201807201082013392018/C 276/863662018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180608555511Cauza T-366/18: Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Pet King Brands/EUIPO – Virbac (SUIMOX)
 ---documentbreak--- C2762018RO5510120180608RO0086551551Acțiune introdusă la 8 iunie 2018 – Pet King Brands/EUIPO – Virbac (SUIMOX)
   (Cauza T-366/18)2018/C 276/86Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Pet King Brands, Inc. (Bartlett, Illinois, Statele Unite) (reprezentant: T. Schmidpeter, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Virbac SA (Carros, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SUIMOX – cerere de înregistrare nr. 15 039 993

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2018 în cauza R 1835/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            Încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807201042013042018/C 276/873672018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180615565611Cauza T-367/18: Acțiune introdusă la 15 iunie 2018 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Marijn van Oosten Holding (UKIO)
 ---documentbreak--- C2762018RO5610120180615RO0087561561Acțiune introdusă la 15 iunie 2018 – Sixsigma Networks Mexico/EUIPO – Marijn van Oosten Holding (UKIO)
   (Cauza T-367/18)2018/C 276/87Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mexico, Mexic) (reprezentanți: C. Casas Feu și J. Dorado Lopez-Lozano, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Marijn van Oosten Holding BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale UKIO/marca Uniunii Europene nr. 15 079 023

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 martie 2018 în cauza R 1536/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807201022013022018/C 276/883682018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180615565722Cauza T-368/18: Acțiune introdusă la 15 iunie 2018 – ETI Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
 ---documentbreak--- C2762018RO5620120180615RO0088562572Acțiune introdusă la 15 iunie 2018 – ETI Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
   (Cauza T-368/18)2018/C 276/88Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Eskişehir, Turcia) (reprezentanți: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez y N. Martínez de las Rivas Malagón, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grupo Bimbo, SAB de CV (México, Mexic)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

      Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbală ETI Bumbo – cererea de înregistrare nr. 14 895 585

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 aprilie 2018 în cauza R 1459/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea pârâtului la rambursarea cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) și a articolului 76 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807201092012912018/C 276/893692018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180618575821Cauza T-369/18: Acțiune introdusă la 18 iunie 2018 – Napolitano/Comisia
 ---documentbreak--- C2762018RO5710120180618RO0089571582Acțiune introdusă la 18 iunie 2018 – Napolitano/Comisia
   (Cauza T-369/18)2018/C 276/89Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamant: John Napolitano (Roma, Italia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziilor atacate;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Deciziile atacate prin prezenta acțiune sunt următoarele: decizia din 27 septembrie 2017 prin care reclamantul nu a fost inclus în lista de rezervă a concursului EPSO/AD/324/16, decizia din 25 octombrie 2017 prin care s-a respins cererea de reexaminare a neincluderii în lista de rezervă și decizia AIPN din 7 martie 2018 prin care s-a respins reclamația administrativă introdusă în temeiul articolului 90 din statut. Anunțul de concurs care face obiectul prezentei proceduri avea ca obiect selecționarea a 10 investigatori șefi de echipă AD 9 pentru înscrierea în listele de rezervă de care urmau să fie utilizate de Comisie (în principal de Oficiul European de luptă Antifraudă – OLAF) pentru recrutarea de noi funcționari administratori, pentru a le fi încredințată conducerea unei echipe de investigatori care lucrează în domeniul cheltuielilor UE, al acțiunilor anticorupție, al ilegalităților grave săvârșite de personalul instituțiilor europene, în domeniul vamal și comercial și în domeniul tutunului și al mărfurilor contrafăcute.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor care reglementează regimul lingvistic al instituțiilor europene, în special articolele 1, 2 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, pe interzicerea discriminării pe motive de limbă, pe principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 TFUE și pe articolul 27 din statut.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de imparțialitate de către președintele comisiei de examinare și pe încălcarea articolului 3 din anexa III la statut.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea anunțului de concurs de către comisia de examinare, în măsura în care, pe de o parte, la calcularea punctelor obținute la testul constând în întrebări cu mai multe variante de răspuns și la proba de evaluare a competențelor generale comisia menționată a asimilat în mod nelegal două noțiuni distincte („notă minimă necesară” și „caracter eliminatoriu”) și, pe de altă parte, aceasta a ales, pentru studiul de caz atribuit în cadrul probei generale, subiecte prea specifice, care avantajau persoanele care aveau deja o experiență în cadrul OLAF.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității între candidați, precum și pe lipsa de obiectivitate în evaluări, din cauza instabilității comisiei de examinare.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere, având în vedere discrepanța puternică între aprecierile discreționare individuale ale comisiei de examinare. Pe de altă parte, din lectura dispozițiilor generale nu reiese cu claritate că testele trebuiau luate în considerare în mod cu totul separat.


201807201062013372018/C 276/903712018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180618585921Cauza T-371/18: Acțiune introdusă la 18 iunie 2018 – Reiner Stemme Utility Air Systems/AESA
 ---documentbreak--- C2762018RO5810120180618RO0090581592Acțiune introdusă la 18 iunie 2018 – Reiner Stemme Utility Air Systems/AESA
   (Cauza T-371/18)2018/C 276/90Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Reiner Stemme Utility Air Systems GmbH (Wildau, Germania) (reprezentanți: O. Alexander și P. Stompfe, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei camerei de recurs a Agenției Europene de Siguranță a Aviației din 19 aprilie 2018 de respingere a acțiunii prin care se urmărea anularea notei de debit nr. 90091554 din 28 aprilie 2017;

            —

            constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 319/2014 (
                  1
               ) al Comisiei din 27 martie 2014 privind onorariile și taxele percepute de Agenția Europeană de Siguranță a Aviației este inaplicabil în speță;

            —

            suspendarea aplicării notei de debit nr. 90091554 din 28 aprilie 2017 până la pronunțarea unei hotărâri de către Tribunal; și

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe pretinsa depășire de către Comisie a limitelor competențelor sale prin perceperea de taxe în domeniul siguranței aviației

                     —

                     Reclamanta susține că „redevențele” datorate pentru aeronavele din categoria cuprinsă între 2000 și 5700 kg ar fi ajuns la un asemenea cuantum încât ar constitui taxe, având în vedere „saltul spectaculos” al „redevenței fixe” de peste 1700 la sută. În acest caz special, serviciul furnizat de pârâtă cetățeanului ca o contraprestație pentru „redevențe” ar fi atât de neglijabil (minim), încât nu s-ar putea considera că serviciul furnizat de pârâtă este o contraprestație, ci ar fi vorba despre o impozitare.

               Or, Comisia nu ar avea competența de a percepe taxe în domeniul siguranței aviației. Regulamentul (UE) nr. 319/2014, în condițiile în care Comisia instituie o redevență forfetară în cuantum de 263800 de euro pentru operațiunile de certificare pentru aeronave precum cea a reclamantei, în opinia acesteia în mare parte fără legătură cu sarcinile efectiv îndeplinite de pârâtă și deci neconstituind o contraprestație pentru serviciile furnizate de pârâtă, ar încălca principiul atribuirii competențelor.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nota de debit contestată, astfel cum a fost confirmată prin decizia atacată, încalcă articolul 16 din carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
            Potrivit reclamantei, redevențele facturate de pârâtă pe baza Regulamentului (UE) nr. 319/2014 pentru operațiune de certificare dată ar fi disproporționate în raport cu obiectivul urmărit și, prin urmare, contrare libertății reclamantei de a desfășura o activitate economică sau comercială, recunoscută la articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că nota de debit contestată, astfel cum a fost confirmată prin decizia atacată, constituie un tratament discriminatoriu și încalcă articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene
            Nota de debit contestată emisă de pârâtă în aplicarea Regulamentului (UE) no319/2014 nu ar răspunde cerințelor articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, pentru motivul că reclamanta ar fi tratată diferit de ceilalți constructori de aeronave care urmăresc să obțină o certificare de tip, deși situația lor impune același tratament

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (2) TUE
            Reclamanta susține că articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 319/2014 nu i-ar lăsa pârâtei nicio marjă de apreciere în ceea ce privește plata redevențelor pentru operațiunea de certificare. Dimpotrivă, regulamentul stabilește, în opinia acesteia, aspectul dacă redevența care trebuie plătită este o redevență fixe sau o redevență variabilă. Comisia ar fi depășit astfel autorizația care i-a fost acordată, aceea de a adopta regulamentul, și ar fi încălcat echilibrul instituțional al Uniunii prevăzut la articolul 13 alineatul (2) din Tratatul UE.

