title: Cauza T-138/13: Acțiune introdusă la 2 martie 2013 — Evonik Oil Additives/OAPI — BRB International (VISCOTECH)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/23

         Acțiune introdusă la 2 martie 2013 — Evonik Oil Additives/OAPI — BRB International (VISCOTECH)
   (Cauza T-138/13)
   2013/C 141/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Evonik Oil Additives GmbH (Darmstadt, Germania) (reprezentant: J. Albrecht, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: BRB International BV (Ittervoort, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei R 907/2012-5 a Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 decembrie 2012;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: BRB International BV

      Marca comunitară vizată: marca verbală „VISCOTECH” pentru produse din clasele 1 și 4

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale naționale și internaționale „VISCOPLEX” pentru produse din clasele 1 și 4

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-95/10: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Eberhard Bömcke/BEI

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/62

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Eberhard Bömcke/BEI
   (Cauza F-95/10)
   ()
   2010/C 328/101
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Eberhard Bömcke (Athus, Belgia) (reprezentant: D. Lagasse, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei adoptate de directorul de resurse umane al pârâtei prin care se confirmă că mandatul de reprezentant al personalului al reclamantului a expirat și cerere de daune interese

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei directorului de resurse umane al BEI, notificată reclamantului prin scrisoarea din data de 22 septembrie 2010 și primită la 24 septembrie 2010;

               —

               obligarea BEI la repararea prejudiciului moral produs reclamantului prin decizia sus-amintită și acordarea sumei de 25 000 de euro reclamantului pe acest temei;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-572/15: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2017 – Aldi/EUIPO – Rouard (GOURMET) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GOURMET — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară ORIGINE GOURMET — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Suspendarea procedurii administrative — Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/10

         Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2017 – Aldi/EUIPO – Rouard (GOURMET)
   (Cauza T-572/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GOURMET - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară ORIGINE GOURMET - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Suspendarea procedurii administrative - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2017/C 357/13)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl și M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Pierre-André Rouard (Madrid, Spania) (reprezentant: P. Merino Baylos, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 iulie 2015 (cauza R 1985/2013-4) privind o procedură de opoziție între domnul Rouard și Aldi.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 24 iulie 2015 (cauza R 1985/2013-4).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Aldi GmbH & Co. KG.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza C-178/13: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/25

         Acțiune introdusă la 11 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-178/13)
   2013/C 156/40
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Koskinen și J. Hottiaux)

      Pârâtă: Republica Finlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea, în ceea ce privește conducătorii auto independenți, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1), al articolelor 3-7 și al articolului 11 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 23 martie 2009.

      (1)  JO L 80, p. 35, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 125.


title: Cauza C-73/09 P: Recurs introdus la 16 februarie 2009 de Hotel Cipriani Srl împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 28 noiembrie 2008 în cauzele conexate T-254/00, T-270/00 și T-277/00, Hotel Cipriani SpA și alții/Comisia

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/21

         Recurs introdus la 16 februarie 2009 de Hotel Cipriani Srl împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 28 noiembrie 2008 în cauzele conexate T-254/00, T-270/00 și T-277/00, Hotel Cipriani SpA și alții/Comisia
   (Cauza C-73/09 P)
   2009/C 113/42
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Hotel Cipriani SpA (reprezentant: A. Bianchini, avocat)

      Celelalte părți în proces: Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Republica Italiană, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comitato „Venezia vuole vivere”, Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               a)

               anularea hotărârii atacate a Tribunalului;

               b)

               admiterea concluziilor formulate în primă instanță și, prin urmare:

                           —

                           anularea deciziei Comisiei Comunităților Europene (1), atacată în primă instanță;

                           —

                           în subsidiar, anularea articolului 5 din decizie în măsura în care decizia de restituire cuprinsă în această dispoziție a fost interpretată de Comisie ca vizând și ajutoarele permise pe baza principiului de minimis și/sau anularea articolului 5 în măsura în care prevede plata unei rate a dobânzii mai mare decât cea efectiv plătită de întreprindere pentru datoria sa;

               c)

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul primului motiv, Hotel Cipriani invocă încălcarea și aplicarea greșită a articolului 87 alineatul (1) CE, în special în ceea ce privește lipsa de motivare a hotărârii Tribunalului sau caracterul contradictoriu al acestei motivări. Actele cu putere de lege și normele administrative considerate incompatibile cu articolul 87 CE nu determină nici o denaturare și nici un pericol de denaturare a concurenței pe piața comună din sectorul hotelier și al alimentației publice (în care își desfășoară activitatea Hotel Cipriani), fie deoarece contextul orașului Veneția este atât de special încât piața comună nu este afectată în niciun mod, fie pentru că reducerile în cauză constituie o simplă compensație pentru cheltuielile suplimentare ale întreprinderilor, determinate de dificultatea de a opera pe piața geografică de referință în aceleași condiții precum cele existente în alte părți ale pieței comune europene. Tribunalul nu a ținut cont în mod adecvat de această specificitate, prin faptul că s-a limitat să afirme — fără o aprofundare adecvată — că avantajele obținute de întreprinderile venețiene ar depăși compensarea dezavantajelor legate de mediu și pentru acest motiv recurenta denunță lipsa/contradictorialitatea motivării hotărârii atacate.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, Hotel Cipriani invocă încălcarea și aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (3) litera (c) CE, în special în ceea ce privește caracterul ilogic al motivării hotărârii Tribunalului. Mai întâi Comisia și ulterior Tribunalul au considerat în mod eronat că derogarea regională prevăzută la articolul 97 alineatul (3) CE nu era aplicabilă deoarece, după cum s-a demonstrat în mod amplu în cursul procedurii în fața Tribunalului, piața geografică de referință justifica reduceri de contribuții acordate de legislația națională, întrucât aceste reduceri vizau numai menținerea rețelei socioeconomice a orașului Veneția fără a determina — după cum s-a dovedit în cadrul motivului anterior — nicio denaturare anticoncurențială a schimburilor pe piața comună.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, Hotel Cipriani invocă încălcarea și aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (3) litera (d) CE, în special în ceea ce privește caracterul ilogic al motivării hotărârii Tribunalului. În speță, reducerile de contribuții au fost acordate în mod clar pentru a facilita conservarea indiscutabilului patrimoniu cultural și artistic al orașului Veneția, care reprezintă costuri importante ce trebuie suportate de întreprinderile din lagună și pe care alte întreprinderi aflate în contexte teritoriale diferite nu le suportă. Hotărârea Tribunalului, în partea în care a respins aceste critici formulate și de Hotel Cipriani, afirmă în mod eronat că motivele pentru care costurile legate de păstrarea patrimoniului artistic și cultural al Veneției ar fi fost suportate de întreprinderile recurente nu ar fi fost dovedite în mod adecvat pentru fiecare caz. Această afirmație este eronată din mai multe motive, în special pentru că s-a demonstrat în mod amplu, inclusiv în fața Comisiei, că întregul centru istoric al Veneției a fost supus în general unor constrângeri legate de păstrarea patrimoniului imobiliar.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, Hotel Cipriani invocă caracterul nelegitim al deciziei de recuperare forțată a avantajelor acordate, pentru încălcarea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88] CE (2). Dispoziția citată anterior a articolului 14, care prevede recuperarea reducerilor, nu se aplică, dat fiind că în speță ne aflăm în ipoteza în care această recuperare contravine unui principiu general al dreptului comunitar, principiile invocate în fața Tribunalului fiind cele ale proporționalității, egalității de tratament și securității juridice.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv, Hotel Cipriani invocă încălcarea articolului 15 din Regulamentul nr. 659/1999. Atunci când Comisia a adoptat decizia, mai exact la 25 noiembrie 1999, termenul de prescripție de 10 ani prevăzut la articolul 15, citat anterior (care este, cu certitudine, aplicabil ratione temporis în speță) expirase deja, trebuind ca efectele prezumatelor ajutoare de stat să fie puse în legătură cu Legea nr. 171/1973, așa-numita „Legge speciale per Venezia” („Legea specială pentru Veneția”).

