title: Cauza T-618/11 P: Recurs introdus la 6 decembrie 2011 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 28 septembrie 2011 pronunțate în cauza F-13/10, De Nicola/BEI

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/65

      Recurs introdus la 6 decembrie 2011 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 28 septembrie 2011 pronunțate în cauza F-13/10, De Nicola/BEI
      (Cauza T-618/11 P)
      (2012/C 25/125)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Recurentul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea:

                  —

                  măsurii din 23 septembrie 2009 prin care Comitetul de recurs a respins recursul reclamantului împotriva raportului de evaluare pentru anul 2008, și a actelor conexe;

                  —

                  raportului de evaluare pentru anul 2008 în totalitate;

                  —

                  anularea tuturor actelor conexe, subsecvente și prealabile, printre care ghidul practic al direcției resurse umane (în primă instanță, reclamantul și-a limitat solicitarea la neaplicarea acestui ghid);

                  —

                  obligarea BEI la repararea prejudiciilor morale și materiale cauzate, la plata cheltuielilor de judecată, a dobânzilor și a echivalentului prejudiciului rezultat din devalorizarea monetară a creanței recunoscute;

                  —

                  obligarea la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 28 septembrie 2011 prin care s-a respins o acțiune formulată de recurent, având ca obiect în primul rând, anularea deciziei din 23 septembrie 2009 a Comitetului de recurs al Băncii Europene de Investiții, în al doilea rând, anularea raportului său de evaluare pentru anul 2008, în al treilea rând, anularea deciziilor de promovare din 18 martie 2009, în al patrulea rând, anularea deciziei de refuz al promovării și în al cincilea rând, obligarea băncii la repararea prejudiciilor morale și materiale care susține că i-au fost cauzate.
      În susținerea concluziilor sale, recurentul arată:

                  A.

                  Cu privire la cererile de anulare

                              1.

                              Recurentul critică faptul că în esență Tribunalul a omis să se pronunțe cu privire la cererea de anulare a deciziei Comitetului de recurs care face parte din dosarul său personal și care i-ar putea afecta cariera în viitor;

                              2.

                              În opinia recurentului, întrucât a atacat două acte distincte invocând motive diferite, TFP nu poate refuza în mod legal să se pronunțe, cu atât mai puțin în cazul în care s-ar considera că, pe de o parte, aceeași instanță a exclus întotdeauna nulitatea derivată (care privește actele conexe, subsecvente și prealabile, care nu sunt însă acte de sine stătătoare, ci sunt strâns legate de cele declarate nule sau lipsite de efecte) și, pe de altă parte, că domnul De Nicola are un interes vădit, de asemenea, la o nouă apreciere din partea Comitetului de recurs, care este judecătorul fondului, și care, spre deosebire de Tribunal, poate chiar să substituie aprecierea exprimată de superiorii săi cu propria apreciere.

                              3.

                              În ceea ce privește acțiunea îndreptată împotriva raportului de evaluare, recurentul critică faptul că, din oficiu, TFP a refuzat mai întâi să țină seama de numeroasele ofense dovedite pe care le suportase în cursul anului, răsturnând astfel sarcina probei, a omis să se pronunțe asupra cvasitotalității excepțiilor sale: de la lipsa de apreciere cu privire la anumite lucrări la obiective necorespunzătoare, de la neluarea în considerare a spiritului de inițiativă excepțional la reaua-credință a notatorului său, etc.;

                              4.

                              De asemenea, critică motivarea eronată, adeseori în urma unei denaturări a cererii, precum și nepronunțarea cu privire la motivele privind nelegalitatea „Ghidului practic al raportului de evaluare” prin care se urmărește posibilitatea promovării „prietenilor”, iar nu „a celor mai buni” și pentru a evita controlul Tribunalului, întrucât a transformat caracterul absolut al evaluării anuale în caracter relativ și nu a precizat niciodată condițiile în care o performance este excelentă, foarte bună, corespunzătoare standardelor sau insuficientă.

                              5.

                              În sfârșit, recurentul critică neprecizarea criteriilor utilizate pentru interpretarea cererii formulate de el în fața Comitetului de recurs și pentru excluderea ipotezei potrivit căreia prin atacarea nepromovării sale, nu a înțeles să atace promovările justificate decise de BEI.

                  B.

                  Cu privire la cererile de obligare la plată

                              6.

                              În ceea ce privește repararea prejudiciilor morale și materiale rezultate din comportamentul nelegal al băncii, domnul De Nicola critică din nou invocarea din oficiu a unor mijloace de apărare de către TFP, care, mai întâi, a restrâns cererea pe baza unor excepții neinvocate de BEI, și astfel a respins-o, invocând o litispendență în raport cu o cauză la care partea renunțase și care nu mai există, fie pentru că nu este dovedită, fie pentru că nu este prevăzută în Codul de procedură, fie pentru că, în cel mai bun caz, pretinsa cerere similară se afla pe rol în alt grad de jurisdicție.

                              7.

                              Domnul De Nicola reproșează, în plus, nepronunțarea cu privire la cererea de aplicare a termenelor de prescripție prevăzute de dreptul său național, întrucât contractul său de muncă este un contract de drept privat și, întrucât în calitate de parte defavorizată la contract, are dreptul la aplicarea normelor celor mai favorabile.

                              8.

