title: Cauza T-717/21: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2021 – ICA Traffic/Comisia

text:
               3.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 2/51

      Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2021 – ICA Traffic/Comisia
      (Cauza T-717/21)
      (2022/C 2/71)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: ICA Traffic GmbH (Dortmund, Germania) (reprezentanți: S. Hertwig și C. Vogt, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei în măsura în care acordul-cadru cu întreprinderea UVD Robots APS pentru furnizarea de 200 de până la 200 de roboți de dezinfectare și-a epuizat efectele la momentul atingerii limitei maxime a cantității anunțate;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă motivul prezentat în continuare.
      Decizia Comisiei Europene, anunțată în comunicatul de presă din 21 septembrie 2021, de a contracta alți 100 de roboți în pofida faptului că contractul-cadru a rămas fără efect, încalcă principiul de drept al Uniunii al legalității acțiunii administrative, consacrat în dreptul primar la articolul 263 al doilea paragraf TFUE coroborat cu articolul 264 TFUE.
      În cauza C-23/20 (1), Curtea de Justiție a Uniunii Europene a declarat că, odată ce s-a atins cantitatea maximă stabilită în anunț, contractul-cadru a încetat să producă efecte. Decizia Comisiei Europene de a comanda în prezent alți 100 de roboți de dezinfectare în temeiul acordului încheiat cu întreprinderea UVD Robots APS pentru furnizarea de până la 200 de roboți de dezinfectare, încalcă, prin urmare, articolul 49 din Directiva 2014/24/UE al Parlamentului European și al Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (2), precum și punctele 7, 8 și 10 litera (a) din partea C din Anexa V la aceasta coroborate cu articolul 33 și cu principiile egalității de tratament și transparenței menționate în articolul 18 alineatul (1) din aceeași directivă.

         (1)  Hotărârea din 17 iunie 2021, Simonsen & Weel, C-23/20, EU:C:2021:490.

         (2)  JO 2014, L 94, p. 65.


title: Cauza T-718/21: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2021 – Kaczorowska/EUIPO – Groupe Marcelle (MAESELLE)

text:
               3.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 2/52

      Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2021 – Kaczorowska/EUIPO – Groupe Marcelle (MAESELLE)
      (Cauza T-718/21)
      (2022/C 2/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Katarzyna Kaczorowska (Varșovia, Polonia) (reprezentant: P. Kurcman, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Groupe Marcelle Inc. (Lachine, Quebec, Canada)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MAESELLE – cererea de înregistrare nr. 18 130 823

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 septembrie 2021 în cauza R 671/2021-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de opoziție din data de 15/02/2021 în procedura de opoziție nr. B 3 108 698 cu privire la toate bunurile și serviciile pentru care a fost admisă opoziția;

                  —

                  trimiterea cauzei la EUIPO în vederea reformării deciziei pe fond și a înregistrării mărcii în litigiu pentru toate produsele și serviciile desemnate, fără a aduce atingere mărcilor necontestate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața diviziei de opoziție, a Camerei de recurs și a Tribunalului.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EU) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-178/21: Ordonanța Tribunalului din 29 octombrie 2021 – LF/Comisia

text:
               3.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 2/53

      Ordonanța Tribunalului din 29 octombrie 2021 – LF/Comisia
      (Cauza T-178/21) (1)

      (2022/C 2/73)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 206, 31.5.2021.


title: Cauza C-149/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 2 martie 2022 – Merck Sharp & Dohme Corp/Clonmel Healthcare Limited

text:
                  10.5.2022

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 191/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 2 martie 2022 – Merck Sharp & Dohme Corp/Clonmel Healthcare Limited
         (Cauza C-149/22)
         (2022/C 191/27)
         Limba de procedură: engleza

            Instanța de trimitere

         Supreme Court

            Părțile din procedura principală

            Recurentă: Merck Sharp & Dohme Corp

            Intimată: Clonmel Healthcare Limited

            Întrebările preliminare

                     1)

                                    a)

                                    În scopul acordării unui certificat suplimentar de protecție și al validității în drept a acestui CSP, în temeiul articolului 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 (1) privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO [2009], L 152/1), este suficient ca produsul pentru care se acordă CSP să fie identificat în mod expres în revendicările brevetului și să fie acoperit de acesta? Sau, pentru acordarea unui CSP, este necesar ca titularul brevetului, căruia i s-a acordat o autorizație de introducere pe piață, să demonstreze de asemenea noutatea sau caracterul inventiv ori faptul că produsul intră în sfera unei noțiuni mai restrânse descrise ca invenția acoperită de brevet?

                                    b)

                                    În acest din urmă caz, al invenției acoperite de brevet, ce trebuie să demonstreze titularul brevetului și titularul autorizației de introducere pe piață pentru a obține un CSP valabil?

                     2)

                     În cazul în care, precum în speță, brevetul se referă la un anumit medicament, ezetimib, iar revendicările din brevet arată că pentru aplicarea sa în medicina umană acest medicament se poate utiliza singur sau în combinație cu un alt medicament, în cazul de față, simvastatina, un medicament din domeniul public, poate fi acordat un CSP în temeiul articolului 3 litera (a) din regulament doar pentru un produs care cuprinde ezetimib în monoterapie sau poate fi acordat un CSP de asemenea pentru unele sau toate compozițiile identificate în revendicările brevetului?

                     3)

                     În cazul în care unei monoterapii, medicamentul A, în acest caz ezetimib, i se acordă un CSP sau în cazul în care oricărei terapii asociate i se acordă mai întâi un CSP pentru medicamentele A și B ca terapie asociată, medicamente care fac parte din revendicările brevetului, cu toate că doar medicamentul A are în sine caracter de noutate și, prin urmare, este brevetat, iar celelalte medicamente sunt deja cunoscute sau aparțin domeniului public, acordarea unui CSP este limitată la prima comercializare fie a acestei monoterapii cu medicamentul A, fie a acestei prime terapii asociate, A+B, căreia i s-a acordat un certificat suplimentar de protecție, astfel încât, după această primă eliberare a certificatului, nu poate exista o a doua sau o a treia eliberare a unui CSP pentru monoterapie sau pentru orice terapie asociată cu excepția acestei prime compoziții căreia i s-a acordat un CSP?

                     4)

                     În cazul în care revendicările unui brevet acoperă atât o moleculă nouă unică, cât și o compoziție care include molecula respectivă și un medicament existent și cunoscut, eventual din domeniul public, sau mai multe astfel de revendicări pentru o compoziție, articolul 3 litera (c) din regulament limitează acordarea unui CSP:

                                 a)

                                 numai la molecula unică în cazul în care este comercializată ca produs;

                                 b)

                                 la prima comercializare a unui produs acoperit de brevet, indiferent dacă este vorba despre monoterapia cu medicamentul acoperit de brevetul de bază în vigoare sau de prima terapie asociată sau

                                 c)

                                 fie (a), fie (b), la alegerea titularului brevetului, indiferent de data autorizării pentru introducere pe piață?

                           Iar dacă se răspunde în mod afirmativ la oricare dintre întrebările de mai sus, de ce?