      (1)  Decizia 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale (JO 2000, L 150, p. 50)

      (2)  JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza T-849/14 P: Recurs introdus la 31 decembrie 2014 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 noiembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-59/09 RENV, De Nicola/BEI

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/46

      Recurs introdus la 31 decembrie 2014 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 noiembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-59/09 RENV, De Nicola/BEI
      (Cauza T-849/14 P)
      (2015/C 073/57)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Recurentul solicită Tribunalului admiterea prezentului recurs și, în cadrul reformării în parte a hotărârii atacate, anularea punctelor 2 și 3 din dispozitiv, a afirmației potrivit căreia prezenta procedură este întemeiată pe articolul 270 TFUE, precum și a punctelor 43, 44, 50, 55, 56, 58, 59, 60, 61, 63, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72 și 73 din hotărârea atacată. Trimiterea cauzei spre rejudecare unei alte camere a Tribunalului Funcției Publice pentru ca acesta, într-un complet diferit, să statueze din nou asupra punctelor anulate, ulterior efectuării expertizei medicale deja solicitate. Recurentul își rezervă dreptul de a solicita administrarea oricărei probe, directă și/sau contrară, care va fi necesară în funcție de apărarea intimatei, precum și de a depune orice alte înscrisuri considerate utile în vederea respingerii diferitelor teze.

         Motivele și principalele argumente

      Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii din 18 noiembrie 2014 pronunțate de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-59/09 RENV, De Nicola/BEI.
      În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive.

                  1.

                  În ceea ce privește comitetul de recurs, recurentul se opune declarării inadmisibilității în raport cu normele de funcționare a acestuia, contestă afirmația potrivit căreia retragerea actului anulat din dosarul personal al recurentului, întrucât elimină prejudiciul, constituie o reparație adecvată și invocă un abuz săvârșit în cadrul exercitării funcției jurisdicționale.

                  2.

                  În ceea ce privește hărțuirea suferită de recurent, acesta se referă la declararea inadmisibilității cererii sale de constatare a hărțuirii, la inexistența unei decizii privind această cerere specifică și la refuzul Tribunalului Funcției Publice de a respecta hotărârea de trimitere a cauzei spre rejudecare, la inadmisibilitatea noilor excepții ridicate de BEI în procedura de rejudecare, precum și la abuzul de putere săvârșit de Tribunalul Funcției Publice, care și-a atribuit rolul de avocat al recurentului decizând că ar fi mai bine să nu examineze cererea de despăgubire, pentru motivul că era inclusă și ar fi mai bine structurată în cauza F-52/11.

                  3.

                  În ceea ce privește cererea de efectuare a unei expertize medicale și de dispunere a unor alte măsuri de organizare a procedurii, recurentul subliniază că nu a renunțat niciodată la cererile sale de dispunere a unor activități de cercetare judecătorească, pe care Tribunalul Funcției Publice le-a respins pentru motivul că nu erau necesare. Prin urmare, de vreme ce Tribunalul Uniunii Europene a stabilit că litigiul trebuie soluționat pe fond, Tribunalul Funcției Publice era obligat să examineze toate cererile formulate în termen, să stabilească anume care dintre acestea erau relevante pentru soluționarea litigiului și să dispună măsurile de organizare a procedurii care se impuneau.


title: Cauza C-348/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 27 iulie 2007 — Turgay Semen/Deutsche Tamoil GmbH

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/10

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 27 iulie 2007 — Turgay Semen/Deutsche Tamoil GmbH
   (Cauza C-348/07)
   (2007/C 235/16)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht.Hamburg
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Turgay Semen.

      Pârâtă: Deutsche Tamoil GmbH.
   Întrebările preliminare

               1)

               Este conform cu articolul 17 alineatul (2) litera (a) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (1), faptul ca dreptul la indemnizație al agentului comercial să fie limitat de pierderile de comision ce rezultă din încetarea relației contractuale, chiar și atunci când beneficiile reținute de întreprinzător trebuie considerate ca fiind superioare?

               2)

               În cazul în care întreprinzătorul face parte dintr-un grup de societăți, beneficiile obținute de societățile din cadrul grupului fac parte din aceste beneficii?

      (1)  JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol.1, p. 176.


title: Cauza T-510/12: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2014 – Conrad Electronic/OAPI – British Sky Broadcasting Group și Sky IP International (EuroSky) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EuroSky — Marcă comunitară verbală anterioară SKY — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/31

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2014 – Conrad Electronic/OAPI – British Sky Broadcasting Group și Sky IP International (EuroSky)
   (Cauza T-510/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale EuroSky - Marcă comunitară verbală anterioară SKY - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 007/33)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Conrad Electronic SE (Hirschau, Germania) (reprezentanți: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier și A. Kramer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Celelalte părți din procedura care s-au aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Regatul Unit) și Sky IP International Ltd (Isleworth) (reprezentanți: J. Barry, solicitor, R. Heine și M. Plesser, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 septembrie 2012 (cauza R 1138/2011-4) privind o procedură de opoziție între British Sky Broadcasting Group plc și Sky IP International Ltd, pe de o parte, și Conrad Electronic SE, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Conrad Electronic SE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), de British Sky Broadcasting Group plc și de Sky IP International Ltd.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-364/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Monomeles Protodikeio Kerkyras la 2 august 2007 — Vassilaki Spyridon și alții/Dimos Kerkyraion

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/12

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Monomeles Protodikeio Kerkyras la 2 august 2007 — Vassilaki Spyridon și alții/Dimos Kerkyraion
   (Cauza C-364/07)
   (2007/C 247/16)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Monomeles Protodikeio Kerkyras (Tribunalul de Mare Instanță în complet de judecător unic din Corfu)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Vassilakis Spyridon și alții

      Pârât: Dimos Kerkyraion (orașul Corfu)
   Întrebările preliminare

               1)

               Instanța națională este obligată să interpreteze dreptul național, în măsura în care acest lucru este posibil, în conformitate cu o directivă care a fost transpusă tardiv în dreptul intern, a) de la momentul la care directiva a intrat în vigoare, sau b) de la momentul la care a expirat termenul pentru transpunerea sa în dreptul intern, ori c) de la momentul la care a intrat în vigoare prevederea națională de transpunere?

               2)

               Trebuie interpretată clauza 5 punctul (1) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, ce constituie parte integrantă a Directivei 1999/70/CEE a Consiliului (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129), în sensul că poate constitui un motiv obiectiv care să justifice reînnoirea continuă sau încheierea unor contracte de muncă pe durată determinată succesive — în plus față de motivele asociate naturii, tipului, caracteristicilor muncii prestate sau similare — simplul fapt că încheierea contractului pe durată determinată este impusă de un act cu putere de lege sau un act administrativ?

               3)

               Poate fi interpretată clauza 5 punctele (1) și (2) din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, ce constituie parte integrantă a Directivei 1999/70/CEE a Consiliului (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129), în sensul că [sunt inaplicabile] prevederile de drept intern potrivit cărora contractele sau raporturile de muncă pe durată determinată se consideră a fi succesive numai cu condiția ca între acestea să nu se scurgă un interval mai mare de trei luni, și este prezumția instituită prin aceleași prevederi în favoarea lucrătorului, conform căreia contractele sau raporturile de muncă pe durată determinată sunt recunoscute ca fiind încheiate pe durată nedeterminată, în mod necesar întemeiată pe cerințele sus-menționate?

