title: Cauza C-657/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n.° 1 de Cazalla de la Sierra (Spania) la 4 decembrie 2020 – Caixabank/ZN, SD, AH

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra (Spania) la 4 decembrie 2020 – Caixabank/ZN, SD, AH
      (Cauza C-657/20)
      (2021/C 88/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Caixabank SA

         Pârâți: ZN, SD, AH

         Întrebările preliminare

      Având în vedere drepturile prevăzute de Directiva 93/13 (1) și criteriile stabilite în Hotărârile Curții din 14 martie 2013 și 26 martie 2019, referitoare la faptul că neexecutarea obligației de plată trebuie să prezinte un caracter suficient de grav în raport cu durata și cu valoarea împrumutului în vederea aplicării clauzei de exigibilitate anticipată, se ridică următoarea problemă:
      Este necesar ca neexecutarea obligației de plată să fie gravă în mod simultan atât în raport cu valoarea împrumutului, cât și în raport cu durata împrumutului sau este suficient ca aceasta să fie gravă numai în raport cu unul dintre criteriile respective?
      În cazul în care trebuie să se țină seama de ambele criterii (durata și valoarea împrumutului) și să se considere că trebuie îndeplinite și apreciate împreună, există îndoieli cu privire la aspectul dacă legislația națională (articolul 24 din Legea nr. 5/19 [privind contractele de credit imobiliar]) și jurisprudența națională (Hotărârea Tribunal Supremo [Curtea Supremă, Spania] nr. 463/19) impun o evaluare a ambelor criterii.
      În cazul în care ambele criterii trebuie îndeplinite și apreciate împreună (durata și valoarea împrumutului), există îndoieli cu privire la modul în care trebuie soluționate situațiile în care are loc o neexecutare gravă numai în raport cu valoarea împrumutului, în conformitate cu articolul 24 din Legea nr. 5/19, ca urmare a neplății a 3 % din capitalul împrumutat, însă nu și în raport cu durata împrumutului, în conformitate cu singurele referințe temporare prevăzute la articolul 24 din Legea nr. 5/19, fiind vorba despre neplata a mai puțin de 12 rate.

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-669/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 8 decembrie 2020 – Veridos GmbH/Ministrul afacerilor interne al Republicii Bulgaria, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Varhoven administrativen sad (Bulgaria) la 8 decembrie 2020 – Veridos GmbH/Ministrul afacerilor interne al Republicii Bulgaria, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T
      (Cauza C-669/20)
      (2021/C 88/18)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Veridos GmbH

         Intimați: Ministrul afacerilor interne al Republicii Bulgaria, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 56 din Directiva 2014/24/UE (1) coroborat cu articolul 69 din aceasta și, respectiv, articolul 38 din Directiva 2009/81/UE (2) coroborat cu articolul 49 din aceasta trebuie interpretate în sensul că, în cazul inaplicabilității obiective a unui criteriu de evaluare a unei oferte anormal de scăzute stabilit de legea națională și în lipsa unui alt criteriu ales de autoritatea contractantă și publicat în prealabil de aceasta, autoritatea contractantă nu este obligată să verifice dacă este vorba despre o ofertă anormal de scăzută?

                  2)

                  Articolul 56 din Directiva 2014/24 coroborat cu articolul 69 din aceasta și, respectiv, articolul 38 din Directiva 2009/81 coroborat cu articolul 49 din aceasta trebuie interpretate în sensul că autoritatea contractantă nu este obligată să verifice existența unor oferte anormal de scăzute decât în cazul în care există suspiciuni cu privire la o anumită ofertă sau, mai degrabă, autoritatea contractantă este obligată să se asigure întotdeauna de caracterul serios al ofertelor primite, furnizând o motivare corespunzătoare în această privință?

                  3)

                  O astfel de cerință se aplică autorității contractante în cazul în care au fost primite numai două oferte în cadrul procedurii de achiziții publice?

                  4)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că aprecierea de către autoritatea contractantă a lipsei unei suspiciuni privind existența unei oferte anormal de scăzute sau convingerea acesteia că există o ofertă serioasă în legătură cu ofertantul clasat pe prima poziție sunt supuse controlului judiciar?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei proceduri de achiziții publice, autoritatea contractantă care nu a verificat existența unei oferte anormal de scăzute este obligată să furnizeze o justificare și motivele pentru care nu există suspiciuni cu privire la existența unei oferte anormal de scăzute, și anume cu privire la caracterul serios al ofertei clasate pe prima poziție?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (2)  Directiva 2009/81/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind coordonarea procedurilor privind atribuirea anumitor contracte de lucrări, de furnizare de bunuri și de prestare de servicii de către autoritățile sau entitățile contractante în domeniile apărării și securității și de modificare a Directivelor 2004/17/CE și 2004/18/CE (JO 2009, L 216, p. 76).


title: Cauza C-689/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 18 decembrie 2020 – „Banka DSK” EAD/RP

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 18 decembrie 2020 – „Banka DSK” EAD/RP
      (Cauza C-689/20)
      (2021/C 88/19)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad (Bulgaria)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Banka DSK” EAD

         Pârât: RP

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) coroborat cu punctul 1 literele (e) și (f) din anexa la această directivă, precum și articolul 15 alineatele (2) și (3) din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretate în sensul că o clauză creează obligații în detrimentul consumatorului, cu încălcarea cerinței de bună-credință, atunci când crește semnificativ costurile suportate de acesta în temeiul unui contract de credit în cazul în care consumatorul nu își transferă lunar salariul [într-un cont deschis] la banca creditoare, având în vedere că, potrivit condițiilor contractuale, consumatorul este obligat să constituie o garanție asupra creanței sale salariale, indiferent de modul și de statul în care acesta își primește salariul?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE coroborat cu punctul 1 literele (e) și (f) din anexa la această directivă trebuie interpretat în sensul că o clauză creează obligații în detrimentul consumatorului, cu încălcarea cerinței de bună-credință, atunci când obligă consumatorul nu numai să își transfere salariul [într-un cont deschis] la comerciantul creditor, ci și să utilizeze efectiv alte servicii ale comerciantului creditor?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, pe baza căror criterii instanța națională trebuie, în principiu, să orienteze aprecierea caracterului abuziv? În special, trebuie să se țină seama de intensitatea legăturii dintre obiectul contractului de credit și serviciile accesorii pe care trebuie să le utilizeze consumatorul, de numărul serviciilor accesorii și de dispozițiile naționale privind limitarea ofertelor comune?

                  4)

                  Principiul interpretării conforme cu dreptul Uniunii a dreptului național, astfel cum a fost definit la punctul 26 din Hotărârea 14/83, von Colson, se aplică și interpretării unor dispoziții naționale care reglementează alte domenii juridice (concret, norme privind concurența neloială), dar care sunt înrudite cu materia actului de drept al Uniunii Europene aplicat de instanța națională în litigiul cu care este sesizată (în speță, Directiva 93/13/CEE privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii)?

