title: Cauza T-712/16: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2016 – Deutsche Lufthansa/Comisia

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/28

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2016 – Deutsche Lufthansa/Comisia
   (Cauza T-712/16)
   (2016/C 462/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Germania) (reprezentant: S. Völcker, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot sau în parte a Deciziei C(2016) 4964 final a Comisiei din 25 iulie 2016 în cazul M.3770 – Lufthansa/Swiss – Decizia Comisiei privind solicitarea Lufthansa de acordare a unei derogări parţiale de la angajamentele referitoare la rutele Zürich-Stockholm şi Zürich-Varşovia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia trebuie anulată, întrucât este afectată de o eroare vădită de apreciere şi, în consecinţă, încalcă principiile proporţionalităţii şi protecției încrederii legitime prin refuzul de a revizui şi/sau de a acorda o derogare de la unele angajamente impuse prin Decizia Comisiei din 4 iulie 2005 în cazul COMP/M.3370 – Lufthansa/Swiss.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia trebuie anulată, întrucât Comisia a încălcat principiul bunei administrări omiţând să evalueze cu atenţie şi cu imparţialitate toate elementele cazului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia trebuie anulată, întrucât Comisia a săvârşit un abuz de putere prin eludarea procedurii administrative prevăzute de Regulamentul nr. 1/2003.


title: Cauza C-571/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hessischen Finanzgericht (Germania) la 6 noiembrie 2015 – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hessischen Finanzgericht (Germania) la 6 noiembrie 2015 – Wallenborn Transports SA/Hauptzollamt Gießen
   (Cauza C-571/15)
   (2016/C 090/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hessisches Finanzgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Wallenborn Transports SA

      Pârât: Hauptzollamt Gießen

      Întrebările preliminare

               1)

               Prima întrebare:
               Dispoziția în materia taxei pe valoarea adăugată a unui stat membru potrivit căreia zonele libere de control tip I (porturi libere) nu fac parte din teritoriul național reprezintă una dintre situațiile în sensul articolului 156 din Directiva privind sistemul taxei pe valoarea adăugată (1), astfel cum sunt menționate la articolul 61 primul paragraf și la articolul 71 alineatul (1) primul paragraf din aceeași directivă?
               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:

               2)

               A doua întrebare:
               În privința bunurilor care sunt supuse unor taxe vamale, faptul generator intervine și TVA-ul devine exigibil în conformitate cu articolul 71 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva TVA în același moment în care intervine faptul generator și devin exigibile taxele vamale, atunci când faptul generator și exigibilitatea taxelor vamale se produc în cadrul unei zone libere de control tip I și când legislația în materie de TVA a statului membru de care aparține zona liberă prevede că zonele libere de control tip I (porturi libere) nu fac parte din teritoriul național?
               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:

               3)

               A treia întrebare:
               În privința unei mărfi transportate într-o zonă liberă de control tip I sub regim de tranzit extern, fără ca acest regim să se fi încheiat, marfa fiind sustrasă de sub supravegherea vamală în zona liberă, astfel încât pentru aceasta ia naștere o datorie vamală în temeiul articolului 203 alineatul (1) din Codul vamal (2), faptul generator intervine și TVA-ul devine exigibil în același moment, ulterior intervenirii unui alt fapt generator, și anume conform articolului 204 alineatul (1) litera (a) din Codul vamal, întrucât anterior acțiunii prin care marfa a fost sustrasă de sub supravegherea vamală nu s-a procedat la prezentarea mărfii unei autorități vamale situate pe teritoriul național, competentă pentru zona liberă, iar regimul de tranzit pe teritoriul respectiv s-a încheiat?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7)

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58)]


title: Cauza C-417/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – ÖBB Personenverkehr AG/Gotthard Starjakob [Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2000/78/CE – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) – Articolul 6 alineatul (1) – Discriminare în funcție de vârstă – Reglementare națională care condiționează luarea în calcul, în vederea determinării remunerației, a perioadelor de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani de o prelungire a perioadelor de promovare – Justificare – Capacitatea de a atinge scopul urmărit – Posibilitatea de a contesta prelungirea perioadelor de promovare]

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – ÖBB Personenverkehr AG/Gotthard Starjakob
      (Cauza C-417/13) (1)

      ([Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) - Articolul 6 alineatul (1) - Discriminare în funcție de vârstă - Reglementare națională care condiționează luarea în calcul, în vederea determinării remunerației, a perioadelor de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani de o prelungire a perioadelor de promovare - Justificare - Capacitatea de a atinge scopul urmărit - Posibilitatea de a contesta prelungirea perioadelor de promovare])
      (2015/C 107/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ÖBB Personenverkehr AG

         Pârât: Gotthard Starjakob

         Dispozitivul

                  1)

                  Dreptul Uniunii, în special articolul 2 și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, pentru a pune capăt unei discriminări în funcție de vârstă, ia în calcul perioadele de serviciu anterioare vârstei de 18 ani, dar care, simultan, cuprinde o regulă care nu este în realitate aplicabilă decât agenților care sunt victime ale acestei discriminări, care prelungește cu un an perioada necesară pentru promovarea în fiecare dintre primele trei trepte de salarizare și care, prin aceasta, menține în mod definitiv un tratament diferențiat în funcție de vârstă.

                  2)

                  Dreptul Uniunii, în special articolul 16 din Directiva 2000/78, trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională care urmărește să pună capăt unei discriminări în funcție de vârstă nu trebuie în mod necesar să permită unui agent ale cărui perioade de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani nu au fost luate în calcul pentru promovare să obțină o compensație financiară care să corespundă plății diferenței dintre remunerația pe care ar fi obținut-o în lipsa unei astfel de discriminări și cea pe care a obținut-o în mod efectiv. Cu toate acestea, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal și atât timp cât nu va fi fost adoptat un sistem care să elimine discriminarea în funcție de vârstă într-un mod conform cu prevederile Directivei 2000/78, restabilirea egalității de tratament presupune ca agenților a căror experiență a fost dobândită, fie și numai în parte, înaintea vârstei de 18 ani să li se acorde aceleași avantaje ca cele de care au putut beneficia agenții care au obținut, după ce au împlinit această vârstă, o experiență de aceeași natură și cu o durată comparabilă, atât în ceea ce privește luarea în calcul a perioadelor de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani, cât și în ceea ce privește promovarea în grila de salarizare.

                  3)

                  Dreptul Uniunii, în special articolul 16 din Directiva 2000/78, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca legiuitorul național să prevadă, pentru luarea în calcul a perioadelor de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani, o obligație de cooperare în temeiul căreia un agent trebuie să furnizeze angajatorului său dovezile aferente acestor perioade. Cu toate acestea, nu constituie un abuz de drept faptul că un agent refuză să coopereze în vederea aplicării unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care conține o discriminare pe motive de vârstă, contrară Directivei 2000/78, și nici acțiunea sa prin care urmărește obținerea unei plăți destinate să restabilească egalitatea de tratament în raport cu agenții care au obținut, după ce au împlinit această vârstă, o experiență de aceeași natură și cu o durată comparabilă cu a sa.

