title: Cauza C-262/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 10 mai 2017 – Solvay Chimica Italia SpA și alții/Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 10 mai 2017 – Solvay Chimica Italia SpA și alții/Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico
   (Cauza C-262/17)
   (2017/C 309/23)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Solvay Chimica Italia SpA, Solvay Specialty Polymers Italy SpA, Solvay Chimica Bussi SpA, Ferrari F.lli Lunelli SpA, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, Erg Power Srl, Erg Power Generation SpA, Eni SpA, Enipower SpA

      Pârâtă: Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Întrebările preliminare

               1)

               Prevederile Directivei 2009/72/CE (1), în special articolul 3 alineatele (5) și (6) și articolul 28, trebuie interpretate în sensul că formează în mod necesar o rețea electrică și, prin urmare, un „sistem de distribuție” în sensul aceleiași directive un sistem constituit și gestionat de o entitate privată, la care este racordat un număr limitat de unități de producție și consum și care, la rândul său, este conectat la rețeaua publică, fără posibilitatea de a exclude dintr-o astfel de clasificare sistemele private având asemenea caracteristici constituite înainte de intrarea în vigoare a directivei și create inițial în scopul autoproducției?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, singura posibilitate oferită de directivă pentru a pune în valoare particularitățile unei rețele electrice private este încadrarea acesteia în categoria sistemelor de distribuție închise prevăzute la articolul 28 din aceeași directivă sau aceasta îi permite legiuitorului național să instituie o categorie diferită de sisteme de distribuție care să fie supuse unei reglementări simplificate, diferită de cea prevăzută pentru sistemele de distribuție închise?

               3)

               Independent de întrebările precedente, directiva trebuie interpretată în sensul că în ceea ce privește sistemele de distribuție închise prevăzute la articolul 28 este impusă în orice caz obligația de conectare a unor terți?

               4)

               Independent de întrebările precedente, clasificarea unei rețele electrice private drept sistem de distribuție închis în sensul articolului 28 din Directiva 2009/72/CE îi permite legiuitorului național să prevadă în favoarea unui astfel de sistem numai derogările de la regimul general al sistemelor de distribuție prevăzute expres la articolul 28 și la articolul 26 alineatul (4) din aceeași directivă sau – în lumina considerentelor (29) și (30) ale directivei – statului membru îi este permis sau impus să prevadă și alte excepții de la aplicarea reglementării generale a sistemelor de distribuție, astfel încât să asigure urmărirea obiectivelor indicate în considerentele menționate mai sus?

               5)

               În cazul în care Curtea consideră că statul membru poate sau trebuie să prevadă o reglementare care să ia în considerare caracterul specific al sistemelor de distribuție închise, prevederile Directivei 2009/72/CE – în special considerentele (29) și (30), articolul 15 alineatul (7), articolul 37 alineatul (6) litera (b) și articolul 26 alineatul (4) – se opun unei reglementări naționale cum este reglementarea relevantă în prezenta procedură, care supune sistemele de distribuție închise unei reglementări în materie de dispecerizare și de separare contabilă și funcțională pe deplin analoge celei privind rețelele publice și care, în ceea ce privește costurile generale ale sistemului de energie electrică, prevede că plata unor astfel de sume se calculează parțial și în funcție de energia consumată în cadrul sistemului închis?

      (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, p. 55).


title: Cauza F-122/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 — Arguelles Arias/Consiliul (Funcție publică — Agent contractual — Contract pe perioadă nedeterminată — Reziliere — Post ocupat care necesită o autorizare de securitate — Autorizare refuzată de autoritatea națională de securitate — Decizie modificată de organismul competent cu soluționarea căii de atac — Concluzii ale autorității naționale de securitate și ale organismul competent cu soluționarea căii de atac care nu sunt obligatorii pentru AAIC)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/34

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 noiembrie 2013 — Arguelles Arias/Consiliul
      (Cauza F-122/12) (1)

      (Funcție publică - Agent contractual - Contract pe perioadă nedeterminată - Reziliere - Post ocupat care necesită o autorizare de securitate - Autorizare refuzată de autoritatea națională de securitate - Decizie modificată de organismul competent cu soluționarea căii de atac - Concluzii ale autorității naționale de securitate și ale organismul competent cu soluționarea căii de atac care nu sunt obligatorii pentru AAIC)
      (2014/C 71/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Bruno Arguelles Arias (Awans, Belgia) (reprezentant: J. Lecuyer, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Consiliului privind concedierea reclamantului și cerere de despăgubire pentru prejudiciul material și moral suferit

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Îl obligă pe domnul Arguelles Arias la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 26, 26.1.2013, p. 72.


title: Cauza C-271/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 4 iunie 2014 – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 4 iunie 2014 – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Cauza C-271/14)
   2014/C 282/28
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)

      Pârâți: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile alineatului (5) al articolului 6 din Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (1) impun motivarea unei decizii de radiere a unei specialități de pe lista medicamentelor administrate pacienților spitalizați în unitățile sanitare care pot fi suportate de sistemele obligatorii de asigurări de sănătate în plus față de prestațiile de spitalizare suportate în cadrul sumelor forfetare privind internarea și îngrijirile medicale stabilite pe grupuri omogene de bolnavi?

      (1)  JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84.


title: Cauza C-499/12: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 7 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — Elisabetta Gentile/Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli și alții (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Necesitatea unei legături cu dreptul Uniunii — Necompetență vădită a Curții)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/13

         Ordonanța Curții (Camera a doua) din 7 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Tivoli — Italia) — Elisabetta Gentile/Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli și alții
   (Cauza C-499/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Necesitatea unei legături cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
   2013/C 108/27
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elisabetta Gentile

      Pârâți: Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli, Fabrizio Penna, Gianfranco Di Nicola

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale di Tivoli — Interpretarea articolului 47 al treilea paragraf din Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului, coroborat cu articolul 6 TUE și cu articolul 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale — Asistență juridică gratuită — Legislație națională care prevede că onorariile apărătorului se reduc la jumătate atunci când clientului i s-a acordat asistență juridică gratuită.

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunale di Tivoli (Italia).

      (1)  JO C 26, 26.1.2013


title: Cauza C-65/11: Acțiune introdusă la 15 februarie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/10

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-65/11)
   2011/C 130/19
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și D. Triantafyllou, gemachtigden)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene:

               —

               constatarea faptul că, prin neconsultarea comitetului pentru taxa pe valoarea adăugată și prin faptul că a permis, astfel cum rezultă din Decizia din 18 februarie 1992 nr. VB91/347, ca persoane neimpozabile să facă parte dintr-o entitate fiscală, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată;

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE, „persoană impozabilă” înseamnă orice persoană care, în mod independent, desfășoară în orice loc orice activitate economică, indiferent de scopul sau rezultatele activității respective. Articolul 11 din Directiva TVA prevede că, după consultarea comitetului consultativ pentru taxa pe valoarea adăugată („comitetul TVA”), fiecare stat membru poate considera ca persoană impozabilă unică orice persoane stabilite pe teritoriul statului membru respectiv care, fiind independente din punct de vedere juridic, sunt strâns legate între ele prin legături financiare, economice și organizaționale.
   Comisia consideră că Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE, prin faptul că permite ca persoane neimpozabile să facă parte dintr-o entitate fiscală. În plus, Regatul Țărilor de Jos ar fi încălcat și articolul 11 din Directiva 2006/112/CE, dat fiind că nu a consultat comitetul pentru taxa pe valoarea adăugată.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7


title: Cauza T-564/17: Acțiune introdusă la 18 august 2017 – Tong Myong/Consiliul și Comisia

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/19

         Acțiune introdusă la 18 august 2017 – Tong Myong/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-564/17)
   (2017/C 338/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: So Tong Myong (Pyongyang, Republica Populară Democrată Coreea) (reprezentanți: M. Lester și S. Midwinter, QC, T. Brentnall și A. Stevenson, Solicitors)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/993 al Comisiei din 12 iunie 2017 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 329/2007 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene (JO 2017, L 149, p. 67) și a Deciziei (PESC) 2017/994 a Consiliului din 12 iunie 2017 de modificare a Deciziei (PESC) 2016/849 privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene (JO 2017, L 149, p. 75), în măsura în care aceste acte includ reclamantul în lista entităților care fac obiectul măsurilor restrictive;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele nu au furnizat o motivare adecvată sau suficientă pentru includerea reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au săvârșit o eroare vădită prin faptul că oricare dintre criteriile de înscriere pe listă era îndeplinit în cazul reclamantului și întrucât nu există nicio bază de fapt pentru includerea acestuia.

