title: Cauza C-243/12 P: Recurs introdus la 16 mai 2012 de FLS Plast A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 martie 2012 în cauza T-64/06: FLS Plast A/S/Comisia Europeană

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/2

         Recurs introdus la 16 mai 2012 de FLS Plast A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 6 martie 2012 în cauza T-64/06: FLS Plast A/S/Comisia Europeană
   (Cauza C-243/12 P)
   2012/C 319/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: FLS Plast A/S (reprezentant: domnul Thill-Tayara, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               (a)

               În principal, anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 martie 2012 din cauza T-64/06 și, pronunțându-se asupra fondului, anularea articolului 1 litera (h) și a articolului 2 litera (f) din Decizia Comisiei Comunităților Europene din 30 noiembrie 2005 în cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali (denumită în continuare „decizia atacată”), în măsura în care se aplică recurentei;

               (b)

               în subsidiar, anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 6 martie 2012 pronunțate în cauza T-64/06, în măsura în care prin aceasta s-au respins motivele recurentei prin care se urmărea reducerea cuantumului pentru care recurenta era obligată în solidar prin decizia atacată și, pronunțându-se asupra fondului, modificarea articolului 2 litera (f) din decizia atacată și reducerea în mod substanțial a acestui cuantum în exercitarea competenței sale de fond.

               (c)

               în orice caz, acordarea unei reduceri de 50 % din cuantumul pentru care recurenta a fost obligată în solidar, cu titlu de reparație pentru durata excesivă a procedurii;

               (d)

               obligarea Comisiei Europene la plata către reclamant a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               (a)

                     În susținerea formei în principal a concluziilor, recurenta invocă două motive

                           (i)

                           Tribunalul a aplicat eronat criteriul juridic pentru stabilirea răspunderii recurentei;

                           (ii)

                           Tribunalul a omis să verifice dacă Comisia și-a respectat obligația de motivare atunci când a respins argumentele și probele prezentate de recurentă în vederea respingerii prezumției de răspundere a societății-mamă.

               (b)

                     În susținerea formei în subsidiar a concluziilor, reclamata invocă trei motive

                           (i)

                           la verificarea declarației recurentei în sensul că nu contestă faptele, prezentată în conformitate cu Comunicarea din 1996 a Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri, Tribunalul a comis o eroare prin faptul că nu a stopat încălcările de către Comisia Europeană a principiilor încrederii legitime și egalității de tratament, precum și prin faptul că nu și-a respectat propria obligație de motivare.

                           (ii)

                           Tribunalul a comis o eroare prin faptul că nu a aplicat principiul proporționalității și legalității atunci când a verificat cuantumul pentru care recurenta era obligată în solidar prin decizia atacată, omițând astfel să reducă acest cuantum în mod corespunzător.

                           (iii)

                           Tribunalul a încălcat articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană a drepturilor omului și articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât nu a pronunțat o hotărâre într-un termen rezonabil.


title: Cauza C-259/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 10 mai 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 10 mai 2016 – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauza C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Pârâte: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul [2] punctele (1) și (1a) și articolul 6 din Directiva 97/67/CE (1), astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE (2), se opune aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolului 2 literele a) și f) din Decretul legislativ nr. [261]/1999, precum și a articolului 1 alineatul 1 literele g) și r) coroborate și litera i) din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a „Caietului de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico [Ministerul Dezvoltării Economice] din 29 iulie 2015, întrucât vizează includerea în sfera serviciului poștal și a serviciilor de transport rutier, de expediere și de curierat rapid?

               2)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 9 alineatul (1) și articolul [2] punctul (19) din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE, precum și principiile proporționalității și caracterului rezonabil se opun aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolului 6 alineatul (1) din Decretul legislativ nr. [261]/1999, precum și a articolului 8 din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a „Caietului de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico din 29 iulie 2015, întrucât impun prestatorilor de servicii de transport rutier, de expediere și de curierat rapid să obțină o autorizație generală în plus față de cea necesară pentru a garanta respectarea cerințelor esențiale în materia furnizării serviciilor poștale?

               3)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE, se opune aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolului 6 alineatul 1 bis și a articolului 10 alineatul 2 din Decretul legislativ nr. 261/1999, precum și a articolului 11 alineatul 1 litera f) și a articolului 15 alineatul 2 din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a articolului 9 din „Caietul de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico din 29 iulie 2015, întrucât impun prestatorilor de servicii de transport rutier, de expediere și de curierat rapid sarcina de a contribui la fondul de compensare al serviciului universal?

               4)

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 9 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost completată și modificată ulterior prin Directiva 2008/6/CE, se opune aplicării unei reglementări naționale, mai precis a articolelor 6 și 10 din Decretul legislativ nr. 261/1999, precum și a articolului 11 alineatul 1 litera f) și a articolului 15 alineatul 2 din „Regulamentul privind autorizațiile pentru serviciile poștale oferite publicului” prevăzut în anexa A la decizia AGCOM 129/15/CONS din 23 martie 2015 și a articolului 9 din „Caietul de sarcini pentru procedurile de acordare a autorizațiilor pentru serviciile poștale oferite publicului” adoptat prin decretul Ministero dello Sviluppo economico din 29 iulie 2015, întrucât nu conțin nicio evaluare cu privire la cazurile în care contribuția la fondul de compensare a costurilor serviciului universal poate fi considerată oportună și nu prevede modalități de aplicare diferențiate atât în raport cu situația individuală a contribuabililor, cât și cu situația piețelor?

      (1)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12).

      (2)  Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (JO 2008, L 52, p. 3).


title: Cauza T-142/15: Ordonanța Tribunalului din 20 aprilie 2016 - DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/35

         Ordonanța Tribunalului din 20 aprilie 2016 - DHL Express (France)/EUIPO – Chronopost (WEBSHIPPING)
   (Cauza T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza C-525/12: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/35

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-525/12)
   2013/C 26/67
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și G. Wilms, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită:

               —

               constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (Directiva-cadru privind apa) (1), și în special în temeiul articolului 2 punctul 38 și al articolului 9, întrucât a exclus anumite servicii din sfera de aplicare a noțiunii de „servicii legate de utilizarea apei”;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că serviciile legate de utilizarea apei includ captarea, îndiguirea, depozitarea, tratarea și distribuția apei de suprafață sau a apei subterane inclusiv în vederea generării de curent electric, a navigației și a protecției împotriva inundațiilor. În plus, și consumul individual se încadrează în sfera noțiunii de servicii legate de utilizarea apei.
   Aplicarea pe care pârâta a dat-o noțiunii „servicii legate de utilizarea apei” contravine articolului 9 din Directiva-cadru privind apa. Aceasta exclude din domeniul de aplicare al noțiunii de servicii legate de utilizarea apei în sensul directivei îndiguirea în vederea generării de curent electric, a navigației și a protecției împotriva inundațiilor. O astfel de interpretare restrictivă nu ar fi în acord cu Directiva-cadru privind apa, ar compromite efectivitatea articolului 9 din directivă și ar periclita astfel realizarea scopurilor directivei.
   Este cert că statele membre dispun de o anumită marjă de apreciere în temeiul articolului 9 din Directiva-cadru privind apa pentru a înlătura anumite servicii de la recuperarea costurilor. În acest sens, statele membre pot avea în vedere efectele sociale, ecologice și economice ale recuperării costurilor, precum și condițiile geografice și climatice existente în regiunea sau regiunile afectate. În plus, în temeiul articolului 9 alineatul (4) din Directiva-cadru privind apa, statele membre pot decide să nu aplice prevederile articolului 9 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva-cadru privind apa în ceea ce privește politica de stabilire a prețului apei și de recuperarea a costurilor, cu condiția ca aceasta să fie o practică stabilită în statul membru respectiv și să nu repună în discuție scopurile directivei și realizarea obiectivelor acesteia.
   Totuși, excluderea completă a numeroase servicii, astfel cum intenționează pârâta, depășește cu mult această marjă de apreciere.