               4)

               Este compatibilă cu principiul efectului util al dreptului comunitar și cu obiectivul clauzei 5 punctele (1) și (2) coroborată cu clauza 1 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, ce constituie parte integrantă a Directivei 1999/70/CEE a Consiliului (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) interdicția de transformare a contractelor de muncă pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată, instituită de dispoziția de drept intern cuprinsă la articolul 21 din Legea 2190/1994, atunci când astfel de contracte care sunt încheiate pe durată determinată aparent pentru a face față nevoilor excepționale sau sezoniere ale angajatorului, însă în realitate cu scopul de a face față unor nevoi stabile și de durată?.

               5)

               Este compatibilă cu principiul efectului util al dreptului comunitar și cu finalitatea clauzei 5 punctele (1) și (2) coroborată cu clauza 1 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, ce constituie parte integrantă a Directivei 1999/70/CEE a Consiliului (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) împrejurarea că, pe baza unei prevederi de drept intern de transpunere a directivei sus-menționate, decizia definitivă privind existența sau nu a posibilității transformării contractelor pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată aparține unei autorități administrative independente denumite Anotato Symvoulio Epilogis Prosopikou (Consiliul Superior pentru Selecția Personalului, „ASEP”)?


title: Cauza T-392/16: Acțiune introdusă la 26 iulie 2016 – Axium/Parlamentul

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/33

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2016 – Axium/Parlamentul
   (Cauza T-392/16)
   (2016/C 326/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Axium (Oberschaeffolsheim, Franța) (reprezentant: N. Deleau, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 9 iunie 2016 prin care Parlamentul European a luat decizia de a elimina oferta societății Axium din procedura de atribuire;

               —

               obligarea Parlamentului European să plătească societății Axium suma de 4 000 de euro în temeiul articolului 133 și următoarele din Regulamentul de procedură;

               —

               obligarea Parlamentului European să suporte toate costurile și cheltuielile de judecată din prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea externă a deciziei D 201714 a Parlamentului European din 9 iunie 2016 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul cererii de ofertă 06D30/2015/M064 privind procedura „Franţa-Strasbourg: Contract-cadru de lucrări de înlăturare a azbestului în clădirile Parlamentului European din Strasbourg” (JO 2015/S 242-438527) și a deciziei de atribuire a acestui contract unui alt ofertant (denumită în continuare „decizia atacată”), întrucât persoana care a semnat scrisoarea adresată reclamantei și care conține decizia atacată nu ar beneficia de nicio delegare de competență, care ar fi necesară pentru a-i permite să angajeze autoritatea contractantă, mai precis Parlamentul European.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea internă a deciziei atacate, întrucât eliminarea ofertei reclamantei nu ar fi conformă articolului 158 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și, prin urmare, nu ar fi justificată.


title: Cauza T-675/14: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – Spania/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/24

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – Spania/Comisia
   (Cauza T-675/14)
   2014/C 388/30
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. García-Valdecasas Dorrego, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 9 iulie 2014 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care se referă la Regatul Spaniei, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că corecția forfetară impusă în cuantum net de 2 7 31  208,07 euro și metoda de calcul utilizată sunt contrare articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193) și orientărilor enunțate în Documentul nr. VI/5330/97 al Comisiei din 23 decembrie 1997 (Orientări privind calcularea consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare), precum și Documentului AGRI-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of croos-compliance control system implemented by the Member State), întrucât nu rezultă că este necesară efectuarea unei estimări forfetare, dat fiind că reclamantul a prezentat o evaluare punctuală a riscului real pentru fond. Măsurile de aplicare adoptate de Comisie sunt nu doar incorecte, ci și disproporționate și nejustificate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că adiționarea la calculul forfetar general de 2 % a corecției impuse cu caracter punctual în cuantum de 1 91  873,55 euro, precum și metoda de calcul sunt contrare articolului 31 alineatul (2) din regulamentul sus-menționat și documentelor Comisiei referitoare la orientările privind calcularea corecțiilor financiare, întrucât nu se pot utiliza și cumula în mod simultan două metode de calcul pentru aceeași încălcare. Pe lângă faptul că este incoerent din punct de vedere juridic, acest lucru este întru totul disproporționat și nejustificat.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că corecția impusă pentru anul de cerere 2010, exercițiul financiar 2011, încalcă articolul 31 alineatul (4) din regulamentul menționat, implică o încălcare a principiului cooperării loiale și face imposibilă exercitarea dreptului la apărare în măsura în care pârâta a extins în mod nejustificat corecția financiară la o perioadă ulterioară celor 24 de luni care au precedat notificarea, în condițiile în care, în plus, deficiențele fuseseră deja remediate.


title: Cauza T-150/15: Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – EFB/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/18

         Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – EFB/Comisia
   (Cauza T-150/15)
   (2015/C 190/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgia) (reprezentanți: M. Troncoso Ferrer și S. Moya Izquierdo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea faptului că acțiunea este admisibilă și întemeiată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata către reclamantă a sumei de 39  316,54 euro;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamanta solicită Tribunalului să declare că Comisia Europeană și-a încălcat obligațiile contractuale care îi revin în temeiul contractului din 23 decembrie 2005 privind proiectul European Action for Global Life science – Health Programme, cu referința LSSP-CT-2005-512135 (denumit în continuare „contractul”), și reclamă plata sumei finale de 39  316,54 euro.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere cu privire la o serie de costuri eligibile, care constituie o eroare în aprecierea probelor, contravenind articolului 1315 din Codul civil belgian.

                           —

                           Reclamanta subliniază că nota de debit emisă de Comisia Europeană se bazează pe concluziile raportului de audit final, însă evaluarea realizată de auditorii Comisiei Europene în vederea redactării acestui raport a fost incorectă în privința mai multor costuri, și anume costurile de personal și costurile privind anumite evenimente. În consecință, Comisia Europeană a emis o notă de debit pe baza unor ipoteze incorecte și nu a dovedit faptele pe care se întemeiază susținerile sale, rezultând o încălcare a articolului 1315 din Codul civil belgian și, pe cale de consecință, o încălcare a contractului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolelor II.20 și II.6 din condițiile generale ale contractului, precum și a articolului 1347 din Codul civil belgian, întrucât Comisia Europeană a concluzionat în mod injust că costurile referitoare la munca anumitor membrii ai personalului erau neeligibile pentru că membrii respectivi nu aveau un contrat de muncă valid cu reclamanta.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 1134 din Codul civil belgian și a principiului executării cu bună credință a contractului.

                           —

                           Reclamanta subliniază, printre altele, că nu a avut șansa de a se apăra și de a explica Comisiei Europene orice neînțelegere sau greșeală minoră apărută în executarea contractului, că diferența financiară enormă dintre primul proiect de raport de audit și raportul de audit final demonstrează o lipsă clară de corectitudine și de prudență și că multiplele erori de calcul și inexactități în cifre care apar în tot cuprinsul raportului de audit final au făcut foarte dificilă pentru reclamantă înțelegerea corespunzătoare a acuzațiilor aduse de Comisia Europeană.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nemotivarea de către Comisia Europeană a refuzului de a rambursa anumite costuri.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a protecției încrederii legitime.

                           —

                           Reclamanta subliniază că Comisia Europeană a acceptat faptul că era asistată de o altă entitate juridică și, prin aceasta, a creat încrederea legitimă că costurile derivate din această relație vor fi pe deplin eligibile.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe lipsa de claritate a normelor aplicabile celui de Al șaselea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică („PC6”).