                              În sfârșit, critică caracterul eronat al premisei pe care pe care s-a întemeiat TFP, având în vedere că a înțeles să atace conduita ilicită a angajatorului său, în timp ce instanța insistă în a căuta un act nelegal, urmărind să aplice în privința contractului său de muncă de drept privat dispozițiile care sunt prevăzute în schimb în mod expres în ceea ce privește angajații din sectorul public.


title: Cauza C-441/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 3 octombrie 2012 — Almer Beheer BV și alții/Van den Dungen Vastgoed BV și alții

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 3 octombrie 2012 — Almer Beheer BV și alții/Van den Dungen Vastgoed BV și alții
   (Cauza C-441/12)
   2013/C 9/48
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV

      Pârâte: Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2003/71 (1) trebuie interpretat în sensul că, în principiu (adică pe lângă derogările și excepțiile prevăzute în anumite cazuri de directivă), obligația de publicare a unui prospect prevăzută de această directivă este aplicabilă și în cazul licitațiilor publice pentru vânzarea valorilor mobiliare executate silit?

               2.

                           (a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, noțiunea „valoarea totală a ofertei” de la articolul 1 alineatul (2) litera (h) din Directiva 2003/71 trebuie interpretată în sensul că în cazul licitațiilor publice pentru vânzarea valorilor mobiliare executate silit trebuie să se pornească de la câștigul preconizat în mod rezonabil, ținându-se seama de caracterul special al acestui tip de licitație, chiar și atunci când câștigul preconizat este în mod rezonabil cu mult mai mic decât valoarea de piață?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și al unui răspuns negativ la a doua întrebare, cum trebuie interpretată noțiunea „valoarea totală a ofertei” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (h) din Directiva 2003/71 în special în cazul licitațiilor publice pentru vânzarea valorilor mobiliare executate silit?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 345, p. 64, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 23).


title: Cauza C-362/08 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 ianuarie 2010 — Internationaler Hilfsfonds eV/Comisia Europeană [Recurs — Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Acțiune în anulare — Noțiunea act atacabil în sensul articolului 230 CE]

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 ianuarie 2010 — Internationaler Hilfsfonds eV/Comisia Europeană
   (Cauza C-362/08 P) (1)

   (Recurs - Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Acțiune în anulare - Noțiunea „act atacabil” în sensul articolului 230 CE)
   2010/C 63/14
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Internationaler Hilfsfonds eV (reprezentanți: H. Kaltenecker și R. Karpenstein, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira, S. Fries și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 5 iunie 2008, Internationaler Hilfsfonds/Comisia (T-141/05), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect o cerere de anulare a pretinsei decizii care ar fi cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 14 februarie 2005 prin care se refuză recurentei accesul la anumite documente ale dosarului privind contractul LIEN 97-2011 în vederea cofinanțării unui program de ajutor medical organizat în Kazahstan — Inadmisibilitatea unei acțiuni în anulare formulate împotriva unui act pur confirmativ al unei decizii anterioare neatacate în termen — Calificarea eronată a actului atacat — Inadmisibilitatea unei acțiuni în anulare împotriva unui act care reprezintă un răspuns inițial, în sensul articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001 — Interpretare eronată a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 5 iunie 2008, Internationaler Hilfsfonds/Comisia (T-141/05).

               2.

               Respinge excepția de inadmisibilitate ridicată de Comisia Comunităților Europene în fața Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               3.

               Trimite cauza la Tribunalul Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra concluziilor Internationaler Hilfsfonds eV prin care se solicită anularea deciziei Comisiei Comunităților Europene din 14 februarie 2005, prin care i se refuză accesul la anumite documente deținute de aceasta din urmă.

               4.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor din procedura în primă instanță aferente excepției de inadmisibilitate.

               5.

               Cererea privind cheltuielile de judecată aferente celorlalte capete de cerere se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza C-628/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 24 noiembrie 2015 – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/38

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Regatul Unit) la 24 noiembrie 2015 – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-628/15)
   (2016/C 038/52)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Pârât: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere că Curtea, în răspunsul său la cea de a patra întrebare cuprinsă în Hotărârea din 12 decembrie 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue (C-446/04, Rec., p. I-11753), a stabilit că articolele 43 și 56 din Tratatul CE – în prezent articolele 49 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene – se opuneau legislației unui stat membru care permite societăților rezidente care distribuie acționarilor lor dividende care își au originea în dividende de origine străină încasate de acestea să opteze să fie impozitate în temeiul unui sistem care le permite să își recupereze impozitul pe profit plătit anticipat, dar care obligă, în primul rând, societățile menționate să plătească acest impozit pe profit anticipat și, ulterior, să solicite rambursarea, și, în al doilea rând, nu asigură un credit fiscal acționarilor lor, în vreme ce acești acționari ar fi obținut un astfel de credit fiscal în cazul unei distribuiri efectuate de o societate rezidentă care își avea originea în dividende de origine națională: există vreun drept în temeiul dreptului Uniunii conferit acestor acționari în mod individual, fie în temeiul articolului 63 TFUE, fie pe un alt temei, în cazurile în care aceștia sunt beneficiarii dividendelor alese a fi distribuite în temeiul acestui sistem, în special în cazul în care un acționar este rezident în același stat membru, precum societatea care distribuie dividendele?