      (1)  JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 06, p. 163


title: Cauza T-150/16: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală ECOLAB — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/39

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Ecolab USA/EUIPO (ECOLAB)
   (Cauza T-150/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală ECOLAB - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 283/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: V. Töbelmann și C. Menebröcker, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: H. O’Neill și K. Doherty, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 ianuarie 2016 (cauza R 644/2015-4) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale ECOLAB

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ecolab USA, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-500/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Italia) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl [Fiscalitate — TVA — Articolul 4 alineatul (3) TUE — A șasea directivă — Articolele 2 și 22 — Soluționarea automată a proceselor aflate pe rolul instanței fiscale de al treilea grad]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna — Italia) — Ufficio IVA di Piacenza/Belvedere Costruzioni Srl
   (Cauza C-500/10) (1)

   (Fiscalitate - TVA - Articolul 4 alineatul (3) TUE - A șasea directivă - Articolele 2 și 22 - Soluționarea automată a proceselor aflate pe rolul instanței fiscale de al treilea grad)
   2012/C 151/11
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria centrale, sezione di Bologna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ufficio IVA di Piacenza

      Pârâtă: Belvedere Costruzioni Srl

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria centrale di Bologna — Taxa pe valoarea adăugată — Articolele 2 și 22 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Obligația statelor membre de a asigura o colectare efectivă a TVA ului — Reglementare națională care prevede, în anumite condiții, încheierea procedurii judecătorești în materie fiscală fără ca instanța de recurs să se pronunțe pe fond, decizia pronunțată de instanța de apel dobândind autoritate de lucru judecat — Pretins efect de renunțare la recuperarea impozitelor armonizate

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (3) TUE și articolele 2 și 22 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretate în sensul că nu se opun aplicării, în materie de taxă pe valoarea adăugată, a unei dispoziții naționale excepționale, precum cea din acțiunea principală, care prevede închiderea în mod automat a procedurilor aflate pe rolul instanței fiscale de al treilea grad, atunci când aceste proceduri au la origine o acțiune introdusă în primă instanță cu mai mult de 10 ani și, în practică, cu mai mult de 14 ani înainte de data intrării în vigoare a acestei dispoziții, iar administrația fiscală a căzut în pretenții în primele două grade de jurisdicție, închiderea în mod automat menționată mai sus având drept consecință conferirea autorității de lucru judecat deciziei instanței de al doilea grad de jurisdicție și stingerea creanței revendicate de administrația fiscală.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-587/10: Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 2012 — Interspeed/Comisia [ „Răspundere extracontractuală — Relații externe — Cerere de ofertă lansată de AER referitoare la lucrări la punctul de trecere a frontierei din Preševo (Serbia), finanțarea acestor lucrări și alte măsuri conexe — Inexistența unei legături de cauzalitate” ]

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/13

         Hotărârea Tribunalului din 10 iulie 2012 — Interspeed/Comisia
   (Cauza T-587/10) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Relații externe - Cerere de ofertă lansată de AER referitoare la lucrări la punctul de trecere a frontierei din Preševo (Serbia), finanțarea acestor lucrări și alte măsuri conexe - Inexistența unei legături de cauzalitate)
   2012/C 250/24
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Holding kompanija Interspeed a.d. (Belgrad, Serbia) (reprezentant: M. Bošnjak, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și B. Rous, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reparare a prejudiciilor despre care se pretinde că au rezultat în urma lucrărilor realizate la postul de trecere a frontierei din Preševo (Serbia) conform contractului finanțat de AER

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Holding kompanija Interspeed a.d. va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.


title: Cauza C-337/15 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 aprilie 2017 – Ombudsmanul European/Claire Staelen (Recurs — Răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene — Examinarea de către Ombudsmanul European a unei plângeri referitoare la gestionarea unei liste de candidați eligibili rezultate în urma unui concurs general — Încălcări ale obligației de diligență — Noțiunea „încălcare suficient de gravă” a unei norme de drept al Uniunii — Prejudiciu moral — Pierderea încrederii în serviciul Ombudsmanului European)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 aprilie 2017 – Ombudsmanul European/Claire Staelen
   (Cauza C-337/15 P) (1)

   ((Recurs - Răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene - Examinarea de către Ombudsmanul European a unei plângeri referitoare la gestionarea unei liste de candidați eligibili rezultate în urma unui concurs general - Încălcări ale obligației de diligență - Noțiunea „încălcare suficient de gravă” a unei norme de drept al Uniunii - Prejudiciu moral - Pierderea încrederii în serviciul Ombudsmanului European))
   (2017/C 168/08)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Ombudsmanul European (reprezentanți: inițial G. Grill, ulterior L. Papadias, P. Dyrberg, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Claire Staelen (reprezentant: V. Olona, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Cererea formulată de doamna Claire Staelen în memoriul în răspuns având ca obiect obligarea Ombudsmanului European la plata către aceasta a unei despăgubiri în cuantum de 50 000 de euro este inadmisibilă.

               2)

               Anulează punctele 1, 3 și 4 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 29 aprilie 2015, Staelen/Ombudsmanul (T-217/11, EU:T:2015:238).

               3)

               Obligă Ombudsmanul European la plata unei despăgubiri de 7 000 de euro către doamna Claire Staelen.

               4)

               O obligă pe doamna Claire Staelen să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele ale Ombudsmanului European aferente recursului incident, respins prin Ordonanța din 29 iunie 2016, Ombudsmanul/Staelen (C-337/15 P, nepublicată, EU:C:2016:670).