                           —

                           Reclamanta subliniază că, potrivit articolului 1162 din Codul civil belgian, în caz de îndoială convenția se interpretează împotriva celui care a stipulat și în favoarea celui care a contractat obligația. Normele contractuale aplicabile PC6 rezultă din clauze „standard” stabilite de Comisia Europeană, la care reclamanta nu a avut altă posibilitate decât să adere, fapt care face din ea partea care a contractat obligația. Această situație, împreună cu faptul că normele amintite pun probleme de interpretare evidente, cum o ilustrează numărul mare de acțiuni formulate în fața Tribunalului cu privire la acestea, justifică faptul că incertitudinea trebuie să profite reclamantei. Norma de interpretare constituită de articolul 1162 din Codul civil belgian permite instanței să interpreteze prevederile redactate în mod deficitar sau ambigue împotriva autorului lor, respectiv Comisia.


title: Cauza T-305/10: Acțiune introdusă la 23 iulie 2010 — Hartmann-Lamboy/OAPI — Diptyque (DYNIQUE)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/41

      Acțiune introdusă la 23 iulie 2010 — Hartmann-Lamboy/OAPI — Diptyque (DYNIQUE)
      (Cauza T-305/10)
      ()
      (2010/C 288/80)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Germania) (reprezentant: R. Loos, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DIPTYQUE SAS (Paris, Franța)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  anularea în parte sau modificarea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 mai 2010 în cauza R 1217/2009-1, în măsura în care este nefavorabilă reclamantei;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura de opoziție, în procedura în fața camerei de recurs și în procedura în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

         Marca comunitară vizată: marca verbală DYNIQUE pentru produse și servicii din clasele 3, 41 și 44

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: DYPTIQUE SAS

         Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală DYPTIQUE pentru produse și servicii din clasele 3, 4 și 35

         Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

         Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac

         Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-100/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 28 CE și 30 CE — Protecția speciilor de faună și floră sălbatică — Reglementare privind deținerea și comercializarea de păsări născute și crescute în captivitate introduse pe piață în mod legal în alte state membre)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/17

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-100/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 28 CE și 30 CE - Protecția speciilor de faună și floră sălbatică - Reglementare privind deținerea și comercializarea de păsări născute și crescute în captivitate introduse pe piață în mod legal în alte state membre)
   2009/C 267/29
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și R. Troosters, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: T. Materne, agent și G. Van Calster, avocat)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 28 CE — Protecția speciilor de faună și floră sălbatică — Interdicția deținerii anumitor păsări comercializate în mod legal în alte state membre

      Dispozitivul

               1.

               Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 CE prin

                           —

                           supunerea importului, deținerii și vânzării de păsări născute și crescute în captivitate, care au fost introduse pe piață în mod legal în alte state membre, unor condiții restrictive care impun operatorilor interesați din piață să modifice marcajul specimenelor pentru ca acesta să respecte condițiile cerute în mod specific de legislația belgiană și prin neadmiterea marcajului acceptat în alte state membre și nici a certificatelor eliberate conform Regulamentului (CE) nr. 338/97 al Consiliului din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea, și

                           —

                           lipsirea comercianților de posibilitatea de a obține derogări de la interdicția de a deține păsări indigene europene introduse pe piață în mod legal în alte state membre.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza T-500/13: Ordonanța Tribunalului din 14 mai 2014 – Seatech International și alții/Comisia

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/33

         Ordonanța Tribunalului din 14 mai 2014 – Seatech International și alții/Comisia
   (Cauza T-500/13) (1)

   2014/C 235/44
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza T-39/08: Hotărârea Tribunalului din 8 decembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii informatice privind suportul, administrarea, îmbunătățirea, promovarea și mentenanța unui portal internet — Respingerea ofertei și atribuirea contractului unui alt ofertant — Criterii de selecție — Criterii de atribuire — Răspundere extracontractuală” )

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/47

      Hotărârea Tribunalului din 8 decembrie 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
      (Cauza T-39/08) (1)

      (Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii informatice privind suportul, administrarea, îmbunătățirea, promovarea și mentenanța unui portal internet - Respingerea ofertei și atribuirea contractului unui alt ofertant - Criterii de selecție - Criterii de atribuire - Răspundere extracontractuală)
      (2012/C 25/88)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și N. Bambara, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

         Obiectul

      Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Comisiei din 12 noiembrie 2007 de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul cererii de ofertă deschisă EAC/04/07 privind suportul, administrarea, îmbunătățirea, promovarea și mentenanța portalului de internet al Comisiei Europene referitor la învățământul online (e-learning) (elearningeuropa.info) (JO 2007/S87–105977) și de atribuire a contractului de achiziție publică unui alt ofertant și, pe de altă parte, o cerere de despăgubiri.

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia Comisiei din 12 novembre 2007 de respingere a ofertei depuse de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE în cadrul cererii de ofertă deschisă EAC/04/07 privind suportul, administrarea, îmbunătățirea, promovarea și mentenanța portalului de internet al Comisiei Europene referitor la învățământul online (e-learning) (elearningeuropa.info) (JO 2007/S87–105977) și de atribuire a contractului de achiziție publică către un alt ofertant.

                  2.

                  Respinge cererea de despăgubiri.

                  3.

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.

         (1)  JO C 92,12.4.2008.


title: Cauza C-291/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Germania) — Michael Schwarz/Stadt Bochum [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Pașaport biometric — Amprente digitale — Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 — Articolul 1 alineatul (2) — Validitate — Temei juridic — Procedură de adoptare — Articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dreptul la respectarea vieții private — Dreptul la protecția datelor cu caracter personal — Proporționalitate]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/17

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Germania) — Michael Schwarz/Stadt Bochum
   (Cauza C-291/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Pașaport biometric - Amprente digitale - Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 - Articolul 1 alineatul (2) - Validitate - Temei juridic - Procedură de adoptare - Articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul la respectarea vieții private - Dreptul la protecția datelor cu caracter personal - Proporționalitate)
   2013/C 367/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Michael Schwarz

      Pârât: Stadt Bochum

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Validitatea articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 (JO L 142, p. 1, rectificare în JO L 188, p. 127), în raport cu articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale, precum și cu articolul 8 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Dreptul unei persoane de a i se emite un pașaport fără ca amprentele sale digitale să fie înregistrate

      Dispozitivul

   Examinarea întrebării adresate nu a evidențiat elemente de natură să afecteze validitatea articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza F-88/10: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Van Asbroeck/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/50

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2010 — Van Asbroeck/Comisia
   (Cauza F-88/10)
   ()
   2010/C 317/90
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marc Van Asbroeck (Dilbeek, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de respingere a cererii reclamantului prin care se solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei din 22 octombrie 2008 privind instituirea unei indemnizații compensatorii în beneficiul funcționarilor cărora le-a fost schimbată categoria înainte de 1 mai 2004, reîncadrarea sa, cu efect retroactiv de la 1 mai 2004, în gradul D*4/8 și reconstituirea carierei sale în conformitate cu promovările, ajustările anuale și avansările în treaptă la care era îndreptățit începând cu data respectivă

      Concluziile reclamantului

               —

               Invitarea pârâtei să își exprime în mod explicit poziția în ceea ce privește tabelul pe care reclamantul l-a întocmit pentru a compara evoluția salariului său efectiv și cea a salariului care i s-ar fi cuvenit dacă nu i-ar fi fost schimbată categoria înainte de 1 mai 2004;

               —

               anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii prin care se solicită anularea tezei a treia a alineatului (3) al articolului 1 din Decizia Comisiei din 22 octombrie 2008 privind instituirea unei indemnizații compensatorii în beneficiul funcționarilor cărora le-a fost schimbată categoria înainte de 1 mai 2004, reîncadrarea sa, cu efect retroactiv de la 1 mai 2004, în gradul D*4/8 și reconstituirea carierei sale în conformitate cu promovările, ajustările anuale și avansările în treaptă care la care era îndreptățit începând cu data respectivă și, dacă este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume stabilite în mod provizoriu la 13 218,24 euro, cu titlu de reparație a prejudiciului financiar, ce trebuie majorată cu dobânzile de întârziere la rata legală a dobânzii de la data hotărârii ce urmează a fi pronunțată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/1

