title: Cauza C-204/18 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 16 mai 2019 — Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua)/Comisia Europeană (Recurs — Mediu — Prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive — Regulamentul (UE) nr. 1143/2014 — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1141 — Adoptare a unei liste a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune — Includerea speciei Procambarus clarkii)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/12

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 16 mai 2019 — Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua)/Comisia Europeană
      (Cauza C-204/18 P) (1)

      (Recurs - Mediu - Prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive - Regulamentul (UE) nr. 1143/2014 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1141 - Adoptare a unei liste a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune - Includerea speciei Procambarus clarkii)
      (2019/C 255/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (reprezentant: A. Uceda Sosa, abogado)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Němečková și C. Hermes, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 268, 30.07.2018.


title: Cauza T-376/19: Acțiune introdusă la 24 iunie 2019 — El Corte Inglés/EUIPO — Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/72

      Acțiune introdusă la 24 iunie 2019 — El Corte Inglés/EUIPO — Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)
      (Cauza T-376/19)
      (2019/C 263/77)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Big Bang, trgovina in storitve, d.o.o. (Ljubljana, Slovenia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY — cererea de înregistrare nr. 15 879 323

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a Cincea de recurs a EUIPO din 5 aprilie 2019 în cauza R 1684/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni în anulare și, în aceste temei, stabilirea fundamentului anulării deciziei atacate, care respinge calea de atac formulată de reclamantă și confirmă decizia diviziei de opoziție (procedura de opoziție B 2 840 414), care refuză înregistrarea mărcii Uniunii Europene nr. 15 879 323 numai pentru produsele și serviciile din clasele pentru care s-a formulat opoziție (7, 9, 11, 16, 35 și 42), cu excepția următoarelor produse din clasa 7 care sunt de asemenea admise: „cuplaje și organe de transmisie (cu excepția celor pentru vehicule terestre); unelte agricole altele decât cele acționate manual; incubatoare pentru ouă; mașini automate pentru vânzare” și

                  —

                  obligarea părții sau a părților care se opun prezentei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-391/18: Ordonanța președintelui Camerei a noua a Curții din 8 aprilie 2019 — Comisia Europeană/Republica Croația

text:
               19.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 280/33

      Ordonanța președintelui Camerei a noua a Curții din 8 aprilie 2019 — Comisia Europeană/Republica Croația
      (Cauza C-391/18) (1)

      (2019/C 280/46)
      Limba de procedură: croata
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza C-294/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Constanța (România) la data de 10 aprilie 2019 — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea/SC Piscicola Tulcea SA

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Constanța (România) la data de 10 aprilie 2019 — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea/SC Piscicola Tulcea SA
      (Cauza C-294/19)
      (2019/C 288/16)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Constanța

         Părțile din acțiunea principală

         Recurentă-pârâtă: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Intimată-reclamantă: SC Piscicola Tulcea SA

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile articolului 2 [și ale] articolului 34 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (1), și dispozițiile articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 1120/2009 al Comisiei din 29 octombrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în titlul III din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor [public] direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori (2) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care, în împrejurări precum cele din litigiul principal, exclud la plata drepturilor fermierul pe considerentul că amenajările piscicole utilizate ca terenuri arabile nu reprezintă „suprafață agricolă” în sensul articolului 2 din Regulamentul nr. 1120/2009, nefiind considerat[e] teren eligibil în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009?

         (1)  JO 2009, L 30, p.16.

         (2)  JO 2009, L 316, p. 1.


title: Cauza T-466//16: Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2019 — NRW Bank/SRB („Acțiune în anulare — Uniune economică și monetară — Uniune bancară — Mecanismul unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumite firme de investiții (MUR)) — Fondul unic de rezoluție (FUR) — Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Articolul 76 din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Inadmisibilitate”)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/44

      Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2019 — NRW Bank/SRB
      (Cauza T-466//16) (1)

      („Acțiune în anulare - Uniune economică și monetară - Uniune bancară - Mecanismul unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumite firme de investiții (MUR)) - Fondul unic de rezoluție (FUR) - Stabilirea contribuției ex ante pentru anul 2016 - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Articolul 76 din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 288/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: NRW Bank (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: inițial A. Behrens, J. Kraayvanger și J. Seitz, ulterior J. Seitz și D. Flore, avocați)

         Pârât: Conseil de résolution unique (reprezentanți: B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch și S. Ianc, avocați)

         Intervenienți în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Michoel și J. Bauerschmidt, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și K.-Ph. Wojcik, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 15 aprilie 2016 privind contribuțiile ex ante pentru anul 2016 la Fondul unic de rezoluție (SRB/ES/SRF/2016/06) și, pe de altă parte, a deciziei SRB din sesiunea sa executivă din 20 mai 2016 privind ajustarea contribuțiilor ex ante pentru anul 2016 la Fondul unic de rezoluție și de completare a deciziei SRB din 15 aprilie 2016 (SRB/ES/SRF/2016/13), în măsura în care o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Obligă NRW. Bank să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comitetul unic de rezoluție (SRB).

                  3)

                     Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza C-377/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Servicii în cadrul pieței interne — Directiva 2006/123/CE — Articolul 15 — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Onorarii ale arhitecților și ale inginerilor pentru prestațiile de planificare — Tarife minime și maxime)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-377/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Servicii în cadrul pieței interne - Directiva 2006/123/CE - Articolul 15 - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Onorarii ale arhitecților și ale inginerilor pentru prestațiile de planificare - Tarife minime și maxime)
      (2019/C 305/02)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls, L. Malferrari și H. Tserepa-Lacombe, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și D. Klebs, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér, G. Koós și M. M. Tátrai, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin menținerea unor tarife obligatorii pentru prestațiile de planificare ale arhitecților și ale inginerilor, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1), alineatul (2) litera (g) și alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne.

                  2)

                  Obligă Republica Federală Germania la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza C-622/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas — Lituania) — Baltic Media Alliance Ltd./Lietuvos radijo ir televizijos komisija (Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor — Directiva 2010/13/UE — Servicii mass-media audiovizuale — Transmisie de televiziune — Articolul 3 alineatele (1) și (2) — Libertate de recepționare și de retransmisie — Incitare la ură pe motiv de naționalitate — Măsuri luate de statul membru receptor — Obligație temporară pentru furnizorii de servicii de mass-media și pentru celelalte persoane care furnizează un serviciu de difuzare prin internet de posturi sau de emisiuni de televiziune de a nu difuza sau de a nu retransmite pe teritoriul acestui stat membru un post de televiziune decât în cadrul unor pachete cu plată)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos administracinis teismas — Lituania) — Baltic Media Alliance Ltd./Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (Cauza C-622/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Directiva 2010/13/UE - Servicii mass-media audiovizuale - Transmisie de televiziune - Articolul 3 alineatele (1) și (2) - Libertate de recepționare și de retransmisie - Incitare la ură pe motiv de naționalitate - Măsuri luate de statul membru receptor - Obligație temporară pentru furnizorii de servicii de mass-media și pentru celelalte persoane care furnizează un serviciu de difuzare prin internet de posturi sau de emisiuni de televiziune de a nu difuza sau de a nu retransmite pe teritoriul acestui stat membru un post de televiziune decât în cadrul unor pachete cu plată)
      (2019/C 305/05)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Baltic Media Alliance Ltd.

