title: Cauza T-384/06: Acțiune introdusă la data de 13 decembrie 2006 — IBP and International Building Products France/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/31

         Acțiune introdusă la data de 13 decembrie 2006 — IBP and International Building Products France/Comisie
   (Cauza T-384/06)
   (2007/C 20/48)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: IBP Ltd (Tipton, Regatul Unit) și International Building Products France SA (Sartrouville, Franța) (reprezentanți: M. Clough, QC, și A. Aldred, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea deciziei, în măsura în care se referă la reclamante, în ceea ce privește perioada cuprinsă între 23 noiembrie 2001 și 1 aprilie 2004;

               —

               în orice caz, anularea amenzii aplicate reclamantelor sau reducerea acesteia la un cuantum apreciat drept corespunzător de către Curte, ținând seama de toate împrejurările;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 în cauza COMP/F-1/38.121- Racorduri, prin care Comisia a stabilit că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, prin stabilirea unor prețuri, prin înțelegeri asupra unor liste de prețuri, asupra unor reduceri și a unor rabaturi, prin înțelegeri asupra unor mecanisme de implementare a creșterilor de prețuri, prin alocarea piețelor naționale și a clientelei, precum și prin schimbul altor informații de natură comercial.
   În motivarea cererii lor, reclamantele invocă încălcarea articolului 81 CE de către Comisie, întrucât aceasta a concluzionat că reclamantele au participat la o încălcare unică, complexă și continuă a articolului 81 CE în perioada cuprinsă între 23 noiembrie 2001 și 1 aprilie 2004, în condițiile în care, potrivit reclamantelor, probele administrate nu susțin această constatare.
   De altfel, reclamantele pretind că, în contradicție cu prevederile articolului 253 CE, Comisia nu a motivat sau a motivat insuficient constatările sale.
   Mai mult decât atât, susțin reclamantele, Comisia le-a încălcat dreptul de a-și expune punctul de vedere, constatând încălcările fără ca, anterior adoptării deciziei contestate, să fi prezentat reclamantelor, printr-o declarație de obiecții, acțiunea promovată împotriva lor și fără să le fi permis acestora să formuleze observații.
   În ceea ce privește anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantelor, acestea susțin următoarele:

               a)

               Comisia nu a aplicat articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 (1), articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (2) și articolul 5 (a) din Orientările din 1998 privind procedura de aplicare a amenzilor (3);

               b)

               Comisia a amendat International Building Products France cu suma de 5,63 milioane euro de două ori pentru aceeași faptă;

               c)

               Comisia a făcut o greșită aplicare a Orientărilor din 1998 privind procedura de aplicare a amenzilor; și

               d)

               Comisia a făcut o greșită aplicare a Comunicării din 1996 privind politica de clemență (4).

      (1)  Regulamentul Consiliului (CEE) nr. 17 din 6 februarie 1962, primul regulament de aplicare a articolelor 81 şi 82 din Tratat (JO, English Special Edition 1959-1962, p. 87).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din Tratat (JO 2003, L 1, p.1).

      (3)  Comunicarea Comisiei din 14 ianuarie 1998 intitulată „Orientări privind procedura de aplicare a amenzilor impuse în conformitate cu articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 şi articolul 65 alineatul (5) din Tratatul CECO“ (JO 1998, C 9, p.3).

      (4)  Comunicarea Comisiei privind exceptarea de la plata amenzilor şi reducerea amenzilor în cauzele referitoare la carteluri ( JO 1996, C 207, p.4).


title: Cauza T-240/15: Hotărârea Tribunalului din 1 iunie 2016 – Grupo Bimbo/EUIPO (Forma unei bare cu patru cercuri) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale — Forma unei bare cu patru cercuri — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Dreptul la apărare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligație de motivare”]

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/28

         Hotărârea Tribunalului din 1 iunie 2016 – Grupo Bimbo/EUIPO (Forma unei bare cu patru cercuri)
   (Cauza T-240/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale - Forma unei bare cu patru cercuri - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Dreptul la apărare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligație de motivare”])
   (2016/C 251/31)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mexic) (reprezentant: N. Fernández Fernández-Pacheco, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Muñiz Rodríguez și A. Schifko, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 2 martie 2015 (cauza R 1602/2014-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene a unui semn tridimensional constituit din forma unei bare cu patru cercuri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Grupo Bimbo, SAB de CV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza C-219/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 9 mai 2012 — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs (Austria) la 9 mai 2012 — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz
   (Cauza C-219/12)
   2012/C 243/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Pârâtă: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Intervenient: Thomas Fuchs

      Întrebarea preliminară

   Exploatarea unei instalații fotovoltaice conectate la rețea, lipsită de o capacitate proprie de stocare a curentului electric, montată pe sau lângă o clădire care are destinația de locuință privată, și care, din punct de vedere tehnic, este realizată astfel încât cantitatea de curent electric produsă de instalație este în mod constant inferioară cantității totale consumate de operatorul instalației în scop privat în cadrul locuinței proprii constituie o „activitate economică” a operatorului instalației, în sensul articolului 4 din A șasea directivă 77/388/CEE (1)?

      (1)  Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-612/14: Ordonanța președintelui Curții din 27 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – Stephan Naumann/Austrian Airlines AG

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/22

         Ordonanța președintelui Curții din 27 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – Stephan Naumann/Austrian Airlines AG
   (Cauza C-612/14) (1)

   (2015/C 213/41)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza T-157/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 martie 2009 – People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 martie 2009 – People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul
   (Cauza T-157/07) (1)

   2009/C 90/59

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza C-45/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 8 februarie 2008 — Spector Photo Group NV și Chris Van Raemdonck/Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 8 februarie 2008 — Spector Photo Group NV și Chris Van Raemdonck/Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA)
   (Cauza C-45/08)
   (2008/C 107/21)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van beroep te Brussel (Belgia)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Spector Photo Group NV și Chris Van Raemdonck

      Pârâtă: Commissie voor het Bank-, Financie- en Assurantiewezen (CBFA).
   Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile directivei privind abuzul de piață (1), în special articolul 2, reprezintă o armonizare completă, sub rezerva dispozițiilor care autorizează expres statele membre punerea în aplicare în mod liber a măsurilor, sau dispozițiile acestei directive au în vedere, în integralitatea lor, numai o armonizare minimă?

               2)

               Articolul 2 alineatul (1) din directiva privind abuzul de piață trebuie interpretat în sensul că simplul fapt că o persoană la care se referă articolul 2 primul paragraf din directivă, care deține informații confidențiale, dobândește, cedează sau încearcă să dobândească sau să cedeze, pentru sine sau pentru o terță parte, instrumente financiare la care se referă informațiile în cauză înseamnă totodată că persoana utilizează informațiile confidențiale?

               3)

               În cazul în care răspunsul la a doua întrebare este negativ, trebuie considerat că, pentru aplicarea articolului 2 din directiva privind abuzul de piață, este necesară o decizie deliberată de utilizare a informațiilor confidențiale?
               Dacă și o decizie nescrisă poate reprezenta o astfel de decizie, este necesar ca decizia de utilizare să rezulte din circumstanțe care nu pot avea nicio altă explicație sau este suficient ca aceste circumstanțe să poată fi interpretate în sensul că au o astfel de semnificație?