            (1)  Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO 2009, L 152, p. 1).


title: CauzaC-211/17: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bacău - România) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Cauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Antecontract de vânzare-cumpărare redactat de dezvoltatorul imobiliar și autentificat de un notar public – Articolul 3 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (1) – Dovada caracterului negociat al clauzelor – Prezumție – Semnarea contractului de către consumator – Articolul 3 alineatul (3) – Punctul 1 literele (d)-(f) și (i) din anexă – Pact comisoriu de gradul IV – Clauză penală – Caracter abuziv – Articolele 6 și 7 – Posibilitatea instanței naționale de a modifica o clauză al cărei caracter abuziv a fost constatat)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/8

      Ordonanța Curții (Camera a patra) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bacău - România) – SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu
      (CauzaC-211/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Cauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Antecontract de vânzare-cumpărare redactat de dezvoltatorul imobiliar și autentificat de un notar public - Articolul 3 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (1) - Dovada caracterului negociat al clauzelor - Prezumție - Semnarea contractului de către consumator - Articolul 3 alineatul (3) - Punctul 1 literele (d)-(f) și (i) din anexă - Pact comisoriu de gradul IV - Clauză penală - Caracter abuziv - Articolele 6 și 7 - Posibilitatea instanței naționale de a modifica o clauză al cărei caracter abuziv a fost constatat)
      (2020/C 45/03)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Bacău

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SC Topaz Development SRL

         Pârâți: Constantin Juncu, Raisa Juncu

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, simpla semnare a contractului încheiat de un consumator cu un profesionist, care prevede că, prin aceasta, consumatorul respectiv este de acord cu toate clauzele contractuale redactate în prealabil de acest profesionist, nu răstoarnă prezumția potrivit căreia aceste clauze nu au făcut obiectul unei negocieri individuale.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 93/13 coroborat cu anexa la aceasta trebuie interpretat în sensul că un pact comisoriu de gradul IV și o clauză penală precum cele în discuție în litigiul principal, cuprinse într-un contract încheiat de un consumator cu un profesionist, stabilite exclusiv în favoarea celui din urmă și redactate în prealabil de acesta, pot constitui clauze abuzive, menționate la punctul 1 literele (d)-(f) din anexa respectivă, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

                  3)

                  Articolul 6 din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că, în condițiile în care un pact comisoriu de gradul IV și o clauză penală, cuprinse într-un antecontract de vânzare cumpărare încheiat între un consumator și un profesionist, sunt considerate abuzive, instanța națională nu poate să remedieze nulitatea unor asemenea clauze abuzive prin înlocuirea acestora cu propria decizie, cu excepția cazului în care acest contract nu poate continua să existe în situația eliminării acestor clauze abuzive, iar anularea respectivului contract în ansamblul său l-ar ar expune pe consumator unor consecințe deosebit de prejudiciabile.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauzele conexate C-540/17 și 541/17: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 13 noiembrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Bundesverwaltungsgericht - Germania) – Republica Federală Germania/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17) (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Spațiul de libertate, securitate și justiție – Proceduri comune pentru acordarea și retragerea protecției internaționale – Directiva 2013/32/UE – Articolul 33 alineatul (2) litera (a) – Respingerea de către autoritățile unui stat membru a unei cereri de azil ca inadmisibilă ca urmare a acordării prealabile a statutului de refugiat într-un alt stat membru – Articolul 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Risc real și dovedit de a face obiectul unui tratament inuman sau degradant – Condiții de viață ale beneficiarilor statutului de refugiat în acest alt stat membru)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/9

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 13 noiembrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Bundesverwaltungsgericht - Germania) – Republica Federală Germania/Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17)
      (Cauzele conexate C-540/17 și 541/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Proceduri comune pentru acordarea și retragerea protecției internaționale - Directiva 2013/32/UE - Articolul 33 alineatul (2) litera (a) - Respingerea de către autoritățile unui stat membru a unei cereri de azil ca inadmisibilă ca urmare a acordării prealabile a statutului de refugiat într-un alt stat membru - Articolul 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Risc real și dovedit de a face obiectul unui tratament inuman sau degradant - Condiții de viață ale beneficiarilor statutului de refugiat în acest alt stat membru)
      (2020/C 45/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Republica Federală Germania

         Pârâți: Adel Hamed (C-540/17), Amar Omar (C-541/17)

         Dispozitivul

      Articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale trebuie să fie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să exercite opțiunea oferită de această dispoziție de a respinge o cerere de protecție internațională ca fiind inadmisibilă pentru motivul că solicitantului i-a fost acordat deja statutul de refugiat de către un alt stat membru, atunci când condițiile de viață previzibile pe care solicitantul menționat le-ar avea ca beneficiar al statutului respectiv în acest alt stat membru l-ar expune unui risc serios de a fi supus unui tratament inuman sau degradant, în sensul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauzele conexate C-439/18 și 472/18: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 15 octombrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 97/81/CE – Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă – Clauza a patra – Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin – Principiul egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă – Directiva 2006/54/CE – Articolul 14 alineatul (1) – Lucrător pe fracțiune de normă de tip vertical ciclic – Recunoașterea vechimii – Modalitate de calcul al sporurilor de vechime trienale – Excluderea perioadelor nelucrate)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/10

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 15 octombrie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – OH (C-439/18), ER (C-472/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Cauzele conexate C-439/18 și 472/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 97/81/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă - Clauza a patra - Lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin - Principiul egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Directiva 2006/54/CE - Articolul 14 alineatul (1) - Lucrător pe fracțiune de normă de tip vertical ciclic - Recunoașterea vechimii - Modalitate de calcul al sporurilor de vechime trienale - Excluderea perioadelor nelucrate)
      (2020/C 45/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: OH (C-439/18), ER (C-472/18)

         Intimată:
         Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Dispozitivul

      Clauza a patra alineatele (1) și (2) din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat la 6 iunie 1997, care figurează în anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, precum și articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări și unei practici a angajatorilor naționale, precum cele în discuție în litigiul principal, având în vedere că acestea nu țin seama, în cazul lucrătorilor pe fracțiune de normă de tip vertical ciclic, decât de perioadele lucrate în mod efectiv și exclud astfel perioadele nelucrate din calculul vechimii necesare pentru a putea percepe sporuri trienale ca remunerație suplimentară, în timp ce lucrătorii cu normă întreagă nu fac obiectul unei asemenea reglementări și nici al unei asemenea practici.

         (1)  JO C 373, 15.10.2018


title: Cauza C-552/18: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 20 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – Indaco Service Soc. coop. Sociale, în nume propriu și ca mandatar al Coop. sociale il Melograno/Ufficio Territoriale del Governo Taranto (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Achiziții publice – Directiva 2014/24/UE – Articolul 57 alineatul (4) literele (c) și (g) – Atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii – Motive de excludere facultative – Abatere profesională gravă – Punere sub semnul întrebării a integrității operatorului economic – Contract anterior – Executare – Neîndeplinirea obligațiilor – Reziliere – Acțiune în justiție – Aprecierea neîndeplinirii obligațiilor contractuale de către autoritatea contractantă – Împiedicare până la soluționarea procedurii judiciare)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/10

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 20 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato - Italia) – Indaco Service Soc. coop. Sociale, în nume propriu și ca mandatar al Coop. sociale il Melograno/Ufficio Territoriale del Governo Taranto
      (Cauza C-552/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Articolul 57 alineatul (4) literele (c) și (g) - Atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii - Motive de excludere facultative - Abatere profesională gravă - Punere sub semnul întrebării a integrității operatorului economic - Contract anterior - Executare - Neîndeplinirea obligațiilor - Reziliere - Acțiune în justiție - Aprecierea neîndeplinirii obligațiilor contractuale de către autoritatea contractantă - Împiedicare până la soluționarea procedurii judiciare)
      (2020/C 45/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Indaco Service Soc. coop. sociale, în nume propriu și ca mandatar al Coop. sociale il Melograno

         Pârât: Ufficio Territoriale del Governo Taranto
      cu participarea: Cometa Società Cooperativa Sociale

