title: Cauza T-20/22: Ordonanța Tribunalului din 13 aprilie 2022 – NW/Comisia

text:
               18.7.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 276/25

      Ordonanța Tribunalului din 13 aprilie 2022 – NW/Comisia
      (Cauza T-20/22) (1)

      (2022/C 276/37)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 95, 28.2.2022.


title: Cauza C-557/19 P: Recurs introdus la 22 iulie 2019 de Hochmann Marketing GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 22 mai 2019 în cauza T-754/18, Hochmann Marketing GmbH/Parlamentul European

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/2

      Recurs introdus la 22 iulie 2019 de Hochmann Marketing GmbH împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 22 mai 2019 în cauza T-754/18, Hochmann Marketing GmbH/Parlamentul European
      (Cauza C-557/19 P)
      (2020/C 201/02)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Hochmann Marketing GmbH (reprezentant: J. Jennings, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
      Prin Ordonanța din 30 aprilie 2020, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șaptea) a respins recursul ca vădit nefondat și a obligat-o pe recurentă să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-828/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 12 noiembrie 2019 – SC Panavitrans SRL / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Cluj (România) la data de 12 noiembrie 2019 – SC Panavitrans SRL / Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Cauza C-828/19)
      (2020/C 201/04)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părţile din acţiunea principală

         Recurentă: SC Panavitrans SRL

         Intimate: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu

         Întrebarea preliminară

      Articolul 110 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, pentru restituirea unei taxe a cărei contrarietate cu prevederile dreptului comunitar a fost stabilită, stabilește un termen de decădere mai scurt decât termenul general de prescripție din dreptul național în privința creanțelor fiscale?


title: Cauza C-840/19: Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 19 noiembrie 2019 – procedură penală împotriva lui NC

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/3

      Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 19 noiembrie 2019 – procedură penală împotriva lui NC
      (Cauza C-840/19)
      (2020/C 201/05)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Partea din acţiunea principală

      NC

         Cealaltă parte din procedură:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 325 alineatul (1) din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene și articolul 4 din Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (1), adoptată în temeiul articolului 83 alineatul (2) din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării unei decizii de către un organ exterior puterii judecătorești, Curtea Constituțională a României, care impune trimiterea spre rejudecare a cauzelor de corupție soluționate într-o perioadă determinată și care se află în faza apelului, pentru neconstituirea la nivelul instanței supreme de completuri de judecată specializate în această materie, deși recunoaște specializarea judecătorilor care le-au compus?

                  2)

                  Articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 47 [al doilea paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun constatării de către un organ exterior puterii judecătorești a nelegalei compuneri a completurilor de judecată din cadrul unei secții a instanței supreme (completuri compuse din judecători în funcție, care la momentul promovării îndeplineau inclusiv condiția specializării solicitată pentru a promova la instanța supremă)?

                  3)

                  Aplicarea prioritară a dreptului Uniunii trebuie interpretată în sensul că permite instanței naționale să înlăture aplicarea unei decizii a instanței de contencios constituțional, pronunțată într-o sesizare vizând un conflict constituțional, obligatorie în dreptul național?

         (1)  JO 2017 L 198, p.29.


title: Cauza C-859/19: Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 26 noiembrie 2019 – procedură penală împotriva FX, CS şi ND

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/4

      Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 26 noiembrie 2019 – procedură penală împotriva FX, CS şi ND
      (Cauza C-859/19)
      (2020/C 201/06)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părţile din acţiunea principală

      FX, CS, ND

         Cealaltă parte din procedură:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie și Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 325 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 58 din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (1), articolul 4 din Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (2), [care] a fost adoptată în temeiul articolului 83 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene [și care a înlocuit Convenția] privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene din 26 iulie 1995, trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării unei decizii de către un organ exterior puterii judecătorești, Curtea Constituțională a României, care impune trimiterea spre rejudecare a cauzelor de corupție soluționate într-o perioadă determinată și care se află în faza apelului, pentru neconstituirea la nivelul instanței supreme de completuri de judecată specializate în această materie, deși recunoaște specializarea judecătorilor care le au compus?

                  2)

                  Articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 47 [al doilea paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun constatării de către un organ exterior puterii judecătorești a nelegalei compuneri a completurilor de judecată din cadrul unei secții a instanței supreme (completuri compuse din judecători în funcție, care la momentul promovării îndeplineau inclusiv condiția specializării solicitată pentru a promova la secția penală a instanței supreme)?

                  3)

                  Aplicarea prioritară a dreptului Uniunii trebuie interpretată în sensul că permite instanței naționale să înlăture aplicarea unei decizii a instanței de contencios constituțional, pronunțată într o sesizare vizând un conflict constituțional, obligatorie în dreptul național?

         (1)  JO 2015 L 141, p.73.

         (2)  JO 2017 L 198, p.29.


title: Cauza C-909/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Iaşi (România) la data de 11 decembrie 2019 – BX / Unitatea Administrativ Teritorială D.

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Iaşi (România) la data de 11 decembrie 2019 – BX / Unitatea Administrativ Teritorială D.
      (Cauza C-909/19)
      (2020/C 201/08)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Iaşi

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamant: BX

         Pârâtă: Unitatea Administrativ Teritorială D.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile articolului 2 punctul 1 din Directiva 2003/88/CE privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) trebuie interpretate în sensul că perioada în care un lucrător urmează cursurile de formare profesională impuse, după efectuarea programului normal de lucru, la sediul prestatorului de servicii de formare, în afara locului său de muncă și fără a realiza atribuțiile de serviciu, constituie „timp de lucru”?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1, prevederile articolului 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dispozițiile articolului 2 punctul 2, articolului 3, articolului 5 și articolului 6 din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care, deși instituie necesitatea formării profesionale a salariatului, nu impune angajatorului obligativitatea respectării perioadei de repaus al lucrătorului, în ceea ce privește intervalul orar de efectuare a cursurilor de formare?

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului european şi a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003 L 299, p. 9, Ediţie specială 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-908/19 P: Recurs introdus la 10 decembrie 2019 de European Food SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 octombrie 2019 în cauza T-536/18, Société des produits Nestlé/EUIPO – European Food (FITNESS)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/5

      Recurs introdus la 10 decembrie 2019 de European Food SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 octombrie 2019 în cauza T-536/18, Société des produits Nestlé/EUIPO – European Food (FITNESS)
      (Cauza C-908/19 P)
      (2020/C 201/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: European Food SA (reprezentanți: R. Dincă, I. Speciac, V. Stănese, I.-F. Cofaru, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Société des produits Nestlé, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 18 martie 2020, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-926/19: Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 18/12/2019 – procedură penală împotriva BR, CS, DT, EU, FV, GW

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/6

      Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 18/12/2019 – procedură penală împotriva BR, CS, DT, EU, FV, GW
      (Cauza C-926/19)
      (2020/C 201/09)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Părţile din acţiunea principală

      BR, CS, DT, EU, FV, GW

         Celelalte părți în procedură:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția de Investigare a Infracțiunilor de Criminalitate Organizată și Terorism – Structura centrală, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Secția pentru investigarea infracțiunilor din justiție, Agenția Națională de Administrare Fiscală, HX, IY, SC Uranus Junior 2003 Srl

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 325 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 58 din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (1), articolul 4 din Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (2), adoptată în temeiul articolului 83 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării unei decizii de către un organ exterior puterii judecătorești, Curtea Constituțională a României, care să soluționeze o excepție procesuală care ar viza o eventuală nelegală compunere a completurilor de judecată, în raport de principiul specializării judecătorilor la Înalta Curte de Casație și Justiție (neprevăzut de Constituția României), și să oblige o instanță de judecată să trimită cauzele, aflate în calea de atac a apelului (devolutivă), spre rejudecare, în primul ciclu procesual la aceeași instanță?