                  4)

                  Principiul efectivității trebuie interpretat în sensul că nu se opune, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, ca un termen național de prescripție a drepturilor care își au temeiul în dreptul Uniunii să înceapă să curgă înainte de data pronunțării unei hotărâri a Curții care a clarificat situația juridică în materie.

         (1)  JO C 325, 9.11.2013.


               28.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 163/12

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
   (Cauza E-7/14)
   (2014/C 163/11)
   La data de 14 ianuarie 2014, la Curtea de Justiție a AELS a fost introdusă o acțiune împotriva Regatului Norvegiei de către Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Gjermund Mathisen, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, BELGIA.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin menținerea în vigoare a normelor naționale care dispun obligativitatea plății integrale a taxei de înmatriculare pentru autoturismele înmatriculate în străinătate, acordate în leasing, care sunt importate temporar de către rezidenții norvegieni în Norvegia, fără ca aceștia să aibă vreun drept la scutire sau rambursare în cazul în care vehiculele respective nu sunt destinate utilizării în principal în Norvegia, în mod permanent, sau nu sunt utilizate efectiv în acest mod, Norvegia nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 36 din Acordul privind SEE.

               2.

               Să dispună ca Regatul Norvegiei să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Legislația norvegiană prevede că autoturismele înmatriculate în străinătate, acordate în regim de leasing, care sunt importate temporar de către rezidenții norvegieni, în principiu fac obiectul plății integrale a taxei de înmatriculare, din momentul în care sunt utilizate în Norvegia. Autoritatea AELS de Supraveghere consideră că acest fapt contravine principiului liberei circulații a serviciilor. Autoritatea susține că Norvegia nu a adoptat, până în prezent, măsurile legislative necesare pentru a se asigura respectarea articolului 36 din Acordul privind SEE.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține, printre altele, că articolul 36 din Acordul privind SEE împiedică aplicarea acelor legi naționale care, fără nicio justificare obiectivă, constituie un obstacol în calea exercitării dreptului la libera circulație a serviciilor de către un furnizor de servicii.


title: Cauza F-109/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2012 — AU/Comisia Europeană (Funcție publică — Agenți contractuali — Pensii — Indemnizație de plecare)

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2012 — AU/Comisia Europeană
   (Cauza F-109/10) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Pensii - Indemnizație de plecare)
   2012/C 194/46
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: AU (reprezentant: R. Oehmen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care se refuză plata către reclamant a unei indemnizații de plecare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AU suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011, p. 43.


title: Cauza F-33/10: Acțiune introdusă la 19 mai 2010 — Lebedef/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/53

         Acțiune introdusă la 19 mai 2010 — Lebedef/Comisia
   (Cauza F-33/10)
   ()
   2010/C 209/83
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2005-31 decembrie 2005, astfel cum a fost întocmit ca urmare a anulării acestuia de Tribunalul Funcției Publice prin Hotărârea pronunțată în cauza F-36/07

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului asupra evoluției carierei (REC/CDR) reclamantului pentru perioada 1 ianuarie 2005-31 decembrie 2005, astfel cum a fost întocmit ca urmare a anulării acestuia de Tribunalul Funcției Publice prin Hotărârea din 7 mai 2008 în cauza F-36/07, Lebedef/Comisia;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-50/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/24/CE — Specialități farmaceutice — Produse medicamentoase tradiționale din plante — Cod comunitar — Produse medicamentoase de uz uman — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-50/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/24/CE - Specialități farmaceutice - Produse medicamentoase tradiționale din plante - Cod comunitar - Produse medicamentoase de uz uman - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2007/C 211/18)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare, în ceea ce privește produsele medicamentoase tradiționale din plante, a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase de uz uman (JO L 136, p. 85)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare, în ceea ce privește produsele medicamentoase tradiționale din plante, a Directivei 2001/83/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase de uz uman, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-233/11 P: Recurs introdus la 16 mai 2011 de Siemens Transmission & Distribution SA și Nuova Magrini Galileo SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, Siemens AG Österreich și alții/Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/18

         Recurs introdus la 16 mai 2011 de Siemens Transmission & Distribution SA și Nuova Magrini Galileo SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) pronunțate la 3 martie 2011 în cauzele conexate T-122/07-T-124/07, Siemens AG Österreich și alții/Comisia
   (Cauza C-233/11 P)
   2011/C 204/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: Siemens Transmission & Distribution SA și Nuova Magrini Galileo SpA (reprezentanți: H. Wollmann, F. Urlesberger, avocați)

      Celelalte părți în proces: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea punctului 2 al Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 3 martie 2011 (cauzele conexate T-122/07–T-124/07), în măsura în care se anulează articolul 2 literele (j) și (k) din Decizia C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 în cazul COMP/F/38.89 — Instalații de comutație cu izolație în gaz;

               —

               anularea punctului 3 prima liniuță din hotărârea atacată, precum și menținerea articolului 2 literele (j) și (k) din Decizia C(2006) 6762 final a Comisiei și, în ceea ce privește articolul 2 litera (k) din decizia menționată, pronunțarea unei hotărâri în sensul ca fiecare dintre debitorii solidari să suporte în raport cu ceilalți codebitori solidari o treime din plata în sumei de 4 500 000 de euro;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea punctului 3 prima liniuță din hotărârea atacată și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               în orice situație, anularea punctului 7 din hotărârea atacată și obligarea intimatei la plata integrală a cheltuielilor de judecată efectuate în cauza T-124/07, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Prin faptul că Tribunalul s-a pronunțat ultra petita în raport cu solicitările recurentelor, acesta a anulat astfel amenda la care Schneider Electric SA a fost obligată cu titlu personal și a adăugat în mod nelegal această amendă la amenda solidară impusă recurentelor. Hotărârea atacată încalcă în această privință unele principii fundamentale de drept. Astfel, Tribunalul a încălcat principiul ultra vires și principiul implicit prevăzut la articolul 263 TFUE potrivit căruia nimeni nu poate introduce o acțiune în numele altuia.
   În continuare, prin faptul că Tribunalul s-a pronunțat ultra petita în raport cu solicitările recurentelor, acesta a adus atingere autorității de lucru judecat a deciziei Comisiei în privința Schneider Electric SA. Această încălcare nelegală a autorității de lucru judecat este contrară principiului securității juridice.
   Recurentelor nu li s-a acordat posibilitatea de a prezenta observații cu privire la constatările principale ale Tribunalului. Această împrejurare constituie o încălcare a unei norme de procedură la Tribunal întrucât a fost încălcat dreptul recurentelor de a fi ascultate în temeiul articolului 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.


title: Cauza T-102/08 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 octombrie 2009 — Sundholm/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Notare — Raport asupra evoluției carierei întocmit în executarea unei hotărâri a Tribunalului — Exercițiul de evaluare 2001/2002 — Absențe motivate — Obligația de motivare )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/43

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 6 octombrie 2009 — Sundholm/Comisia
   (Cauza T-102/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Notare - Raport asupra evoluției carierei întocmit în executarea unei hotărâri a Tribunalului - Exercițiul de evaluare 2001/2002 - Absențe motivate - Obligația de motivare”)
   2009/C 282/82
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Celelalte parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 13 decembrie 2007, Sundholm/Comisia (F-27/07, nepublicată încă în Repertoriu), și având ca obiect anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 13 decembrie 2007, Sundholm/Comisia (F-27/07, nepublicată încă în Repertoriu).