               5)

               Obligă Ombudsmanul European la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor ale doamnei Claire Staelen, aferente atât procedurii în primă instanță, cât și recursului principal.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-269/10: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2012 — LIS/Comisia [ „Dumping — Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat originare din China — Cerere de rambursare a taxelor achitate — Articolul 11 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenit articolul 11 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009] — Condiții — Dovadă” ]

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/14

         Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2012 — LIS/Comisia
   (Cauza T-269/10) (1)

   (Dumping - Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat originare din China - Cerere de rambursare a taxelor achitate - Articolul 11 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenit articolul 11 alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009] - Condiții - Dovadă)
   2012/C 343/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: LIS GmbH Licht Impex Service (Mettmann, Germania) (reprezentanți: K.-P. Langenkamp, G. Hebrant și G. Holler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 2198 final a Comisiei din 12 aprilie 2010 privind cererile de rambursare a taxelor antidumping achitate la importurile de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat originare din Republica Populară Chineză

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă LIS GmbH Licht Impex Service la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza T-357/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Focus Magazin Verlag/OAPI — Editorial Planeta (FOCUS Radio) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FOCUS Radio — Mărci naționale verbale anterioare FOCUS MILENIUM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Focus Magazin Verlag/OAPI — Editorial Planeta (FOCUS Radio)
   (Cauza T-357/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FOCUS Radio - Mărci naționale verbale anterioare FOCUS MILENIUM - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 32/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Germania) (reprezentanți: B. Müller, R. Schweizer și T. Schwarz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Editorial Planeta, SA (Barcelona, Spania)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 iulie 2007 (cauza R 269/2005-4) privind o procedură de opoziție între Editorial Planeta, SA și Focus Magazin Verlag GmbH.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Focus Magazin Verlag GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-217/09: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italia) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Sănătate publică — Farmacii — Proximitate — Aprovizionarea populației cu medicamente — Autorizație de înființare — Repartizarea teritorială a farmaciilor — Instituirea de limite întemeiate pe un criteriu al densității demografice — Distanța minimă dintre farmacii]

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/2

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italia) — Maurizio Polisseni/Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano
   (Cauza C-217/09) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Sănătate publică - Farmacii - Proximitate - Aprovizionarea populației cu medicamente - Autorizație de înființare - Repartizarea teritorială a farmaciilor - Instituirea de limite întemeiate pe un criteriu al densității demografice - Distanța minimă dintre farmacii)
   2011/C 120/02
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Maurizio Polisseni

      Pârâți: Azienda Sanitaria Locale N. 14 V.C.O., Antonio Giuliano

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte — Interpretarea articolelor 43, 152 și 153 CE — Deschidere de noi farmacii — Legislație națională care condiționează autorizarea pentru transferul sediului unei farmacii de respectarea unei distanțe minime între o farmacie și alta

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în principiu, unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care impune limite la înființarea de farmacii, prevăzând că:

                           —

                           în fiecare zonă farmaceutică poate fi înființată o singură farmacie, în principiu, pentru o cotă de 4 000 sau 5 000 de locuitori și

                           —

                           fiecare farmacie trebuie să respecte o distanță minimă în raport cu farmaciile deja existente, această distanță fiind, de regulă, de 200 de metri.

               2.

               Cu toate acestea, articolul 49 TFUE se opune unei astfel de reglementări naționale în măsura în care normele de bază de 4 000 sau de 5 000 de locuitori sau de 200 de metri împiedică, în orice zonă geografică ce prezintă caracteristici demografice particulare, înființarea unui număr suficient de farmacii susceptibile să asigure un serviciu farmaceutic adecvat, aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-141/14: Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/18

         Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-141/14)
   2014/C 159/24
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, P. Mihaylova, C. Hermes, agenţi)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită Curţii să constate:

               —

               Dat fiind că nu a inclus în întregime teritoriile zonelor importante pentru conservarea păsărilor în zona de protecţie specială „Kaliakra”, Republica Bulgaria nu a clasificat în zone de protecţie specială teritoriile cele mai adecvate ca număr şi suprafaţă în vederea protejării speciilor vizate în anexa I la Directiva 2009/147/CE (1) şi a speciilor migratoare neincluse în anexa I care apar în mod regulat în zona geografică maritimă şi terestră de aplicare a Directivei 2009/147/CE. Prin urmare, Republica Bulgaria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în aplicarea articolului 4 alineatele (1) şi (2) din Directiva 2009/147/CE.

               —

               Prin aprobarea proiectelor AES Geo Enerdzhi OOD, Uindteh OOD, Brestiom OOD, Disib OOD, Eko Enerdzhi OOD şi Longman investmănt OOD pe teritoriul zonei importante pentru conservarea păsărilor „Kaliakra”, care nu a fost clasificată ca zonă de protecţie specială, deşi ar fi trebuit să fie clasificată, Republica Bulgaria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în aplicarea articolului 4 alineatul (4) din Directiva 2009/147/CE, astfel cum a fost interpretat de Curte în cauzele C-96/98 şi C-374/98.

               —

               Prin aprobarea proiectelor pe teritoriile zonei de protecţie specială „Kaliakra”, ale sitului de importanţă comunitară „Kompleks Kaliakra” şi ale zonei de protecţie specială „Belite skali” (Kaliakra uind pauăr AD, EVN Enertrag Kavarna OOD, TSID – Atlas EOOD, Vertikal – Petkov i s-ie OOD, terenul de golf şi centrul termal Treyshăn klifs golf end spa rezort OOD), Republica Bulgaria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în aplicarea articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE (2), astfel cum a fost interpretat de Curte în cauzele C-117/03 şi C-244/05, întrucât nu a adoptat măsuri adecvate pentru a evita deteriorarea stării habitatelor naturale şi a habitatelor speciilor, precum şi perturbările speciilor pentru care s-a efectuat clasificarea zonelor.

               —

               Întrucât nu a fost evaluat corect efectul cumulat al proiectelor aprobate (AES Geo Enerdzhi OOD, Uindteh OOD, Brestiom OOD, Disib OOD, Eko Enerdzhi OOD şi Longman investmănt OOD) pe teritoriul care nu a fost clasificat ca zonă de protecţie specială al zonei importante pentru conservarea păsărilor „Kaliakra”, Republica Bulgaria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în aplicarea articolului 2 alineatul (1) coroborat cu articolul 4 alineatele (2) şi (3) şi cu anexa III punctul 1 litera (b) din Directiva 2011/92/CE (3).

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Bulgaria nu a clasificat teritoriul zonei de protecţie specială „Kaliakra” până la limitele zonei importante pentru conservarea păsărilor „Kaliakra”, ceea ce reprezintă o încălcare a Directivei păsări.
   Aprobând o întreagă serie de proiecte de activităţi economice în zona de protecţie specială „Kaliakra”, în zona de protecţie specială „Belite skali” şi pe teritoriul sitului de importanţă comunitară „Kompleks Kaliakra”, Republica Bulgaria a încălcat Directiva păsări, Directiva habitate şi Directiva privind evaluarea efectelor asupra mediului (EEM), întrucât a permis distrugerea sau deteriorarea considerabilă a stării habitatelor prioritare unice şi a habitatelor unice, precum şi perturbări aduse acestora, fără a lua în considerare efectul cumulat al unui număr mare de proiecte.

      (1)  Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 20, p. 7).

      (2)  Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale şi a speciilor de faună şi floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 109).