               2)

               În cazul în care acționarul menționat la prima întrebare nu dispune el însuși de un drept în temeiul articolului 63 TFUE, poate acesta să se întemeieze pe orice încălcare a drepturilor societății care distribuie dividendele, conferite de articolul 49 TFUE sau de articolul 63 TFUE?

               3)

               În ipoteza în care răspunsul la prima sau la cea de a doua întrebare este că acționarul dispune de drepturi în temeiul dreptului Uniunii sau se poate întemeia pe acesta, dreptul Uniunii impune vreo cerință în ceea ce privește căile de atac care trebuie să fie puse la dispoziția acționarului în temeiul legislației naționale?

               4)

               În vederea răspunsului Curții la întrebările de mai sus, este relevant dacă:

                           (a)

                           acționarul nu este supus în statul membru impozitului pe venit pe dividendele încasate, având drept consecință faptul că, în cazul unei distribuiri efectuate de o societate rezidentă în afara sistemului de mai sus, creditul fiscal de care beneficiază acționarul în temeiul legislației naționale poate duce la plata creditului fiscal efectuată acționarului de către statul membru;

                           (b)

                           instanța națională a hotărât că încălcarea dreptului Uniunii de legislația națională în cauză nu era suficient de gravă pentru a da naștere unei obligații a statului membru de plată a unor despăgubiri în favoarea societății care distribuie dividendele, conform principiilor stabilite în Hotărârea Brasserie du Pêcheur SA/Federal Republic of Germany și The Queen/Secretary of State for Transport, ex parte Factortame Limited and Others (cauzele conexe C-46/93 și C-48/93, [1996], Rec., p. I-1029) sau dacă

                           (c)

                           în unele cazuri, dar nu în toate, este posibil ca societatea care distribuie dividendele în temeiul sistemului de mai sus să fi majorat valoarea distribuirilor sale efectuate către toți acționarii pentru a asigura o sumă în bani echivalentă celei care s-ar fi obținut de către un acționar scutit de impozit din distribuirea dividendelor în afara acestui sistem?


title: Cauza C-495/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 ianuarie 2015 – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Villiger Söhne GmbH [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marcă figurativă în culori care cuprinde elementele verbale „LIBERTE american blend” pe fond roșu — Opoziția titularului mărcii figurative comunitare care cuprinde elementele verbale „La LIBERTAD” — Refuzul înregistrării]

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/7

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 22 ianuarie 2015 – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Villiger Söhne GmbH
   (Cauza C-495/13 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marcă figurativă în culori care cuprinde elementele verbale „LIBERTE american blend” pe fond roșu - Opoziția titularului mărcii figurative comunitare care cuprinde elementele verbale „La LIBERTAD” - Refuzul înregistrării])
   (2015/C 146/09)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (reprezentanți: I. Memmler și S. Schulz, avocați)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent), Villiger Söhne GmbH (reprezentant: B. Pikolin, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza C-443/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de The Labour Court, Irlanda) – David L. Parris/Trinity College Dublin și alții [Trimitere preliminară — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Directiva 2000/78/CE — Articolul 2 — Interzicerea discriminării pe motive de orientare sexuală și de vârstă — Sistem național de pensii — Plata unei pensii de urmaș partenerului civil — Condiție — Încheierea parteneriatului înaintea celei de a șaizecea aniversări a persoanei afiliate la sistemul menționat — Uniune civilă — Imposibilitate în statul membru în cauză anterior anului 2010 — Relație durabilă dovedită — Articolul 6 alineatul (2) — Justificarea unui tratament diferențiat pe motive de vârstă]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de The Labour Court, Irlanda) – David L. Parris/Trinity College Dublin și alții
   (Cauza C-443/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Articolul 2 - Interzicerea discriminării pe motive de orientare sexuală și de vârstă - Sistem național de pensii - Plata unei pensii de urmaș partenerului civil - Condiție - Încheierea parteneriatului înaintea celei de a șaizecea aniversări a persoanei afiliate la sistemul menționat - Uniune civilă - Imposibilitate în statul membru în cauză anterior anului 2010 - Relație durabilă dovedită - Articolul 6 alineatul (2) - Justificarea unui tratament diferențiat pe motive de vârstă])
   (2017/C 030/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   The Labour Court, Irlanda

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Dr. David L. Parris

      Intimați: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform and Department of Education and Skills

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională care, în cadrul unui sistem de pensii ocupaționale, subordonează dreptul partenerilor civili supraviețuitori ai persoanelor afiliate de a beneficia de o pensie de urmaș condiției ca parteneriatul civil să fi fost încheiat înainte ca persoana afiliată să fi împlinit 60 de ani, cu toate că dreptul național nu permitea persoanei afiliate în cauză să încheie un parteneriat civil înainte de a atinge această limită de vârstă, nu constituie o discriminare pe motive de orientare sexuală.

               2)

               Articolul 2 și articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal, care, în cadrul unui sistem de pensii ocupaționale, subordonează dreptul partenerilor civili supraviețuitori ai persoanelor afiliate de a beneficia de o pensie de urmaș condiției ca parteneriatul civil să fi fost încheiat înainte ca persoana afiliată să fi împlinit 60 de ani, cu toate că dreptul național nu permitea persoanei afiliate în cauză să încheie un parteneriat civil înainte de a atinge această limită de vârstă, nu constituie o discriminare pe motive de vârstă.