               4)

               Dacă, pentru a constata caracterul proporțional al unei sancțiuni administrative, menționat la articolul 14 din directiva privind abuzul de piață, trebuie avut în vedere beneficiul realizat, trebuie prezumat că publicarea informațiilor calificate drept confidențiale a influențat într-adevăr în mod semnificativ cursul instrumentului financiar?
               În caz afirmativ, care trebuie să fie nivelul minim de modificare a cursului pentru ca această modificare să poată fi considerată semnificativă?

               5)

               Indiferent de modificarea semnificativă sau nesemnificativă a cursului după publicarea informațiilor, ce perioadă trebuie avută în vedere, după publicarea informațiilor, pentru a stabili nivelul modificării cursului și care este data la care trebuie evaluat beneficiul patrimonial realizat, pentru a defini sancțiunea adecvată?

               6)

               În cadrul aprecierii caracterului proporțional al sancțiunii, articolul 14 din directiva privind abuzul de piață trebuie interpretat în sensul că, dacă un stat membru a prevăzut posibilitatea unei sancțiuni penale alături de o sancțiune administrativă, la stabilirea caracterului proporțional al sancțiunii trebuie luate în considerare posibilitatea și/sau cuantumul unei sancțiuni penale pecuniare?

      (1)  Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (JO L 96, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 210).


title: Hotărârea Curții din 3 octombrie 2014 în cauza E-21/13 – Fédération Internationale de Football Association/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anulare – Transmisie de televiziune – Articolul 14 din Directiva 2010/13/UE – Măsuri privind evenimentele de importanță majoră pentru un stat din Spațiul Economic European (SEE) – Cupa Mondială FIFA – Libertatea de a presta servicii – Dreptul de proprietate – Expunere de motive)

text:
               7.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 150/9

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 3 octombrie 2014
   în cauza E-21/13
   Fédération Internationale de Football Association/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anulare – Transmisie de televiziune – Articolul 14 din Directiva 2010/13/UE – Măsuri privind evenimentele de importanță majoră pentru un stat din Spațiul Economic European (SEE) – Cupa Mondială FIFA – Libertatea de a presta servicii – Dreptul de proprietate – Expunere de motive)
   (2015/C 150/09)
   În cauza E-21/13, Fédération Internationale de Football Association/Autoritatea AELS de Supraveghere – CERERE de anulare parțială a Deciziei nr. 309/13/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 16 iulie 2013 privind compatibilitatea cu legislația SEE a măsurilor care urmează să fie luate de Norvegia în temeiul articolului 14 din Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (JO L 95, 15.4.2010, p. 1), Curtea, compusă din Per Christiansen (președinte în exercițiu), Páll Hreinsson (judecător-raportor) și Martin Ospelt (judecător ad-hoc), a pronunțat, la 3 octombrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Respinge cererea.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Fédération Internationale de Football Association.


title: Cauza T-427/13: Acțiune introdusă la 12 august 2013 — Gruppo Norton/OAPI — Marín Nicolás (Gruppo Norton S.r.l.)

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/30

         Acțiune introdusă la 12 august 2013 — Gruppo Norton/OAPI — Marín Nicolás (Gruppo Norton S.r.l.)
   (Cauza T-427/13)
   2013/C 313/56
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Gruppo Norton Srl (Carini, Italia) (reprezentant: M. García Lirola, abogada)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Victoriano Marín Nicolás (Alcantarilla, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               pronunțarea unei hotărâri pe fond prin care să autorizeze înregistrarea mărcii pentru ansamblul produselor solicitate.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Gruppo Norton S.r.l.” pentru produse din clasele 7-9 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 169 753

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Victoriano Marín Nicolás

      Marca sau semnul invocat: marca spaniolă „NORTON HISPANO” pentru produse din clasa 9

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: declară calea de atac inadmisibilă

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-11/98: Ordonanța Tribunalului din 7 ianuarie 2010 — van Hest/Consiliul și Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/50

         Ordonanța Tribunalului din 7 ianuarie 2010 — van Hest/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-11/98) (1)

   2010/C 63/88

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 72, 7.3.1998.


title: Cauza T-797/14: Acțiune introdusă la 6 decembrie 2014 – Skype/OAPI – Sky International AG (SKYPE)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/58

         Acțiune introdusă la 6 decembrie 2014 – Skype/OAPI – Sky International AG (SKYPE)
   (Cauza T-797/14)
   (2015/C 046/74)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Skype (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. Carboni și M. Browne, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sky International AG (Zug, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „SKYPE” – cererea de înregistrare nr. 9 724 394

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 septembrie 2014 în cauza R 1075/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și trimiterea cererii la OAPI în vederea soluționării;

               —

               obligarea OAPI și a intervenienților să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de reclamantă, precum și pe cele aferente procedurii în fața Camerei a patra de recurs în cauza R 1075/2013-4 și procedurii de opoziție B 1 8 70  834 în fața diviziei de opoziție.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/1

         (2008/C 128/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 116, 9.5.2008

   Publicații anterioare

      JO C 107, 26.4.2008

      JO C 92, 12.4.2008

      JO C 79, 29.3.2008

      JO C 64, 8.3.2008

      JO C 51, 23.2.2008

      JO C 37, 9.2.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-565/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance d'Orléans (Franța) la 6 decembrie 2012 — LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance d'Orléans (Franța) la 6 decembrie 2012 — LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan
   (Cauza C-565/12)
   2013/C 38/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Pârât: Fesih Kalhan

      Întrebarea preliminară

   Cerința sancțiunilor eficiente, proporționale și cu efect de descurajare prevăzută de articolul 23 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori (1), în caz de neîndeplinire de către creditori a obligațiilor enunțate de directivă, se opune existenței unor norme care permit creditorului, sancționat cu decăderea din dreptul său la dobânzi astfel cum prevede legislația franceză, să beneficieze, după pronunțarea sancțiunii, de dobânzi legale exigibile de plin drept a căror rată este majorată cu cinci puncte la două luni după o hotărâre judecătorească executorie, în privința sumelor restante datorate de consumator?

      (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66).


title: Cauza C-354/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeitsgericht Verden (Germania) la 27 iunie 2016 – Ute Kleinsteuber/Mars GmbH

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeitsgericht Verden (Germania) la 27 iunie 2016 – Ute Kleinsteuber/Mars GmbH
   (Cauza C-354/16)
   (2016/C 350/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Verden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ute Kleinsteuber

      Pârâtă: Mars GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Dreptul Uniunii aplicabil, în special clauza 4 punctele 1 și 2 din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă din anexa la Directiva 97/81 (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23 (2) (denumită în continuare „acordul-cadru”), precum și articolul 4 din Directiva 2006/54 (3) coroborat cu Directiva 2000/78 (4) trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale potrivit cărora, la stabilirea valorii unei pensii ocupaționale pentru limită de vârstă, se face distincție între venitul situat sub plafonul de calcul al contribuțiilor la sistemul general de pensii și cel situat peste plafonul de calcul (așa-numita „formulă diferențiată de calcul al pensiei”), fără ca venitul realizat din munca pe fracțiune de normă să fie abordat astfel încât să se calculeze întâi venitul care corespunde muncii pe normă întreagă, să se calculeze o cotă din acesta peste și sub plafonul de calcul și apoi să se transfere acest raport asupra venitului redus realizat din munca pe fracțiune de normă?
                           În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare litera a):

                           b)

                           Dreptul Uniunii aplicabil, în special clauza 4 punctele 1 și 2 din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă din anexa la Directiva 97/81 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23, precum și articolul 4 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă, coroborat cu Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale, potrivit cărora, la stabilirea valorii unei pensii ocupaționale pentru limită de vârstă, se face distincție între venitul situat sub plafonul de calcul al contribuțiilor la sistemul general de pensii și cel situat peste plafonul de calcul (așa-numita „formulă diferențiată de calcul al pensiei”), iar în cazul unei angajate care a lucrat în parte cu normă întreagă și în parte cu fracțiune de normă nu se recurge la abordarea în funcție de anumite perioade (de exemplu ani calendaristici), ci se determină un grad de ocupare unitar pentru întreaga durată a raportului de muncă, iar formula diferențiată de calcul al pensiei se aplică asupra remunerației medii rezultate?

