title: Cauza C-512/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franţa) – Octapharma France SAS/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé (Apropierea legislațiilor  — Directiva 2001/83/CE  — Directiva 2002/98/CE  — Domeniu de aplicare  — Produs sanguin labil  — Plasmă preparată în cadrul unui proces industrial  — Aplicare simultană sau exclusivă a directivelor  — Posibilitatea ca un stat membru să prevadă un regim mai strict în cazul plasmei decât în cel al medicamentelor)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franţa) – Octapharma France SAS/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Cauza C-512/12) (1)

   ((Apropierea legislațiilor - Directiva 2001/83/CE - Directiva 2002/98/CE - Domeniu de aplicare - Produs sanguin labil - Plasmă preparată în cadrul unui proces industrial - Aplicare simultană sau exclusivă a directivelor - Posibilitatea ca un stat membru să prevadă un regim mai strict în cazul plasmei decât în cel al medicamentelor))
   2014/C 135/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Octapharma France SAS

      Pârâtă: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Conseil d’État (Franța) – Interpretarea articolului 2 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 (JO L 136, p. 34, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 116) – Interpretarea articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2002/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru recoltarea, controlul, prelucrarea, stocarea și distribuirea sângelui uman și a componentelor sanguine și de modificare a Directivei 2001/83/CE (JO L 33, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 171) și a articolului 168 TFUE – Produse din sânge instabile – Plasmă preparată potrivit unei metode care implică un proces industrial – Aplicarea simultană a două directive sau aplicarea doar a dispozițiilor Directivei 2001/83/CE din cauza caracterului mai puțin strict al regimului pus în aplicare de Directiva 2002/98/CE – Posibilitatea ca un stat membru să adopte sau să mențină dispoziții naționale care pun în aplicare un regim mai strict pentru plasma preparată potrivit unei metode care implică un proces industrial decât pentru medicamente – Lipsa aplicării în fapt a dispozițiilor Directivei 2001/83/CE referitoare la condiția obținerii prealabile a unei autorizații de introducere pe piață

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, și Directiva 2002/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru recoltarea, controlul, prelucrarea, stocarea și distribuirea sângelui uman și a componentelor sanguine și de modificare a Directivei 2001/83/CE trebuie interpretate în sensul că plasma destinată transfuziei, rezultată din sânge integral și care se prepară printr-o metodă care implică un proces industrial intră, în temeiul articolului 109 din Directiva 2001/83, în domeniul de aplicare al Directivei 2002/98 în ceea ce privește recoltarea și testarea sa și în cel al Directivei 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, în ceea ce privește prelucrarea, stocarea și distribuirea sa, cu condiția să îi fie aplicabilă definiția medicamentului conform articolului 1 punctul 2 din această directivă.

               2)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2002/98, analizat în lumina articolului 168 TFUE, trebuie interpretat în sensul că permite menținerea sau introducerea unor dispoziții naționale care aplică în cazul plasmei care se prepară printr o metodă care implică un proces industrial un regim mai strict decât regimul aplicabil medicamentelor numai în ceea ce privește recoltarea și testarea sa.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-37/08: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2008 — Robert Walton/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/33

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2008 — Robert Walton/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-37/08)
   (2008/C 92/68)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Robert Walton (Oxford, Regatul Unit) (reprezentant: D. Beard, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Declararea faptului că decizia Comisiei de efectuare a unei compensații între suma de 36 551,58 euro și sumele datorate domnului Walton în temeiul hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-144/02 era nelegală, sau

               —

               declararea faptului că decizia Comisiei de efectuare a unei compensații între suma de 36 551,58 euro și sumele datorate domnului Walton în temeiul hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-144/02 era în parte nelegală, sau

               —

               declararea faptului că este necesar ca suma de 36 551,58 euro dedusă de către Comisie din sumele datorate domnului Walton în temeiul hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-144/02 să fie recalculată prin scăderea din aceasta a dobânzilor solicitate de către Comisie, și/sau

               —

               anularea (a) a creanței constatate în valoare de 13 104,14 euro, majorată cu dobânzi și/sau (b) a creanței constatate în valoare de 13 815,16 euro, majorată cu dobânzi, și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               adoptarea oricăror alte măsuri pe care Tribunalul le va considera juste și echitabile.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea pronunțată la 12 iulie 2007 în cauza T-144/02, Richard J. Eagle și alții/Comisia, nepublicată încă în Repertoriu, Tribunalul de Primă Instanță a obligat Comisia la plata către reclamant a unei sume determinate cu titlu de despăgubiri.
   La 16 noiembrie 2007, Comisia a plătit o sumă inferioară, după efectuarea unei compensații cu suma de 36 551,58 euro. Reclamantul contestă decizia Comisiei de reducere cu această valoare a sumelor care i se datorau.
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată că la adoptarea deciziei contestate Comisia a săvârșit o eroare de drept, această decizie constituind un abuz de procedură nelegal deoarece, în cadrul procedurii în fața Tribunalului, Comisia renunțase la cererea de compensație și prin urmare nu putea ca ulterior să acționeze în mod unilateral în această privință.
   În plus, reclamantul susține că decizia contestată a încălcat așteptarea legitimă a reclamantului, care a dat naștere unor obligații, având în vedere faptul că prin schimbul de scrisori care a urmat hotărârii Tribunalului Comisia acceptase sumele prezentate de către reclamant.
   În sfârșit, reclamantul afirmă că notele de debit pe care se fundamenta decizia contestată nu constituie un temei juridic corespunzător pentru decizia respectivă și că aceasta se baza pe o eroare fundamentală de calcul în ceea ce privește dobânzile solicitate.


title: Cauza C-336/13 P: Recurs introdus la 19 iunie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 aprilie 2013 în cauza T-671/11, IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH/Comisia Europeană

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/25

         Recurs introdus la 19 iunie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 aprilie 2013 în cauza T-671/11, IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-336/13 P)
   2013/C 260/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac, G. Wilms, G. Zavvos, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 aprilie 2013 pronunțată în cauza T-671/11;

               —

               respingerea acțiunii formulate de IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH împotriva Comisiei la 22 decembrie 2011;

               —

               obligarea IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH la plata cheltuielilor de judecată efectuate la cele două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea atacată este eronată în drept din mai multe motive:

               (a)

               nu respectă jurisprudența Curții potrivit căreia dobânzile compensatorii vizează compensarea inflației.

               (b)

               contrar jurisprudenței Curții, aceasta nu face distincție între dobânzile compensatorii și dobânzile moratorii și stabilește cuantumul celor două rate ale dobânzii în funcție de rata dobânzii Băncii Centrale Europene pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte.

               (c)

               conține o eroare de calcul, întrucât capitalizează dobânzile compensatorii și calculează dobânzile moratorii începând cu 15 aprilie 2011.

               (d)

               interpretează în mod greșit decizia atacată și hotărârea pronunțată de Tribunal în cauza T-297/05 (1) și denaturează situația de fapt.

               (e)

               nu este suficient motivată: nu permite determinarea motivelor care justifică cuantumul dobânzilor și data începând cu care au fost calculate dobânzile moratorii, iar motivarea în sine este contradictorie.

               (f)

               încalcă principiile dreptului Uniunii în materie de îmbogățire fără justă cauză.

      (1)  Hotărârea Tribunalului din 15 aprilie 2011, IPK International/Comisia, Rep., II-1859.