               3)

               Articolul 2 și articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal nu este susceptibilă să instituie o discriminare bazată pe efectul combinat al orientării sexuale și al vârstei în cazul în care această reglementare nu constituie o discriminare nici pe motive de orientare sexuală, nici pe motive de vârstă, privite în mod izolat.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza C-36/10: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/17

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-36/10)
   2010/C 80/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Sipos și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neluarea tuturor măsurilor pentru transpunerea corectă a articolului 12 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 (2), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea introdusă, Comisia Europeană invocă faptul că pârâtul nu a pus în mod corect în aplicare dispozițiile articolului 12 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 96/82/CE în Regiunea Bruxelles-Capitală. Pentru a preveni producerea unor accidente majore și a limita consecințele unor astfel de accidente, această dispoziție instituie astfel obligația statelor membre de a se asigura că politica de utilizare a solurilor iau în considerare necesitatea pe termen lung de a menține distanțe adecvate între, pe de o parte, unitățile care intră sub incidența directivei și, pe de altă parte, zone precum zonele rezidențiale, clădirile și zonele frecventate de public sau zonele de recreere, prevăzute la articolul 12 din aceeași directivă. Or, dintr-o analiză a dispozițiilor transmise de autoritățile bruxelleze ar rezulta că aceste dispoziții ar privi numai procedura de eliberare a autorizației de construire sau de lotizare, care este în mod necesar o etapă ulterioară elaborării politicii de utilizare a solurilor. Astfel, măsurile regionale ar fi incomplete în măsura în care nu privesc ansamblul procedurii de definire și de punere în aplicare a acestei politici.

      (1)  JO 1997, L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8.

      (2)  Directiva 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 de modificare a Directivei 96/82/CE a Consiliului privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (JO L 345, p. 97, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 20).


title: Cauza T-127/12: Acțiune introdusă la 22 martie 2012 — Free/OAPI — Noble Gaming (FREEVOLUTION TM)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/23

         Acțiune introdusă la 22 martie 2012 — Free/OAPI — Noble Gaming (FREEVOLUTION TM)
   (Cauza T-127/12)
   2012/C 165/40
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Free (Paris, Franța) (reprezentant: Y. Coursin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Noble Gaming Ltd (Praga, Republica Cehă)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 decembrie 2011, în cauza R 2326/2010-2;

               —

               constatarea faptului că mărcile anterioare invocate, în special marca verbală franceză FREE nr. 1734391, sunt similare mărci contestate „FREEVOLUTION TM”, în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a fortiori în sensul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               constatarea faptului că cererea de înregistrare a mărcii contestate trebuie respinsă, în temeiul articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a fortiori în temeiul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în fața Tribunalului, cât și în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „FREEVOLUTION TM”, pentru produse și servicii din clasele 9, 41 și 42 — marca comunitară solicitată nr. 8206443.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă franceză „free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX” nr. 99785839, pentru produse și servicii din clasele 9 și 38; marca verbală franceză „FREE” nr. 1734391; marca verbală franceză „FREE MOBILE” nr. 73536224, pentru produse din clasa 9; denumirea socială „FREE”, utilizată în comerț în Franța; numele de domeniu „FREE.FR” utilizat în comerț.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât trebuie să se efectueze o diferențiere în aprecierea similitudinii semnelor în sensul fiecăruia dintre aceste articole; încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, deoarece există un risc de confuzie între mărcile în conflict; și încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât există o legătură între mărcile „FREE” și „FREEVOLUTION TM” astfel încât s-ar aduce atingere mărcii de renume „FREE” ca urmare a existenței mărcii contestate.


title: Cauza T-126/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-126/06) (1)

   (2008/C 327/74)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza T-738/15: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – Aurubis și alții/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/43

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2015 – Aurubis și alții/Comisia
   (Cauza T-738/15)
   (2016/C 059/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Aurubis AG (Hamburg, Germania), Aurubis Stolberg GmbH & Co. KG (Stolberg, Germania), Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Germania), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Germania), Rheinkalk GmbH (Wülfrath, Germania), Siltronic AG (München, Germania), Vestolit GmbH (Marl, Germania) și Wacker Chemie AG (München) (reprezentanți: C. Arhold și N. Wimmer, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 3 alineatul (1) din decizia în litigiu

                           —

                           în măsura în care Comisia constată că reducerile prelevării destinate pentru finanțarea sprijinului acordat electricității produse din surse regenerabile (prelevarea EEG) în cursul anilor 2013 și 2014 în favoarea marilor consumatori de energie (Besondere Ausgleichsregelung, denumită în continuare „BesAR”) constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și,

                           —

                           cu titlu subsidiar, în măsura în care Comisia constată că BesAR constituie un ajutor de stat acordat în mod nelegal, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE;

               —

               anularea articolelor 6, 7 și 8 din decizia în litigiu în măsura în care Comisia dispune recuperarea ajutorului și

               —

               obligarea Comisiei la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantele formulează concluzii în sensul anulării în parte a Deciziei (UE) 2015/1585 a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind schema de ajutoare de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Germania, pusă în aplicare de Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al utilizatorilor mari consumatori de energie, notificată cu numărul C(2014) 8786 final (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamantele arată că BesAR nu este un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE din cauza lipsei unui transfer al resurselor de stat. În plus, ajutorul nu ar acorda niciun avantaj economic selectiv întreprinderilor mari consumatori de energie.