         Pârâtă: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) trebuie interpretat în sensul că o măsură de ordin public adoptată de un stat membru, constând în obligația pentru furnizorii de servicii mass-media ale căror transmisii televizate sunt destinate teritoriului acestui stat membru și pentru celelalte persoane care furnizează consumatorilor din statul membru menționat un serviciu de difuzare prin internet de posturi sau de emisiuni de televiziune să nu difuzeze sau să nu retransmită pe teritoriul aceluiași stat membru, pentru o perioadă de douăsprezece luni, un post de televiziune provenind dintr-un alt stat membru decât în cadrul unor pachete cu plată, fără a împiedica totuși retransmisia propriu-zisă pe teritoriul acestui prim stat membru a programelor de televiziune ale acestui post, nu intră sub incidența acestei dispoziții.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza C-624/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Den Haag — Țările de Jos) — Procedură penală privind pe Tronex BV (Trimitere preliminară — Mediu — Deșeuri — Transferuri — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Articolul 2 punctul 1 — Directiva 2008/98/CE — Articolul 3 punctul 1 — Noțiunile de „transfer de deșeuri” și de „deșeuri” — Lot de bunuri inițial destinate vânzării cu amănuntul, returnate de consumatori sau care au devenit excedentare în asortimentul vânzătorului)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Den Haag — Țările de Jos) — Procedură penală privind pe Tronex BV
      (Cauza C-624/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Deșeuri - Transferuri - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Articolul 2 punctul 1 - Directiva 2008/98/CE - Articolul 3 punctul 1 - Noțiunile de „transfer de deșeuri” și de „deșeuri” - Lot de bunuri inițial destinate vânzării cu amănuntul, returnate de consumatori sau care au devenit excedentare în asortimentul vânzătorului)
      (2019/C 305/06)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Gerechtshof Den Haag

         Partea din procedura penală principală

      Tronex BV

         Dispozitivul

      Transferul către o țară terță al unui lot de aparate electrice și electronice precum cele în discuție în litigiul principal, care inițial erau destinate vânzării cu amănuntul, dar care au făcut obiectul unui retur de către consumator sau care, din diverse motive, au fost returnate de comerciant furnizorului său, trebuie considerat un „transfer de deșeuri” în sensul articolului 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri coroborat cu articolul 2 punctul 1 din acesta și cu articolul 3 punctul 1 din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive în cazul în care acest lot conține aparate a căror bună funcționare nu a fost constatată în prealabil sau care nu sunt corect protejate împotriva daunelor legate de transport. În schimb, în absența unor indicii contrare, asemenea bunuri care au devenit excedentare în asortimentul vânzătorului, aflate în ambalajul de origine nedesfăcut, nu trebuie să fie considerate deșeuri.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza C-644/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — procedură inițiată de Eurobolt BV (Trimitere preliminară — Articolul 267 TFUE — Dreptul la o cale de atac efectivă — Întinderea controlului jurisdicțional național al unui act al Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolul 15 alineatul (2) — Comunicare către statele membre, cu cel puțin zece zile lucrătoare înaintea reuniunii comitetului consultativ, a tuturor informațiilor utile — Noțiunea de „informații utile” — Formă substanțială — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 — Extinderea taxei antidumping impuse privind importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China la importurile expediate din Malaysia — Validitate)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — procedură inițiată de Eurobolt BV
      (Cauza C-644/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Dreptul la o cale de atac efectivă - Întinderea controlului jurisdicțional național al unui act al Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 15 alineatul (2) - Comunicare către statele membre, cu cel puțin zece zile lucrătoare înaintea reuniunii comitetului consultativ, a tuturor informațiilor utile - Noțiunea de „informații utile” - Formă substanțială - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 - Extinderea taxei antidumping impuse privind importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China la importurile expediate din Malaysia - Validitate)
      (2019/C 305/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Eurobolt BV

         cu participarea: Staatssecretaris van Financiën

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 267 TFUE trebuie interpretat în sensul că, pentru a contesta validitatea unui act de drept derivat al Uniunii, un justițiabil se poate prevala în fața unei instanțe naționale de motivele care pot fi invocate în cadrul unei acțiuni în anulare formulate în temeiul articolului 263 TFUE, inclusiv de motivele întemeiate pe nerespectarea condițiilor pentru adoptarea unui astfel de act.

                  2)

                  Articolul 267 TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că o instanță națională are dreptul de a se adresa înainte de sesizarea Curții instituțiilor Uniunii Europene care au participat la elaborarea unui act de drept derivat al Uniunii, a cărui validitate este contestată în fața sa, în vederea obținerii de la acestea de informații și de elemente punctuale pe care le consideră indispensabile pentru a înlătura orice îndoială a instanței naționale cu privire la validitatea actului Uniunii în cauză și pentru a evita să sesizeze Curtea cu o întrebare preliminară în aprecierea validității acestui act.

                  3)

                  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind extinderea taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia, este nevalid, întrucât a fost adoptat cu încălcarea articolului 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza C-649/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Directiva 2011/83/UE — Articolul 6 alineatul (1) litera (c) — Cerințe de informare pentru contractele la distanță și pentru contractele negociate în afara spațiilor comerciale — Obligația comerciantului de a indica numărul său de telefon și numărul său de fax „în cazul în care sunt disponibile” — Conținut)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Amazon EU Sàrl
      (Cauza C-649/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2011/83/UE - Articolul 6 alineatul (1) litera (c) - Cerințe de informare pentru contractele la distanță și pentru contractele negociate în afara spațiilor comerciale - Obligația comerciantului de a indica numărul său de telefon și numărul său de fax „în cazul în care sunt disponibile” - Conținut)
      (2019/C 305/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă și recurentă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Pârâtă și intimată în recurs: Amazon EU Sàrl

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune comerciantului, înainte de a încheia cu un consumator un contract la distanță sau negociat în afara spațiilor comerciale, menționat la articolul 2 punctele 7 și 8 din această directivă, să furnizeze, în orice împrejurare, numărul său de telefon. Pe de altă parte, dispoziția menționată nu implică o obligație a comerciantului de a institui o linie telefonică ori de fax sau de a crea o nouă adresă de poștă electronică pentru a le permite consumatorilor să îl contacteze și nu impune să se comunice acest număr sau cel de fax ori adresa de poștă electronică decât în cazul în care acest comerciant dispune deja de respectivele mijloace de comunicare cu consumatorii.
      Articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/83 trebuie interpretat în sensul că, deși această dispoziție îi impune comerciantului sarcina de a pune la dispoziția consumatorului un mediu de comunicare de natură să îndeplinească criteriile unei comunicări directe și eficiente, ea nu se opune ca respectivul comerciant să furnizeze alte mijloace de comunicare decât cele enumerate în dispoziția menționată pentru a îndeplini aceste criterii.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-668/17 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iulie 2019 — Viridis Pharmaceutical Ltd./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca verbală Boswelan — Utilizare serioasă — Lipsă — Utilizare a mărcii în cadrul unui studiu clinic înainte de depunerea unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a unui medicament — Motiv întemeiat pentru neutilizare — Noțiune)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 iulie 2019 — Viridis Pharmaceutical Ltd./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH
      (Cauza C-668/17 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca verbală Boswelan - Utilizare serioasă - Lipsă - Utilizare a mărcii în cadrul unui studiu clinic înainte de depunerea unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a unui medicament - Motiv întemeiat pentru neutilizare - Noțiune)
      (2019/C 305/09)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Viridis Pharmaceutical Ltd. (reprezentanți: C. Spintig, S. Pietzcker și M. Prasse, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: S. Hanne, agent), Hecht-Pharma GmbH (reprezentanți: J. Sachs și C. Sachs, Rechtsanwälte)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Viridis Pharmaceutical Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Hecht-Pharma GmbH.