      (3)  Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 decembre 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 26, p. 1).


title: Cauza C-354/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — IFB Stroder Srl/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Cauza C-354/07)
   (2007/C 247/12)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: IFB Stroder Srl

      Pârâtă: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza T-470/16: Acțiune introdusă la 22 august 2016 – X-cen-tek/EUIPO (reprezentarea unui triunghi)

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/20

         Acțiune introdusă la 22 august 2016 – X-cen-tek/EUIPO (reprezentarea unui triunghi)
   (Cauza T-470/16)
   (2016/C 383/28)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Germania) (reprezentant: H. Hillers, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene (reprezentarea unui triunghi) – Cererea de înregistrare nr. 14 167 654

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 iunie 2016 în cauza R 2565/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-58/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio Nazionale Forense (Italia) la 4 februarie 2013 — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio Nazionale Forense (Italia) la 4 februarie 2013 — Angelo Alberto Torresi/Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata
   (Cauza C-58/13)
   2013/C 147/08
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio Nazionale Forense

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Angelo Alberto Torresi

      Pârât: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 din Directiva 98/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 de facilitare a exercitării cu caracter permanent a profesiei de avocat într-un stat membru, altul decât cel în care s-a obținut calificarea (1), în lumina principiului general al interzicerii abuzului de drept și a articolului 4 alineatul (2) TUE referitor la respectarea identităților naționale, trebuie interpretat în sensul că obligă autoritățile administrative naționale să înscrie în tabloul avocaților stabiliți resortisanți italieni care ar fi avut comportamente care constituie un abuz de drept al Uniunii și se opune unei practici naționale care ar permite unor astfel de autorități să respingă cererile de înscriere în tabloul avocaților stabiliți în cazul în care ar exista circumstanțe obiective de natură să se rețină existența unui abuz de drept al Uniunii, sub rezerva, pe de o parte, a respectării principiilor proporționalității și nediscriminării și, pe de altă parte, a dreptului persoanei interesate de a se adresa justiției pentru a invoca eventuale încălcări ale dreptului de stabilire și, prin urmare, a controlului jurisdicțional asupra activității administrației?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, trebuie să se considere că articolul 3 din Directiva 98/5/CE, interpretat astfel, este nul în lumina articolului 4 alineatul (2) TUE în măsura în care permite eludarea reglementării unui stat membru care condiționează accesul la profesia de avocat de promovarea unui examen de stat în cazul în care acest examen este prevăzut în Constituția statului respectiv și face parte dintre principiile fundamentale de protecție a beneficiarilor activităților profesionale și bunei administrări a justiției?

      (1)  JO L 77, p. 36, Ediție specială 6/vol. 3, p. 24.


title: Cauza T-702/16 P: Recurs introdus la 30 septembrie 2016 de José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel împotriva Hotărârii din 20 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-126/15, Barroso Truta și alții/Curtea

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/30

      Recurs introdus la 30 septembrie 2016 de José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel împotriva Hotărârii din 20 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-126/15, Barroso Truta și alții/Curtea
      (Cauza T-702/16 P)
      (2016/C 441/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurenți: José Barroso Truta (Bofferdange, Luxemburg), Marc Forli (Lexy, Franța), Calogero Galante (Aix-Sur-Cloie, Belgia), Bernard Gradel (Konacker, Franța) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

         Concluziile

      Recurenții solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască:

                  —

                  anulează Hotărârea Tribunalului funcției publice în cauza F-126/15, Barroso Truta și alții/CJUE;

            rejudecând pe fond,

                  —

                  obligă Curtea de Justiție la plata sumei de 61 121,08 euro domnului Barroso Truta, a sumei de 129 440,98 euro domnului Forli, a sumei de 76 324,29 euro domnului Galante și a sumei de 99 565,13 euro domnului Gradel, către orice fond sau poliță de asigurare în numele recurenților;

                  —

                  cu titlu subsidiar, obligă Curtea de Justiție la plata către recurenți a sumelor menționate anterior, acestea trebuind să fie majorate cu dobânzi compuse cu rata de 3,1 % pe an începând de la data transferului drepturilor de pensie în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene;

                  —

                  obligă Curtea de Justiție la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care ar fi săvârșit-o Tribunalul Funcției Publice (TFP), întrucât a considerat că acțiunea în despăgubire era inadmisibilă pentru motivul că recurentele nu ar fi respectat procedura precontencioasă, care ar fi trebuit să înceapă prin introducerea unei reclamații, apoi a unei acțiuni în anulare eventuale împotriva deciziilor privind recunoașterea unui spor de ani de plată a contribuțiilor în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care TFP ar fi săvârșit-o, întrucât a considerat că AICM nu săvârșise nicio greșeală de serviciu cu ocazia comunicării propunerilor privind sporul de ani de plată a contribuțiilor, care s-au dovedit totuși incomplete, chiar incorecte, întrucât erau adresate unor agenți contractuali din grupa de funcții I.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care TFP ar fi săvârșit-o întrucât a considerat că prejudiciul invocat de recurenți era ipotetic.


title: Cauza C-640/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 14 decembrie 2011 — E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 14 decembrie 2011 — E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado
   (Cauza C-640/11)
   2012/C 39/23
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo (Spania)

      Părțile din acțiunea principală

      Recurente: E.ON Generación, S. L., Iberdrola, S.A., Administración del Estado

      Întrebarea preliminară

   Articolul 10 din Directiva 2003/87/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului poate fi interpretat în sensul că nu se opune aplicării unor măsuri legislative naționale precum cele analizate în prezenta procedură, al căror obiect și efect este de a diminua remunerația pentru activitatea de producție a energiei electrice cu o sumă echivalentă cu valoarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră alocate cu titlu gratuit în perioada corespunzătoare?

      (1)  JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.


title: Cauza T-244/08: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Konsum Nord/Comisia ( „Ajutoare de stat — Preț de vânzare a unui teren — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia — Criteriul investitorului privat — Determinarea prețului pieței” )

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2011 — Konsum Nord/Comisia
   (Cauza T-244/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Preț de vânzare a unui teren - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și se dispune recuperarea acestuia - Criteriul investitorului privat - Determinarea prețului pieței)
   2012/C 32/33
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Konsum Nord ekonomisk förening (Umeå, Suedia) (reprezentanți: U. Öberg și I. Otken Eriksson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito, P. Dejmek și J. Enegren, ulterior C. Giolito și L. Parpala, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/366/CE a Comisiei din 30 ianuarie 2008 privind ajutorul de stat C 35/06 (ex NN 37/06) pus în aplicare de Suedia pentru Konsum Jämtland ekonomisk förening (JO L 126, p. 3).

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2008/366/CE a Comisiei din 30 ianuarie 2008 privind ajutorul de stat C 35/06 (ex NN 37/06) pus în aplicare de Suedia pentru Konsum Jämtland ekonomisk förening.

               2.

               Comisia Europeană va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Konsum Jämtland ekonomisk förening.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-240/16: Acțiune introdusă la 14 mai 2016 – Klyuyev/Consiliul

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/48

         Acțiune introdusă la 14 mai 2016 – Klyuyev/Consiliul
   (Cauza T-240/16)
   (2016/C 270/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Andriy Klyuyev (Donețk, Ucraina) (reprezentanți: B. Kennelly și J. Pobjoy, barristers, R. Gherson și T. Garner, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care aceste acte se aplică reclamantului;

               —

               declararea faptului că articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 (cu modificările ulterioare) și articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 (cu modificările ulterioare) sunt inaplicabile în măsura în care se aplică reclamantului din cauza nelegalității lor;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, invocat în susținerea cererii de anulare, întemeiat pe faptul că Consiliul nu a identificat un temei juridic adecvat pentru măsurile contestate.