      (
         1
      )	Regulamentul (UE) nr. 319/2014 al Comisiei din 27 martie 2014 privind onorariile și taxele percepute de Agenția Europeană de Siguranță a Aviației și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 593/2007 (JO L 93, p. 58).


201807201012012862018/C 276/913782018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180622596021Cauza T-378/18: Acțiune introdusă la 22 iunie 2018 – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (CRUZADE)
 ---documentbreak--- C2762018RO5910120180622RO0091591602Acțiune introdusă la 22 iunie 2018 – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (CRUZADE)
   (Cauza T-378/18)2018/C 276/91Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: NHS, Inc. (Santa Cruz, California, Statele Unite) (reprezentanți: P. Olson, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: HLC SB Distribution, SL (Irún, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: cerere privind marca Uniunii Europene verbală CRUZADE – cererea de înregistrare nr. 13 528 112

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 aprilie 2018 în cauza R 1217/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            respingerea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 13 528 112 pentru „skateboarduri și părți componente ale acestora”;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807201052013362018/C 276/923812018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180625606121Cauza T-381/18: Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Engel/EUIPO – F. Engel (ENGEL)
 ---documentbreak--- C2762018RO6010120180625RO0092601612Acțiune introdusă la 25 iunie 2018 – Engel/EUIPO – F. Engel (ENGEL)
   (Cauza T-381/18)2018/C 276/92Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Engel GmbH (Pfullingen, Germania) (reprezentant: C. Pfitzer, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: F. Engel K/S (Haderslev, Danemarca)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative ENGEL – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 178 629

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 martie 2018 în cauza R 1423/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

            —

            suspendarea procedurii până la luarea unor decizii cu privire la cererea de anulare a mărcilor F. Engel.

      Motivele invocate

            —

            Încălcarea articolului 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95;

            —

            încălcarea procesului echitabil.


201807200812013302018/C 276/934872017TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180619616111Cauza T-487/17: Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2018 – UE/Comisia
 ---documentbreak--- C2762018RO6110120180619RO0093611611Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2018 – UE/Comisia
   (Cauza T-487/17) (
         1
      )2018/C 276/93Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 357, 23.10.2017.


201807200862013322018/C 276/946202017TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180620616112Cauza T-620/17: Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2018 – Teollisuuden Voima/Comisia
 ---documentbreak--- C2762018RO6120120180620RO0094612611Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2018 – Teollisuuden Voima/Comisia
   (Cauza T-620/17) (
         1
      )2018/C 276/94Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 402, 27.11.2017.


201807200872013582018/C 276/951482018TC27620180806RO01ROINFO_JUDICIAL20180619616113Cauza T-148/18: Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2018 – UE/Comisia
 ---documentbreak--- C2762018RO6130120180619RO0095613611Ordonanța Tribunalului din 19 iunie 2018 – UE/Comisia
   (Cauza T-148/18) (
         1
      )2018/C 276/95Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 166, 14.5.2018.


201808030332049842018/C 294/193182018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180511141411Cauza C-318/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) la 11 mai 2018 – Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat
 ---documentbreak--- C2942018RO1410120180511RO0019141141Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) la 11 mai 2018 – Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat
   (Cauza C-318/18)2018/C 294/19Limba de procedură: neerlandeza
      Instanța de trimitere

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Oracle Belgium BVBA

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 2 alineatul (2) din Decizia Comisiei Europene din 11 ianuarie 2016 (SA.37667) conform căruia „Orice sumă [din cadrul măsurii de ajutor a Belgiei considerate ilegală, care a fost aprobată de Serviciul Decizii Anticipate al administrației fiscale belgiene prin decizia din 1 iulie 2008 în beneficiul Tekelec International BVBA sub forma unei scutiri de la plata impozitului a așa-numitului «profit excedentar» pentru anii financiari 2009, 2010, 2011 și 2012] încă nerecuperată de la beneficiari după recuperarea descrisă la alineatul (1) trebuie recuperată de la grupul de întreprinderi din care face parte beneficiarul” trebuie înțeles în sensul că, în cazul preluării întreprinderii care a beneficiat de ajutor (Tekelec International BVBA) de către un nou grup de întreprinderi (grupul Oracle) după încetarea măsurii de ajutor (a măsurii de ajutor pentru anii financiari 2009, 2010, 2011 și 2012, la data preluării, 10 iunie 2013) și înainte de începerea verificării admisibilității măsurii de ajutor de către Comisia Europeană (inițiată ca urmare a scrisorii din 19 decembrie 2013), „grupul de întreprinderi din care face parte beneficiarul” devine grupul cumpărătorului sau rămâne grupul vânzătorului?

            2)

            Dacă răspunsul la prima întrebare, indiferent de natura măsurii de ajutor considerate ilegală (economică sau fiscală), depinde de chestiunea dacă prețul de preluare este conform pieței, și anume dacă grupul de întreprinderi al vânzătorului rămâne beneficiarul, în cazul în care prețul de preluare este conform pieței, mai ales în cazul în care valoarea măsurii de ajutor menționate a fost inclusă în prețul de preluare, iar grupul cumpărătorului devine beneficiarul, în cazul în care prețul de preluare este inferior prețului de piață, concret, în cazul în care valoarea măsurii de ajutor menționate nu a fost inclusă sau nu a fost inclusă complet în prețul de preluare, cui îi revine sarcina probei în cazul recuperării ajutorului considerat ilegal de la grupul cumpărătorului sau de la o parte a acestuia: noul grup sau partea sa de la care se solicită recuperarea trebuie să dovedească că prețul de preluare este conform pieței sau autoritatea care solicită recuperarea, statul belgian, trebuie să dovedească că prețul de preluare este inferior prețului de piață?

            3)

            Dacă, dimpotrivă, răspunsul la prima întrebare, ca urmare a naturii fiscale a măsurii de ajutor în cauză, nu depinde de chestiunea dacă prețul de preluare este conform pieței, care este temeiul pe baza căruia trebuie stabilit, în acest caz, care grup este, în urma preluării, „grupul de întreprinderi din care face parte beneficiarul”?


201808030362050152018/C 294/032082016CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL201806283311Cauza C-208/16 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iunie 2018 – Republica Federală Germania/Dirk Andres (lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH), Comisia Europeană [Recurs – Ajutoare de stat – Legislație fiscală germană privind anumite reportări ale pierderilor în anii fiscali următori („clauză de restructurare”) – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Persoană vizată în mod individual – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Noțiunea „ajutor de stat” – Condiție referitoare la selectivitate – Determinarea cadrului de referință – Calificare juridică a faptelor]
 ---documentbreak--- C2942018RO310120180628RO00033131Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iunie 2018 – Republica Federală Germania/Dirk Andres (lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH), Comisia Europeană
   (Cauza C-208/16 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Ajutoare de stat — Legislație fiscală germană privind anumite reportări ale pierderilor în anii fiscali următori („clauză de restructurare”) — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Persoană vizată în mod individual — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Noțiunea „ajutor de stat” — Condiție referitoare la selectivitate — Determinarea cadrului de referință — Calificare juridică a faptelor]”2018/C 294/03Limba de procedură: germana
      Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și R. Kanitz, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Dirk Andres (lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH) (reprezentanți: W. Niemann, S. Geringhoff și P. Dodos, Rechtsanwälte), Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, T. Maxian Rusche și K. Blanck-Putz, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul incident.