         (1)  JO C 83, 5.3.2018.


title: Cauza C-697/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Trimitere preliminară — Atribuire a unor contracte de achiziții publice de bunuri și de lucrări — Directiva 2014/24/UE — Articolul 28 alineatul (2) — Procedură restrânsă — Operatorii economici admiși să depună o ofertă — Necesitatea de a menține o identitate juridică și materială între candidatul preselectat și cel care depune oferta — Principiul egalității de tratament al ofertanților)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)
      (Cauza C-697/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Atribuire a unor contracte de achiziții publice de bunuri și de lucrări - Directiva 2014/24/UE - Articolul 28 alineatul (2) - Procedură restrânsă - Operatorii economici admiși să depună o ofertă - Necesitatea de a menține o identitate juridică și materială între candidatul preselectat și cel care depune oferta - Principiul egalității de tratament al ofertanților)
      (2019/C 305/10)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Telecom Italia SpA

         Intimați: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)

         cu participarea: OpEn Fiber SpA

         Dispozitivul

      Articolul 28 alineatul (2) prima teză din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că, având în vedere cerința privind identitatea juridică și materială între operatorii economici preselectați și cei care depun ofertele, nu se opune ca, în cadrul unei proceduri restrânse de atribuire a unui contract de achiziții publice, un candidat preselectat care se angajează să absoarbă un alt candidat preselectat, în temeiul unui acord de fuziune încheiat între etapa de preselecție și cea de depunere a ofertelor și executat după această etapă de depunere, să poată depune o ofertă.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-716/17: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret — Danemarca) — procedură inițiată de A (Trimitere preliminară — Libera circulație a lucrătorilor — Restricții — Deschiderea unei proceduri de eliberare de datorii — Condiție privind reședința — Admisibilitate — Articolul 45 TFUE — Efect direct)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/9

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret — Danemarca) — procedură inițiată de A
      (Cauza C-716/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Restricții - Deschiderea unei proceduri de eliberare de datorii - Condiție privind reședința - Admisibilitate - Articolul 45 TFUE - Efect direct)
      (2019/C 305/11)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Partea din procedura principală

      A

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme de competență jurisdicțională prevăzute de reglementarea unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care subordonează acordarea unei măsuri de eliberare de datorii de condiția ca debitorul să aibă domiciliul sau reședința în acest stat membru.

                  2)

                  Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că impune instanței naționale să lase neaplicată condiția privind reședința prevăzută de o normă națională de competență jurisdicțională precum cea în discuție în litigiul principal, independent de aspectul dacă procedura de eliberare de datorii, prevăzută de asemenea de această reglementare, conduce eventual la afectarea creanțelor deținute de particulari în temeiul reglementării menționate.

         (1)  JO C 83, 5.3.2018.


title: Cauza C-722/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bezirksgericht Villach — Austria) — Norbert Reitbauer și alții/Enrico Casamassima (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Competența judiciară în materie civilă și comercială — Competențe exclusive — Articolul 24 punctele 1 și 5 — Litigii în materie de drepturi reale imobiliare și în materie de executare a hotărârilor — Procedură de licitație judiciară a unui imobil — Acțiune în contestarea distribuirii sumelor de bani realizate prin această licitație)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bezirksgericht Villach — Austria) — Norbert Reitbauer și alții/Enrico Casamassima
      (Cauza C-722/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competența judiciară în materie civilă și comercială - Competențe exclusive - Articolul 24 punctele 1 și 5 - Litigii în materie de drepturi reale imobiliare și în materie de executare a hotărârilor - Procedură de licitație judiciară a unui imobil - Acțiune în contestarea distribuirii sumelor de bani realizate prin această licitație)
      (2019/C 305/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bezirksgericht Villach

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

         Pârât: Enrico Casamassima

         Dispozitivul

      Articolul 24 punctele 1 și 5 din Regulamentul nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că acțiunea unui creditor în contestarea distribuirii sumelor de bani realizate în urma licitației judiciare a unui imobil, prin care se urmărește, pe de o parte, constatarea stingerii prin compensație a unei creanțe concurente și, pe de altă parte, inopozabilitatea garanției reale constituite pentru garantarea executării acestei din urmă creanțe, nu intră în competența exclusivă a instanțelor din statul membru pe teritoriul căruia este situat imobilul sau a instanțelor de la locul executării silite.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza C-19/18 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 — VG, succesoare în drepturi a lui MS/Comisia Europeană (Recurs — Acțiune în despăgubire împotriva Comisiei Europene — Decizie a Comisiei de a pune capăt unei colaborări în cadrul rețelei Team Europe — Repararea prejudiciului — Excepție de inadmisibilitate ridicată de Comisie — Natura contractuală sau delictuală a litigiului)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 — VG, succesoare în drepturi a lui MS/Comisia Europeană
      (Cauza C-19/18 P) (1)

      (Recurs - Acțiune în despăgubire împotriva Comisiei Europene - Decizie a Comisiei de a pune capăt unei colaborări în cadrul rețelei Team Europe - Repararea prejudiciului - Excepție de inadmisibilitate ridicată de Comisie - Natura contractuală sau delictuală a litigiului)
      (2019/C 305/13)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: VG, succesoare în drepturi a MS (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martínez del Peral, C. Ehrbar și B. Mongin, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  O obligă pe VG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 83, 5.3.2018.


title: Cauza C-26/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Finanzgericht — Germania) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main (Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolele 202 și 203 — Taxe vamale la import — Nașterea unei datorii vamale din încălcări ale legislației vamale — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 2 alineatul (1) litera (d) și articolul 30 — TVA-ul la import — Fapt generator al taxei — Noțiunea de „import” al unui bun — Cerința ca bunul să fi intrat în circuitul economic al Uniunii Europene — Transportarea acestui bun într-un alt stat membru decât cel în care a luat naștere datoria vamală)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/12

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hessisches Finanzgericht — Germania) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung/Hauptzollamt Frankfurt am Main
      (Cauza C-26/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolele 202 și 203 - Taxe vamale la import - Nașterea unei datorii vamale din încălcări ale legislației vamale - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) litera (d) și articolul 30 - TVA-ul la import - Fapt generator al taxei - Noțiunea de „import” al unui bun - Cerința ca bunul să fi intrat în circuitul economic al Uniunii Europene - Transportarea acestui bun într-un alt stat membru decât cel în care a luat naștere datoria vamală)
      (2019/C 305/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Hessisches Finanzgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