               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/2

         Desemnarea judecătorului care îl înlocuiește pe președintele Tribunalului în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii
   2010/C 260/02
   La 8 septembrie 2010, în conformitate cu articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Tribunalul a decis că, pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2010 și 30 septembrie 2011, domnul judecător H. TAGARAS, președintele Camerei a doua, îl va înlocui pe președintele Tribunalului în caz de absență sau de împiedicare, în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii.


title: Cauza C-490/06: Ordonanța președintelui Curții din 10 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/30

         Ordonanța președintelui Curții din 10 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-490/06) (1)

   (2007/C 183/57)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-425/07 și T-426/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (100 și 300) [ Marcă comunitară — Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare figurative 100 și 300 — Declarație privind întinderea protecției — Articolul 38 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 37 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Lipsa caracterului distinctiv ]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (100 și 300)
   (Cauza T-425/07 și T-426/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare figurative 100 și 300 - Declarație privind întinderea protecției - Articolul 38 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 37 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Lipsa caracterului distinctiv”)
   2010/C 11/46
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și K. Zajfert, agenți)

      Obiectul

   Două acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 septembrie 2007 (cauzele R 1274/2006-4 și R 1275/2006-4), privind cererile de înregistrare a mărcilor figurative 100 și 300 ca mărci comunitare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-392/07: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2007 — Strack/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/46

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2007 — Strack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-392/07)
   (2007/C 297/93)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor adoptate de Comisie, fie în mod efectiv, fie sub forma unui refuz implicit, în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, în cadrul soluționării cererii reclamantului de acces la documente din 20 iunie 2007 și a cererii sale de confirmare din 23 iulie 2007 sau, în subsidiar, a cererilor sale de confirmare din 15 august 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata de daune-interese, într-un cuantum corespunzător, pentru prejudiciul material și moral suferit de reclamant ca urmare a soluționării cererii sale, însă cel puțin a unor daune-interese simbolice într-un cuantum de un euro;

               —

               obligarea Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul a solicitat, pe de o parte, accesul la anumite documente în legătură cu cererile de confirmare a accesului la documente în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1), respinse în totalitate sau în parte de către Comisie și, pe de altă parte, accesul la documente în legătură cu cauza T-110/04. Accesul la aceste documente i-a fost refuzat sau nu i-a fost permis în termenele prevăzute.
   În susținerea cererii sale, reclamantul arată că pârâta a încălcat articolul 255 CE precum și articolul 2 alineatul (1) și articolele 4, 6 și următoarele din Regulamentul nr. 1049/2001. În plus, reclamantul invocă în special încălcarea principiului bunei administrări, precum și a articolelor 41 și 42 din Carta drepturilor fundamentale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43).


title: Cauza T-236/09: Acțiune introdusă la 8 iunie 2009 — Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/26

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2009 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-236/09)
   2009/C 193/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei de respingere a ofertei reclamantei, depusă în urma cererii de ofertă deschisă RTD-R4-2007-001, lotul 1, „On-site development expertise (intra-muros)” și lotul 2, „Off-site development projects (extra-muros)” (JO 2007/S 238-288854), comunicată reclamantei prin două scrisori distincte din 27 martie 2009, precum și a tuturor celorlalte decizii ale Comisiei, inclusiv cea prin care contractul este atribuit ofertantului câștigător;

               —

               obligarea Comisiei la despăgubirea reclamantei cu suma de 69 445 200 de euro (33 271 920 de euro pentru lotul 1 și 36 173 280 de euro pentru lotul 2) pentru prejudiciul suferit de aceasta din cauza procedurii de atribuire în cauză;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei acțiuni, chiar dacă aceasta este respinsă.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea deciziilor pârâtei de respingere a ofertei pe care aceasta o prezentase în urma unei cereri de ofertă deschisă pentru furnizarea de servicii externe pentru dezvoltarea și susținerea sistemelor de informații și studiile aferente în ceea ce privește atât lotul 1 [„On-site development expertise (intra-muros)]”, cât și lotul 2 [„Off-site development projects (extra-muros)]” și de atribuire a contractului ofertantului câștigător. Reclamanta solicită în plus să fie despăgubită pentru prejudiciul care se pretinde că a fost cauzat prin procedura de atribuire.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta prezintă următoarele motive de drept:
   În primul rând, reclamanta susține că pârâta a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere și că aceasta a refuzat să furnizeze reclamantei orice justificare sau explicație, cu încălcarea regulamentului financiar (1) și a normelor sale de aplicare, precum și cu încălcarea Directivei 2004/18/CE (2) și a articolului 253 CE.
   În al doilea rând, reclamanta susține că pârâta a încălcat regulamentul financiar întrucât a constrâns ofertanții să își extindă ofertele împotriva voinței lor. În plus, reclamanta observă că, și dacă se presupune că pârâta avea dreptul să facă acest lucru, ceea ce reclamanta nu consideră, pârâta a decis, cu încălcarea principiilor bunei administrări, al transparenței și al egalității de tratament, să finalizeze procesul de atribuire a contractului chiar după expirarea prelungirii, întrucât, potrivit reclamantei, niciun contract nu poate fi încheiat atunci când una sau mai multe oferte nu mai sunt valabile.
   În al treilea rând, reclamanta susține că rezultatul procedurii inițiate prin cererea de ofertă a fost denaturat prin scurgerile de informații în legătură cu o tentativă de a împiedica reclamanta să își exercite drepturile.
   Reclamanta prezintă în plus argumente specifice pentru fiecare dintre loturi:
   În legătură cu lotul 1, reclamanta susține că pârâta a încălcat principiile egalității de tratament și al bunei administrări întrucât nu a respectat criteriile de excludere care figurează la articolul 93 alineatul (1) și la articolul 94 din regulamentul financiar în cazul unuia dintre membrii consorțiului căruia i-a fost atribuit contractul care nu își respectase obligațiile contractuale în privința sa. În plus, reclamanta observă că persoana căreia i-a fost atribuit contractul a fost autorizată în mod ilegal să utilizeze resurse care provin de la societăți stabilite în țări care nu au aderat la Acordul privind achizițiile publice al Organizației Mondiale a Comerțului și că această practică este ilicită.
   În legătură cu lotul 2, reclamanta susține că pârâta nu ar trebui să autorizeze ofertanții care subcontractează cu țări care nu au aderat la Acordul privind achizițiile publice al OMC să participe la procedurile de atribuire. Dacă face totuși acest lucru, reclamanta susține că trebuie să procedeze în mod echitabil, transparent și nediscriminatoriu prin clarificarea criteriilor de selecție pe care le-ar folosi pentru a exclude anumite societăți sau a admite altele. Așadar, în opinia reclamantei, pârâta a utilizat o metodă deosebit de discriminatorie întrucât nu a descris criteriile de selecție pe care le-a folosit pentru a alege ofertanții. În plus, aceasta arată că pârâta nu a respectat criteriile de excludere care figurează la articolul 93 alineatul (1) și la articolul 94 din regulamentul financiar, la articolele 133a și 134 din normele de aplicare și la articolul 45 din Directiva 2004/18/CE, care urmăresc să excludă de la achizițiile publice societățile care au fost condamnate sau care au fost implicate în activități ilicite precum frauda, corupția, mita sau practicile profesionale incorecte. Reclamanta susține că societatea căreia i-a fost atribuit contractul și-a recunoscut implicarea în activitățile citate anterior și că a fost condamnată de instanțele germane.
   În sfârșit, reclamanta susține de asemenea că pârâta a săvârșit mai multe erori vădite de apreciere în privința celor două loturi și în legătură cu calitatea ofertelor prezentate de ofertant pentru administrarea globală a serviciului, pentru comanda de servicii și furnizarea de servicii, precum și propunerea sa tehnică din domeniile vizate de loturi.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-629/14: Acțiune introdusă la 21 august 2014 – Jaguar Land Rover/OAPI (forma unui autovehicul)

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/26

         Acțiune introdusă la 21 august 2014 – Jaguar Land Rover/OAPI (forma unui autovehicul)
   (Cauza T-629/14)
   2014/C 361/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jaguar Land Rover Ltd (Coventry, Regatul Unit) (reprezentanţi: F. Delord şi R. Grewal, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțată la 24 aprilie 2014 în cauza R 1622/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională care reprezintă o formă a unui autovehicul pentru produse din clasele 12, 14 și 28 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 11 388 411

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară


title: Cauza F-85/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 septembrie 2010 Rossi Ferreras/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Exercițiul de evaluare 2001/2002 — Raport asupra evoluției carierei — Executarea unei hotărâri de anulare — Consecințele retragerii unui act — Stabilirea obiectivelor)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 septembrie 2010 Rossi Ferreras/Comisia
   (Cauza F-85/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Exercițiul de evaluare 2001/2002 - Raport asupra evoluției carierei - Executarea unei hotărâri de anulare - Consecințele retragerii unui act - Stabilirea obiectivelor)
   2010/C 317/85
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Francisco Rossi Ferreras (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru perioada 1 iulie 2001-31 decembrie 2002

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea domnului Rossi Ferreras.