         Dispozitivul

      Articolul 57 alineatul (4) literele (c) și (g) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia introducerea unei acțiuni în justiție împotriva unei decizii de a rezilia un contract de achiziții publice adoptate de o autoritate contractantă din cauza unei „abateri profesionale grave”, care a intervenit la momentul executării acestui contract, împiedică autoritatea contractantă care lansează o nouă cerere de ofertă să excludă un operator, în stadiul selectării ofertanților, pe baza unei aprecieri a fiabilității acestui operator.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza C-756/18: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois - Franța) – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd (Trimitere preliminară – Regulamentul de procedură al Curții – Articolul 99 – Transport aerian – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Întârzierea prelungită a zborurilor – Dreptul pasagerilor la o compensație – Dovada prezenței pasagerului la înregistrare – Rezervare confirmată de operatorul de transport aerian)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/11

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois - Franța) – LC, MD/easyJet Airline Co. Ltd
      (Cauza C-756/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 99 - Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Întârzierea prelungită a zborurilor - Dreptul pasagerilor la o compensație - Dovada prezenței pasagerului la înregistrare - Rezervare confirmată de operatorul de transport aerian)
      (2020/C 45/07)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'instance d'Aulnay-Sous-Bois

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: LC, MD

         Pârâtă: easyJet Airline Co. Ltd

         Dispozitivul

      Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, și în special articolul 3 alineatul (2) litera (a) din acesta, trebuie interpretat în sensul că pasagerilor unui zbor care ajung la destinație cu o întârziere egală sau mai mare de trei ore și care au o rezervare confirmată pentru acest zbor nu li se poate refuza compensația în temeiul acestui regulament pentru simplul motiv că, cu ocazia cererii lor de compensație, nu au dovedit prezența lor la înregistrarea pentru zborul respectiv, în special prin intermediul cărții de îmbarcare, cu excepția cazului în care se demonstrează că acești pasageri nu au fost transportați cu zborul întârziat în discuție, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-292/19: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Ungaria) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Bază de impozitare – Reducere – Directiva 2006/112/CE – Articolul 90 – Principiul neutralității fiscale – Creanță devenită nerecuperabilă în urma unei proceduri de lichidare)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/12

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Ungaria) – PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-292/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Bază de impozitare - Reducere - Directiva 2006/112/CE - Articolul 90 - Principiul neutralității fiscale - Creanță devenită nerecuperabilă în urma unei proceduri de lichidare)
      (2020/C 45/08)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PORR Építési Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Dispozitivul

      Articolul 90 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că un stat membru trebuie să permită reducerea bazei de impozitare a taxei pe valoarea adăugată dacă persoana impozabilă poate demonstra caracterul definitiv nerecuperabil al creanței pe care o deține asupra debitorului, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere, în condițiile în care această situație nu constituie un caz de neplată susceptibil să intre sub incidența derogării de la obligația de reducere a bazei de impozitare a taxei pe valoarea adăugată, prevăzută la alineatul (2) al acestui articol.

         (1)  JO C 220, 1.7.2019


title: Cauza C-486/19: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 19 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – procedură penală împotriva A și B (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Ajutoare de stat – Taxă pentru dulciuri, înghețată și băuturi răcoritoare – Scutire a unor produse similare, care poate constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE – Competența de a aplica o sancțiune penală în cazul neîndeplinirii obligațiilor referitoare la această taxă)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/13

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 19 noiembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – procedură penală împotriva A și B
      (Cauza C-486/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Taxă pentru dulciuri, înghețată și băuturi răcoritoare - Scutire a unor produse similare, care poate constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE - Competența de a aplica o sancțiune penală în cazul neîndeplinirii obligațiilor referitoare la această taxă)
      (2020/C 45/09)
      Limba de procedură: finlandeza.

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura penală principală

      A, B

         Dispozitivul

      Dreptul Uniunii trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune ca unei persoane fizice care acționează în numele unei societăți supuse unei taxe pentru consumul anumitor produse, precum taxa în discuție în litigiul principal, și care nu și-a îndeplinit obligațiile referitoare la această taxă, să îi fie aplicată o sancțiune penală în temeiul dreptului național aplicabil, chiar dacă scutirea de care ar fi beneficiat alte întreprinderi în ceea ce privește produse similare ar fi considerată un ajutor de stat, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

         (1)  JO C 295, 2.9.2019.


title: Cauza C-713/19 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2019 de Ramón Guiral Broto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 iulie 2019 în cauza T-772/17, Café del Marși alții/EUIPO - Guiral Broto (C del M)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/13

      Recurs introdus la 24 septembrie 2019 de Ramón Guiral Broto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 iulie 2019 în cauza T-772/17, Café del Marși alții/EUIPO - Guiral Broto (C del M)
      (Cauza C-713/19 P)
      (2020/C 45/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Ramón Guiral Broto (reprezentant: A. Sirimarco, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Café del Mar, SC, José Les Viamonte, Carlos Andrea González și Oficiul pentru Proprietate Intelectuală al Uniunii Europene
      Prin Ordonanța din 12 decembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins recursul ca inadmisibil și l-a obligat pe domnul Ramón Guiral Broto la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-759/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Gera (Germania) la 16 octombrie 2019 – PG/Volkswagen AG

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Gera (Germania) la 16 octombrie 2019 – PG/Volkswagen AG
      (Cauza C-759/19)
      (2020/C 45/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Gera

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PG

         Pârâtă: Volkswagen AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) și articolul 27 alineatul (1) din EG-FGV (1), respectiv articolul 18 alineatul (1) și articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE (2) trebuie interpretate în sensul că producătorul își încalcă obligația de a elibera un certificat valabil în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din EG-FGV [respectiv obligația de a anexa un certificat de conformitate, astfel cum prevede articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE] în cazul în care acesta a instalat pe un autovehicul un dispozitiv de manipulare interzis în sensul articolului 5 alineatul (2) și al articolului 3 punctul 10 din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 (3), iar introducerea pe piață a unui astfel de autovehicul încalcă interdicția privind introducerea pe piață a unui autovehicul fără un certificat de conformitate valabil, prevăzută la articolul 27 alineatul (1) din EG-FGV [respectiv interdicția vânzării fără un certificat de conformitate valabil, astfel cum prevede articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE]?
                  În caz afirmativ:

                              1

                                          a.

                                          Scopul articolelor 6 și 27 EG-FGV, respectiv al articolului 18 alineatul (1), al articolului 26 alineatul (1) și al articolului 46 din Directiva 2007/46/CE, este protecția altuia în sensul articolului 823 alineatul 2 din BGB [Codul civil], în special în ceea ce privește libertatea de a dispune și patrimoniul acestuia? Achiziționarea de către un client final a unui autovehicul care a fost introdus pe piață fără un certificat de conformitate valabil este unul dintre riscurile pentru a căror prevenire au fost adoptate aceste norme?

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (2) al Regulamentului (CE) nr. 715/2007 are ca obiect protecția chiar și a clientului final, inclusiv în ceea ce privește libertatea de a dispune și patrimoniul acestuia? Achiziționarea de către un client final a unui autovehicul pe care este instalat un dispozitiv de manipulare interzis este unul dintre riscurile pentru a căror prevenire a fost adoptată această normă?

         (1)  – EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung (Regulamentul privind omologarea CE a autovehiculelor) din 3 februarie 2011 (BGBl. I, p. 126), astfel cum a fost modificat prin articolul 7 din Regulamentul din 23 martie 2017 (BGBl. I, p. 522).

         (2)  – Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO 2007, L 263, p. 1).