         Pârât: Hauptzollamt Frankfurt am Main

         Dispozitivul

      Articolul 2 alineatul (1) litera (d) și articolul 30 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, atunci când un bun este introdus pe teritoriul Uniunii Europene, nu este suficient ca acest bun să fi făcut obiectul unor încălcări ale legislației vamale într-un anumit stat membru care au dat naștere unei datorii vamale la import pentru a considera că respectivul bun a intrat în circuitul economic al Uniunii în acest stat membru, atunci când se dovedește că același bun a fost transportat în alt stat membru, care este destinația sa finală, unde a fost consumat, taxa pe valoarea adăugată la import aferentă respectivului bun fiind, așadar, generată doar în acest alt stat membru.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-39/18 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2019 — Comisia Europeană/NEX International Limited, fostă Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Răspunderea unei întreprinderi pentru rolul său de facilitator al înțelegerii — Calculul amenzii — Obligația de motivare)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/12

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2019 — Comisia Europeană/NEX International Limited, fostă Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd
      (Cauza C-39/18 P) (1)

      (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Răspunderea unei întreprinderi pentru rolul său de facilitator al înțelegerii - Calculul amenzii - Obligația de motivare)
      (2019/C 305/15)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou și V. Bottka, agenți)

         Celelalte părți din procedură: NEX International Limited, fostă Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (reprezentanți: C. Riis-Madsen, advokat și S. Frank, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza C-89/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret — Danemarca) — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet (Trimitere preliminară — Acordul de asociere CEE-Turcia — Decizia nr. 1/80 — Articolul 13 — Clauza de standstill — Reîntregirea familiei soților — Nouă restricție — Motiv imperativ de interes general — Integrare cu succes — Gestionare eficientă a fluxurilor de migrație — Proporționalitate)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret — Danemarca) — A/Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (Cauza C-89/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Acordul de asociere CEE-Turcia - Decizia nr. 1/80 - Articolul 13 - Clauza de standstill - Reîntregirea familiei soților - Nouă restricție - Motiv imperativ de interes general - Integrare cu succes - Gestionare eficientă a fluxurilor de migrație - Proporționalitate)
      (2019/C 305/16)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Østre Landsret

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: A

         Pârât: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Dispozitivul

      Articolul 13 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin acordul de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia, care a fost semnat la 12 septembrie 1963, la Ankara, de Republica Turcia, pe de o parte, precum și de statele membre ale CEE și de Comunitate, pe de altă parte, și care a fost încheiat, aprobat și confirmat în numele acesteia din urmă prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, trebuie interpretat în sensul că o măsură națională care impune drept condiție pentru reîntregirea familiei între un lucrător turc cu reședința legală în statul membru avut în vedere și soția acestuia ca legăturile lor cu respectivul stat membru să fie mai puternice decât cele pe care aceștia le au cu un stat terț constituie o „nouă restricție” în sensul dispoziției menționate. O astfel de restricție nu este justificată.

         (1)  JO C 142, 23.4.2018.


title: Cauza C-99/18 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iulie 2019 — FTI Touristik GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Procedură de opoziție — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Cerere de înregistrare a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Fl” — Opoziția titularului mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „fly.de” — Respingere — Similitudine a semnelor — Desemnare în Buletinul mărcilor Uniunii Europene — Risc de confuzie)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/15

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iulie 2019 — FTI Touristik GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Harald Prantner, Daniel Giersch
      (Cauza C-99/18 P) (1)

      (Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Procedură de opoziție - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Cerere de înregistrare a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Fl” - Opoziția titularului mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „fly.de” - Respingere - Similitudine a semnelor - Desemnare în Buletinul mărcilor Uniunii Europene - Risc de confuzie)
      (2019/C 305/18)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: FTI Touristik GmbH (reprezentant: A. Parr, Rechtsanwältin)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: D. Walicka și D. Botis, agenți), Harald Prantner, Daniel Giersch (reprezentant: S. Eble, Rechtsanwalt)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  FTI Touristik GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Domnii Harald Prantner și Daniel Giersch suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza C-163/18: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Nederland — Țările de Jos) — HQ, IP, reprezentat legal de HQ, JO/Aegean Airlines SA (Trimitere preliminară — Transporturi aeriene — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor — Anularea zborului — Asistență — Dreptul la rambursarea costului biletului de avion de către operatorul de transport aerian — Articolul 8 alineatul (2) — Pachet de servicii turistice — Directiva 90/314/CEE — Falimentul operatorului de turism)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/15

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Noord-Nederland — Țările de Jos) — HQ, IP, reprezentat legal de HQ, JO/Aegean Airlines SA
      (Cauza C-163/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor - Anularea zborului - Asistență - Dreptul la rambursarea costului biletului de avion de către operatorul de transport aerian - Articolul 8 alineatul (2) - Pachet de servicii turistice - Directiva 90/314/CEE - Falimentul operatorului de turism)
      (2019/C 305/19)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Noord-Nederland

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: HQ, IP, reprezentat legal de HQ, JO

         Pârâtă: Aegean Airlines SA

         Dispozitivul

      Articolul 8 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că un pasager care, în temeiul Directivei 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite, transpusă în dreptul național, are dreptul să se adreseze operatorului său de turism pentru a obține rambursarea costului biletului său de avion nu mai are, așadar, posibilitatea de a solicita rambursarea costului acestui bilet de la operatorul de transport aerian în temeiul regulamentului menționat nici chiar în cazul în care operatorul de turism se află în incapacitate financiară de a efectua rambursarea costului biletului și nu a luat nicio măsură pentru a garanta rambursarea.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauzele conexate C-180/18, C-286/18 și C-287/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Agrenergy Srl (C-180/18 și C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico (Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2009/28/CE — Articolul 3 alineatul (3) litera (a) — Promovarea utilizării energiei din surse regenerabile — Producție de energie electrică în instalații solare fotovoltaice — Modificare a unei scheme de sprijin — Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/16

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Agrenergy Srl (C-180/18 și C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)/Ministero dello Sviluppo Economico
      (Cauzele conexate C-180/18, C-286/18 și C-287/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2009/28/CE - Articolul 3 alineatul (3) litera (a) - Promovarea utilizării energiei din surse regenerabile - Producție de energie electrică în instalații solare fotovoltaice - Modificare a unei scheme de sprijin - Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime)
      (2019/C 305/20)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Agrenergy Srl (C-180/18 și C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)

         Intimat: Ministero dello Sviluppo Economico

         Dispozitivul

      Sub rezerva verificărilor care trebuie efectuate de instanța de trimitere ținând seama de toate elementele relevante, articolul 3 alineatul (3) litera (a) din Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE, citit în lumina principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiile principale, care permite unui stat membru să prevadă reducerea sau chiar eliminarea tarifelor de stimulare stabilite anterior pentru energia produsă în instalațiile solare fotovoltaice.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018