               2.

               Îl obligă pe domnul Rossi Ferreras la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009, p. 45.


title: Cauza T-223/17: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2017 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/21

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2017 – Adapta Color/EUIPO – Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)
   (Cauza T-223/17)
   (2017/C 202/36)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spania) (reprezentanți: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „ADAPTA POWDER COATINGS” – Marca Uniunii Europene nr. 3383015

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 februarie 2017 în cauza R 2522/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni în totalitate;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO, precum și, dacă este cazul, a celeilalte părți în litigiu, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de declarare a nulității și în fața camerei de recurs a EUIPO;

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c), a articolului 7 alineatul (3), a articolului 52 alineatul (1) litera (a) și a articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea unor principii fundamentale și procedurale de bază, precum principiul sarcinii probei, motivarea hotărârilor, dreptul la apărare sau dreptul de a fi ascultat, principiile securității juridice, egalității de tratament și bunei administrări.


title: Rectificare la Acțiunea introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF/Comisia (Cauza T-747/15) (JO C 78, 29.2.2016)

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/51

         Rectificare la Acțiunea introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF/Comisia
   (Cauza T-747/15)
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 78din 29 februarie 2016
      )
   (2016/C 136/74)
   La pagina 24, comunicarea privind cauza T-747/15, EDF/Comisia, se citește după cum urmează:

         „Acțiune introdusă la 22 decembrie 2015 – EDF/Comisia
         (Cauza T-747/15)
         (2016/C 078/35)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Reclamantă: Électricité de France (EDF) (Paris, Franța) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

            Pârâtă: Comisia Europeană

            Concluziile

         Reclamanta solicită Tribunalului:

                     —

                     cu titlu principal, anularea articolelor 1, 2, 3, 4 și 5 din decizia Comisiei din 22 iulie 2015 privind ajutorul de stat SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) – Reclasarea drept capital a provizioanelor contabile scutite de plata impozitelor pentru reînnoirea reţelei de alimentare generală («RAG»), pus în aplicare de Franţa în favoarea EDF (denumită în continuare «decizia atacată»), pentru încălcarea normelor fundamentale de procedură, erori de drept și erori de fapt;

                     —

                     cu titlu subsidiar, anularea articolelor 1, 2 și 3 din decizia atacată, întrucât cuantumul a cărui rambursare a fost impusă EDF a fost supraestimat în mod semnificativ; și

                     —

                     în orice caz, obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

            Motivele și principalele argumente

         În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive cu titlu principal.

                     1.

                     Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE.

                     2.

                     Al doilea motiv, întemeiat pe nerespectarea articolului 107 TFUE. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                                 —

                                 primul aspect, privind aplicabilitatea testului investitorului privat, care cuprinde cinci componente:

                                             —

                                             prima componentă, potrivit căreia Comisia nu ar fi ținut seama, fără vreo justificare sau motivare, de numeroase documente și înscrisuri care i-ar fi fost comunicate în mod corespunzător de Franța și de EDF;

                                             —

                                             a doua componentă, potrivit căreia Comisia ar fi confundat în mod sistematic elementele aplicabilității și, respectiv, ale aplicării testului investitorului privat;

                                             —

                                             a treia componentă, potrivit căreia Comisia ar fi exclus în mod eronat aplicabilitatea criteriului investitorului privat prudent, pentru simplul motiv că Franța ar fi ținut în special seama, în examinarea măsurii, de considerații care țin de calitatea sa de autoritate publică, pe lângă considerații care țin de calitatea sa de acționar;

                                             —

                                             a patra componentă, potrivit căreia Comisia ar fi individualizat în mod eronat în sarcina EDF o obligație de a dispune de un business plan formal pentru a justifica aplicabilitatea criteriului investitorului privat prudent;

                                             —

                                             a cincea componentă, potrivit căreia Comisia nu ar fi respectat natura și obiectul acestei măsuri, contextul în care se înscrie, precum și obiectivul urmărit și normele care guvernează măsura menționată.

                                 —

                                 al doilea aspect, privind aplicarea testului investitorului privat, care cuprinde trei componente:

                                             —

                                             prima componentă, potrivit căreia Comisia ar fi concluzionat în mod eronat că Raportul Oxera nu putea fi admis ca probă;

                                             —

                                             a doua componentă, potrivit căreia metodologia Comisiei ar fi afectată de vicii flagrante. În primul rând, Comisia nu ar fi ținut seama nici de contextul perioadei, nici de criteriile pe care le-ar fi reținut investitorii din acea perioadă. În al doilea rând, teza «cadoului fiscal» pe care ar insista Comisia nu ar constitui doar o eroare de drept, ci ar fi și la originea unor erori săvârșite în evaluarea pertinenței investiției. În al treilea rând, Comisia ar fi săvârșit multiple erori metodologice, dintre care fiecare ar fi suficientă pentru a stabili că Comisia nu ar fi demonstrat, în mod evident, că criteriul investitorului privat nu ar fi fost aplicat;

                                             —

                                             a treia componentă, privind consecințele erorilor metodologice săvârșite de Comisie.

                     3.

                     Al treilea motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate.

               În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, de asemenea, două motive cu titlu subsidiar.

                     1.

                     Primul motiv invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe faptul că cea mai mare parte a ajutorului pretins ar fi prescrisă. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                                 —

                                 primul aspect, potrivit căruia ar fi vorba, în principal, de un ajutor existent rezultat dintr-o măsură pusă în aplicare înaintea deschiderii pieței europene a energiei electrice către concurență;

                                 —

                                 al doilea aspect, potrivit căruia o parte semnificativă din ajutorul pretins ar rezulta dintr-o măsură pusă în aplicare cu mai mult de zece ani înainte de primul act de cercetare judecătorească.

                     2.