            2)

            Anulează punctele 2 și 3 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 4 februarie 2016, Heitkamp BauHolding/Comisia (T-287/11, EU:T:2016:60).

            3)

            Anulează Decizia 2011/527/UE a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Germania C 7/10 (ex CP 250/09 și NN 5/10) – Schemă privind reportarea fiscală a pierderilor în cazul restructurării societăților aflate în dificultate (Legea privind impozitul pe profit „KStG, Sanierungsklausel”).

            4)

            Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii de recurs, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Federală Germania aferente procedurii de recurs, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Dirk Andres, acționând în calitate de lichidator al Heitkamp BauHolding GmbH, aferente atât procedurii în primă instanță, cât și procedurii de recurs.

      (
         1
      )	JO C 211, 13.6.2016.


201808030082050412018/C 294/343662018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180605252622Cauza C-366/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 5 iunie 2018 – José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (compusă din societățile comerciale SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. și Citelum Ibérica S.A.)
 ---documentbreak--- C2942018RO2520120180605RO0034252262Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social de Madrid (Spania) la 5 iunie 2018 – José Manuel Ortiz Mesonero/UTE Luz Madrid Centro (compusă din societățile comerciale SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. și Citelum Ibérica S.A.)
   (Cauza C-366/18)2018/C 294/34Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: José Manuel Ortiz Mesonero

      Pârâtă: UTE Luz Madrid Centro (compusă din societățile comerciale SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. și Citelum Ibérica S.A.)

      Întrebarea preliminară

   Articolele 8, 10 și 157 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 23 și articolul 33 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 și articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/54 (
         1
      ), toate acestea coroborate cu Directiva 2010/18 (
         2
      ) de punere în aplicare a acordului-cadru privind concediul pentru creșterea copilului, se opun unei dispoziții naționale precum articolul 37 alineatul 6 din Estatuto de los Trabajadores [Statutul lucrătorilor], care condiționează exercitarea dreptului lucrătorului la concilierea vieții de familie cu viața profesională, pentru a se ocupa în mod direct de minorii sau de membrii de familie aflați în îngrijirea sa, de reducerea, în orice caz, a timpului său de lucru obișnuit, care implică reducerea proporțională a salariului?
   (
         1
      )	Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).
   (
         2
      )	Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE (JO 2010, L 68, p. 13).


201808030092050422018/C 294/203312018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180522151621Cauza C-331/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 22 mai 2018 – TE/Pohotovosť s.r.o.
 ---documentbreak--- C2942018RO1510120180522RO0020151162Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 22 mai 2018 – TE/Pohotovosť s.r.o.
   (Cauza C-331/18)2018/C 294/20Limba de procedură: slovaca
      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TE

      Pârâtă: Pohotovosť s.r.o.

      Întrebările preliminare

            1)

                        A

                        Ca urmare a Hotărârii pronunțate în cauza C-42/15 (
                              1
                           ), legiuitorul slovac a suprimat, cu efect de la 1 mai 2018, termenii „capitalului, dobânzilor și altor cheltuieli” care figurau la articolul 9 din zákon č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (Legea nr. 129/2010 privind creditele de consum și alte credite și împrumuturi acordate consumatorilor și de modificare și completare a unor alte legi, denumită în continuare „Legea nr. 129/2010”) în calitate de elemente ale contractului referitoare la rambursarea creditului, punând astfel capăt dreptului, conferit de lege consumatorilor în contractele de credit de consum, la vreo indicare (nu numai sub forma unui tabel de amortizare) a structurii plăților între capital, dobânzi și costuri, precum și a sancțiunii pentru nerespectarea acestui drept.

                        B

                        Desigur, de la 1 mai 2018, modificarea legii a permis o mai bună executare a hotărârii Curţii, nefiind mai puțin adevărat că, în litigiile privind contractele încheiate cu consumatorii înainte de 1 mai 2018, instanțele au reacționat astfel încât să ajungă în esență la același rezultat ca și cel urmărit de legiuitor, adoptând o interpretare conformă dreptului Uniunii.

                        C

                        În acest context, întrebarea adresată Curții privește interpretarea dreptului Uniunii în cadrul aplicării efectului indirect al directivelor. Având în vedere numărul mare de decizii prin care instanțele au admis în trecut că Legea nr. 129/2010 conferea consumatorilor dreptul de a li se specifica structura plăților între capital, dobânzi și costuri, Curtea este sesizată cu întrebarea următoare:
                        La punerea în aplicare a efectului indirect al unei directive în raporturile orizontale dintre particulari și pentru a garanta efectul deplin al acesteia prin aplicarea ansamblului metodelor de interpretare și a ordinii juridice interne, principiul securității juridice permite unei instanțe să pronunțe, într-un litigiu privind un contract de credit de consum încheiat înainte de 1 mai 2018, o decizie ale cărei efecte sunt echivalente cu cele care decurg din modificarea legii care a fost adoptată de legiuitor, cu efect de la 1 mai 2018, în executarea Hotărârii pronunțate în cauza C-42/15?

      Celelalte întrebări sunt adresate de instanța de trimitere numai pentru ipoteza în care Curtea răspunde la întrebarea 1 C în sensul că, la punerea în aplicare a efectului indirect al unei directive în raporturile orizontale dintre particulari pentru a se garanta efectul deplin al acesteia, principiul securității juridice permite unei instanțe să pronunțe o decizie ale cărei efecte sunt echivalente cu cele care decurg din modificarea legii care a fost adoptată de legiuitor, cu efect de la 1 mai 2018, în executarea Hotărârii pronunțate în cauza C-42/15, și, în consecință, într-un astfel de caz:

            2)

            Hotărârea din 9 noiembrie 2016 pronunțată de Curte în cauza C-42/15, Home Credit Slovakia, și Directiva 2008/48/CE (
                  2
               ) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (
                  3
               ) (denumită în continuare „Directiva 2008/48”) trebuie interpretate în sensul că Curtea a statuat că Directiva 2008/48 se opunea unei reglementări naţionale care impunea nu numai detalierea plăților sub forma unui tabel de amortizare, ci și orice exprimare, potrivit legii, a cuantumului, a numărului și a periodicității rambursării capitalului unui credit de consum?

            3)

            Hotărârea Curții citată anterior trebuie interpretată în sensul că, pe lângă ceea ce este indicat pentru capital, privește și aspectul dacă reglementarea unui stat membru care prevede dreptul consumatorilor de a fi indicate, într-un contract de credit de consum, cuantumul, numărul și scadențele plăților dobânzilor și costurilor depășește Directiva 2008/48? Dacă hotărârea privește și dobânzile și costurile, o structură a rambursării dobânzilor și costurilor sub altă formă decât un tabel de amortizare depășește de asemenea directiva menționată, în special articolul 10 alineatul (2) litera (j)?

      (
         1
      )	Hotărârea din 9 noiembrie 2016, Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842).
   (
         2
      )	JO 2008, L 133, p. 66.
   (
         3
      )	Directiva 87/102/CEE a Consiliului din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (JO 1987, L 42, p. 48, Ediţie specială, 15/vol. 1, p. 252).