               3.

               Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au săvârșit un abuz de putere încercând să facă neefectiv dreptul reclamantului la o cale de atac efectivă în privința includerii sale în listă în temeiul articolului 230 TFUE și/sau au încălcat dreptul reclamantului la egalitate de tratament.

               4.

               Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au încălcat dreptul la apărare al reclamantului prin faptul nu i-au furnizat probele pe care le invocă înainte de a-l reinclude pe acesta.

               5.

               Al cincilea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au încălcat dreptul privind protecția datelor.

               6.

               Al șaselea motiv, prin intermediul căruia se susține că pârâtele au încălcat în mod nejustificat și neproporțional drepturile fundamentale ale reclamantului, inclusiv dreptul acestuia la protecția proprietății, a activităților și a reputației sale.


title: Cauza F-136/12: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — ZZ/Consiliul

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/75

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-136/12)
   2013/C 26/155
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea, în primul rând, a Deciziei nr. 2011/866/UE a Consiliului din 19 decembrie 2011 referitoare la decizia de a nu adopta propunerea de regulament a Comisiei privind ajustarea anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii și, în al doilea rând, a fișelor de remunerație ale reclamantului din lunile ianuarie, februarie și martie 2012 stabilite în temeiul deciziei menționate

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor Consiliului concretizate în fișele de salariu aferente lunii ianuarie 2012 și următoarele, precum și în fișele aferente anului 2011, întrucât nu aplică indicele de adaptare de 1,7 % propus de Comisie;

               —

               obligarea Consiliului la plata în favoarea reclamantului a diferenței dintre cuantumurile remunerațiilor achitate în temeiul Deciziei Consiliului din 19 decembrie 2011 până la data pronunțării unei hotărâri în prezenta cauză și cuantumurile care ar fi trebuit să fie achitate dacă ajustarea ar fi fost calculată corect, majorate cu dobânzi de întârziere în funcție de rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare aplicabilă în perioadele vizate, majorată cu 3,5 puncte, începând de la data de la care erau datorate sumele principale solicitate;

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-674/11: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2011 — TV2/Danmark/Comisia

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/19

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2011 — TV2/Danmark/Comisia
   (Cauza T-674/11)
   2012/C 80/34
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: TV2/Danmark A/S (Odense, Danemarca) (reprezentant: O. Koktvedgaard)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Cu titlu principal, anularea Deciziei Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/2003) în favoarea TV2/Danmark, în măsura în care prin aceasta s-a constatat că măsurile investigate constituiau ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE [considerentele (101) și (153) și primul paragraf al concluziilor deciziei].

               —

               Cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/2003) în favoarea TV2/Danmark, în măsura în care prin aceasta s-a constatat că:

                           —

                           toate măsurile investigate constituiau un ajutor nou, care era, așadar, supus obligației de notificare [considerentul (154) și primul paragraf al concluziilor deciziei];

                           —

                           taxele de licență, care în anii 1997-2002 au fost transferate regiunilor prin intermediul TV2, constituiau ajutoare de stat în favoarea TV2 [considerentul (194) al deciziei] și

                           —

                           veniturile din publicitate, care în anii 1995 și 1996 și la momentul încetării funcționării Fondului TV2 în 1997, au fost transferate de la Fondul TV2 la TV2, constituiau ajutoare de stat în favoarea TV2 [considerentele (90), (92), (193) și (195) și tabelul I din decizie].

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta afirmă că decizia atacată contravine articolului 107 alineatul (1) TFUE, articolului 14 TFUE și Protocolului de la Amsterdam. Reclamanta arată că:

               —

               aceasta nu a primit un ajutor de stat, întrucât măsurile investigate nu au favorizat TV2/Danmark în sensul articolului 107 TFUE, ci constituiau o simplă compensare pentru serviciile publice furnizate de TV2/Danmark. Reclamanta susține că Comisia nu a aplicat condițiile stabilite prin Hotărârea Altmark potrivit spiritului și scopului lor și a considerat în mod eronat că nu erau îndeplinite a doua și a patra condiție din Hotărârea Altmark.

               —

               pretinsul ajutor în favoarea TV2/Danmark sub forma unor taxe de licență și a unor scutiri de impozitul pe societăți nu era un ajutor nou în sensul Regulamentului nr. 659/1999 (1), întrucât acele măsuri erau anterioare aderării Danemarcei la UE;

               —

               taxele de licență care au fost transferate regiunilor prin intermediul TV2/Danmark din 1997 până în 2002 nu pot fi calificate drept ajutor de stat în favoarea TV2/Danmark, întrucât TV2/Danmark nu era beneficiarul efectiv al acelor fonduri și

               —

               fondurile care au fost transferate de la TV2 Reklame A/S la TV2/Danmark prin Fondul TV2, provenite din vânzarea de mesaje publicitare, nu constituiau ajutoare de stat, întrucât acestea reprezentau plata către TV2/Danmark pentru transmiterea de mesaje publicitare prin rețeaua sa de televiziune.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a [articolului 108 TFUE] (JO 1999 L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-62/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverfassungsgericht (Germania) la 10 februarie 2014 – Peter Gauweiler şi alţii

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverfassungsgericht (Germania) la 10 februarie 2014 – Peter Gauweiler şi alţii
   (Cauza C-62/14)
   2014/C 129/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverfassungsgericht

      Părțile din procedura principală

   I)   Acțiunile privind neconstituționalitatea

      Reclamanți: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber și alții, Johann Heinrich von Stein și alții

      Pârâți: Deutscher Bundestag, Bundesregierung
   II)   Procedura de soluționare a unui litigiu organic

      Petent: Grupul parlamentar DIE LINKE din Bundestag

      Pârât: Deutscher Bundestag

      Cealaltă parte în procedură: Bundesregierung

      Întrebările preliminare

               1.

                           a)

                           Decizia Consiliului Guvernatorilor Băncii Centrale Europene din 6 septembrie 2012 privind caracteristicile tehnice ale tranzacțiilor monetare definitive nu este compatibilă cu dispozițiile articolelor 119 și a articolului 127 alineatele (1) și (2)TFUE precum și cu articolele 17 – 24 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale, deoarece depășește mandatul de politică monetară al Băncii Centrale Europene și constituie o intervenție în domeniul de competență al statelor membre?
                           Depășirea de către Banca Centrală Europeană a mandatului său rezultă în special din faptul că Decizia Consiliului Guvernatorilor Băncii Centrale Europene din 6 septembrie 2012

                                       aa)

                                       este legată de programele de asistență politico-economică ale Mecanismului european de stabilizare financiară sau ale Mecanismului European de Stabilitate (condiționalitate)?

                                       bb)

                                       vizează achiziția de titluri de stat doar ale unor state membre selectate ale zonei euro (caracter selectiv)?