                  2)

                  Articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 47 [al doilea paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun constatării de către un organ exterior puterii judecătorești a nelegalei compuneri a completurilor de judecată din cadrul unei secții a instanței supreme (completuri compuse din judecători în funcție, care la momentul promovării îndeplineau inclusiv condiția specializării solicitată pentru a promova la secția penală a instanței supreme)?

                  3)

                  Aplicarea prioritară a dreptului Uniunii trebuie interpretată în sensul că permite instanței naționale să înlăture aplicarea unei decizii a instanței de contencios constituțional, care interpretează o normă inferioară Constituției, de organizare a Înaltei Curți de Casație și Justiție, inclusă în legea internă privind prevenirea, descoperirea și sancționarea faptelor de corupție, normă interpretată în mod constant, în același sens, de o instanță de judecată timp de 16 ani?

                  4)

                  Conform articolul[ui] 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene[,] [p]rincipiul liberului acces la justiție include specializarea judecătorilor și înființarea unor completuri specializate la o instanță supremă?

         (1)  JO 2015 L 141, p.73.

         (2)  JO 2017 L 198, p.29.


title: Cauza C-929/19: Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 18 decembrie 2019 – procedură penală împotriva lui CD

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/7

      Cerere de decizie preliminară formulată de către Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 18 decembrie 2019 – procedură penală împotriva lui CD
      (Cauza C-929/19)
      (2020/C 201/10)
      Limba de procedură: româna

         Instanţa de trimitere

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Partea din acţiunea principală

      CD

         Celelalte părți în procedură:

      CLD, GLO, ȘDC, PVV, SC Complexul Energetic Oltenia SA, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 325 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolele 2 și 4 din Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (1) trebuie interpretate în sensul că se opun adoptării unei decizii de către un organ exterior puterii judecătorești, Curtea Constituțională a României, care impune de plano rejudecarea tuturor cauzelor de corupție soluționate de secția penală a instanței supreme în primă instanță, într-o perioadă determinată (2003-ianuarie 2019), aflate în calea de atac a apelului?

                  2)

                  Articolul 2 și [articolul] 19 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 47 [al doilea paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun constatării de către un organ exterior puterii judecătorești a nelegalei compuneri a completurilor de judecată din cadrul unei secții a instanței supreme, contrar interpretării evidențiate de practica organizatorică, dar și jurisdicțională constantă și unanimă a acesteia?

                  3)

                  Aplicarea prioritară a dreptului Uniunii trebuie interpretată în sensul că permite instanței naționale să înlăture aplicarea unei decizii a instanței de contencios constituțional, pronunțată într-o sesizare vizând un conflict constituțional, obligatorie în dreptul național?

                  4)

                  Sintagma „constituită în prealabil prin lege” din cuprinsul articolului 47 [al doilea paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretată în sensul că include desemnarea formală a unor completuri de judecată specializate distinct de specializarea judecătorilor care le compun?

         (1)  JO 2017 L 198, p.29.


title: Cauza C-936/19 P: Recurs introdus la 20 decembrie 2019 de Rubik Brand Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 octombrie 2019 în cauza T-601/17, Rubick Brandt Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală – Simba Toys

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/7

      Recurs introdus la 20 decembrie 2019 de Rubik Brand Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 octombrie 2019 în cauza T-601/17, Rubick Brandt Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală – Simba Toys
      (Cauza C-936/19 P)
      (2020/C 201/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Rubik's Brand Ltd (reprezentanți: K. Szamosi, M. Borbás, ügyvédek)

         Cealalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Simba Toys GmbH & Co. KG
      Prin Ordonanța din 23 aprilie 2020, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis să nu admită recursul și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-14/20 P: Recurs introdus la 14 ianuarie 2020 de Neoperl AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 14 noiembrie 2019 în cauza T-669/18, Neoperl AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/8

      Recurs introdus la 14 ianuarie 2020 de Neoperl AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 14 noiembrie 2019 în cauza T-669/18, Neoperl AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-14/20 P)
      (2020/C 201/12)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Neoperl AG (reprezentanți: H. Börjes-Pestalozza şi G. Schultz, avocaţi)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 23 aprilie 2020, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins cererea de admitere în principiu a recursului și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-39/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 ianuarie 2020 – Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 27 ianuarie 2020 – Staatssecretaris van Financiën/Jumbocarry Trading GmbH
      (Cauza C-39/20)
      (2020/C 201/13)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Staatssecretaris van Financiën

         Intimată: Jumbocarry Trading GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 103 alineatul (3) litera (b) și articolul 124 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii se aplică în privința unei datorii vamale născute înaintea datei de 1 mai 2016 și care nu era încă prescrisă la această dată?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, principiile securității juridice sau încrederii legitime se opun aplicării acestor articole?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p.1).


title: Cauza C-62/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) la 6 februarie 2020 – Vogel Import Export NV/Belgische Staat

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) la 6 februarie 2020 – Vogel Import Export NV/Belgische Staat
      (Cauza C-62/20)
      (2020/C 201/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vogel Import Export NV

         Pârât: Belgische Staat

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Nomenclatura combinată menționată în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (1) din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun – având în vedere de asemenea diferitele versiuni lingvistice ale poziției 4409 și Notele explicative la Sistemul Armonizat referitoare la pozițiile 4407 și 4409 –, trebuie interpretată în sensul că produsele în discuție în cauza principală, și anume scândurile de lemn geluite, rotunjite pe întreaga lungime a celor patru canturi, trebuie considerate ca fiind „profilate [în lungul unuia sau a mai multor canturi, fețe sau capete]” și, în consecință, trebuie să fie clasificate la poziția 4409 sau canturile rotunjite nu pot fi considerate „profilate [în lungul unuia sau a mai multor canturi, fețe sau capete]” și, în consecință, produsele trebuie să fie clasificate la poziția 4407?

                  2)

                  Gradul de rotunjire este determinant pentru clasificarea la poziția 4407 sau la poziția 4409?

         (1)  Regulamentul Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO 1987, L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3).


title: Cauza C-63/20 P: Recurs introdus la 5 februarie 2020 de Sigrid Dickmanns împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 18 noiembrie 2019 în cauza T-181/19, Sigrid Dickmanns/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/9

      Recurs introdus la 5 februarie 2020 de Sigrid Dickmanns împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 18 noiembrie 2019 în cauza T-181/19, Sigrid Dickmanns/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-63/20 P)
      (2020/C 201/15)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Sigrid Dickmanns (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Concluziile

      Recurenta solicită Tribunalului:

                  1.

                  anularea în tot a Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 18 noiembrie 2019 în cauza T-181/19 și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal după anularea acestei ordonanțe,

                  2.