         (3)  – Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1).


title: Cauza C-793/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 octombrie 2019 – Republica Federală Germania/SpaceNet AG

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 octombrie 2019 – Republica Federală Germania/SpaceNet AG
      (Cauza C-793/19)
      (2020/C 45/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Republica Federală Germania

         Intimată: SpaceNet AG

         Întrebările preliminare

      Articolul 15 din Directiva 2002/58/CE (1), citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), pe de o parte, și a articolului 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană, pe de altă parte, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune prestatorilor de servicii publice de comunicații electronice să păstreze datele de transfer și de localizare ale utilizatorilor finali ai acestor servicii atunci când

                  —

                  această obligație nu presupune existența unui motiv specific din punct de vedere geografic, temporal sau teritorial,

                  —

                  obiectul obligației de stocare în cazul furnizării de servicii telefonice publice – inclusiv transmiterea de mesaje scurte, multimedia sau similare, precum și apelurile pierdute sau care au rămas fără răspuns – este reprezentat de următoarele date:

                              —

                              numărul de telefon sau alt identificator al liniei apelante și al liniei apelate, precum și în cazul redirecționărilor sau al transferurilor altei părți interesate,

                              —

                              data și ora de început și de sfârșit a conexiunii sau – în cazul transmiterii unui mesaj scurt, multimedia sau similar – momentul trimiterii și al primirii mesajului cu indicarea fusului orar respectiv,

                              —

                              indicații privind serviciul utilizat dacă în cadrul serviciului telefonic pot fi utilizate servicii diferite,

                              —

                              în plus, în cazul serviciilor de telefonie mobilă,

                                          1)

                                          identificatorul internațional al abonatului mobil pentru linia apelantă și pentru linia apelată,

                                          2)

                                          identificatorul internațional al terminalului de pe care se inițiază apelul și al celui apelat,

                                          3)

                                          data și ora primei activări a serviciului cu indicarea fusului orar respectiv, dacă serviciile au fost plătite în avans,

                                          4)

                                          denumirile celulelor care au fost utilizate de linia apelantă și de linia apelată la începutul conexiunii,

                              —

                              în cazul serviciilor telefonice prin internet, inclusiv adresele de protocol internet ale liniei apelante și ale liniei apelate și identificatorii de utilizator,

                  —

                  în cadrul furnizării de servicii publice de acces la internet, obiectul obligației de stocare este reprezentat de următoarele date:

                              —

                              adresa de protocol internet alocată abonatului pentru utilizarea internetului,

                              —

                              un identificator clar al liniei prin intermediul căreia se utilizează internetul, precum și un identificator alocat utilizatorului,

                              —

                              data și ora de început și de sfârșit a utilizării internetului prin intermediul adresei de protocol internet alocate, cu indicarea fusului orar respectiv,

                              —

                              în cazul utilizării mobile, denumirea celulei utilizate la începutul conexiunii la internet,

                  —

                  următoarele date nu pot fi stocate:

                              —

                              conținutul comunicației,

                              —

                              date privind site-urile internet accesate,

                              —

                              date ale serviciilor de poștă electronică,

                              —

                              datele de bază ale apelurilor către sau provenite de la anumite linii aparținând persoanelor, autorităților și organizațiilor din domeniul social sau religios,

                  —

                  durata de păstrare pentru datele de localizare, și anume denumirea celulei utilizate, este de patru săptămâni, iar pentru celelalte date, durata păstrare este de zece săptămâni,

                  —

                  este garantată o protecție eficientă a datelor păstrate împotriva riscurilor de abuz, precum și a accesului neautorizat și

                  —

                  datele păstrate pot fi utilizate numai în scopul urmăririi unor fapte penale deosebit de grave și al prevenirii unui pericol concret pentru integritatea corporală, pentru viața sau pentru libertatea unei persoane ori pentru existența federației sau a unui land, cu excepția adresei de protocol internet alocate unui abonat pentru utilizarea internetului, a cărei utilizare este autorizată în cadrul accesului la informații privind datele stocate în vederea urmăririi oricăror fapte penale, prevenirii unui pericol pentru siguranța publică și ordinea publică, precum și pentru îndeplinirea sarcinilor serviciilor de informații?

         (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor publice) (JO 2002, L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63), modificată ultima dată prin Directiva 2009/136/CE (JO 2009, L 337, p. 11).

         (2)  – JO 2012, C 326, p. 1.


title: Cauza C-794/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 octombrie 2019 – Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 octombrie 2019 – Bundesrepublik Deutschland/Telekom Deutschland GmbH
      (Cauza C-794/19)
      (2020/C 45/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Bundesrepublik Deutschland

         Intimată: Telekom Deutschland GmbH

         Întrebările preliminare

      Articolul 15 din Directiva 2002/58/CE (1), citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2), pe de o parte, și a articolului 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană, pe de altă parte, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune prestatorilor de servicii publice de comunicații electronice să păstreze datele de transfer și de localizare ale utilizatorilor finali ai acestor servicii atunci când

                  —

                  această obligație nu presupune existența unui motiv specific din punct de vedere geografic, temporal sau teritorial,

                  —

                  obiectul obligației de stocare în cazul furnizării de servicii telefonice publice – inclusiv transmiterea de mesaje scurte, multimedia sau similare, precum și apelurile pierdute sau care au rămas fără răspuns – este reprezentat de următoarele date:

                              —

                              numărul de telefon sau alt identificator al liniei apelante și al liniei apelate, precum și al oricărei alte linii utilizate în cazul transferului unui apel sau al redirecționării unui apel,

                              —

                              data și ora de început și de sfârșit a conexiunii sau – în cazul transmiterii unui mesaj scurt, multimedia sau similar – momentul trimiterii și al primirii mesajului cu indicarea fusului orar respectiv,

                              —

                              indicații privind serviciul utilizat dacă în cadrul serviciului telefonic pot fi utilizate servicii diferite,

                              —

                              în plus, în cazul serviciilor de telefonie mobilă,

                                          1.

                                          identificatorul internațional al abonatului mobil pentru linia apelantă și pentru linia apelată,

                                          2.

                                          identificatorul internațional al terminalului de pe care se inițiază apelul și al celui apelat,

                                          3.

                                          data și ora primei activări a serviciului cu indicarea fusului orar respectiv, dacă serviciile au fost plătite în avans,

                                          4.

                                          denumirile celulelor care au fost utilizate de linia apelantă și de linia apelată la începutul conexiunii,

                              —

                              în cazul serviciilor telefonice prin internet, inclusiv adresele de protocol internet ale liniei apelante și ale liniei apelate și identificatorii de utilizator alocate,

                  —

                  în cadrul furnizării de servicii publice de acces la internet, obiectul obligației de stocare este reprezentat de următoarele date:

                              —

                              adresa de protocol internet alocată abonatului pentru utilizarea internetului,

                              —

                              un identificator clar al liniei prin intermediul căreia se utilizează internetul, precum și identificatorul alocat utilizatorului,

                              —

                              data și ora de început și de sfârșit a utilizării internetului prin intermediul adresei de protocol internet alocate, cu indicarea fusului orar respectiv,

                              —

                              în cazul utilizării mobile, denumirea celulei utilizate la începutul conexiunii la internet,

                  —

                  următoarele date nu pot fi stocate:

                              —

                              conținutul comunicației,

                              —

                              date privind site-urile internet accesate,

                              —

                              date ale serviciilor de poștă electronică,

                              —

                              datele de bază ale apelurilor către sau de la anumite linii aparținând persoanelor, autorităților și organizațiilor din domeniul social sau religios,

                  —

                  durata de păstrare pentru datele de localizare, și anume denumirea celulei utilizate, este de patru săptămâni, iar pentru celelalte date, durata păstrare este de zece săptămâni,

                  —

                  este garantată o protecție eficientă a datelor păstrate împotriva riscurilor de abuz, precum și a accesului neautorizat și

                  —

                  datele păstrate pot fi utilizate numai în scopul urmăririi unor fapte penale deosebit de grave și al prevenirii unui pericol concret pentru integritatea corporală, pentru viața sau pentru libertatea unei persoane ori pentru existența federației sau a unui land, cu excepția adresei de protocol internet alocate unui abonat pentru utilizarea internetului, a cărei utilizare este autorizată în cadrul accesului la informații privind datele stocate în vederea urmăririi oricăror fapte penale, prevenirii unui pericol pentru siguranța publică și ordinea publică, precum și pentru îndeplinirea sarcinilor serviciilor de informații?