                           —

                           Reclamantul susține că articolul 29 TUE nu constituie un temei juridic adecvat pentru Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014, întrucât criticile reținute împotriva reclamantului nu l-au calificat drept persoană care a adus atingere democrației în Ucraina sau care a lipsit poporul ucrainean de avantajele dezvoltării durabile a țării lor [în sensul articolului 23 TUE și al dispozițiilor generale ale articolului 21 alineatul (2) TUE]. Întrucât cea de a treia decizie de modificare era nevalidă, Consiliul nu putea să se întemeieze pe articolul 215 alineatul (2) TFUE pentru a adopta Regulamentul (UE) al Consiliului din 5 martie 2014.

               2.

               Al doilea motiv, invocat în susținerea cererii de anulare, întemeiat pe încălcarea drepturilor reclamantului prevăzute la articolul 6 TUE coroborat cu articolele 2 TUE și 3 TUE, precum și la articolele 47 și 48 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că Consiliul a presupus că procedurile judiciare din Ucraina respectă drepturile omului.

               3.

               Al treilea motiv, invocat în susținerea cererii de anulare, întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a considerat că era îndeplinită condiția care permite înscrierea reclamantului în lista întocmită la articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 (cu modificările ulterioare) și la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 (cu modificările ulterioare).

               4.

               Al patrulea motiv, invocat în susținerea cererii de anulare, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantului și dreptul la bună administrare și la o cale de atac jurisdicțională efectivă. În particular, Consiliul nu a examinat în mod riguros și imparțial dacă motivele invocate considerate a justifica o nouă desemnare erau întemeiate ținând seama de observațiile prezentate de reclamant înainte de noua sa desemnare.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat în susținerea cererii de anulare, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat, fără justificare sau în mod disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul său la protecția proprietății și a reputației sale. Efectul măsurilor atacate asupra bunurilor reclamantului și asupra reputației sale la nivel mondial este important. Consiliul nu a demonstrat că înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale reclamantului avea legătură cu un scop legitim sau că era justificată de un scop legitim, și cu atât mai puțin că ar fi proporțională cu acesta.

               6.

               Al șaselea motiv invocat în susținerea cererii de declarare a nelegalității, întemeiat pe faptul că dacă, contrar argumentelor invocate în cadrul celui de al treilea motiv, articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 (cu modificările ulterioare) și articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 (cu modificările ulterioare) ar trebui să fie interpretate astfel încât să includă (i) orice investigație a unei autorități ucrainene indiferent dacă există sau nu există o procedură judiciară care să o susțină, să o controleze sau să o supervizeze și/sau (ii) orice „abuz în serviciu în calitate de funcționar public sau demnitar în scopul obținerii unui avantaj nejustificat” indiferent de aspectul dacă se invocă o deturnare de fonduri publice, criteriul de desemnare ar fi, dată fiind întinderea și domeniul de aplicare arbitrare care ar rezulta dintr-o interpretare atât de largă, lipsit de temei juridic adecvat și/sau disproporționat în raport cu obiectivele deciziei și ale regulamentului. Prevederea ar fi, așadar, nelegală.


title: Cauza T-78/13: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Red Bull/OAPI – Sun Mark (BULLDOG) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BULLDOG — Mărcile internaționale și naționale verbale anterioare BULL și RED BULL — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Identitatea produselor — Similitudinea semnelor — Noțiunea de similitudine conceptuală — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               23.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/15

         Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2015 – Red Bull/OAPI – Sun Mark (BULLDOG)
   (Cauza T-78/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BULLDOG - Mărcile internaționale și naționale verbale anterioare BULL și RED BULL - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Identitatea produselor - Similitudinea semnelor - Noțiunea de similitudine conceptuală - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 096/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (reprezentanți: inițial A. Renck, T. Heitmann, avocați, și I. Fowler, solicitor, ulterior A. Renck și I. Fowler)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial F. Mattina, ulterior P. Bullock, A. Schifko, agenți, ulterior D. Walicka și în cele din urmă M. Schifko)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Sun Mark Ltd (Middlesex, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 noiembrie 2012 (cauza R 107/2012-2) privind o procedură de opoziție între Red Bull GmbH și Sun Mark Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 noiembrie 2012 (cauza R 107/2012-2) privind o procedură de opoziție între Red Bull GmbH și Sun Mark Ltd.

               2)

               Respinge ca inadmisibile concluziile formulate de Red Bull prin care solicită obligarea societății Sun Mark la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza F-116/14: Acțiune introdusă la 23 decembrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/47

         Acțiune introdusă la 23 decembrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-116/14)
   (2015/C 026/63)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L.Y. Levi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei directorului executiv al Autorității europene de asigurări și pensii ocupaționale (AEPP) care a revocat o decizie anterioare de numire a reclamantului ca agent temporar cu gradul AD8 și cererea de daune interese pentru prejudiciul material și moral pe care acesta pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei directorului executiv al AEPP din 24 februarie 2014 de revocare a unei decizii anterioare din 7 noiembrie 2013 de numire cu titlu provizoriu și începând din 16 septembrie 2013 a reclamantului ca agent temporar cu gradul AD8 în urma procedurii de recrutare deschise prin anunțul pentru ocuparea unui post vacant 1327TAAD08;

               —

               anularea deciziei din 24 iulie 2014 de respingere a reclamației depuse de reclamant la 25 martie 2014;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material care constă în diferența de remunerație dintre remunerația primită de reclamant corespunzătoare gradului AD6 începând din 16 septembrie 2013 și remunerația aferentă gradului AD8, majorată cu dobânzi de întârziere calculate la rata Băncii Centrale Europene majorată cu două puncte;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material care constă în diferența de remunerație dintre remunerația corespunzătoare gradului AD6 și remunerația corespunzătoare gradului AD8 între 16 septembrie 2013 și 24 februarie 2014, majorată cu dobânzi de întârziere calculate la rata Băncii Centrale Europene majorată cu două puncte;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral evaluat ex aequo et bono la 20  000 de euro;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-666/16 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 21 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-100/15, De Nicola/BEI

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/25

         Recurs introdus la 20 septembrie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 21 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-100/15, De Nicola/BEI
   (Cauza T-666/16 P)
   (2016/C 410/35)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentului recurs şi modificarea hotărârii atacate în sensul anulării punctelor 1 şi 2 din dispozitiv și a punctelor 33, 46-60, 85-94, 100-106 și 107-109 din aceeași hotărâre;

               —

               în consecinţă, anularea şi/sau neaplicarea deciziei adoptate la 8 decembrie 2014 de comitetul de recurs, eventual cu trimiterea dosarului în fața acestuia după stabilirea criteriilor cărora trebuie să se conformeze acesta pentru adoptarea noii decizii; constatarea hărțuirii morale la care domnul De Nicola a fost supus de către BEI şi obligarea BEI la despăgubirea acestuia pentru prejudiciile suferite, astfel cum s-a solicitat în cererea introductivă în primă instanță, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la o altă cameră de recurs a Tribunalului în cauză pentru ca acesta, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou asupra punctelor anulate, sub rezerva efectuării expertizei medicale deja cerute.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice din 21 iulie 2016 prin care s-a respins acţiunea formulată de recurent având ca obiect anularea deciziei comitetului de recurs din 8 decembrie 2014 de respingere a acțiunii recurentului îndreptate împotriva raportului de evaluare întocmit în privința acestuia pentru anul 2013, precum și a deciziei pârâtei de a nu îl promova. Recurentul solicită de asemenea constatarea hărţuirii psihologice a cărei victimă consideră că este şi obligarea băncii la repararea prejudiciilor morale, fizice şi materiale pe care susţine că le-a suferit.
   În susţinerea concluziilor sale, recurentul afirmă că cererea de constatare a hărțuirii morale se întemeiază tocmai pe articolul 41 din Regulamentul personalului băncii şi că, prin urmare, nu se pune nicio problemă legată de conţinut şi/sau de materie care nu ar fi de competenţa instanţei comunitare. În această privinţă, se subliniază că obligaţia instanţei Uniunii de a se pronunţa cu privire la cererea de constatare este confirmată în jurisprudenţa Tribunalului.
   În plus, recurentul susţine că sunt îndeplinite toate condiţiile prevăzute de jurisprudenţă pentru admiterea cererii de reparare a prejudiciilor.
   Recurentul contestă de asemenea punctele 46-60 din hotărârea atacată, având ca obiect cererea de anulare a deciziei comitetului de recurs, în măsura în care această parte a hotărârii pornește de la presupunerea că nu s-ar fi dovedit că decizia comitetului de recurs ar fi fost afectată de o eroare vădită de apreciere.