                  obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic, și anume interpretarea și aplicarea eronată a articolelor 90 și 91, în special a articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor; totodată a avut loc o încălcare gravă a drepturilor fundamentale ale recurentei la un proces echitabil și la bună administrare.
      Potrivit recurentei, Tribunalul a considerat în mod eronat că reclamația sa depusă în conformitate cu articolul 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor este tardivă. Această reclamație a fost depusă în termen de trei luni de la decizia motivată a EUIPO, însă nu în termen de trei luni de la o respingere implicită anterioară, în conformitate cu articolul 90 alineatul (2) a treia teză a treia liniuță din Statutul funcționarilor, a unei cereri depuse de către aceasta.
      Recurenta reproșează în acest sens că interpretarea de către Tribunal a articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor contrazice modul de redactare a acestei dispoziții. Reclamația sa nu s-a referit la respingerea implicită menționată la articolul 90 alineatul (2) a treia teză a treia liniuță din Statutul funcționarilor, ci la o decizie comunicată acesteia în conformitate cu articolul 90 alineatul (2) a treia teză a doua liniuță din același statut, iar aceasta, potrivit formulării din acest articol, era admisibilă. Din modul de redactare a articolului 90 alineatul (1) a treia teză, a articolului 90 alineatul (2) a treia teză a doua liniuță sau a articolului 90 alineatul (2) a treia teză a treia liniuță din Statutul funcționarilor nu rezultă că, în cazul respingerii implicite a unei cereri, a doua liniuță este inaplicabilă sau că trebuie să se aplice cu prioritate a treia liniuță. De asemenea, respingerea explicită de către EUIPO nu a fost o simplă confirmare a respingerii implicite anterioare, întrucât EUIPO nu a făcut trimitere la respingerea implicită. În plus, elementele diferite de cele ale unei simple confirmări, în special motivarea acesteia, au condus la existența unei decizii noi.
      În continuare, recurenta susține că interpretarea Tribunalului contrazice sensul și finalitatea articolului 90 alineatul (1) a doua și a treia teză din Statutul funcționarilor, precum și obiectivul securității juridice. Sensul și finalitatea acestor reglementări constau în primul rând în protecția reclamantului, iar nu în posibilitatea autorității împuternicite să facă numiri, precum în rezultatul interpretării Tribunalului, de a profita de o neîndeplinire a obligațiilor în sens procedural. Obiectivului securității juridice i-ar corespunde mult mai bine interpretarea susținută de recurentă. Pe de o parte, aceasta ar corespunde modului de redactare a articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor și, spre deosebire de interpretarea Tribunalului, nu ar inversa sensul acestuia. Pe de altă parte, potrivit interpretării Tribunalului, termenul aferent unei decizii explicite și motivate a autorității împuternicite să facă numiri ar avea o durată diferită, după cum a fost luată sau nu o decizie implicită anterior.
      În plus, recurenta invocă o încălcare gravă a drepturilor sale fundamentale la un proces echitabil și la bună administrare. Încălcarea dreptului la un proces echitabil constă în special în faptul că autoritatea împuternicită să facă numiri s-ar folosi de o neîndeplinire a obligațiilor [în ceea ce privește obligația sa de a decide în termen de patru luni cu privire la o cerere, în conformitate cu articolul 90 alineatul (1) din Statutul funcționarilor], pentru a reduce în mod arbitrar termenul în care un reclamant poate răspunde la motivele de respingere comunicate de autoritatea împuternicită să facă numiri. În plus, potrivit interpretării Tribunalului, un reclamant are un risc substanțial mai ridicat, din cauza formulării contrare a articolului 90 alineatul (2) a doua teză și a treia teză a doua liniuță din Statutul funcționarilor, să nu aibă câștig de cauză ca urmare a nerespectării unui termen. În continuare, o interpretare conformă cu drepturile fundamentale a articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor poate conduce numai la rezultatul susținut de recurentă.


title: Cauza C-70/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 12 februarie 2020 – YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 12 februarie 2020 – YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH
      (Cauza C-70/20)
      (2020/C 201/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: YL

         Intimată: Altenrhein Luftfahrt GmbH

         Întrebarea preliminară

      O aterizare dură, dar efectuată totuşi în parametrii normali de exploatare a aeronavei, care determină rănirea unui pasager, constituie un accident în sensul articolului 17 alineatul (1) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, semnată la 9 decembrie 1999 de Comunitatea Europeană și aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001 (1)?

         (1)  Decizia Consiliului din 5 aprilie 2001 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (2001/539/CE) (JO 2001, L 194, p. 38, Ediție specială, 07/vol. p. 112).


title: Cauza C-85/20 P: Recurs introdus la 14 februarie 2020 de Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „în lichidare” împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a zecea) din 18 decembrie 2019 în cauza T-763/18, Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Comisia

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/11

      Recurs introdus la 14 februarie 2020 de Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „în lichidare” împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a zecea) din 18 decembrie 2019 în cauza T-763/18, Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Comisia
      (Cauza C-85/20 P)
      (2020/C 201/17)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Recurentă: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „în lichidare” (reprezentant: L. Szabó, ügyvéd)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  declararea recursului ca fiind admisibil și întemeiat și, pe cale de consecință, anularea Ordonanței pronunțate de Tribunal (Camera a zecea) la 18 decembrie 2019, Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi/Commission (T-763/18, nepublicată, EU:T:2019:886), care i-a fost notificată recurentei în aceeași zi;

                  —

                  totodată, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe asupra chestiunilor care au făcut obiectul excepției de inadmisibilitate și care nu au fost judecate prin ordonanța pronunțată în primă instanță;

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs, cu excepția situației în care cauza se trimite spre rejudecare la Tribunal, caz în care se solicită nepronunțarea asupra cheltuielilor de judecată, acest aspect urmând a fi stabilit prin hotărârea definitivă care urmează a se pronunța în cauză.

         Motivele și principalele argumente

      I.   Calificare juridică eronată a faptelor. Motivare insuficientă

      Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul nu a ținut seama în mod corespunzător de situația de incertitudine juridică referitoare la luarea la cunoștință de actele atacate ale Comisiei.
      Jurisprudența la care face trimitere Tribunalul privește luarea la cunoștință de existența unor acte care se referă sau care vizează un reclamant.
      Recurenta a atacat decizia de suspendare pronunțată de instanța națională, întrucât ea contesta faptul că hotărârea ce urmează a fi pronunțată la nivelul Uniunii cu privire la deciziile atacate ale Comisiei ar constitui un element prealabil pentru pronunțarea hotărârii asupra acțiunii sale în despăgubire. Recurenta și reprezentantul său în justiție pot fi considerați din punct de vedere juridic ca fiind aceeași persoană numai în cauza care face obiectul mandatului ad litem încheiat de ele, și anume, acțiunea în despăgubire formulată în fața instanței naționale.
      Ținând seama de faptul că reprezentantul în justiție nu a primit un mandat din partea recurentei decât pentru acțiunea în despăgubire formulată în fața instanței naționale, el nu avea obligația să informeze recurenta într-un termen rezonabil, în sensul dreptului Uniunii, și nici să solicite textul integral al actelor în discuție, întrucât mandatul său nu acoperea asemenea îndatoriri. Doar recurenta personal putea formula o asemenea solicitare, iar aceasta cu începere de la momentul la care a luat cunoștință de faptul că era vizată de actul normativ al Uniunii.
      II.   Interpretare și aplicare eronată a jurisprudenței referitoare la „termenul rezonabil”

      Jurisprudența la care face trimitere Tribunalul nu poate fi transpusă în prezenta cauză, întrucât circumstanțele din cauzele invocate nu sunt similare celor din speță.
      III.   Calificare eronată a scrisorii din 24 februarie 2017 a Comisiei

      În temeiul scrisorii de informare în discuție transmise de intimată, instanța națională a pronunțat o hotărâre de respingere împotriva petentei OPS Újpest Kft. Această hotărâre afectează interesele recurentei, modificând în mod distinct situația juridică a acesteia, întrucât pe baza acestei scrisori a concluzionat instanța națională că autoritatea națională acordase în mod nelegal ajutorul.
      IV.   Încălcare a dreptului la apărare al recurentei. Încălcare și aplicare greșită a articolului 126 din Regulamentul de procedură al Tribunalului

      Deși Tribunalul a dispus o măsură de organizare a procedurii, el nu a invitat părțile să prezinte observații cu privire la aspectul dacă acțiunea a fost introdusă în termenul legal. Tribunalul a examinat pentru prima dată chestiunea introducerii acțiunii peste termen abia în ordonanța atacată și pe baza acestui motiv el a respins acțiunea, fără să dea părților, în particular recurentei, posibilitatea să prezinte observații și să se opună acestei soluții.
      În absența unei asemenea invitații, nu a fost depus niciun document care să fi putut să susțină punctul de vedere al recurentei în ceea ce privește chestiunea introducerii acțiunii în termen.


title: Cauza C-92/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 25 februarie 2020 – Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 25 februarie 2020 – Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld
      (Cauza C-92/20)
      (2020/C 201/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Rottendorf Pharma GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Bielefeld

         Întrebarea preliminară

      Articolul 239 alineatul (1) a doua liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că, potrivit acestuia, taxa vamală poate fi rambursată într-un caz precum cel din litigiul principal în care mărfurile necomunitare introduse de persoana interesată din afara teritoriului vamal al Comunității au fost reexportate, iar împrejurările care au dus la nașterea datoriei vamale nu implică neglijență evidentă din partea persoanei interesate?