               2.

               Anulează decizia din 2 iunie 2006 prin care evaluatorul de apel a adoptat raportul asupra evoluției carierei doamnei Asa Sundholm pentru perioada cuprinsă între 1 iulie 2001 și 31 decembrie 2002.

               3.

               Respinge celelalte capete de cerere formulate în cadrul acțiunii în primă instanță.

               4.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului Funcției Publice precum și prezentului recurs.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-650/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Knus-Galán/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/64

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Knus-Galán/Parlamentul
   (Cauza T-650/15)
   (2016/C 048/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Minna Knus-Galán (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8551 C a Parlamentului European din 14 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-263/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Ainārs Rēdlihs/Valsts ieņēmumu dienests (A șasea directivă TVA — Directiva 2006/112/CE — Noțiunea „activitate economică” — Livrări de lemn în vederea acoperirii prejudiciilor cauzate de o furtună — Regim de taxare inversă — Neînscrierea în registrul persoanelor impozabile plătitoare de taxă — Amendă — Principiul proporționalității)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Ainārs Rēdlihs/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-263/11) (1)

   (A șasea directivă TVA - Directiva 2006/112/CE - Noțiunea „activitate economică” - Livrări de lemn în vederea acoperirii prejudiciilor cauzate de o furtună - Regim de taxare inversă - Neînscrierea în registrul persoanelor impozabile plătitoare de taxă - Amendă - Principiul proporționalității)
   2012/C 295/21
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ainārs Rēdlihs

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 4 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) și a articolului 9 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 decembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Noțiunile de persoană impozabilă și de activitate economică — Vânzări de lemn efectuate de o persoană fizică, proprietară a unor bunuri forestiere destinate satisfacerii propriilor necesități, în vederea acoperirii prejudiciilor cauzate de o furtună — Conformitate cu principiul proporționalității a unei măsuri naționale prin care se sancționează cu amendă, echivalentă cuantumului taxei datorate în mod normal pentru valoarea bunurilor vândute, faptul de a nu se fi înscris în registrul persoanelor impozabile plătitoare de taxă pe valoarea adăugată, deși persoana respectivă nu ar fi trebuit să plătească taxa chiar dacă s-ar fi înscris în registru

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/138/CE a Consiliului din 19 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că livrările de lemn efectuate de o persoană fizică în scopul acoperirii consecințelor unui eveniment de forță majoră fac parte din cadrul exploatării unui bun corporal care trebuie calificată ca „activitate economică” în sensul acestei dispoziții, întrucât livrările respective sunt executate în scopul obținerii de venituri cu caracter de continuitate. Revine instanței naționale sarcina de a aprecia toate datele cauzei pentru a stabili dacă exploatarea unui bun corporal, cum este o pădure, se desfășoară în scopul obținerii de venituri cu caracter de continuitate.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu este exclus ca o normă de drept național care permite impunerea unei amenzi stabilite la nivelul cotei standard de taxă pe valoarea adăugată aplicabile în funcție de valoarea bunurilor care fac obiectul livrărilor efectuate, unui particular care nu și-a îndeplinit obligația de a se înscrie în registrul persoanelor impozabile plătitoare de taxă pe valoarea adăugată și care nu era persoana obligată la plata acestei taxe, să fie contrară principiului proporționalității. Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă cuantumul sancțiunii nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor care constau în asigurarea perceperii exacte a taxei și evitarea fraudei, având în vedere împrejurările speței și în special suma impusă în mod concret și eventuala existență a unei fraude sau a unei eludări a legislației aplicabile imputabile persoanei impozabile a cărei neînregistrare este sancționată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Cauza T-558/11: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2012 — Atlas/OAPI — Couleurs de Tollens (ARTIS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ARTIS — Marcă națională verbală anterioară ARTIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 207/2009” ]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/36

         Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2012 — Atlas/OAPI — Couleurs de Tollens (ARTIS)
   (Cauza T-558/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ARTIS - Marcă națională verbală anterioară ARTIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 207/2009)
   2013/C 9/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Atlas sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Couleurs de Tollens (Clichy, Franța) (reprezentant: J.-G. Monin, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 iulie 2011 (cauza R 1253/2010-1) privind o procedură de opoziție între Couleurs de Tollens-Agora și Atlas sp. z o.o.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Atlas sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate de Couleurs de Tollens în procedura desfășurată la camera de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza T-694/14: Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2015 – EREF/Comisia („Acțiune în anulare — Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 — Asociație — Lipsa afectării directe a membrilor — Inadmisibilitate”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/55

         Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2015 – EREF/Comisia
   (Cauza T-694/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 - Asociație - Lipsa afectării directe a membrilor - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 038/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Renewable Energies Federation (EREF) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: U. Prall, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, K. Herrmann și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Comunicării Comisiei din 28 iunie 2014 intitulate „Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020” (JO C 200, p. 1) în ceea ce privește criteriile de apreciere a compatibilității cu piața internă a ajutoarelor acordate pentru producția de energie din surse regenerabile

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă European Renewable Energies Federation (EREF) la suportarea, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza T-741/14: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – Hersill/EUIPO – KCI Licensing (VACUP) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VACUP — Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare MINIVAC și V. A. C. — Lipsa unei utilizări serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/15

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – Hersill/EUIPO – KCI Licensing (VACUP)
   (Cauza T-741/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale VACUP - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare MINIVAC și V. A. C. - Lipsa unei utilizări serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 129/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hersill, SL (Móstoles, Spania) (reprezentanți: M. Aznar Alonso și P. Koch Moreno, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: KCI Licensing, Inc (San Antonio, Texas, Statele Unite) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 august 2014 (cauza R 1520/2013-2), privind o procedură de opozție între KCI Licensing și Hersill

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 14 august 2014 (cauza R 1520/2013-2).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Hersill, SL.

               3)

               KCI Licensing, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-204/10 P: Recurs introdus la 28 aprilie 2010 de Enercon GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camea a șasea) pronunțate la 3 februarie 2010 în cauza T-472/07 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/21

         Recurs introdus la 28 aprilie 2010 de Enercon GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camea a șasea) pronunțate la 3 februarie 2010 în cauza T-472/07 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-204/10 P)
   2010/C 179/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Enercon GmbH (reprezentanți: J. Mellor, Barrister, R. Böhm, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hasbro Inc.