                     Al doilea motiv invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe erorile de calcul pe care Comisia le-ar fi săvârșit în stabilirea ajutorului pretins. Acest motiv cuprinde trei aspecte:

                                 —

                                 primul aspect, potrivit căruia Comisia ar fi săvârșit erori cu privire la cuantumul total al provizioanelor pentru reînnoire;

                                 —

                                 al doilea aspect, potrivit căruia Comisia ar fi săvârșit erori cu privire la cota de impozit aplicabilă;

                                 —

                                 al treilea aspect, potrivit căruia cuantumul ajutorului pretins ar trebui revizuit în temeiul acestor date corectate.”


title: Cauza F-124/11: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2011 — ZZ/FRONTEX

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/72

      Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2011 — ZZ/FRONTEX
      (Cauza F-124/11)
      (2012/C 25/141)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene (FRONTEX)

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei prin care se revocă o decizie anterioară de prelungire a contractului de agent temporar al reclamantului

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei din 28 martie 2011 a directorului executiv al FRONTEX;

                  —

                  anularea deciziei din 11 august 2011 a directorului executiv al FRONTEX;

                  —

                  obligarea FRONTEX la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-367/07: Acțiune introdusă la 17 septembre 2007 — Dow AgroSciences și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/34

         Acțiune introdusă la 17 septembre 2007 — Dow AgroSciences și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-367/07)
   (2007/C 283/63)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Regatul Unit), DOW AgroSciences BV (Rotterdam, Țările de Jos), Dow AgroSciences Danmark A/S (Lyngby-Taarbæk, Danemarca), Dow AgroSciences GmbH (Stade, Germania), Dow AgroSciences SAS (Mougins, Franța), Dow AgroSciences Export SAS (Mougins, Franța), Dow AgroSciences Hungary kft (Budapesta, Ungaria), Dow AgroSciences Italia Srl (Milano, Italia), Dow AgroSciences Polska sp. z o.o. (Varșovia, Polonia), Dow AgroSciences Distribution SAS (Mougins, Franța), Dow AgroSciences Iberica, SA (Madrid, Spania), Dow AgroSciences s.r.o. (Praga, Republica Cehă) și Dow AgroSciences LLC (Indianapolis, Statele Unite) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Deciziei Comisiei 2007/437/CE;

               —

               declararea ilegalității și inaplicabilității articolului 20 din Regulamentul Comisiei (CE) nr. 1490/2002 în raport cu prima reclamantă și cu procedura reexaminării dosarului său privind Haloxyfop-R;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamante sunt identice sau similare cu cele invocate în cauza T-326/07 Cheminova și alții/Comisia.


title: Cauza T-580/14: Acțiune introdusă la 4 august 2014 – Aduanas y Servicios Fornesa/Comisia

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/70

         Acțiune introdusă la 4 august 2014 – Aduanas y Servicios Fornesa/Comisia
   (Cauza T-580/14)
   2014/C 315/115
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Aduanas y Servicios Fornesa, SL (Lleida, Spania) (reprezentant: I. Toda Jiménez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               recunoașterea și declararea dreptului reclamantei la remiterea taxelor vamale solicitate acesteia în acordul de lichidare din 27 iunie 2011 al Dependencia Regional de Aduanas e Impuestos Especiales de la delegación Especial de Cataluña (Biroul regional al vămilor și impozitelor speciale al delegației speciale din Catalonia), conform conceptului fiscal de Tarifa Exterior Comunidad (tarif extern Comunitate), exercițiile 2006, 2007 și 2008, și în cuantum de 2 4 53  003,38 euro și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni în anulare.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta din prezenta procedură solicită anularea Deciziei din 15 aprilie 2014 a Comisiei, adoptată în dosarul REM 02/2012, prin care reclamantei i s-a refuzat remiterea taxelor vamale percepute în legătură cu operațiunile de import de „sirop de zahăr aromatizat sau cu adaos de coloranți” declarat inițial ca fiind transformat în Andorra, operațiuni în care aceasta a intervenit în calitate de comisionar în vamă, ca reprezentant indirect al importatorului.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 239 din Codul Vamal, întrucât Comisia ar fi săvârșit o eroare în aprecierea situației speciale și ar fi omis să evalueze faptele relevante pentru adoptarea deciziei

                           —

                           În acest sens, reclamanta susține că comisionarul în vamă nu avea legătură cu procesul de fabricație a produsului importat, care a fost factorul cheie pentru solicitarea și plata taxelor vamale, că activitatea importatorului era complexă și era necunoscută de comisionarul în vamă, că autoritățile vamale spaniole nu i-au comunicat suspiciunile lor privind activitatea importatorului și nu au adoptat nicio măsură preventivă, că certificatele EUR-1 prin care se garantau importurile au fost confirmate de două ori de autoritățile din Andorra și că inclusiv primele analize ale autorităților vamale spaniole confirmau că produsele se calificau pentru aplicarea regimului preferențial.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 239 din Codul Vamal Comunitar, întrucât nu ar exista o „intenție de fals” sau o „neglijență flagrantă” care să excludă remiterea solicitată a taxelor

                           —

                           În acest sens, reclamanta susține că Comisia se limitează să enumere o serie de operațiuni posibile care se presupune că ar fi putut fi efectuate de comisionarul în vamă și care l-ar fi putut determina pe acesta să pună la îndoială legalitatea operațiunilor de import. Totuși, de aici nu rezultă în niciun caz o „intenție de fals” sau o „neglijență flagrantă” a comisionarului în vamă, motiv pentru care remiterea nu este exclusă.

                           —

                           Reclamanta subliniază de asemenea buna-credință și diligența de care comisionarul în vamă a dat dovadă în permanență.


title: Cauza T-103/13 P: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2015 – Comisia/Cocchi și Falcione („Recurs — Recurs incident — Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transferul drepturilor de pensie naționale — Propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii — Act care nu cauzează prejudicii — Inadmisibilitatea acțiunii în primă instanță — Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/33

         Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2015 – Comisia/Cocchi și Falcione
   (Cauza T-103/13 P) (1)

   ((„Recurs - Recurs incident - Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transferul drepturilor de pensie naționale - Propuneri privind sporul de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii - Act care nu cauzează prejudicii - Inadmisibilitatea acțiunii în primă instanță - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut”))
   (2015/C 398/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și D. Martin, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgia) și Nicola Falcione (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial S. Orlandi, J.-N. Louis și D. de Abreu Caldas, ulterior S. Orlandi, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 11 decembrie 2012, Cocchi și Falcione/Comisia (F-122/10, RecFP, EU:F:2012:180), având ca obiect anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 11 decembrie 2012, Cocchi și Falcione/Comisia (F-122/10), în măsura în care aceasta declară admisibilă și întemeiată cererea în anularea actelor (calificate, în această hotărâre, drept „decizii”) din 12 și din 23 februarie 2010, adresate de Comisia Europeană domnului Nicola Falcione și, respectiv, domnului Giorgio Cocchi, în măsura în care prin aceste acte au fost retrase propunerile, făcute domnului Cocchi și domnului Falcione, care indicau rezultatul în ani suplimentari de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii pe care l-ar genera un eventual transfer al drepturilor lor de pensie.

               2)

               Respinge recursul incident.

               3)

               Respinge acțiunea formulată de domnii Cocchi și Falcione în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-122/10, în măsura în care aceasta privește anularea actelor din 12 și din 23 februarie 2010, adresate de Comisie domnului Falcione și, respectiv, domnului Cocchi, în măsura în care prin aceste acte au fost retrase propunerile, făcute domnului Cocchi și domnului Falcione, care indicau rezultatul în ani suplimentari de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii pe care l-ar genera un eventual transfer al drepturilor lor de pensie.

               4)

               Domnii Cocchi și Falcione suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri, precum și pe cele efectuate de Comisie și aferente recursului incident. Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului.

               5)

               Domnii Cocchi și Falcione, precum și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauza T-185/17: Acțiune introdusă la 21 martie 2017 – PlasticsEurope/ECHA

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/34

         Acțiune introdusă la 21 martie 2017 – PlasticsEurope/ECHA
   (Cauza T-185/17)
   (2017/C 161/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PlasticsEurope (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. Cana, E. Mullier și F. Mattioli, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii drept admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea deciziei ECHA, publicată la 12 ianuarie 2017, de a include Bisphenol A în lista substanțelor candidate în vederea autorizării ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită, în conformitate cu articolul 59 din Regulamentul REACH;

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               adoptarea oricăror alte măsuri necesare soluționării cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată încalcă articolul 2 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul REACH.