         (1)  JO 1992, L 302, p.1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza C-93/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht Schwechat (Austria) la 25 februarie 2020 – JU/Air France Direktion für Österreich

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bezirksgericht Schwechat (Austria) la 25 februarie 2020 – JU/Air France Direktion für Österreich
      (Cauza C-93/20)
      (2020/C 201/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bezirksgericht Schwechat

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: JU

         Pârâtă: Air France Direktion für Österreich

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 31 alineatul (2) coroborat cu articolul 31 alineatul (4) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (1) trebuie interpretat în sensul că deteriorarea bagajelor înregistrate survenită la bordul aeronavei sau în cursul unei anumite perioade în care bagajele se aflau în grija transportatorului aerian trebuie reclamată transportatorului aerian, în cazul unei livrări cu întârziere, în orice caz, cel mai târziu în termen de șapte zile de la data la care bagajele au fost puse la dispoziția beneficiarului, în caz contrar orice acțiune împotriva transportatorului aerian fiind inadmisibilă, cu excepția cazului de fraudă din partea acestuia?

                  2)

                  (În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:)
                  Articolul 31 alineatul (2) coroborat cu articolul 31 alineatul (4) din Convenția pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) trebuie interpretat în sensul că deteriorarea bagajelor înregistrate survenită la bordul aeronavei sau în cursul unei anumite perioade în care bagajele se aflau în grija transportatorului aerian trebuie reclamată transportatorului aerian, în cazul livrării lor cu întârziere, cel târziu în termen de douăzeci și una de zile de la data la care bagajele au fost puse la dispoziția destinatarului, în caz contrar orice acțiune împotriva transportatorului aerian fiind inadmisibilă, cu excepția cazului de fraudă din partea acestuia?

         (1)  Decizia Consiliului din 5 aprilie 2001 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (JO 2001, L 194, p. 38, Ediție specială, 7/vol. 8, p. 112).


title: Cauza C-94/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgerichts Linz (Austria) la 25 februarie 2020 – Land Oberösterreich/KV

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgerichts Linz (Austria) la 25 februarie 2020 – Land Oberösterreich/KV
      (Cauza C-94/20)
      (2020/C 201/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Linz

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Land Oberösterreich

         Pârât: KV

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 11 din Directiva 2003/109/CE (1) trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 6 alineatele (9) și (11) din oberösterreichisches Wohnbauförderungsgesetz (Legea landului Austria Superioară privind ajutorul pentru construirea unei locuințe, denumită în continuare „oöWFG”), care permite acordarea prestației sociale a ajutorului pentru locuință fără a fi necesar să se facă dovada cunoștințelor lingvistice cetățenilor Uniunii, resortisanților unui stat din Spațiul Economic European (SEE) și membrilor familiei acestora în sensul Directivei 2004/38/CE (2), însă impune resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung în sensul Directivei 2003/109/CE cunoștințe de bază de limba germană, care trebuie dovedite într-un anumit mod, în condițiile în care acest ajutor pentru locuință ar trebui să compenseze sarcini nerezonabile sub forma costurilor pentru locuință, chiar dacă este necesar să se asigure un nivel minim de subzistență (inclusiv o locuință) prin intermediul altei prestații sociale [venit minim garantat în funcție de necesități, în conformitate cu Oberösterreichischen Mindestsicherungsgesetz (Legea landului Austria Superioară privind venitul minim garantat)] pentru persoanele cu o situație socială precară?

                  2)

                  Interdicția „discriminării directe sau indirecte pe baza rasei sau originii etnice” prevăzută la articolul 2 din Directiva 2000/43/CE (3) trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum cea prevăzută la articolul 6 alineatele (9) și (11) din OöWFG, care permite acordarea unei prestații sociale (ajutorul pentru locuință prevăzut de oöWFG) resortisanților unui stat din SEE și membrilor de familie în sensul Directivei 2004/38 fără a fi necesar să se facă dovada cunoștințelor lingvistice cetățenilor Uniunii, însă impune resortisanților țărilor terțe (inclusiv rezidenților pe termen lung în sensul Directivei 2003/109) cunoștințe de bază de limba germană, care trebuie dovedite într-un anumit mod?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:
                  Principiul nediscriminării pe motive de origine etnică prevăzut la articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum cea prevăzută la articolul 6 alineatele (9) și (11) din OöWFG, care permite acordarea unei prestații sociale (ajutorul pentru locuință prevăzut de oöWFG) fără a fi necesar să se facă dovada cunoștințelor lingvistice cetățenilor Uniunii, resortisanților unui stat din SEE și membrilor de familie în sensul Directivei 2004/38, însă impune resortisanților țărilor terțe (inclusiv rezidenților pe termen lung în sensul Directivei 2003/109) cunoștințe de bază de limba germană, care trebuie dovedite într-un anumit mod?

         (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 9/vol. 6, p. 225).

         (2)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 5/vol.7, p. 56).

         (3)  Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO 2000, L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol.1, p. 19).


title: Cauza C-108/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 februarie 2020 – HR/Finanzamt Wilmersdorf

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 februarie 2020 – HR/Finanzamt Wilmersdorf
      (Cauza C-108/20)
      (2020/C 201/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: HR

         Pârât: Finanzamt Wilmersdorf

         Întrebarea preliminară

      Articolul 167 și articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei aplicări a dreptului național în temeiul căreia deducerea taxei achitate în amonte trebuie refuzată și atunci când a fost săvârșită o fraudă fiscală privind impozitul pe cifra de afaceri cu privire la una dintre operațiunile efectuate în amonte, iar persoana impozabilă a avut sau ar fi trebuit să aibă cunoștință de aceasta, dar persoana impozabilă nu a participat la frauda săvârșită prin operațiunea efectuată în beneficiul său, nu a fost implicată în aceasta și nici nu a sprijinit sau favorizat frauda fiscală săvârșită?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-119/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 28 februarie 2020 – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 28 februarie 2020 – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests
      (Cauza C-119/20)
      (2020/C 201/22)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă în primă instanță și recurentă în recurs: Līga Šenfelde

         Cealaltă parte din procedură: Lauku atbalsta dienests

         Întrebările preliminare

      Articolul 19 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 (1) al Consiliului coroborat cu alte dispoziții ale regulamentului menționat și ale Orientărilor Uniunii Europene privind ajutoarele de stat în sectoarele agricol și forestier și în zonele rurale pentru perioada 2014-2020 trebuie interpretat în sensul că:

                  1)

                  un fermier își pierde calitatea de „tânăr fermier” pentru simplul fapt că a primit cu doi ani înainte sprijinul pentru dezvoltarea fermelor mici, prevăzut la articolul 19 alineatul (1) litera (a) liniuța (iii) din regulament;

                  2)

                  normele respective autorizează statele membre să adopte o reglementare conform căreia un fermier nu poate beneficia de sprijinul prevăzut la articolul 19 alineatul (1) litera (a) liniuța (i) din regulament în cazul în care a beneficiat deja de sprijinul prevăzut la liniuța (iii) a aceleiași dispoziții;

                  3)

                  un stat membru are posibilitatea să respingă aplicarea cumulului de ajutoare în cazul unui fermier, în situația în care nu s-a respectat ordinea de cumul prevăzută în Programul de dezvoltare rurală convenit cu Comisia Europeană?