         JO C 249, 16.7.2018


title: Cauza C-210/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Schienen-Control Kommission — Austria) — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG (Trimitere preliminară — Transport — Spațiul feroviar unic european — Directiva 2012/34/UE — Articolul 3 — Noțiunea de „infrastructură feroviară” — Anexa II — Pachet minim de acces — Includerea utilizării peroanelor pentru călători)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/17

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Schienen-Control Kommission — Austria) — WESTbahn Management GmbH/ÖBB-Infrastruktur AG
      (Cauza C-210/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport - Spațiul feroviar unic european - Directiva 2012/34/UE - Articolul 3 - Noțiunea de „infrastructură feroviară” - Anexa II - Pachet minim de acces - Includerea utilizării peroanelor pentru călători)
      (2019/C 305/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Schienen-Control Kommission

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: WESTbahn Management GmbH

         Intimată: ÖBB-Infrastruktur AG

         Dispozitivul

      Anexa II la Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european trebuie interpretată în sensul că „peroanele pentru călători”, menționate în anexa I la această directivă, sunt un element al infrastructurii feroviare a cărui utilizare face parte din pachetul minim de acces, în conformitate cu punctul 1 litera (c) din anexa II menționată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza C-242/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — „UniCredit Leasing” EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP) (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Bază de impozitare — Reducere — Principiul neutralității fiscale — Contract de leasing financiar reziliat pentru neplata ratelor — Decizie rectificativă — Domeniu de aplicare — Operațiuni impozabile — Livrare de bunuri efectuată cu titlu oneros — Plata unei „indemnizații” de reziliere până la expirarea contractului — Competența Curții)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/18

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad — Bulgaria) — „UniCredit Leasing” EAD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)
      (Cauza C-242/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Bază de impozitare - Reducere - Principiul neutralității fiscale - Contract de leasing financiar reziliat pentru neplata ratelor - Decizie rectificativă - Domeniu de aplicare - Operațiuni impozabile - Livrare de bunuri efectuată cu titlu oneros - Plata unei „indemnizații” de reziliere până la expirarea contractului - Competența Curții)
      (2019/C 305/22)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: „UniCredit Leasing” EAD

         Intimat: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” — Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (NAP)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că permite, în cazul rezilierii unui contract de leasing financiar, o reducere a bazei de impozitare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată calculată forfetar printr-o decizie rectificativă cu privire la ansamblul ratelor de leasing datorate pe toată durata contractului, chiar dacă această decizie rectificativă ar fi intrat în vigoare și ar constitui astfel un „act administrativ stabil” de constatare a unei datorii fiscale în temeiul dreptului național.

                  2)

                  Articolul 90 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, lipsa plății unei părți din ratele de leasing datorate ale unui contract de leasing financiar pentru perioada cuprinsă între încetarea plăților și rezilierea neretroactivă a contractului, pe de o parte, și lipsa plății unei despăgubiri datorate în cazul rezilierii anticipate a contractului, corespunzătoare sumei tuturor ratelor de leasing neplătite până la expirarea acestui contract, pe de altă parte, constituie un caz de neplată susceptibil să intre sub incidența derogării de la obligația de reducere a bazei de impozitare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată, prevăzută la alineatul (2) al acestui articol, cu excepția cazului în care persoana impozabilă demonstrează existența unei probabilități rezonabile ca datoria să nu fie onorată, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza C-249/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV (Trimitere preliminară — Codul vamal — Declarație vamală — Indicare eronată a subpoziției din Nomenclatura combinată — Decizie de rectificare — Articolul 78 din acest cod — Revizuirea declarației — Modificarea valorii de tranzacție — Articolul 221 din codul respectiv — Termen de prescripție a dreptului de recuperare a datoriei vamale — Întrerupere)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/19

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/CEVA Freight Holland BV
      (Cauza C-249/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Codul vamal - Declarație vamală - Indicare eronată a subpoziției din Nomenclatura combinată - Decizie de rectificare - Articolul 78 din acest cod - Revizuirea declarației - Modificarea valorii de tranzacție - Articolul 221 din codul respectiv - Termen de prescripție a dreptului de recuperare a datoriei vamale - Întrerupere)
      (2019/C 305/23)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Staatssecretaris van Financiën

         Intimată: CEVA Freight Holland BV

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 78 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, trebuie interpretat în sensul că, atunci când declarantul dispune de posibilitatea de a alege prețul mărfurilor vândute pentru export pe teritoriul Uniunii Europene care poate fi reținut ca bază de evaluare pentru stabilirea valorii în vamă și când rezultă dintr-un control ulterior că declarația vamală pe care a întocmit-o conține o eroare de clasificare vamală a mărfurilor în cauză care determină aplicarea unei taxe vamale mai ridicate, acesta poate solicita, în temeiul articolului 78, revizuirea declarației respective în scopul de a obține înlocuirea prețului inițial indicat cu un preț de tranzacție mai mic în vederea obținerii reducerii valorii datoriei sale vamale.

                  2)

                  Articolul 221 alineatele (1) și (3) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2700/2000, trebuie interpretat în sensul că revine statelor membre sarcina de a stabili, cu respectarea principiilor efectivității și echivalenței, data la care se consideră că a fost efectuată comunicarea către debitor a valorii taxelor în scopul de a întrerupe termenul de prescripție de trei ani la expirarea căruia datoria vamală este stinsă.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauza C-304/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Italiană („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Resurse proprii — Taxe vamale — Constatarea unei datorii vamale — Înscriere într-o contabilitate separată — Obligație de punere la dispoziția Uniunii Europene — Procedură de recuperare inițiată tardiv — Dobânzi de întârziere”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/20

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-304/18) (1)

      („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Resurse proprii - Taxe vamale - Constatarea unei datorii vamale - Înscriere într-o contabilitate separată - Obligație de punere la dispoziția Uniunii Europene - Procedură de recuperare inițiată tardiv - Dobânzi de întârziere”)
      (2019/C 305/25)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung și F. Tomat, ulterior Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung și F. Tomat, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de G. Albenzio, avvocato dello Stato)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin refuzul de a pune la dispoziție resurse proprii tradiționale într-un cuantum de 2 120 309,50 euro indicate în comunicarea de scoatere din evidențele contabile IT(07)08-917, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 din Decizia 94/728/CE, Euratom a Consiliului din 31 octombrie 1994 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene, al articolului 8 din Decizia 2000/597/CE, Euratom a Consiliului din 29 septembrie 2000 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene, al articolului 8 din Decizia 2007/436/CE, Euratom a Consiliului din 7 iunie 2007 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene, al articolului 8 din Decizia 2014/335/UE, Euratom a Consiliului din 26 mai 2014 privind sistemul de resurse proprii al Uniunii Europene, precum și al articolelor 10, 11 și 17 din Regulamentul (CEE, Euratom) 1552/1989 al Consiliului din 29 mai 1989 privind punerea în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților, al articolelor 10, 11 și 17 din Regulamentul (CE, Euratom) 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților și al articolelor 10, 12 și 13 din Regulamentul (UE, Euratom) 609/2014 al Consiliului din 26 mai 2014 privind metodele și procedura de punere la dispoziție a resurselor proprii tradiționale și a resurselor proprii bazate pe TVA și pe VNB și privind măsurile pentru a răspunde necesităților trezoreriei.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Republica Italiană la plata a patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Obligă Comisia Europeană la suportarea unei cincimi din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 221, 25.06.2018.