title: Cauza C-130/17: Acțiune introdusă la 10 martie 2017 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/33

         Acțiune introdusă la 10 martie 2017 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-130/17)
   (2017/C 144/43)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wils și I. Zalogin, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligația de stabilire a unui punct de contact unic pentru schimbul de certificate electronice pentru accesul la datele biometrice din documentele de identitate potrivit Deciziei Comisiei C (2009) 7476 din 5 octombrie 2009 de modificare a Deciziei Comisiei [C (2008) 8657 final] de stabilire a unei politici de certificare conform dispozițiilor din specificațiile tehnice privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre și potrivit Deciziei Comisiei C(2011) 5478 de modificare a Deciziei C(2002) 3069 de stabilire a specificațiilor tehnice pentru modelul uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe.

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Bulgaria nu a stabilit un punct de contact unic pentru schimbul de certificate electronice pentru accesul la datele biometrice din documentele de identitate, neîndeplinindu-și astfel obligațiile care îi revin în temeiul deciziilor menționate ale Comisiei.


title: Cauza F-83/10: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2010 — Giannakouris/Comisia

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/38

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2010 — Giannakouris/Comisia
   (Cauza F-83/10)
   ()
   2011/C 13/75
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Konstantinos Giannakouris (Roodt-sur-Syre, Luxemburg) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de reducere a alocației școlare acordate reclamantului pentru motivul că fiica acestuia primește un ajutor financiar acordat de un stat membru sub forma unei burse și a unui împrumut.

      Concluziile reclamantului

               —

               În primul rând, anularea deciziei de reducere a „alocației școlare” plătite reclamatului, astfel cum rezultă din fișa de remunerație pe luna februarie 2010, precum și a fișei de remunerație respective în măsura în care se reduce parțial „alocația școlară”; în al doilea rând, anularea deciziei Comisiei din 26 februarie 2010 privind reducerea „alocației școlare” plătite reclamantului și reținerea sumei de 770,85 euro din această alocație, reținere care figurează pe fișa de remunerație pe luna martie 2010; în al treilea rând, anularea fișei de remunerație pe luna martie 2010 prin care se reduce „alocația școlară” plătită reclamantului și se efectuează o reținere retroactivă a sumei de 770,85 euro; în al patrulea rând, anularea fișelor de remunerare pe lunile aprilie — august 2010, în măsura în care prin acestea se efectuează o reducere parțială a „alocației școlare”; în al cincilea rând, anularea deciziei Comisiei din 9 iulie 2010 de respingere explicită a reclamației sale;

               —

               plata către reclamant a sumelor reținute, precum și a dobânzilor aferente;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-555/12: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarlo (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Punerea în aplicare a dreptului Uniunii — Lipsă — Necompetență vădită a Curții)

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/6

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini/Comune di Zagarlo
   (Cauza C-555/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Punerea în aplicare a dreptului Uniunii - Lipsă - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 129/11
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Claudio Loreti, Maria Vallerotonda, Attilio Vallerotonda, Virginia Chellini

      Pârâtă: Comune di Zagarlo

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Tivoli — Interpretarea articolului 47 al treilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului coroborate cu articolul 6 TUE și cu articolul 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale — Reglementare națională care prevede o repartizare a competențelor între instanțele civile și administrative care se întemeiază pe distincția între drepturile subiective și interesele legitime — Lipsa unei distincții univoce între noțiunile menționate

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunale di Tivoli (Italia).

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza F-33/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 februarie 2013 — Pepi/ERCEA (Funcție publică — Agenți contractuali — Agenți contractuali auxiliari — Recrutare — Încadrare în grad cu ocazia recrutării — Articolele 3a, 3b și 86 din RACA — ERCEA — Norme interne de încadrare în grad a agenților contractuali)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/34

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 februarie 2013 — Pepi/ERCEA
   (Cauza F-33/12) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Agenți contractuali auxiliari - Recrutare - Încadrare în grad cu ocazia recrutării - Articolele 3a, 3b și 86 din RACA - ERCEA - Norme interne de încadrare în grad a agenților contractuali)
   2013/C 147/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean Pepi (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) (reprezentanți: Oliván Avilés și G. Bambara, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare în parte a contractului reclamantului încheiat cu ERCEA, în ceea ce privește încadrarea acestuia la gradul AD 10

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind vădit nefondată.

               2.

               Domnul Pepi suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012, p. 23.


title: Cauza C-492/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz — Austria) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr [Fiscalitate — Directiva 69/335/CEE — Impozite indirecte — Majorări de capital — Articolul 4 alineatul (2) litera (b) — Operațiuni supuse impozitului pe capital — Majorarea activelor — Prestație efectuată de un asociat — Preluarea pierderilor pe baza unui angajament asumat anterior înregistrării acestora]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz — Austria) — Immobilien Linz GmbH & Co KG/Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Cauza C-492/10) (1)

   (Fiscalitate - Directiva 69/335/CEE - Impozite indirecte - Majorări de capital - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) - Operațiuni supuse impozitului pe capital - Majorarea activelor - Prestație efectuată de un asociat - Preluarea pierderilor pe baza unui angajament asumat anterior înregistrării acestora)
   2012/C 32/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Pârât: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare Unabhängiger Finanzsenat, Auβenstelle Linz — Interpretarea articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9) — Operațiuni supuse impozitului pe capital — Majorarea activelor unei societăți de capitaluri — Eventuala includere în aceste active a angajamentului unei colectivități de drept public care este asociatul unic al unei astfel de societăți de a prelua pierderile acesteia.