               2)

               Dreptul Uniunii aplicabil, în special interzicerea discriminării pe motive de vârstă, consacrată la articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, în special articolele 1, 2 și 6 din directivă, trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale potrivit cărora cuantumul pensiei ocupaționale pentru limită de vârstă corespunde raportului dintre vechimea în muncă în cadrul unei întreprinderi și perioada dintre începerea activității în cadrul întreprinderii și atingerea limitei de vârstă pentru pensionare (metoda de calcul al drepturilor de pensie pro rata temporis) și se aplică un plafon maxim pentru vechimea în muncă luată în calcul la pensie, cu consecința că lucrătorii care și-au desfășurat activitatea în cadrul întreprinderii la o vârstă mai tânără vor primi o pensie ocupațională pentru limită de vârstă mai mică decât cei care au lucrat în cadrul unei întreprinderi la o vârstă mai înaintată, deși ambii colegi au aceeași vechime în cadrul întreprinderii?

      (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO L 14, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35).

      (2)  Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998 privind extinderea la Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord a aplicării Directivei 97/81/CE privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat cu UNICE, CEEP și ETUC (JO L 131, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 46).

      (3)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 5/vol. 8, p. 262).

      (4)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-51/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond [Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Poziții tarifare — Clasificarea mărfurilor — Șuruburi pentru implant destinate să fie introduse în corpul uman pentru tratarea fracturilor sau punerea de proteze — Nomenclatura combinată — Poziția 9021 — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1212/2014 — Validitate]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/4

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 26 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Holland – Țările de Jos) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Cauza C-51/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Poziții tarifare - Clasificarea mărfurilor - Șuruburi pentru implant destinate să fie introduse în corpul uman pentru tratarea fracturilor sau punerea de proteze - Nomenclatura combinată - Poziția 9021 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1212/2014 - Validitate])
   (2017/C 195/05)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Noord-Holland

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Stryker EMEA Supply Chain Services BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      Dispozitivul

   Poziția 9021 din Nomenclatura combinată a tarifului vamal comun, care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/1987 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1101/2014 al Comisiei din 16 octombrie 2014, trebuie interpretată în sensul că fac parte din aceasta șuruburile pentru implanturi medicale precum cele în discuție în litigiul principal, în măsura în care aceste produse prezintă caracteristici care le diferențiază de produsele obișnuite prin finisajul fabricării lor și prin gradul lor înalt de precizie, precum și prin metoda de fabricație a acestora și prin specificul funcției lor. În special, faptul că șuruburi pentru implant medical precum cele în discuție în litigiul principal nu pot fi instalate în corp decât cu ajutorul unor instrumente medicale specifice, iar nu cu instrumente obișnuite constituie o caracteristică ce trebuie luată în considerare în scopul diferențierii acestor șuruburi pentru implanturi medicale de produsele obișnuite.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza C-244/09: Acțiune introdusă la 3 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/4

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-244/09)
   2009/C 233/07
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin aplicarea amortizării degresive prin uzură numai clădirilor situate pe teritoriul național, în temeiul articolului 7 alineatul 5 din Legea privind impozitul pe venit (Einkommensteuergesetz), Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 CE;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Obiectul prezentei acțiuni îl constituie dispozițiile legii germane privind impozitul pe venit potrivit cărora așa-numita amortizare degresivă prin uzură, prevăzută în cadrul tratamentului fiscal al imobilelor, care are semnificația utilizării unei rate mai mari decât rata liniară a amortizării în timpul primei etape a perioadei de amortizare, se aplică numai clădirilor situate pe teritoriul național.
   Acest tratament diferențiat între imobilele situate pe teritoriul național și imobilele situate în străinătate încalcă libera circulație a capitalurilor, garantată de articolul 56 CE. Potrivit unei jurisprudențe constante, această dispoziție interzice toate măsurile care dezavantajează circulația transfrontalieră a capitalurilor în raport cu circulația capitalurilor pur internă și, prin urmare, dezavantajează pe rezidenții din străinătate.
   Ca urmare a legislației în cauză, în cazul unui imobil situat în străinătate fondul de rulment net al investitorilor supuși impozitului se află într-o poziție dezavantajoasă în raport cu fondul de rulment în cazul unei imobil situat pe teritoriul național. Efectul acestei situații constă în faptul că investițiile imobiliare în străinătate devin mai puțin atractive în comparație cu investițiile imobiliare naționale, iar investitorii ar putea fi descurajați să construiască sau să dobândească o clădire în alt stat membru. Potrivit jurisprudenței, ameliorarea fondului de rulment în cazul unei investiții imobiliare pe teritoriul național reprezintă un avantaj fiscal care este luat în considerare în măsura în care se referă la o comparație între tratamentul unor situații pur interne și tratamentul unor situații transfrontaliere.
   Deși efectul normei pretins discriminatorii se aplică numai clădirilor pentru care autorizația de construire a fost solicitată înainte de 1 ianuarie 2006, respectiv în legătură cu care a fost încheiat un contract de cumpărare înainte de 1 ianuarie 2006, cu toate acestea, restricția privind libera circulație a capitalurilor nu este eliminată întrucât amortizarea degresivă reprezintă o situație de fapt de durată.
   În opinia guvernului federal, această limitare este justificată prin motive imperative de interes general; în Germania, dispoziția legală în litigiu are drept obiectiv promovarea locuințelor destinate închirierii.
   În acest context, trebuie menționat că, potrivit unei jurisprudențe constante, promovarea economiei naționale nu constituie un obiectiv care ar putea justifica o restricție privind libertățile fundamentale. Chiar dacă scopul de a promova locuințe, considerate obiective neeconomice, ar consta în aplicarea strictă a amortizării degresive numai clădirilor situate pe teritoriul național, acesta nu este nici necesar, nici proporțional. Promovarea, în Germania, a locuințelor destinate închirierii nu ar fi afectată în cazul în care amortizarea degresivă s-ar aplica și situațiilor în care imobilele sunt situate în alte state membre.
   Guvernul german nu a invocat nici un motiv care să poată justifica atingerea adusă liberei circulații a capitalurilor.


title: Cauza T-140/10: Acțiune introdusă la 26 martie 2010 — Hans Günter Söns/OAPI — Settimio (GREAT CHINA WALL)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/39