         (1)  – Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO 2002, L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63), modificată în ultimul rând prin Directiva 2009/136/CE (JO 2009, L 337, p. 11).

         (2)  – JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza C-442/18 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2019 – Banca Centrală Europeană/Espírito Santo Financial (Portugalia), SGPS, SA (Recurs – Refuzul de a acorda accesul la deciziile Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene (BCE) – Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al BCE – Articolul 10 alineatul (4) – Confidențialitatea reuniunilor – Rezultatul deliberărilor – Posibilitatea de divulgare – Decizia 2004/258/CE – Accesul la documentele BCE – Articolul 4 alineatul (1) litera (a) – Confidențialitatea deliberărilor – Atingere adusă protecției interesului public)

text:
               24.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2019 – Banca Centrală Europeană/Espírito Santo Financial (Portugalia), SGPS, SA
      (Cauza C-442/18 P) (1)

      (Recurs - Refuzul de a acorda accesul la deciziile Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene (BCE) - Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al BCE - Articolul 10 alineatul (4) - Confidențialitatea reuniunilor - Rezultatul deliberărilor - Posibilitatea de divulgare - Decizia 2004/258/CE - Accesul la documentele BCE - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) - Confidențialitatea deliberărilor - Atingere adusă protecției interesului public)
      (2020/C 61/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. Malfrère, M. Ioannidis agenți și H.-G. Kamann, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Espírito Santo Financial (Portugalia), SGPS, SA (reprezentanți: L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo și D. Castanheira Pereira, advogados)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează punctul 1 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 26 aprilie 2018, Espírito Santo Financial (Portugal)/BCE (T-251/15, EU:T:2018:234), în măsura în care, la acest punct, Tribunalul a anulat decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 1 aprilie 2015 privind refuzul parțial de acces la anumite documente referitoare la decizia BCE din 1 august 2014 privind Banco Espírito Santo SA, în măsura în care, prin respectiva decizie, BCE a refuzat accesul la valoarea creditului care figurează în extrasele din procesele-verbale care conțin decizia Consiliului guvernatorilor al BCE din 28 iulie 2014.

                  2)

                  Respinge în rest recursul.

                  3)

                  Respinge acțiunea formulată de Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA în măsura în care privește anularea deciziei Băncii Centrale Europene (BCE) din 1 aprilie 2015 privind refuzul parțial de acces la anumite documente referitoare la decizia BCE din 1 august 2014 privind Banco Espírito Santo SA, în măsura în care, prin respectiva decizie, BCE a refuzat accesul la valoarea creditului care figurează în extrasele din procesele-verbale care conțin decizia Consiliului guvernatorilor al BCE din 28 iulie 2014.

                  4)

                  Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE) în cadrul prezentului recurs și în procedura în primă instanță.

                  5)

                  Banca Centrală Europeană (BCE) suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată privind prezentul recurs și procedura în primă instanță.

         (1)  JO C 445, 10.12.2018.


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Camera de recurs pentru chestiuni administrative la data de 18 decembrie 2019 în cauza Adpublisher AG/J (Cauza E-11/19) 2020/C 110/07

text:
               2.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 110/8

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Camera de recurs pentru chestiuni administrative la data de 18 decembrie 2019 în cauza Adpublisher AG/J
      (Cauza E-11/19)
      (2020/C 110/07)
      La data de 18 decembrie 2019, Camera de recurs pentru chestiuni administrative (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 23 decembrie 2019, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Adpublisher AG/J, cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  Reiese din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor, RGPD) sau dintr-o altă dispoziție din legislația SEE că o procedură generală contradictorie pentru primirea unei plângeri se poate desfășura în temeiul RGPD fără a dezvălui numele și adresa reclamantului în cadrul procedurii aferente plângerii?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare: este necesar, în acest caz, să se stabilească, cel puțin prima facie, un motiv legitim pentru anonimizare sau nu este necesar niciun motiv pentru anonimizare?

                  2.

                  Sunt obligate statele membre să garanteze, în dreptul procedural național că, în cadrul unei proceduri de primire a unei plângeri în conformitate cu articolul 77 din RGPD, serviciile tuturor celorlalte organisme naționale de apel sunt gratuite pentru persoana vizată și, de asemenea, că persoana vizată nu poate fi obligată să ramburseze costurile?

                  3.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 și al unui răspuns negativ la întrebarea 2, adică în cazul în care o procedură generală contradictorie pentru primirea unei plângeri se poate desfășura în temeiul RGPD fără a identifica numele și adresa reclamantului în procedura aferentă plângerii și nu este obligatoriu ca dreptul procedural național să garanteze că, în cadrul unei proceduri de primire a unei plângeri în conformitate cu articolul 77 din RGPD, serviciile tuturor celorlalte organisme naționale de apel sunt gratuite pentru persoana vizată, se pune întrebarea cum poate fi executată o decizie adoptată în urma unei proceduri aferente plângerii, prin care se dispune ca persoana vizată – care rămâne totuși anonimă – să ramburseze costurile?


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Curtea de Apel Princiară la data de 3 decembrie 2019 în cauza Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt (Cauza E-10/19) 2020/C 110/08

text:
               2.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 110/9

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Curtea de Apel Princiară la data de 3 decembrie 2019 în cauza Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt
      (Cauza E-10/19)
      (2020/C 110/08)
      La data de 3 decembrie 2019, Curtea de Apel Princiară (Fürstliches Obergericht) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 5 decembrie 2019, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt, cu privire la următoarele întrebări:
      Cum trebuie interpretat articolul 30 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/849?

         I.

                  1.

                  Cum trebuie interpretată dispoziția care prevede că entitățile corporative și alte entități juridice înregistrate trebuie să obțină informații adecvate cu privire la beneficiarul lor real? Este suficient, în principiu, să se aducă la cunoștința entității obligate cine este beneficiarul real sau, în plus, trebuie prezentate și documentele justificative cu valoare probatorie (statut etc.)?

                  2.

                  În cazul în care simpla furnizare de informații nu este suficientă și, ca regulă generală, trebuie prezentate, de asemenea, documentele justificative (statut etc.): este această situație modificată în orice fel în cazul în care beneficiarul real este o persoană juridică cu sediul social într-un stat SEE și, prin urmare, intră, de asemenea, sub incidența Directivei (UE) 2015/849? Este simpla furnizare de informații suficientă cel puțin în acest caz?

                  3.

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2: este această situație modificată în orice fel în cazul în care organul de conducere al beneficiarului real este avocat, notar sau administrator fiduciar care, potrivit dreptului național, are obligația de a furniza informații complete și exacte, în caz contrar făcând obiectul unei sancțiuni severe sau, eventual, retragerii autorizației de exercitare a profesiei în cazul nerespectării legii, și care, în plus, beneficiază de încrederea deosebită acordată de ordinea juridică națională?

                  4.

                  În cazul în care răspunsul la întrebarea 3 este, de asemenea, negativ și, prin urmare, există obligația de a prezenta documentele justificative (statut etc.) în toate cazurile:

                              (a)

                              Care sunt cerințele minime în ceea ce privește documentele care trebuie produse, având în vedere principiul reducerii la minimum a datelor prevăzut la articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2016/679 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor)?