                           —

                           Decizia contestată încalcă articolul 2 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, denumit în continuare „Regulamentul REACH”), întrucât utilizările intermediare sunt exceptate de la titlul VII, în ansamblul acestuia, în conformitate cu articolul 2 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul REACH și, astfel, nu sunt cuprinse în domeniul de aplicare nici al articolelor 57 și 59 și nici al autorizării.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia contestată încalcă principiul proporționalității.

                           —

                           Reclamanta arată că decizia contestată încalcă principiul proporționalității întrucât includerea utilizărilor intermediare în lista substanțelor candidate depășește limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru atingerea obiectivului urmărit și nu constituie măsura cea mai puțin oneroasă la care Agenția Europeană pentru Produse Chimice ar fi putut recurge.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că nu a luat în considerare informațiile de care dispunea, care indicau utilizările BPA drept substanță intermediară.

                           —

                           Agenția Europeană pentru Produse Chimice nu a luat în considerare informațiile puse la dispoziție în dosarul anexa XV pentru BPA, în conformitate cu Regulamentul REACH.


20150731046617022015/C 270/316182014TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150629252621Cauza T-618/14: Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2015 – Grupo Bimbo/OAPI (Forma unei tortilla mexicane) [„Marcă comunitară – Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale – Forma unei tortilla mexicane – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]
 ---documentbreak--- C2702015RO2510120150629RO0031251262Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2015 – Grupo Bimbo/OAPI (Forma unei tortilla mexicane)
   (Cauza T-618/14) (
         1
      )
   „[„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei tortilla mexicane — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]”2015/C 270/31Limba de procedură: spaniola
      Părţile

      Reclamanţi: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mexic) (reprezentant: N. Fernández Fernández-Pacheco, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: iniţial S. Palmero Cabezas, ulterior J. Garrido Otaola, agenţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 iunie 2014 (cauza R 2449/2013-2) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unei tortilla mexicane

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Grupo Bimbo, SAB de CV la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-468/12: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Cosenza — Italia) — CCIAA di Cosenza/Ciesse srl [ „Trimitere preliminară — Regulamentul de procedură — Articolul 53 alineatul (2), articolul 93 litera (a) și articolul 99 — Directiva 2008/7/CE — Impozitarea indirectă a majorării de capital — Articolul 5 alineatul (1) litera (c) — Domeniu de aplicare — Taxă anuală către camerele locale de comerț, industrie, artizanat și agricultură” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/52

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Cosenza — Italia) — CCIAA di Cosenza/Ciesse srl
   (Cauza C-468/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Regulamentul de procedură - Articolul 53 alineatul (2), articolul 93 litera (a) și articolul 99 - Directiva 2008/7/CE - Impozitarea indirectă a majorării de capital - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) - Domeniu de aplicare - Taxă anuală către camerele locale de comerț, industrie, artizanat și agricultură)
   2013/C 225/92
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Cosenza

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura (CCIAA) di Cosenza

      Pârâtă: Ciesse srl, în faliment

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale Ordinario di Cosenza — Interpretarea articolului 5 din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital (JO L 46, p. 11) — Impunerea unei taxe anuale pentru înregistrarea în registrul întreprinderilor ținut de camerele de comerț locale — Cuantumul taxei anuale stabilit într-un mod mai favorabil pentru întreprinderile individuale, societățile agricole („societá semplici”) și societățile de avocați decât pentru societățile de capital

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul 1 litera (c) din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital trebuie interpretat în sensul că nu se opune perceperii unei taxe anuale, precum cea în discuție în cauza principală, plătită camerelor de comerț, industrie, artizanat și agricultură pentru toate întreprinderile înregistrate sau menționate în registrul ținut de aceste din urmă camere și calculată, în principiu, în funcție de cifra lor de afaceri, dar stabilită în mod forfetar pentru anumite categorii de întreprinderi și în special pentru întreprinderile deținute sau administrate în mod individual de persoane fizice.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.


title: Cauza T-41/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din  25 aprilie 2008 — Vakakis/Comisia Comunităților Europene ( Procedură comunitară de cerere de oferte — Cerere de măsuri provizorii — Pierderea unei oportunități — Calitate procesuală — Admisibilitatea acțiunii principale — Urgență — Măsuri de cercetare judecătorească )

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/25

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 25 aprilie 2008 — Vakakis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-41/08 R)
   („Procedură comunitară de cerere de oferte - Cerere de măsuri provizorii - Pierderea unei oportunități - Calitate procesuală - Admisibilitatea acțiunii principale - Urgență - Măsuri de cercetare judecătorească’)
   (2008/C 197/44)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Vakakis International — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atena, Grecia) (reprezentant: B. O'Connor, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Wilderspin și G. Boudot, agenți)
   Obiectul
   Cerere de măsuri provizorii formulată în cadrul procedurii de cerere de oferte EuropeAid/125241/C/SER/CY privind furnizarea unei „asistențe tehnice în susținerea politicii de dezvoltare rurală” în partea de nord a Ciprului.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Respinge cererea privind activități de cercetare judecătorească sau de organizare.

               3)

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul, cu excepția celor efectuate de Agriconsulting Europe SA. Aceasta din urmă suportă cheltuielile de judecată efectuate în cadrul cererii sale de intervenție.


title: Cauza C-149/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 24 martie 2017 – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 24 martie 2017 – Bastei Lübbe GmbH & Co. KG/Michael Strotzer
   (Cauza C-149/17)
   (2017/C 213/24)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht München I

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă/apelantă: Bastei Lübbe GmbH & Co. KG

      Pârât/intimat: Michael Strotzer

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 8 alineatele (1) și (2) coroborat cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1) trebuie interpretat în sensul că sancțiunile în cazul încălcării dreptului de comunicare publică a unei opere sunt „eficiente și disuasive” și atunci când răspunderea pentru prejudicii a titularului unei conexiuni la internet prin intermediul căreia se încalcă dreptul de proprietate intelectuală prin partajarea de fișiere nu este angajată în cazul în care titularul conexiunii indică cel puțin un membru de familie care mai avea acces la această conexiune, fără a indica mai multe detalii obținute din cercetările întreprinse cu privire la momentul și tipul utilizării conexiunii de către acest membru de familie?

               2)

               Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2004/48/CE (2) trebuie interpretat în sensul că măsurile pentru a asigura respectarea drepturilor de proprietate intelectuală sunt „eficiente” și atunci când răspunderea pentru prejudicii a titularului unei conexiuni la internet prin intermediul căreia se încalcă dreptul de proprietate intelectuală prin partajarea de fișiere nu este angajată în cazul în care titularul conexiunii indică cel puțin un membru de familie care mai avea acces la această conexiune, fără a indica mai multe detalii obținute din cercetările întreprinse cu privire la momentul și tipul utilizării conexiunii de către acest membru de familie?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230)

      (2)  Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56)


title: Cauza C-445/12 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 — Rivella International AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas (Recurs — Marcă comunitară — Marcă figurativă care conține elementul verbal „BASKAYA” — Opoziție — Convenție bilaterală — Teritoriul unui stat terț — Noțiunea „utilizare serioasă” )

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/19

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 — Rivella International AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas
   (Cauza C-445/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marcă figurativă care conține elementul verbal „BASKAYA” - Opoziție - Convenție bilaterală - Teritoriul unui stat terț - Noțiunea „utilizare serioasă”)
   2014/C 52/31
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Rivella International AG (reprezentant: C. Spintig, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 iulie 2012, Rivella International/OAPI — Baskaya di Baskaya Alim (BASKAYA) (T-170/11), prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 ianuarie 2011 (cauza R 534/2010-4), privind o procedură de opoziție între Rivella International AG și Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas — Risc de confuzie între un semn figurative care cuprinde elementul verbal „BASKAYA” și o marcă figurativă anterioară care cuprinde elementul verbal „Passaia” — Încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1) — Apreciere eronată a examinării opoziției