      (2010/C 288/01)
      Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

            JO C 274, 9.10.2010

         Publicații anterioare

         JO C 260, 25.9.2010

         JO C 246, 11.9.2010

         JO C 234, 28.8.2010

         JO C 221, 14.8.2010

         JO C 209, 31.7.2010

         JO C 195, 17.7.2010

      Aceste texte sunt disponibile pe:
      EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-211/10: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2010 — Strålfors/OAPI (ID SOLUTIONS) ( „Acțiune în anulare — Cerere de sesizare a instanței — Cerințe de formă — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/38

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2010 — Strålfors/OAPI (ID SOLUTIONS)
   (Cauza T-211/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Cerere de sesizare a instanței - Cerințe de formă - Inadmisibilitate vădită)
   2010/C 234/70
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Strålfors AB (Malmö, Suedia) (reprezentant: M. S. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 25 ianuarie 2010 (cauza R 1112/2009-2), privitoare la o cerere de înregistrare a mărcii verbale ID SOLUTIONS ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Strålfors AB suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza C-534/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ispra – Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale/Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl [Trimitere preliminară — Articolul 191 alineatul (2) TFUE — Directiva 2004/35/CE — Răspunderea pentru mediul înconjurător — Reglementare națională care nu prevede posibilitatea ca administrația să impună proprietarilor terenurilor poluate care nu au contribuit la această poluare executarea unor măsuri de prevenire și de reparare și care prevede doar obligația de rambursare a costurilor aferente intervențiilor efectuate de administrație — Compatibilitate cu principiile „poluatorul plătește”, precauției, acțiunii preventive și remedierii, cu prioritate la sursă, a daunelor provocate mediului]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ispra – Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale/Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl
   (Cauza C-534/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 191 alineatul (2) TFUE - Directiva 2004/35/CE - Răspunderea pentru mediul înconjurător - Reglementare națională care nu prevede posibilitatea ca administrația să impună proprietarilor terenurilor poluate care nu au contribuit la această poluare executarea unor măsuri de prevenire și de reparare și care prevede doar obligația de rambursare a costurilor aferente intervențiilor efectuate de administrație - Compatibilitate cu principiile „poluatorul plătește”, precauției, acțiunii preventive și remedierii, cu prioritate la sursă, a daunelor provocate mediului])
   (2015/C 138/14)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ispra – Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale

      Pârâte: Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl

      cu participarea: Comune di Massa, Regione Toscana, Provincia di Massa Carrara, Comune di Carrara, Arpat – Agenzia regionale per la protezione ambientale della Toscana, Ediltecnica Srl, Versalis SpA, Edison SpA

      Dispozitivul

   Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care, în cazul imposibilității de a identifica persoana răspunzătoare pentru poluarea unui teren sau al imposibilității de a obține de la aceasta măsurile de reparare, nu permite autorității competente să impună proprietarului acestui teren care nu este răspunzător pentru poluare executarea măsurilor de prevenire și de reparare, acesta fiind obligat doar la rambursarea cheltuielilor legate de intervențiile efectuate de autoritatea competentă, în limita valorii de piață a sitului, stabilită după executarea acestor intervenții.

      (1)  JO C 359, 7.12.2013.


title: Cauza C-286/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 martie 2016 – Parlamentul European/Comisia Europeană [Acțiune în anulare — Articolul 290 TFUE — Noțiunile „a modifica” și „a completa” — Regulamentul (UE) nr. 1316/2013 — Articolul 21 alineatul (3) — Întinderea competenței conferite Comisiei Europene — Necesitatea adoptării unui act normativ distinct — Regulamentul delegat (UE) nr. 275/2014]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 martie 2016 – Parlamentul European/Comisia Europeană
   (Cauza C-286/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Articolul 290 TFUE - Noțiunile „a modifica” și „a completa” - Regulamentul (UE) nr. 1316/2013 - Articolul 21 alineatul (3) - Întinderea competenței conferite Comisiei Europene - Necesitatea adoptării unui act normativ distinct - Regulamentul delegat (UE) nr. 275/2014])
   (2016/C 156/10)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: L. G. Knudsen, A. Troupiotis și M. Menegatti, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Martenczuk, M. Konstantinidis și J. Hottiaux, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Michoel și Z. Kupčová, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul delegat (UE) nr. 275/2014 al Comisiei din 7 ianuarie 2014 de modificare a anexei I la Regulamentul (UE) nr. 1316/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a Mecanismului pentru Interconectarea Europei.

               2)

               Menține efectele Regulamentului delegat nr. 275/2014 până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil care nu poate depăși șase luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unui nou act care să îl înlocuiască.

               3)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-90/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2008 — Tomorrow Focus/OAPI — Information Builders (Tomorrow Focus) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Tomorrow Focus — Marcă comunitară figurativă anterioară FOCUS — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2008 — Tomorrow Focus/OAPI — Information Builders (Tomorrow Focus)
   (Cauza T-90/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Tomorrow Focus - Marcă comunitară figurativă anterioară FOCUS - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 32/48)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Tomorrow Focus AG (München, Germania) (reprezentanți: inițial U. Gürtler, ulterior J. Berlinger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider, ulterior S. Schäffner, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Information Builders (Netherlands) BV (Amstelveen, Țările de Jos)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 ianuarie 2006 (cauza R 116/2005-1) privind o procedură de opoziție între Information Builders (Netherlands) BV și Tomorrow Focus AG.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tomorrow Focus AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza F-124/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 februarie 2013 — Labiri/CESE (Funcție publică — Obligație de asistență — Articolul 12a din statut — Hărțuire morală — Anchetă administrativă)

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/46

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 februarie 2013 — Labiri/CESE
   (Cauza F-124/10) (1)

   (Funcție publică - Obligație de asistență - Articolul 12a din statut - Hărțuire morală - Anchetă administrativă)
   2013/C 114/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Vassilliki Labiri (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Arsène și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer și F.-M. Hislaire, avocați)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei de a încheia, fără a continua cercetările, procedura de anchetă administrativă deschisă ca urmare a plângerii pentru hărțuire morală formulate de reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 18 ianuarie 2010 a secretarului general al Comitetului Economic și Social European.

               2.

               Obligă Comité économique et social européen la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de doamna Labiri.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011, p. 34.


title: Cauza T-591/10: Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2013 — Castiglioni/Comisia ( „Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire — Contracte de achiziții publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — Construirea, restructurarea și întreținerea unor clădiri și infrastructuri la situl Ispra al Centrului Comun de Cercetare — Criterii de selecție — Respingerea ofertei unui ofertant și decizie de atribuire a contractului către alt ofertant — Motive noi — Acțiune în parte vădit lipsită de orice temei juridic și în parte vădit inadmisibilă” )

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/34

         Ordonanța Tribunalului din 26 februarie 2013 — Castiglioni/Comisia
   (Cauza T-591/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire - Contracte de achiziții publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - Construirea, restructurarea și întreținerea unor clădiri și infrastructuri la situl Ispra al Centrului Comun de Cercetare - Criterii de selecție - Respingerea ofertei unui ofertant și decizie de atribuire a contractului către alt ofertant - Motive noi - Acțiune în parte vădit lipsită de orice temei juridic și în parte vădit inadmisibilă)
   2013/C 114/56
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Italia) (reprezentant: G. Turri, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude et N. Bambara, ulterior S. Delaude et F. Moro, agenți, asistați de D. Gullo, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei de la Commission din 29 octombrie 2010 de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă ISM/2010/C05/004/0C privind încheierea unui acord-cadru multiplu pentru executarea lucrărilor de construcții, de renovare și de întreținere a clădirilor și a infrastructurilor la situl Ispra al Centrului Comun de Cercetare al Comisiei, a deciziei de a atribui contractul către alt ofertant, precum și a anunțului de participare și, pe de altă parte, cerere de daune interese.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Castiglioni Srl la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza C-679/13: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2013 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/31