201808030182050462018/C 294/353672018CJC29420180820RO01ROINFO_JUDICIAL20180604262721Cauza C-367/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 4 iunie 2018 – María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz și Luis Salas Fernández (în calitate de moștenitor pentru Lucía Sánchez de la Peña)/Administración del Estado
 ---documentbreak--- C2942018RO2610120180604RO0035261272Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 4 iunie 2018 – María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz și Luis Salas Fernández (în calitate de moștenitor pentru Lucía Sánchez de la Peña)/Administración del Estado
   (Cauza C-367/18)2018/C 294/35Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz și Luis Salas Fernández (în calitate de moștenitor pentru Lucía Sánchez de la Peña)

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

            1)

            Clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, care figurează în anexa la Directiva 1999/70 (
                  1
               ), trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale spaniole care, la articolul 12 alineatul 3 din Textul reformat al Legii privind statutul funcționarilor publici (Decretul regal legislativ nr. [5]/2015 din 30 octombrie 2015), prevede eliberarea discreționară din funcție („cese libre”) și fără acordarea unei indemnizații, iar la articolul 49 alineatul 1 litera c) din Textul reformat al Legii privind statutul lucrătorilor (Decretul regal legislativ nr. 2/2015 din 23 octombrie 2015) prevede, dimpotrivă, o indemnizație în cazul în care eliberarea din funcție se întemeiază pe anumite cauze stabilite în mod legal?

            2)

            În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, intră sub incidența clauzei 5 din acordul-cadru o măsură precum cea prevăzută de legiuitorul spaniol, care stabilește o indemnizație corespunzătoare unui număr de 12 zile de salariu pe an de vechime datorată lucrătorului la expirarea unui contract de muncă temporară chiar dacă munca temporară este limitată la un singur contract?

            3)

            În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, este contrară clauzei 5 din acordul-cadru o dispoziție legală care recunoaște pentru lucrătorii care au contract pe durată determinată o indemnizație corespunzătoare unui număr de 12 zile de salariu pe an de vechime la expirarea contractului, însă exclude de la beneficiul acesteia personalul auxiliar menționat anterior, atunci când contractul încetează în mod discreționar?

      (
         1
      )	Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-54/17: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – CLF/Parlamentul [„Drept instituțional – Parlamentul european – Decizie de acordare a unei subvenții unui partid politic – Prefinanțare stabilită la 33 % din cuantumul total al grantului acordat – Obligația de a furniza o garanție bancară de prefinanțare – Regulamentul financiar – Norme de aplicare a Regulamentului financiar – Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice la nivel european – Proporționalitate – Egalitate de tratament”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/29

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2018 – CLF/Parlamentul
      (Cauza T-54/17) (1)

      ([„Drept instituțional - Parlamentul european - Decizie de acordare a unei subvenții unui partid politic - Prefinanțare stabilită la 33 % din cuantumul total al grantului acordat - Obligația de a furniza o garanție bancară de prefinanțare - Regulamentul financiar - Norme de aplicare a Regulamentului financiar - Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice la nivel european - Proporționalitate - Egalitate de tratament”])
      (2018/C 301/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Coalition for Life and Family (CLF) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Richter, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz, S. Alves și C. Burgos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea parțială a Deciziei FINS-2017-16 a Parlamentului European din 12 decembrie 2016 privind acordarea unui grant reclamantei, în măsura în care această decizie reduce cuantumul de prefinanțare la 33 % din cuantumul total al grantului și condiționează plata acestuia de furnizarea unei garanții bancare

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Coalition for Life and Family (CLF) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 78, 13.03.2017.


title: Cauza C-544/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Marcandi Limited, acționând sub denumirea comercială Madbid/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Trimitere preliminară – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 2 punctul 1 litera (c) – Emitere de „credite” care permit să se liciteze în cadrul unor vânzări la licitație online – Prestare de servicii cu titlu oneros – Operațiune prealabilă – Articolul 73 – Bază de impozitare]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/3

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 5 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Marcandi Limited, acționând sub denumirea comercială Madbid/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Cauza C-544/16) (1)

      ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 punctul 1 litera (c) - Emitere de „credite” care permit să se liciteze în cadrul unor vânzări la licitație online - Prestare de servicii cu titlu oneros - Operațiune prealabilă - Articolul 73 - Bază de impozitare])
      (2018/C 301/03)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Marcandi Limited, acționând sub denumirea comercială „Madbid”

         Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că emiterea de „credite” precum cele în discuție în cauza principală, care permit clienților unui operator să liciteze în vânzările la licitație organizate de acesta, constituie o prestare de servicii cu titlu oneros, a cărei contrapartidă este reprezentată de suma plătită în schimbul „creditelor” menționate.

                  2.

                  Articolul 73 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, valoarea „creditelor” utilizate pentru a licita nu este cuprinsă în contrapartida percepută de persoana impozabilă în schimbul livrărilor de bunuri pe care le efectuează în beneficiul utilizatorilor care au câștigat o licitație organizată de aceasta sau al celor care au cumpărat prin intermediul funcțiilor „cumpără acum” sau „reducere cumulată”.

                  3.

                  Atunci când interpretează dispozițiile relevante ale dreptului Uniunii și ale dreptului național, instanțele unui stat membru care constată că aceeași operațiune face, în alt stat membru, obiectul unui tratament diferit în scopuri de taxă pe valoarea adăugată au posibilitatea sau chiar obligația de a sesiza Curtea de Justiție a Uniunii Europene cu o cerere de decizie preliminară, după cum deciziile lor sunt sau nu sunt susceptibile să facă obiectul unei căi de atac jurisdicționale potrivit dreptului intern.

         (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza T-244/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iulie 2018 – Synergy Hellas/Comisia [„Măsuri provizorii – Acord de grant încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006) – Recuperarea sumelor plătite – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”]

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/38

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iulie 2018 – Synergy Hellas/Comisia
      (Cauza T-244/18 R)
      ([„Măsuri provizorii - Acord de grant încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006) - Recuperarea sumelor plătite - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”])
      (2018/C 301/51)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atena, Grecia) (reprezentant: K. Damis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Katsimerou și A. Kyratsou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect suspendarea executării Deciziei C(2018) 1115 final a Comisiei din 19 februarie 2018 privind recuperarea de la reclamantă a sumei de 76 282,08 euro, majorată cu dobânzi de întârziere

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-416/18 P: Recurs introdus la 26 iunie 2018 de Mykola Yanovych Azarov împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 26 aprilie 2016 în cauza T-190/16, Mykola Yanovych Azarov/Consiliul Uniunii Europene

text:
               27.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/19

      Recurs introdus la 26 iunie 2018 de Mykola Yanovych Azarov împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 26 aprilie 2016 în cauza T-190/16, Mykola Yanovych Azarov/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-416/18 P)
      (2018/C 301/27)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Mykola Yanovych Azarov (reprezentant: A. Egger și G. Lansky, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  să anuleze Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018, cauza T-190/16;

                  —

                  să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul și să anuleze Decizia (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (1), precum și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (2), în măsura în care îl privesc pe recurent, și să oblige Consiliul la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și în fața Curții;

                  —

                  cu titlu subsidiar față de cererea din paragraful precedent, să trimită cauza în fața Tribunalului pentru că acesta să pronunțe o hotărâre, fiind ținut de aprecierea juridică efectuată de Curte în hotărârea sa, și să dispună soluționarea odată cu fondul a capătului de cerere privind cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentul invocă următoarele motive:

                  1.

                  Tribunalul ar fi reținut în mod eronat că Consiliul nu a încălcat drepturile fundamentale. Prin faptul că a considerat că măsurile erau adecvate și proporționale, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept. În plus, Tribunalul ar fi săvârșit erori de procedură și ar fi încălcat drepturi procedurale.

                  2.

                  Tribunalul ar fi reținut în mod eronat că Consiliul nu a abuzat de propria putere de apreciere. În primul rând, Tribunalul nu ar efectua un control precis asupra recurentului. În al doilea rând, Tribunalul ar considera în mod eronat că lipsa de probe concrete este lipsită de importanță.

                  3.