         Acțiune introdusă la 26 martie 2010 — Hans Günter Söns/OAPI — Settimio (GREAT CHINA WALL)
   (Cauza T-140/10)
   2010/C 148/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Hans Günter Söns (Wehr, Germania) (reprezentant: M. Schwabe, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alfredo Settimio (Los Angeles, Statele Unite)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 ianuarie 2010 în cauza R 281/2009-1;

               —

               obligarea pârâtului să invalideze marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul cererii de declarare a nulității și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „GREAT CHINA WALL” pentru produse din clasele 18, 24 și 25

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamantul

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 literele (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a făcut o greșită aplicare a dispozițiilor legale în cauză; încălcarea unor acorduri internaționale referitoare la protecția indicațiilor geografice.


title: Cauza C-172/11: Hotărârea Curții (camera a doua) din 28 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein — Germania) — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth [Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 45 TFUE — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Articolul 7 alineatul (4) — Principiul nediscriminării — Majorare a remunerației plătite lucrătorilor aflați în regim de muncă cu timp parțial în vederea pregătirii pensionării — Lucrători frontalieri care sunt supuși impozitului pe venit în statul membru de reședință — Luarea în considerare fictivă a impozitului pe salariu datorat în statul membru de încadrare în muncă]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/6

         Hotărârea Curții (camera a doua) din 28 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein — Germania) — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth
   (Cauza C-172/11) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 45 TFUE - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 7 alineatul (4) - Principiul nediscriminării - Majorare a remunerației plătite lucrătorilor aflați în regim de muncă cu timp parțial în vederea pregătirii pensionării - Lucrători frontalieri care sunt supuși impozitului pe venit în statul membru de reședință - Luarea în considerare fictivă a impozitului pe salariu datorat în statul membru de încadrare în muncă)
   2012/C 258/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Georges Erny

      Pârâtă: Daimler AG — Werk Wörth

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein, Auswärtige Kammern Landau — Interpretarea articolului 45 TFUE, precum și a articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11) — Majorare a remunerației plătită lucrătorilor aflați în regim de muncă cu timp parțial în vederea pregătirii pensionării — Tratament mai puțin favorabil al lucrătorilor frontalieri care nu sunt supuși impozitului pe venit decât în statul de reședință, rezultat din luarea în considerare, la calcularea sumei acestei majorări, a impozitului pe salariu datorat teoretic în statul de angajare

      Dispozitivul

   Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității se opun unor clauze cuprinse în contracte colective sau individuale potrivit cărora o majorare de salariu precum cea din acțiunea principală, care este plătită de către angajator în cadrul unui regim de muncă cu timp parțial în vederea pregătirii pensionării, trebuie să fie astfel calculată încât impozitul pe salariu datorat de către lucrător în statul membru de încadrare în muncă este dedus în mod fictiv la stabilirea bazei de calcul a acestei majorări, în timp ce, potrivit unei convenții fiscale pentru evitarea dublei impuneri, remunerațiile, salariile și sumele analoage plătite lucrătorilor care nu sunt rezidenți ai statului membru de încadrare în muncă sunt supuse impozitului în statul membru de reședință. În conformitate cu articolul 7 alineatul (4) menționat, asemenea clauze sunt nule de drept. Articolul 45 TFUE și dispozițiile Regulamentului nr. 1612/68 lasă statelor membre sau partenerilor sociali libertatea de a alege dintre diferitele soluții de natură a asigura realizarea obiectivului urmărit de dispozițiile respective.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza T-580/16: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2017 – Azoulay și alții/Parlamentul [„Funcție publică — Funcționari — Agenți temporari — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Refuz de rambursare a cheltuielilor de școlarizare — Articolul 3 alineatul (1) din anexa VII la statut — Încredere legitimă — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/27

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2017 – Azoulay și alții/Parlamentul
   (Cauza T-580/16) (1)

   ([„Funcție publică - Funcționari - Agenți temporari - Remunerație - Alocații familiale - Alocație școlară - Refuz de rambursare a cheltuielilor de școlarizare - Articolul 3 alineatul (1) din anexa VII la statut - Încredere legitimă - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări”])
   (2017/C 195/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Irit Azoulay (Bruxelles, Belgia), Andrew Boreham (Wansin-Hannut, Belgia), Mirja Bouchard (Villers-la-Ville, Belgia) și Darren Neville (Ohain, Belgia) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și L. Deneys, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se solicită anularea deciziilor individuale ale Parlamentului din 24 aprilie 2015 prin care s-a refuzat acordarea alocațiilor școlare pentru anul 2014/2015 și, în măsura în care este necesar, anularea deciziilor individuale ale Parlamentului din 17 și din 19 noiembrie 2015 prin care s-au respins în parte reclamațiile reclamanților din 20 iulie 2015

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Irit Azoulay, domnul Andrew Boreham, doamna Mirja Bouchard și domnul Darren Neville sunt obligați la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-9/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-357/11: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2012 — Bimbo/OAPI — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative GRUPO BIMBO — Marcă națională verbală anterioară BIMBO — Motive relative de refuz — Marcă de renume — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/20

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2012 — Bimbo/OAPI — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
   (Cauza T-357/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative GRUPO BIMBO - Marcă națională verbală anterioară BIMBO - Motive relative de refuz - Marcă de renume - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 38/34
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bimbo, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mexic)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 aprilie 2011 (cauza R 1272/2010-1) privind o procedură de opoziție între Bimbo, SA și Grupo Bimbo, SAB de CV

      Dispozitivul

               1.

               Anulează punctele 1, 2 și 4 din dispozitivul deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 aprilie 2011 (cauza R 1272/2010-1), privind o procedură de opoziție între Bimbo, SA și Grupo Bimbo, SAB de CV.

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauzele conexate C-549/12 P și C-54/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 iunie 2015 – Republica Federală Germania/Comisis Europeană, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos [Recurs — Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) — Reducerea contribuției financiare — Metodă de calcul prin extrapolare — Procedură de adoptare a deciziei de către Comisia Europeană — Nerespectarea termenului stabilit — Consecințe]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 iunie 2015 – Republica Federală Germania/Comisis Europeană, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos
   (Cauzele conexate C-549/12 P și C-54/13 P) (1)

   ([Recurs - Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) - Reducerea contribuției financiare - Metodă de calcul prin extrapolare - Procedură de adoptare a deciziei de către Comisia Europeană - Nerespectarea termenului stabilit - Consecințe])
   (2015/C 279/02)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, agent, asistat de U. Karpenstein, C. Johann, C. von Donat și J. Lipinsky, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Conte și A. Steiblytė, agenți), Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și N. Rouam, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și B. Koopman, agenți) (C-54/13 P)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârile Tribunalului Uniunii Europene Germania/Comisia (T-265/08, EU:T:2012:434) și Germania/Comisia (T-270/08, EU:T:2012:612).

               2)

               Anulează Decizia C(2008) 1690 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind reducerea contribuției financiare din Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) acordate programului operațional în regiunea obiectiv nr. 1 a landului Turingia (Germania) (1994-1999), în conformitate cu Decizia C(94) 1939/5 a Comisiei din 5 august 1994, și Decizia C(2008) 1615 final a Comisiei din 29 aprilie 2008 privind reducerea contribuției din Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) acordate prin Decizia C(94) 1973 a Comisiei din 5 august 1994 în favoarea programului operațional Berlin Est (Germania) în cadrul obiectivului nr. 1 (1994-1999).