         (1)  JO 2013, L 347, p. 487.


title: Cauza C-124/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 5 martie 2020 – Bank Melli Iran, societate pe acțiuni de drept iranian/Telekom Deutschland GmbH

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Germania) la 5 martie 2020 – Bank Melli Iran, societate pe acțiuni de drept iranian/Telekom Deutschland GmbH
      (Cauza C-124/20)
      (2020/C 201/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bank Melli Iran, societate pe acțiuni de drept iranian

         Pârâtă: Telekom Deutschland GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 primul paragraf din Regulamentul nr. 2271/96 (1) este aplicabil numai atunci când operatorului economic din Uniunea Europeană în sensul articolului 11 din acest regulament îi sunt furnizate, direct sau indirect, instrucțiuni administrative sau jurisdicționale din Statele Unite ale Americii sau, pentru aplicarea articolului menționat, este suficient ca acțiunea operatorului economic din Uniunea Europeană să vizeze respectarea sancțiunilor secundare și în absența unor astfel de instrucțiuni?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul Curții la prima întrebare ar fi în sensul că a doua variantă este valabilă, articolul 5 primul paragraf din Regulamentul nr. 2271/96 se opune unei interpretări a dreptului național potrivit căreia, pentru partea care reziliază este posibil să declare inclusiv rezilierea unui raport obligațional cu executare succesivă cu un partener inclus în lista Specially-Designated-Nationals (SDN) (lista cetățenilor special desemnați) de către Office of Foreign Assets Control (OFAC) (Biroul de supraveghere a activelor străine) din Statele Unite ale Americii – așadar, inclusiv rezilierea având ca motiv respectarea sancțiunilor impuse de SUA –, fără să fie necesar un motiv de reziliere în acest sens și fără să fie necesar ca acesta să invoce și să dovedească în cadrul unui proces civil că motivul pentru declararea rezilierii nu ar fi, în orice caz, respectarea sancțiunilor din partea SUA?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ din partea Curții la a doua întrebare, o reziliere ordinară care încalcă articolul 5 primul paragraf din Regulamentul nr. 2271/96 trebuie considerată în mod necesar ca fiind nevalidă sau, pentru realizarea obiectivului regulamentului, sunt suficiente și alte sancțiuni, de exemplu, aplicarea unei amenzi?

                  4)

                  În cazul în care răspunsul Curții la a treia întrebare ar fi în sensul că prima variantă este valabilă, în lumina articolelor 16 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, pe de o parte, și a posibilității de acordare a derogărilor prevăzute la articolul 5 al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2271/96, pe de altă parte, acest aspect este aplicabil și atunci când, prin menținerea relației comerciale cu partenerul contractual inclus în listă, operatorul economic din Uniunea Europeană este amenințat cu pierderi economice considerabile pe piața din SUA (în speță, 50 % din cifra de afaceri a grupului)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2271/96 al Consiliului din 22 noiembrie 1996 de protecție împotriva efectelor aplicării extrateritoriale a unei legislații adoptate de către o țară terță, precum și a acțiunilor întemeiate pe aceasta sau care rezultă din aceasta (JO 1996, L 309, p. 1, Ediție specială, 10/vol. 1, p. 75), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul delegat (UE) 2018/1100 al Comisiei din 6 iunie 2018 de modificare a anexei la Regulamentul (CE) nr. 2271/96 (JO 2018, L 199 I, p. 1).


title: Cauza C-130/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Spania) la 9 martie 2020 – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spania) la 9 martie 2020 – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Cauza C-130/20)
      (2020/C 201/24)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: YJ

         Pârât: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Întrebarea preliminară

      O dispoziție precum articolul 60 alineatul 4 din Ley General de la Seguridad Social [Legea generală privind securitatea socială], care exclude de la acordarea suplimentului de maternitate femeile care se pensionează în mod voluntar, spre deosebire de cele care se pensionează de asemenea în mod voluntar dar la vârsta obișnuită prevăzută sau de cele care se pensionează în mod anticipat, însă ca urmare a activității profesionale desfășurate în cursul vieții profesionale, pe motiv [de] incapacitate sau pentru că au încetat munca înainte de împlinirea vârstei de pensionare din motive neimputabile lor înseși, poate fi considerată o discriminare directă în sensul Directivei 79/7 (1)?

         (1)  Directiva Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO 1979, L 6, p. 24, Ediție specială, 5/vol. 1, p. 192).


title: Cauza C-139/20: Acțiune introdusă la 16 martie 2020 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/17

      Acțiune introdusă la 16 martie 2020 – Comisia Europeană/Republica Polonă
      (Cauza C-139/20)
      (2020/C 201/25)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Siekierzyńska și A. Armenia, agenți)

         Pârâtă: Republica Polonă

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că, prin introducerea unei reglementări prin care este admisă scutirea de accize aplicate produselor energetice utilizate de întreprinderi mari consumatoare de energie incluse în sistemul Uniunii de comercializare a certificatelor de emisii, Republica Polonă a încălcat obligațiile ce rezultă din articolul 17 alineatul (1) litera (b) și articolului 17 alineatul (4) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1);

                  —

                  obligarea Republicii Polone plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Polonă a introdus în legislația națională scutirea de accize aplicate produselor energetice utilizate de întreprinderi mari consumatoare de energie incluse în sistemul Uniunii de comercializare a certificatelor de emisii (denumit în continuare „sistemul EU ETS”).
      Potrivit Comisiei, aceasta reprezintă o încălcare a obligațiilor ce rezultă din articolul 17 alineatul (1) litera (b) și din articolul 17 alineatul (4) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității. În conformitate cu aceste dispoziții, scutirea sau reducerea nivelului de impozitare aplicate produselor energetice utilizate de întreprinderi mari consumatoare de energie este posibilă numai în cazul în care se încheie acorduri cu întreprinderi sau cu asociații de întreprinderi sau în cazul în care se aplică regimuri de permise negociabile, în măsura în care acestea conduc la îndeplinirea obiectivelor de protecție a mediului sau la îmbunătățirea eficienței energetice. În opinia Comisiei, sistemul EU ETS nu poate fi un „regim de permise negociabile”, în sensul acestor dispoziții.

         (1)  JO 2003, L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98.


title: Cauza C-144/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā rajona tiesa (Lenonia) la 27 martie 2020 – AS „LatRailNet”, VAS „Latvijas dzelzceļš”/Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administratīvā rajona tiesa (Lenonia) la 27 martie 2020 – AS „LatRailNet”, VAS „Latvijas dzelzceļš”/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Cauza C-144/20)
      (2020/C 201/26)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā rajona tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: AS „LatRailNet”, VAS „Latvijas dzelzceļš”

         Pârâtă: Valsts dzelzceļa administrācija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 56 alineatul (2) din Directiva 2012/34 (1) trebuie interpretat în sensul că oferă organismului de reglementare competența de a adopta, din proprie inițiativă, o decizie prin care să oblige o întreprindere care exercită funcțiile esențiale ale administratorului infrastructurii feroviare prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2012/34 să efectueze, în ceea ce privește dispozițiile privind calculul tarifelor de utilizare a infrastructurii (sistemul de tarifare), anumite modificări care nu sunt de natură să îi discrimineze pe solicitanți?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, organismul de reglementare este competent să stabilească, printr-o astfel de decizie, condițiile pe care trebuie să le îndeplinească aceste modificări, de exemplu, prin impunerea obligației de a exclude din criteriile de stabilire a tarifelor de utilizare a infrastructurii cheltuielilor preconizate, acoperite din bugetul de stat sau din bugetele administrațiilor locale, pe care operatorii de transport de călători nu sunt în măsură să le acopere din veniturile provenite din transport?