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea articolului 108 TFUE

                           —

                           Comisia ar fi încălcat articolul 108 TFUE dispunând recuperarea (parțială), întrucât Legea EEG din 2012 ar putea fi calificată cel mult drept ajutor existent, iar nu drept ajutor nou acordat în mod nelegal.

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea principiului protecției încrederii legitime

                           —

                           Reclamantele susțin că recuperarea ajutoarelor pretins acordate în mod nelegal încalcă încrederea legitimă pe care o aveau în legalitatea reglementării naționale și căreia i-a dat naștere în special decizia Comisiei privind Legea EEG din 2000.

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 18 din Regulamentul de procedură

                           —

                           În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamantele reproșează Comisiei că nu a propus Republicii Federale Germania măsuri utile înainte de inițierea procedurii oficiale de investigare.

      (1)  JO L 250, p. 122.


title: Cauza C-97/17: Acțiune introdusă la 24 februarie 2017 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/17

         Acțiune introdusă la 24 februarie 2017 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-97/17)
   (2017/C 121/25)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Mihaylova și C. Hermes, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neclasarea în întregime a ariei de importanță pentru conservarea păsărilor „Rila” drept arie de protecție specială, Republica Bulgaria nu a clasificat drept arii de protecție specială teritoriile cele mai adecvate ca număr și ca suprafață pentru conservarea speciilor de păsări menționate în anexa I la Directiva 2009/147/CE (1) privind conservarea păsărilor sălbatice și astfel nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din aceeași directivă;

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cauza privește conservarea a numeroase specii de păsări menționate în anexa I la Directiva 2009/147 și a habitatului acestora în masivul muntos Rila din sud-vestul Bulgariei. Aria de importanță pentru conservarea păsărilor „Rila” este unul dintre cele mai importante teritorii din țară și din Uniunea Europeană pentru conservarea a peste 130 de specii de păsări care își fac cuib. 41 specii sunt importante din perspectiva protecției naturii la nivel european, iar una dintre ele este amenințată la nivel mondial.
   Conform articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2009/147, speciile menționate în anexa I constituie obiectul unor măsuri speciale de conservare a habitatelor acestora pentru a li se asigura supraviețuirea și reproducerea în aria de răspândire. De asemenea, statele membre clasifică cele mai adecvate teritorii, ca număr și suprafață, ca arii de protecție specială pentru conservarea acestor specii.
   Potrivit Comisiei, Republica Bulgaria ar fi trebuit să clasifice în întregime aria de importanță ornitologică „Rila” drept arie de protecție specială, ceea ce aceasta nu a făcut până în prezent. Comisia prezintă dovezi privind importanța din punct de vedere ornitologic a teritoriilor neclasificate ale ariei de importanță pentru conservarea păsărilor „Rila”.

      (1)  Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO 2010, L 20, p. 7).


title: Cauza C-132/12 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 februarie 2014 – Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, fostă Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Scheme de ajutoare acordate în favoarea societăților de locuințe sociale — Decizie de compatibilitate — Angajamente asumate de autoritățile naționale pentru a se conforma dreptului Uniunii — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Acțiune în anulare — Condiții de admisibilitate — Interesul de a exercita acțiunea — Calitate procesuală activă — Beneficiari vizați direct și individual — Noțiunea „cerc restrâns” )

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 februarie 2014 – Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, fostă Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl/Comisia Europeană
   (Cauza C-132/12 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Scheme de ajutoare acordate în favoarea societăților de locuințe sociale - Decizie de compatibilitate - Angajamente asumate de autoritățile naționale pentru a se conforma dreptului Uniunii - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Acțiune în anulare - Condiții de admisibilitate - Interesul de a exercita acțiunea - Calitate procesuală activă - Beneficiari vizați direct și individual - Noțiunea „cerc restrâns”))
   2014/C 112/04
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurente: Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, fostă Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen, Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (reprezentanți: P. Glazener și E. Henny, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet, S. Noë și S. Thomas, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011, Stichting Woonpunt și alții/Comisia (T-203/10), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă o cerere de anulare a Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 – Țările de Jos – Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 16 decembrie 2011, Stichting Woonpunt și alții/Comisia (T-203/10), în măsura în care prin aceasta a fost declarată inadmisibilă acțiunea în anulare formulată de Stichting Woonpunt, de Stichting Havensteder, de Woningstichting Haag Wonen și de Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl împotriva Deciziei C(2009) 9963 final a Comisiei Europene din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 – Țările de Jos – Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte în favoarea societăților pentru locuințe sociale, în măsura în care această decizie privește schema de ajutoare E 2/2005.

               2)

               Respinge în rest recursul.

               3)

               Acțiunea în anulare vizată la punctul 1 din prezentul dispozitiv este admisibilă.

               4)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene pentru ca acesta să se pronunțe asupra fondului acțiunii în anulare vizate la punctul 1 din prezentul dispozitiv.