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Admiterea recursului declarat împotriva Hotărârii Tribunalului și anularea acesteia din urmă, anularea Deciziei Camerei a patra de recurs și, dacă este necesar, anularea Deciziei diviziei de opoziție;

               —

               (dacă este necesar) trimiterea cauzei la Oficiu în vederea unei noi examinări a aspectelor privind opoziția;

               —

               obligarea intervenientei și a Oficiului la plata către recurentă a cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul nu a recunoscut erorile cuprinse în Decizia Camerei de recurs care se întemeia la rândul său pe decizia nelegală a diviziei de opoziție. În special nu s-a recunoscut deloc că (a) Hotărârea Medion (1) se referea la o situație excepțională în care nu se aplică regula obișnuită potrivit căreia în mod normal consumatorul mediu percepe o marcă în baza unei impresii globale (b) însă în acest caz nu exista nicio împrejurare suficientă să justifice o astfel de abordare excepțională. În cazul în speță niciun element al mărcii anterioare nu avea o „poziție distinctivă autonomă”.
   În plus, recurenta susține că, din cauza aplicării incorecte a unui principiu de tipul Medion în etapa incipientă a aprecierii similitudinii, evaluarea globală a riscului de confuzie nu a fost efectuată în mod adecvat.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004, p. 31.


title: Cauza C-515/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „4finance” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Sistem de promovare piramidală — Pertinența cotizației eventuale a consumatorilor, plătită în scopul de a primi o contraprestație — Interpretarea noțiunii „cotizație” )

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „4finance” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-515/12) (1)

   ((Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Sistem de promovare piramidală - Pertinența cotizației eventuale a consumatorilor, plătită în scopul de a primi o contraprestație - Interpretarea noțiunii „cotizație”))
   2014/C 159/08
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: –„4finance” UAB

      Pârâți: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Interpretarea punctului 14 din anexa I la Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) – Sistem de împrumut piramidal care permite unui consumator, după plata unei cotizații simbolice, să primească o parte provenind în special din intrarea altor consumatori și nu din vânzarea sau consumul produselor – Impactul cuantumului cotizației pentru calificarea sistemului drept sistem de împrumut piramidal – Importanța proporției finanțării părților prin cotizațiile noilor consumatori – Cerința ca această parte să fie în întregime sau în cea mai mare parte finanțată din contribuțiile noilor membri

      Dispozitivul

   Punctul 14 din anexa I la Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretat în sensul că un sistem de promovare piramidală nu constituie o practică comercială neloială în orice împrejurări decât atunci când un astfel de sistem impune consumatorului o cotizație financiară, indiferent de cuantumul său, în schimbul posibilității acestuia din urmă de a primi o parte din sumele provenite în special din cotizațiile pe care le vor plăti noii membri, iar nu din vânzarea sau consumul produselor.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-451/17: Acțiune introdusă la 20 iulie 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Comisia

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/15

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Comisia
   (Cauza T-451/17)
   (2017/C 318/21)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie e.V. (Berlin, Germania) (reprezentanți: R. Stein, P. Friton și H.-J. Prieß, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Comunicării Comisiei având numărul de înregistrare BK/abd/ener.c.1(2017)2122195, în măsura în care, la calcularea emisiilor de gaze cu efect de seră provenite de la biomotorină, la pagina 5 a acesteia se prevede utilizarea unei cantități de emisii de 99,57 g CO2eq per MJ de metanol și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea Directivei 2009/28/CE (1) prin derogarea de la metodologia de calcul prestabilită

                           —

                           Reclamanta susține că, potrivit articolului 19 alineatul (1) litera (b), în cazul în care la calcularea unei cantități de emisii se recurge la valorile efective, se aplică metodologia prevăzută în partea C a anexei V la Directiva 2009/28/CE. Potrivit punctului 13 din partea C a anexei V la Directiva 2009/28/CE, emisiile provenite de la combustibilul utilizat, eu, se consideră ca având valoarea zero pentru biocarburanți și biolichide. Comunicarea atacată impune sistemelor de certificare voluntară să utilizeze într-un anumit termen un mod de calcul care derogă de la cel prevăzut la punctul 13 din partea C a anexei V la Directiva 2009/28/CE, care cuprinde și emisiile provenite din utilizarea carburanților.

                           —

                           Derogarea față de punctul 13 din partea C a anexei V la Directiva 2009/28/CE încalcă dispozițiile procedurale ale acestei directive. Potrivit articolului 19 alineatul (7) a doua teză din directivă, o adaptare a metodologiei prevăzute în anexa V la directivă necesită întotdeauna respectarea procedurii prevăzute la articolul 25 alineatul (4) din directivă. Această normă face trimitere la rândul său la articolul 5a alineatele (1)-(4) și la articolul 7 din Decizia 1999/468/CE (2), având în vedere articolul 8 din această decizie, potrivit căruia trebuie convocat un comitet pentru procedura de reglementare cu control, iar Parlamentul European și Consiliul European trebuie să exercite un control. În opinia reclamantei, nu ar fi trebuit să se aleagă o formă a comunicării pe termen scurt și informală.

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea principiilor dreptului Uniunii ale proporționalității, securității juridice și încrederii legitime, prin stabilirea unui termen de tranziție nerezonabil, până la 1 septembrie 2017, în care sistemele de certificare au obligația implementării metodologiei care încalcă directiva

                           —

                           Nu este garantată încrederea legitimă, întrucât termenele de procedură și de transpunere sunt nerezonabil de scurte.

                           —

                           Există o încălcare a principiului securității juridice din cauza dificultăților de transpunere excesive.

      (1)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).

      (2)  Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (JO 1999, L 184, p. 23, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 159).


title: Cauza C-31/08: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/23

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-31/08)
   (2008/C 79/39)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: C. Zadra, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/51/CE (1) a Comisiei din 6 iunie 2006 de modificare în sensul adaptării la progresul tehnic a anexei I la Directiva 2005/55/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului și a anexelor IV și V la Directiva 2005/78/CE (3) privind cerințele pentru sistemul de monitorizare a controlului emisiilor vehiculelor și excepții pentru motoarele alimentate cu gaz sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/51/CE a expirat la 8 noiembrie 2006.

      (1)  JO L 152, p. 11, Ediție specială 13/vol. 53, p. 102.

      (2)  JO L 275, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 50, p. 3.

      (3)  JO L 313, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 51, p. 39.


title: Cauza T-262/00: Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2013 — La Vigile San Marco/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia — Decizie prin care se declară schema de ajutoare incompatibilă cu piața comună și prin care se impune recuperarea ajutoarelor plătite — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” )

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/19

         Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2013 — La Vigile San Marco/Comisia
   (Cauza T-262/00) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia - Decizie prin care se declară schema de ajutoare incompatibilă cu piața comună și prin care se impune recuperarea ajutoarelor plătite - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2013/C 71/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: La Vigile San Marco SpA (Veneția, Italia) (reprezentant: A. Vianello, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: inițial U. Leanza, ulterior I. Braguglia, ulterior R. Adam și, în final, I. Bruni, agenți, asistați de G. Aiello și de P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite în Veneția și în Chioggia, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 privind instituirea unor reduceri de contribuții la asigurările sociale (JO 2000, L 150, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Unește cu fondul excepția de inadmisibilitate ridicată de Comisia Europeană.

               2.

               Respinge acțiunea în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit nefondată.

               3.

               La Vigile San Marco SpA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie.