                  3)

                  Articolul 31 alineatul (1) din Directiva 2012/34 trebuie interpretat în sensul că obligația impusă statelor membre la alineatul menționat, și anume de a garanta o competitivitate optimă a segmentelor pieței feroviare cu ocazia stabilirii majorărilor aplicabile tarifelor de utilizare a infrastructurii, se aplică și în ceea ce privește stabilirea tarifelor de utilizare a infrastructurii pe segmentele de piață în care nu există concurență, de exemplu ca urmare a faptului că, pe segmentul de piață respectiv, transportul este asigurat de un singur operator de transport feroviar, căruia i s-a conferit dreptul exclusiv prevăzut la articolul 2 litera (f) din Regulamentul nr. 1370/2007 (2), de a asigura servicii de transport pe segmentul de piață respectiv?

         (1)  Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (JO 2012, L 343, p. 32).

         (2)  Regulamentul (CE) Nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


title: Cauza C-159/20: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/18

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2020 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
      (Cauza C-159/20)
      (2020/C 201/27)
      Limba de procedură: daneza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis, I. Naglis și U. Nielsen, în calitate de agenți)

         Pârât: Regatul Danemarcei

         Concluziile

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  constatarea neîndeplinirii de către Danemarca a obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 13 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 (1) privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare, întrucât nu a preîntâmpinat și nu a oprit fabricile daneze de produse lactate să folosească denumirea Feta pentru brânzeturi care nu respectă caietul de sarcini din Regulamentul (CE) nr. 1829/2002 al Comisiei (2);

                  —

                  constatarea încălcării de către Danemarca a articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) coroborat cu articolul 1 alineatul (1) și cu articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, întrucât a permis fabricilor daneze de produse lactate să producă și să vândă imitații de Feta;

                  —

                  obligarea Regatului Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia susține că autoritățile daneze nu și-au îndeplinit obligațiile care le revin în temeiul regulamentului privind sistemele din domeniul calității, întrucât au permis întreprinderilor daneze să folosească în mod nelegal denumirea „Feta” pentru brânzeturile produse în Danemarca.
      În special, ea afirmă că denumirea „Feta” este utilizată în Danemarca cu încălcarea regulamentului privind sistemele din domeniul calității și că, în consecință, statul membru respectiv trebuie ia măsurile administrative și judiciare corespunzătoare pentru a preîntâmpina sau pentru a stopa această practică. Întrucât Danemarca refuză să respecte legislația menționată mai sus, Comisia concluzionează că Danemarca nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 alineatul (3) din regulamentul privind sistemele din domeniul calității și, prin urmare, a încălcat dreptul Uniunii.
      Prin faptul că a permis fabricilor daneze de produse lactate să producă și să vândă imitații de „Feta”, Danemarca a încălcat de asemenea articolul 4 alineatul (3) TUE coroborat cu articolul 1 alineatul (1) și cu articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, întrucât a pus în pericol realizarea obiectivelor Uniunii Europene în ceea ce privește asigurarea concurenței loiale pentru fermierii și producătorii de produse agricole și alimentare cu caracteristici și proprietăți care oferă valoare adăugată, care să-i ajute pe producătorii de produse legate de o zonă geografică să obțină unui profit echitabil, adecvat în raport cu calitățile produselor lor și care să asigure protecția denumirilor, sub formă de drept de proprietate intelectuală pe teritoriul Uniunii.
      Comisia consideră de asemenea că, întrucât nu a preîntâmpinat și nu a oprit încălcarea drepturilor aferente denumirii de origine protejate (DOP) „Feta”, care are loc atunci când producătorii danezi de produse lactate exportă brânzeturi contrafăcute din Uniunea Europeană către țări terțe, Danemarca subminează poziția Uniunii în negocierile internaționale al căror scop este să asigure protecția sistemelor Uniunii Europene din domeniul calității și încalcă principiul cooperării loiale din articolul 4 alineatul (3) TUE.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1829/2002 al Comisiei din 14 octombrie 2002 de modificare a anexei la Regulamentul (CE) nr. 1107/96 privind denumirea „Feta” (JO 2002, L 277, p. 10, Ediție specială, 03/vol. 44, p. 214).


title: Cauza T-437/18: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Tilly-Sabco/Comisia [„Răspundere extracontractuală – Agricultură – Restituiri la export – Carne de pasăre – Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 printr-o hotărâre a Curții – Prejudiciu”]

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/20

      Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Tilly-Sabco/Comisia
      (Cauza T-437/18) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Agricultură - Restituiri la export - Carne de pasăre - Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 printr-o hotărâre a Curții - Prejudiciu”)
      (2020/C 201/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Franţa) (reprezentanți: R. Milchior şi S. Charbonnel, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis şi B. Hofstötterer, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 al Comisiei din 18 iulie 2013 de stabilire a restituirilor la export în sectorul cărnii de pasăre (JO 2013, L 196, p. 13)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Tilly-Sabco la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza T-37/19: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Cimpress Schweiz/EUIPO – Impress Media (CIMPRESS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CIMPRESS – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară impress – Marca națională verbală anterioară Impress-Media – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/20

      Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Cimpress Schweiz/EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)
      (Cauza T-37/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CIMPRESS - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară impress - Marca națională verbală anterioară Impress-Media - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 201/29)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Cimpress Schweiz GmbH (Winterthur, Elveția) (reprezentanți: C. Eckhartt, P. Böhner și A. von Mühlendahl, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Impress Media GmbH (Mönchengladbach, Germania) (reprezentant: F. Remmertz, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 octombrie 2018 (cauzele conexate R 1716/2017-2 și R 1786/2017-2), referitoare la o procedură de opoziție între Impress Media și Cimpress Schweiz

         Dispozitivul

                  1)

                  Admite substituirea Impress GmbH în locul Impress Media GmbH, în calitate de intervenientă.

                  2)

                  Respinge acțiunea.

                  3)

                  Cimpress Schweiz GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Impress.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza T-78/19: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Lidl Stiftung/EUIPO – Plásticos Hidrosolubles (green cycles) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Marca Uniunii Europene figurativă green cycles – Utilizare serioasă a mărcii – Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001 – Articolul 10 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 – Formă care diferă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv – Lipsa utilizării semnului ca logo de întreprindere”]

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/21

      Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Lidl Stiftung/EUIPO – Plásticos Hidrosolubles (green cycles)
      (Cauza T-78/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marca Uniunii Europene figurativă green cycles - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001 - Articolul 10 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 - Formă care diferă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv - Lipsa utilizării semnului ca logo de întreprindere”)
      (2020/C 201/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanţi: A. Marx, K. Bonhagen şi M. Wolter, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Scardocchia şi J. Crespo Carrillo, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Plásticos Hidrosolubles, SL (Rafelbuñol, Spania) (reprezentant: C. Sueiras Villalobos, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 29 noiembrie 2018 (cauza R 778/2018-5) privind o procedură de decădere între Lidl Stiftung și Plásticos Hidrosolubles.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 29 noiembrie 2018 (cauza R 778/2018-5) în măsura în care a constatat utilizarea serioasă a mărcii contestate pentru produsele din clasa 20.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Lidl Stiftung & Co. KG, EUIPO și Plásticos Hidrosolubles, SL, suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza T-108/19: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense By Kerry) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative TasteSense By Kerry – Marca Uniunii Europene verbală anterioară MultiSense – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/22

      Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Kerry Luxembourg/EUIPO – Döhler (TasteSense By Kerry)
      (Cauza T-108/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative TasteSense By Kerry - Marca Uniunii Europene verbală anterioară MultiSense - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 201/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Kerry Luxembourg Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanţi: A. von Mühlendahl şi H. Hartwig, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Ivanauskas şi H. O’Neill, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Döhler GmbH (Darmstadt, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2018 (cauza R 1179/2018-2) privind o procedură de opoziție între Döhler și Kerry Luxembourg

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Kerry Luxembourg Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-3/19: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2020 – Thai World Import & Export/EUIPO – Elvir (Yaco) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/22

      Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2020 – Thai World Import & Export/EUIPO – Elvir (Yaco)
      (Cauza T-3/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2020/C 201/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Thai World Import & Export Co. Ltd (Bangkok, Thailanda) (reprezentant: S. Bénoliel-Claux, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Elvir (Condé-sur-Vire, Franţa) (reprezentant: M. Lhotel, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 octombrie 2018 (cauza R 319/2018 2) privind o procedură de opoziție între Elvir și Thai World Import & Export Co.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Thai World Import & Export Co. Ltd și Elvir să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza T-307/19: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2020 – SQlab/EUIPO (Innerbarend) („Acțiune în anulare – Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Innerbarend – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/23

      Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2020 – SQlab/EUIPO (Innerbarend)
      (Cauza T-307/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Innerbarend - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2020/C 201/33)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: SQlab GmbH (Taufkirchen, Germania) (reprezentant: A. Koelle, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 martie 2019 (cauza R 2180/2018 4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Innerbarend ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă SQlab GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 230, 8.7.2019.


title: Cauza T-885/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 aprilie 2020 – Aquind şi alţii/Comisia („Măsuri provizorii – Energie – Infrastructuri energetice transeuropene – Regulamentul (UE) nr. 347/2013 – Regulament delegat al Comisiei de modificare a Regulamentului nr. 347/2013 – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”)

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/25

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 aprilie 2020 – Aquind şi alţii/Comisia
      (Cauza T-885/19 R)
      („Măsuri provizorii - Energie - Infrastructuri energetice transeuropene - Regulamentul (UE) nr. 347/2013 - Regulament delegat al Comisiei de modificare a Regulamentului nr. 347/2013 - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2020/C 201/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanţi: Aquind şi alţii (Wallsend, Regatul Unit), Aquind Energy Sàrl, (Luxemburg, Luxemburg), Aquind SAS (Rouen, Franţa) (reprezentanți: S. Goldberg, C. Davis și J. Bille, solicitors, şi E. White, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet, Y. Marinova şi B. De Meester, agenţi)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolelor 278 și 279 TFUE prin care se urmărește suspendarea executării Regulamentului delegat al Comisiei din 31 octombrie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 347/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește lista proiectelor de interes comun a Uniunii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-145/20: Acțiune introdusă la 28 februarie 2020 – IV/Comisia

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/25

      Acțiune introdusă la 28 februarie 2020 – IV/Comisia
      (Cauza T-145/20)
      (2020/C 201/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: IV (reprezentant: J. Lemmer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea Comisiei Europene și a Centrului polivalent interinstituțional pentru copii, în solidar sau in solidum să îi comunice lui [X] fișele de prezență ale copilului său [Y] din anul 2019 și din anul 2020 pe care le dețin, sub sancțiunea unei penalități cu titlu necominatoriu de 500 de euro (cinci sute de euro) pe zi de întârziere de la pronunțarea deciziei care va interveni;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamantă a sumei de 1 500 de euro cu titlu de cheltuieli nerambursabile, pe care reclamanta a trebuit să le efectueze pentru a-și valorifica drepturile, precum și a tuturor costurilor și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamant invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 42 „Dreptul de acces la documente” din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care prevede că „Orice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică care are reședința sau sediul social într-un stat membru are drept de acces la documentele instituțiilor, organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii, indiferent de suportul pe care se află aceste documente”.


title: Cauza T-146/20: Acțiune introdusă la 8 martie 2020 – Csordas şi alţii/Comisia

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/26

      Acțiune introdusă la 8 martie 2020 – Csordas şi alţii/Comisia
      (Cauza T-146/20)
      (2020/C 201/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanţi: Annamaria Csordas (Luxemburg, Luxemburg) Adrian Sorin Cristescu (Luxemburg), Jean Putz (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Miguel Vicente-Nunez (Luxemburg) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanţii solicită Tribunalului:
      înainte de a se pronunța,

                  —

                  invitarea Comisiei, cu titlu de măsură de cercetare judecătorească sau de organizare a procedurii, să precizeze, după ce s-a informat în acest sens la organizațiile sindicale profesionale (denumite în continuare „OSP”) care au prezentat lista nr. 3, numărul de candidați din lista respectivă prezentat de fiecare dintre ele, făcând distincție între titulari și supleanți, precum și cheia de repartizare între titular și supleant pe baza reprezentativității unei perechi de candidați;

            pronunțându-se cu privire la acțiune:

                  —

                  constatarea nelegalității omisiunii Comisiei de a preveni sau de a cenzura:

                              —

                              refuzul președintelui secției de votare din 28 octombrie 2019 de a publica o comunicare prin care să informeze personalul cu privire la acordul încheiat la 14 octombrie 2019 între FFPE, R&D, Solidarité européenne, TAO-AFI, USF-L și U4U pentru partajarea reprezentativității listei lor comune „Ensemble au Luxembourg”;

                              —

                              publicarea de către secția de votare, la o dată nedeterminată în cursul scrutinului, a acestui acord, care nu indica faptul că anumite OSP-uri s-au asociat sau regrupat și numărul de candidați prezentați de fiecare dintre acestea;

                              —

                              lipsa precizării OSP-ului reprezentat de fiecare dintre candidații din lista nr. 3 „Ensemble au Luxembourg”, respectiv a apartenenței lor la unul dintre OSP-urile care au prezentat lista respectivă, deși acestea aparțineau unor familii sindicale diferite, iar unele dintre ele erau situate la Bruxelles și nu au menționat această listă;

                              —

                              rezultatele alegerilor publicate prin nota din 26 noiembrie 2019 a secției de votare;

                              —

                              constituirea secției locale din Luxemburg a Comitetului pentru personal rezultate din alegerile din noiembrie 2019;

                              —

                              deciziile de desemnare de către secția locală din Luxemburg a Comitetului pentru personal a reprezentanților săi în cadrul Comitetului central;

                  —

                  anularea adaptării reprezentativității OSP-urilor care s-au prezentat la alegerile din noiembrie 2019 ale CLPL, adoptată de Comisie după publicarea acestor rezultate pe baza acordului de partajare a reprezentativității din 14 octombrie 2019;