               3)

               Obligă Comisia Europeană să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Republica Federală Germania și propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

               4)

               Regatul Spaniei, Republica Franceză și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.

      JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauzele conexate C-53/15 P - C-56/15 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2015 – Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (C-55/15 P) și Global Steel Wire SA (C-56/15 P)/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a oțelului pentru precomprimare — Decizia Comisiei de modificare a cuantumului amenzilor aplicate anumitor întreprinderi și de acordare a unui nou termen de plată a acestor amenzi — Lipsa interesului de a exercita acțiunea al altor întreprinderi în privința cărora cuantumul amenzilor a rămas neschimbat — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Recurs vădit nefondat)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/3

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2015 – Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (C-55/15 P) și Global Steel Wire SA (C-56/15 P)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-53/15 P - C-56/15 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a oțelului pentru precomprimare - Decizia Comisiei de modificare a cuantumului amenzilor aplicate anumitor întreprinderi și de acordare a unui nou termen de plată a acestor amenzi - Lipsa interesului de a exercita acțiunea al altor întreprinderi în privința cărora cuantumul amenzilor a rămas neschimbat - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs vădit nefondat))
   (2016/C 078/03)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (C-53/15 P), Trefilerías Quijano SA, (C-54/15 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL, (C-55/15 P), Global Steel Wire SA (C-56/15 P) (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, abogados)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL și Global Steel Wire SA la plata cheltuielilor de judecată, în cauzele C-53/15 P, C-54/15 P, C-55/15 P și, respectiv, C-56/15 P.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-515/08: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2008 — Mauerhofer/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/50

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2008 — Mauerhofer/Comisia
   (Cauza T-515/08)
   (2009/C 44/89)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Volker Mauerhofer (Viena, Austria) (reprezentant: J. Schartmüller, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               în primul rând, anularea actului atacat în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               în al doilea rând, sau în subsidiar față de cererea de anulare, constatarea răspunderii extracontractuale a pârâtei ca urmare a adoptării ilegale a actului atacat;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, ca urmare a adoptării actului atacat, a sumei de 5 500 de euro pentru prejudiciile extracontractuale suferite și a unor dobânzi la o rată anuală de 4 % începând cu 4 noiembrie 2008 și până la pronunțarea unei hotărâri definitive în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul solicită anularea Deciziei Comisiei din 9 septembrie 2008 prin care s-a adoptat o măsură administrativă de reducere a numărului de zile de lucru remunerate acordate reclamantului pentru a îndeplini sarcinile care rezultă pentru acesta din contractul de expertiză MC/5043/025/001/2008 semnat între reclamant și responsabilul de proiect pentru participarea la proiectul „Value Chain Mapping Analysis”, realizat în temeiul contractului-cadru „EuropeAid/123314/C/SER/multi” desfășurat în Bosnia și Herțegovina, semnat între responsabilul de proiect și Comisie. În plus, reclamantul solicită repararea prejudiciului suferit ca urmate a actului atacat.
   În sprijinul cererii sale, reclamantul invocă următoarele motive:
   În primul rând, reclamantul susține că actul atacat a fost adoptat de către Comisie cu încălcarea cerinței procedurale a unei propuneri scrise a responsabilului de proiect anterioare adoptării deciziei Comisiei, astfel cum prevăd Condițiile generale și liniile directoare specifice aplicabile proiectului de contract-cadru „Value Chain Mapping Analysis”.
   În al doilea rând, reclamantul susține că actul atacat a fost adoptat cu încălcarea dreptului său de a fi ascultat de o autoritate imparțială.
   În al treilea rând, acesta susține că actul atacat a fost adoptat cu încălcarea dreptului său de a face obiectul unei examinări realizate de o autoritate care nu se află în conflict de interese.
   În continuare, reclamantul afirmă că, la adoptarea actului atacat, pârâta nu a calculat și nu a analizat corect și echitabil numărul de zile lucrătoare scăzute din numărul total de zile lucrătoare alocate reclamantului pentru îndeplinirea sarcinilor sale.
   În sfârșit, reclamantul susține că, prin adoptarea actului atacat, Comisia și-a încălcat competențele, în măsura în care, la evaluarea numărului de zile lucrătoare alocate reclamantului, nu a luat în considerare erorile comise de responsabilul de proiect.


title: Cauza C-80/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 25 februarie 2008 — Ministero delle Finanze/Michele Franchetto

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 25 februarie 2008 — Ministero delle Finanze/Michele Franchetto
   (Cauza C-80/08)
   (2008/C 116/21)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Ministero delle Finanze

      Intimat: Michele Franchetto
   Întrebările preliminare

               1)

               Facilitățile fiscale acordate societăților cooperative în temeiul articolelor 10-13 și 14 din D. P. R. 601 din 1973 sunt compatibile cu normele privind concurența și, în special, pot fi calificate ca ajutoare de stat în sensul articolului 87 CE, mai ales în prezența unui sistem inadecvat de supraveghere și de combatere a abuzurilor prevăzut de D.Lgs. C. P. S. nr. 1577 din 1947?

               2)

               În special, în ceea ce privește problema calificării ca ajutoare de stat a facilităților fiscale în litigiu, astfel de măsuri pot fi considerate proporționale în raport cu obiectivele întreprinderii cooperative?
               Evaluarea proporționalității poate avea ca obiect în afară de fiecare măsură în mod individual, și avantajul conferit prin aceste măsuri privite în ansamblul lor, cu consecința denaturării concurenței?

               3)

               Pentru a răspunde la întrebările anterioare, ținând seama de faptul că sistemul de supraveghere a fost ulterior slăbit în mod profund prin reforma în materia societăților, în special în ceea ce privește cooperativele cu caracter preponderent, dar nu integral de ajutor reciproc, potrivit Legii nr. 311 din 2004, făcând abstracție de posibilitatea de a califica facilitățile fiscale în discuție ca ajutor de stat, utilizarea formei de societate cooperativă, chiar și în afara cazurilor de fraudă sau de simulație, poate fi considerată abuz de drept, în cazul în care recurgerea la o astfel de formă are ca scop exclusiv sau principal realizarea unei economii de impozit?


title: Cauza T-89/09: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2015 – Pollmeier Massivholz/Comisia („Ajutoare de stat — Măsuri de stat privind construirea unei fabrici de cherestea în landul Hesse — Acțiune în anulare — Scrisoare adresată autorilor plângerilor — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate — Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat — Neinițierea procedurii oficiale de investigare — Dificultăți serioase — Calcularea elementului de ajutor al garanțiilor publice — Comunicarea Comisiei privind ajutoarele de stat sub formă de garanții — Întreprindere aflată în dificultate — Vânzarea unui teren proprietate publică — Dreptul la apărare — Obligația de motivare”)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/33

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2015 – Pollmeier Massivholz/Comisia
   (Cauza T-89/09) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Măsuri de stat privind construirea unei fabrici de cherestea în landul Hesse - Acțiune în anulare - Scrisoare adresată autorilor plângerilor - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate - Decizie prin care se constată inexistența unui ajutor de stat - Neinițierea procedurii oficiale de investigare - Dificultăți serioase - Calcularea elementului de ajutor al garanțiilor publice - Comunicarea Comisiei privind ajutoarele de stat sub formă de garanții - Întreprindere aflată în dificultate - Vânzarea unui teren proprietate publică - Dreptul la apărare - Obligația de motivare”))
   (2015/C 146/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Pollmeier Massivholz (Creuzburg, Germania) (reprezentanți: inițial J. Heithecker și F. von Alemann, ulterior J. Heithecker, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și F. Erlbacher, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Land Hessen (Germania) (reprezentanți: U. Soltész și P. Melcher, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei C(2008) 6017 final a Comisiei din 21 octombrie 2008 în cazul „Ajutor de stat N 512/2007 – Germania, Abalon Hardwood Hessen GmbH” și, pe de altă parte, a deciziei pretins conținute în scrisoarea D/55056 a Comisiei din 15 decembrie 2008 privind procedura de ajutoare de stat CP 195/2007 – Abalon Hardwood Hessen GmbH.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2008) 6017 final a Comisiei din 21 octombrie 2008 în cazul „Ajutor de stat N 512/2007 – Germania, Abalon Hardwood Hessen GmbH”, în măsura în care dispune că garanțiile publice acordate de Land Hessen nu constituie ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG să suporte patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată, patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Land Hessen.