               4.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza C-424/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Oradea — România) — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor (Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Taxare inversă — Drept de deducere — Plata taxei către prestatorul de servicii — Omiterea unor mențiuni obligatorii — Plata unui TVA nedatorat — Pierderea dreptului de deducere — Principiul neutralității fiscale — Principiul securității juridice)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Oradea — România) — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor
   (Cauza C-424/12) (1)

   (Trimitere preliminară - TVA - Directiva 2006/112/CE - Taxare inversă - Drept de deducere - Plata taxei către prestatorul de servicii - Omiterea unor mențiuni obligatorii - Plata unui TVA nedatorat - Pierderea dreptului de deducere - Principiul neutralității fiscale - Principiul securității juridice)
   2014/C 93/17
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SC Fatorie SRL

      Pârâtă: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Curtea de Apel Oradea — Interpretarea Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Pierderea dreptului la deducerea TVA-ului ca urmare a faptului că pe factură nu se menționează aplicarea regimului taxării inverse — Principiul securității juridice — Decizie prin care se dispune plata TVA-ului dedus în mod nejustificat, precum și a dobânzilor și a penalităților de întârziere, în urma unei decizii administrative irevocabile prin care se recunoaște dreptul la deducere — Principiul neutralității fiscale — Plata TVA-ului menționat în mod eronat pe o factură de un terț — Lipsa intervenției autorităților fiscale în vederea corectării facturii și imposibilitatea regularizării ulterioare

      Dispozitivul

               1.

               În cadrul unei operațiuni supuse regimului de taxare inversă, în împrejurări precum cele din litigiul principal, Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiul neutralității fiscale nu se opun lipsirii beneficiarului unor servicii de dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată pe care a plătit-o în mod nejustificat prestatorului de servicii pe baza unei facturi întocmite în mod eronat, nici chiar în cazul în care îndreptarea respectivei erori nu este posibilă din cauza falimentului prestatorului.

               2.

               Principiul securității juridice nu se opune unei practici administrative a organelor fiscale naționale care constă în revocarea, într-un termen de decădere, a unei decizii prin care acestea au recunoscut persoanei impozabile un drept de deducere a taxei pe valoarea adăugată, solicitându-i, în urma unei noi inspecții, această taxă și majorări de întârziere.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza C-501/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – EL-EM-2001 Ltd/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága [Trimitere preliminară — Transporturi rutiere — Regulamentul (CE) nr. 561/2006 — Articolul 10 alineatul (3) — Articolele 18 și 19 — Amendă aplicată conducătorului auto — Măsuri necesare pentru executarea sancțiunii, adoptate împotriva întreprinderii de transport — Imobilizarea vehiculului]

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – EL-EM-2001 Ltd/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Cauza C-501/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transporturi rutiere - Regulamentul (CE) nr. 561/2006 - Articolul 10 alineatul (3) - Articolele 18 și 19 - Amendă aplicată conducătorului auto - Măsuri necesare pentru executarea sancțiunii, adoptate împotriva întreprinderii de transport - Imobilizarea vehiculului])
   (2016/C 475/02)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: EL-EM-2001 Ltd

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite, cu titlu de măsură asigurătorie, imobilizarea unui vehicul aparținând unei întreprinderi de transport într-o situație în care, pe de o parte, conducătorul acestui vehicul, angajat al întreprinderii respective, îl conducea cu încălcarea dispozițiilor Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier și, pe de altă parte, autoritatea națională competentă nu a angajat răspunderea întreprinderii în cauză, întrucât o astfel de măsură asigurătorie nu îndeplinește cerințele principiului proporționalității.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-2/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Cour de cassation (Belgia) la data de 4 ianuarie 2007 — Paul Abraham, Eugène Dehalleux și alții/Regiunea valonă, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes — Belgocontrol, statul belgian, Cargo Airlines Ltd

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/4

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Cour de cassation (Belgia) la data de 4 ianuarie 2007 — Paul Abraham, Eugène Dehalleux și alții/Regiunea valonă, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes — Belgocontrol, statul belgian, Cargo Airlines Ltd
   (Cauza C-2/07)
   (2007/C 69/07)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de cassation
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Paul Abraham, Eugène Dehalleux și alții

      Pârâte: Regiunea valonă, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes — Belgocontrol, statul belgian, Cargo Airlines Ltd
   Întrebările preliminare

               1)

               Un contract încheiat între autorități publice și o societate privată în scopul de a permite acestei societăți să opereze în cadrul unui aeroport prevăzut cu o pistă mai lungă de 2 100 metri și în care este inclusă descrierea exactă a lucrărilor de infrastructură care urmează a fi realizate cu privire la amenajarea pistei, fără ca aceasta să fie prelungită, precum și la construirea unui turn de control care să permită zborul avioanelor de mare capacitate 24 de ore pe zi și 365 de zile pe an și care prevede atât zboruri de noapte, cât și de zi, de la momentul când această societate va deveni operațională, reprezintă un proiect în sensul Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (1) astfel cum era aplicabilă înainte de modificarea prin Directiva 97/11/CEE a Consiliului din 3 martie 1997 (2)?

               2)

               Lucrările de modificare desfășurate la infrastructura unui aeroport existent în vederea adaptării acestuia la o creștere proiectată a numărului de zboruri de noapte și de zi, fără prelungirea pistei, corespund noțiunii de proiect pentru care este necesar un studiu de impact, în sensul articolelor 1, 2 și 4 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985, astfel cum era aplicabilă înainte de modificarea prin Directiva 97/11/CEE a Consiliului din 3 martie 1997?

               3)

               Creșterea proiectată a activității unui aeroport nefiind direct vizată de anexele la Directiva 85/337/CEE, statul membru trebuie totuși să țină cont de această creștere atunci când examinează efectul potențial asupra mediului al modificărilor aduse infrastructurii acestui aeroport pentru a se răspunde acestei creșteri a activității?

      (1)  JO L 175, p. 40.

      (2)  JO L 73, p. 5.


title: Cauza C-148/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Deutsche Parkinson Vereinigung eV/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV (Trimitere preliminară — Articolele 34 și 36 TFUE — Libera circulație a mărfurilor — Reglementare națională — Medicamente de uz uman eliberate pe bază de prescripție medicală — Vânzare de către farmacii — Stabilirea de prețuri uniforme — Restricție cantitativă la import — Măsură cu efect echivalent — Justificare — Protecția sănătății și a vieții persoanelor)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Deutsche Parkinson Vereinigung eV/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
   (Cauza C-148/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 34 și 36 TFUE - Libera circulație a mărfurilor - Reglementare națională - Medicamente de uz uman eliberate pe bază de prescripție medicală - Vânzare de către farmacii - Stabilirea de prețuri uniforme - Restricție cantitativă la import - Măsură cu efect echivalent - Justificare - Protecția sănătății și a vieții persoanelor))
   (2016/C 475/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Deutsche Parkinson Vereinigung eV

      Intimată: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 34 TFUE trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede stabilirea de prețuri uniforme pentru vânzarea de către farmacii a unor medicamente de uz uman eliberate pe bază de prescripție medicală, constituie o măsură cu efect echivalent unei restricții cantitative la import, în sensul acestui articol, în condițiile în care respectiva reglementare afectează mai mult vânzarea de medicamente eliberate pe bază de prescripție medicală de către farmacii stabilite în alte state membre decât vânzarea acestor medicamente de către farmacii stabilite pe teritoriul național.