                  —

                  anularea oricărei decizii de alocare către OSP-urile semnatare ale acordului din 14 octombrie 2019 a unor resurse suplimentare celor de care dispuneau pe baza reprezentativității care le-a fost recunoscută în urma alegerilor din 2016 ale CLPL;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanţii invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului alegerilor libere și democratice, în măsura în care, în lipsa publicării de către secția de votare, înainte de începutul scrutinului, a acordului de partajare a reprezentativității, logourile care figurau pe afișul electoral al listei nr. 3 „Ensemble au Luxembourg” erau de natură să determine alegătorii să creadă că această listă era prezentată de cinci organizații sindicale profesionale (OSP) astfel denumite, reprezentate în părți egale de cele 20 de perechi de candidați, în timp ce din acord rezulta că ea era prezentată de șase OSP-uri, dintre care două erau denumite diferit, și erau reprezentate inegal.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului alegerilor libere și democratice, în măsura în care publicarea în cursul scrutinului de către secția de votare a acordului de partajare a reprezentativității era de natură ca anumiți alegători să creadă că lista nr. 3 era prezentată de șase OSP-uri reprezentate de cele 20 de perechi de candidați din această listă în proporțiile indicate de acord, deși era prezentată de trei OSP-uri și de o grupare a altor trei, una dintre acestea din urmă putându-le reprezenta pe celelalte două, de altfel nereprezentate de candidații din listă, cel puțin în proporția indicată.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea libertății de alegere între candidații din lista nr. 3 și pe riscul de confuzie în ceea ce privește OSP-ul astfel susținut, în măsura în care nici lista nr. 3 „Ensemble au Luxembourg”, nici afișul electoral corespunzător nu menționau OSP-ul reprezentat de fiecare dintre candidații prezentați pe această listă, deși era vorba despre o listă prezentată de șase OSP-uri diferite, sau de trei OSP-uri și o grupare sau o asociație de alte trei OSP-uri, care aparțineau unor familii sindicale diferite, situate atât în Luxemburg cât și în Bruxelles, și care nu își manifestaseră toate susținerea pentru lista comună.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului alegerilor libere și democratice, în măsura în care publicarea în cursul scrutinului de către secția de votare a acordului de partajare a reprezentativității era de natură să determine alegătorii să creadă că OSP-urile care au prezentat lista nr. 3 erau reprezentate pe aceasta de un număr de candidați care corespundea părții indicate pentru fiecare dintre ele, ceea ce nu era cazul, sau cel puțin în măsura în care R&D a beneficiat de o parte din reprezentativitatea Solidarité européenne în timp ce USF-L, FFPE și U4U erau cele care au cedat R&D o parte din reprezentativitatea lor.


title: Cauza T-154/20: Acțiune introdusă la 19 martie 2020 – IY/Parlamentul

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/28

      Acțiune introdusă la 19 martie 2020 – IY/Parlamentul
      (Cauza T-154/20)
      (2020/C 201/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: IY (reprezentanţi: T. Bontinck şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      cu titlu principal:

                  —

                  anularea deciziei de concediere a reclamantului;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată;

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  constatarea nelegalității deciziei de dizolvare a grupului politic ENL;

                  —

                  în consecință, anularea deciziei de concediere a reclamantului din 4 iulie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe eroarea vădită de apreciere. Reclamantul consideră că decizia de concediere, motivată exclusiv de pretinsa dizolvare a grupului politic ENL, este afectată de o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe abuzul de putere, din moment ce Parlamentul European și-ar fi utilizat competențele pentru a deghiza o simplă măsură de schimbare a denumirii unui grup politic european într-o dizolvare a unui grup politic.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat. Reclamantul consideră că dreptul său de a fi ascultat anterior oricărei decizii de concediere nu a fost respectat.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, prin faptul că Parlamentul ar fi aplicat proceduri distincte agenților din grupul politic pretins dizolvat.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine.

            Cu titlu subsidiar, reclamantul invocă nelegalitatea deciziei de dizolvare a grupului politic european ENL. Acesta susține că, întrucât decizia de dizolvare este ilegală deoarece este afectată de o eroare vădită de apreciere și de abuz de putere, decizia de concediere întemeiată exclusiv pe această dizolvare este la rândul său ilegală și trebuie anulată.


title: Cauza T-155/20: Acțiune introdusă la 19 martie 2020 – IZ/Parlamentul

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/29

      Acțiune introdusă la 19 martie 2020 – IZ/Parlamentul
      (Cauza T-155/20)
      (2020/C 201/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: IZ (reprezentanţi: T. Bontinck şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      cu titlu principal:

                  —

                  anularea deciziei de concediere a reclamantului din 4 iulie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată;

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  constatarea nelegalității deciziei de dizolvare a grupului politic ENL;

                  —

                  în consecință, anularea deciziei de concediere a reclamantului din 4 iulie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive, cu titlu principal, identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-154/20.
      Cu titlu subsidiar, reclamantul invocă nelegalitatea deciziei de dizolvare a grupului politic european ENL. Acesta susține că, întrucât decizia de dizolvare este ilegală deoarece este afectată de o eroare vădită de apreciere și de abuz de putere, decizia de concediere întemeiată exclusiv pe această dizolvare este la rândul său ilegală și trebuie anulată.


title: Cauza T-156/20: Acțiune introdusă la 19 martie 2020 – JA/Parlamentul

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/29

      Acțiune introdusă la 19 martie 2020 – JA/Parlamentul
      (Cauza T-156/20)
      (2020/C 201/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: JA (reprezentanţi: T. Bontinck şi A. Guillerme, avocaţi)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      cu titlu principal:

                  —

                  anularea deciziei de concediere a reclamantului din 4 iulie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată;

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  constatarea nelegalității deciziei de dizolvare a grupului politic ENL;

                  —

                  în consecință, anularea deciziei de concediere a reclamantului din 4 iulie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata unei despăgubiri de 20 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive, cu titlu principal, identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-154/20, IY/Parlamentul.
      Cu titlu subsidiar, reclamantul invocă nelegalitatea deciziei de dizolvare a grupului politic european ENL. Acesta susține că, întrucât decizia de dizolvare este ilegală deoarece este afectată de o eroare vădită de apreciere și de abuz de putere, decizia de concediere întemeiată exclusiv pe această dizolvare este la rândul său ilegală și trebuie anulată.


title: Cauza T-159/20: Acțiune introdusă la 23 martie 2020 – JB/Cedefop

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/30

      Acțiune introdusă la 23 martie 2020 – JB/Cedefop
      (Cauza T-159/20)
      (2020/C 201/42)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: JB (reprezentant: V. Christianos, avocat)

         Pârât: Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (CEDEFOP)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei implicite de respingere a CEDEFOP din 19 ianuarie 2020;

                  —

                  obligarea CEDEFOP la plata către reclamantă a sumei totale de 442 276,78 euro.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la bună administrare ca urmare a examinării cererii de despăgubire a reclamantei de către funcționarul CEDEFOP care era martor al acuzării – încălcarea articolului 11a din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”).

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea prezumției de nevinovăție în cadrul examinării cererii depuse de reclamantă în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut, după cum s-a confirmat prin decizia implicită de respingere a reclamației depuse în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că pârâtul a retrogradat-o profesional și a decis să nu o promoveze pe reclamantă, cu încălcarea statutului și a principiului proporționalității.


title: Cauza T-160/20: Acțiune introdusă la 27 martie 2020 – 3M Belgium/ECHA

text:
               15.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/31

      Acțiune introdusă la 27 martie 2020 – 3M Belgium/ECHA
      (Cauza T-160/20)
      (2020/C 201/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: 3M Belgium (Diegem, Belgia) (reprezentanți: J.-P. Montfort și T. Delille, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei ECHA din 16 ianuarie 2020 (ECHA/01/2020) privind „Includerea unor substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită în lista substanțelor candidate pentru a fi în cele din urmă incluse în Anexa XIV” la Regulamentul REACH (1), în măsura în care privește includerea „acidului perfluorbutansulfonic (PFBS) și a sărurilor acestuia”;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe adoptarea deciziei atacate cu încălcarea cerințelor articolului 57 litera (f) din Regulamentul REACH și pe săvârșirea de către pârâtă a unei erori vădite de apreciere, întrucât nu a demonstrat că substanța cauzează probabile efecte grave asupra sănătății umane și a mediului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe adoptarea deciziei atacate cu încălcarea principiului securității juridice, inclusiv a celui al previzibilității, dat fiind că reclamanta nu a avut posibilitatea să identifice sau să verifice în orice mod definiția, criteriile sau factorii utilizați de ECHA în susținerea deciziei sale.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).