                  5)

                  Articolul 7 alineatul (2) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2005/29/CE (2) și articolul 10 alineatul (2) litera (f) din Directiva 2008/48/CE (3) trebuie interpretate în sensul că, potrivit acestora, este interzisă indicarea unei rate inferioare a dobânzii aferente creditului în contractul principal de credit de consum atunci când acordarea creditului la această rată a dobânzii este supusă unor condiții prevăzute într-o anexă la contract? În cadrul acestei examinări, trebuie să se analizeze modul în care sunt formulate condițiile de reducere a ratei dobânzii aferente creditului, de eliminare a unei astfel de reduceri, precum și mijloacele care conduc la o nouă reducere?

                  6)

                  Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2005/29/CE trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia posibilitatea denaturării semnificative a comportamentului economic al consumatorilor, trebuie să se țină seama de cota de piață deținută de o bancă ce acordă credite de consum în contextul nevoilor consumatorilor care utilizează astfel de produse?

                  7)

                  Articolul 3 litera (g) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că costurile care decurg din contractele aflate în legătură cu un contract de credit de consum, pentru executarea cărora se acordă o reducere a dobânzilor aferente contractului de credit de consum, constituie o parte din dobânda anuală efectivă a creditului și trebuie incluse în calculul acestuia?

                  8)

                  Articolul 3 litera (g) din Directiva 2008/48/CE coroborat cu articolul 5 din Directiva 93/13/CEE trebuie interpretat în sensul că, în cazul nerespectării obligațiilor care decurg din contractele aflate în legătură cu contractul de credit și care implică o majorare a ratei dobânzii aferente creditului, dobânda anuală efectivă trebuie să fie calculată și în funcție de rata dobânzii aferente creditului majorate în cazul nerespectării?

                  9)

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (g) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că indicarea eronată a dobânzii anuale efective într-un contract de credit încheiat între un comerciant și un consumator în calitate de împrumutat trebuie considerată drept lipsă a indicării dobânzii anuale efective în contractul de credit și că instanța națională trebuie să aplice consecințele juridice prevăzute de dreptul național pentru lipsa indicării dobânzii într-un contract de credit de consum?

                  10)

                  Articolul 22 alineatul (4) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că o sancțiune prevăzută de legiuitorul național sub forma nulității contractului de credit de consum, potrivit căreia numai capitalul acordat trebuie rambursat, este proporțională în cazul în care un contract de credit de consum nu conține o indicație precisă privind dobânda anuală efectivă?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

         (2)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).

         (3)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).


title: Cauza C-710/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Bratislava I (Slovacia) la 29 decembrie 2020 – Procedură penală privind pe AM

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Bratislava I (Slovacia) la 29 decembrie 2020 – Procedură penală privind pe AM
      (Cauza C-710/20)
      (2021/C 88/20)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Okresný súd Bratislava I

         Părțile din procedura principală

      Krajská prokuratúra v Bratislave, AM

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O dispoziție a unei legi naționale care anulează în mod direct, fără pronunțarea unei hotărâri de către o instanță națională, hotărârea unei instanțe naționale de întrerupere a procesului penal, care are, în temeiul dreptului național, natura unei hotărâri definitive care implică achitarea și pe baza căreia procedura penală a fost definitiv întreruptă în urma amnistiei acordate în conformitate cu o lege națională, este conformă cu dreptul la o instanță imparțială, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu dreptul de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeași infracțiune, garantat de articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de articolul 82 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?
                        În cazul unui răspuns negativ la această întrebare: instanța națională este ținută de o astfel de dispoziție din legea națională?

                  2)

                  O dispoziție a unei legi naționale care limitează controlul exercitat de Curtea Constituțională în ceea ce privește rezoluția Národná rada Slovenskej republiky (Parlamentul Republicii Slovace) de revocare a unei amnistii sau a unei grațieri individuale, adoptată în conformitate cu articolul 86 litera i) din Constituția Republicii Slovace la simpla apreciere a conformității acesteia cu Constituția Republicii Slovace, fără a ține seama de actele obligatorii adoptate de Uniunea Europeană, în special Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și Tratatul privind Uniunea Europeană, este conformă cu principiul loialității în sensul articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, al articolului 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și al articolului 82 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu dreptul la o instanță imparțială, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu dreptul de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeași infracțiune, garantat de articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?
                        În cazul unui răspuns negativ la această întrebare: instanța națională este ținută de o astfel de decizie a Curții Constituționale naționale?


title: Cauza C-720/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Cottbus (Germania) la 24 decembrie 2020 – RO, reprezentată legal/Republica Federală Germania

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Cottbus (Germania) la 24 decembrie 2020 – RO, reprezentată legal/Republica Federală Germania
      (Cauza C-720/20)
      (2021/C 88/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Cottbus

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: RO, reprezentată legal

         Pârâtă: Republica Federală Germania, reprezentată de Bundesministerium des Innern (Ministerul Federal de Interne), la rândul său reprezentat de Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (Oficiul Federal al Migrației și Refugiaților)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Având în vedere obiectivul dreptului Uniunii privind evitarea circulației secundare, precum și principiul general al unității familiei, exprimat în Regulamentul (UE) nr. 604/2013 (1), se impune o aplicare prin analogie a articolului 20 alineatul (3) din acest regulament într-o situație în care un copil minor și părinții săi prezintă cereri de protecție internațională în același stat membru, însă părinții beneficiază deja de protecție internațională în alt stat membru, în timp ce copilul s-a născut în statul membru în care a prezentat cererea de protecție internațională?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, trebuie să se renunțe la examinarea cererii de azil a copilului minor în conformitate cu Regulamentul nr. 604/2013 și trebuie adoptată o decizie de transfer în temeiul articolului 26 din regulament, pentru motivul că, de exemplu, statul membru în care părinții acestuia beneficiază de protecție internațională este responsabil pentru examinarea cererii de protecție internațională a copilului minor?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, articolul 20 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 este de asemenea aplicabil prin analogie în această privință, întrucât, potrivit celei de a doua teze a acestuia, aplicarea unei proceduri de preluare proprii pentru copilul născut ulterior este considerată inutilă, deși în acest caz există riscul ca statul membru gazdă să nu aibă cunoștință de o posibilă situație de preluare pentru copilul minor sau, potrivit practicii sale administrative, să respingă o aplicare prin analogie a articolului 20 alineatul (3) din acest regulament, conducând astfel la riscul ca copilul minor să devină un „refugiat în orbită” (a se vedea BVerwG, Hotărârea din 23 iunie 2020-1 C 37.19; ECLI:DE:BVerwG:2020:230620U1C37.19.0)?

                  4)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua și la a treia întrebare, atunci când un copil minor a prezentat într-un stat membru o cerere de protecție internațională, o decizie de inadmisibilitate în temeiul articolului 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE (2) poate fi pronunțată prin analogie și atunci când nu copilul însuși, ci părinții săi beneficiază de protecție internațională în alt stat membru?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) (JO 2013, L 180, p. 31).