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Rivella International AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza T-104/14 P: Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2015 – Comisia/Verile și Gjergji („Recurs — Recurs incident — Funcție publică — Funcționari — Pensii — Transfer al drepturilor naționale de pensie — Propunere de spor de ani de plată — Act care nu lezează — Inadmisibilitatea acțiunii în primă instanță — Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut — Securitate juridică — Încredere legitimă — Egalitate de tratament”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/44

         Hotărârea Tribunalului din 13 octombrie 2015 – Comisia/Verile și Gjergji
   (Cauza T-104/14 P) (1)

   ((„Recurs - Recurs incident - Funcție publică - Funcționari - Pensii - Transfer al drepturilor naționale de pensie - Propunere de spor de ani de plată - Act care nu lezează - Inadmisibilitatea acțiunii în primă instanță - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Securitate juridică - Încredere legitimă - Egalitate de tratament”))
   (2015/C 398/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, G. Gattinara și D. Martin, agenți)

      Cealelalte părți din procedură: Marco Verile (Cadrezzate, Italia) și Anduela Gjergji (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, J. N. Louis și M. de Abreu Caldas, ulterior J. N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Plen) din 11 decembrie 2013, Verile și Gjergji/Comisia (F-130/11, RecFP, EU:F:2013:195), și prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Plen) din 11 decembrie 2013, Verile și Gjergji/Comisia (F-130/11).

               2)

               Respinge acțiunea introdusă de domnul Marco Verile și de doamna Anduela Gjergji în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-130/11.

               3)

               Domnul Verile și doamna Gjergji, pe de o parte, și Comisia Europeană, pe de altă parte, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza C-299/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 15 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/28

         Ordonanța președintelui Curții din data de 15 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-299/06) (1)

   (2007/C 82/60)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-816/16 RENV: Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2017 – Alsteens/Comisia

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/49

         Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2017 – Alsteens/Comisia
   (Cauza T-816/16 RENV) (1)

   (2017/C 249/67)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 319, 20.10.2012 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-87/12).


title: Cauza T-130/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 21 iulie 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Comisia („Măsuri provizorii — Piața internă în sectorul gazelor naturale — Directiva 2009/73/CE — Cerere a Bundesnetzagentur care vizează modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii pentru exploatarea gazoductului OPAL — Decizie a Comisiei privind modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenţei”)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/35

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 21 iulie 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Comisia
   (Cauza T-130/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Piața internă în sectorul gazelor naturale - Directiva 2009/73/CE - Cerere a Bundesnetzagentur care vizează modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii pentru exploatarea gazoductului OPAL - Decizie a Comisiei privind modificarea condițiilor de derogare de la normele Uniunii - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenţei”))
   (2017/C 293/42)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Jeżewski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și K. Herrmann, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și R. Kanitz, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și prin care se urmărește suspendarea executării Deciziei C(2016) 6950 final a Comisiei din 28 octombrie 2016 privind modificarea condițiilor de derogare, în ceea ce privește gazoductul OPAL, de la normele referitoare la accesul terților la reglementarea tarifară stabilită de Directiva 2003/55/CE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-53/07: Ordonanța președintelui Curții din 19 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/32

         Ordonanța președintelui Curții din 19 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-53/07) (1)

   (2007/C 315/57)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-213/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republica Polonă) la 9 mai 2011 — Fortuna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republica Polonă) la 9 mai 2011 — Fortuna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Cauza C-213/11)
   2011/C 219/06
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fortuna Sp. z o.o.

      Pârât: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 punctul 11 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (1) trebuie interpretat în sensul că „reglementările tehnice” ale căror proiecte trebuie comunicate Comisiei conform articolului 8 alineatul (1) din directivă includ și o lege care interzice modificarea autorizațiilor pentru o activitate în domeniul jocurilor mecanice cu câștig redus în măsura în care este vorba despre o modificare a locului de organizare a jocurilor?

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207), astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 de modificare a Directivei 98/34/CE de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice (JO L 217, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 282).


title: Cauza F-60/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Abeloos/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Abeloos/Comisia
   (Cauza F-60/14) (1)

   (2016/C 222/74)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014, p. 60.


title: Cauza C-426/10 P: Recurs introdus la 26 august 2010 de Bell & Ross BV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 18 iunie 2010 în cauza T-51/10, Bell & Ross/OAPI

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/28

         Recurs introdus la 26 august 2010 de Bell & Ross BV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 18 iunie 2010 în cauza T-51/10, Bell & Ross/OAPI
   (Cauza C-426/10 P)
   ()
   2010/C 346/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Bell & Ross BV (reprezentant: S. Guerlain, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Klockgrossisten i Norden AB

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în anulare formulată de recurentă împotriva Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (T-51/10) este admisibilă și, în consecință, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare pentru a se pronunța asupra fondului respectivei acțiuni în anulare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs și în procedura în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă șase motive în susținerea recursului său.
   Prin intermediul primului motiv, Bell & Ross invocă încălcarea articolului 111 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, în măsura în care acesta ar fi apreciat că acțiunea era vădit inadmisibilă, fără fără ascultarea prealabilă a avocatului general.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta invocă încălcarea de către Tribunal a articolului 43 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al acestuia, în măsura în care ar fi statuat că exemplarele semnate ale cererii introductive primite de grefă la 1 februarie 2010 nu erau exemplare originale și că numai exemplarul primit la 5 februarie 2010, așadar după expirarea termenului, putea fi considerat un exemplar original, fără să precizeze totuși cum pot fi distinse originalele de copii. Astfel, articolul citat anterior nu ar preciza modalitățile în care se poate prezenta semnătura avocatului care trebuie aplicată pe originalul unui act de procedură.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, Bell & Ross reproșează Tribunalului faptul că nu i-a permis să îndrepte, în conformitate cu articolul 57 litera (b) din Instrucțiunile practice pentru părți și cu articolul 7 alineatul (1) din Instrucțiunile pentru grefierul Tribunalului, viciul de formă care îi era imputat. Conform textelor citate anterior, ar reveni în sarcina grefierului să acorde un termen reclamantului pentru a îndrepta viciul identificat.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, Bell & Ross invocă o eroare scuzabilă, în măsura în care confuzia cu privire la identificarea exemplarului original ar rezulta din circumstanțe excepționale și exterioare recurentei. Astfel, numărul mare de copii care necesitau intervenția unui prestator extern, calitatea excelentă a imprimărilor pe hârtie care nu permit să se recunoască originalul, precum și aplicarea semnăturii pe fiecare dintre exemplarele primite de grefă în termen ar constitui împrejurări care permit ca în speță să se rețină eroarea scuzabilă.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurenta invocă existența unor circumstanțe excepționale, anormale și străine operatorului, care fac dovada existenței unui caz fortuit sau de forță majoră.
   În sfârșit, prin intermediul celui de al șaselea și ultim motiv, Bell & Ross invocă încălcarea de către Tribunal a principiilor proporționalității și încrederii legitime, în măsura în care, pe de o parte, șapte exemplare care purtau semnătură și o copie prin fax ar fi fost primite de grefa Tribunalului, iar, pe de altă parte, textele indicate anterior ar prevedea posibilitatea îndreptării cererii introductive.


title: Cauza F-38/07: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2007 — Caleprico/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/45