               5)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza F-58/10: Acțiune introdusă la 16 iulie 2010 — Allgeier/FRA

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/27

         Acțiune introdusă la 16 iulie 2010 — Allgeier/FRA
   (Cauza F-58/10)
   ()
   2010/C 260/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Timo Allgeier (Viena, Austria) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   În primul rând, anularea deciziei pârâtei de a nu da curs plângerii pentru hărțuire formulate de reclamant. În al doilea rând, recunoașterea faptului că reclamantul a fost victima unei forme de hărțuire din partea superiorilor săi și acordarea unei despăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Agenției pentru Drepturi Fundamentale din 16 octombrie 2009 prin care au fost respinse solicitările reclamantului în măsura în care nu este recunoscut faptul că acesta a fost victima unei forme de hărțuire din partea domnului M. și a domnului A. și, în cazul în care este necesar, anularea deciziei din 6 aprilie 2010 prin care a fost respinsă reclamația acestuia;

               —

               recunoașterea faptului că reclamantul a fost victima unei forme de hărțuire din partea domnului M. și a domnului A. și adoptarea măsurilor disciplinare necesare; sau, în subsidiar, (i) inițierea unei noi anchete administrative, echitabile, independente și imparțiale și crearea unui grup de experți pentru efectuarea anchetei administrative și (ii) adoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a permite efectuarea unei anchete echitabile care să nu fie supusă niciunei posibile presiuni sau ingerințe;

               —

               despăgubirea prejudiciului material suferit de reclamant, evaluat în mod provizoriu la suma de 71 823,23 EUR;

               —

               acordarea unei sume de 85 000 EUR pentru repararea prejudiciului moral cauzat de modul în care s-a desfășurat întreaga procedură și de decizia adoptată;

               —

               obligarea FRA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-143/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – G.E. Security BV/Staatsecretaris van Financiën

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – G.E. Security BV/Staatsecretaris van Financiën
   (Cauza C-143/15)
   (2015/C 198/27)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: G.E. Security BV

      Intimat: Staatsecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

   Poziţiile 8517, 8521, 8531 şi 8543 din NC trebuie interpretate în sensul că un produs precum un multiplexor video, care a fost conceput pentru a fi integrat ca parte componentă într-un sistem care poate analiza imaginile şi sunetele provenite de la camerele şi de la senzorii conectaţi la acesta şi care, în cazul în care se doreşte, poate înregistra, stoca, prelucra şi reda pe un ecran conectat la acesta imagini şi sunete şi/sau care, în cazul în care imaginile sau sunetele captate o impun, poate să emită un semnal de alarmă sub forma unui e-mail către unul sau mai mulţi utilizatori conectaţi la sistem şi/sau care poate activa aparate care emit semnale sonore sau luminoase, trebuie clasificat la una dintre aceste poziţii?


title: Cauza F-36/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 martie 2012 — BD/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali — Neprelungirea unui contract — Articolul 11a din statut — Conflict de interese — Raport bazat pe încredere — Articolul 12b din statut — Activitate exterioară — Prezumția de nevinovăție)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/27

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 martie 2012 — BD/Comisia
   (Cauza F-36/11) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Neprelungirea unui contract - Articolul 11a din statut - Conflict de interese - Raport bazat pe încredere - Articolul 12b din statut - Activitate exterioară - Prezumția de nevinovăție)
   2012/C 138/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BD (Etterbeek, Belgia) (reprezentanți: T. Bontinck și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei de a nu se prelungi contractul reclamantului dincolo de data expirării și, în consecință, de a-l reîncadra în funcție începând de la 1 noiembrie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               BD suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011, p. 22.


title: Cauza F-99/12: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2012 — ZZ/Comitetul Regiunilor

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/24

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2012 — ZZ/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-99/12)
   2012/C 343/42
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, A. Blot, avocați)

      Pârât: Comitetul Regiunilor

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comitetului Regiunilor prin care s-a respins cererea reclamantului ca drepturile sale de pensie să nu fie calculate în conformitate cu noile DGA

      Concluziile reclamantului

               —

               Cu titlu principal, anularea deciziei Comitetului Regiunilor din 1 decembrie 2011 prin care s-a respins cererea reclamantului din 13 iulie 2011, astfel cum a fost completată la 16 august 2011;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei din data de 8 iunie 2012 prin care s-a respins expres reclamația reclamantului din data de 10 februarie 2012;

               —

               cu titlu subsidiar, recunoașterea prejudiciului moral suferit și obligarea pârâtului la plata unei sume evaluate la 20 000 de euro;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-295/15 P: Recurs introdus la 12 iunie 2015 de Matratzen Concord GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 aprilie 2015 în cauza T-258/13, Matratzen Concord GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/17

         Recurs introdus la 12 iunie 2015 de Matratzen Concord GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 16 aprilie 2015 în cauza T-258/13, Matratzen Concord GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-295/15 P)
   (2015/C 302/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Matratzen Concord GmbH (reprezentant: I. Selting, avocat)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               —

               anularea Hotărârii Camerei a şasea a Tribunalului din 16 aprilie 2015 pronunţate în cauza T-258/2013, având ca obiect decăderea din dreptul asupra mărcii comunitare 2818680 „Arktis” pentru lipsa utilizării serioase;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă următoarele erori de drept care se regăsesc în hotărârea Tribunalului:
   Tribunalul a luat în mod eronat în considerare cifra de vânzări ale companiei Breiding în favoarea mărcii atacate. Numărul de produse vândute de compania Breiding în perioada în litigiu 2006-2009 nu ar fi trebuit luate în considerare.
   La analiza utilizării serioase, în mod greşit Tribunalul nu a luat în considerare produsele care poartă marca „Arktis”, ci pe cele care poartă marca „Arktis Line” şi a fost de opinie că termenul suplimentar „Line” ar fi exclusiv descriptiv.
   În plus, aprecierea Tribunalului a fost eronată întrucât a plecat de la premisa că marca atacată a făcut obiectul unei utilizări serioase, deşi volumul de vânzări al produselor titularului mărcii au fost foarte reduse.
   În ultimul rând, Tribunalul nu a avut în vedere faptul că utilizarea serioasă priveşte produsele „cearşafuri” şi „pilote”. Titularul mărcii a prezentat dovezi numai pentru utilizarea mărcii pentru „pilote”, dar nu şi pentru alte produse pentru pat precum pernele şi saltelele. Din acest motiv, cel puţin pentru produsele „cearşafuri” ar trebui să se pronunţe decăderea din dreptul de marcă.