                              (b)

                              Cum trebuie dovedită inexistența exercitării indirecte a dreptului de proprietate sau inexistența unui control în ultimă instanță de către o persoană fizică în sensul articolului 3 alineatul (6) litera (b) punctul (v) și al articolului 3 alineatul (6) litera (c) din Directiva (UE) 2015/849 (având în vedere principiul potrivit căruia nu există nicio obligație de a dovedi circumstanțele negative – „negativa non sunt probanda”)?

         II.

            Indiferent de răspunsurile la întrebările din secțiunea I:

                  1.

                  Cum trebuie să procedeze entitatea obligată să obțină informații adecvate în temeiul articolului 30 alineatul (1) din Directiva 2015/849 în cazul în care beneficiarul real refuză să furnizeze informații și/sau – în funcție de răspunsurile la întrebările din secțiunea I – să prezinte documentele justificative sau în cazul în care acesta nu furnizează informații corecte și actualizate: trebuie atunci ca entitatea obligată, pe propriul său risc și pe propria cheltuială, să introducă acțiuni în justiție împotriva beneficiarului real pentru a obține informațiile necesare sau, dacă există această posibilitate, să introducă o acțiune în justiție similară prevăzută de legislația națională sau se poate mulțumi cu informațiile care i-au fost furnizate de beneficiarul real sau cu refuzul de a divulga informațiile? Trebuie ca, în acest caz, dacă este necesar, să se aplice mutatis mutandis articolul 3 alineatul (6) litera (a) punctul (ii) din Directiva (UE) 2015/849 care se referă la „epuizarea tuturor mijloacelor posibile”, cu alte cuvinte, trebuie ca epuizarea necesară a tuturor mijloacelor posibile să fie înțeleasă ca incluzând introducerea unei acțiuni în justiție pe propriul risc și pe propria cheltuială?

                  2.

                  În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este afirmativ (și anume, există o obligație de a introduce o acțiune în justiție): trebuie atunci, dacă este necesar, să se aplice mutatis mutandis articolul 3 alineatul (6) litera (a) punctul (ii) din directivă, astfel încât să existe o obligație de a introduce o acțiune în justiție pe propriul risc și pe propria cheltuială atunci când există suspiciuni sau orice îndoială (indiferent cât de mică) în legătură cu informațiile furnizate?


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Camera de recurs pentru chestiuni administrative la data de 18 decembrie 2019 în cauza Adpublisher AG/K (Cauza E-12/19) 2020/C 110/09

text:
               2.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 110/10

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Camera de recurs pentru chestiuni administrative la data de 18 decembrie 2019 în cauza Adpublisher AG/K
      (Cauza E-12/19)
      (2020/C 110/09)
      La data de 18 decembrie 2019, Camera de recurs pentru chestiuni administrative (Beschwerdekommission für Verwaltungsangelegenheiten) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 23 decembrie 2019, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Adpublisher AG/K, cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  Reiese din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor, RGPD) sau dintr-o altă dispoziție din legislația SEE că o procedură generală contradictorie pentru primirea unei plângeri se poate desfășura în temeiul RGPD fără a dezvălui numele și adresa reclamantului în cadrul procedurii aferente plângerii?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare: este necesar, în acest caz, să se stabilească, cel puțin prima facie, un motiv legitim pentru anonimizare sau nu este necesar niciun motiv pentru anonimizare?

                  2.

                  Sunt obligate statele membre să garanteze, în dreptul procedural național că, în cadrul unei proceduri de primire a unei plângeri în conformitate cu articolul 77 din RGPD, serviciile tuturor celorlalte organisme naționale de apel sunt gratuite pentru persoana vizată și, de asemenea, că persoana vizată nu poate fi obligată să ramburseze costurile?

                  3.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 și al unui răspuns negativ la întrebarea 2, adică în cazul în care o procedură generală contradictorie pentru primirea unei plângeri se poate desfășura în temeiul RGPD fără a identifica numele și adresa reclamantului în procedura aferentă plângerii și nu este obligatoriu ca dreptul procedural național să garanteze că, în cadrul unei proceduri de primire a unei plângeri în conformitate cu articolul 77 din RGPD, serviciile tuturor celorlalte organisme naționale de apel sunt gratuite pentru persoana vizată, se pune întrebarea cum poate fi executată o decizie adoptată în urma unei proceduri aferente plângerii, prin care se dispune ca persoana vizată – care rămâne totuși anonimă – să ramburseze costurile?


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Comitetul de soluționare a contestațiilor în materie de achiziții publice la 18 decembrie 2019 în cauza Hraðbraut ehf./mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf., și Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. (Cauza E-13/19) 2020/C 110/10

text:
               2.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 110/11

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Comitetul de soluționare a contestațiilor în materie de achiziții publice la 18 decembrie 2019 în cauza Hraðbraut ehf./mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf., și Menntaskóli Borgarfjarðar ehf.
      (Cauza E-13/19)
      (2020/C 110/10)
      La data de 18 decembrie 2019, Comitetul de soluționare a contestațiilor în materie de achiziții publice (kærunnd útboðshála) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 23 decembrie 2019, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Hraðbraut ehf./mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf., și Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  Un contract încheiat de un minister cu o entitate autorizată să funcționeze ca instituție de învățământ secundar superior, în care entitatea în cauză se angajează să le furnizeze elevilor și profesorilor servicii și facilități uzuale la nivelul învățământului secundar superior și care prevede că se ține seama de contribuțiile financiare, trebuie considerat drept contract de servicii publice în sensul Directivei 2014/24/UE [în special al articolului 2 alineatul (9)]?

                  2.

                  Serviciile de tipul celor descrise la întrebarea 1 constituie servicii sociale sau alte servicii specifice în sensul articolului 74 din Directiva 2014/24/UE și, în caz afirmativ, ar trebuie să se aplice dispozițiile prevăzute la titlul III capitolul I din directivă în ceea ce privește regimul achizițiilor publice?

                  3.

                  Este relevant ca, pentru a răspunde întrebărilor 1 și 2, contraprestația pentru serviciile în cauză să fie stabilită în legislația bugetară a Parlamentului Islandei sau în conformitate cu o decizie a unui ministru pe baza legislației și a normelor interne aplicabile?

                  4.

                  Are ministrul educației, științei și culturii obligația de a aplica o procedură de achiziții publice bazată pe Directiva 2014/24/UE în ceea ce privește achizițiile publice de servicii legate de funcționarea școlilor și instruirea la nivelul secundar superior în schimbul unor contribuții financiare?


title: Cauza T-605/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – ZF/Comisia („Funcție publică – Agenți temporari – Pensie – Decizie de stabilire a drepturilor de pensie – Fișe de pensie – Acțiune în anulare – Termen de introducere a unei reclamații – Tardivitate – Act pur confirmativ – Inadmisibilitate parțială – Restituire a plății nedatorate – Încadrare în grad și în treaptă – Factor de multiplicare – Revocarea unui act afectat de nelegalitate – Încredere legitimă – Termen rezonabil”)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/6

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – ZF/Comisia
      (Cauza T-605/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Pensie - Decizie de stabilire a drepturilor de pensie - Fișe de pensie - Acțiune în anulare - Termen de introducere a unei reclamații - Tardivitate - Act pur confirmativ - Inadmisibilitate parțială - Restituire a plății nedatorate - Încadrare în grad și în treaptă - Factor de multiplicare - Revocarea unui act afectat de nelegalitate - Încredere legitimă - Termen rezonabil”)
      (2020/C 114/03)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: ZF (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin şi L. Radu Bouyon, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea notei din 30 noiembrie 2017 prin care Oficiul pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale (PMO) al Comisiei a modificat, cu începere de la 1 aprilie 2015, drepturile de pensie pentru limită de vârstă ale reclamantului, precum și a notei din 31 ianuarie 2018, prin care acesta a comunicat reclamantului cuantumul soldului creanțelor Uniunii Europene față de el

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile efectuate de ZF.

