title: Cauza T-537/13: Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2018 – Roeckl Sporthandschuhe/EUIPO – Roeckl Handschuhe & Accessoires (Reprezentarea unei mâini) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/65

      Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2018 – Roeckl Sporthandschuhe/EUIPO – Roeckl Handschuhe & Accessoires (Reprezentarea unei mâini)
      (Cauza T-537/13) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2018/C 427/86)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: O. Baumann, C. Straßberger și F. Römisch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: M. Kinkeldey, J. Springer, A. Wagner și S. Brandstätter, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 iulie 2013 (cauza R 1866/2012-4) privind o procedură de opoziție între Roeckl Sporthandschuhe și Roeckl Handschuhe & Accessoires

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG și Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza C-607/18 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2018 de NKT Verwaltungs GmbH, fostă nkt cables GmbH și NKT A/S, fostă NKT Holding A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-447/14, NKT Verwaltungs și NKT/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/30

      Recurs introdus la 24 septembrie 2018 de NKT Verwaltungs GmbH, fostă nkt cables GmbH și NKT A/S, fostă NKT Holding A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-447/14, NKT Verwaltungs și NKT/Comisia
      (Cauza C-607/18 P)
      (2018/C 427/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: NKT Verwaltungs GmbH, fostă nkt cables GmbH și NKT A/S, fostă NKT Holding A/S (reprezentanți: B. Creve, advocaat, M. Kofmann, advokat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea în tot sau în parte a hotărârii atacate;

                  —

                  anularea deciziei în discuție (1) în tot sau în parte;

                  —

                  în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunța în acord cu hotărârea Curții;

                  —

                  dispunerea unei măsuri de organizare a procedurii;

                  —

                  obligarea Comisiei să plătească cheltuielile de judecată aferente atât procedurii în primă instanță în fața Tribunalului, cât și procedurii de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: Tribunalul a stabilit în mod eronat întinderea teritorială a încălcării.
      Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a apreciat întinderea IUC (2), precum și gradul de participare al NKT la IUC și cunoașterea acesteia.
      Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a reținut că dreptul la apărare al recurenților nu a fost încălcat.
      Al patrulea motiv: Tribunalul a săvârșit erori de drept atunci când a respins motivele recurenților referitoare la anularea sau la reducerea amenzii.

         (1)  Decizia Comisiei C(2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 53 din Acordul privind SEE.

         (2)  Încălcare unică și continuă.


title: Cauza C-479/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht für Handelssachen Wien (Austria) la 20 iulie 2018 – KL și alții/UNIQA Österreich Versicherungen și alții

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht für Handelssachen Wien (Austria) la 20 iulie 2018 – KL și alții/UNIQA Österreich Versicherungen și alții
      (Cauza C-479/18)
      (2018/C 427/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bezirksgericht für Handelssachen Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: KL, LK, MJ, NI

         Pârâte: UNIQA Österreich Versicherungen, DONAU Versicherung AG Vienna Insurance Group, Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 90/619/CEE (1), coroborat cu articolul 31 din Directiva 92/96/CEE (2), respectiv articolul 35 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CEE (3), coroborat cu articolul 36 alineatul (1) din directivă, respectiv articolul 185 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE (4), coroborat cu articolul 186 alineatul (1) din directivă trebuie interpretate în sensul că – în lipsa unor reglementări naționale privind efectele situației în care anterior încheierii unui contract de asigurare, s-a transmis o informare eronată cu privire la dreptul de reziliere – termenul pentru exercitarea acestui drept nu începe să curgă atunci când, în informare, întreprinderea de asigurare precizează că dreptul de reziliere trebuie exercitat în scris, chiar dacă potrivit dispozițiilor naționale, rezilierea se poate realiza în mod informal?

                  2)

                  (În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:)
                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 90/619/CEE, coroborat cu articolul 31 din Directiva 92/96/CEE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul în care, înainte de încheierea contractului, se omite să se comunice informarea privind dreptul de reziliere sau în cazul în care s-a transmis o informare eronată, termenul de exercitare a dreptului de reziliere începe să curgă din momentul în care titularul poliței a aflat, indiferent în ce mod, despre dreptul său de reziliere?

                  3)

                  Articolul 35 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CE, coroborat cu articolul 36 alineatul (1) din aceasta trebuie interpretat în sensul că – în lipsa unor reglementări naționale referitoare la efectele situației în care anterior încheierii unui contract de asigurare, s-a omis informarea cu privire la dreptul de reziliere sau informarea a fost eronată – dreptul titularului poliței de a rezilia contractul se stinge cel mai târziu după ce, ca urmare a rezilierii contractului de către acesta, acestuia i s-a achitat valoarea de răscumpărare, și astfel, părțile contractante și-au îndeplinit integral obligațiile care rezultă din contract?