                                       cc)

                                       prevede achiziția de titluri de stat ale țărilor participante la program în plus față de programele de asistență ale Mecanismului european de stabilizare financiară sau ale Mecanismului european de stabilitate (caracter paralel)?

                                       dd)

                                       ar putea eluda limitările și condițiile cuprinse în programele de asistență ale Mecanismului european de stabilizare financiară sau ale Mecanismului european de stabilitate (eludare)?

                           b)

                           Decizia Consiliului Guvernatorilor Băncii Centrale Europene din 6 septembrie 2012 privind caracteristicile tehnice ale tranzacțiilor monetare definitive este incompatibilă cu interdicția privind finanțarea monetară prevăzută la articolul 123 TFUE?
                           Aceasta nu este compatibilă cu dispozițiile articolului 123 TFUE în special deoarece Decizia Consiliului Guvernatorilor Băncii Centrale Europene din 6 septembrie 2012

                                       aa)

                                       nu prevede limite cantitative pentru achiziția de titluri de stat (volum)?

                                       bb)

                                       nu prevede o durată între emisiunea titlurilor de stat pe piața primară și achiziția acestora de către Sistemul European al Băncilor Centrale pe piața secundară (formarea prețului de piață)?

                                       cc)

                                       permite păstrarea tuturor titlurilor de stat achiziționate până la data la care acestea ajung la scadență (imixtiune în logica pieței)?

                                       dd)

                                       nu cuprinde cerințe minime cu privire la bonitatea titlurilor de stat care urmează a fi achiziționate (risc de nerambursare)?

                                       ee)

                                       prevede egalitatea de tratament între Sistemul European al Băncilor Centrale, titularii privați și ceilalți titulari ai unor titluri de stat (reducerea datoriei)?

               2.

               În subsidiar, în situația în care Curtea nu ar considera că Decizia Consiliului Guvernatorilor Băncii Centrale Europene din 6 septembrie 2012 privind caracteristicile tehnice ale tranzacțiilor monetare definitive, care este un act adoptat de un organism al Uniunii Europene, poate face în mod viabil obiectul unei cereri formulate în temeiul articolului 267 alineatul (1) litera (b) TFUE:

                           a)

                           Dispozițiile articolelor 119 și 127 din TFUE precum și ale articolelor 17 – 24 din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene trebuie interpretate în sensul că permit Eurosistemului, în mod alternativ sau cumulativ,

                                       aa)

                                       să condiționeze achiziția de titluri de stat de existența și respectarea unor programe de asistență politico-economică ale Mecanismului european de stabilizare financiară sau ale Mecanismului european de stabilitate (condiționalitate)?

                                       bb)

                                       să achiziționeze doar titluri de stat ale unor state membre selectate (caracter selectiv)?

                                       cc)

                                       să achiziționeze titluri de stat ale țărilor participante la program în plus față de programele de asistență ale Mecanismului european de stabilizare financiară sau ale Mecanismului european de stabilitate (caracter paralel)?

                                       dd)

                                       să eludeze limitările și condițiile cuprinse în programele de asistență ale Mecanismului european de stabilizare financiară sau ale Mecanismului european de stabilitate (eludare)?

                           b)

                           În ceea ce privește interdicția privind finanțarea monetară, dispozițiile articolului 123 TFUE trebuie interpretate în sensul că, în mod alternativ sau cumulativ, Eurosistemului îi este permis,

                                       aa)

                                       să achiziționeze titluri de stat fără să existe o limitare cantitativă în acest sens (volum)?

                                       bb)

                                       să achiziționeze titluri de stat fără să curgă o perioadă minimă de la emisiunea titlurilor de stat pe piața primară (formarea prețului de piață)?

                                       cc)

                                       să păstreze toate titlurile de stat achiziționate până la data la care acestea ajung la scadență (imixtiune în logica pieței)?

                                       dd)

                                       să achiziționeze titluri de stat fără să existe cerințe minime în ceea ce privește bonitatea (risc de nerambursare)?

                                       ee)

                                       să accepte egalitatea de tratament dintre Sistemul European al Băncilor Centrale, titularii privați și ceilalți titulari ai unor titluri de stat (reducerea datoriilor)?

                                       ff)

                                       să influențeze, prin exprimarea intenției de achiziție sau în alt mod, în aceeași perioadă cu emisiunea de titluri de stat ale statelor membre ale zonei euro, formarea prețurilor (încurajare la prima achiziție)?


title: Cauza C-551/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/68/CE — Activitate independentă de reasigurare — Inițiere și exercitare — Dispoziții naționale anterioare directivei — Necomunicare sau netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-551/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/68/CE - Activitate independentă de reasigurare - Inițiere și exercitare - Dispoziții naționale anterioare directivei - Necomunicare sau netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 312/14
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și M. Kaduczak, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 privind reasigurarea și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 92/49/CEE ale Consiliului, precum și a Directivelor 98/78/CE și 2002/83/CE (JO L 323, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 224)

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a adoptat în termenul prevăzut actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/68/a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 privind reasigurarea și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 92/49/CEE ale Consiliului, precum și a Directivelor 98/78/CE și 2002/83/CE, și prin faptul că nu a comunicat Comisiei Comunităților Europene textul dispozițiilor naționale adoptate în domeniul reglementat prin această directivă, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive și în special al articolului 64 din aceasta.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauzele T-441/10 P-443/10 P: Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2012 — Kurrer și alții/Comisia [ „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Numire — Încadrare în grad — Reguli tranzitorii de încadrare în grad cu ocazia recrutării — Articolul 5 alineatul (4) din anexa XIII la statut — Principiul egalității de tratament” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/15

         Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2012 — Kurrer și alții/Comisia
   (Cauzele T-441/10 P-443/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Numire - Încadrare în grad - Reguli tranzitorii de încadrare în grad cu ocazia recrutării - Articolul 5 alineatul (4) din anexa XIII la statut - Principiul egalității de tratament)
   2012/C 126/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgia) (cauza T-441/10 P), Salvatore Magazzu (Bruxelles, Belgia) (cauza T-442/10 P) și Stefano Sotgia (Dublin, Irlanda) (cauza T-443/10 P) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentant: J. Currall, agent) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Trei recursuri formulate împotriva Hotărârilor Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 8 iulie 2010, Magazzu/Comisia (F-126/06, nepublicată încă în Repertoriu), Sotgia/Comisia (F-130/06, nepublicată încă în Repertoriu) și Kurrer/Comisia (F-139/06, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se urmărește anularea acestor hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Domnii Christian Kurrer, Salvatore Magazzu și Stefano Sotgia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-46/09: Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2013 — Grecia/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțare — Procesarea citricelor, a bumbacului, a cărnii de vită și de mânzat și a uleiului de măsline — Audit financiar — Controale cheie — Proporționalitate — Recurență — Obligație de motivare” )

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2013 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-46/09) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - Cheltuieli excluse de la finanțare - Procesarea citricelor, a bumbacului, a cărnii de vită și de mânzat și a uleiului de măsline - Audit financiar - Controale cheie - Proporționalitate - Recurență - Obligație de motivare)
   2013/C 63/34
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: V. Kontolaimos, I. Chalkias, S. Charitaki și S. Papaïoannou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Markoulli și H. Tserepa-Lacombe, agenți, asistați de N. Korogiannakis)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/960/CE a Comisiei din 8 decembrie 2008 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) (JO L 340, p. 99), în măsura în care aceasta exclude de la finanțarea comunitară anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza T-419/10: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2010 — Ori Martin/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/60

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2010 — Ori Martin/Comisia
   (Cauza T-419/10)
   ()
   2010/C 301/96
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ori Martin SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: P. Ziotti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei Europene din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare), în măsura în care prin aceasta i se impută reclamantei răspunderea comportamentelor sancționate;

