare atunci când, în scopul evitării plății unor taxe suplimentare, acestea creează o structură tranzacțională abia după ce anumiți experți recunoscuți în domeniul dreptului vamal le-au confirmat că o asemenea structură este admisibilă din punct de vedere juridic și fiscal?

               4)

               Articolul 221 alineatul (4) din CVC trebuie interpretat în sensul că termenul de trei ani nu se prelungește atunci când, după expirarea termenului menționat la articolul 221 alineatul (3) prima teză din CVC, se constată că taxele la import care se aplică în conformitate cu articolul 201 din CVC, ca urmare a depunerii unei declarații vamale de punere a mărfurilor în liberă circulație nu au fost colectate anterior din cauza unor informații false sau incomplete în declarație?

               5)

               Articolul 221 alineatele (3) și (4) din CVC trebuie interpretat în sensul că, în condițiile în care unui debitor vamal i-a fost comunicată valoarea taxelor pe care le datorează pe baza unei declarații vamale de import, iar debitorul a introdus împotriva acestei comunicări o acțiune în sensul articolului 243 din CVC, autoritățile vamale pot solicita ulterior plata taxelor la import datorate conform legii, pe baza aceleiași declarații vamale, în plus față de această comunicare atacată în instanță și fără a lua în considerare dispozițiile articolului 221 alineatul (4) din CVC?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1993, L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).

      (3)  Regulamentul Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de pasăre (JO 1975, L 282, , p. 77, Ediție specială, 03/vol. 2, p. 103).

      (4)  Regulamentul Comisiei din 28 iunie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului de drepturi de import suplimentare și de stabilire a drepturilor de import suplimentare în sectoarele cărnii de pasăre și ouălor și pentru albumina din ouă și de abrogare a Regulamentului nr. 163/67/CEE (JO 1995, L 145, p. 47, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 92).


title: Cauzele T-422/15 și T-423/15: Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – U-R LAB/EUIPO (THE DINING EXPERIENCE) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative și verbale THE DINING EXPERIENCE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/32

         Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – U-R LAB/EUIPO (THE DINING EXPERIENCE)
   (Cauzele T-422/15 și T-423/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative și verbale THE DINING EXPERIENCE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 243/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: U-R LAB (Paris, Franța) (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva a două decizii ale Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 mai 2015 (cauza R 2541/2014-4 și cauza R 2542/2014-4), privind cererile de înregistrare, pe de o parte, a semnului figurativ și, pe de altă parte, a semnului verbal THE DINING EXPERIENCE ca mărci ale Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-422/15 și T-423/15 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Obligă U-R LAB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.