title: Cauza C-316/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Deducerea taxei achitate în amonte — Cheltuieli de administrare a unui fond de dotare care realizează investiții în scopul acoperirii costurilor ansamblului operațiunilor efectuate în aval de persoana impozabilă — Cheltuieli generale)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/21

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
      (Cauza C-316/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Deducerea taxei achitate în amonte - Cheltuieli de administrare a unui fond de dotare care realizează investiții în scopul acoperirii costurilor ansamblului operațiunilor efectuate în aval de persoana impozabilă - Cheltuieli generale)
      (2019/C 305/26)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Intimați: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

         Dispozitivul

      Articolul 168 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că o persoană impozabilă care desfășoară atât activități supuse taxei pe valoarea adăugată, cât și activități scutite de această taxă, care investește donațiile și alocările pe care le primește prin plasarea lor într-un fond și care utilizează veniturile generate de fondul menționat pentru a acoperi costurile ansamblului acestor activități nu este autorizată să deducă, cu titlul de cheltuieli generale, taxa pe valoarea adăugată achitată în amonte și aferentă cheltuielilor legate de această plasare.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza C-345/18 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2019 — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Comisia Europeană (Recurs — Politică comercială — Dumping — Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/176 — Import de acid tartric originar din China și produs de Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolul 3 alineatele (2), (3) și (5) — Absența unui prejudiciu important — Eroare vădită de apreciere — Stabilirea prejudiciului — Evaluarea tuturor factorilor și indicilor economici relevanți care au un impact asupra situației industriei Uniunii Europene — Cotă de piață)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/22

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iulie 2019 — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA/Comisia Europeană
      (Cauza C-345/18 P) (1)

      (Recurs - Politică comercială - Dumping - Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/176 — Import de acid tartric originar din China și produs de Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 3 alineatele (2), (3) și (5) - Absența unui prejudiciu important - Eroare vădită de apreciere - Stabilirea prejudiciului - Evaluarea tuturor factorilor și indicilor economici relevanți care au un impact asupra situației industriei Uniunii Europene - Cotă de piață)
      (2019/C 305/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (reprezentant: R. MacLean, Solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și A. Demeneix, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA și Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza C-387/18: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Polonia) — Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Trimitere preliminară — Articolele 34 și 36 TFUE — Libera circulație a mărfurilor — Măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative — Protecția sănătății și a vieții persoanelor — Import paralel de medicamente — Medicamente de referință și medicamente generice — Condiție potrivit căreia medicamentul importat și cel care a făcut obiectul unei autorizații de introducere pe piață în statul membru de import trebuie să fie ambele medicamente de referință sau ambele medicamente generice)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/23

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Polonia) — Delfarma Sp. z o.o./Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
      (Cauza C-387/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolele 34 și 36 TFUE - Libera circulație a mărfurilor - Măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative - Protecția sănătății și a vieții persoanelor - Import paralel de medicamente - Medicamente de referință și medicamente generice - Condiție potrivit căreia medicamentul importat și cel care a făcut obiectul unei autorizații de introducere pe piață în statul membru de import trebuie să fie ambele medicamente de referință sau ambele medicamente generice)
      (2019/C 305/28)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Delfarma Sp. z o.o.

         Pârât: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Dispozitivul

      Articolele 34 și 36 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care impune, pentru ca o autorizație de import paralel al unui medicament să poată fi acordată, ca acest medicament și medicamentul care a făcut obiectul unei autorizații de introducere pe piață în acel stat membru să fie ambele medicamente de referință sau ambele medicamente generice și care, prin urmare, interzice acordarea oricărei autorizații de import paralel al unui medicament atunci când acesta este un medicament generic, în timp ce medicamentul autorizat deja în statul membru respectiv este un medicament de referință.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-410/18: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif — Luxemburg) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche (Trimitere preliminară — Libera circulație a persoanelor — Egalitate de tratament — Avantaje sociale — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Articolul 7 alineatul (2) — Ajutor financiar pentru studii superioare — Studenți nerezidenți — Condiție legată de durata de muncă a părinților acestora pe teritoriul național — Durată minimă de cinci ani — Perioadă de referință de șapte ani — Mod de calcul al perioadei de referință — Data formulării cererii de ajutor financiar — Discriminare indirectă — Justificare — Proporționalitate)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/23

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif — Luxemburg) — Nicolas Aubriet/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Cauza C-410/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a persoanelor - Egalitate de tratament - Avantaje sociale - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Articolul 7 alineatul (2) - Ajutor financiar pentru studii superioare - Studenți nerezidenți - Condiție legată de durata de muncă a părinților acestora pe teritoriul național - Durată minimă de cinci ani - Perioadă de referință de șapte ani - Mod de calcul al perioadei de referință - Data formulării cererii de ajutor financiar - Discriminare indirectă - Justificare - Proporționalitate)
      (2019/C 305/29)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal administratif

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Nicolas Aubriet

         Pârât: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care subordonează acordarea unui ajutor financiar pentru studii superioare studenților nerezidenți condiției ca, la data formulării cererii de ajutor financiar, unul dintre părinții studentului să fi fost angajat sau să fi desfășurat o activitate în acest stat membru o durată de cel puțin cinci ani într-o perioadă de referință de șapte ani calculată retroactiv de la data formulării cererii de ajutor financiar menționate, în măsura în care aceasta nu permite abordarea de o manieră suficient de largă a existenței unei eventuale legături suficiente cu piața muncii din acest stat membru.

         (1)  JO C 301, 27.8.2018.


title: Cauza C-416/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 — Mykola Yanovych Azarov/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețare a fondurilor și a resurselor economice — Listă a persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui recurentului — Decizie a unei autorități a unui stat terț — Obligația Consiliului să verifice că această decizie a fost luată cu respectarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/24

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 iulie 2019 — Mykola Yanovych Azarov/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-416/18 P) (1)

      (Recurs - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețare a fondurilor și a resurselor economice - Listă a persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui recurentului - Decizie a unei autorități a unui stat terț - Obligația Consiliului să verifice că această decizie a fost luată cu respectarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă)
      (2019/C 305/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Mykola Yanovych Azarov (reprezentanți: A. Egger și G. Lansky, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și J. Bauerschmidt, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 26 aprilie 2018, Azarov/Consiliul (T-190/16, nepublicată, EU:T:2018:232).

                  2)

                  Anulează Decizia (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care îl privesc pe domnul Mykola Yanovych Azarov.

                  3)

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

         (1)  JO C 301, 27.8.2018.


title: Cauza C-434/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2011/70/Euratom — Gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive — Program național — Obligație de transmitere Comisiei Europene)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/25

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-434/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2011/70/Euratom - Gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive - Program național - Obligație de transmitere Comisiei Europene)
      (2019/C 305/31)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Gattinara și M. Patakia, ulterior G. Gattinara și R. Tricot, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de G. Palatiello, avvocato dello Stato)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că, prin faptul că nu a notificat Comisiei programul său național de punere în aplicare a politicii în materie de gestionare a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (4) coroborat cu articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului din 19 iulie 2011 de instituire a unui cadru comunitar pentru gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive.