                  4)

                  (În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și/sau a unui răspuns negativ la a treia întrebare:)
                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 90/619/CEE, articolul 35 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CE, respectiv articolul 186 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cazul în care titularul poliței de asigurare își exercită dreptul de reziliere, acestuia trebuie să i se ramburseze valoarea de răscumpărare (valoarea actuală a asigurării calculată pe baza regulilor actuariale recunoscute)?

                  5)

                  (În cazul în care a fost necesar să se analizeze a patra întrebare preliminară, iar răspunsul la aceasta a fost afirmativ:)
                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 90/619/CEE, respectiv articolul 35 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CE, respectiv articolul 186 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, potrivit căreia în cazul exercitării dreptului de reziliere, din cauza prescrierii, dreptul la o dobândă forfetară pentru primele restituite poate fi limitat la perioada ultimilor trei ani anteriori introducerii acțiunii?

         (1)  A doua directivă 90/619/CEE a Consiliului din 8 noiembrie 1990 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la asigurarea directă de viață, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 79/267/CEE (JO L 330, 29.11.1990, p. 50).

         (2)  Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă (asigurarea de viață) și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (A treia directivă privind „asigurarea de viață”) (JO L 360, 9.12.1992, p. 1-27) .

         (3)  Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață (JO L 345, p. 1, Ediție specială 06/vol. 4, p. 192).

         (4)  Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (JO L 335 p. 1).


title: Cauza T-819/17: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2018 – WH/EUIPO („Funcție publică — Funcționari — Exercițiu de evaluare 2016 — Eliminarea anumitor aprecieri din raportul de evaluare — Inadmisibilitate)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/77

      Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2018 – WH/EUIPO
      (Cauza T-819/17) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Exercițiu de evaluare 2016 - Eliminarea anumitor aprecieri din raportul de evaluare - Inadmisibilitate)
      (2018/C 427/103)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: WH (reprezentant: E. Fontes Vila, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și K. Tóth, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită Tribunalului obligarea EUIPO să elimine din raportul de evaluare al reclamantei pentru anul 2016 toate reproșurile referitoare la stilul său de comunicare, întrucât sunt false și aduc atingere dreptului fundamental de a-și exprima în mod liber ideile și opiniile

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă

                  2)

                  Obligă WH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 26.2.2018.


title: Cauza C-535/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 16 august 2018 – IL și alții/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 16 august 2018 – IL și alții/Land Nordrhein-Westfalen
      (Cauza C-535/18)
      (2018/C 427/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: IL JK, KJ, LI, NG, MH, OF, PE, comunitatea de moștenitori ai doamnei QD (compusă din RC și SB), TA, UZ, VY, WX

         Pârât: Land Nordrhein-Westfalen

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 11 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte (1) publice și private asupra mediului (denumită în continuare: „Directiva EEM”) trebuie interpretat în sensul că este compatibilă cu acesta o dispoziție națională potrivit căreia un reclamant care nu este o asociație recunoscută de mediu poate solicita anularea unei decizii din cauza unui viciu de procedură numai atunci când viciul respectiv l-a privat personal de posibilitatea legală de participare la procesul de luare a deciziilor?

                  2)

                              a)

                              Articolul 4 alineatul (1) litera (a) punctele (i)-(iii) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (2), astfel cum a fost modificat ultima dată prin articolul 1 din Directiva 2014/101/UE a Comisiei din 30 octombrie 2014 (3) (denumită în continuare: „Directiva-cadru privind apa” sau „DCA”) trebuie interpretat în sensul că nu prevede numai un criteriu de fond, ci include, de asemenea, cerințe privind procedura de autorizare administrativă?

                              b)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea a):

                        Participarea publicului în sensul articolului 6 din Directiva EEM trebuie să se refere în mod obligatoriu la documentația de evaluare cu privire la domeniul apei în sensul de mai sus sau se permite o diferențiere în funcție de data întocmirii documentului și de complexitatea acestuia?

                  3)

                  Noțiunea de deteriorare a stării unui corp de apă subterană de la articolul 4 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din DCA trebuie interpretată în sensul că există o deteriorare a stării chimice a unui corp de apă subterană de îndată ce, din cauza proiectului, s-a depășit cel puțin un standard de calitate a mediului, pentru un anumit parametru, și că independent de acest aspect, atunci când concentrația unui poluant a depășit deja pragul determinant, orice altă creștere (măsurabilă) a concentrației constituie o deteriorare?

                  4)

                              a)

                              Luând în considerare efectul său obligatoriu (articolul 288 TFUE) și garantarea protecției jurisdicționale efective (articolul 19 TUE), articolul 4 din DCA trebuie interpretat în sensul că toți membrii publicului afectat de un proiect care pretind că aprobarea proiectului le încalcă drepturile, sunt împuterniciți să invoce în instanță și încălcări ale interdicției deteriorării și ale obligației de îmbunătățire prevăzute de legislația în domeniul apei?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea a):

                        Având în vedere finalitatea articolului 4 din DCA, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, în orice caz, reclamanții care, în scopul alimentării cu apă pentru uz privat, exploatează fântâni domestice în imediata apropiere a șoselei planificate, pot să invoce în instanță încălcări ale interdicției deteriorării și ale obligației de îmbunătățire prevăzute de legislația în domeniul apei?