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2013 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-679/13)
   2014/C 52/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, A. Caiola și M. Pencheva, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare 2013/496/UE a Consiliului din 7 octombrie 2013 privind supunerea substanței 5-(2-aminopropil)indol unor măsuri de control (1);

               —

               menținerea efectelor Deciziei de punere în aplicare 2013/496/UE a Consiliului până la momentul înlocuirii acesteia cu un act adoptat în forma corespunzătoare;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cu titlu introductiv, Parlamentul European amintește că preambulul deciziei atacate face trimitere la următoarele baze juridice: articolul 8 alineatul (3) din Decizia 2005/387/JAI a Consiliului din 10 mai 2005 privind schimbul de informații, evaluarea riscurilor și controlul noilor substanțe psihoactive (2) și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Parlamentul deduce din aceasta că Consiliul vizează implicit articolul 34 alineatul (2) litera (c) din vechiul Tratat privind Uniunea Europeană.
   În susținerea acțiunii sale în anulare, Parlamentul European invocă două motive.
   În primul rând, Parlamentul European susține că Consiliul își întemeiază decizia pe o bază juridică [articolul 34 alineatul (2) litera (c) UE] care este abrogată de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Prin urmare, decizia atacată nu ar mai avea ca temei decât Decizia 2005/387/JAI. Aceasta din urmă constituie o bază juridică derivată și ar fi, așadar, nelegală.
   În al doilea rând și având în vedere cele de mai sus, Parlamentul European consideră că procedura decizională este viciată de încălcări ale normelor fundamentale de procedură. Pe de o parte, dacă articolul 34 alineatul (2) litera (c) UE ar fi fost aplicabil, Parlamentul European ar fi trebuit să fie consultat anterior adoptării deciziei atacate conform articolului 39 alineatul (1) UE. Or Parlamentul European susține că nu s-a întâmplat acest lucru. Pe de altă parte, dacă se consideră că dispozițiile care trebuie să fie aplicate sunt cele rezultate din Tratatul de la Lisabona, Parlamentul European susține că ar fi trebuit, în orice caz, să fie asociat la procedura legislativă. Parlamentul European susține astfel că dacă faptul de a supune 5-(2-aminopropil)indol-ul unor măsuri de control care constituie un element esențial al Deciziei 2005/387/JAI, procedura legislativă care trebuie urmată în acest caz ar fie cea prevăzută la articolul 83 alineatul (1) TFUE, respectiv procedura legislativă ordinară. Într-o altă ipoteză, dacă Decizia 2013/496/UE este considerată o condiție unitară de punere în aplicare a Deciziei 2005/387/JAI sau o măsură care modifică sau completează un element neesențial al acelei decizii, procedura care trebuie urmată ar fie cea prevăzută la articolele 290 TFUE și 291 TFUE pentru adoptarea actelor de punere în aplicare sau a actelor delegate. În orice caz, întrucât Parlamentul European nu a fost implicat în adoptarea deciziei atacate, aceasta este viciată de o încălcare a unei norme fundamentale de procedură.
   În sfârșit, în ipoteza în care Curtea va decide anularea deciziei atacate, Parlamentul European consideră că, în temeiul articolului 264 al doilea paragraf TFUE, se impune menținerea efectelor deciziei atacate până la înlocuirea acesteia printr-un act nou adoptat în forma corespunzătoare.

      (1)  JO L 272, p. 44.

      (2)  JO L 127, p. 32, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 170.


title: Cauza C-570/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 10 noiembrie 2016 – Volker Willmeroth în calitate de deținător al TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K./Martina Broßonn

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 10 noiembrie 2016 – Volker Willmeroth în calitate de deținător al TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K./Martina Broßonn
   (Cauza C-570/16)
   (2017/C 053/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Volker Willmeroth în calitate de deținător al TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K.

      Intimată: Martina Broßonn

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) sau articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) recunoaște moștenitorului unui angajat care a decedat în timpul exercitării raportului de muncă dreptul la o compensație financiară pentru concediul anual care îi revenea angajatului înaintea decesului, drept exclus de articolul 7 alineatul 4 din Legea federală privind concediul (Bundesurlaubsgesetz, denumită în continuare „BUrlG”) coroborat cu articolul 1922 alineatul 1 din Codul civil german (Bürgerliches Gesetzbuch, denumit în continuare „BGB”)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Acest lucru este valabil și în cazul în care raportul de muncă a existat între două persoane fizice?

      (1)  JO L 299, p. 9, Ediţie specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza C-14/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción nr. 5 de San Javier — Spania) — Roda Golf & Beach Resort SL [Cooperare judiciară în materie civilă — Trimitere preliminară — Competența Curții — Noțiunea litigiu — Regulamentul (CE) nr. 1348/2000 — Notificarea și comunicarea actelor extrajudiciare în lipsa unei acțiuni judiciare — Act notarial]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción nr. 5 de San Javier — Spania) — Roda Golf & Beach Resort SL
   (Cauza C-14/08) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Trimitere preliminară - Competența Curții - Noțiunea „litigiu” - Regulamentul (CE) nr. 1348/2000 - Notificarea și comunicarea actelor extrajudiciare în lipsa unei acțiuni judiciare - Act notarial)
   2009/C 205/10
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción nr. 5 de San Javier

      Părțile din acțiunea principală

   Roda Golf & Beach Resort SL

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de San Javier — Interpretarea articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind notificarea și comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă și comercială (JO L 160, p. 37, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 161) — Comunicarea documentelor exclusiv extrajudiciare și între persoane private cu utilizarea mijloacelor materiale și de personal ale instanțelor din cadrul Uniunii Europene în afara unei proceduri jurisdicționale

      Dispozitivul

   Notificarea și comunicarea, în lipsa unei acțiuni judiciare, a unui act notarial precum cel în cauză în acțiunea principală intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului din 29 mai 2002 privind notificarea și comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă și comercială.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza C-533/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 20 octombrie 2016 – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 20 octombrie 2016 – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Cauza C-533/16)
   (2017/C 022/08)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Volkswagen AG

      Intimat: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2008/9 (1) și dreptul la rambursarea taxei trebuie interpretate în sensul că pentru exercitarea dreptului la rambursarea TVA-ului este necesar să fie îndeplinite cumulativ două condiții:

                           i.)

                           furnizarea de bunuri sau de servicii și

                           ii.)

                           facturarea TVA-ului de către furnizor?

                     Cu alte cuvinte, o persoană impozabilă căreia nu i s-a aplicat TVA-ul pe o factură poate solicita rambursarea taxei?

               2)

               Calcularea termenului de rambursare a taxei începând dintr-un moment în care nu sunt îndeplinite toate condițiile substanțiale pentru exercitarea dreptului la rambursarea taxei este compatibilă cu principiul proporționalității sau al neutralității fiscale a TVA-ului?

               3)

               În lumina principiului neutralității fiscale, dispozițiile articolului 167 și ale articolului 178 [litera] (a) din Directiva TVA trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală și cu condiția să fi fost îndeplinite celelalte condiții substanțiale și procedurale necesare pentru exercitarea dreptului de deducere a taxei, se opun unui mod de a proceda al autorităților fiscale prin care unei persoane impozabile nu i se recunoaște dreptul exercitat în termenul prevăzut, potrivit Directivei 2008/9, pentru rambursarea taxei, în cazul în care taxa este facturată de un furnizor și este achitată de acesta din urmă înainte de împlinirea termenului de decădere prevăzut de reglementarea națională?

               4)

               În lumina principiului neutralității și a principiului proporționalității, care reprezintă principii fundamentale ale sistemului comun al TVA-ului, autoritățile fiscale slovace au depășit limitele necesare pentru realizarea obiectivului stabilit de Directiva TVA în cazul în care nu au recunoscut unei persoane impozabile dreptul la rambursarea taxei achitate, din cauza trecerii termenului de decădere pentru rambursare prevăzut de reglementarea națională, deși în acea perioadă persoana impozabilă nu ar fi putut să exercite dreptul la rambursare și chiar dacă taxa a fost colectată corespunzător, iar riscul de evaziune fiscală sau de neplată a fost exclus în totalitate?