         (2)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (reformare) (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza C-721/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammergericht Berlin (Germania) la 30 decembrie 2020 – DB Station & Service AG/ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammergericht Berlin (Germania) la 30 decembrie 2020 – DB Station & Service AG/ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH
      (Cauza C-721/20)
      (2021/C 88/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Kammergericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Apelantă-pârâtă: DB Station & Service AG

         Intimată-reclamantă: ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este în conformitate cu Directiva 2001/14/CE (1) – în special cu dispozițiile acesteia referitoare la independența administrării infrastructurii (articolul 4), cu principiile de tarifare (articolele 7-12) și cu atribuțiile organismului de control (articolul 30) – ca instanțele civile naționale să verifice, caz cu caz și independent de supravegherea exercitată de organismul de control, nivelul tarifelor impuse, pe baza criteriilor prevăzute la articolul 102 TFUE și/sau de dreptul național al concurenței?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Un control al abuzurilor de către instanțele civile naționale, pe baza criteriilor prevăzute la articolul 102 TFUE și/sau de dreptul național al concurenței, este admisibil și necesar și atunci când întreprinderile de transport feroviar au posibilitatea de a obține o examinare de către organismul de control competent a caracterului adecvat al tarifelor plătite? Instanțele civile naționale sunt obligate să aștepte o decizie corespunzătoare a autorității de reglementare și, eventual, atunci când aceasta este contestată pe cale judiciară, să aștepte ca ea să rămână definitivă?

         (1)  Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO 2001, L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66).


title: Cauza C-1/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 4 ianuarie 2021 – MC/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgaria) la 4 ianuarie 2021 – MC/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Cauza C-1/21)
      (2021/C 88/24)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MC

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 9 din Convenția elaborată în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene coroborat cu articolul 273 din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu se opune, în materia armonizată a TVA-ului, unui instrument juridic național precum cel prevăzut la articolul 19 alineatul (2) din DOPK, a cărui aplicare determină angajarea a posteriori a unei răspunderi solidare a unei persoane fizice neimpozabile, care nu datorează TVA-ul, dar al cărei comportament necinstit a determinat neachitarea TVA-ului de către persoana juridică impozabilă, care este persoana obligată la plata TVA-ului?

                  2)

                  Interpretarea acestor dispoziții și aplicarea principiului proporționalității nu se opun instrumentului juridic național prevăzut la articolul 19 alineatul (2) din DOPK nici în ceea ce privește dobânzile aferente TVA-ului neachitat la timp de persoana impozabilă?

                  3)

                  Instrumentul juridic național prevăzut la articolul 19 alineatul (2) din DOPK este contrar principiului proporționalității în cazul în care achitarea cu întârziere a TVA-ului, care a determinat remunerarea datoriei de TVA, nu este rezultatul comportamentului persoanei fizice neimpozabile, ci al comportamentului unei alte persoane sau al realizării unor împrejurări obiective?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/ vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-7/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht Bleiburg (Austria) la 8 ianuarie 2021 – LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG/CB și alții

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht Bleiburg (Austria) la 8 ianuarie 2021 – LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG/CB și alții
      (Cauza C-7/21)
      (2021/C 88/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bezirksgericht Bleiburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG

         Pârâți: CB, DF, GH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolele 36 și 39 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) coroborate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu principiile efectivității și echivalenței [principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) TUE] trebuie să fie interpretate în sensul că se opun reglementării unui stat membru care prevede drept unică cale de atac împotriva unei decizii de executare silită, pe care instanța judecătorească a pronunțat-o fără procedură contradictorie și fără titlu executoriu, numai pe baza afirmațiilor creditorului, opoziția care trebuie formulată în termen de opt zile în limba acestui stat membru, inclusiv atunci când decizia privind executarea silită este comunicată într-un alt stat membru într-o limbă pe care destinatarul nu o înțelege, în condițiile în care opoziția formulată într-un termen de douăsprezece zile este respinsă ca tardivă?

                  2.

                  Articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea actelor (2) coroborat cu principiile efectivității și echivalenței trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei măsuri naționale care prevede că, prin comunicarea formularului tip din anexa II privind informarea destinatarului cu privire la dreptul său de a refuza primirea în termen de o săptămână începe să curgă, concomitent, și termenul de introducere a căii de atac prevăzute împotriva deciziei de executare silită comunicate concomitent, pentru care este prevăzut un termen de opt zile?

                  3.

                  Articolul 18 primul paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care prevede împotriva deciziei de executare silită calea de atac a opoziției, care trebuie formulată motivat în termen de opt zile, iar acest termen se aplică și în cazul în care destinatarul deciziei de executare silită este stabilit în alt stat membru, iar decizia de executare silită nu este redactată nici în limba oficială a statului membru în care este comunicată decizia de executare silită, nici într-o limbă pe care destinatarul deciziei o înțelege?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (notificarea sau comunicarea actelor) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului (JO 2007, L 324, p. 79).


title: Cauza C-8/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Germanwings GmbH/KV

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Germanwings GmbH/KV
      (Cauza C-8/21)
      (2021/C 88/26)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Germanwings GmbH

         Intimat: KV

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-9/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – AX/Deutsche Lufthansa AG

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – AX/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-9/21)
      (2021/C 88/27)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: AX

         Intimată: Deutsche Lufthansa AG

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004? (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-10/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/TZ

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/TZ
      (Cauza C-10/21)
      (2021/C 88/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Deutsche Lufthansa AG

         Intimată: TZ

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-11/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/IY și TP

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/IY și TP
      (Cauza C-11/21)
      (2021/C 88/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Deutsche Lufthansa AG

         Intimate: IY, TP

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-12/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/FL

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 8 ianuarie 2021 – Deutsche Lufthansa AG/FL
      (Cauza C-12/21)
      (2021/C 88/30)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Deutsche Lufthansa AG

         Intimat: FL

         Întrebarea preliminară

      O grevă a propriilor angajați ai operatorului de transport aerian generată de un apel sindical constituie o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-17/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 11 ianuarie 2021 — Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija/SIA GM

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 11 ianuarie 2021 — Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija/SIA GM
      (Cauza C-17/21)
      (2021/C 88/31)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă în primă instanță și recurentă: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Pârâtă în primă instanță și intimată în recurs: SIA GM

         Celelalte părți din procedură: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Trebuie să se considere că obligația impusă operatorului public de a cumpăra energie electrică la un preț mai mare decât prețului pieței de la producători care utilizează surse de energie regenerabile pentru producția de energie electrică, folosindu-se obligația impusă consumatorului final de a plăti în mod proporțional cu consumul realizat, constituie o intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat în sensul articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  2)

                  Noțiunea de „liberalizarea pieței energiei electrice” trebuie interpretată în sensul că trebuie să se considere că liberalizarea a avut deja loc atunci când sunt întrunite anumite elemente ale comerțului liber, cum ar fi, de exemplu, contractele încheiate de un operator public cu furnizori din alte state membre? Se poate considera că liberalizarea pieței energiei electrice începe în momentul în care legislația conferă unei părți a utilizatorilor de energie electrică (de exemplu, utilizatorilor de energie electrică racordați la rețeaua de transport sau utilizatorilor de energie electrică necasnici racordați la rețeaua de distribuție) dreptul de a schimba distribuitorul de energie electrică? Care este efectul evoluției reglementării pieței energiei electrice în Letonia asupra aprecierii ajutoarelor acordate producătorilor de energie electrică în temeiul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (în scopul răspunsului la prima întrebare), în special situația anterioară anului 2007?