         (1)  JO 2012, L 26, p. 1.

         (2)  JO 2000, L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.

         (3)  JO 2014, L 311, p. 32.


title: Cauza T-593/18: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 – BS (Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.) /Parlamentul European

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/99

      Acțiune introdusă la 28 septembrie 2018 –  BS (1)/Parlamentul European
      (Cauza T-593/18)
      (2018/C 427/130)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: BS (2) (reprezentanți: M. Maes și J.-N. Louis, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască,

                  —

                  anularea avizului de modificare a drepturilor de pensie ale reclamantului nr. 15 din 10 august 2017;

                  —

                  anularea în măsura în care este necesar a deciziei de restituire a plății nedatorate de 1 589,16 euro pentru lunile septembrie, octombrie și noiembrie 2017 și de 4 815,16 euro, astfel cum apare în fișa de pensie din decembrie 2017;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2 din anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, întrucât deciziile atacate ar fi afectate de o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la bună administrare (articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene), întrucât pârâtul nu și-ar fi motivat decizia și nu ar fi respectat dreptul de a fi ascultat și dreptul de acces la dosar ale reclamantului.

         (1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

         (2)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.


title: Cauza T-561/17: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2018 – L-Shop-Team/EUIPO (bags2GO) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative bags2GO — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenir articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/59

      Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2018 – L-Shop-Team/EUIPO (bags2GO)
      (Cauza T-561/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative bags2GO - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenir articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 427/76)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: L-Shop-Team GmbH (Dortmund, Germania) (reprezentant: A. Sautter, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: V. Mensing și A. Söder, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 iunie 2017 (cauza R 1650/2016-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ bags2GO ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă L-Shop-Team GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-536/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 16 august 2018 – XW/Landesamt für Verbraucherschutz

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 16 august 2018 – XW/Landesamt für Verbraucherschutz
      (Cauza C-536/18)
      (2018/C 427/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XW

         Pârât: Landesamt für Verbraucherschutz

         Întrebarea preliminară

      În cazul onorariilor percepute în temeiul articolului 27 alineatele (2) și (4) coroborat cu anexa VI la Regulamentul nr. 882/2004/CE (1), pot fi luate în considerare unele elemente din costurile aferente salariilor și remunerațiilor personalului care este utilizat pentru derularea administrativă a controalelor oficiale efectuate și pentru perceperea onorariilor în cadrul acestora?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO 2004, L 165, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 216).


title: Cauza T-597/18: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2018 – Hermann Albers/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/99

      Acțiune introdusă la 1 octombrie 2018 – Hermann Albers/Comisia
      (Cauza T-597/18)
      (2018/C 427/131)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hermann Albers e.K. (Neubörger, Germania) (reprezentant: S. Roling, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018) 4385 final a Comisiei din 12 iulie 2018;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2018) 4385 final a Comisie din 12 iulie 2018 referitoare la plângerea sa legată de un ajutor de stat în privința articolului 7 din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a Landului Saxonia Inferioară, denumită în continuare „NNVG”) (cazul SA. 46697 [2017/NN]) (JO 2018, C 292, p. 1).
      Acțiunea se întemeiază pe un motiv unic, potrivit căruia articolul 7 din NNVG constituie, contrar opiniei Comisiei, un ajutor nou supus obligației de notificare.


               10.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/6

      Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
      (Cauza E-3/18)
      (2019/C 9/07)
      La data de 9 noiembrie 2018, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea juridică internă, în conformitate cu articolul 7 din Acordul privind SEE, actul menționat la punctul 7ja din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei din 1 iulie 2015 privind modalitățile de exercitare a funcțiilor platformei de soluționare online a litigiilor, modalitățile formularului electronic de reclamație și modalitățile de cooperare între punctele de contact prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

                  2.

                  să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la 23 aprilie 2018, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 21 februarie 2018 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei din 1 iulie 2015 privind modalitățile de exercitare a funcțiilor platformei de soluționare online a litigiilor, modalitățile formularului electronic de reclamație și modalitățile de cooperare între punctele de contact prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum, astfel cum se menționează la punctul 7ja din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord („actul”);

                  —

                  autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE.