               5)

               Principiile securității juridice și încrederii legitime și dreptul la bună administrare în sensul articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene pot fi interpretate în sensul că se opun unei interpretări a dispozițiilor reglementării naționale potrivit căreia pentru respectarea termenului de rambursare a taxei este determinant momentul emiterii deciziei administrației publice cu privire la rambursarea taxei, iar nu momentul exercitării de către o persoană impozabilă a dreptului la rambursarea taxei?

      (1)  Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (JO 2008, L 44, p. 23).


title: Cauza T-55/10: Acțiune introdusă la 10 februarie 2010 — SP/Comisia

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/44

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2010 — SP/Comisia
   (Cauza T-55/10)
   2010/C 80/70
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: SP SpA (Brescia, Italia) (reprezentant: G. Belotti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 8 decembrie 2009, prin care a fost modificată precedenta Decizie C(2009) 7492 final, adoptată de Comisie la 30 septembrie 2009;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Decizia din 8 decembrie 2009, care face obiectul prezentei acțiuni, Comisia a modificat precedenta sa Decizie C(2009) 7492 final din 30 septembrie 2009, prin care aceasta imputase unor întreprinderi, printre care reclamanta, participarea la o pretinsă înțelegere. Prin Decizia din 8 decembrie 2009, Comisia, după ce a recunoscut că Decizia din 30 septembrie 2009 făcea „referire la o anexă care cuprindea tabele care ilustrau modificările prețurilor pentru fierul-beton armat în cursul desfășurării înțelegerii” și că „anexa menționată nu era cuprinsă în decizia adoptată la 30 septembrie 2009”, a decis modificarea acesteia din urmă în scopul de a include în aceasta tabelele anexate la decizia care face obiectul prezentei acțiuni.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Ilegalitatea rectificării ulterioare a unei măsuri afectate de un viciu grav: Comisia nu are competența de a rectifica ulterior o decizie care, întrucât era incompletă în mod evident la momentul adoptării sale, este vădit nevalidă; acest fapt constituie o împrejurare deosebit de gravă care, ca atare, nu poate fi rectificată.

               2.

               Indicarea eronată a temeiului juridic: Comisia a indicat ca temei juridic al măsurii atacate articolul 65 CO și Regulamentul CE nr. 1/2003 (1), care sunt vădit necorespunzătoare ca temeiuri juridice pentru îndeplinirea obiectivului pe care Comisia și l-a stabilit (și anume completarea/modificarea unei decizii precedente a acesteia, care avea un text incomplet). În consecință, a doua decizie, care face obiectul prezentei acțiuni, trebuie anulată pentru lipsă vădită de temei juridic corespunzător.

         Reclamanta invocă de asemenea încălcarea principiului bunei administrări.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-91/16: Acțiune introdusă la 29 februarie 2016 – Italia/Comisia

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/42

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2016 – Italia/Comisia
   (Cauza T-91/16)
   (2016/C 136/58)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanţi: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea, în temeiul articolului 264 TFUE, a Deciziei C(2015)9413 a Comisiei din 17 decembrie 2015, notificată la 18 decembrie 2015, privind reducerea contribuției din Fondul Social European pentru Programul operațional Sicilia care se integrează în cadrul comunitar de sprijin pentru intervențiile structurale comunitare în regiunile vizate de obiectivul nr. 1 în Italia (POR Sicilia 2000-2006) și, în consecință, să se declare că cererea finală de plată prezentată de autoritățile italiene trebuie să fie admisă în întregime de Comisie. În plus, se solicită obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Decizia a fost adoptată în urma unei dublări nelegale a controalelor prevăzute la articolul 30 din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (JO L 161, p. 1), controale care au fost redeschise și repetate prin auditul din 2008 după ce, în ceea ce privește cel puțin toate cheltuielile certificate la 31 decembrie 2006, fuseseră efectuate și finalizate prin auditul din 2005 și prin auditul din 2006.

               2.

               Decizia atacată încalcă principiul bunei administrări, întrucât Comisia a comunicat rezultatele auditului din 2008 cu o întârziere de 18 luni de la efectuarea misiunii.

               3.

               Decizia atacată denaturează faptele întrucât nu ține seama de împrejurarea potrivit căreia, în perioada ulterioară auditurilor din 2005 și 2006, marja de eroare a scăzut de la 53,13 % la 3,05 % în 2007 și la 1,45 % în 2008 și în 2009.

               4.

               Decizia atacată încalcă principiul proporționalității întrucât nu ține seama de faptul că cheltuielile certificate pentru cei trei ani începând cu 2007 până în 2009, afectate de o marjă de eroare minimă, era egală cu aproximativ o jumătate din cuantumul total al programului care este acoperit de FSE.

               5.

               Decizia atacată este nefondată în fapt și în drept întrucât constatarea carențelor sistemice relevate și rezultate în perioada anterioară datei de 31 decembrie 2006 este extinsă și la cei trei ani succesivi, fără să se fi efectuat nicio verificare specifică în ceea ce privește anii menționați.

               6.

               Decizia atacată este afectată de asemenea de lipsa motivării. Potrivit reclamantei, această decizie aplică metoda extrapolării, care constă în a extinde la cheltuielile necontrolate marja de eroare constatată în privința cheltuielilor controlate, deși o astfel de metodă a fost aprobată doar de regulamentele referitoare la programarea 2007-2013; cu toate acestea, în legătură cu anii 2007-2009, se apreciază o marjă de eroare de 8,39 %, deși autoritățile italiene explicaseră că eșantionul prevăzut la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 al Comisiei din 2 martie 2001 de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 63, p. 21, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 39) nu era echilibrat întrucât nu fusese constituit în mod aleatoriu, ca un veritabil eșantion statistic, ci concentrat deliberat pe proiectele care prezentau factori de risc.


title: Cauza F-98/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 ianuarie 2009 – Petrilli/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali auxiliari — Admisibilitate — Act care lezează — Articolele 3b și 88 din RAA — Durata contractului — Articolul 3 alineatul (1) din Decizia Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei — Legalitate)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 ianuarie 2009 – Petrilli/Comisia
   (Cauza F-98/07) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali auxiliari - Admisibilitate - Act care lezează - Articolele 3b și 88 din RAA - Durata contractului - Articolul 3 alineatul (1) din Decizia Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei - Legalitate)
   2009/C 102/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Nicole Petrilli (Woluwé-Saint-Étienne, Belgia) (reprezentant: J.-L. Lodomez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei AIPN prin care s-a respins, în temeiul Deciziei Comisiei din 28 aprilie 2004 privind durata maximă pentru care se recurge la personal nepermanent în serviciile Comisiei, cererea reclamantei de reînnoire a contractului său de agent contractual și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisia Comunităților Europene din 20 iulie 2007 prin care se respinge cererea de prelungire a unui contract de agent contractual auxiliar în favoarea doamnei Petrilli.