               2)

               Articolul 36 TFUE trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede stabilirea de prețuri uniforme pentru vânzarea de către farmacii a unor medicamente de uz uman eliberate pe bază de prescripție medicală, nu poate fi justificată pentru motivul protecției sănătății și a vieții persoanelor, în sensul acestui articol, întrucât respectiva reglementare nu este aptă să atingă obiectivele urmărite.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015.


title: Cauza C-485/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Olanda) la 31 octombrie 2012 — Maatschap T. van Oosterom și A. van Oosterom-Boelhouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Olanda) la 31 octombrie 2012 — Maatschap T. van Oosterom și A. van Oosterom-Boelhouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Cauza C-485/12)
   2013/C 26/44
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Maatschap T. van Oosterom și A. van Oosterom-Boelhouwer

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Întrebarea preliminară

   Articolul 32 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, anterior deciziei că, pe baza fotografiilor aeriene realizate în contextul unei astfel de evaluări, declarația prezentată de un fermier este inexactă, trebuie desfășurată întotdeauna o inspecție fizică în teren?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).


title: Cauza T-508/14: Acțiune introdusă la 6 iulie 2014 – Gas Natural/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/55

         Acțiune introdusă la 6 iulie 2014 – Gas Natural/Comisia
   (Cauza T-508/14)
   2014/C 292/67
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Gas Natural SDG, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: F. Seijo Pérez, R. García Gómez de Zamora și M. Troncoso Ferrer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care dispune recuperarea ajutoarelor și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei din 17 iulie 2013 privind regimul fiscal aplicabil anumitor acorduri de leasing financiar, cunoscut și sub denumirea de sistem fiscal spaniol în materie de leasing (ajutorul SA. 21233, ex NN/2011, ex CP 137/2006).
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele deja invocate în cauzele T-401/14, Felguera/Comisia, T-700/13, Bankia/Comisia și T-500/14, Derivados del Fluór/Comisia.
   Reclamanta invocă, în esență, încălcarea articolelor 107 și 108 TFUE, în lipsa probei caracterului selectiv al ajutoarelor presupuse și a efectului lor asupra schimburilor comerciale dintre statele membre, încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a obligației de motivare a actelor, întrucât grupurile de interes economic și investitorii acestora au fost calificați drept beneficiari ai pretinsului ajutor, încălcarea articolelor 107 și 108 TFUE și a principiului interzicerii abuzului de putere, în măsura în care decizia atacată s-a pronunțat asupra legalității contractelor încheiate între operatori privați, precum și încălcarea principiilor securității juridice, încrederii legitime și egalității de tratament și a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.


title: Cauza C-412/07: Ordonanța președintelui Curții din 6 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/28

         Ordonanța președintelui Curții din 6 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-412/07) (1)

   (2008/C 128/59)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-75/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (Regatul Unit) la 21 februarie 2008 — The Queen la cererea lui Christopher Mellor/Secretary of State for Communities and Local Government

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (Regatul Unit) la 21 februarie 2008 — The Queen la cererea lui Christopher Mellor/Secretary of State for Communities and Local Government
   (Cauza C-75/08)
   (2008/C 107/31)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Court of Appeal (Civil Division).
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Christopher Mellor

      Pârât: Secretary of State for Communities and Local Government
   Întrebările preliminare

               1)

               În temeiul articolului 4 din Directiva 85/337/CEE (1) a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directivele 97/11/CE (2) și 2003/35/CE (3) (denumită în continuare „directiva”), statele membre trebuie să pună la dispoziția publicului motivele unei decizii prin care se stabilește că nu există obligația ca un proiect aparținând categoriilor prezentate în anexa II să constituie obiectul unei evaluări în conformitate cu articolele 5-10 din directivă?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, această obligație este îndeplinită de conținutul scrisorii adresate de Secretary of State la 4 decembrie 2006?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, care este întinderea obligației de a motiva în acest context?

      (1)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială 15/vol. 1, p. 174).

      (2)  JO L 73, p.5, Ediție specială 15/vol. 3, p. 254.

      (3)  Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție (JO L 156, p. 17, Ediție specială 15/vol. 10, p. 8).


title: Cauza C-75/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/28/CE — Medicamente veterinare — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/22

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-75/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/28/CE - Medicamente veterinare - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 315/38)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: B. Stromsky, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și R. Loosli-Surrans, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/82/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele veterinare (JO L 136, p. 58)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de modificare a Directivei 2001/82/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele veterinare, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-506/14: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy/Työ- ja elinkeinoministeriö (Trimitere preliminară — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană — Directiva 2003/87/CE — Articolul 10a — Metodă de alocare a cotelor cu titlu gratuit — Calculul factorului de corecție transsectorial uniform — Decizia 2013/448/UE — Articolul 4 — Anexa II — Validitate — Aplicarea factorului de corecție transsectorial uniform instalațiilor din sectoarele expuse unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon — Stabilirea produsului de referință pentru metalul lichid — Decizia 2011/278/UE — Articolul 10 alineatul (9) — Anexa I — Validitate)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy/Työ- ja elinkeinoministeriö
   (Cauza C-506/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană - Directiva 2003/87/CE - Articolul 10a - Metodă de alocare a cotelor cu titlu gratuit - Calculul factorului de corecție transsectorial uniform - Decizia 2013/448/UE - Articolul 4 - Anexa II - Validitate - Aplicarea factorului de corecție transsectorial uniform instalațiilor din sectoarele expuse unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon - Stabilirea produsului de referință pentru metalul lichid - Decizia 2011/278/UE - Articolul 10 alineatul (9) - Anexa I - Validitate))
   (2017/C 006/05)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

      Pârât: Työ- ja elinkeinoministeriö

      Dispozitivul

               1)

               Examinarea celei de a treia și a celei de a patra întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 15 alineatul (3) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului.

               2)

               Examinarea celei de a șasea și a celei de a șaptea întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea anexei I la Decizia 2011/278.

               3)

               Examinarea celei de a cincea întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 10 alineatul (9) primul paragraf din Decizia 2011/278.

               4)

               Articolul 4 din Decizia 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și anexa II la aceasta sunt nevalide.

               5)

               Efectele declarării nevalidității articolului 4 din Decizia 2013/448 și a anexei II la aceasta sunt limitate în timp astfel încât, pe de o parte, această declarare să nu producă efecte decât la încheierea unei perioade de zece luni începând de la data pronunțării Hotărârii din 28 aprilie 2016, Borealis Polyolefine și alții (C 191/14, C 192/14, C 295/14, C 389/14 și C 391/14-C 393/14, EU:C:2016:311), pentru a permite Comisiei Europene să procedeze la adoptarea măsurilor necesare și, pe de altă parte, măsurile adoptate până la această încheiere în temeiul dispozițiilor invalidate să nu poată fi repuse în discuție.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza C-266/08: Acțiune introdusă la 19 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/35

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-266/08)
   (2008/C 209/52)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/81/CE (1) a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind permisul de ședere eliberat resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente și, în orice situație, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 17 din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul stabilit pentru transpunerea Directivei 2004/81 în dreptul intern a expirat la 5 august 2006.