               —

               anularea sau reducerea amenzii aplicate conform articolului 2 din decizia menționată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași cu cea din cauza T-385/10 ArcelorMittal Wire France și alții/Comisia.
   Reclamanta consideră că Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei Europene din 30 iunie 2010 este nelegală întrucât îi atribuie o răspundere numai în temeiul faptului că deține (aproape) integral proprietatea asupra societății căreia i-au fost atribuite pretinsele comportamente coluzive sancționate în temeiul articolului 101 TFUE.
   În special, reclamanta invocă:

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, în măsura în care competența Comisiei de a aplica amenzi era prescrisă în speță;

               —

               încălcarea articolului 101 TFUE, precum și a principiului caracterului personal al răspunderii și al sancțiunilor, celui al bunei administrări și celui al nediscriminării, în măsura în care Comisia ajunge să pună în sarcina reclamantei o adevărată răspundere proprie și obiectivă pentru comportamentele eventual ilicite săvârșite de societatea controlată, răspundere care face obiectul unei prezumții absolute, care în realitate nu poate fi răsturnată prin probe contrare. Această răspundere legată de deținerea proprietății nu are precedent și încalcă principiile stabilite de jurisprudența comunitară cu privire la aplicarea articolului 101 TFUE în cadrul grupurilor de societăți.

               —

               încălcarea principiului răspunderii limitate a societăților de capital care se regăsește în dreptul societăților comun sistemelor de drept ale statelor membre și dreptului Uniunii însuși.

         În continuare, Ori Martin solicită anularea sau, cel puțin, reducerea semnificativă a amenzii aplicate.


title: Cauza T-653/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 august 2017 – Malta/Comisia [„Procedură de măsuri provizorii — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Politica comună în domeniul pescuitului — Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 — Schimb de documente între Malta şi Comisie — Acces acordat Greenpeace — Cerere de suspendare a executării — Fumus boni juris — Evaluare comparativă a intereselor”]

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/15

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 25 august 2017 – Malta/Comisia
   (Cauza T-653/16 R)
   ([„Procedură de măsuri provizorii - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Politica comună în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 - Schimb de documente între Malta şi Comisie - Acces acordat Greenpeace - Cerere de suspendare a executării - Fumus boni juris - Evaluare comparativă a intereselor”])
   (2017/C 338/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Malta (reprezentant: A. Buhagiar, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei Comisiei din 13 iulie 2016, adoptată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, privind o cerere de acces la documente, înregistrată cu numărul de referinţă GestDem2015/5711A-018-2014

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă executarea Deciziei Comisiei Europene din 13 iulie 2016, adoptată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, privind o cerere de acces la documente înregistrată cu numărul de referinţă GestDem2015/5711, în măsura în care prin această decizie se acordă acces la documentele emise de Republica Malta.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-557/12: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2012 — RiskMetrics Solutions/OAPI (RISKMANAGER)

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2012 — RiskMetrics Solutions/OAPI (RISKMANAGER)
   (Cauza T-557/12)
   2013/C 63/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: RiskMetrics Solutions LLC (New York, Statele Unite) (reprezentant: I. De Freitas, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate, astfel încât să se admită înregistrarea și publicarea mărcii comunitare nr. 9 446 881;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „RISKMANAGER” pentru produse și servicii din clasele 9, 35 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 446 881.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/209 al Consiliului.


title: Cauza C-423/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 93/37/CEE — Articolele 3 și 11 — Concesiuni de lucrări publice — Obligații în materie de publicitate — Întinderea obligațiilor — Anunț de participare — Descrierea obiectului concesiunii și a localizării lucrărilor — Lucrări suplimentare care nu sunt prevăzute explicit în anunțul de participare și în caietul de sarcini — Principiul egalității de tratament)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-423/07) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 93/37/CEE - Articolele 3 și 11 - Concesiuni de lucrări publice - Obligații în materie de publicitate - Întinderea obligațiilor - Anunț de participare - Descrierea obiectului concesiunii și a localizării lucrărilor - Lucrări suplimentare care nu sunt prevăzute explicit în anunțul de participare și în caietul de sarcini - Principiul egalității de tratament)
      (2010/C 161/04)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Kukovec, M. Konstantinidis, S. Pardo Quintillán și M. Canal Fontcuberta, abogada)

         Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, agent)

         Obiectul

      Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 3 și a articolului 11 alineatele (3), (6), (7), (11) și (12) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54) — Încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării — Lucrări care nu au făcut obiectul unei concesionări — Atribuire ulterioară momentului în care a fost atribuită concesionarea

         Dispozitivul

                  1.

                  Prin atribuirea în favoarea Ibérica de Autopistas SA, la 5 noiembrie 1999:

                              —

                              a construirii unei a treia benzi de circulație pe sens pe porțiunea de tronson cu plată al autostrăzii A-6 situată între orașul Villalba și joncțiunea Valle de los Caídos,

                              —

                              a construirii unei a treia benzi reversibile pe porțiunea de tronson cu plată al autostrăzii A-6 situată între joncțiunea Valle de los Caídos și orașul San Rafael, inclusiv construirea unui nou tunel, și

                              —

                              a construirii unei a patra benzi de circulație pe sens pe tronsonul gratuit al autostrăzii A-6 situat între orașele Madrid și Villalba,
                              fără ca aceste lucrări să fi fost menționate în obiectul contractului de concesiune de lucrări publice, astfel cum a fost descris în anunțul publicat în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene și în caietul de sarcini, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (1), precum și în temeiul articolului 11 alineatele (3) și (6) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, coroborate cu anexa V la aceasta.

                  2.

                  Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

                  3.

                  Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza F-109/11: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/26

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-109/11)
   2012/C 6/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea unei părți din raportul de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada 1.1.2009-31.12.2009, mai precis a părții din acest raport redactată de EUROSTAT pentru aceeași perioadă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-22/15: Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – ZZ/Parlamentul

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/42

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-22/15)
   (2015/C 127/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de stabilire a drepturilor reclamantului la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea nelegalității și a inaplicabilității articolului 8 din anexa VII la statut;

               —

               anularea deciziei de încetare a rambursării cheltuielilor de călătorie anuale ale reclamantului începând din anul 2014;

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-503/11 P: Ordonanța președintelui Curții din 8 mai 2012 — ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, fostă ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH/Comisia Europeană

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/21

         Ordonanța președintelui Curții din 8 mai 2012 — ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, fostă ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-503/11 P) (1)

   2012/C 303/38
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-3/11: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2011 — Portugalia/Comisia

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/18

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2011 — Portugalia/Comisia
   (Cauza T-3/11)
   2011/C 139/36
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2010) 7555] (JO L 288, p. 24), în măsura în care, referitor la motivul „Deficiențe în sistemul LPIS-GIS, în efectuarea controalelor la fața locului și în calcularea sancțiunilor”, a aplicat corecții financiare în cadrul mai multor măsuri, cu excluderea de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a sumei de 40 690 655,11 euro, în raport cu cheltuielile declarate de reclamantă pentru exercițiile 2005, 2006 și 2007,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii introduse, reclamanta invocă zece motive:

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când nu a luat în considerare datele prezentate de autoritățile portugheze privitoare la controalele efectuate în cadrul sistemului LPIS-GIS, bazate pe analiza riscului, în temeiul dispozițiilor articolului 27 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când nu a luat în considerare datele prezentate de autoritățile portugheze privitoare la intensificarea controalelor efectuate în cadrul sistemului LPIS-GIS, în temeiul dispozițiilor articolului 26 din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când nu a luat în considerare datele prezentate de autoritățile portugheze și privitoare la controalele efectuate în cadrul sistemului LPIS-GIS, cu respectarea regulii 75 %/90 %, prevăzută la articolul 24 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când a exprimat incertitudini serioase și rezonabile cu privire la existența controalelor ineficace și/sau cu deficiențe, întemeindu-se pe un singur caz particular de includere a unei autostrăzi în suprafața eligibilă.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când a aplicat „Orientările privind calcularea consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare”, care figurează în documentul VI/5330/1997-PT și, în consecință, încălcarea principiului egalității statelor membre.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când a aplicat corecțiile financiare în mod suplimentar față de cheltuielile referitoare la Schema de plată unică, exercițiul 2006, care include astfel toate măsurile din primul și din al doilea pilon.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când aceasta nu a luat în considerare dispozițiile referitoare la „Calculul sancțiunilor”, în lumina datelor prezentate de autoritățile portugheze, din care reiese respectarea dispozițiilor articolului 49 alineatul (1) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei, precum și inexistența unui risc pentru Fond și, în consecință, prin decizia atacată se încalcă astfel și principiul proporționalității.