               10.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/7

      Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
      (Cauza E-4/18)
      (2019/C 9/08)
      La data de 9 noiembrie 2018, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să constate că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea sa juridică, în conformitate cu articolul 7 din Acordul privind SEE, actul menționat la punctele 7d, 7f și 7j din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (Regulamentul privind SOL în materie de consum)], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;

                  2.

                  să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 23 aprilie 2018, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 21 februarie 2018 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (Regulamentul privind SOL în materie de consum), astfel cum se menționează la punctele 7d, 7f și 7j din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”);

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-651/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Pistolet de vopsit) („Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un pistolet de vopsit – Desene sau modele industriale comunitare anterioare – Cauză de nulitate – Utilizator avizat – Grad de libertate a creatorului – Caracter individual – Saturarea stadiului tehnicii – Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 – Utilitatea recurgerii la procedura orală – Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 – Obligația de motivare – Articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/37

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Pistolet de vopsit)
      (Cauza T-651/17) (1)

      ((„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un pistolet de vopsit - Desene sau modele industriale comunitare anterioare - Cauză de nulitate - Utilizator avizat - Grad de libertate a creatorului - Caracter individual - Saturarea stadiului tehnicii - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Utilitatea recurgerii la procedura orală - Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 - Obligația de motivare - Articolul 62 din Regulamentul nr. 6/2002”))
      (2019/C 44/47)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentanți: K. Manhaeve și G. Glas, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd (Zhejiang, China)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 (cauza R 914/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Zhejiang Auarita Pneumatic Tools și Sata

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Sata GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-681/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbale Khadi – Prezentarea unor probe pentru prima dată în fața camerei de recurs – Putere de apreciere a camerei de recurs – Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Motive absolute de refuz – Marcă de natură să înșele publicul – Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001] – Marcă ce conține legitimații, embleme sau ecusoane – Articolul 7 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul 2017/1001] – Lipsa relei-credințe – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/38

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi)
      (Cauza T-681/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbale Khadi - Prezentarea unor probe pentru prima dată în fața camerei de recurs - Putere de apreciere a camerei de recurs - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Motive absolute de refuz - Marcă de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001] - Marcă ce conține legitimații, embleme sau ecusoane - Articolul 7 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul 2017/1001] - Lipsa relei-credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2019/C 44/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, India) (reprezentanţi: J. Guise, N. Rose și V. Ellis, solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial M. Rajh și D. Walicka, ulterior M. Rajh și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: BNP Best Natural Products GmbH (München, Germania) (reprezentanți: M. Kloth și R. Briske, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 30 iunie 2017 (cauza R 2083/2016-5) referitoare la o procedură de declarare a nulității între Khadi and Village Industries Commission și BNP Best Natural Products

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Khadi and Village Industries Commission la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-682/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (khadí Naturprodukte aus Indíen) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă khadí Naturprodukte aus Indíen – Prezentarea probelor pentru prima dată în fața camerei de recurs – Putere de apreciere a camerei de recurs – Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Motive absolute de refuz – Marcă de natură să înșele publicul – Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001] – Lipsa relei-credințe – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/39

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (khadí Naturprodukte aus Indíen)
      (Cauza T-682/17) (1)

      ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă khadí Naturprodukte aus Indíen - Prezentarea probelor pentru prima dată în fața camerei de recurs - Putere de apreciere a camerei de recurs - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Motive absolute de refuz - Marcă de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001] - Lipsa relei-credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”))
      (2019/C 44/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, India) (reprezentanţi: J. Guise, N. Rose și V. Ellis, solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial M. Rajh și D. Walicka, ulterior M. Rajh și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: BNP Best Natural Products GmbH (München, Germania) (reprezentanți: M. Kloth și R. Briske, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 (cauza R 2085/2016-5) privind o procedură de declarare a nulității între Khadi and Village Industries Commission și BNP Best Natural Products.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Khadi and Village Industries Commission la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-683/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi Ayurveda) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Khadi Ayurveda – Prezentare de probe pentru prima dată în fața camerei de recurs – Putere de apreciere a camerei de recurs – Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Motive absolute de refuz – Marcă de natură să înşele publicul – Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001] – Inexistența relei-credințe – Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/40

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Khadi and Village Industries Commission/EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi Ayurveda)
      (Cauza T-683/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Khadi Ayurveda - Prezentare de probe pentru prima dată în fața camerei de recurs - Putere de apreciere a camerei de recurs - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Motive absolute de refuz - Marcă de natură să înşele publicul - Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001] - Inexistența relei-credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2019/C 44/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, India) (reprezentanţi: J. Guise, N. Rose și V. Ellis, solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial M. Rajh și D. Walicka, ulterior M. Rajh și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: BNP Best Natural Products GmbH (München, Germania) (reprezentanți: M. Kloth și R. Briske, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 (cauza R 2086/2016-5) privind o procedură de declarare a nulității între Khadi and Village Industries Commission și BNP Best Natural Products

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Khadi and Village Industries Commission la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-702/17: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Papouis Halloumi – Marca Uniunii Europene colectivă verbală anterioară HALLOUMI – Motiv relativ de refuz – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/41

      Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
      (Cauza T-702/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Papouis Halloumi - Marca Uniunii Europene colectivă verbală anterioară HALLOUMI - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 44/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanţi: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Papouis Dairies Ltd (Nicosia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 august 2017 (cauza R 2782/2014-4) privind o procedură de opoziție între Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi și Papouis Dairies

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 3 august 2017 (cauza R 2782/2014-4) privind o procedură de opoziție între Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi și Papouis Dairies Ltd.