                  2)

                  Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 285, 13.8.2018.


title: Cauza C-502/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Městský soud v Praze — Republica Cehă) — CS și alții/České aerolinie a.s. (Trimitere preliminară — Transport — Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 5 alineatul (1) litera (c) — Articolul 7 alineatul (1) — Drept la despăgubire — Zbor cu legătură directă — Zbor alcătuit din două zboruri efectuate de operatori de transport aerian diferiți — Întârziere prelungită intervenită cu ocazia celui de al doilea zbor care are punctele de plecare și de sosire în afara Uniunii și care este efectuat de un operator de transport stabilit într-o țară terță)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/26

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 iulie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Městský soud v Praze — Republica Cehă) — CS și alții/České aerolinie a.s.
      (Cauza C-502/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) - Articolul 7 alineatul (1) - Drept la despăgubire - Zbor cu legătură directă - Zbor alcătuit din două zboruri efectuate de operatori de transport aerian diferiți - Întârziere prelungită intervenită cu ocazia celui de al doilea zbor care are punctele de plecare și de sosire în afara Uniunii și care este efectuat de un operator de transport stabilit într-o țară terță)
      (2019/C 305/32)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Městský soud v Praze

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Pârâtă: České aerolinie a.s.

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 coroborate cu articolul 3 alineatul (5) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretate în sensul că, în cadrul unui zbor cu legătură directă alcătuit din două zboruri și care a făcut obiectul unei rezervări unice, cu plecare de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru și cu destinația un aeroport situat într-o țară terță, prin aeroportul din altă țară terță, un pasager afectat la destinația finală de o întârziere de trei ore sau mai mult, care își are originea în cel de al doilea zbor, asigurat, în cadrul unui acord de partajare a codurilor, de un operator de transport stabilit într-o țară terță, își poate îndrepta acțiunea în despăgubire în temeiul acestui regulament împotriva operatorului de transport aerian comunitar care a efectuat primul zbor.

         (1)  JO C 341, 24.9.2018.


title: Cauza C-485/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 25 iunie 2019 — LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 25 iunie 2019 — LH/PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.
      (Cauza C-485/19)
      (2019/C 305/33)
      Limba de procedură: slovaca

         Instanța de trimitere

      Krajský súd v Prešove

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LH

         Pârâtă: PROFI CREDIT Slovakia, s.r.o.

         Întrebările preliminare

                  A.

                              1)

                              Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumit în continuare „articolul 47 din cartă”), și implicit dreptul consumatorului la o protecție jurisdicțională efectivă, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări — precum cea prevăzută la articolul 107 alineatul (2) din Codul civil slovac privind prescrierea dreptului consumatorului într-un termen de prescripție obiectiv de 3 ani — potrivit căreia dreptul consumatorului la restituirea unei prestații care decurge dintr-o clauză contractuală abuzivă se prescrie chiar în cazul în care consumatorul respectiv nu este în măsură să evalueze el însuși clauza contractuală abuzivă, iar o astfel de prescripție curge chiar în situația în care consumatorul nu avea cunoștință de caracterul abuziv al clauzei contractuale?

                              2)

                              În cazul în care reglementarea privind prescrierea dreptului consumatorului într-un termen obiectiv de 3 ani, în pofida ignoranței consumatorului, este compatibilă cu articolul 47 din cartă și cu principiul efectivității, instanța de trimitere adresează următoarea întrebare:
                              articolul 47 din cartă și principiul efectivității se opun unei astfel de practici naționale, potrivit căreia revine consumatorului sarcina de a dovedi în justiție că persoanele care acționează pentru creditor aveau cunoștință de faptul că creditorul încalcă drepturile consumatorului, în speță de faptul că, prin neindicarea dobânzii anuale efective (DAE) exacte, creditorul încalcă o normă legală, precum și de a dovedi cunoașterea faptului că, în acest caz, împrumutul este acordat fără dobândă și că creditorul s-a îmbogățit fără justă cauză prin perceperea dobânzilor?

                              3)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea A. 2), care sunt, așadar, persoanele, dintre administratorii, asociații sau reprezentanții comerciali ai creditorului, cu privire la care consumatorul trebuie să dovedească cunoașterea aspectelor menționate în aceeași întrebare?

                              4)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea A. 2), ce grad de cunoaștere este suficient pentru îndeplinirea obiectivului de a dovedi intenția furnizorului de a încălca reglementarea în discuție de pe piața financiară?

                  B.

                              1)

                              Efectele directivelor și ale jurisprudenței relevante a Curții de Justiție a Uniunii Europene în această privință, precum Hotărârea Rasmussen (C-441/14, EU:C:2016:278), Hotărârea Pfeiffer (C-397/01-C-403/01, EU:C:2004:584, punctele 113 și 114), Hotărârea Kücükdeveci (C-555/07, EU:C:2010:21, punctul 48), Hotărârea Impact (C-268/06, EU:C:2008:223, punctul 100), Hotărârea Dominguez (C-282/10, punctele 25 și 27) și Hotărârea Association de médiation sociale (C-176/12, EU:C:2014:2, punctul 38), se opun unei astfel de practici naționale, în temeiul căreia instanța națională a ajuns la concluzia privind interpretarea conformă cu dreptul Uniunii Europene, fără a utiliza metode de interpretare și fără o motivare corespunzătoare?

                              2)

                              În cazul în care, în urma aplicării unor metode de interpretare, cum ar fi în special interpretarea teleologică, interpretarea autentică, interpretarea istorică, interpretarea sistematică și interpretarea logică (metoda a contrario și metoda reductio ad absurdum), și în urma aplicării legislației naționale în ansamblul său, pentru a atinge obiectivul prevăzut la articolul 10 alineatul (2) literele (h) și (i) din Directiva 2008/48 (1) (denumită în continuare „directiva”), instanța ajunge la concluzia că interpretarea conformă cu dreptul Uniunii conduce la o situație contra legem, se poate recunoaște — de exemplu prin comparație cu raporturile existente în caz de discriminare sau de protecție a lucrătorilor — un efect direct al dispoziției menționate a directivei, în scopul protecției profesioniștilor față de consumatori în raporturile de credit dintre profesioniști și consumatori, și se poate lăsa neaplicată dispoziția legală care nu este conformă cu dreptul Uniunii Europene?

         (1)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO 2008, L 133, p. 66).


title: Cauza C-573/19: Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/29

      Acțiune introdusă la 26 iulie 2019 — Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-573/19)
      (2019/C 305/36)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara, E. Manhaeve, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții să constate că:

                  1)

                  din cauza încălcării sistematice și continue a valorilor-limită anuale de NO2

                              i.

                              începând cu anul 2010 și fără întrerupere în zonele IT0118 (aglomerarea urbană Torino), IT0306 (aglomerarea urbană Milano), IT0307 (aglomerarea urbană Bergamo), IT0308 (aglomerarea urbană Brescia), IT0309 (zona A — câmpie cu grad ridicat de urbanizare), IT0906 (aglomerarea urbană Firenze), IT0711 (comuna Genova), IT1215 (aglomerarea urbană Roma),

                              ii.