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (2) litera (b) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, trebuie interpretat în sensul că preluarea pierderilor unei societăți, efectuată de un asociat pe baza unui angajament contractat de acesta din urmă înainte de înregistrarea pierderilor menționate și care are ca scop numai acoperirea acestora, nu majorează activele societății respective.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza T-219/07: Acțiune introdusă la 25 iunie 2007 — DSV Road/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/36

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2007 — DSV Road/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-219/07)
   (2007/C 211/69)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: De Naamloze Vennootschap DSV ROAD (reprezentanți: A. Poelmans, advocaat, A. Calewaert, advocaat, R. de Wit, advocaat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei Comunităților Europene din 24 aprilie 2007 referitoare la cererea Regatului Belgiei ce formează obiectul dosarului REC 05/02, C(2007) 1776, prin care s-a stabilit că urmează a fi recuperate drepturile de import în valoare de 168 004,65 euro reprezentând obiectul cererii Regatului Belgiei din 12 august 2002 și prin care s-a stabilit că nu există niciun temei pentru remiterea drepturilor de import în valoare de 168 004,65 euro reprezentând obiectul cererii Regatului Belgiei din 12 august 2002;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta importa dischete din Thailanda. Acestora li se aplica un regim preferențial în cadrul sistemului de preferințe generalizate, în măsura în care produsele importate erau însoțite de un certificat de origine tip A eliberat de autoritățile competente thailandeze în conformitate cu articolul 80 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 (1).
   Cu ocazia fiecărei declarații vamale, reclamanta a prezentat un certificat tip A eliberat de autoritățile thailandeze, ceea ce a determinat acordarea de către autoritățile belgiene a unui tratament tarifar preferențial.
   Cu toate acestea, unele dintre certificatele eliberate de autoritățile thailandeze au fost invalidate, astfel încât bunurile respective nu beneficiau de tratamentul tarifar preferențial în momentul importului în UE.
   Prin decizia contestată, Comisia a constatat că datoria vamală aferentă urma să fie recuperată retroactiv.
   Potrivit reclamantei, în primul rând, Comisia ar fi trebuit să constate că drepturile datorate nu trebuiau recuperate retroactiv, astfel cum prevede articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (2). Reclamanta susține că eliberarea certificatelor tip A era rezultatul unei greșeli comise de autoritățile thailandeze și că nu există niciun indiciu că exportatorii ar fi prezentat faptele în mod inexact. În plus, potrivit reclamantei, s-a comis o greșeală în măsura în care autoritățile thailandeze cunoșteau, sau ar fi trebuit să cunoască, faptul că bunurile respective nu ar fi beneficiat de tratamentul preferențial.
   În al doilea rând, potrivit reclamantei, Comisia ar fi trebuit să opereze o remitere a drepturilor în conformitate cu articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 ca urmare a existenței unor situații speciale.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1).


title: Cauza T-341/07: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Sison/Consiliul [ „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Poziția comună 2001/931/PESC și Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 — Anularea unei măsuri de înghețare a fondurilor print- o hotărâre a Tribunalului — Răspundere extracontractuală — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/10

         Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Sison/Consiliul
   (Cauza T-341/07) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Poziția comună 2001/931/PESC și Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 - Anularea unei măsuri de înghețare a fondurilor print- o hotărâre a Tribunalului - Răspundere extracontractuală - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor)
   2012/C 13/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jose Maria Sison (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses și W. Kaleck, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop, E. Finnegan și R. Szostak, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels, M. de Mol, Y. de Vries, M. Noort, J. Langer și M. Bulterman, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: S. Behzadi Spencer și I. Rao, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: inițial P. Aalto și S. Boelaert, ulterior S. Boelaert și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Ca urmare a Hotărârii Tribunalului din 30 septembrie 2009, Sison/Consiliul (T-341/09, Rep., p. II-3625), cerere de despăgubire privind, în esență, repararea prejudiciului pretins suferit de reclamant din cauza măsurilor restrictive adoptate în privința sa în vederea combaterii terorismului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea în despăgubire.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, în ceea ce privește cheltuielile de judecată aferente acțiunii în anulare, propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Jose Maria Sison.

               3.

               Domnul Sison suportă, în ceea ce privește cheltuielile de judecată aferente acțiunii în despăgubire, propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliu.

               4.

               Regatul Țărilor de Jos, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauzele conexate C-248/15 P, C-254/15 P și C-260/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 ianuarie 2017 – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană [Recurs — Dumping — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 — Importuri de biciclete expediate din Indonezia, din Malaysia, din Sri Lanka și din Tunisia — Extinderea la aceste importuri a taxei antidumping definitive instituite pentru importurile de biciclete originare din China — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolul 13 — Circumvenție — Articolul 18 — Lipsa cooperării — Probă — Ansamblu de indicii concordante — Motive contradictorii — Nemotivare — Încălcarea drepturilor procedurale]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/14

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 ianuarie 2017 – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-248/15 P, C-254/15 P și C-260/15 P) (1)

   ([Recurs - Dumping - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 - Importuri de biciclete expediate din Indonezia, din Malaysia, din Sri Lanka și din Tunisia - Extinderea la aceste importuri a taxei antidumping definitive instituite pentru importurile de biciclete originare din China - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 13 - Circumvenție - Articolul 18 - Lipsa cooperării - Probă - Ansamblu de indicii concordante - Motive contradictorii - Nemotivare - Încălcarea drepturilor procedurale])
   (2017/C 104/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      (Cauza C-248/15 P)

      Recurentă: Maxcom Ltd (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: City Cycle Industries (reprezentanți: T. Müller-Ibold, avocat, și F.-C. Laprévote, avocat), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert, ulterior H. Marcos Fraile și B. Driessen, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați), Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și M. França, agenți),

      (Cauza C-254/15 P)

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și M. França, agenți)

      Celelalte părți din procedură: City Cycle Industries (reprezentanți: T. Müller-Ibold, avocat, și F.-C. Laprévote, avocat), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert, ulterior H. Marcos Fraile și B. Driessen, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați), Maxcom Ltd (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și M. J. Beck, solicitor),

      (Cauza C-260/15 P)

      Recurentă: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial S. Boelaert, ulterior H. Marcos Fraile și B. Driessen, agenți, asistați de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Celelalte părți din procedură: City Cycle Industries (reprezentanți: T. Müller-Ibold, avocat, și F.-C. Laprévote, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și M. França, agenți), Maxcom Ltd (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și M. J. Beck, solicitor)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile în cauzele C-248/15 P, C-254/15 P și C-260/15 P.

               2)

               Maxcom Ltd, Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de City Cycle Industries, aferente atât procedurii în primă instanță în cauza T-413/13, cât și procedurilor de recurs.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.

      JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-252/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 martie 2016 – Naazneen Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Energy Brands, Inc. (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Procedură de decădere — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) — Marca comunitară verbală SMART WATER — Utilizare serioasă — Obligația de motivare — Articolul 75)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/20

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 17 martie 2016 – Naazneen Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Energy Brands, Inc.
   (Cauza C-252/15 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Procedură de decădere - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) - Marca comunitară verbală SMART WATER - Utilizare serioasă - Obligația de motivare - Articolul 75))
   (2016/C 156/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Naazneen Investments Ltd (reprezentanți: Goldenbaum și I. Rohr, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Gája și A. Folliard-Monguiral, agenți), Energy Brands, Inc (reprezentanți: S. Malynicz, Barrister, D. Stone și A. Dykes, Solicitors)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Naazneen Investments Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-102/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 19 februarie 2016 – Vaditrans BVBA/Belgische Staat

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 19 februarie 2016 – Vaditrans BVBA/Belgische Staat
   (Cauza C-102/16)
   (2016/C 165/09)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vaditrans BVBA

      Pârâtă: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 8 alineatele (6) și (8) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că perioada de repaus săptămânal normală în sensul articolul 8 alineatul (6) nu poate fi efectuată la bordul vehiculului?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 8 alineatele (6) și (8) coroborat cu articolul 19 din Regulamentul nr. 561/2006 încalcă principiul legalității în materie penală consacrat la articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) prin faptul că dispozițiile regulamentului menționate anterior nu prevăd nicio interdicție expresă privind efectuarea la bordul vehiculului a perioadelor de repaus săptămânal normale în sensul articolului 8 alineatul (6) din regulamentul menționat?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, Regulamentul nr. 561/2006 permite statelor membre să stabilească în dreptul lor intern că se interzice efectuarea perioadelor de repaus săptămânal normale, în sensul articolului 8 alineatul (6) din acest regulament, la bordul vehiculului?