                  3)

                  În cazul în care din răspunsurile la prima și la a doua întrebare reiese că ajutorul acordat producătorilor de energie electrică nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, faptul că reclamanta operează în prezent pe o piață liberalizată a energiei electrice și că plata unei despăgubiri îi conferă în prezent un avantaj în raport cu alți operatori prezenți pe piața relevantă implică faptul că despăgubirea pentru prejudiciul suferit trebuie considerată ca fiind ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  4)

                  În cazul în care din răspunsurile la prima și la a doua întrebare reiese că ajutorul acordat producătorilor de energie electrică constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, trebuie să se considere, în cadrul controlului ajutoarelor de stat prevăzut de această dispoziție, că solicitarea reclamantei de reparare a prejudiciului pe care l-a suferit ca urmare a nerespectării pe deplin a dreptului legal de a primi un preț mai ridicat pentru energia electrică produsă constituie o cerere privind acordarea unui ajutor de stat nou sau o solicitare de plată a unei părți dintr-un ajutor de stat care nu a fost primită anterior?

                  5)

                  În cazul în care răspunsul la a patra întrebare preliminară este în sensul că cererea de despăgubire trebuie considerată, în contextul împrejurărilor anterioare, ca fiind o cerere de plată a părții dintr-un ajutor de stat care nu a fost primită anterior, rezultă din articolul 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene că, în prezent, pentru a se pronunța cu privire la plata respectivului ajutor de stat, este necesar să se analizeze situația actuală a pieței și să se țină seama de reglementarea în vigoare (inclusiv de limitările existente în prezent pentru a preveni despăgubirile excesive)?

                  6)

                  În scopul interpretării articolului 107 alineatul (1) TFUE, prezintă relevanță faptul că centralele eoliene, spre deosebire de centralele hidroelectrice, au beneficiat în trecut de un ajutor de stat integral?

                  7)

                  În scopul interpretării articolul 107 alineatul (1) TFUE, prezintă relevanță faptul că numai o parte din centralele hidroelectrice care au primit ajutoare de stat incomplete ar beneficia în prezent de o despăgubire?

                  8)

                  Articolul 3 alineatul (2) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1407/2013 al Comisiei din 18 decembrie 2013 privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ajutoarelor de minimis (1) trebuie interpretate în sensul că, întrucât valoarea ajutorului în discuție în prezenta cauză nu depășește pragul ajutoarelor de minimis, trebuie să se considere că ajutorul menționat îndeplinește criteriile stabilite pentru ajutoarele de minimis? Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1407/2013 trebuie interpretat în sensul că, în prezenta cauză, luând în considerare condițiile de prevenire a supracompensării prevăzute în Decizia Comisiei SA.43140, faptul de a considera plata despăgubirii pentru prejudiciul suferit ca fiind un ajutor de minimis poate conduce la un cumul inacceptabil?

                  9)

                  În cazul în care în prezenta cauză se consideră că s-a acordat/plătit un ajutor de stat, articolul 1 literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2) trebuie interpretat în sensul că împrejurări precum cele din speță corespund unui ajutor de stat nou, iar nu unui ajutor de stat existent?

                  10)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a noua întrebare preliminară, pentru evaluarea compatibilității situației reclamantei cu ajutoarele considerate ajutoare existente la care face referire articolul 1 litera b) punctul (iv) din Regulamentul 2015/1589, trebuie să se țină seama numai de data la care a avut loc plata efectivă a ajutorului ca punct de plecare al prescripției în sensul articolului 17 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589?

                  11)

                  În cazul în care se consideră că s-a acordat/plătit un ajutor de stat, articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 din Regulamentul nr. 2015/1589 trebuie interpretate în sensul că o procedură de notificare a unui ajutor de stat precum cel în discuție în prezenta cauză este considerată adecvată în cazul în care instanța națională admite cererea de despăgubire pentru prejudiciul suferit, cu condiția să se fi primit o decizie a Comisiei prin care se aprobă ajutorul și se dispune ca Ministerul Economiei să transmită Comisiei, în termen de două luni de la pronunțarea hotărârii, declarația corespunzătoare de ajutor pentru activitatea comercială?

                  12)

                  În scopul interpretării articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, este relevant faptul că despăgubirea pentru prejudiciul suferit se solicită unui organism din sectorul public (Comisia de Reglementare a Serviciilor Publice) care, din punct de vedere istoric, nu a trebuit să suporte aceste cheltuieli, precum și faptul că bugetul acestui organism este constituit din taxele de stat plătite de prestatorii de servicii publice din sectoarele reglementate, care trebuie să fie alocate exclusiv activității de reglementare?

                  13)

                  Un sistem de despăgubire precum cel în discuție în prezenta cauză este compatibil cu principiile prevăzute de dreptul Uniunii și aplicabile sectoarelor reglementate, în special articolul 12 și considerentul (30) al Directivei 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (3), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 (4)?

         (1)  JO 2013, L 352, p. 1.

         (2)  JO 2015, L 248, p. 9.

         (3)  JO 2002, L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.

         (4)  Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 de modificare a Directivelor 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (JO 2009, L 337, p. 37)


title: Cauza T-699/17: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Polonia/Comisia [„Mediu – Directiva 2010/75/UE – Emisii industriale – Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1442 – Instalații de ardere de dimensiuni mari – Concluzii privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) – Articolul 16 alineatele (4) și (5) TUE – Articolul 3 alineatele (2) și (3) din Protocolul (nr. 36) privind dispozițiile tranzitorii – Aplicarea legii în timp – Comitologie”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/25

      Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Polonia/Comisia
      (Cauza T-699/17) (1)

      („Mediu - Directiva 2010/75/UE - Emisii industriale - Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1442 - Instalații de ardere de dimensiuni mari - Concluzii privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) - Articolul 16 alineatele (4) și (5) TUE - Articolul 3 alineatele (2) și (3) din Protocolul (nr. 36) privind dispozițiile tranzitorii - Aplicarea legii în timp - Comitologie”)
      (2021/C 88/32)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și D. Krawczyk, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: Ł. Habiak, K. Herrmann și R. Tricot, agenți)

         Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Bulgaria (reprezentanți: E. Petranova și T. Mitova, agenți), Ungaria (reprezentant: M. Fehér, agent)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentant: M. Jacobs, agent), Republica Franceză (reprezentanți: J. Traband și A.-L. Desjonquères, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren și A. Alriksson, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/1442 a Comisiei din 31 iulie 2017 de stabilire a concluziilor privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) pentru instalațiile de ardere de dimensiuni mari, în temeiul Directivei 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2017, L 212, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1442 a Comisiei din 31 iulie 2017 de stabilire a concluziilor privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) pentru instalațiile de ardere de dimensiuni mari, în temeiul Directivei 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului.