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2007 — Caleprico/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-38/07)
   (2007/C 140/73)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Francesco Caleprico (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: V. Guagliulmi, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea, în temeiul articolului 241 CE, a neaplicabilității articolelor 12 și 13 din anexa XIII la Statutul funcționarilor; având în vedere ilegalitatea acestora;

               —

               anularea deciziei prin care autoritatea împuternicită sa facă numiri (AIPN) a respins implicit reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei din 12 iunie 2006;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 12 iunie 2006, doar în ceea ce privește partea în care AIPN a stabilit încadrarea reclamantului în gradul AD6/2 în loc de gradul AD8/3;

               —

               obligarea Comisiei la înlocuirea părții contestate din decizia din 12 iunie 2006 printr-o alta care să stabilească cu efect retroactiv (începând cu 1 iulie 2006) încadrarea reclamantului în gradul AD8/3;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a tuturor sumelor pe care acesta nu le-a primit datorită ilegalității deciziilor atacate, precum și a dobânzilor scadente sau care vor deveni scadente;

               —

               obligarea Comisiei la repararea altor eventuale prejudicii suferite de reclamant, pe care Tribunalul le va constata în speță;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, înscris pe lista de rezervă a concursului EUR/A/155/2000 (1) pentru constituirea unei liste de rezervă cu persoane apte să fie recrutate în gradele A7/A6 a fost recrutat ulterior intrării în vigoare a regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a Statutului funcționarilor Comunităților Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților (2) și încadrați în gradul AD6/2.
   În susținerea recursului său, acesta invocă două motive:
   În cadrul primului motiv reclamantul susține că decizia din 12 iunie 2006 este viciată de o contradicție între, pe de o parte, trimiterea la articolul 31 din Statutul funcționarilor, realizată în preambul, articol potrivit căruia candidații sunt numiți în gradul din grupa de funcții indicat în anunțul de concurs și, pe de altă parte, dispozitivul deciziei menționate, care stabilește încadrarea în gradul AD6/2.
   În cadrul celui de-al doilea motiv, acesta susține că, în orice caz, decizia în discuție este ilegală pentru că este întemeiată pe o bază juridică implicită (articolele 12 și 13 din anexa XIII la Statutul funcționarilor) care este ilegală sub aspectele următoare:

               —

               contradicția cu principiul securității juridice și principiul încrederii legitime;

               —

               încălcarea principiului nediscriminării și egalității de tratament;

               —

               încălcarea principiului raționalității, dat fiind că aplicarea noului regim depinde de o circumstanță total fortuită, aceea de a fi recrutat înainte sau după o dată determinată, fără vreun alt motiv care să justifice această normă;

               —

               încălcarea principiului bunei administrări;

               —

               în subsidiar, contradicția cu obligația de motivare a actelor comunitare stabilită în articolul 251 CE.

      (1)  JO C 147 A, 25.5.2000, p. 10.

      (2)  JO L 124, 27.4.2004, p. 1.


title: Cauza T-474/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 decembrie 2015 – GGP Italy/Comisia („Măsuri provizorii — Directiva 2006/42/CE — Protecția sănătății și a securității consumatorilor și a lucrătorilor împotriva riscurilor legate de utilizarea mașinilor — Măsură adoptată de autoritățile letone prin care se interzice un tip de mașină de tuns iarba — Decizia Comisiei prin care măsura este declarată justificată — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/61

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 decembrie 2015 – GGP Italy/Comisia
   (Cauza T-474/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Directiva 2006/42/CE - Protecția sănătății și a securității consumatorilor și a lucrătorilor împotriva riscurilor legate de utilizarea mașinilor - Măsură adoptată de autoritățile letone prin care se interzice un tip de mașină de tuns iarba - Decizia Comisiei prin care măsura este declarată justificată - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2016/C 038/83)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Global Garden Products Italy SpA (GGP Italy) (Castelfranco Veneto, Italia) (reprezentanți: A. Villani, L. D’Amario și M. Caccialanza, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braga da Cruz și L. Cappelletti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/902 a Comisiei din 10 iunie 2015 privind o măsură luată de Letonia, în conformitate cu Directiva 2006/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului, de interzicere a introducerii pe piață a unei mașini de tuns iarba fabricate de GGP Italy SpA (JO L 147, p. 22)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-428/09: Ordonanța Tribunalului din 24 martie 2010 — Berenschot Groep/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/50

         Ordonanța Tribunalului din 24 martie 2010 — Berenschot Groep/Comisia
   (Cauza T-428/09) (1)

   2010/C 134/83

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza T-361/13: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Menelaus/OAPI – Garcia Mahiques (VIGOR) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală VIGOR — Mărcile comunitară și internațională figurative anterioare VIGAR — Admisibilitatea dovezilor privind utilizarea depuse pe CD ROM — Luare în considerare a unor dovezi suplimentare neprezentate în termenul acordat — Utilizarea serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 15 și articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă prin elemente care nu afectează caracterul distinctiv”]

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/19

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Menelaus/OAPI – Garcia Mahiques (VIGOR)
   (Cauza T-361/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală VIGOR - Mărcile comunitară și internațională figurative anterioare VIGAR - Admisibilitatea dovezilor privind utilizarea depuse pe CD ROM - Luare în considerare a unor dovezi suplimentare neprezentate în termenul acordat - Utilizarea serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 15 și articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care nu afectează caracterul distinctiv”])
   (2016/C 007/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Menelaus BV (Amsterdam, Ţările de Jos) (reprezentanţi: A. von Mühlendahl şi H. Hartwig, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Vicente Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Spania) şi Felipe Garcia Mahiques (Jesus Pobre) (reprezentant: E. Pérez Crespo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 aprilie 2013 (cauza R 88/2012-2), referitoare la o procedură de declarare a nulității între, pe de o parte, Vicente Garcia Mahiques și Felipe Garcia Mahiques și, pe de altă parte, Menelaus BV

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Menelaus BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și pe cele efectuate de domnii Vicente Garcia Mahiques și de Felipe Garcia Mahiques.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-168/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL, Asistencia Técnica Industrial SAE/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA, Generalidad de Cataluña (Trimitere preliminară — Articolele 49 TFUE și 51 TFUE — Libertatea de stabilire — Directiva 2006/123/CE — Domeniu de aplicare — Servicii în cadrul pieței interne — Directiva 2009/40/CE — Accesul la activitățile de inspecție tehnică a vehiculelor — Exercitare de către un organism privat — Activități asociate exercitării autorității publice — Regim de autorizare prealabilă — Motive imperative de interes general — Siguranță rutieră — Împărțire teritorială — Distanța minimă dintre stațiile de inspecție tehnică a vehiculelor — Cotă maximă de piață — Justificare — Aptitudinea de a atinge scopul urmărit — Coerență — Proporționalitate)

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL, Asistencia Técnica Industrial SAE/Oca Inspección Técnica de Vehículos SA, Generalidad de Cataluña
   (Cauza C-168/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 49 TFUE și 51 TFUE - Libertatea de stabilire - Directiva 2006/123/CE - Domeniu de aplicare - Servicii în cadrul pieței interne - Directiva 2009/40/CE - Accesul la activitățile de inspecție tehnică a vehiculelor - Exercitare de către un organism privat - Activități asociate exercitării autorității publice - Regim de autorizare prealabilă - Motive imperative de interes general - Siguranță rutieră - Împărțire teritorială - Distanța minimă dintre stațiile de inspecție tehnică a vehiculelor - Cotă maximă de piață - Justificare - Aptitudinea de a atinge scopul urmărit - Coerență - Proporționalitate))
   (2015/C 406/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL, Asistencia Técnica Industrial SAE

      Pârâte: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA, Generalidad de Cataluña

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretat în sensul că activitățile de inspecție tehnică a vehiculelor sunt excluse din domeniul de aplicare al acestei directive.