               8.

               Al optulea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când a apreciat că a existat o neîndeplinire intenționată, în lumina datelor prezentate de autoritățile portugheze, care dovedesc respectarea pe deplin a dispozițiilor articolului 53 din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei.

               9.

               Al nouălea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când nu a luat în considerare datele prezentate de autoritățile portugheze care demonstrau respectarea dispozițiilor articolului 21 din Regulamentul nr. 2237/2003, pentru anul 2004, și a dispozițiilor articolului 13 alineatul (5) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei, pentru anul 2005, în raport cu controalele densității minime a pomilor cu fructe cu coaja lignificată.

               10.

               Al zecelea motiv este întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie cu privire la corecțiile aplicate în cadrul măsurii „Valori suplimentare ale ajutoarelor” — prime pentru carne și fonduri SPU plătite pentru drepturi speciale.


title: Cauza C-415/14: Recurs introdus la 2 septembrie 2014 de Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA și José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 iunie 2014 în cauza T-564/10, Quimitécnica.com și de Mello/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/5

         Recurs introdus la 2 septembrie 2014 de Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA și José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 26 iunie 2014 în cauza T-564/10, Quimitécnica.com și de Mello/Comisia
   (Cauza C-415/14)
   2014/C 388/07
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurente: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA și José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (reprezentant: J. Calheiros, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea, în temeiul articolului 256 TFUE alineatul (1) al doilea paragraf, a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2014 (cauza T-564/10) prin care s-a respins acțiunea formulată de recurente împotriva Comisiei Europene, având ca obiect anularea deciziei Comisiei adoptată de contabilul acesteia prin scrisoarea din 8 octombrie 2010, în măsura în care prin scrisoarea respectivă se impunea ca garanția financiară necesară conform articolului 85 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 (1) să fie furnizată de o bancă ce a primit ratingul „AA” pe termen lung, și prin care recurentele au fost obligate la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               admiterea, ca urmare a anulării hotărârii atacate, a concluziilor formulate de recurente în primă instanță și, în consecință, anularea în parte a deciziei Comisiei, adoptată de contabilul acesteia prin scrisoarea din 8 octombrie 2010, în măsura în care prin scrisoarea respectivă se impunea ca garanția financiară necesară conform articolului 85 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 să fie furnizată de o bancă ce a primit ratingul „AA” pe termen lung;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă două motive:

               1.

               Primul motiv: motivarea hotărârii atacate este viciată de o eroare de drept, întrucât s-a respins argumentul formulat de recurente în acțiunea introdusă la Tribunal cu privire la nemotivarea deciziei adoptate de Comisie la 8 octombrie 2010, în ceea ce privește impunerea furnizării unei garanții financiare de către o bancă ce a primit ratingul „AA” pe termen lung.

                           —

                           În hotărârea atacată se admite că decizia adoptată la 8 octombrie 2010 nu cuprinde nicio motivare expresă în ceea ce privește cerința referitoare la ratingul băncii care emite garanția. Se susține, în schimb, că baza raționamentului Comisiei reiese din însăși această cerință.

                           —

                           Conform prevederilor articolului 296 TFUE, toate actele, inclusiv deciziile, sunt obligatoriu motivate.

                           —

                           „Baza raționamentului Comisiei” trebuie să rezulte din motivarea deciziei, iar nu din însuși actul atacat.

                           —

                           Cele prezentate anterior se impun a fortiori în cazul în care „protecția intereselor financiare ale Uniunii”, care se presupune că constituie „baza raționamentului Comisiei”, ar putea fi garantată în mod adecvat prin intermediul garanției bancare propuse de recurente prin scrisoarea trimisă Comisiei la 3 septembrie 2010.

                           —

                           Pe de altă parte, în anul 2010, când Comisia a impus această cerință, alegerea ratingului drept unic criteriu pentru furnizarea unei garanții bancare era deja complet neadecvată, întrucât acest criteriu, discutabil din punct de vedere obiectiv, necesita o motivare mai convingătoare, clară și expresă.

                           —

                           De asemenea, faptul că amânarea plății se acordă în mod discreționar ridică nivelul cerinței de motivare în raport cu cel aplicabil în cazul exercitării unei competențe nediscreționare.

                           —

                           În plus, în decizie nu se invocă nicio normă comunitară pe care s-ar putea întemeia cerința menționată.

                           —

                           Având în vedere că, astfel cum se admite în hotărârea atacată, decizia Comisiei din 8 octombrie 2010 nu cuprinde nicio motivare expresă în privința cerinței referitoare la ratingul băncii care emite garanția, hotărârea atacată cuprinde o eroare prin faptul că se consideră că actul atacat nu este afectat de nemotivarea invocată de recurente în acțiunea introdusă la Tribunal.

               2.

               Al doilea motiv: motivarea hotărârii atacate este viciată de o eroare de drept, în măsura în care a fost respins argumentul formulat de recurente în acțiunea introdusă la Tribunal cu privire la încălcarea tratatului – principiul proporționalității.

                           —

                           Din cuprinsul articolului 85 din Regulamentul nr. 2342/2002 rezultă că, în cazul în care sunt îndeplinite cerințele și prevederile acestui articol, persoana care adoptă decizia comunitară (în speță, contabilul) trebuie să examineze cererea de prelungire a termenului de plată prezentată de întreprinderea în cauză și trebuie să o admită dacă sunt respectate cerințele și prevederile legale în acest sens.

                           —

                           „Larga putere de apreciere” acordată contabilului Comisiei în temeiul articolului 85 din regulamentul menționat se concretizează în examinarea cererii de prelungire a termenului de plată prezentate de întreprinderea în cauză și în admiterea acesteia, fără a se extinde la tipul de garanție bancară pe care contabilul Comisiei îl consideră acceptabil, astfel încât, în exercitarea controlului asupra actului atacat nu este suficient să se demonstreze că acesta este vădit neadecvat pentru atingerea obiectivelor urmărite, astfel cum s-a considerat în mod greșit în hotărârea atacată.

                           —

                           O garanție emisă la cerere de o instituție de credit, care respectă modelul impus de Comisie, constituie o formă adecvată și proporțională în vederea garantării plății sumelor datorate. În fapt, sistemul judiciar portughez în general – ca și sistemele din alte state ale Uniunii Europene – acceptă, în diverse scopuri, furnizarea unei garanții bancare, inclusiv pentru suspendarea executării hotărârilor judecătorești și, în special, a eventualei executări solicitate de Comisie în fața instanțeloe naționale pentru recuperarea unei amenzi neplătite.