                  2)

                  Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi.

                  3)

                  Papouis Dairies suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 424, 11.12.2017.


title: Cauza T-703/17: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Cipru/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Papouis Halloumi – Marca de certificare a Regatului Unit verbală anterioară HALLOUMI – Motiv relativ de refuz – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/42

      Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2018 – Cipru/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
      (Cauza T-703/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Papouis Halloumi - Marca de certificare a Regatului Unit verbală anterioară HALLOUMI - Motiv relativ de refuz - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 44/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanţi: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Papouis Dairies Ltd (Nicosia, Cipru) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 august 2017 (cauza R 2924/2014-4) privind o procedură de opoziție între Republica Cipru și Papouis Dairies

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 3 august 2017 (cauza R 2924/2014-4) privind o procedură de opoziție între Republica Cipru și Papouis Dairies.

                  2)

                  Obligă EUIPO să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Republicii Cipru.

                  3)

                  Papouis Dairies suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 437, 18.12.2017.


title: Cauza T-724/17: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – The Vianel Group/EUIPO – Viania Dessous (VIANEL) „Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală VIANEL – Marca Uniunii Europene verbală anterioară VIANIA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/43

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – The Vianel Group/EUIPO – Viania Dessous (VIANEL)
      (Cauza T-724/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală VIANEL - Marca Uniunii Europene verbală anterioară VIANIA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 44/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: The Vianel Group LLC (Dover, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: V. Perrichon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Sipos și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Viania Dessous GmbH (Mössingen, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 iulie 2017 (cauza R 285/2017-5) privind o procedură de opoziție între Viania Dessous și The Vianel Gorup.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Vianel Group LLC să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în procedura în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza T-763/17: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Septona/EUIPO – Intersnack Group (welly) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative welly – Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare Kelly’s și Kelly’s www.kellys.eu CHIPS – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/43

      Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2018 – Septona/EUIPO – Intersnack Group (welly)
      (Cauza T-763/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative welly - Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare Kelly’s și Kelly’s www.kellys.eu CHIPS - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 44/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Septona AVEE (Oinofyta, Grecia) (reprezentant: V. Wellens, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Rajh și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 (cauza R 1525/2016–1) privind o procedură de opoziție între Intersnack Group și Septona

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 iulie 2017 (cauza R 1525/2016-1).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza T-824/17: Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – H2O Plus/EUIPO (H 2 O+) [„Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă H 2 O+ – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/44

      Hotărârea Tribunalului din 27 noiembrie 2018 – H2O Plus/EUIPO (H 2 O+)
      (Cauza T-824/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă H 2 O+ - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”])
      (2019/C 44/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: H2O Plus LLC (San Francisco, California, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și F. Kerl, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial S. Palmero Cabezas și D. Walicka, ulterior S. Palmero Cabezas și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2017 (cauza R 499/2017-1) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative H 2 O+

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă H2O Plus LLC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-826/17: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – TeamBank/EUIPO – Fio Systems (FYYO) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FYYO – Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară FIO – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/45

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – TeamBank/EUIPO – Fio Systems (FYYO)
      (Cauza T-826/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FYYO - Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară FIO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 44/56)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: TeamBank AG Nürnberg (Nürnberg, Germania) (reprezentanţi: M. Fischer și D. Walicka, agenți)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Fischer și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Fio Systems AG (Leipzig, Germania) (reprezentant: S. Hänsel, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 (cauza R 2337/2016-4) privind o procedură de opoziție între Fio Systems și TeamBank Nürnberg

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă TeamBank AG Nürnberg la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza T-9/18: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Addiko Bank/EUIPO (STRAIGHTFORWARD BANKING) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale STRAIGHTFORWARD BANKING – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) 2017/1001”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/45

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Addiko Bank/EUIPO (STRAIGHTFORWARD BANKING)
      (Cauza T-9/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale STRAIGHTFORWARD BANKING - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) 2017/1001”])
      (2019/C 44/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Addiko Bank AG (Viena, Austria) (reprezentant: A. Seling, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 octombrie 2017 (cauza R 1090/2017-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal STRAIGHTFORWARD BANKING ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Addiko Bank AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 26.2.2018.


title: Cauza T-59/18: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIVIA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FEMIVIA – Marca Uniunii Europene verbală anterioară FEMIBION INTIMA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/46