                  2)

                  Menține efectele deciziei de punere în aplicare anulate în temeiul punctului 1 din prezentul dispozitiv până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil care nu poate depăși douăsprezece luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unui nou act destinat să o înlocuiască și adoptat potrivit regulilor privind majoritatea calificată prevăzute la articolul 3 alineatul (3) din Protocolul (nr. 36) privind dispozițiile tranzitorii.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Polonă.

                  4)

                  Regatul Belgiei, Republica Bulgaria, Republica Franceză, Ungaria și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 412, 4.12.2017.


title: Cauza T-691/18: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – KPN/Comisia („Concurență – Concentrări – Piața neerlandeză a serviciilor de televiziune și a serviciilor de telecomunicații – Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE – Piața relevantă – Efecte verticale – Eroare vădită de apreciere – Obligație de motivare”)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/26

      Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – KPN/Comisia
      (Cauza T-691/18) (1)

      („Concurență - Concentrări - Piața neerlandeză a serviciilor de televiziune și a serviciilor de telecomunicații - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE - Piața relevantă - Efecte verticale - Eroare vădită de apreciere - Obligație de motivare”)
      (2021/C 88/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: KPN BV (Rotterdam, Țările d Jos) (reprezentanți: P. van Ginneken și G. Béquet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, G. Conte, J. Szczodrowski și F. van Schaik, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: VodafoneZiggo Group Holding BV (Amsterdam, Țările de Jos), Vodafone Group plc (Newbury, Regatul Unit), Liberty Global Europe Holding BV (Amsterdam) (reprezentanți: W. Knibbeler, E. Raedts, A. Pliego Selie și I. Lulof, avocați)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2018) 3569 final a Comisiei din 30 mai 2018 prin care este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind Spațiu Economic European (SEE) operațiunea de concentrare care vizează dobândirea de către Liberty Global controlului exclusiv asupra Ziggo NV (cazul COMP/M.7000 – Liberty Global/Ziggo).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă KPN BV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 35, 28.1.2019.


title: Cauza T-9/19: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – ClientEarth/BEI [„Mediu – Finanțarea unei centrale electrice pe bază de biomasă în Galicia – Decizie a Consiliului de administrație al BEI de aprobare a finanțării – Accesul la justiție în domeniul mediului – Articolele 9 și 10 din Convenția de la Aarhus – Articolele 10-12 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 – Cerere de reexaminare internă – Respingerea cererii ca inadmisibilă – Admisibilitatea unui motiv invocat în apărare – Obligație de motivare – Noțiunea de act adoptat în temeiul dreptului mediului – Noțiunea de act obligatoriu din punct de vedere legal și care are efecte externe”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/26

      Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – ClientEarth/BEI
      (Cauza T-9/19) (1)

      („Mediu - Finanțarea unei centrale electrice pe bază de biomasă în Galicia - Decizie a Consiliului de administrație al BEI de aprobare a finanțării - Accesul la justiție în domeniul mediului - Articolele 9 și 10 din Convenția de la Aarhus - Articolele 10-12 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Cerere de reexaminare internă - Respingerea cererii ca inadmisibilă - Admisibilitatea unui motiv invocat în apărare - Obligație de motivare - Noțiunea de act adoptat în temeiul dreptului mediului - Noțiunea de act obligatoriu din punct de vedere legal și care are efecte externe”)
      (2021/C 88/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Flynn, QC, H. Leith și S. Abram, barristers)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Faedo și K. Carr, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Blanc și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei BEI comunicate reclamantei prin scrisoarea din 30 octombrie 2018, prin care se respinge ca inadmisibilă cererea de reexaminare internă a deciziei Consiliului de administrație al BEI din 12 aprilie 2018 de aprobare a finanțării unui proiect de centrală electrică pe bază de biomasă în Galicia (Spania), formulată de reclamantă la 9 august 2018 în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13) și al Deciziei 2008/50/CE a Comisiei din 13 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1367/2006 în ceea ce privește cererile de reexaminare internă a actelor administrative (JO 2008, L 13, p. 24).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Băncii Europene de Investiții (BEI), comunicată ClientEarth prin scrisoarea din 30 octombrie 2018, prin care se respinge ca inadmisibilă cererea de reexaminare internă a deciziei Consiliului de administrație al BEI din 12 aprilie 2018 de aprobare a finanțării unui proiect de centrală electrică pe bază de biomasă în Galicia (Spania), formulată de ClientEarth la 9 august 2018 în temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului și al Deciziei 2008/50/CE a Comisiei din 13 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1367/2006 în ceea ce privește cererile de reexaminare internă a actelor administrative.

                  2)

                  BEI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de ClientEarth.

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza T-382/19: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Turk Hava Yollari/EUIPO – Sky (skylife) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marcă verbală skylife – Marca Uniunii Europene verbală anterioară SKY – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/27

      Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Turk Hava Yollari/EUIPO – Sky (skylife)
      (Cauza T-382/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă verbală skylife - Marca Uniunii Europene verbală anterioară SKY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 88/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Turk Hava Yollari AO (Istanbul, Turcia) (reprezentanți: R. Almaraz Palmero, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sky Ltd (Isleworth, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Brackenbury, solicitor, și A. Zalewska, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 23 aprilie 2019 (cauza R 880/2018-4), privind o procedură de declarare a nulității între Sky și Turk Hava Yollari.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Turk Hava Yollari AO la plata cheltuielilor de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Sky Ltd.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza T-817/19: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Olimp Laboratories/ EUIPO – OmniVision (Hydrovision) [„Marca Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Hydrovision – Marca Uniunii Europene verbală anterioară Hylo-Vision – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/28

      Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Olimp Laboratories/ EUIPO – OmniVision (Hydrovision)
      (Cauza T-817/19) (1)

      („Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Hydrovision - Marca Uniunii Europene verbală anterioară Hylo-Vision - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 88/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Olimp Laboratories sp. z o.o. (Dębica, Polonia) (reprezentant: M. Kondrat, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: OmniVision GmbH (Puchheim, Germania) (reprezentanți: B. Sorg, D. Wiedemann și M. Ringer, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 septembrie 2019 (cauza R 2371/2018-2) privind o procedură de opoziție între OmniVision și Olimp Laboratories.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Olimp Laboratories sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza T-829/19: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Palírna U Zeleného stromu/ EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BLEND 42 VODKA – Mărcile Uniunii Europene verbală și internațională figurativă anterioare 42 BELOW – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Public relevant – Similitudinea produselor și serviciilor – Similitudinea semnelor – Apreciere globală a riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/28

      Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Palírna U Zeleného stromu/ EUIPO – Bacardi (BLEND 42 VODKA)
      (Cauza T-829/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BLEND 42 VODKA - Mărcile Uniunii Europene verbală și internațională figurativă anterioare 42 BELOW - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Public relevant - Similitudinea produselor și serviciilor - Similitudinea semnelor - Apreciere globală a riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 88/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Republica Cehă) (reprezentant: T. Chleboun, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Ivanauskas și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Elveția) (reprezentant: A. Parassina, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2019 (cauza R 2531/2018-2) privind o procedură de opoziție între Bacardi & Co. și Palírna U Zeléného stromu.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Palírna U Zeleného stromu a.s la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-831/19: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA – Mărcile Uniunii Europene verbală și internațională figurativă anterioare 42 BELOW – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Public relevant – Similitudinea produselor și serviciilor – Similitudinea semnelor – Apreciere globală a riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/30

      Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Palírna U Zeleného stromu/EUIPO – Bacardi (BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA)
      (Cauza T-831/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BLEND 42 FIRST CZECH BLENDED VODKA - Mărcile Uniunii Europene verbală și internațională figurativă anterioare 42 BELOW - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Public relevant - Similitudinea produselor și serviciilor - Similitudinea semnelor - Apreciere globală a riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2021/C 88/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Palírna U Zeleného stromu a.s. (Ústí nad Labem, Republica Cehă) (reprezentant: T. Chleboun, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală) (reprezentanţi: J. Ivanauskas și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Bacardi & Co. Ltd (Meyrin, Elveția) (reprezentant: A. Parassina, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2019 (cauza R 2533/2018-2), privind o procedură de opoziție între Bacardi & Co. și Palírna U Zeléného stromu.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Palírna U Zeleného stromu a.s la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 17.2.2020.


title: Cauza T-287/20: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EGGY FOOD – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/30

      Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2021 – Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD)
      (Cauza T-287/20) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative EGGY FOOD - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2021/C 88/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Eggy Food GmbH & Co. KG (Osnabrück, Germania) (reprezentant: J. Eberhardt, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Markakis, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 martie 2017 (cauza R 1316/2019–5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ EGGY FOOD ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Eggy Food GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 222, 6.7.2020.


title: Cauza T-533/20 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 ianuarie 2021 – Green Power Technologies/Comisia și Întreprinderea comună ECSEL [„Măsuri provizorii – Convenții de subvenționare încheiate în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare (2007-2013) – Rambursare a sumelor avansate – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenței”]

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/32

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 ianuarie 2021 – Green Power Technologies/Comisia și Întreprinderea comună ECSEL
      (Cauza T-533/20 R)
      („Măsuri provizorii - Convenții de subvenționare încheiate în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare (2007-2013) - Rambursare a sumelor avansate - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2021/C 88/42)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Spania) (reprezentanți: A. León González și A. Martínez Solís, avocați)

         Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și J. Estrada de Solà, agenți), Întreprinderea comună ECSEL (reprezentant: A. Salaun, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE având ca obiect suspendarea punerii în executare a notei de debit nr. 4440200016 din 17 iunie 2020, emisă de Întreprinderea comună ECSEL pentru suma de 200 930,35 euro

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.


title: Cauza T-580/20: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – KC/Comisia („Acțiune în despăgubire – Ajutoare de stat – Plângere – Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare – Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/32

      Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – KC/Comisia
      (Cauza T-580/20) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Ajutoare de stat - Plângere - Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Acțiune vădit nefondată”)
      (2021/C 88/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: KC (reprezentant: L. Frölich, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și C. Georgieva-Kecsmar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit din cauza nedeschiderii în timp util de către Comisie a procedurii oficiale de investigare ca urmare a plângerii reclamantei în materie de ajutoare de stat (SA.46963)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe KC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 414, 30.11.2020.


title: Cauza T-761/20: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2020 – European Dynamics Luxembourg/BCE

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/33

      Acțiune introdusă la 20 decembrie 2020 – European Dynamics Luxembourg/BCE
      (Cauza T-761/20)
      (2021/C 88/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M. Sfyri, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei BCE de a exclude ofertele reclamantei pentru toate cele trei loturi ale procedurii de achiziții publice „Furnizarea de servicii și lucrări pentru livrarea de aplicații informatice” PRO-004801 (lotul 1), PRO-005110 (lotul 2) și PRO-005112 (lotul 3);

                  —

                  anularea deciziei organului de examinare a achizițiilor al BCE de respingere a căii de atac formulate de reclamantă în conformitate cu procedura privind căile de atac astfel cum este definită în secțiunea VI.4 din caietul de sarcini al procedurii de cerere de ofertă menționate mai sus și potrivit condițiilor prevăzute la articolul 39 din Decizia BCE privind regulile de atribuire a contractelor de achiziții publice (BCE/2016/2);

                  —

                  anularea tuturor deciziilor subsecvente ale BCE care au legătură cu decizia menționată și în special a oricărei decizii de atribuire care nu a fost comunicată reclamantei;

                  —

                  acordarea de despăgubiri în conformitate cu articolele 256, 268 și 340 TFUE corespunzătoare pierderii șansei de a obține contractele sau pierderii veniturilor corespunzătoare beneficiului pe care reclamanta l-ar fi obținut dacă ar fi executat contractele, precum și repararea prejudiciilor morale;

                  —

                  obligarea pârâtei la plat cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă și a oricăror costuri și cheltuieli intervenite în legătură cu această cauză.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe faptul că pârâta ar fi săvârșit mai multe erori vădite de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că pârâta a introdus criterii noi, vagi și necunoscute la momentul evaluării ofertelor.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că pârâta a săvârșit un abuz de putere.


title: Cauza T-765/20: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2020 – The Floow/Comisia

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/33

      Acțiune introdusă la 31 decembrie 2020 – The Floow/Comisia
      (Cauza T-765/20)
      (2021/C 88/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: The Floow Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Howard, Barrister, și J. Berry, Solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în tot sau în parte, a Deciziei C(2020) 8138 final a Comisiei din 17 noiembrie 2020 prin care se dispune recuperarea sumelor acordate cu titlu de grant în cadrul programului Orizont 2020, în cuantum de 161 990,80 euro, majorate cu dobânzi, pentru perioada auditată, și anularea notei de debit prevăzute la articolul 1 din decizie; sau

                  —

                  cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei Comisiei pentru a reevalua și pentru a stabili din nou nivelul inferior al oricărei deduceri (eventuale) care -ar putea opera în mod valabil în temeiul principiilor stabilite de Curte; sau

                  —

                  cu titlu și mai subsidiar, exercitarea de către Tribunal a propriei competențe de a stabili din nou ajustarea aplicabilă care ar trebui să se aplice în temeiul oricăror schimbări aduse costurilor directe și indirecte eligibile, astfel cum Tribunalul consideră adecvat; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori grave de drept, de apreciere a situației de fapt și de evaluare, pe nemotivare și pe neregularități procedurale în aprecierea conformării reclamantei cu cerințele din acordul de grant referitoare la înregistrarea timpului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de drept, de apreciere și de motivare, prin faptul că nu s-a asigurat că ajustările costurilor declarate au fost corecte și proporționale în raport cu toate circumstanțele.