      (1)  JO L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 214.

      (2)  JO 2012, C 326, p. 391.


title: Cauza T-152/13: Acțiune introdusă la 15 martie 2013 — Sea Handling/Comisia

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/28

         Acțiune introdusă la 15 martie 2013 — Sea Handling/Comisia
   (Cauza T-152/13)
   2013/C 129/53
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Sea Handling (Somma Lombardo, Italia) (reprezentanți: B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merla și L. Cappelletti, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, prin care Comisia a declarat că măsurile adoptate de SEA constând în majorări de capital în favoarea SEA Handling sunt ajutoare de stat incompatibile cu piața comună și a dispus recuperarea;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 3 din decizia atacată, prin care Comisia a dispus recuperarea prezumatelor ajutoare de stat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași cu cea care face obiectul cauzei T-125/13, Italia/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe anumite încălcări de ordin procedural:

                           —

                           În această privință, reclamanta invocă încălcarea Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41) și a drepturilor procedurale ale SEA Handling, inexistența cercetării prealabile în ceea ce privește perioada investigată, din cauza absenței unei anchete și a unei evaluări prealabile în raport cu perioada 2006-2010.

                           —

                           Se susține de asemenea încălcarea principiilor securității juridice și bunei administrări în ceea ce privește durata procedurii și în special durata excesivă și nejustificată a procedurii preliminare de investigare.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește implicarea unor resurse publice.

                           —

                           Cu privire la acest aspect, reclamanta invocă nemotivarea și o lipsă de investigare în ceea ce privește inexistența unei obligații pentru finanțele statului, precum și nedemonstrarea faptului că resursele aparțineau statului.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește imputabilitatea.

                           —

                           Potrivit reclamantei, decizia atacată nu se bazează pe o examinare individuală a diferitelor decizii de majorare de capital, iar Comisia nu a prezentat motivele pentru care ar fi existat un proiect unitar de susținere din partea statului în favoarea SEA Handling în perioada 2002-2010.

                           —

                           Se adaugă în această privință că indiciile invocate de Comisie sunt apte să demonstreze că măsurile erau imputabile statului, iar Comisia nu a luat în considerare elementele furnizate de părți pentru a demonstra că măsurile nu erau imputabile statului.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește doctrina investitorului privat.

                           —

                           Pentru reclamantă, Comisia nu a dovedit că, în concret, un investitor privat comparabil cu SEA nu ar fi optat pentru recapitalizarea filialei sale, ci s-a limitat la a contesta în general exactitatea parametrilor utilizați de SEA în vederea propriei sale alegeri economice.

                           —

                           Ar trebui să se constate de asemenea contextualizarea măsurilor în interiorul grupului SEA și inexistența unei evaluări a faptelor în ceea ce privește comparația dintre SEA Handling și ceilalți operatori de pe piață, precum și aplicarea eronată a principiului investitorului privat din cauza absenței unei analize a diferitelor operațiuni de majorare de capital.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE.

                           —

                           Reclamanta invocă în această privință o eroare de drept care se referă la domeniul de aplicare al orientărilor pentru sectorul aeroportuar, întrucât acestea nu erau aplicabile în speță.

                           —

                           Aceasta invocă de asemenea o eroare vădită de apreciere și o nemotivare în aplicarea Orientărilor privind salvarea și restructurarea, în măsura în care Comisia ar fi deformat semnificația condiției privind preluarea rentabilității societății pe termen lung, ar fi respins în mod eronat măsurile compensatorii oferite de SEA în cadrul restructurării filialei sale și nu ar fi ținut seama în mod corespunzător de faptul că majorările de capital contestate au fost efectuate întotdeauna în limitele a ceea ce era strict necesar pentru restructurarea societății.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe nelegalitatea ordinului de recuperare.

                           —

                           Reclamanta invocă nelegalitatea ordinului de recuperare pe motiv că acesta încalcă principiul protecției încrederii legitime și obligația de motivare.


title: Cauza F-52/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 29 octombrie 2015 – Xemakis/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Pensionare din oficiu — Vârsta de pensionare — Cerere de prelungire a activității — Articolul 52 al doilea paragraf din statut — Refuzul de a prelungi perioada de activitate — Interes de serviciu)

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 29 octombrie 2015 – Xemakis/Comisia
   (Cauza F-52/15) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Pensionare din oficiu - Vârsta de pensionare - Cerere de prelungire a activității - Articolul 52 al doilea paragraf din statut - Refuzul de a prelungi perioada de activitate - Interes de serviciu))
   (2015/C 406/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Yannis Xemakis (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Ehrbar, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care a fost respinsă cererea de prelungire a activității depuse de reclamant și, prin urmare, prin care s-a confirmat pensionarea din oficiu a acestuia din urmă la 31 octombrie 2014 și cerere de despăgubire cu dobânzile aferente pentru prejudiciul material pretins suferit, precum și suma de un euro simbolic pentru repararea prejudiciului moral invocat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Xenakis suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015, p. 38.


title: Cauza C-380/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif — Luxemburg) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Directeur de l'Administration des contributions en matière d'impôts (Libertatea de stabilire — Articolul 49 TFUE — Legislație fiscală — Impozit pe avere — Condiții de acordare a beneficiului reducerii impozitului pe avere — Pierderea calității de persoană supusă la plata impozitului pe avere ca urmare a transferului sediului social într-un alt stat membru — Restricție — Justificare — Motive imperative de interes general)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal administratif — Luxemburg) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C/Directeur de l'Administration des contributions en matière d'impôts
   (Cauza C-380/11) (1)

   (Libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Legislație fiscală - Impozit pe avere - Condiții de acordare a beneficiului reducerii impozitului pe avere - Pierderea calității de persoană supusă la plata impozitului pe avere ca urmare a transferului sediului social într-un alt stat membru - Restricție - Justificare - Motive imperative de interes general)
   2012/C 355/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

      Pârât: Directeur de l'Administration des contributions en matière d'impôts

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal administratif — Interpretarea articolului 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Impozit pe avere — Reglementare națională care condiționează acordarea reducerii impozitului pe avere de obligația de a rămâne supus la plata impozitului pe avere în acest stat membru pe parcursul următorilor cinci ani fiscali — Pierderea calității de persoană supusă la plata impozitului pe avere în urma transferului sediului social în alt stat membru.

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia acordarea unei reduceri a impozitului pe avere este condiționată de obligația de a rămâne persoană supusă la plata impozitului menționat pe parcursul următorilor cinci ani fiscali.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.