                  Tribunalul ar fi reținut în mod eronat că Consiliul nu a încălcat dreptul la bună administrare. În primul rând, considerațiile Tribunalului privind obligația de imparțialitate ar fi eronate din punct de vedere juridic. În al doilea rând, Tribunalul nu ar respecta conținutul obligației de motivare.

                  4.

                  Tribunalul ar fi reținut în mod eronat că Consiliul nu a săvârșit o „eroare vădită de apreciere”.

                  5.

                  Furnizând o motivare pur politică, Tribunalul ar fi încălcat dreptul la un proces echitabil.

         (1)  JO. 2016, L 60, p. 76.

         (2)  JO 2016, L 60, p. 1.


title: Cauza C-162/18 P: Recurs introdus la 28 februarie 2018 de Wenger SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 23 ianuarie 2018 în cauza T-869/16, Wenger/EUIPO

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/2

      Recurs introdus la 28 februarie 2018 de Wenger SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 23 ianuarie 2018 în cauza T-869/16, Wenger/EUIPO
      (Cauza C-162/18 P)
      (2018/C 311/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Wenger SA (reprezentant: A. Sulovsky, Rechtsanwältin)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Swissgear Sàrl
      Prin Ordonanţa din 5 iulie 2018, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a statuat că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului în prezentul recurs.


title: Cauza T-134/18: Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2018 – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/27

      Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2018 – Monster Energy/EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
      (Cauza T-134/18) (1)

      (2018/C 319/35)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza C-553/16: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „TTL” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia (Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Impozitarea societăților – Plăți efectuate de o societate rezidentă unor societăți nerezidente pentru închirierea de vagoane-cisternă – Obligația de a aplica o reținere la sursă asupra veniturilor din sursă națională plătite unei societăți străine – Nerespectare – Convenții care vizează evitarea dublei impuneri – Aplicare de dobânzi de întârziere societății rezidente pentru neplata reținerii la sursă – Dobânzi datorate de la expirarea termenului legal de plată și până în ziua în care probele privind aplicabilitatea convenției privind evitarea dublei impuneri sunt reunite – Dobânzi nerecuperabile)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/5

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „TTL” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia
      (Cauza C-553/16) (1)

      ((Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Impozitarea societăților - Plăți efectuate de o societate rezidentă unor societăți nerezidente pentru închirierea de vagoane-cisternă - Obligația de a aplica o reținere la sursă asupra veniturilor din sursă națională plătite unei societăți străine - Nerespectare - Convenții care vizează evitarea dublei impuneri - Aplicare de dobânzi de întârziere societății rezidente pentru neplata reținerii la sursă - Dobânzi datorate de la expirarea termenului legal de plată și până în ziua în care probele privind aplicabilitatea convenției privind evitarea dublei impuneri sunt reunite - Dobânzi nerecuperabile))
      (2018/C 328/06)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurentă în procedura principală:„TTL” EOOD

         Intimat în procedura principală: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

         cu participarea: Varhovna administrativna prokuratura

         Dispozitivul

      Articolul 56 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, în cadrul căreia plata de venituri de către o societate rezidentă către o societate stabilită într-un alt stat membru este, în principiu, supusă unei rețineri la sursă, în lipsa unei dispoziții contrare prevăzute în convenția privind evitarea dublei impuneri încheiată între aceste două state membre, dacă această reglementare impune societății rezidente care nu prelevează și nici nu plătește această reținere fiscului primului stat membru să plătească dobânzi de întârziere nerecuperabile pentru perioada cuprinsă între expirarea termenului de plată a impozitului pe venit și data la care societatea nerezidentă dovedește că sunt îndeplinite condițiile care permit aplicarea convenției privind evitarea dublei impuneri, deși, în conformitate cu această convenție, societatea nerezidentă nu datorează niciun impozit în primul stat membru sau cuantumul acestuia este mai redus decât cel datorat în mod normal în temeiul dreptului fiscal al statului membru menționat.

         (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza C-107/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – „Aviabaltika” UAB/„Ūkio bankas”, AB, în lichidare (Trimitere preliminară – Directiva 2002/47/CE – Executarea contractelor de garanție financiară – Deschiderea unei proceduri de insolvență față de beneficiarul garanției financiare – Apariția cauzei care determină executarea garanției – Includerea garanției financiare în masa falimentului – Obligația de a plăti în primul rând creanțele privind garanția financiară)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/13

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – „Aviabaltika” UAB/„Ūkio bankas”, AB, în lichidare
      (Cauza C-107/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Directiva 2002/47/CE - Executarea contractelor de garanție financiară - Deschiderea unei proceduri de insolvență față de beneficiarul garanției financiare - Apariția cauzei care determină executarea garanției - Includerea garanției financiare în masa falimentului - Obligația de a plăti în primul rând creanțele privind garanția financiară))
      (2018/C 328/14)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Aviabaltika” UAB

         Pârâtă:„Ūkio bankas”, AB, în lichidare

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (5) din Directiva 2002/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iunie 2002 privind contractele de garanție financiară, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009, trebuie interpretat în sensul că impune statelor membre să adopte o reglementare care să permită beneficiarului unei garanții constituite în temeiul unui contract de garanție financiară fără transfer de proprietate să își recupereze creanța, născută din neexecutarea obligațiilor financiare garantate, asupra acestei garanții, în cazul în care cauza care determină executarea garanției apare după deschiderea unei proceduri de insolvență față de acesta.

                  2)

                  Articolul 4 alineatele (1) și (5) din Directiva 2002/47, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/44, trebuie interpretat în sensul că nu impune beneficiarului unei garanții constituite în temeiul unui contract de garanție financiară fără transfer de proprietate o obligație de a-și recupera creanța, născută din neexecutarea obligațiilor financiare garantate prin acest contract, mai întâi asupra acestei garanții.

         (1)  JO C 161, 22.5.2017.


title: Hotărârea Curții din 30 mai 2018 în cauza E-6/17 – Fjarskipti hf./Síminn hf. [Articolul 54 din Acordul privind SEE – Abuz de poziție dominantă – Micșorarea marjelor („margin squeeze”) – Dreptul de a cere despăgubiri – Aplicabilitatea dispozițiilor Acordului privind SEE în cadrul procedurii naționale – Semnificația unei hotărâri definitive a unei autorități din domeniul concurenței]

text:
               20.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/19

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 30 mai 2018
      în cauza E-6/17
      Fjarskipti hf./Síminn hf.

         [Articolul 54 din Acordul privind SEE – Abuz de poziție dominantă – Micșorarea marjelor („margin squeeze”) – Dreptul de a cere despăgubiri – Aplicabilitatea dispozițiilor Acordului privind SEE în cadrul procedurii naționale – Semnificația unei hotărâri definitive a unei autorități din domeniul concurenței]

      (2018/C 335/11)
      În cauza E-6/17, Fjarskipti hf./Síminn hf. – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către judecătoria din Reykjavík (Héraðsdómur Reykjavíkur) privind interpretarea articolului 54 din Acordul privind Spațiul Economic European, Curtea, compusă din judecătorii Páll Hreinsson, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Martin Ospelt (ad-hoc), a pronunțat, la 30 mai 2018, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  O persoană fizică sau juridică trebuie să fie în măsură să se bazeze pe articolul 54 din Acordul privind SEE, întrucât acesta este sau a devenit o parte din dreptul intern, pentru a cere despăgubiri în fața unei instanțe naționale pentru o încălcare a interdicțiilor prevăzute în această dispoziție.

                  2.