               4)

               Obligă Comisia să suporte o cincime din propriile cheltuieli de judecată și o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de Pollmeier Massivholz.

               5)

               Obligă Land Hessen să suporte o cincime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza T-476/12: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2012 — Saint-Gobain Glass Deutschland/Comisia

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/41

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2012 — Saint-Gobain Glass Deutschland/Comisia
   (Cauza T-476/12)
   2013/C 9/74
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aachen, Germania) (reprezentanți: S. Altenschmidt și C. Dittrich, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei implicite a Comisiei din 4 septembrie 2012 (Dosarul GestDem nr. 3273/2012) prin intermediul căreia s-a refuzat accesul la datele Biroului Federal pentru Mediu al Republicii Federale Germania referitoare la instalațiile reclamantei, date pe care biroul menționat le-a comunicat Comisiei în cadrul listei instalațiilor din Germania care intră sub incidența Directivei 2003/87/CE și care a fost transmisă Comisiei în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Decizia Comisiei Europene din 27 aprilie 2011 (2011/278/UE);

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei implicite a Comisiei din 25 septembrie 2012 (Dosarul GestDem nr. 3273/2012) prin intermediul căreia Comisia a refuzat, în orice caz, accesul la informațiile solicitate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1)

               În această privință, reclamanta invocă faptul că nu au fost îndeplinite condițiile pentru prelungirea termenului de răspuns la cererea sa de confirmare și că, astfel, Comisia a adoptat deja la 4 septembrie 2012 o decizie de refuz.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 prima teză din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (2) coroborat cu articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001
               Reclamanta susține că refuzul implicit de admitere a cererii sale încalcă articolul 3 prima teză din Regulamentul nr. 1367/2006 coroborat cu articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât dispune de un drept de acces la informațiile privind mediul solicitate în temeiul acestor dispoziții și că nu există motive de refuz care trebuie să fie de strictă interpretare.
               În special, reclamanta consideră că motivul de refuz prevăzut la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 nu poate fi admis. Documentele solicitate privesc exclusiv date care au fost comunicate Comisiei de Republica Federală Germania, iar nu o examinare continuă a acestor date efectuată de Comisie. Prin urmare, nu există temerea privind existența unei atingeri grave aduse procesului decizional al Comisiei.
               Reclamanta susține de asemenea că nici lipsa unui aviz din partea autorităților consultate nu constituie un motiv de respingere a cererii sale. În această privință, reclamanta precizează că excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 nu poate fi interpretată atât de larg încât să confere un drept de veto unui stat membru în cauză pe baza căruia acesta ar putea să se opună în mod discreționar accesului la documentele solicitate. Această posibilitate ar contraveni obiectivului Convenției de la Aarhus care vizează instituirea și promovarea transparenței procesului de luare a deciziilor în domeniul mediului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
               Reclamanta invocă în final o încălcare a obligației de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza T-301/16: Acțiune introdusă la 13 iunie 2016 – Jindal Saw și Jindal Saw Italia/Comisia

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/25

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2016 – Jindal Saw și Jindal Saw Italia/Comisia
   (Cauza T-301/16)
   (2016/C 314/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Jindal Saw Ltd (New Delhi, India) și Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Italia) (reprezentanți: R. Antonini și E. Monard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 2016/388 al Comisiei din 17 martie 2016 de instituire a unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de tuburi și țevi din fontă ductilă (cunoscută și sub denumirea de fontă cu grafit sferoidal) originare din India, în măsura în care le privește pe reclamante, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, prin intermediul căruia se pretinde că prin determinarea prețurilor la export, Comisia a încălcat articolul 2 alineatele (8) și (9), articolul 3 alineatele (2), (3) și (6) și articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, prin intermediul căruia se pretinde că prin determinările privind efectele asupra prețurilor, prejudiciul și legătura de cauzalitate, Comisia a încălcat articolul 3 alineatele (2), (3) și (5)-(8), articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului.

               3.

               Al treilea motiv, prin intermediul căruia se pretinde că prin necomunicarea faptelor și considerațiilor esențiale și prin neacordarea unui termen suficient pentru prezentarea de observații, Comisia a încălcat articolul 20 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-301/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — AEM/Comisia [ Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Admisibilitate — Ajutoare existente sau ajutoare noi — Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — AEM/Comisia
   (Cauza T-301/02) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Admisibilitate - Ajutoare existente sau ajutoare noi - Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE”)
   2009/C 180/70
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: AEM SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Giardina, C. Croff, A. Santa Maria și G. Pizzonia, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Di Bucci, agent)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: ASM Brescia SpA (Brescia, Italia) (reprezentanți: G. Caia, V. Salvadori, N. Pisani și F. Capelli, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO 2003, L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă AEM SpA la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisie.

               3)

               ASM Brescia SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 289, 23.11.2002.


title: Cauza C-385/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social de Barcelona (Spania) la 19 iulie 2011 — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Social de Barcelona (Spania) la 19 iulie 2011 — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-385/11)
   2011/C 290/05
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Isabel Elbal Moreno

      Pârâte: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Întrebările preliminare

               1.

               O pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv precum cea reglementată de sistemul de securitate socială spaniol, care rezultă din contribuțiile efectuate de către și în favoarea lucrătorului pe durata întregii sale activități profesionale, intră sub incidența noțiunii „condiție de încadrare în muncă” la care face referire interdicția discriminării prevăzută la clauza 4 din Directiva 97/81 (1)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și în cazul în care se consideră că o pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv precum cea reglementată de sistemul de securitate socială spaniol intră sub incidența noțiunii „condiții de încadrare în muncă” la care face referire clauza 4 din Directiva 97/81, interdicția discriminării prevăzută de această clauză trebuie să fie interpretată în sensul că împiedică sau se opune unei reglementări naționale care — ca urmare a dublei aplicări a „principiului pro rata temporis” — impune lucrătorilor pe fracțiune de normă, în raport cu lucrătorii cu normă întreagă, o perioadă de contribuție proporțional mai mare pentru a accede, eventual, la o pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv al cărei cuantum este redus proporțional cu programul parțial de lucru al acestora?

               3.