                           —

                           În acest caz concret, garanția propusă de recurente, care nu a fost acceptată de Comisie, ar fi fost emisă de Banco Comercial Português, S. A., instituție de credit cu sediul în Uniunea Europeană și supusă normelor de supraveghere și consolidare definite de înseși instituțiile Uniunii. Prin urmare, nimic nu pare să justifice ca, în scopul protecției drepturilor Uniunii, să se refuze posibilitatea furnizării garanției de către banca în cauză, nici impunerea constituirii acesteia de către o bancă ce a primit ratingul „AA” pe termen lung.

                           —

                           În plus, se are în vedere contextul de notorietate publică în sensul că ratingul băncilor portugheze a fost afectat de modificarea ratingului Republicii Portugheze. În acest mod, nu există nicio bancă cu sediul în Portugalia care să respecte criteriile de rating („AA” pe termen lung) impuse în decizia Comisiei. Această circumstanță era menționată în hotărârea atacată, sub titlul „Situația de fapt”, dar a fost ignorată în motivarea acestei hotărâri.

                           —

                           Decizia Comisiei încalcă astfel criteriul necesității (care constituie un aspect important al principiului proporționalității), având în vedere că, dintre toate modalitățile posibile, aceasta a optat pentru aceea care în conjunctura actuală se dovedește a prejudicia cel mai mult interesele recurentelor.

                           —

                           Prin urmare, există o disproporție flagrantă între condiția impusă de Comisie (garanție emisă de o bancă europeană cu rating „AA” pe termen lung) și obiectivul care se pretinde a fi urmărit (protecția dreptului Comisiei la plata sumelor datorate), motiv pentru care hotărârea atacată cuprinde o eroare în măsura în care consideră că actul atacat nu încalcă principiul proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza T-70/08: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Axis AB/OAPI — Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ETRAX — Mărci naționale figurative anterioare ce conțin elementele verbale ETRA I+D — Motiv relativ de refuz — Admisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs — Norma 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 și articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/33

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Axis AB/OAPI — Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX)
      (Cauza T-70/08) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ETRAX - Mărci naționale figurative anterioare ce conțin elementele verbale ETRA I+D - Motiv relativ de refuz - Admisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs - Norma 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 și articolul 59 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
      (2010/C 288/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Axis AB (Lund, Suedia) (reprezentant: J. Norderyd, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX) (Valence, Spania)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 27 noiembrie 2007 (cauza R 334/2007 2), privind o procedură de opoziție între Etra Investigación y Desarrollo, SA și Axis AB

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) (mărci, desene și modele industriale) din 27 noiembrie 2007 (cauza R 334/2007-2), privind o procedură de opoziție între Etra Investigación y Desarrollo, SA și Axis AB.

                  2.

                  OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Axis.

         (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-562/11: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2013 — Symbio Gruppe/OAPI — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Radierea înregistrării internaționale — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/23

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2013 — Symbio Gruppe/OAPI — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE)
   (Cauza T-562/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Radierea înregistrării internaționale - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 336/48
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Symbio Gruppe GmbH & Co. KG (Herborn, Germania) (reprezentanți: A. Schulz și C. Onken, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: R. Pethke și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ada Cosmetic GmbH (Kehl, Germania) (reprezentanți: inițial H. Börjes Pestalozza, ulterior R. Douglas Morton și E. Kessler, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 august 2011 (cauza R 2121/2010-4) privind o procedură de opoziție între Symbio Gruppe GmbH & Co. KG și Ada Cosmetic GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza T-339/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 7 februarie 2007 — Clotuche/Comisie ( Funcționari — Reîncadrarea unui director în funcția de consilier principal — Interesul serviciului — Echivalența posturilor — Reorganizarea Eurostat — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 7 februarie 2007 — Clotuche/Comisie
   (Cauza T-339/03) (1)

   („Funcționari - Reîncadrarea unui director în funcția de consilier principal - Interesul serviciului - Echivalența posturilor - Reorganizarea Eurostat - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri’)
   (2007/C 82/66)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Gabrielle Clotuche (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon, G. Demez și P. Reyniers, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, solicitarea anulării deciziei Comisiei din data de 9 iulie 2003 de a o reîncadra pe reclamantă dintr-un post de director într-un post de consilier principal, precum și a deciziei Comisiei din data de 1 octombrie 2003 privind reorganizarea Eurostat, întrucât nu prevede nicio măsură de reîncadrare a reclamantei într-un post de director; pe de altă parte, solicitarea reparării prejudiciului moral.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Obligă Comisia la plata către reclamantă a sumei de un euro cu titlu de daune-interese pentru greșeală de serviciu.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv cele aferente procedurii în fața Tribunalului privind aplicarea de măsuri provizorii, precum și o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de către reclamantă, inclusiv cele aferente procedurii în fața Tribunalului privind aplicarea de măsuri provizorii.

               4)

               Reclamanta suportă patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată, inclusiv cele aferente procedurii în fața Tribunalului privind aplicarea de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 289, 29.11.2003.


title: Cauza T-64/09: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Micro Shaping/OAPI (packaging) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative packaging — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/38

      Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Micro Shaping/OAPI (packaging)
      (Cauza T-64/09) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative packaging - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
      (2010/C 288/72)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Micro Shaping Ltd (Goring-by-Sea, Worthing, West Sussex, Regatul Unit) (reprezentant: A. Franke, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recursuri a OAPI din 11 decembrie 2008 (cauza R 1063/2008-1), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ packaging ca marcă comunitară.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Micro Shaping Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza T-86/08: Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/26

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-86/08)
   (2008/C 142/47)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: V. Kondolaimos și S. Haritaki, asistați de doamna M. Tassopoulou)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea sau, în subsidiar, modificarea Deciziei 2008/68/CE a Comisiei din 20 decembrie 2007, notificată cu numărul C(2007) 6514 final (JO L 18, p. 12), în partea în care se dispun corecții financiare în sarcina Republicii Elene pentru motivele indicate în mod detaliat în cadrul cererii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei prin care sunt excluse de la finanțarea comunitară anumite cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, în măsura în care se impun corecții financiare în cazul următoarelor sectoare: a) fructe și legume, b) măsuri însoțitoare ale dezvoltării rurale și c) plăți întârziate.
   Reclamanta arată că decizia atacată poate fi anulată, ca urmare a unei încălcări a legii, în măsura în care dispozițiile comunitare au fost interpretate și aplicate în mod eronat sau ca urmare a faptului că această decizie s-a întemeiat pe o eroare de fapt și pe o apreciere eronată a faptelor, sau, în subsidiar, ca urmare a faptului că decizia este afectată de caracterul defectuos, insuficient și inexact al motivării, care repune în discuție temeiul juridic al deciziei; în plus, poate fi anulată și pentru motivul că prin impunerea corecțiilor litigioase, Comisia a încălcat principiul proporționalității și a depășit limitele puterii sale de apreciere.
   În particular, reclamanta invocă următoarele șase motive de anulare:
   În ceea ce privește corecția aplicabilă prelucrării citricelor, în lumina faptelor și dat fiind că respectiva corecție de 2 % impusă privește redeschiderea procedurii începând de la faza consultărilor bilaterale, ca urmare a anulării unei decizii similare a Comisiei de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene (denumită în continuare „Curtea”), în cauza C-5/03 (1), reclamanta face referire, în primul rând, la faptul că a avut loc o încălcare de către Comisie a obligației acesteia de a se conforma hotărârilor Curții în temeiul articolului 233 CE și al autorității de lucru judecat, precum și a normelor comunitare și a liniilor directoare în materie de lichidare a conturilor. Reclamanta invocă și necompetența ratione temporis a Comisiei, impunerea nelegală a unei corecții în temeiul unei nereguli în cadrul unui control ulterior și, în cele din urmă, o încălcare a regulii celor 24 de luni ca urmare a calificării greșite a unui document din 1999 drept scrisoare cuprinzând concluzii.
   În al doilea rând, reclamanta invocă eroarea de fapt, motivarea insuficientă, încălcarea proporționalității și depășirea limitelor puterii de apreciere, având în vedere faptul că încălcarea imputată (plata prin cecuri în loc de virament bancar) privește o neregulă, iar nu inexistența unui control suplimentar, fără să se fi constatat o plată nelegală în raport cu data executării.
   În al treilea rând, în ceea ce privește corecția în domeniul măsurilor însoțitoare ale dezvoltării rurale, reclamanta invocă încălcarea normelor fundamentale de procedură; în subsidiar, aceasta face referire la necompetența ratione temporis a Comisiei cu privire la impunerea retroactivă de corecții financiare pentru o perioadă anterioară celor 24 de luni care au precedat trimiterea scrisorii de conciliere. În al patrulea rând, reclamanta arată că, în măsura în care se limitează la o neregularitate a scrisorii de conciliere și în măsura în care, în raportul sinoptic, există îndoieli cu privire la cauza precisă a corecției, decizia atacată este afectată de motivare insuficientă.
   În al cincilea rând, reclamanta arată că s-a săvârșit o eroare de fapt de către Comisie și că aceasta a impus o corecție de 5 % pentru măsurile agricole și de protecția mediului și pentru măsurile de salvgardare, cu încălcarea normelor comunitare și a liniilor directoare în materie de lichidare, fără nicio justificare și cu încălcarea principiului proporționalității, depășind astfel limitele puterii sale de apreciere.
   În al șaselea rând, având în vedere aplicarea automată a baremului reducerilor din Regulamentul (CE) nr. 296/96 (2), care privește plățile în avans, și fără a contesta veridicitatea concluziilor prin care s-a constatat efectuarea de plăți în afara termenului, ceea ce a avut drept consecință excluderea totală a cheltuielilor reprezentând plăți întârziate, reclamanta invocă o încălcare a normelor comunitare și a liniilor directoare în materie de lichidare a conturilor.