title: Cauza T-005/21: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2021 – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/AEM

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/34

      Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2021 – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt/AEM
      (Cauza T-005/21)
      (2021/C 88/46)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Helvoirt, Țările de Jos) (reprezentanți: J. Gebruers, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană de Mediu

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilă și fondată a acțiunii în anulare formulate împotriva deciziei Agenției Europene de Mediu (AEM), astfel cum a fost comunicată reclamantei prin mesajul electronic din 9 noiembrie 2020 de refuz al adresării unor întrebări preliminare către Curtea de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea”) cu privire la interpretarea corectă a punctului 5 din Partea C din Anexa III la Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (denumită în continuare „Directiva privind calitatea aerului”);

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  retrimiterea dosarului la AEM astfel încât aceasta să adreseze totuși Curții întrebările necesare cu privire la interpretarea corectă a dispoziției sus-menționate, după cum a solicitat reclamanta;

                  —

                  obligarea AEM la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 23 din Directiva privind calitatea aerului și a Părții C a Anexei III la această directivă, încălcarea articolului 267 TFUE, încălcarea articolelor 1 și 9 din Convenția de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (denumită în continuare „Convenția de la Aarhus”), încălcarea articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus, și încălcarea articolelor 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 401/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2009 privind Agenția Europeană de Mediu și Rețeaua europeană de informare și observare a mediului, întrucât AEM refuză să adreseze Curții întrebările necesare cu privire la interpretarea corectă a Directivei privind calitatea aerului.

                              —

                              AEM era obligată în temeiul normelor legale reținute să adreseze întrebări Curții. Comportamentul AEM, și deci decizia atacată, sunt contrare articolelor 1 și 9 din Convenția de la Aarhus. În temeiul articolului 1 din convenția menționată, este necesară asigurarea accesului la justiție la nivel comunitar.

                              —

                              AEM are mai precis obiectivul de a furniza la nivel european informații obiective, fiabile și comparabile, în temeiul cărora se pot adopta ulterior măsurile necesare pentru protecția mediului. Aceasta înseamnă de asemenea că AEM trebuie să poată emite un aviz corect și obligatoriu din punct de vedere juridic cu privire la prevederea distanței maxime față de bordura trotuarului, astfel cum este prevăzută la punctul 5 din Partea C din Anexa III la Directiva privind calitatea aerului, ceea ce in casu nu este posibil fără adresarea întrebărilor necesare Curții.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 47 și 51 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și încălcarea articolului 191 TFUE, întrucât AEM creează obstacole în calea dreptului la o cale de atac eficientă într-un termen rezonabil în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 267 TFUE, întrucât AEM a apreciat în locul Curții că întrebările adresate de reclamant în mod evident nu necesitau niciun răspuns.


title: Cauza T-27/21: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2021 – Apple/EUIPO – Swatch (THINK DIFFERENT)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/36

      Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2021 – Apple/EUIPO – Swatch (THINK DIFFERENT)
      (Cauza T-27/21)
      (2021/C 88/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentanți: I. Junkar, I. Fowler, M. Petersenn și B. Lüthge, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Swatch AG (Biel, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală THINK DIFFERENT – marca Uniunii Europene nr. 845 461.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 04 noiembrie 2021 în cauza R 2012/2018-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care aceasta intervine în procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-28/21: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2021 – Apple/EUIPO – Swatch (THINK DIFFERENT)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/37

      Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2021 – Apple/EUIPO – Swatch (THINK DIFFERENT)
      (Cauza T-28/21)
      (2021/C 88/49)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentanți: I. Junkar, I. Fowler, M. Petersenn și B. Lüthge, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Swatch AG (Biel, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală THINK DIFFERENT – marca Uniunii Europene nr. 4 415 063.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 noiembrie 2020 în cauza R 2013/2018-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, în cazul în care aceasta intervine în procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-32/21: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2021 – Daw/EUIPO (Muresko)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/37

      Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2021 – Daw/EUIPO (Muresko)
      (Cauza T-32/21)
      (2021/C 88/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Daw SE (Ober-Ramstadt, Germania) (reprezentant: A. Haberl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „Muresko” – cererea de înregistrare nr. 15 465 719

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2020 în cauza R 1686/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO să înregistreze marca Uniunii nr. 15 465 719 a reclamantei având în vedere anterioritatea mărcilor naționale poloneză nr. 108756 (data cererii: 4 aprilie 1996) și germană nr. 981 144 (data cererii: 24 februarie 1978);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 39 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 40 din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-41/21: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2021 – QD/Parlamentul

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/38

      Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2021 – QD/Parlamentul
      (Cauza T-41/21)
      (2021/C 88/51)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: QD (Milano, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei chestorilor Parlamentului European din 11 noiembrie 2020, notificată reclamantului la 16 noiembrie 2020, care a confirmat în mod definitiv deciziei secretarului general al Parlamentului European din 18 mai 2020, care, la rândul său, a confirmat comunicarea din 11 iunie 2019, adoptată de șeful Unității Remunerație și drepturi sociale ale deputaților Parlamentului European, privind stabilirea drepturilor la pensie la încetarea activității reclamantului;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamantul din prezenta cauză solicită anularea, în temeiul articolului 263 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene a Deciziei chestorilor Parlamentului European din 11 noiembrie 2020, notificată reclamantului la 16 noiembrie 2020, care a confirmat în mod definitiv deciziei secretarului general al Parlamentului European din 18 mai 2020, care, la rândul său, a confirmat comunicarea din 11 iunie 2019, adoptată de șeful Unității Remunerație și drepturi sociale ale deputaților Parlamentului European, privind stabilirea drepturilor la pensie la încetarea activității reclamantului ca urmare a adoptării Rezoluției nr. 14/2018 a Biroului președinției Camerei Deputaților din Italia.
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Prin intermediul primului motiv al acțiunii, reclamantul invocă vădita încălcare a principiilor generale ale dreptului Uniunii, în special a principiului protecției încrederii legitime, a principiului securității juridice, a protecției dreptului de proprietate, a principiului proporționalității și a principiului egalității. În plus, reclamantul evidențiază caracterul vădit nerezonabil al comunicării confirmate în mod definitiv al deciziei atacate, prin care se pretinde a se transpune în ordinea juridică europeană noua reglementare a Camerei Deputaților din Italia fără a aduce nicio justificare rezonabilă.

                  2.

                  Prin intermediul celui de al doilea motiv al acțiunii, reclamantul invocă aplicarea eronată a articolului 75 din Normele de aplicare a Statutului deputaților. Această dispoziție se încadrează de fapt printre măsurile tranzitorii, care sunt prin definiție norme de închidere a unui sistem obsolet, al cărui scop este de a proteja situațiile juridice guvernate de reglementarea anterioară.