         (1)  JO C 455, 17.12.2018.


title: Cauza T-159/19: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2020 – Bog-Fran/EUIPO – Fabryki Mebli „Forte” (mobilă) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o mobilă – Motiv de nulitate – Lipsa caracterului individual – Divulgarea desenului sau a modelului industrial anterior – Dovada divulgării – Articolul 7 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/7

      Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2020 – Bog-Fran/EUIPO – Fabryki Mebli „Forte” (mobilă)
      (Cauza T-159/19) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o mobilă - Motiv de nulitate - Lipsa caracterului individual - Divulgarea desenului sau a modelului industrial anterior - Dovada divulgării - Articolul 7 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2020/C 114/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Mikosza, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Fabryki Mebli „Forte” S.A. (Ostrów Mazowiecka, Polonia) (reprezentant: H. Basiński, avocat)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 14 ianuarie 2019 (cauza R 291/2018-3) privind o procedură de nulitate între Bog-Fran și Fabryki Mebli „Forte”

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a treia de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 14 ianuarie 2019 (cauza R 291/2018-3) privind o procedură de nulitate între Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. și Fabryki Mebli „Forte” S.A.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Bog-Fran.

                  4)

                  Fabryki Mebli „Forte” suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza T-202/19: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2020 – Knaus Tabbert/EUIPO – Carado (CaraTour) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbală CaraTour – Marca Uniunii Europene verbală anterioară Carado – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/7

      Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2020 – Knaus Tabbert/EUIPO – Carado (CaraTour)
      (Cauza T-202/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbală CaraTour - Marca Uniunii Europene verbală anterioară Carado - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 114/05)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Germania) (reprezentant: N. Maenz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Germania) (reprezentant: A. Otto, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a EUIPO din 14 ianuarie 2019 (cauza R 506/2018-5) referitoare la o procedură de opoziție între Carado și Knaus Tabbert

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Knaus Tabbert GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza T-203/19: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2020 – Knaus Tabbert/EUIPO – Carado (CaraTwo) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CaraTwo – Marca Uniunii Europene verbală anterioară Carado – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/8

      Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2020 – Knaus Tabbert/EUIPO – Carado (CaraTwo)
      (Cauza T-203/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale CaraTwo - Marca Uniunii Europene verbală anterioară Carado - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 114/06)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantul: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Germania) (reprezentant: N. Maenz, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Germania) (reprezentant: A. Otto, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 ianuarie 2019 (cauza R 851/2018-5) privind o procedură de opoziție între Carado și Knaus Tabbert.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Knaus Tabbert GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza T-212/19: Ordonanța Tribunalului din 5 februarie 2020 – Apple Inc./EUIPO (Stylets) („Desen sau model comunitar – Împărțirea cererii de înregistrare de remediere a nelegalității care a condus la refuzul cererii de înregistrare – Nepronunțare asuprea fondului”)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/9

      Ordonanța Tribunalului din 5 februarie 2020 – Apple Inc./EUIPO (Stylets)
      (Cauza T-212/19) (1)

      („Desen sau model comunitar - Împărțirea cererii de înregistrare de remediere a nelegalității care a condus la refuzul cererii de înregistrare - Nepronunțare asuprea fondului”)
      (2020/C 114/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentanți: H. Hartwig şi A. von Mühlendahl, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Hanne şi D. Botis, agenţi)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 7 ianuarie 2019 (cauza R 2533/2017-3) privind o cerere de înregistrare a unui desen sau model comunitar reprezentând un ac imprimator

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Obligă Apple Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza T-214/19: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2020 – Fleximed/EUIPO – docPrice (Fleximed) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Fleximed – Marca Uniunii Europene verbală anterioară mediFLEX – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune vădit nefondată”]

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/9

      Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2020 – Fleximed/EUIPO – docPrice (Fleximed)
      (Cauza T-214/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Fleximed - Marca Uniunii Europene verbală anterioară mediFLEX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2020/C 114/08)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Fleximed AG (Triesen, Liechtenstein) (reprezentant: M. Gail, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek şi A. Söder, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: docPrice GmbH (Koblenz, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 februarie 2019 (cauza R 1121/2018-4), referitoare la o procedură de nulitate între docPrice și Fleximed

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Obligă Fleximed AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza T-36/20: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2020 – IF/Parlamentul

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/10

      Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2020 – IF/Parlamentul
      (Cauza T-36/20)
      (2020/C 114/09)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: IF (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 16 aprilie 2019 prin care reclamanta era eliberată din funcția de secretar general adjunct al Alianței Liberalilor și Democraților pentru Europa;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata sumei de 50 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit, plus dobânzi la rata legală până la plata completă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata sumei de 1 000 de euro pentru repararea imposibilității de a o repune pe reclamantă în situația sa juridică anterioară, plus dobânzile la rata legală până la plata completă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe necompetența autorului actului și pe încălcarea „principiului paralelismului formelor”.

                              —

                              Se susține în această privință că decizia atacată a fost adoptată de președinția grupului în condițiile în care ar fi trebuit să fie luată de biroul său.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului de a fi ascultat înainte ca o măsură care ar putea-o afecta în mod defavorabil să fie luată împotriva sa.

                              —

                              Se susține în această privință că reclamanta nu a avut posibilitatea de a-și susține în mod util punctul de vedere înainte de adoptarea deciziei atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului oricărei persoane de a beneficia, în ce privește problemele sale, de un tratament imparțial, echitabil și cu atenție și pe o motivare insuficientă.

                              —

                              Reclamanta arată în această privință că:

                                          —

                                          toate elementele pertinente în speță nu au fost prezentate președinției cu atenție și imparțialitate înainte de adoptarea deciziei în litigiu;
                                          și

                                          —

                                          prin aprobarea notei secretarului general al grupului din 12 aprilie 2019, care conținea motive eronate, președinția a afectat decizia atacată de același viciu.


title: Cauza T-50/20: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2020 – PNB Banka/BCE

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/11

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2020 – PNB Banka/BCE
      (Cauza T-50/20)
      (2020/C 114/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: PNB Banka AS (Riga, Letonia) (reprezentant: O. Behrends, avocat)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei BCE din 19 noiembrie 2019 prin care aceasta a respins cererea de obligare a administratorului PNB Banka să permită accesul la informațiile, personalul și resursele băncii;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că BCE a considerat în mod eronat că nu are competența de a soluționa cererea.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a dreptului băncii la o cale de atac efectivă.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea dreptului băncii de a fi ascultată.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a dreptului băncii la o decizie motivată în mod adecvat.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către BCE a principiului nemo auditur întrucât numirea administratorului și interferența în reprezentarea băncii de către consiliul său de administrație în calitate de reprezentant legal al acesteia rezultă dintr-un act nelegal al BCE.


title: Cauza T-53/20: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2020 – IMI 2 Joint Undertaking/CHS

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/12

      Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2020 – IMI 2 Joint Undertaking/CHS
      (Cauza T-53/20)
      (2020/C 114/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: IMI 2 Joint Undertaking (reprezentant: D. Waelbroeck, A. Duron şi F. Federici, lawyers)