      (1)  JO 2004 L 261, p. 19.


title: Cauza T-250/12: Acțiune introdusă la 5 iunie 2012 — Uralita/Comisia

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/26

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2012 — Uralita/Comisia
   (Cauza T-250/12)
   2012/C 243/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Uralita, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: K. Struckmann, avocat, și G. Forwood, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) din Decizia C(2012) 1965 a Comisiei din 27 martie 2012 de modificare a Deciziei C(2008) 2626 final din 11 iunie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE (devenit articolul 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene) și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.695 — Clorat de sodiu), în măsura în care reclamantei îi este aplicată o amendă de 4 231 000 EUR;

               —

               anularea articolului 2 din Decizia C(2012) 1965 a Comisiei din 27 martie 2012 (cazul COMP/38.695 — Clorat de sodiu) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe nelegalitatea deciziei de aplicare a unei amenzi, după expirarea termenului de prescripție prevăzut la articolul 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), și de reținere a dobânzilor aferente acestei amenzi.

               2.

               Al doilea motiv, subsidiar, este întemeiat pe nelegalitatea reținerii de către Comisie a sumei corespunzătoare amenzii aplicate prin Decizia C(2012) 1965 din 27 martie 2012, inclusiv a dobânzilor, înainte ca amenda să devină exigibilă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-720/16: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2016 – ARFEA/Comisia

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/32

      Acțiune introdusă la 10 octombrie 2016 – ARFEA/Comisia
      (Cauza T-720/16)
      (2016/C 441/39)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Aziende riunite filovie ed autolinee Srl (ARFEA) (Alessandria, Italia) (reprezentanți: M. Chiti și V. Angiolini, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei Europene din 10 iunie 2016 privind ajutorul de stat SA.38132 (2015/C) (ex 2014/NN) – Compensații suplimentare pentru obligațiile de serviciu public acordate societății ARFEA și, dacă este cazul, a celorlalte acte conexe și/sau prealabile atacate;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin decizia atacată se declară incompatibil cu piața internă, dispunându-se recuperarea acestuia, ajutorul pretins acordat de autoritățile italiene reclamantei, o societate privată care furnizează servicii de transport public local în temeiul unor concesiuni, precum și servicii de transport privat în regim de întreprindere, cu titlu de compensații pentru îndeplinirea unei obligații de serviciu public.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea și aplicarea incorectă a articolului 108 alineatul (3) TFUE.

                              —

                              Se arată în această privință că măsura contestată de Comisie nu reprezintă un ajutor de stat. În orice caz, nu este vorba despre un ajutor „nou”, la care se referă norma citată.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea și aplicarea incorectă a articolului 107 TFUE.

                              —

                              Se arată în această privință că măsura contestată constituie o compensație pentru obligații de serviciu public impus ARFEA în executarea unor hotărâri definitive ale instanțelor italiene, iar nu un „ajutor de stat” în sensul dispoziției din TFUE citate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor privind aplicarea dreptului Uniunii Europene, a principiilor generale ale neretroactivității normelor și securității juridice și a principiilor stabilite în această materie de Curtea de Justiție.

                              —

                              În această privință, societatea reclamantă contestă aplicarea în speță a Regulamentului nr. 1370/2007, după cum se prevede în decizia atacată. Astfel, speța, care se referă la fapte din perioada 1997-1998, intră sub incidența unui alt regulament comunitar (Regulamentul nr. 1191/1969).

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor privind prescripția drepturilor.

                              —

                              Se susține în această privință că societatea reclamantă contestă decizia de recuperare a măsurii în discuție după 18 ani de la data faptelor care se află la originea cauzei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor generale stabilite de jurisprudența Curții pentru a defini ajutoarele de stat și a principiilor autonomiei procedurale a statelor membre.

                              —

                              Se arată în această privință că societatea reclamantă a intenționat să demonstreze, în speța care o privește, respectarea principiilor instituite de Curtea de Justiție în cauza C-280/00, Altmark Trans și Regierumspräsidium Magdeburg. În plus, societatea reproșează faptul că decizia atacată a adus atingere unui domeniu de evaluare rezervat instanțelor naționale.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea și aplicarea incorectă a reglementării privind ajutoarele de stat în prezența unor obligații de serviciu public impuse unilateral.

                              —

                              Societatea reclamantă reproșează Comisiei că nu a luat în considerare faptul că, în speță, Regiunea Piemonte i-a impus o obligație de serviciu public, care se compensează prin măsuri din afara noțiunii de ajutor de stat.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor privind succesiunea normelor în timp.

                              —

                              Societatea reclamantă contestă, din alt punct de vedere decât cel formulat deja la punctul 3, aplicarea în speță a Regulamentului nr. 1370/2007. Societatea reclamantă reproșează Comisiei că nu a luat în considerare faptul că, în speță, Regiunea Piemonte i-a impus o obligație de serviciu public care trebuie compensată cu măsuri din afara noțiunii de ajutor de stat.


title: Cauza C-114/17 P: Recurs introdus la 3 martie 2017 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-808/14, Spania/Comisia

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Recurs introdus la 3 martie 2017 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauza T-808/14, Spania/Comisia
   (Cauza C-114/17 P)
   (2017/C 129/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 15 decembrie 2016, pronunțată în cauza T-808/14, Regatul Spaniei/Comisia Europeană;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA 27408 (C 24/2010, ex NN 37/2010, ex CP 19/2009) acordat de Regatul Spaniei pentru dezvoltarea televiziunii digitale terestre în zone izolate și mai puțin urbanizate din Castilla La Mancha;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare de drept cu privire la interpretarea articolului 1 din decizia atacată, înainte de modificarea acestuia, și cu privire la principiile bunei administrări și securității juridice, în măsura în care Tribunalul a apreciat că acest articol viza și furnizarea de echipamente și că nu presupunea nicio obligație nouă pentru Regatul Spaniei.

               2.

               Eroare de drept cu privire la controlul statelor membre referitor la definirea și la aplicarea unui serviciu de interes economic general, atât în ceea ce privește primul criteriu, cât și în ceea ce privește cel de al patrulea criteriu din Hotărârea Altmark Trans și Regirungspräsidum Magdebrug (C-280/00, EU:C:2003:415).

               3.

               Eroare de drept cu privire la controlul jurisdicțional al compatibilității ajutorului, conform articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, în măsura în care Tribunalul concluzionează că măsura în litigiu este incompatibilă cu piața internă, ca urmare a nerespectării principiului neutralității tehnologice.


title: Cauza C-625/16 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 2 martie 2017 – Anikó Pint/Comisia Europeană {Recurs — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente provenind de la guvernul maghiar referitoare la procedura EU Pilot nr. 8572/15 [CHAP(2015)00353 și 6874/14/JUST] privind o pretinsă încălcare de către Ungaria a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Cerere de comunicare de documente — Lipsa unui răspuns al Comisiei Europene}

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/6

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 2 martie 2017 – Anikó Pint/Comisia Europeană
   (Cauza C-625/16 P) (1)

   ({Recurs - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente provenind de la guvernul maghiar referitoare la procedura EU Pilot nr. 8572/15 [CHAP(2015)00353 și 6874/14/JUST] privind o pretinsă încălcare de către Ungaria a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Cerere de comunicare de documente - Lipsa unui răspuns al Comisiei Europene})
   (2017/C 195/08)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Anikó Pint (reprezentant: D. Lazar, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Anikó Pint la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 112, 10.4.2017


               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/2

         Criterii de repartizare a cauzelor pe camere
   2009/C 153/04
   La 16 iunie 2009, în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul de procedură, Tribunalul de Primă Instanță a stabilit criteriile de repartizare a cauzelor pe camere pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2009 și 31 august 2010, după cum urmează:

               1.