title: Cauza C-149/07: Ordonanța președintelui Curții din 28 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/35

         Ordonanța președintelui Curții din 28 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-149/07) (1)

   (2007/C 297/69)

      Limba de procedură: poloneza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-255/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Københavns Byret (Danemarca) la 2 mai 2016 - Anklagemyndigheden/Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Københavns Byret (Danemarca) la 2 mai 2016 - Anklagemyndigheden/Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S
   (Cauza C-255/16)
   (2016/C 251/18)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Københavns Byret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Anklagemyndigheden

      Pârâte: Bent Falbert, Poul Madsen și JP/Politikens Hus A/S

      Întrebarea preliminară

   Este vorba, în prezenta cauză, despre o normă care trebuie notificată potrivit articolului 8 alineatul (1) coroborat cu articolul 1 primul paragraf punctele 2, 5 și 11 din Directiva 98/34/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998 de modificare a Directivei 98/34/CE de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice, în ipoteza în care:

               a)

               trebuie adoptată o lege de modificare a Legii privind anumite jocuri, loterii și pariuri (lov om visse spil, lotterier og væddemål) prin care să se introducă o dispoziție care să prevadă sancțiuni penale împotriva oricărei persoane care în mod intenționat sau printr-o neglijență gravă „furnizează jocuri, loterii sau pariuri în Danemarca fără a deține o autorizație în conformitate cu articolul 1” și împotriva oricărei persoane care în mod intenționat sau printr-o neglijență gravă „face publicitate jocurilor, loteriilor sau pariurilor care nu intră sub incidența autorizației menționate la articolul 1” și

               b)

               în observațiile referitoare la proiectul acestei legi de modificare se menționează că scopul dispozițiilor penale indicate mai sus este, pe de o parte, de a clarifica sau de a introduce o interdicție privind jocurile furnizate online de întreprinderile de jocuri din afara Danemarcei și care vizează în mod direct piața daneză și, pe de altă parte, de a interzice publicitatea, în special pentru jocurile furnizate online de întreprinderile de jocuri din afara Danemarcei, având în vedere că în aceleași observații se precizează că nu există nicio îndoială că, în temeiul normelor în vigoare înainte de modificare, sunt ilegale jocurile oferite de o întreprindere de jocuri din afara Danemarcei care utilizează canale de vânzare prin care jocurile sunt comercializate în mod fizic pe teritoriul Danemarcei; cu toate acestea, nu este clar dacă jocurile din afara Danemarcei destinate participanților la jocuri din Danemarca, dar care, din punct de vedere fizic, sunt situate efectiv în afara Danemarcei intră de asemenea sub incidența acestei dispoziții; prin urmare, este necesar să se clarifice dacă formele respective de jocuri sunt acoperite. Din observații rezultă de asemenea că se propune introducerea unei interdicții privind publicitatea pentru jocurile, loteriile și pariurile care nu sunt autorizate în temeiul legii respective și că modificarea respectă interdicția actuală de la articolul 12 alineatul 3 din Legea privind pariurile hipice (hestevæddeløbsloven) și că aceasta clarifică dispozițiile articolului 10 alineatul 4 din Legea privind pariurile și loteriile (Tips- og lottoloven) [în prezent abrogată]. În observații se precizează în continuare că scopul interdicției este de a proteja furnizorii de jocuri care dețin o autorizație emisă de autoritățile daneze împotriva concurenței din partea societăților care nu dețin o astfel de autorizație și care, prin urmare, nu pot furniza și nu pot intermedia în mod legal jocuri în Danemarca.

      (1)  JO 1994, L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207.


title: Cauza T-272/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – P-D Glasseiden și alții/Comisia („Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/62

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – P-D Glasseiden și alții/Comisia
   (Cauza T-272/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 294/75)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: P-D Glasseiden GmbH Oschatz (Oschatz, Germania), P D Interglas Technologies GmbH (Erbach, Germania), P-D Industriegesellschaft mbH (Wilsdruff, Germania) și Glashütte Freital GmbH (Freital, Germania) (reprezentanți: H. Janssen și G.-R. Engel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de A. Luke și de C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

               3)

               P-D Glasseiden GmbH Oschatz, P-D Interglas Technologies GmbH, P-D Industriegesellschaft mbH și Glashütte Freital GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-330/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2016 – Johannes Tomana și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Recurs — Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități care fac parte din guvernul Zimbabwe sau legate de acesta — Lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelor reclamanților)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iulie 2016 – Johannes Tomana și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-330/15 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva anumitor persoane și entități care fac parte din guvernul Zimbabwe sau legate de acesta - Lista persoanelor, grupurilor și entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelor reclamanților))
   (2016/C 350/12)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Johannes Tomana și alții (reprezentanți: M. O'Kane, Solicitor, M. Lester și Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și A. Vitro, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: E. Georgieva, M. Konstantinidis și T. Scharf, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt, agent, asistat de S. Lee, Barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Johannes Tomana și pe ceilalți 120 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la prezenta hotărâre să plătească, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.09.2015.