                  Nu constituie o condiție prealabilă pentru evaluarea de către instanță a cererii în despăgubire pentru încălcarea normelor de concurență faptul că o autoritate națională în materie de concurență a pronunțat o hotărâre definitivă în care constată o încălcare a articolului 54 din Acordul privind SEE. În cazul în care o autoritate națională în materie de concurență a pronunțat o astfel de hotărâre, dreptul SEE nu prevede că hotărârea are caracter obligatoriu pentru instanțele naționale într-o acțiune subsecventă. În absența legislației SEE care reglementează procedura și căile de atac pentru încălcarea dreptului în materie de concurență, stabilirea de norme detaliate privind gradul de semnificație corespunzător unei hotărâri definitive intră sub incidența autonomiei procedurale a fiecărui stat SEE, sub rezerva principiilor echivalenței și eficacității.

                  3.

                  Faptul că o întreprindere dominantă este obligată să achiziționeze servicii de terminare a apelurilor de la alți operatori la o rată mai ridicată decât cea proprie nu exclude constatarea conform căreia practica în materie de prețuri aplicată de întreprinderea aflată în poziție dominantă în scopul micșorării marjelor („margin squeeze”) constituie un abuz de poziție dominantă în sensul articolului 54 din Acordul privind SEE.

                  4.

                  Pentru constatarea existenței unei practici ilegale de micșorare a marjelor, cu încălcarea articolului 54 din Acordul privind SEE, este suficient ca întreprinderea în cauză să se afle într-o poziție dominantă pe piața angro relevantă. Nu este necesar ca întreprinderea să dețină o poziție dominantă și pe piața cu amănuntul relevantă.


title: Hotărârea Curții din 30 mai 2018 în cauza E-9/17 – Edmund Falkenhahn AG/Autoritatea de supraveghere a pieței financiare (Finanzmarktaufsicht) (Directiva 2009/110/CE – Instituții emitente de monedă electronică – Rambursare la valoarea nominală – Cerințe privind protejarea fondurilor)

text:
               20.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/20

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 30 mai 2018
      în cauza E-9/17
      Edmund Falkenhahn AG/Autoritatea de supraveghere a pieței financiare (Finanzmarktaufsicht)

         (Directiva 2009/110/CE – Instituții emitente de monedă electronică – Rambursare la valoarea nominală – Cerințe privind protejarea fondurilor)

      (2018/C 335/12)
      În cauza E-9/17, Edmund Falkenhahn AG/Autoritatea de supraveghere a pieței financiare (Finanzmarktaufsicht) – CERERE înaintată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Camera de Apel a Autorității de supraveghere a pieței financiare din Liechtenstein (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) cu privire la interpretarea Directivei 2009/110/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind accesul la activitate, desfășurarea și supravegherea prudențială a activității instituțiilor emitente de monedă electronică, de modificare a Directivelor 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 2000/46/CE, Curtea, alcătuită din Páll Hreinsson, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Martin Ospelt (ad hoc), judecători, a pronunțat, la 30 mai 2018 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Faptul că monedele electronice au o valoare diferită față de valoarea nominală, la primirea fondurilor, în orice moment, inclusiv în perioada dintre emitere și rambursare, este incompatibil cu articolul 11 alineatele (1) și (2) din Directiva 2009/110/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind accesul la activitate, desfășurarea și supravegherea prudențială a activității instituțiilor emitente de monedă electronică, de modificare a Directivelor 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 2000/46/CE.

                  2.

                  Primul și al doilea paragraf de la articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2009/110/CE, coroborate cu tabelul 1 de la punctul 14 din anexa I la Directiva 2006/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit, definesc în mod exhaustiv activele sigure și cu risc scăzut, în sensul articolului 7 alineatul (1) din Directiva 2009/110/CE.


title: Cauza T-275/17: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – Curto/Parlementul („Funcție publică – Asistenți parlamentari acreditați – Articolul 24 din statut – Cerere de asistență – Articolul 12a din statut – Hărțuire morală – Comitetul consultativ care se ocupă de plângerile pentru hărțuire ale asistenților parlamentari acreditați împotriva deputaților din Parlamentul European și de prevenirea hărțuirii la locul de muncă – Decizie de respingere a cererii de asistență – Eroare de apreciere – Conținutul obligației de asistență – Durata procedurii administrative – Termen rezonabil – Refuz de comunicare a unor rapoarte întocmite de comitetul consultativ”)

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/15

      Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – Curto/Parlementul
      (Cauza T-275/17) (1)

      ((„Funcție publică - Asistenți parlamentari acreditați - Articolul 24 din statut - Cerere de asistență - Articolul 12a din statut - Hărțuire morală - Comitetul consultativ care se ocupă de plângerile pentru hărțuire ale asistenților parlamentari acreditați împotriva deputaților din Parlamentul European și de prevenirea hărțuirii la locul de muncă - Decizie de respingere a cererii de asistență - Eroare de apreciere - Conținutul obligației de asistență - Durata procedurii administrative - Termen rezonabil - Refuz de comunicare a unor rapoarte întocmite de comitetul consultativ”))
      (2018/C 341/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Michela Curto (Genova, Italia) (reprezentanți: L. Levi și C. Bernard-Glanz, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: O. Caisou-Rousseau, E. Taneva și M. Rantala, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului din 30 iunie 2016 prin care autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă din această instituție a respins cererea de asistență introdusă de reclamantă la 14 aprilie 2014, precum și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a încălcării de către autoritatea menționată a obligației de asistență prevăzute la articolul 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, în special din cauza duratei excesive a procedurii.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Parlamentului European din 30 iunie 2016 prin care autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă din această instituție a respins cererea de asistență introdusă de doamna Michela Curto la 14 aprilie 2014.

                  2)

                  Obligă Parlamentul să plătească doamnei Curto, cu titlu de prejudiciu moral suferit, un cuantum de 10 000 de euro majorat cu dobânzi moratorii începând de la data pronunțării prezentei hotărâri, calculate în funcție de rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru operațiunile principale de refinanțare.

                  3)

                  Obligă Parlamentul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-472/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 19 iulie 2018 – ER/Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.10.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 19 iulie 2018 – ER/Agencia Estatal de la Administración Tributaria
      (Cauza C-472/18)
      (2018/C 373/08)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: ER

         Intimată: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Întrebarea preliminară

      Sunt contrare prevederilor clauzei a patra alineatele (1) și (2) din Acordul-cadru european cu privire la munca pe fracțiune de normă – Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 (1), și prevederilor articolului 2 alineatul (1) litera (b) și ale articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (2), dispoziția cuprinsă într-un contract colectiv de muncă și practica angajatorilor potrivit cărora, în scop retributiv și al promovării profesionale, vechimea în muncă a unei lucrătoare pe fracțiune de normă cu repartizare verticală a zilei de lucru în cursul unui an, trebuie calculată luând în considerare numai perioada de prestare efectivă a serviciilor?

         (1)  Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială 5/vol.5, p. 35).