               Cu titlu suplimentar față de întrebările anterioare, poate fi considerată ca fiind unul dintre „elementele și condițiile de remunerare” la care face referire interdicția discriminării prevăzută la articolul 4 din Directiva 2006/54 (2) — și chiar la articolul 157 din versiunea consolidată a Tratatului privind Funcționarea Uniunii Europene (fostul articol 141 din Tratatul CE) — o reglementare precum cea spaniolă [cuprinsă în cea de a 7-a dispoziție adițională la (Legea generală privind securitatea socială)] privind sistemul de contribuție, de acces și calculare a pensiei pentru limită de vârstă pentru lucrătorii pe fracțiune de normă?

               4.

               Cu titlu suplimentar față de întrebările anterioare, în cazul în care pensia spaniolă pentru limită de vârstă de tip contributiv nu este considerată nici „condiție de încadrare în muncă” și nici „remunerație”, interdicția discriminării directe sau indirecte pe motive de sex, prevăzută la articolul 4 din Directiva 79/7 (3), trebuie interpretată în sensul că împiedică sau se opune unei reglementări naționale care — ca urmare a dublei aplicări a „principiului pro rata temporis” — impune lucrătorilor pe fracțiune de normă (în majoritate covârșitoare, femei), în comparație cu lucrătorii cu normă întreagă, o perioadă de contribuție proporțional mai mare pentru a accede, eventual, la o pensie pentru limită de vârstă de tip contributiv al cărei cuantum este redus proporțional cu programul de lucru parțial al acestora?

      (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES — Anexă: Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă (JO L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35).

      (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).

      (3)  Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192).


title: Cauza T-553/10: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Biodes/OAPI — Manasul International (FARMASUL)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/53

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Biodes/OAPI — Manasul International (FARMASUL)
   (Cauza T-553/10)
   ()
   2011/C 30/94
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Biodes, S.L. (Madrid, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Manasul Internacional S.L. (Ponferrada, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 septembrie 2010 în cauza R 1034/2009-1 și

               —

               obligarea OAPI și a eventualilor intervenienți în susținerea acestuia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Demandante.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „FARMASUL” pentru produse din clasele 5, 30 și 31.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Manasul Internacional S.L.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative naționale „MANASUL” y „MANASUL ORO” pentru produse din clasele 5, 30 și 31.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția și admite cererea de înregistrare a mărcii solicitate.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare a mărcii solicitate.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul 1 litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 07/2009 (1), având în vedere că nu ar exista similitudine între mărcile în cauză, că persoana care a formulat opoziția ar fi omis să analizeze cel de al doilea contract de licență prin care s-au adus modificări primului contract de licență, și că marca invocată în sprijinul opoziției nu ar beneficia de notorietatea pretinsă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consejo din 26 februarie 2009 privind marca comunitarăa (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-345/16: Acțiune introdusă la 27 iunie 2016 – Blackmore/EUIPO – Paice (DEEP PURPLE)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/29

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2016 – Blackmore/EUIPO – Paice (DEEP PURPLE)
   (Cauza T-345/16)
   (2016/C 314/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Richard Hugh Blackmore (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: A. Edwards-Stuart, Barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ian Paice (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „DEEP PURPLE” – cererea de înregistrare nr. 11 772 721

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2016 în cauza R 880/2015-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și admiterea acțiunii;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în cadrul acestei acțiuni.

      Motivele invocate

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare întrucât a declarat admisibile probele prezentate la 5 noiembrie 2014;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare prin constatarea faptului că imaginea mărcii fusese dovedită în mod suficient, pe baza mijloacelor de probă prezentate în termenul acordat;

               —

               camera de recurs a săvârșit o eroare întrucât a apreciat că deținea suficiente probe pentru a constata că autorul opoziției avea dreptul să beneficieze de o parte din imaginea mărcii.


title: Cauza C-180/14: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 23 decembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/88/CE — Organizarea timpului de lucru — Repaus zilnic — Repaus săptămânal — Timp de lucru maxim săptămânal)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/6

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 23 decembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-180/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/88/CE - Organizarea timpului de lucru - Repaus zilnic - Repaus săptămânal - Timp de lucru maxim săptămânal))
   (2016/C 068/07)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și M. van Beek, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentanți: A. Samoni-Rantou, N. Dafniou și S. Vodina, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a aplicat timpul de lucru mediu săptămânal de maximum 48 de ore și nu a asigurat o perioadă minimă de repaus zilnic, nici o perioadă echivalentă de repaus compensator care succede imediat timpului de lucru pe care această perioadă trebuie să îl compenseze, Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 3 și 6 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.06.2014.


title: Cauza T-499/13: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – nMetric/OAPI (SMARTER SCHEDULING) [ „Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea — Marca verbală SMARTER SCHEDULING — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/17

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – nMetric/OAPI (SMARTER SCHEDULING)
   (Cauza T-499/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea - Marca verbală SMARTER SCHEDULING - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 096/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: nMetric LLC (Costa Mesa, California, Statele Unite) (reprezentanți: T. Fuchs şi A. Münch, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 iunie 2013 (cauza R 887/2012-2) privind înregistrarea internațională care desemnează Comunitatea Europeană a mărcii verbale SMARTER SCHEDULING

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă nMetric LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 5.2.2013.


title: Cauza C-61/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 aprilie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte di Appello di Trento — Italia) — Procedură penală împotriva Hassen El Dridi alias Karim Soufi (Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2008/115/CE — Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Articolele 15 și 16 — Reglementare națională care prevede o pedeapsă cu închisoarea pentru resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în cazul refuzului de a se supune unui ordin de a părăsi teritoriul unui stat membru — Compatibilitate)

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 aprilie 2011 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte di Appello di Trento — Italia) — Procedură penală împotriva Hassen El Dridi alias Karim Soufi
   (Cauza C-61/11) (1)

   (Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2008/115/CE - Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală - Articolele 15 și 16 - Reglementare națională care prevede o pedeapsă cu închisoarea pentru resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală în cazul refuzului de a se supune unui ordin de a părăsi teritoriul unui stat membru - Compatibilitate)
   2011/C 186/14
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Trento

      Partea din acțiunea principală

   Hassen El Dridi alias Karim Soufi.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte di Appello di Trento — Interpretarea articolelor 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98) — Returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală — Condiții pentru luarea în custodie publică în scopul îndepărtării — Aplicabilitate directă — Legislație națională care prevede pedeapsa închisorii de la 1 la 4 ani pentru resortisantul unei țări terțe care după notificarea unui ordin de returnare își continuă șederea ilegală pe teritoriul național

      Dispozitivul

   Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, în special articolele 15 și 16, trebuie interpretată în sensul că se opune reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în acțiunea principală, care prevede aplicarea unei pedepse cu închisoarea unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pentru simplul motiv că, încălcând un ordin de a părăsi teritoriul acestui stat într-un termen determinat, acesta rămâne pe teritoriul respectiv fără motive justificate.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza T-335/14: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Davó Lledó/OAPI – Administradora y Franquicias América et Inversiones Ged (DoggiS) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă DoggiS — Mărcile naționale figurative anterioare DoggiS — Mărcile naționale verbale anterioare DOGGIS și DOGGIBOX — Mărci naționale figurative anterioare care reprezintă un personaj în formă de hotdog — Elemente de probă suplimentare prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs — Articolul 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”]