      (1)  Hotărârea din 7 iulie 2005, Grecia/Comisia, C-5/03, Rec. 2005, p. I-5925.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 296/96 al Comisiei din 16 februarie 1996 privind datele care urmează să fie transmise de către statele membre și contabilizarea lunară a cheltuielilor finanțate în cadrul secțiunii „Garantare” a FEOGA și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2776/88 (JO L 39, 17.2.1996, p. 5).


title: Cauza F-69/11: Acțiune introdusă la 20 iulie 2011 — ZZ/Curtea de Conturi

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/52

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2011 — ZZ/Curtea de Conturi
   (Cauza F-69/11)
   2011/C 282/99
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Curții de Conturi de a nu îl numi pe reclamant în postul de director al Direcției resurse umane și de a numi un alt candidat în acel post

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Curții de Conturi de a numi o altă persoană în postul de director al Direcției resurse umane și de a nu îl numi pe reclamant în acel post;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea Curții de Conturi la repararea prejudiciului material suferit care constă în pierderea drepturilor financiare legate de deciziile contestate (inclusiv în ceea ce privește cariera și drepturile de pensie) și, prin urmare, plata acestor drepturi începând cu 1 ianuarie 2001;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata unui euro simbolic cu titlu de reparare a prejudiciului moral;

               —

               obligarea Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-843/14: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Comisia

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/27

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Comisia
   (Cauza T-843/14)
   (2015/C 056/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Germania) și Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Franța) (reprezentanți: F. Puel și E. Durand, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene ca urmare a procedurii desfășurate în fața Tribunalului în cadrul căreia au fost încălcate exigențele legate de respectarea termenului rezonabil de judecare a cauzei.

         În consecință:

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata unei despăgubiri adecvate și integrale pentru prejudiciile materiale și morale suferite de reclamante ca urmare a comportamentului nelegal al Uniunii, corespunzător următoarelor sume, însoțite de dobânzi compensatorii și moratorii la rata aplicată de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile sale principale de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale, cu începere de la data introducerii cererii:

                           —

                           1 1 93  467 euro cu titlu de pierderi suferite ca urmare a plății de dobânzi legale suplimentare aplicate cuantumului principal al sancțiunii după expirarea unui termen rezonabil;

                           —

                           1 87  571 euro cu titlu de pierderi suferite ca urmare a plății suplimentare a garanției bancare după expirarea unui termen rezonabil;

                           —

                           2 0 00  000 de euro cu titlu de câștiguri nerealizate și/sau pierderi cauzate de „negura incertitudinii”, și

                           —

                           5 00  000 de euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care s-ar considera că cuantumul prejudiciului suferit ar trebui să facă obiectul unei noi evaluări, dispunerea efectuării unei expertize în conformitate cu articolul 65 litera (d), cu articolul 66 alineatul (1) și cu articolul 70 din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

               —

               în orice ipoteză, obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii lor, reclamantele invocă un singur motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, din cauza duratei excesive a procedurii desfășurate în fața Tribunalului și, prin urmare, a încălcării dreptului lor fundamental de judecare a cauzei lor într-un termen rezonabil.


title: Cauza T-613/11: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — VMS Deutschland/Comisia

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/35

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2011 — VMS Deutschland/Comisia
   (Cauza T-613/11)
   2012/C 32/71
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanta: VMS Deutschland Holdings GmbH (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: D. Pohl, G. Burwitz, M. Maier și P. Werner)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 275 final a Comisiei din 26 ianuarie 2011, adoptată în cazul C 7/2010 privitor la ajutorul de stat „KStG, Sanierungsklausel” și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv: lipsa de selectivitate prima facie a măsurii
               Reclamanta invocă lipsa de selectivitate a clauzei de redresare enunțate la articolul 8c alineatul 1a din Legea germană referitoare la impozitul pe profit (Körperschaftssteuergesetz, denumită în continuare „KStG”) în ceea ce privește reportarea pierderilor unor întreprinderi achiziționate în scopul redresării. Potrivit reclamantei, nu ar fi vorba despre un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE întrucât legea nu derogă de la sistemul de referință aplicabil.

               2.

               Al doilea motiv: măsură generală
               Potrivit reclamantei, măsura care constă în a distinge întreprinderile în funcție de situația lor economică și potențialul lor este un regim tehnic care, ca măsură generală, nu poate intra în domeniul de aplicare al articolului 107 alineatul (1) TFUE. Reclamanta apreciază că, după o examinare economică globală, un astfel de regim ar putea fi profitabil oricărei întreprinderi, chiar dacă, la un moment dat, numai câteva întrepinderi ar fi efectiv în măsură să utilizeze regula.

               3.

               Al treilea motiv: justificarea măsurii prin natura și structura internă a sistemului fiscal
               Potrivit reclamantei, clauza de redresare enunțată la articolul 8c alineatul 1a din KStG este justificată prin natura și structura internă a sistemului fiscal și, inclusiv pentru acest motiv, nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.


title: Cauza F-82/10: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2010 — Nolin/Comisia

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/38

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2010 — Nolin/Comisia
   (Cauza F-82/10)
   ()
   2011/C 13/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Michel Nolin (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișei de regularizare a remunerației reclamantului pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișei sale de remunerație 01/2010 stabilite în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea fișelor de remunerație RG/2009 ale reclamantului, precum și a fișei sale de remunerație 01/2010;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-399/17: Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/20

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2017 – Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-399/17)
   (2017/C 293/25)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții de Justiție:

               —

               constatarea faptului că, prin refuzul de a asigura preluarea materialului TPS-NOLO (Geobal), care a fost transferat din Republica Cehă la Katowice, Polonia, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 24 alineatul (2) și al articolului 28 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (1);

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Materialul TPS-NOLO, care a fost transferat din Republica Cehă pe teritoriul Republicii Polone și care provine dintr-un depozit de deșeuri periculoase (lagunele OSTRAMO), stocat într-un alt depozit de deșeuri pe teritoriul Republicii Cehe și clasificat ca deșeu de gudron rezultat din rafinarea, din distilarea sau din tratarea pirolitică a unor materiale organice, este considerat de autoritățile poloneze drept un deșeu care se încadrează în anexa IV la Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (denumit în continuare „regulamentul privind transferurile de deșeuri”).