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIVIA)
      (Cauza T-59/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FEMIVIA - Marca Uniunii Europene verbală anterioară FEMIBION INTIMA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”])
      (2019/C 44/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Endoceutics, Inc. (Québec, Canada) (reprezentant: M. Wahlin, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Merck KGaA (Darmstadt, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2017 (cauza R 280/2017-2), privind o procedură de opoziție între Merck şi Endoceutics

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă Endoceutics, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-78/18: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre (FERMIN) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FERMIN – Mărci internaționale și Benelux verbale anterioare FERMIPAN – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/47

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – AB Mauri Italy/EUIPO – Lesaffre (FERMIN)
      (Cauza T-78/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale FERMIN - Mărci internaționale și Benelux verbale anterioare FERMIPAN - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001”])
      (2019/C 44/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: AB Mauri Italy SpA (Casteggio, Italia) (reprezentanţi: B. Brandreth, barrister, și G. Hussey, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Bonne și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Lesaffre et Cie (Paris, Franța)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2017 (cauzele conexate R 2027/2016-4 și R 2254/2016-4) privind o procedură de opoziție între AB Mauri Italy și Lesaffre et Cie

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 decembrie 2017 (cauzele conexate R 2027/2016-4 și R 2254/2016-4) în măsura în care prin aceasta s-a respins, pentru lipsa de similitudine cu „drojdia” inclusă în clasa 30, opoziția privind înregistrarea mărcii verbale FERMIN pentru anumite produse din aceeași clasă, și anume „amestecuri pentru realizarea de produse de brutărie; amestecuri de brutărie (amestecuri de panificație gata de a fi utilizate); preparat pe bază de drojdie pentru produse de patiserie vieneză și aluat de pizza”.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de AB Mauri Italy SpA.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza T-585/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Cheverny Investments/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea de către Curte a actului atacat – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/47

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Cheverny Investments/Comisia
      (Cauza T-585/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea de către Curte a actului atacat - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/60)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Cheverny Investments Ltd (St. Julians, Malta) (reprezentanți: H. Prinz zu Hohenlohe-Langenburg, R. Staab și S. Rasch, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanţi: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și în final T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) – Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Cheverny Investments Ltd.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-586/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Oppenheim/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/48

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Oppenheim/Comisia
      (Cauza T-586/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/61)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Sal. Oppenheim jr. & Cie AG & Co. KGaA (Köln, Germania) (reprezentanți: inițial W. Deselaers, J. Brückner și M. Haisch, ulterior T. Bernard, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche, M. Adam și M. Noll-Ehlers, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Noll Ehlers și, în final, R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Sal. Oppenheim jr. & Cie AG & Co. KGaA.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-610/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Wagon Automotive Nagold/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/49

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Wagon Automotive Nagold/Comisia
      (Cauza T-610/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Wagon Automotive Nagold GmbH (Nagold, Germania) (reprezentanți: inițial T. Hackemann și H. Horstkotte, ulterior T. Hackemann și F. von Bredow, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Wagon Automotive Nagold GmbH.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-612/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Treofan Holdings şi Treofan Germany/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/50

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Treofan Holdings şi Treofan Germany/Comisia
      (Cauza T-612/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Treofan Holdings GmbH (Raunheim, Germania), Treofan Germany GmbH & Co. KG (Neunkirchen, Germania) (reprezentant: J de Weerth, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Treofan Holdings GmbH şi de Treofan Germany GmbH & Co. KG.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-613/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – VMS Deutschland/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/50

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – VMS Deutschland/Comisia
      (Cauza T-613/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/64)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: VMS Deutschland Holdings GmbH (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: inițial D. Pohl, G. Burwitz, M. Maier și P. Werner, ulterior D. Pohl și G. Burwitz, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanţi: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de VMS Deutschland Holdings GmbH.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-619/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – CB/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/51

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – CB/Comisia
      (Cauza T-619/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/65)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: CB (reprezentanți: inițial T. Hackemann și H. Horstkotte, ulterior T. Hackemann și F. von Bredow, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche, M. Adam și M. Noll-Ehlers, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Noll-Ehlers și, în final, R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantului: Republica Federală Germania (reprezentanţi: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de CB.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza T-621/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – SiNN/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/52

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – SiNN/Comisia
      (Cauza T-621/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/66)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: SiNN GmbH, fostă SinnLeffers GmbH (Hagen, Germania) (reprezentanți: inițial C. Rupp și H. Wunderlich, ulterior H. Wunderlich și T. Engelmann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și la final T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de SiNN GmbH.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 39, 11.2.2012.


title: Cauza T-626/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Sky Deutschland și Sky Deutschland Fernsehen/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/53