         (2)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO 2006, L 204, p. 23, Ediție specială 5/vol.8, p. 262).


title: Cauza T-562/18: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2018 – YP/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/57

      Acțiune introdusă la 21 septembrie 2018 – YP/Comisia
      (Cauza T-562/18)
      (2018/C 399/73)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: YP (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 18 septembrie 2017 de a-i aplica sancțiunea disciplinară a mustrării;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere care ar fi fost săvârșită de pârâtă atunci când a apreciat că reclamantul nu și-a îndeplinit obligațiile care rezultă din articolul 12 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza C-86/18: Ordonanța președintelui Curții din 21 august 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/31

      Ordonanța președintelui Curții din 21 august 2018 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
      (Cauza C-86/18) (1)

      (2018/C 399/41)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018


title: Cauza C-136/18 P: Recurs introdus la 19 februarie 2018 de Robert Hansen împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 decembrie 2017 în cauza T-304/16, bet365 Group/EUIPO

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/17

      Recurs introdus la 19 februarie 2018 de Robert Hansen împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 decembrie 2017 în cauza T-304/16, bet365 Group/EUIPO
      (Cauza C-136/18 P)
      (2018/C 399/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Robert Hansen (reprezentant: M. Pütz-Poulalion, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 6 septembrie 2018, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-284/18: Ordonanța președintelui Curții din 9 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/31

      Ordonanța președintelui Curții din 9 august 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA
      (Cauza C-284/18) (1)

      (2018/C 399/42)
      Limba de procedură: italiana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza T-776/17: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2018 – Medora Therapeutics/EUIPO – Biohealth Italia (LITHOREN)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/58

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2018 – Medora Therapeutics/EUIPO – Biohealth Italia (LITHOREN)
      (Cauza T-776/17) (1)

      (2018/C 399/74)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza C-425/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 28 iunie 2018 – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 28 iunie 2018 – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)/Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Cauza C-425/18)
      (2018/C 399/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Pârâtă: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile coroborate, pe de o parte, ale articolului 53 alineatul (3) și ale articolului 54 alineatul (4) din Directiva 2004/17/CE (1) și, pe de altă parte, ale articolului 45 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2004/18/CE (2) se opun unei dispoziții precum articolul 38 alineatul 1 litera f) din Decretul legislativ nr. 163/2006 adoptat de Republica Italiană, astfel cum a fost interpretat de jurisprudența națională, care exclude din domeniul de aplicare al așa-numitei „abateri profesionale grave” săvârșite de un operator economic comportamentele care constituie o încălcare a normelor de concurență, constatate și sancționate de autoritatea națională antitrust printr-o decizie confirmată în justiție, împiedicând astfel a priori autoritățile contractante să evalueze în mod autonom asemenea încălcări în vederea excluderii eventuale, dar nu obligatorii, a unui astfel de operator economic de la participarea la o procedură de cerere de ofertă organizată pentru atribuirea unui contract de achiziții publice?

         (1)  Directiva 2004/17/CΕ a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO 2004, L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).

         (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).


title: Cauza T-604/16: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – HD/Parlamentul („Funcție publică – Funcționari – Remunerație – Alocații familiale – Alocație pentru locuință – Alocație școlară – Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere – Condiții de acordare – Deducerea unei alocații de aceeași natură percepută din altă sursă – Restituirea plății nedatorate – Decizii de încetare a unor drepturi la anumite alocații – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere”)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/32

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – HD/Parlamentul
      (Cauza T-604/16) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Alocații familiale - Alocație pentru locuință - Alocație școlară - Alocație pentru creșterea copilului aflat în întreținere - Condiții de acordare - Deducerea unei alocații de aceeași natură percepută din altă sursă - Restituirea plății nedatorate - Decizii de încetare a unor drepturi la anumite alocații - Eroare de drept - Eroare vădită de apreciere”))
      (2018/C 399/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: HD (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și L. Deneys, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea, în primul rând, a deciziilor Parlamentului din 21 septembrie, 5 octombrie, 27 noiembrie și 15 decembrie 2015 de restituire a sumelor pe care reclamanta le-ar fi primit în mod nedatorat cu titlu de alocație școlară, în al doilea rând, a deciziilor Parlamentului din 5, 13, 23 octombrie și din 5, 11 și 12 noiembrie 2015 de restituire a sumelor pe care reclamanta le-ar fi primit în mod nedatorat cu titlu de alocație școlară și de alocație pentru copilul aflat în întreținere și care au privat-o de dreptul la alocația pentru locuință și, în al treilea rând, „în măsura în care este necesar”, a deciziei din 21 aprilie 2016 de respingere a reclamației sale

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe HD la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 326, 5.9.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-34/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-371/18: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2018 – Reiner Stemme Utility Air Systems/AESA

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/58

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2018 – Reiner Stemme Utility Air Systems/AESA
      (Cauza T-371/18) (1)

      (2018/C 399/75)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 276, 6.8.2016.


title: Cauza T-518/18: Acțiune introdusă la 31 august 2018 – YG/Comisia

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/41

      Acțiune introdusă la 31 august 2018 – YG/Comisia
      (Cauza T-518/18)
      (2018/C 399/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: YG (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  În primul rând, anularea deciziei din 13 noiembrie 2017 de a nu îl include pe lista funcționarilor promovați;

                  —

                  anularea, în mod subsecvent, a deciziei pârâtei din 17 mai 2018 de a respinge contestația împotriva deciziei din 13 noiembrie 2017;

                  —

                  obligarea pârâtei la rambursarea către reclamant a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 45 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene. Decizia atacată s-a întemeiat pe anumite erori vădite de apreciere; în plus, aceasta nu a furnizat o motivare suficientă și nu a demonstrat că examinarea meritelor reclamantului a fost efectuată conform principiului egalității de tratament.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, astfel cum este protejat de articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin lipsa diligenței Comisiei la redactarea și motivarea deciziei atacate.


title: Cauza T-519/18: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2018 – Global Silicones Council și alții/ECHA

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/42

      Acțiune introdusă la 3 septembrie 2018 – Global Silicones Council și alții/ECHA
      (Cauza T-519/18)
      (2018/C 399/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Global Silicones Council (Washington, D.C., Statele Unite) și alți 6 reclamanți (reprezentanți: R. Cana, F. Mattioli, G. David, avocați, și D. Abrahams, Barrister)

         Pârâtă: Agenţia Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii ca admisibilă în întemeiată;

                  —

                  anularea deciziei atacate (1) în măsura în care ea înscrie cele trei substanțe, și anume Octametilciclotetrasiloxan („D4”), Decametilciclopentasiloxan („D5”) și Dodecametilciclohexasiloxan („D6”), în lista candidată de substanțe extrem de preocupante;

                  —

                  în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care privește una sau mai multe dintre aceste înscrieri în lista candidată;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată; și

                  —

                  luarea oricăror alte măsuri necesare pentru a se face dreptate.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin care se susține că pârâta a comis o eroare vădită de apreciere a proprietăților bioacumulabile („B”) ale substanțelor D4, D5, și D6 și a proprietăților toxice („T”) ale substanțelor D5 și D6, și că și-a depășit competența și a încălcat articolul 59 din Regulamentul nr. 1907/2006:

                              —

                              prin aceea că s-a întemeiat pe avizul comitetului statelor membre (MSC) și al comitetului de evaluare a riscurilor (CER) fără a proceda ea însăși la o apreciere a informațiilor disponibile și, prin urmare, prin preluarea erorilor de care sunt afectate aceste avize;

                              —

                              prin aceea că a concluzionat că D4, D5 și D6 îndeplinesc criteriile vPvB din anexa XIII, în condițiile în care persistența (P) și bioacumularea (B) lor nu au fost determinate pentru același mediu;

                              —

                              prin aceea că nu a luat în considerare natura specifică a substanțelor D4, D5 și D6 (natura lor „hibridă”) atunci când a aplicat criteriul bioacumulării enunțat în anexa XIII;

                              —

                              prin aceea că a tras concluzii privind bioacumularea (B/vB) a substanțelor D4 și D5 pe care elementele de probă invocate nu le puteau susține;

                              —

                              prin aceea că nu a apreciat noile elemente de probă privind bioacumularea (B/vB) a substanțelor D4 și D5 de care a dispus după emiterea avizelor MSC și CER;

                              —

                              prin aceea că nu a luat în considerare toate informațiile pertinente în decizia sa privind bioacumularea (vB) substanței B6;

                              —

                              prin aceea că nu a examinat informațiile privind toxicitatea substanței D5 însăși și că a definit în schimb D5 ca fiind PBT (persistentă, bioacumulabilă și toxică) în temeiul prezenței D4 ca impuritate și prin definirea D5 ca fiind PBT fără respectarea restricțiilor specifice referitoare la compoziția D4 adoptată de MSC;

                              —

                              prin aceea că nu a examinat informațiile referitoare la toxicitatea substanței D6 însăși și că a definit în schimb D6 ca fiind PBT (persistentă, bioacumulabilă și toxică) în temeiul prezenței D4 ca impuritate și prin definirea D6 ca fiind PBT fără respectarea restricțiilor specifice referitoare la compoziția D4 adoptată de MSC;

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea, prin decizia atacată, a principiului proporționalității, prin aceea că înscrierea în lista substanțelor candidate a depășit ceea ce era adecvat și necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite și nu constituia măsura cea mai puțin constrângătoare la care pârâta ar fi putut recurge.