               2)

               Articolul 51 primul paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că activitățile stațiilor de inspecție tehnică a vehiculelor, cum sunt cele vizate de legislația în discuție în litigiul principal, nu participă la exercitarea autorității publice în sensul acestei dispoziții, în pofida împrejurării că operatorii acestor stații dispun de o putere de imobilizare atunci când vehiculele prezintă, la momentul inspecției, deficiențe de siguranță care implică un pericol iminent.

               3)

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale cum este cea în discuție în litigiul principal, care condiționează autorizarea de deschidere de către o întreprindere sau de către un grup de întreprinderi a unei stații de inspecție tehnică a vehiculelor de cerința, pe de o parte, să existe o distanță minimă între această stație și stațiile deja autorizate ale acestei întreprinderi sau ale acestui grup de întreprinderi și, pe de altă parte, ca respectiva întreprindere sau respectivul grup de întreprinderi să nu dețină, dacă o astfel de autorizare ar fi acordată, o cotă de piață de peste 50 %, cu excepția cazului în care se stabilește, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, că această condiție este cu adevărat aptă să atingă obiectivele de protecție a consumatorilor și de siguranță rutieră și nu depășește ceea ce este necesar în acest scop.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza T-557/16: Ordonanța Tribunalului din 12 ianuarie 2017 – Belis/Comisia

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/31

         Ordonanța Tribunalului din 12 ianuarie 2017 – Belis/Comisia
   (Cauza T-557/16) (1)

   (2017/C 070/41)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-97/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-157/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lituania) la 26 martie 2013 — Nickel & Goeldner Spedition GmbH/BUAB „Kintra”

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (Lituania) la 26 martie 2013 — Nickel & Goeldner Spedition GmbH/BUAB „Kintra”
   (Cauza C-157/13)
   2013/C 156/36
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nickel & Goeldner Spedition GmbH

      Pârâtă: BUAB „Kintra”

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care o acțiune este formulată de administratorul judiciar al unei întreprinderi aflate în faliment care acționează în interesul tuturor creditorilor întreprinderii și care urmărește să reabiliteze situația financiară a acesteia și să crească volumul activelor întreprinderii aflate în faliment astfel încât să poată fi satisfăcute creanțele cât mai multor creditori — trebuie subliniat că aceleași efecte sunt urmărite, de exemplu, și prin acțiunile revocatorii (acțiuni pauliene) ale administratorului judiciar, despre care s-a admis că se află în strânsă legătură cu procedura de insolvență — și dat fiind faptul că, în speță, plata sumei datorate este solicitată în temeiul Convenției CMR și al Codului civil lituanian (dispoziții de drept comun în materie civilă) pentru transportul internațional de mărfuri efectuat, trebuie să se considere că această acțiune se află în strânsă legătură (legătură directă) cu procedura de insolvență a reclamantei, că instanța competentă să soluționeze această acțiune trebuie să fie stabilită în conformitate cu Regulamentul nr. 1346/2000 (1) și că face parte dintre excepțiile de la aplicarea Regulamentului nr. 44/2001 (2)?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas solicită Curții să stabilească dacă, atunci când obligația în cauză (obligația pârâtei, care decurge din executarea necorespunzătoare a obligațiilor sale contractuale, de a plăti suma datorată și dobânzile moratorii către reclamanta aflată în insolvență pentru transportul internațional de mărfuri efectuat de reclamantă) a apărut înainte de deschiderea procedurii de insolvență a reclamantei, trebuie invocat articolul 44 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul nr. 1346/2000 și, astfel, acest regulament [OR 10] devine inaplicabil întrucât competența de soluționare a litigiului este stabilită în conformitate cu articolul 31 din Convenția CMR, o dispoziție dintr-o convenție specială.

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare și în cazul în care litigiul în discuție intră în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 44/2001, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas solicită Curții să stabilească în prezenta cauză dacă, în măsura în care articolul 31 alineatul (1) din Convenția CMR și articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 nu intră în conflict, ar trebui să se considere că, atunci când raporturile în discuție sunt plasate în domeniul de aplicare al Convenției CMR (convenția specială), se aplică normele juridice prevăzute la articolul 31 din Convenția CMR pentru a stabili care sunt instanțele statutului care au competența de a soluționa litigiul, în condițiile în care normele juridice de la articolul 31 alineatul (1) din Convenția CMR nu aduc atingere obiectivelor fundamentale ale Regulamentului nr. 44/2001, nu conduc la rezultate care sunt mai puțin favorabile pentru realizarea unei bune funcționări a pieței interne și sunt suficient de clare și de precise.

      (1)  Regulamentul nr. 1346/2000 (CEE) al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 01, p. 143).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-135/17: Acțiune introdusă la 28 februarie 2017 – Scor/Comisia

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/50

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2017 – Scor/Comisia
   (Cauza T-135/17)
   (2017/C 144/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Scor SE (Paris, Franța) (reprezentanți: N. Baverez, N. Autet, M. Béas și G. Marson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea punctului „(i) garanție nelimitată acordată Caisse Centrale de Réassurance (CCR) pentru activitatea sa de reasigurare a riscurilor de catastrofe naturale în Franța” din Decizia C(2016) 5995 final din 26 septembrie 2016 privind ajutorul de stat SA.37649 (2013/CP), SA.45860 (2016/PN), SA.45860 (2016/N) – Franța;

               —

               obligarea Comisiei la plata integrală a cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată ar fi fondată pe un temei juridic eronat pentru a se aprecia compatibilitatea garanției acordate Caisse Centrale de Réassurance.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe mai multe vicii de motivare care ar afecta decizia atacată.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE. Acest motiv este structurat în două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe erori de drept cu privire la aplicarea controlului proporționalității;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe caracterul disproporționat al garanției.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor procesuale ale reclamantei.


title: Cauza T-237/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Steinbeis Papier/Comisia („Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/60

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Steinbeis Papier/Comisia
   (Cauza T-237/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 294/72)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Germania) (reprezentanți: H. Janssen și G. R. Engel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de A. Luke și de C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

               3)

               Steinbeis Papier GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-282/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Braunschweig (Germania) la 11 iunie 2015 – Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Braunschweig (Germania) la 11 iunie 2015 – Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-282/15)
   (2015/C 294/37)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Braunschweig

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 34, 35 și 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene coroborate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care interzice producerea, prelucrarea sau introducerea pe piață a unui supliment alimentar cu aminoacizi (în speță L-histidină), cu excepția cazului în care autoritatea națională competentă, care dispune în această privință de o putere de apreciere, acordă în acest scop, în cazul în care sunt îndeplinite și alte anumite condiții de fapt, o derogare pe durată determinată?

               2)

               Rezultă din economia articolelor 14, 6, 7, 53 și 55 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare că anumite alimente sau ingrediente alimentare pot fi interzise la nivel național numai dacă sunt îndeplinite condițiile menționate în aceste dispoziții? Este acest fapt contrar unei dispoziții de drept național cum este cea descrisă la prima întrebare?

               3)

               Articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind adaosul de vitamine și minerale, precum și de anumite substanțe de alt tip în produsele alimentare (2) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale cum este cea descrisă la prima întrebare?

      (1)  JO L 31, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 68.

      (2)  JO L 404, p. 26, 13/vol. 59, p. 102.


title: Cauza T-622/15: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2015 – Deere/OAPI (EXHAUST-GARD)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/33

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2015 – Deere/OAPI (EXHAUST-GARD)
   (Cauza T-622/15)
   (2016/C 007/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deere & Company (Wilmington, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: N. Weber și T. Heitmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „EXHAUST-GARD” – cererea de înregistrare nr. 11 747 409

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2015 în cauza R 196/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.