               2.

               Având în vedere că Republica Cehă contestă clasificarea substanței în cauză drept deșeu pe baza înregistrării materialului în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (2) (denumit în continuare „Regulamentul REACH”), a intervenit o situație de conflict, care este reglementată la articolul 28 alineatul (1) din regulamentul privind transferurile de deșeuri, în măsura în care acesta prevede că obiectul transferului trebuie tratat ca și cum ar fi deșeu.

               3.

               Înregistrarea materialului în conformitate cu Regulamentul REACH nu garantează că utilizarea substanței nu va conduce la un efect global negativ asupra mediului sau asupra sănătății umane sau că substanța în cauză încetează în mod automat să fie deșeu. În lipsa unei decizii naționale de constatare a faptului că substanța în cauză a ajuns la un stadiu în care deșeul încetează să mai fie deșeu, nu se poate considera că înregistrarea acestei substanţe în conformitate cu Regulamentul REACH este validă în temeiul articolului 2 alineatul (2) din regulamentul menţionat.

               4.

               Având în vedere că substanța în cauză a fost transferată în afara frontierelor fără notificare, acest transfer trebuie considerat un „transfer ilegal” în sensul articolului 2 punctul 35 litera (a) din regulamentul privind transferurile de deșeuri. În acest caz, autoritățile competente din țara de expediere trebuie să se informeze în mod corespunzător pentru a se asigura că deșeul respectiv va fi preluat în conformitate cu dispozițiile articolului 24 alineatul (2) din regulament, fapt refuzat în mod nejustificat de Republica Cehă. Această obligație nu este contrară articolului 128 din Regulamentul REACH, care garantează libera circulație a substanțelor, a amestecurilor sau a articolelor în sensul articolului 3 din Regulamentul REACH, întrucât deșeurile sunt excluse în mod expres din domeniul de aplicare al regulamentului în cauză [a se vedea articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul REACH].

      (1)  JO 2006, L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172.

      (2)  JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3.


title: Cauza F-108/07: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2007 — Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/56

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2007 — Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza F-108/07)
   (2008/C 22/108)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bart Nijs (Bereldange, Belgia) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Curții de Conturi a Comunităților Europene de reînnoire a mandatului secretarului general al Curții de Conturi pentru o nouă perioadă de șase ani, cu începere de la 1 iulie 2007;

               —

               în subsidiar, anularea celor două acte care ar constitui „deciziile autorității împuternicite să facă numiri (AIPN)” din 8 decembrie 2006 de punere în executare a hotărârii din 3 octombrie 2006 a Tribunalului de Primă Instanță în cauza T-171/05 și, respectiv, din 12 iulie 2007 de respingere a plângerii reclamantului din 12 martie 2007.

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă, printre altele, următoarele fapte: i) acțiunea ilegală a secretarului general al Curții de Conturi care, în loc să sesizeze OLAF, ar fi refuzat în mod expres să ia măsuri sau să examineze problema atunci când fusese înștiințat cu privire la existența unei fraude în dauna regimului de pensii de invaliditate, prin documente în acest sens, ii) exercitarea ilegală a atribuțiilor de către un funcționar, iii) lipsa repetată a publicării deciziilor de promovare și a datelor acestora, iv) ilegalitatea alegerilor din 2004 și din 2006 pentru Comitetul de personal, pentru mai multe motive, v) existența unui număr mare de abateri de la procedura promovării și, de asemenea, a unei uzurpări a autorității de a face numiri acordată unui șef de unitate, ca și a unui număr mare de interese personale susceptibile să compromită independența AIPN aproape în toate deciziile sale, vi) „deciziile AIPN” ar fi rezultatul intereselor personale ale tuturor superiorilor ierarhici ai reclamantului și ale disimulării faptului că s-a recurs la o colegă pentru a exercita provizoriu atribuțiile unui superior, ca și ale lipsei sesizării OLAF, vii) AIPN și-ar fi fundamentat deciziile atacate pe aceeași înlănțuire de erori evidente, la fel ca și deciziile inițiale, pe care le confirmă, întemeindu-se pe o hotărâre fără autoritate de lucru judecat și fără a infirma fie și cel mai neînsemnat argument al reclamantului, viii) lipsa informării comitetelor implicate în procedura de evaluare și de promovare cu privire la compromiterea independenței superiorilor ierarhici ai reclamantului.


title: Cauza T-388/09: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2009 — Rosenruist/OAPI (Reprezentarea a două linii curbe intersectate într-un punct pe un buzunar)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/62

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2009 — Rosenruist/OAPI (Reprezentarea a două linii curbe intersectate într-un punct pe un buzunar)
   (Cauza T-388/09)
   2009/C 282/115
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: S. Gonzáles Malabia și S. Rizzo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 iunie 2009 în cauza R 237/2009-2; și

               —

               obligarea pârâtului la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca reprezentând două linii curbe intersectate într-un punct pe un buzunar, pentru produse și servicii din clasele 18 și 25;

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare;

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul;

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr 40/94 al Consiliului [care a devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului] întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că marca comunitară respectivă este lipsită de caracter distinctiv intrinsec.


title: Cauza T-138/12: Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Geipel/OAPI — Reeh (BEST BODY NUTRITION) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/49

         Ordonanța Tribunalului din 20 noiembrie 2012 — Geipel/OAPI — Reeh (BEST BODY NUTRITION)
   (Cauza T-138/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 26/98
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Yves Geipel (Auerbach, Germania) (reprezentant: J. Sachs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Marten și R. Pethke, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Jörg Reeh (Buxtehude, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2012 (cauza R 2433/2010-1) privind o procedură de opoziție între Jörg Reeh și Yves Geipel

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamantul să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


               24.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/11

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 împotriva Norvegiei de către Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Cauza E-18/10)
   2011/C 58/05
   La data de 22 decembrie 2010, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Ólafur Jóhannes Einarsson, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, a introdus o acțiune împotriva Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

               Prin faptul că nu a întreprins măsurile necesare în vederea respectării hotărârii Curții de Justiție a AELS în Cauza E-2/07 Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție.

               2.

               Regatul Norvegiei suportă costurile aferente acestor proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Norvegia a hotărârii Curții de Justiție a AELS din 30 octombrie 2007 în cauza E-2/07, prin neadoptarea măsurilor adecvate de la momentul pronunțării hotărârii respective pentru a asigura plata pensiilor calculate corect care se cuvin acelora care au suferit ca urmare a încălcării stabilite în hotărâre, de către Norvegia.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că autoritățile norvegiene nu au negat sau contestat niciodată obligația de a furniza despăgubiri pentru cei privați ilegal de drepturile lor de la 1 ianuarie 1994 până în prezent, conform constatărilor Curții de Justiție a AELS.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că Norvegia a întârziat excesiv de mult timp punerea în aplicare a hotărârii din 30 octombrie 2007. Dacă reglarea unora sau chiar a mai multor cazuri individuale ar putea fi complexă și ar putea necesita o examinare atentă, este clar că autoritățile norvegiene nu au întreprins acțiunile necesare și nu au alocat resurse corespunzătoare pentru a asigura punerea promptă în aplicare a hotărârii.