                  3.

                  Prin intermediul celui de al treilea motiv al acțiunii, reclamantul invocă diverse vicii de ordin formal, cu referire în special la: identificarea temeiului juridic corect al comunicării, confirmată în mod definitiv prin decizia atacată; competența șefului de unitate care a adoptat actul; lipsa motivării. Comunicarea ar trebui să se întemeieze de fapt pe o dispoziție în prezent abrogată și, fiind calificată drept act de administrare extraordinară, ar fi trebuit să fie adoptată de Biroul Parlamentului European. În plus, motivarea nu apare în comunicarea confirmată în mod definitiv prin decizia atacată și nici nu se face trimitere la actul care ar putea-o conține.


title: Cauza T-45/21: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Ciano Trading & Services CT & S și alții/Comisia

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/39

      Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Ciano Trading & Services CT & S și alții/Comisia
      (Cauza T-45/21)
      (2021/C 88/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Ciano Trading & Services CT & S SpA (Fiumicino, Italia), Silvia Brizio (Venaria Reale, Italia), Laurence André (Grivegnée, Belgia), Lidia Pacitti (Neder-over-Heembeek, Belgia) (reprezentanți: S. Van Besien și D. Gillet, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca admisibilă a prezentei cereri de anulare;

                  —

                  declararea ca întemeiată a prezentei cereri de anulare și, în consecință, anularea deciziei contestate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii în anularea deciziei Comisiei din 20 noiembrie 2020 privind anularea unei proceduri de cerere de ofertă nr. OIB/2019/CPN/039, intitulată „Servicii de restaurant durabile pentru Comisia Europeană în Bruxelles și împrejurimile acestuia”, reclamantele invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea principiului încrederii legitime. Reclamantele arată că înainte de adoptarea deciziei contestate, Comisia le furnizase asigurări precise, potrivit cărora, în primul rând, va fi încheiat un nou contract de concesiune pentru toate loturile A, B și C încă din luna ianuarie 2021 în cadrul procedurii de achiziție nr. OIB/2019/CPN/0039, în al doilea rând, contractul de concesiune privind serviciile aferente loturilor A și C, prestate efectiv de reclamante, va fi prelungit, în caz de întârziere în desfășurarea procedurii de achiziție publică nr. OIB/2019/CPN/0039, până la selectarea de către Comisie a unui nou prestator care va fi însărcinat cu efectuarea serviciilor menționate, și, în al treilea rând, lucrătorii repartizați în vederea efectuării serviciilor aferente loturilor A și C vor fi transferați la noul prestator de servicii, în temeiul Convenției colective de muncă nr. 32 bis.
                  Astfel de asigurări precise, furnizate la câteva zile înainte de trimiterea deciziei contestate societății Ciano, le-au determinat pe reclamante să nutrească speranțe întemeiate privind transferul, în orice caz, al lucrătorilor repartizați în vederea efectuării serviciilor aferente loturilor A și C la noul prestator de servicii.
                  Or, prin adoptarea deciziei contestate, care anulează pur și simplu procedura de achiziție nr. OIB/2019/CPN/0039, fără prelungirea contractului de concesiune privind loturile A și C, Comisia împiedică transferul acestor lucrători, întrucât niciun nou prestator nu va fi selectat într-un viitor apropiat, și se înscrie într-un sens total opus asigurărilor furnizate, cu toate acestea, de Comisie.
                  Reclamantele consideră, în consecință, că, prin adoptarea deciziei contestate, într-un astfel de context, Comisia a încălcat principiul încrederii legitime.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea interzicerii abuzurilor de drept. Reclamantele consideră în această privință că, prin adoptarea deciziei contestate, Comisia a abuzat de dreptul său de a renunța la achiziția publică, în măsura în care obiectivul său real era să eludeze aplicarea Convenției colective de muncă nr. 32 bis, pentru a evita transferul la noul prestator de servicii a lucrătorilor repartizați, printre altele, serviciilor aferente loturilor A și C. Pe de altă parte, Comisia a dat dovadă de rea-credință față de reclamante, în mai multe rânduri de la adoptarea deciziei contestate, mai ales atunci când a arătat, printr-o scrisoare, că contractul de concesiune nu prevede nimic în legătură cu preluarea salariaților societății Ciano de către un nou concesionar și atunci când neagă aplicabilitatea Convenției colective nr. 32 bis, în condițiile în care contractul de concesiune face referire în mod expres la aceasta, într-o dispoziție intitulată „transfer convențional”, în secțiunea referitoare la personal.
                  Prin urmare, reclamantele consideră că, prin adoptarea deciziei contestate, într-un astfel de context, Comisia a încălcat interzicerea abuzurilor de drept.


title: Cauza T-46/21: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2021 – El Corte Inglés/EUIPO – Yajun (PREMILITY)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/40

      Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2021 – El Corte Inglés/EUIPO – Yajun (PREMILITY)
      (Cauza T-46/21)
      (2021/C 88/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Liu Yajun (Shenzhen, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „PREMILITY” – cererea de înregistrare nr. 17 899 016

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 noiembrie 2020 în cauza R 881/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care, respingând calea de atac formulată de oponentă, confirmă decizia diviziei de opoziție adoptată în cadrul procedurii de opoziție B 3 065 346, prin care s-a admis înregistrarea mărcii Uniunii Europene nr. 17 899 016 PREMILITY (figurativă) pentru produsele din clasele 11, 21, 22 și 28 pentru care a fost solicitată;

                  —

                  obligarea celeilalte sau a celorlalte părți care s-ar opune prezentei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 47 alineatele (2) și (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a jurisprudenței care rezultă din Hotărârea din 11 martie 2003, Ansul (C-40/01, EU:C:2003:145);

                  —

                  contradicția în cadrul deciziei și astfel încălcarea jurisprudenței care rezultă din Hotărârea Curții din 11 iunie 2020, China Construction Bank/EUIPO (C-115/19 P, EU:C:2020:469), și din Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020, Cinkciarz.pl/EUIPO – MasterCard International (We IntelliGence the World și alții) (T-84/19 și T-88/19-T-98/19, EU:T:2020:231).


title: Cauza T-47/21: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/41

      Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)
      (Cauza T-47/21)
      (2021/C 88/54)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Cepewa GmbH (Karben, Germania) (reprezentant: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Out of the blue KG (Lilienthal, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „LIEBLINGSMENSCH” – marca Uniunii Europene nr. 16 566 531

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei doua de recurs a EUIPO din 23 noiembrie 2020 în cauza R 918/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) literele (a) și (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-48/21: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/41

      Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)
      (Cauza T-48/21)
      (2021/C 88/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Cepewa GmbH (Karben, Germania) (reprezentant: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Out of the blue KG (Lilienthal, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul/Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă Lieblingsmensch –marca Uniunii Europene nr. 16 581 332

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2020 în cauza R 917/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) literele (a) și (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.