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Sky Deutschland și Sky Deutschland Fernsehen/Comisia
      (Cauza T-626/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/67)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Sky Deutschland GmbH, fostă Sky Deutschland AG (Unterföhring, Germania), Sky Deutschland Fernsehen GmbH & Co. KG (Unterföhring) (reprezentanți: inițial A. Cordewener, F. Kutt și C. Jehke, ulterior F. Kutt și C. Jehke, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche, M. Adam și M. Noll-Ehlers, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Noll-Ehlers și, în final, R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantelor: Republica Federală Germania (reprezentanţi: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Sky Deutschland GmbH şi de Sky Deutschland Fernsehen GmbH & Co. KG.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-628/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Biogas Nord/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/54

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Biogas Nord/Comisia
      (Cauza T-628/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/69)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Biogas Nord AG (Bielefeld, Germania) (reprezentanți: C. Birkemeyer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanţi: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Biogas Nord AG.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-629/11: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Biogas Nord Anlagenbau/Comisia [„Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Anularea actului atacat de către Curte – Litigiu rămas fără obiect – Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/55

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – Biogas Nord Anlagenbau/Comisia
      (Cauza T-629/11) (1)

      ([„Ajutoare de stat - Legislație fiscală germană privind reportarea pierderilor în anii fiscali următori (Sanierungsklausel) - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Anularea actului atacat de către Curte - Litigiu rămas fără obiect - Nepronunțare asupra fondului”])
      (2019/C 44/70)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Biogas Nord Anlagenbau GmbH (Bielefeld, Germania) (reprezentant: C. Birkemeyer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial R. Lyal, T. Maxian Rusche și M. Adam, ulterior R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanţi: inițial T. Henze, K. Petersen și R. Kanitz, ulterior T. Henze, R. Kanitz și K. Stranz și, în final, T. Henze, R. Kanitz și S. Eisenberg, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”) (JO 2011, L 235, p. 26)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Biogas Nord Anlagenbau GmbH.

                  3)

                  Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza T-576/16: Ordonanța Tribunalului din 16 noiembrie 2018 – OT/Comisia („Funcție publică – Agenți temporari – Candidatură la postul de director al OEDT – Respingerea candidaturii – Litispendență – Respingerea unei cereri de asistență – Lipsa interesului de a acționa – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/56

      Ordonanța Tribunalului din 16 noiembrie 2018 – OT/Comisia
      (Cauza T-576/16) (1)

      ((„Funcție publică - Agenți temporari - Candidatură la postul de director al OEDT - Respingerea candidaturii - Litispendență - Respingerea unei cereri de asistență - Lipsa interesului de a acționa - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
      (2019/C 44/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: OT (reprezentant: D. Sobor, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Simonetti și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea, în primul rând, a „deciziei [Comisiei] din 26 septembrie 2014, prin care s-a respins candidatura [sa] […] la postul de director al Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT)”, în al doilea rând, a deciziei din 9 aprilie 2015, prin care Comisia a respins reclamația sa împotriva acestei decizii, precum și cererea de asistență și, în al treilea rând, a deciziei din 22 octombrie 2015, prin care Comisia a respins reclamația sa împotriva respingerii cererii sale de asistență și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor material și moral pe care reclamanta le-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  OT este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 383 din 17.10.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-4/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-661/16: Ordonanța Tribunalului din 19 noiembrie 2018 – Credito Fondiario/SRB [„Acțiune în anulare – Uniune economică și monetară – Uniune bancară – Mecanism de unic rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor întreprinderi de investiții (MUR) – Fondul unic de rezoluție (FUR) – Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 – Termen de introducere a acțiunii – Tardivitate – Excepție de nelegalitate – Inadmisibilitate vădită”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/57

      Ordonanța Tribunalului din 19 noiembrie 2018 – Credito Fondiario/SRB
      (Cauza T-661/16) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Uniune economică și monetară - Uniune bancară - Mecanism de unic rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor întreprinderi de investiții (MUR) - Fondul unic de rezoluție (FUR) - Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Excepție de nelegalitate - Inadmisibilitate vădită”])
      (2019/C 44/73)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Credito Fondiario SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, S. Frazzani, A. Neri și F. Iacovone, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (reprezentanți: B. Meyring, A. Villani și M. Caccialanza, avocați)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentant: G. Palmieri, agent)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: V. Di Bucci, A. Steiblytė și K.-Ph. Wojcik, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată, pe de o parte, în temeiul articolului 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 15 aprilie 2016, privind contribuțiile ex ante pentru anul 2016 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2016/06) și a deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 20 mai 2016, privind ajustarea contribuțiilor ex ante pentru anul 2016 la Fondul unic de rezoluție și de completare a deciziei SRB din 15 aprilie 2016 (SRB/ES/SRF/2016/13), în măsura în care o privesc pe reclamantă, și, pe de altă parte, a articolului 277 TFUE

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă Credito Fondiario SpA să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comitetul unic de rezoluție (SRB).