         (1)  Decizie publicată la 27 iunie 2018 a Agenţiei Europene pentru Produse Chimice „Includerea unor substanțe foarte preocupante în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV”, în măsura în care aceasta include trei substanțe, Octametilciclotetrasiloxan („D4”), Decametilciclopentasiloxan („D5”) și Dodecametilciclohexasiloxan („D6”), în lista substanțelor candidate extrem de preocupante conform articolului 59 din Regulamentul (CE) nr . 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 30.12.2006, L 396, p 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3).


title: Cauza T-39/17: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente aferente unor anchete preliminare care privesc scheme de ajutoare de stat în sectorul portuar al tuturor statelor membre – Refuzul accesului – Excepție privind protecția vieții private și a integrității individului – Regulamentul (CE) nr. 45/2001 – Noțiunea de viață privată – Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Aplicarea unei prezumții generale – Interes public superior”]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/33

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2018 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Comisia
      (Cauza T-39/17) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente aferente unor anchete preliminare care privesc scheme de ajutoare de stat în sectorul portuar al tuturor statelor membre - Refuzul accesului - Excepție privind protecția vieții private și a integrității individului - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Noțiunea de viață privată - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Aplicarea unei prezumții generale - Interes public superior”])
      (2018/C 399/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) (Brest, Franța) (reprezentanți: J. Vanden Eynde și E. Wauters, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet, B. Stromsky și C. Georgieva-Kecsmar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 7755 final a Comisiei din 23 noiembrie 2016 prin care se refuză să se acorde reclamantei, pe de o parte, accesul integral la chestionarul adresat tuturor statelor membre și, pe de altă parte, accesul la răspunsurile statelor membre la acest chestionar, menționate într-o scrisoare adresată la 8 iulie 2016 Republicii Franceze în cadrul procedurii privind ajutoarele de stat SA.38398 (2016/C) (ex 2015/E) – Fiscalitatea porturilor în Franța

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-524/18: Acțiune introdusă la 29 august 2018 – Billa/EUIPO – Boardriders IP Holdings (Billa)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/43

      Acțiune introdusă la 29 august 2018 – Billa/EUIPO – Boardriders IP Holdings (Billa)
      (Cauza T-524/18)
      (2018/C 399/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Billa AG (Wiener Neudorf, Austria) (reprezentanți: J. Rether, M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, S. Brandstätter, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Boardriders IP Holdings LLC (Huntington Beach, California, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul din fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene Billa – Cererea de înregistrare nr. 11 592 623

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 21 iunie 2018 în cauza R 2235/2017-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolelor 46 și 71 din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborate cu articolul 2 alineatul (2) litera (i) și cu articolul 27 alineatul (2) din Regulamentul delegat nr. 2017/1430 al Comisiei.


title: Cauza C-475/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 20 iulie 2018 – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 20 iulie 2018 – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA
      (Cauza C-475/18)
      (2018/C 399/30)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Intimată: Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 (1) din 23 octombrie 2007 trebuie interpretat în sensul că, atunci când regula generală a procedurii publice de cerere de ofertă este prevăzută pentru atribuirea serviciului de transport public local, există în legislația națională o interdicție privind atribuirea directă a serviciului menționat, care exclude atribuirea directă inclusiv în situațiile în care aceasta ar fi permisă de reglementarea Uniunii Europene, sau o astfel de interdicție există numai în cazul unei interdicții specifice privind atribuirea directă, care vizează în special ipotezele în care o asemenea atribuire este permisă de reglementarea Uniunii Europene?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


title: Cauza C-454/17: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2018 – Vincent Piessevaux/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Funcție publică – Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII – Drepturi de pensie dobândite într-un regim național – Transferul acestor drepturi spre regimul de pensii al Uniunii – Diferență de tratament între funcționarii cărora li s-a transferat capitalul reprezentând drepturile lor de pensie în regimul Uniunii anterior și ulterior intrării în vigoare a noilor dispoziții generale de aplicare)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/10

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2018 – Vincent Piessevaux/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-454/17) (1)

      ((Recurs - Funcție publică - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII - Drepturi de pensie dobândite într-un regim național - Transferul acestor drepturi spre regimul de pensii al Uniunii - Diferență de tratament între funcționarii cărora li s-a transferat capitalul reprezentând drepturile lor de pensie în regimul Uniunii anterior și ulterior intrării în vigoare a noilor dispoziții generale de aplicare))
      (2018/C 399/12)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Vincent Piessevaux (reprezentant: L. Ponteville, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Domnul Vincent Piessevaux suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza C-547/17 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2018 – Basic Net SpA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Marcă figurativă reprezentând trei benzi verticale – Dovada caracterului distinctiv dobândit prin utilizare)

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2018 – Basic Net SpA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-547/17 P) (1)

      ((Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Marcă figurativă reprezentând trei benzi verticale - Dovada caracterului distinctiv dobândit prin utilizare))
      (2018/C 399/14)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Basic Net SpA (reprezentant: D. Sindico, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Basic Net SpA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 13, 15.1.2018


title: Cauza C-80/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Fundo de Garantia Automóvel/ Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana [Trimitere preliminară – Asigurare obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule – Directiva 72/166/CEE – Articolul 3 alineatul (1) – A doua directivă 84/5/CEE – Articolul 1 alineatul (4) – Obligația de a încheia un contract de asigurare – Vehicul imobilizat pe un teren privat – Drept de acțiune al organismului de despăgubire împotriva proprietarului vehiculului neasigurat]

text:
               5.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/8

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 septembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Fundo de Garantia Automóvel/ Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana
      (Cauza C-80/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Asigurare obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - A doua directivă 84/5/CEE - Articolul 1 alineatul (4) - Obligația de a încheia un contract de asigurare - Vehicul imobilizat pe un teren privat - Drept de acțiune al organismului de despăgubire împotriva proprietarului vehiculului neasigurat])
      (2018/C 399/09)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal de Justiça

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Fundo de Garantia Automóvel

         Pârâte: Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005, trebuie să fie interpretat în sensul că încheierea unui contract de asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de un autovehicul este obligatorie atunci când vehiculul în cauză este încă înmatriculat într-un stat membru și este apt să circule, dar este imobilizat pe un teren privat ca urmare a simplei decizii a proprietarului său care nu mai intenționează să îl conducă.

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (4) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații naționale care prevede că organismul menționat de această dispoziție are dreptul de a introduce o cerere de despăgubire atât împotriva persoanei sau a persoanelor responsabile de accident, cât și împotriva persoanei care era supusă obligației de a încheia o asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de vehiculul care a provocat daunele reparate de acest organism, dar care nu a încheiat niciun contract în acest scop, chiar dacă această persoană nu ar fi responsabilă civilmente pentru accidentul în care s au produs aceste daune.

         (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza C-448/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 9 iulie 2018 – WA/Münchener Hypothekenbank eG

text:
               12.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 408/36

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 9 iulie 2018 – WA/Münchener Hypothekenbank eG
      (Cauza C-448/18)
      (2018/C 408/48)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht München I

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: WA

         Pârâtă: Münchener Hypothekenbank eG
      Cauza a fost radiată prin Ordonanța Curții din 6 septembrie 2018.