               Recursurile declarate împotriva deciziilor Tribunalului Funcției Publice se atribuie camerei de recurs imediat după depunerea cererii, fără a aduce atingere unei aplicări ulterioare a articolelor 14 și 51 din Regulamentul de procedură.

               2.

               Celelalte cauze, în afara celor menționate la punctul 1, se atribuie camerelor compuse din trei judecători imediat după depunerea cererii introductive și fără a aduce atingere unei aplicări ulterioare a articolelor 14 și 51 din Regulamentul de procedură.
               Cauzele menționate la prezentul punct se repartizează pe camere în conformitate cu trei sisteme de rotație distincte stabilite în funcție de ordinea înregistrării cauzelor la grefă:

                           —

                           pentru cauzele care privesc punerea în aplicare a regulilor de concurență aplicabile întreprinderilor, a regulilor privind ajutoarele de stat și a regulilor privind măsurile de protecție comercială;

                           —

                           pentru cauzele care privesc drepturile de proprietate intelectuală prevăzute la articolul 130 alineatul (1) din Regulamentul de procedură;

                           —

                           pentru toate celelalte cauze.

                     În cadrul acestor sisteme de rotație, cele două camere de trei judecători compuse din patru judecători vor fi luate în considerare de două ori la fiecare a treia rotație.
               Președintele Tribunalului va putea deroga de la aceste sisteme de rotație pentru a ține seama de conexitatea anumitor cauze sau pentru a asigura repartizarea echilibrată a volumului de muncă.


title: Cauza T-108/13: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – VTZ şi alţii/Consiliul („Dumping — Importul de anumite tuburi și țevi obținute fără sudură din fier sau din oțel, originare din Rusia — Taxe antidumping definitive — Produs vizat”)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/43

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – VTZ şi alţii/Consiliul
   (Cauza T-108/13) (1)

   ((„Dumping - Importul de anumite tuburi și țevi obținute fără sudură din fier sau din oțel, originare din Rusia - Taxe antidumping definitive - Produs vizat”))
   (2016/C 048/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Rusia), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusia), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk Uralsky (Rusia), Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Rusia) (reprezentanţi: J. F. Bellis, F. Di Gianni şi G. Coppo, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: S. Boelaert şi B. Driessen, agenţi, asistaţi iniţial de G. Berrisch, avocat şi B. Byrne, solicitor, ulterior de B.. Byrne şi in final de E. McGovern, barrister)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: J. F. Brakeland, B. R. Killmann şi A. Stobiecka Kuik, agenţi), ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava Kunčice, Republica Cehă), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Germania), Dalmine SpA (Dalmine, Italia), Productos Tubulares, SA (Valle de Trápaga, Spania), Rohrwerk Maxhütte GmbH (Sulzbach-Rosenberg, Germania), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA (Roman, România), Silcotub SA (Zalău, România), Tubos Reunidos Industrial, SL (Amurrio, Spania), V & M Deutschland GmbH (Düsseldorf, Germania), V & M France (Boulogne-Billancourt, Franţa), Vallourec Mannesmann Oil & Gas France (Aulnoye Aymeries, Franţa) şi voestalpine Tubular GmbH & Co. KG (Kindberg (Austria) (reprezentanţi: S. Gubel, avocat şi B. O’Connor, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1269/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 585/2012 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile anumitor tuburi și țevi obținute fără sudură, din fier sau din oțel, originare, printre altele, din Rusia, ca urmare a unei reexaminări intermediare parțiale în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (JO L 357, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea în întregime.

               2)

               Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) și Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., Benteler Steel/Tube GmbH, Dalmine SpA, Productos Tubulares, SA, Rohrwerk Maxhütte GmbH, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Silcotub SA, Tubos Reunidos Industrial, SL, V & M Deutschland GmbH, V & M France, Vallourec Mannesmann Oil & Gas France și voestalpine Tubular GmbH & Co. KG.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 114, 20.4.2013.


title: Cauza C-573/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 14 noiembrie 2016 – Air Berlin plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Justice (Chancery Division) (Regatul Unit) la 14 noiembrie 2016 – Air Berlin plc/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-573/16)
   (2017/C 022/22)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Air Berlin plc

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Întrebările preliminare

               1)

               Perceperea de către un stat membru a unei taxe de timbru de 1,5 % asupra cesiunii, astfel cum se enunță mai sus, în împrejurările prezentate anterior, este contrară uneia sau mai multora dintre următoarele dispoziții:

                           1)

                           articolul 10 sau articolul 11 din Prima directivă (1);

                           2)

                           articolul 4 sau articolul 5 din A doua directivă (2); sau

                           3)

                           articolele 12, 43, 48, 49 sau 56 din Tratatul CE?

               2)

               Răspunsul la prima întrebare este diferit în cazul în care cesiunea acțiunilor către serviciul de compensare era necesară pentru a facilita cotarea societății în cauză la o bursă de valori în același stat membru sau într-un alt stat membru?

               3)

               Răspunsul la prima sau la a doua întrebare este diferit în cazul în care dreptul național al statului membru permitea unui operator al unui serviciu de compensare, în cazul în care aceasta primește aprobarea din partea autorității fiscale, să opteze pentru posibilitatea ca nicio taxă de timbru să nu fie datorată pentru cesiunea de acțiuni către un serviciu de compensare, dar, în schimb, SDRT este percepută pentru fiecare vânzare consecutivă a acțiunilor în cadrul serviciului de compensare (la cota de 0,5 % din prețul de vânzare)?

               4)

               Răspunsul la a treia întrebare este diferit atunci când structura tranzacțiilor alese de către societatea în cauză implică imposibilitatea exercitării unei astfel de opțiuni?

      (1)  Directiva Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediţie specială, 09/vol. 1, p. 9).

      (2)  Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital (JO L 46, p. 11).


title: Cauza C-99/07 P: Recurs declarat la 13 februarie 2007 de Smanor SA, Hubert Ségaud, Monique Ségaud împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 14 decembrie 2006 în cauza T-150/06, Smanor și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/9

         Recurs declarat la 13 februarie 2007 de Smanor SA, Hubert Ségaud, Monique Ségaud împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 14 decembrie 2006 în cauza T-150/06, Smanor și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-99/07 P)
   (2007/C 170/15)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurenți: Smanor SA, Hubert Ségaud, Monique Ségaud (reprezentanți: J.P Ekeu și L. Roques, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Prin ordonanța din 23 mai 2007, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul și a dispus ca Smanor SA, precum și domnul și doamna Ségaud, să suporte propriile cheltuieli de judecată.