                  3)

                  Comisia Europeană și Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza T-42/17: Ordonanța Tribunalului din 19 noiembrie 2018 – VR-Bank Rhein-Sieg/SRB [„Acțiune în anulare – Uniune economică și monetară – Uniune bancară – Mecanism de unic rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor întreprinderi de investiții (MUR) – Fondul unic de rezoluție (FUR) – Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 – Termen de introducere a acțiunii – Tardivitate – Inadmisibilitate vădită”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/58

      Ordonanța Tribunalului din 19 noiembrie 2018 – VR-Bank Rhein-Sieg/SRB
      (Cauza T-42/17) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Uniune economică și monetară - Uniune bancară - Mecanism de unic rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor întreprinderi de investiții (MUR) - Fondul unic de rezoluție (FUR) - Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inadmisibilitate vădită”])
      (2019/C 44/75)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: VR-Bank Rhein-Sieg eG (Siegburg, Germania) (reprezentanți: H. Berger și K. Rübsamen, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (reprezentanți: A. Martin-Ehlers, S. Raes, A. Kopp și T. Van Dyck, avocați)

         Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: A. Steiblytė și M. K.-Ph. Wojcik, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 15 aprilie 2016, privind contribuțiile ex ante pentru anul 2016 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2016/06) și, pe de altă parte, a deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 20 mai 2016, privind ajustarea contribuțiilor ex ante pentru anul 2016 la Fondul unic de rezoluție și de completare a deciziei SRB din 15 aprilie 2016 (SRB/ES/SRF/2016/13), în măsura în care o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă VR-Bank Rhein-Sieg eG să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comitetul unic de rezoluție (SRB).

                  3)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza T-282/17: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – UI/Consiliul („Funcție publică – Funcționar – Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Lipsa unei decizii în urma raportului de stagiu – Articolul 34 din statut – Decizie de concediere – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/59

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2018 – UI/Consiliul
      (Cauza T-282/17) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționar - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Lipsa unei decizii în urma raportului de stagiu - Articolul 34 din statut - Decizie de concediere - Nepronunțare asupra fondului”))
      (2019/C 44/76)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: UI (reprezentant: J. Diaz Cordova, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: R. Meyer și M. Bauer, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect constatarea faptului că Consiliul s-a abținut în mod nelegal să adopte, în termenul statutar, o decizie în legătură cu titularizarea reclamantului.

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza T-293/17: Ordonanța Tribunalului din 23 octombrie 2018 – Fakro/Comisia („Concurență – Abuz de poziție dominantă pe piața ferestrelor de acoperiș – Acțiune în constatarea abținerii de a acționa – Decizie de respingere care pune capăt abținerii de a acționa – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/60

      Ordonanța Tribunalului din 23 octombrie 2018 – Fakro/Comisia
      (Cauza T-293/17) (1)

      ((„Concurență - Abuz de poziție dominantă pe piața ferestrelor de acoperiș - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Decizie de respingere care pune capăt abținerii de a acționa - Nepronunțare asupra fondului”))
      (2019/C 44/77)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Fakro sp z o.o. (Nowy Sącz, Polonia) (reprezentant: A. Radkowiak-Macuda, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: I.V. Rogalski și J. Szczodrowski, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Obiectul

      Cerere prin care se solicită constatarea abținerii de a acționa a Comisiei, în măsura în care aceasta s-ar fi abținut în mod ilegal să ia poziție asupra plângerii reclamantei din 12 iulie 2012 privind un abuz de poziție dominantă pe piața ferestrelor de acoperiș

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

                  2)

                  FAKRO sp. z. o. o. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza T-355/17: Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca figurativă RoB – Declarare a nulității – Articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 68 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001) – Norma 49 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2018/625] – Norma 62 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 58 alineatul (3) din Regulamentul 2018/625] – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/60

      Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)
      (Cauza T-355/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca figurativă RoB - Declarare a nulității - Articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 68 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (devenit articolul 94 din Regulamentul 2017/1001) - Norma 49 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2018/625] - Norma 62 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 58 alineatul (3) din Regulamentul 2018/625] - Acțiune vădit nefondată”])
      (2019/C 44/78)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Daico International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: M. Kassner, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: American Franchise Marketing Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 martie 2017 (cauza R 1407/2016-2) privind o procedură de declarare a nulității între American Franchise Marketing Ltd și Daico International BV

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Daico International BV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza T-356/17: Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca verbală RoB – Declarare a nulității – Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Norma 62 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 58 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2018/625] – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/61

      Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)
      (Cauza T-356/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală RoB - Declarare a nulității - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Norma 62 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 58 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2018/625] - Acțiune vădit nefondată”])
      (2019/C 44/79)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Daico International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: M. Kassner, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant(ți): A. Söder, agent]

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: American Franchise Marketing Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 martie 2017 (cauza R 1407/2016-2) privind o procedură de declarare a nulității între American Franchise Marketing Ltd și Daico International BV

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Daico International BV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.