         Pârâtă: Choice Healthcare Solutions Ltd (Cardiff, United Kingdom)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea pârâtei la rambursarea către reclamantă a sumei de 128 996,04 euro plus dobânzi având în vedere acordul de grant 115011 privind proiectul „PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD” supus dobânzilor la rata aplicată de Banca Centrală Europeană operațiunilor sale principale de refinanțare plus 3,5 % la 23 iulie 2019 până la data primirii fondurilor care trebuie rambursate reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta a încheiat un acord de grant cu pârâta cu privire la proiectul „PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD”.
      În susținerea acțiunii formulate în temeiul articolului 272 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, reclamanta invocă încălcări de către pârâtă a condițiilor respectivului acord de grant în ceea ce privește cheltuielile invocate de aceasta din urmă.


title: Cauza T-71/20: Acțiune introdusă la 6 februarie 2020 – Puma/EUIPO – CAMäleon (PUMA-System)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/12

      Acțiune introdusă la 6 februarie 2020 – Puma/EUIPO – CAMäleon (PUMA-System)
      (Cauza T-71/20)
      (2020/C 114/12)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: P. GonzálezBueno Catalán de Ocón, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: CAMäleon Produktionsautomatisierung GmbH (Dettenhausen, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale PUMA-System – cerere de înregistrare nr. 16 786 907

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2019 în cauza R 404/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea principiului bunei-administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b), a articolului 94 și a articolului 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-81/20: Acțiune introdusă la 11 februarie 2020 – Klose/EUIPO (reprezentarea unui dreptunghi cu trei segmente tricolore)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/13

      Acțiune introdusă la 11 februarie 2020 – Klose/EUIPO (reprezentarea unui dreptunghi cu trei segmente tricolore)
      (Cauza T-81/20)
      (2020/C 114/13)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Anne-Marie Klose (Hamburg, Germania) (reprezentant: I. Sehe, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative (reprezentarea unui dreptunghi cu trei segmente tricolore) – cererea de înregistrare nr. 18 019 599

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2019 în cauza R 1955/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-83/20: Acțiune introdusă la 12 februarie 2020 – bonnanwalt/EUIPO – Bayerischer Rundfunk și alții (tagesschau)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/14

      Acțiune introdusă la 12 februarie 2020 – bonnanwalt/EUIPO – Bayerischer Rundfunk și alții (tagesschau)
      (Cauza T-83/20)
      (2020/C 114/14)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: bonnanwalt Vermögens- und Beteiligungsgesellschaft mbH (Bonn, Germania) (reprezentant: T. Wendt, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bayerischer Rundfunk (München, Germania), Hessischer Rundfunk (Frankfurt am Main, Germania), Mitteldeutscher Rundfunk (Leipzig, Germania), Norddeutscher Rundfunk (Hamburg, Germania), Rundfunk Berlin-Brandenburg (Berlin, Germania), Saarländischer Rundfunk (Saarbrücken, Germania), Südwestrundfunk (Mainz, Germania), Westdeutscher Rundfunk Köln (Köln, Germania), Radio Bremen (Bremen, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „tagesschau” – marca Uniunii Europene nr. 10 237 543

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2019 în cauza R 1487/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea decăderii din marca Uniunii Europene nr. 10 237 543 cu efect din 15 noiembrie 2017, inclusiv pentru serviciile de „difuzare de emisiuni și de programe de actualități”;

                  —

                  obligarea titularilor mărcii Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și a celor efectuate în procedura de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură (cerința de motivare);

                  —

                  încălcarea articolului 18 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-84/20: Acțiune introdusă la 12 februarie 2020 – Qx World Kft./EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/15

      Acțiune introdusă la 12 februarie 2020 – Qx World Kft./EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (Cauza T-84/20)
      (2020/C 114/15)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Qx World Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanţi: Á. László and A. Cserny, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mandelay Kft. (Szigetszentmiklós, Ungaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „EDUCTOR” – marca Uniunii Europene verbală nr. 11 043 296.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2019 în cauza R 1310/2019-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul anulării deciziei diviziei de anulare și trimiterea cauzei spre reexaminare în fața diviziei de anulare a EUIPO spre a efectua demersurile necesare;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea atât a deciziei atacate, cât și a deciziei diviziei de anulare și trimiterea cauzei spre reexaminare în fața diviziei de anulare a EUIPO spre a efectua demersurile necesare.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură.


title: Cauza T-85/20: Acțiune introdusă la 13 februarie 2020 – Qx World Kft./EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/15

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2020 – Qx World Kft./EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (Cauza T-85/20)
      (2020/C 114/16)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Qx World Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanţi: Á. László and A. Cserny, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mandelay Kft. (Szigetszentmiklós, Ungaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „EDUCTOR” – marca Uniunii Europene verbală nr. 12 250 593.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2019 în cauza R 1311/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul anulării deciziei diviziei de anulare și trimiterea cauzei spre reexaminare în fața diviziei de anulare a EUIPO spre a efectua demersurile necesare;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea atât a deciziei atacate, cât și a deciziei diviziei de anulare și trimiterea cauzei spre reexaminare în fața diviziei de anulare a EUIPO spre a efectua demersurile necesare.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură.


title: Cauza T-86/20: Acțiune introdusă la 13 februarie 2020 – Qx World Kft./EUIPO – Mandelay (SCIO)

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/16

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2020 – Qx World Kft./EUIPO – Mandelay (SCIO)
      (Cauza T-86/20)
      (2020/C 114/17)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Qx World Kft. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanţi: Á. László şi A. Cserny, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mandelay Kft. (Szigetszentmiklós, Ungaria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „SCIO” – marca Uniunii Europene verbală nr. 11 191 194.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 decembrie 2019 în cauza R 1312/2019-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul anulării deciziei diviziei de anulare și trimiterea cauzei spre reexaminare în fața diviziei de anulare a EUIPO spre a efectua demersurile necesare;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea atât a deciziei atacate, cât și a deciziei diviziei de anulare și trimiterea cauzei spre reexaminare în fața diviziei de anulare a EUIPO spre a efectua demersurile necesare.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea normelor fundamentale de procedură.


title: Cauza T-88/20: Acțiune introdusă la 13 februarie 2020 – Rivière și alții/Parlamentul

text:
               6.4.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/17

      Acțiune introdusă la 13 februarie 2020 – Rivière și alții/Parlamentul
      (Cauza T-88/20)
      (2020/C 114/18)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Jérôme Rivière (Nisa, Franța) și alți 10 reclamanți (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei verbale a președintelui Parlamentului European din 13 ianuarie 2020 privind interzicerea prezenței unui drapel național pe pupitrul unui deputat;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea și pe denaturarea în drept și în fapt a articolului 10 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, precum și pe încălcarea articolului 4 din Tratatul privind Uniunea Europeană, printre altele întrucât drapelul în miniatură depus de un parlamentar pe pupitrul său nu este nici o banderolă, nici un banner. Pe de altă parte, prezența unui astfel de drapel nu ar compromite nici buna desfășurare a lucrărilor parlamentare, nici buna funcționare a echipamentelor Parlamentului, nici ordinea în sala de ședințe și nu ar constitui un comportament deplasat.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea practicii anterioare a Parlamentului European și a principiului securității juridice care este recunoscut de Curtea de Justiție a Uniunii Europene drept o „cerință fundamentală”, potrivit jurisprudenței.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe abuzul de putere, în măsura în care președintele nu ar dispune singur, în conformitate cu articolul 22 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, de competența de a refuza să dea cuvântul unui deputat pentru motivul pe care l-a invocat. Reclamanții afirmă că Biroul Parlamentului European este cel care reglementează chestiunile privind desfășurarea ședințelor.