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/36

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Davó Lledó/OAPI – Administradora y Franquicias América et Inversiones Ged (DoggiS)
   (Cauza T-335/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă DoggiS - Mărcile naționale figurative anterioare DoggiS - Mărcile naționale verbale anterioare DOGGIS și DOGGIBOX - Mărci naționale figurative anterioare care reprezintă un personaj în formă de hotdog - Elemente de probă suplimentare prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”])
   (2016/C 098/47)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Spania) (reprezentant: J.-V. Gil Martí, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Administradora y Franquicias América, SA (Santiago, Chile) și Inversiones Ged Ltda (Santiago)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 13 martie 2014 (cauza R 1824/2013-1), privind o procedură de declarare a nulității între, pe de o parte, Administradora y Franquicias América, SA și Inversiones Ged Ltda și, pe de altă parte, domnul José-Manuel Davó Lledó.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul José-Manuel Davó Lledó la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-1/16: Ordonanța președintelui Curții din 15 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de A Coruña – Spania) – Abanca Corporación Bancaria SA/María Isabel Vázquez Rosende

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/13

         Ordonanța președintelui Curții din 15 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de A Coruña – Spania) – Abanca Corporación Bancaria SA/María Isabel Vázquez Rosende
   (Cauza C-1/16) (1)

   (2017/C 129/17)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza C-529/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 7 octombrie 2015 – Gert Folk

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 7 octombrie 2015 – Gert Folk
   (Cauza C-529/15)
   (2015/C 406/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Gert Folk

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2004/35/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 și prin Directiva 2009/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 (JO 140din 5 iunie 2009, p. 114) (Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător) se aplică și daunelor care, deși se produc și după data menționată la articolul 19 alineatul (1) din Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător, sunt cauzate ca urmare a exploatării unei instalații (hidrocentrală) autorizate și puse în funcțiune anterior acestei date și sunt acoperite de o autorizație acordată în temeiul legislației în domeniul apei?

               2)

               Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător, în special articolele 12 și 13 din aceasta, se opune unei dispoziții naționale care împiedică persoanele titulare ale unui permis care le conferă drepturi de pescuit să inițieze o procedură de revizuire în sensul articolului 13 din Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu o daună adusă mediului în sensul articolului 2 punctul 1 litera (b) din directivă?

               3)

               Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător, în special articolul 2 punctul 1 litera (b) din aceasta, se opune unei dispoziții naționale care exclude din noțiunea „daună adusă mediului” o daună care are efecte negative grave asupra stării ecologice, chimice sau cantitative sau asupra potențialului ecologic al apelor în cauză, în cazul în care dauna respectivă este acoperită de o autorizație acordată în aplicarea unei prevederi legislative naționale?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare:

         În cazurile în care la acordarea autorizației în temeiul dispozițiilor legislației naționale nu au fost examinate criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (7) din Directiva 2000/60/CE (sau dispozițiile naționale de transpunere a acesteia), pentru a stabili existența unei daune aduse mediului în sensul articolului 2 punctul 1 litera (b) din Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător, articolul 4 alineatul (7) din Directiva 2000/60/CE este aplicabil în mod direct și trebuie să se verifice dacă criteriile prevăzute de această dispoziție sunt îndeplinite?

      (1)  JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind gestionarea deșeurilor din industriile extractive și de modificare a Directivei 2004/35/CE – Declarația Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei, JO L 102, p. 15, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 3, precum și prin Directiva 2009/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind stocarea geologică a dioxidului de carbon și de modificare a Directivei 85/337/CEE a Consiliului, precum și a Directivelor 2000/60/CE, 2001/80/CE, 2004/35/CE, 2006/12/CE, 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1013/2006, JO L 140, p. 114.


title: Cauza C-691/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances [Trimitere preliminară — Medicamente de uz uman — Directiva 89/105/CEE — Articolul 6 alineatul (2) — Stabilirea unei liste de medicamente rambursate de casele de asigurări de sănătate — Modificarea condițiilor de rambursare a unui medicament cu ocazia reînnoirii includerii sale pe o asemenea listă — Obligația de motivare]

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/17

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 26 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Les Laboratoires Servier SA/Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances
   (Cauza C-691/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Medicamente de uz uman - Directiva 89/105/CEE - Articolul 6 alineatul (2) - Stabilirea unei liste de medicamente rambursate de casele de asigurări de sănătate - Modificarea condițiilor de rambursare a unui medicament cu ocazia reînnoirii includerii sale pe o asemenea listă - Obligația de motivare])
   (2015/C 138/22)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Les Laboratoires Servier SA

      Pârâți: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (2) din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate trebuie interpretat în sensul că obligația de motivare prevăzută la această dispoziție se aplică în privința unei decizii prin care se reînnoiește includerea unui produs în lista medicamentelor cuprinse în sistemul de asigurări de sănătate, dar se restrânge rambursarea acestui produs la o anumită categorie de pacienți.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza C-395/13: Acțiune introdusă la 12 iulie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/10

         Acțiune introdusă la 12 iulie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-395/13)
   2013/C 274/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și E. Manhaeve, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neasigurarea colectării și tratării apelor urbane reziduale din 57 de aglomerări de mai mult de 2 000 și de mai puțin de 10 000 echivalent-locuitor, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolelor 3 și 4 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (1);

               —

               obligarea Regatulul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia îi reproșează Regatului Belgiei că nu a pus în aplicare în mod corect, în 57 de aglomerări, Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.
   În temeiul articolului 3 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE, aglomerările al căror echivalent-locuitor (EL) se situează între 2 000 și 10 000 trebuiau să fie echipate cu sistem de colectare până cel mai târziu la 31 decembrie 2005.
   În ceea ce privește obligațiile de tratare a apelor urbane reziduale, articolul 4 alineatul (1) din directivă le impune statelor membre obligația de a veghea ca apele reziduale care intră în sistemele de colectare să facă obiectul unei tratări secundare sau echivalente înainte de a fi evacuate.
   În sfârșit, procedurile de control prevăzute la anexa I punctul D din directivă permit să se verifice dacă evacuările care provin de la stațiile de epurare a apelor urbane reziduale sunt conforme cu prevederile directivei în materie de evacuare a apelor uzate.

      (1)  JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43.


title: Cauza T-66/14: Hotărârea Tribunalului din 21 iulie 2016 – Bredenkamp și alții/Consiliul și Comisia („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Zimbabwe — Înghețarea fondurilor — Răspundere extracontractuală”)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/21

         Hotărârea Tribunalului din 21 iulie 2016 – Bredenkamp și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-66/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Zimbabwe - Înghețarea fondurilor - Răspundere extracontractuală”))
   (2016/C 326/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabue), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Castletown, Île de Man), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare), Fodya (Private) Ltd (Harare) (reprezentanți: P. Moser, QC și G. Martin, solicitor)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și E. Dumitriu Segnana, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: S. Bartelt, D. Gauci și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanții pretind că l-au suferit ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr. 77/2009 al Comisiei din 26 ianuarie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO 2009, L 23, p. 5), a Regulamentului (UE) nr. 173/2010 al Comisiei din 25 februarie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO 2010, L 51, p. 13) și a Regulamentului (UE) nr. 174/2011 al Comisiei din 23 februarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO 2011, L 49, p. 23)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               John Arnold Bredenkamp, Echo Delta (Holdings) PCC Ltd, Scottlee Holdings (Private), Ltd și Fodya (Private) Ltd suportă cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 112, 14.4.2014.