               2)

               Părțile vor transmite Tribunalului în termen de trei luni de la pronunțarea prezentei hotărâri interlocutorii fie cuantumul stabilit de comun acord al compensației bănești datorate caracterului ilegal al Deciziei din 20 iulie 2007, fie, în lipsa unui acord, concluziile lor exprimate în cifre în ceea ce privește acest cuantum.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 297, 8.12.2008, p. 48.


title: Cauza T-448/14: Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Hitachi Metals/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/48

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Hitachi Metals/Comisia
   (Cauza T-448/14)
   2014/C 282/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hitachi Metals Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: P. Crowther și C. Drew, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2014) 2139 a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul SEE în cazul AT.39610 – Cabluri electrice (denumită în continuare „decizia”);

               —

               cu titlu subsidiar, anularea în parte a deciziei și reducerea în mod substanțial a cuantumului amenzii aplicate J-Power Systems și reclamantei, precum și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv privește anularea deciziei întrucât Comisia nu a dovedit existența unei încălcări unice, complexe și continue a unui acord între producătorii asiatici și cei europeni potrivit căruia cei dintâi trebuiau să păstreze distanța față de teritoriul de origine al celorlalți și invers, precum și a unui acord de repartizare între întreprinderile europene a proiectelor realizate în cadrul Spațiului Economic European (SEE).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de fapt și de drept în aplicarea articolului 101 TFUE, în măsura în care prin decizie nu se dovedește corespunzător cerințelor legale implicarea J-Power Systems Corporation pe toată durata încălcării.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de drept și de apreciere în calcularea amenzii aplicate J-Power Systems Corporation, dat fiind că o astfel de amendă nu reflectă gravitatea încălcării și rolul extrem de limitat al J-Power Systems Corporation în privința unei părți semnificative a duratei încălcării.

               4.

               Al patrulea motiv privește anularea în tot a deciziei întrucât aceasta se întemeiază într-o măsură determinantă pe probe pe care Comisia le-a obținut în mod nelegal în cursul inspecțiilor efectuate în incintele Nexans. Aceste probe sunt esențiale pentru constatările Comisiei și, în special, pentru stabilirea caracterului unic și continuu al încălcării, precum și pentru stabilirea existenței unei repartizări între întreprinderile europene a proiectelor realizate în cadrul Spațiului Economic European (SEE).


title: Cauzele T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia ( Ajutoare de stat — Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru — Credit fiscal de 45 % din cuantumul investițiilor — Decizii prin care schemele de ajutor sunt declarate incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite — Asociație profesională — Admisibilitate — Calificarea drept ajutoare noi sau ajutoare existente — Principiul protecției încrederii legitime — Principiul securității juridice — Principiul proporționalității )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Diputación Foral de Álava și alții/Comisia
   (Cauzele T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01) (1)

   („Ajutoare de stat - Avantaje fiscale acordate de o entitate teritorială a unui stat membru - Credit fiscal de 45 % din cuantumul investițiilor - Decizii prin care schemele de ajutor sunt declarate incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite - Asociație profesională - Admisibilitate - Calificarea drept ajutoare noi sau ajutoare existente - Principiul protecției încrederii legitime - Principiul securității juridice - Principiul proporționalității”)
   2009/C 256/33
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți în cauza T-227/01: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Spania) și Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (Spania) (reprezentanți: inițial R. Falcón Tella, ulterior M. Morales Isasi și I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocați)

      Reclamanți în cauza T-228/01: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Spania) și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (reprezentanți: inițial R. Falcón Tella, ulterior M. Morales Isasi și I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocați)

      Reclamanți în cauza T-229/01: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Spania) și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (reprezentanți: inițial R. Falcón Tella, ulterior M. Morales Isasi și I. Sáenz-Cortabarría Fernández, avocați)

      Reclamante în cauzele T-265/01, T-266/01 și T-270/01: Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao, Spania) (reprezentanți: M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial J. Buendía Sierra, ulterior F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamanților în cauza T-227/01: Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava (Spania) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați) și Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (reprezentanți: inițial M. Araujo Boyd și R. Sanz, ulterior M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamanților în cauza T-228/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya (Spania) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați) și Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (reprezentanți: inițial M. Araujo Boyd și R. Sanz, ulterior M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Interveniente în susținerea reclamanților în cauza T-229/01: Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (Spania) (reprezentanți: I. Sáenz-Cortabarría Fernández și M. Morales Isasi, avocați) și Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (Bilbao) (reprezentanți: inițial M. Araujo Boyd și R. Sanz, ulterior M. Araujo Boyd, L. Ortiz Blanco și V. Sopeña Blanco, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comunidad Autónoma de la Rioja (Spania) (reprezentanți: A. Bretón Rodriguez, J. Criado Gámez și I. Serrano Blanco, avocați)

      Obiectul

   În cauzele T-227/01 și T-265/01, o cerere de anulare a Deciziei 2002/820/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provincia Álava sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2002, L 296, p. 1), în cauzele T-228/01 și T-266/01, o cerere de anulare a Deciziei 2003/27/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provincia Biscaya sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2003, L 17, p. 1) și, în cauzele T-229/01 și T-270/01, o cerere de anulare a Deciziei 2002/894/CE a Comisiei din 11 iulie 2001 privind schema de ajutor de stat pusă în aplicare de Spania în favoarea întreprinderilor din provincia Guipúzcoa sub forma unui credit fiscal de 45 % din investiții (JO 2002, L 314, p. 26)

      Dispozitivul

               1.

               Cauzele T-227/01-T-229/01, T-265/01, T-266/01 și T-270/01 sunt conexate în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               În cauzele T-227/01-T-229/01:

                           —

                           Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa și Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie și de Comunidad autónoma de La Rioja;

                           —

                           Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya și Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               În cauzele T-265/01, T-266/01 și T-270/01, Confebask suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie și de Comunidad autónoma de La Rioja.

      (1)  JO C 331, 24.11.2001.


title: Cauza T-163/07: Acțiune introdusă la 8 mai 2007 — SC Gerovital Cosmetics/OAPI — SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/33

         Acțiune introdusă la 8 mai 2007 — SC Gerovital Cosmetics/OAPI — SC Farmec (GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan)
   (Cauza T-163/07)
   (2007/C 183/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: SC Gerovital Cosmetics S.A. (București, România) (reprezentant: D. Boștină, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Farmec S.A. (Cluj-Napoca, România)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 februarie 2007 pronunțate în cauza R 271/2006-2 — GEROVITAL H3; și, în subsidiar,

               —

               anularea deciziei diviziei de anulare din 23 decembrie 2005 pronunțate în procedura privind declararea nulității numărului de referință 872C 0000986 034, marca comunitară 986034 GEROVITAL H3;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă comunitară care conține elementele verbale „Gerovital H3 Prof. Dr. A. Aslan” pentru produse și servicii din clasele 3 și 42 — cerere nr. 986 034.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Farmec S.A.

      Dreptul la marcă al părții care solicită declararea nulității: marca națională figurativă „Gerovital H3 PROF. DR. ANA ASLAN” pentru anumite produse din clasa 3.

      Decizia diviziei de anulare: anulează în întregime marca.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 și a articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului.
   Reclamanta consideră că marca figurativă românească, parțial cesionată — cu privire la produse specifice stabilite în contractul de cesiune — de către titularul înregistrărilor naționale și internaționale ale mărcii, este o marcă anterioară de renume care se bucură de o astfel de notorietate în mai multe state membre. De aceea, se consideră îndreptățită să beneficieze de prioritate și de exclusivitate la înregistrare.
   De asemenea, contrar drepturilor celeilaltei părți în procedura de anulare și în recurs (denumită în continuare „Farmec”), reclamanta susține că are drepturi mai largi asupra mărcii, atât în ceea ce privește gama de produse cosmetice pe care este îndreptățită să o producă, cât și în ceea ce privește compoziția acestora. Presupunând că ambele societăți au drepturi egale și distincte asupra mărcii GEROVITAL H3 Prof. Dr. A. Aslan în ceea ce privește intensitatea protecției, în opinia reclamantei nu ar trebui să aibă nicio relevanță aspectul legat de anterioritate/precedență la care Farmec a făcut referire.
   În sfârșit, reclamanta invocă faptul că drepturile sale de proprietate ar fi serios afectate dacă s-ar afla în imposibilitatea de a dobândi recunoașterea și protecția internațională a drepturilor ce decurg din contractul de cesiune, deși aceasta afirmă că beneficiază de drepturi și protecție depline în România.