                              începând cu anul 2010 până în anul 2012, după care din nou începând cu anul 2014 fără întrerupere în zonele IT1912 (aglomerarea urbană Catania) și IT1914 (zone industriale),

                        încălcare care încă persistă, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 din Directiva 2008/50/CE privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (1) coroborat cu anexa XI la această directivă;

                  2)

                  prin faptul că nu a adoptat cu începere de la 11 iunie 2010 măsurile adecvate pentru garantarea respectării valorilor-limită de NO2 în zonele indicate la punctul 1, Republica Italiană nu și-a îndeplinit în mod sistematic și continuu obligațiile care îi revin atât în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50, cât și în temeiul acestui articol coroborat cu dispozițiile anexei XV litera A la această directivă, încălcare care încă persistă;

                  3)

                  și să oblige, în consecință, Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

            În susținerea primului motiv
         , Comisia arată că datele obținute cu privire la concentrația de NO2 în zonele în discuție demonstrează existența unei încălcări sistematice și continue a dispozițiilor articolului 13 din Directiva 2008/50 coroborate cu cele ale anexei XI la aceasta. Potrivit acestor dispoziții, nivelul de concentrație a acestor substanțe nu poate depăși anumite limite anuale determinate. În unele zone, limitele menționate au fost încălcate fără nicio întrerupere de mai mult de 10 ani.

            În susținerea celui de al doilea motiv
         , Comisia consideră că Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin atât în temeiul articolului 23 alineatul (1) din Directiva 2008/50, cât și în temeiul acestui articol coroborat cu dispozițiile anexei XV litera A la această directivă. Astfel, în primul rând, planurile privind calitatea aerului adoptate ca urmare a depășirii valorilor-limită de concentrație de NO2 nu permit nici să se atingă acele valori-limită, nici să se limiteze depășirea lor în cel mai scurt timp posibil. În al doilea rând, multe dintre aceste planuri nu conțin informațiile impuse la litera A din anexa XV la directiva menționată, informații a căror menționare este obligatorie în temeiul articolului 23 alineatul (1) al treilea paragraf din această directivă.

         (1)  Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO 2008, L 152, p. 1).


title: Cauza T-94/15 RENV: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Binca Seafoods/Comisia („Producția și etichetarea produselor ecologice — Regulamentul (CE) nr. 834/2007 — Modificări ale Regulamentului (CE) nr. 889/2008 — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 — Interzicerea hormonilor — Neprelungirea perioadei tranzitorii privind animalele de acvacultură, prevăzută la articolul 95 alineatul (11) din Regulamentul nr. 889/2008 — Moduri de reproducere — Autorizarea excepțională a recoltării de efective tinere de animale sălbatice pentru acvacultură în scopul îngrășării — Egalitate de tratament”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/31

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2019 — Binca Seafoods/Comisia
      (Cauza T-94/15 RENV) (1)

      („Producția și etichetarea produselor ecologice - Regulamentul (CE) nr. 834/2007 - Modificări ale Regulamentului (CE) nr. 889/2008 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 - Interzicerea hormonilor - Neprelungirea perioadei tranzitorii privind animalele de acvacultură, prevăzută la articolul 95 alineatul (11) din Regulamentul nr. 889/2008 - Moduri de reproducere - Autorizarea excepțională a recoltării de efective tinere de animale sălbatice pentru acvacultură în scopul îngrășării - Egalitate de tratament”)
      (2019/C 305/37)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Binca Seafoods GmbH (München, Germania) (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis, G. von Rintelen și K. Walkerová, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 889/2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului în ceea ce privește originea animalelor de acvacultură ecologice, practicile de creștere a animalelor de acvacultură, hrana pentru animalele de acvacultură ecologice și produsele și substanțele autorizate pentru utilizarea în acvacultura ecologică (JO 2014, L 365, p. 97).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Bianca Seafoods GmbH la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului și a Curții.

         (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza T-582/15: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2019 — Silver Plastics și Johannes Reifenhäuser/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața ambalajelor alimentare pentru vânzarea cu amănuntul — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE — Dovada participării la înțelegere — Încălcare unică și continuă — Principiul egalității armelor — Dreptul «la confruntare» — Comunicarea din 2006 privind cooperarea — Valoare adăugată semnificativă — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Orientările din anul 2006 privind calcularea amenzilor — Egalitate de tratament — Plafon al amenzii”)

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/32

      Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2019 — Silver Plastics și Johannes Reifenhäuser/Comisia
      (Cauza T-582/15) (1)

      („Concurență - Înțelegeri - Piața ambalajelor alimentare pentru vânzarea cu amănuntul - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE - Dovada participării la înțelegere - Încălcare unică și continuă - Principiul egalității armelor - Dreptul «la confruntare» - Comunicarea din 2006 privind cooperarea - Valoare adăugată semnificativă - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Orientările din anul 2006 privind calcularea amenzilor - Egalitate de tratament - Plafon al amenzii”)
      (2019/C 305/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Germania) și Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (reprezentanți: inițial M. Wirtz, S. Möller și W. Carstensen, ulterior M. Wirtz, S. Möller și C. Karbaum, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Biolan, G. Meessen, I. Zaloguin și L. Wildpanner, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, cu titlu principal, anularea în parte a Deciziei C(2015) 4336 final a Comisiei din 24 iunie 2015 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39563 — Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul) și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Silver Plastics GmbH & Co. KG și Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza C-150/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Koszalinie (Polonia) la 21 februarie 2019 — V.C. Sp. z o.o./P.K.

text:
               23.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Rejonowy w Koszalinie (Polonia) la 21 februarie 2019 — V.C. Sp. z o.o./P.K.
      (Cauza C-150/19)
      (2019/C 319/25)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Koszalinie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: V.C. Sp. z o.o.

         Pârât: P.K.
      Prin Ordonanța din 4 iunie 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a decis radierea cauzei C 150/19 din registrul Curții.


title: Cauza C-495/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 9 iulie 2019 – Passenger Rights spółka akcyjna w Warszawie/Ryanair DAC w Dublinie (Irlanda)

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 9 iulie 2019 – Passenger Rights spółka akcyjna w Warszawie/Ryanair DAC w Dublinie (Irlanda)
      (Cauza C-495/19)
      (2019/C 337/08)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Passenger Rights SA

         Pârâtă: Ryanair DAC, Dublin (Irlanda)

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2 [lit.] b), [articolul] 3 alineatele (1) [și] 2 și [articolul] 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE [a Consiliului] din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și articolul 25 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (2) – în ceea ce privește examinarea validității unei convenții atributive de competență, trebuie interpretate în sensul că lipsa unei negocieri individuale a clauzelor contractuale și clauzele abuzive rezultate dintr-o convenție atributivă de competență pot fi invocate și de beneficiarul final al unei creanțe cesionate de un consumator, care nu are însă el însuși calitatea de consumator?

         (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

         (2)  JO 2012, L 351, p. 1.