title: Cauza T-179/15: Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2016 – Lions Gate Entertainment/EUIPO (DIRTY DANCING)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/35

         Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2016 – Lions Gate Entertainment/EUIPO (DIRTY DANCING)
   (Cauza T-179/15) (1)

   (2016/C 222/45)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei Camera a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauza C-345/04: Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 15 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare înaintată de către Bundesfinanzhof — Germania) — Centro Equestre da Leziria Grande Lda/Bundesamt für Finanzen (Libertatea de a presta servicii — Reglementări fiscale — Regimul de impunere a societăților comerciale — Spectacole și lecții hipice organizate într-un stat membru de către o societate comercială cu sediul într-un alt stat membru — Deducerea cheltuielilor profesionale — Condiții — Raportul economic direct cu veniturile obținute din statul în care se exercită activitatea)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/3

         Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 15 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare înaintată de către Bundesfinanzhof — Germania) — Centro Equestre da Leziria Grande Lda/Bundesamt für Finanzen
   (Cauza C-345/04) (1)

   (Libertatea de a presta servicii - Reglementări fiscale - Regimul de impunere a societăților comerciale - Spectacole și lecții hipice organizate într-un stat membru de către o societate comercială cu sediul într-un alt stat membru - Deducerea cheltuielilor profesionale - Condiții - Raportul economic direct cu veniturile obținute din statul în care se exercită activitatea)
   (2007/C 82/05)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Centro Equestre da Leziria Grande Lda

      Pârâtă: Bundesamt für Finanzen
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Compatibilitatea dintre articolul 59 din tratatul CE (devenit, după modificare, art. 49 CE) și dispozițiile unei legislații naționale privind impozitul asupra veniturilor contribuabililor nerezidenți care prevăd rambursarea sumelor plătite cu titlu de impozit atunci când totalitatea cheltuielilor profesionale aflate în raport economic direct cu veniturile reprezintă mai mult decât jumătatea veniturilor.
   Dispozitivul
   Articolul 59 din Tratat nu se opune unei prevederi din legislațiile naționale, precum cea în speță în litigiul principal, în măsura în care condiționează rambursarea sumelor prelevate cu titlu de impozit pe profitul societăților comerciale reținut la sursă, aplicat asupra veniturilor obținute de către un contribuabil parțial supus regimului fiscal, de existența raportului direct între suma cheltuielilor profesionale a căror deducere este solicitată de către contribuabilul respectiv și veniturile obținute din activități economice desfășurate pe teritoriul statului membru în cauză, atât timp cât vor fi calificate ca atare toate cheltuielile indisociabil legate de această activitate, indiferent de locul sau data efectuării cheltuielilor. Din contră, articolul în speță se opune prevederilor unei legislații naționale în măsura în care acestea supun rambursarea impozitului sus-amintit îndeplinirii condiției ca aceste cheltuieli profesionale să fie mai mari decât jumătatea veniturilor obținute.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza C-104/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 19 martie 2009 — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 19 martie 2009 — Pedro Manuel Roca Álvarez/Sesa Start España ETT SA
   (Cauza C-104/09)
   2009/C 141/40
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia.

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Pedro Manuel Roca Álvarez

      Pârâtă: Sesa Start España ETT SA

      Întrebările preliminare

               1)

               O lege națională (în speță articolul 37 alineatul 4 din Statutul lucrătorilor) care acordă exclusiv mamelor care lucrează ca salariate dreptul la concediu plătit de alăptare a copilului, constând într-o reducere a zilei de muncă cu o jumătate de oră sau într-o absență de la muncă de o oră, divizibilă în două fracțiuni, pe bază de voluntariat și a cărui retribuire se află în sarcina angajatorului, până când copilul atinge vârsta de nouă luni, și care, dimpotrivă, nu acordă acest drept taților salariați, aduce atingere principiului egalității de tratament ce interzice orice discriminare pe criterii de sex, recunoscut de articolul 13 din tratat, de Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (1) și de Directiva 2002/73/CE de modificare a Directivei 76/207/CEE (2)?

      (1)  JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164.

      (2)  JO L 269, p. 25, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143.


title: Cauza F-102/15: Acțiune introdusă la 9 iulie 2015 – ZZ/CESE

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/70

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2015 – ZZ/CESE
   (Cauza F-102/15)
   (2015/C 302/87)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (CESE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor CESE de respingere a cererii de acces la documente, formulată de reclamant, precum și repararea prejudiciului moral pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor din 10 septembrie 2014 și din 19 noiembrie 2014 de respingere a cererii de acces la documente a reclamantului din 12 iunie 2014, completată prin cererile din 23 septembrie, din 20 octombrie și din 30 octombrie 2014;

               —

               anularea deciziei din 27 martie 2015, primită la 31 martie 2015, de respingere a reclamației reclamantului din 1 decembrie 2014;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului moral al reclamantului, evaluat la 10  000 de euro;

               —

               obligarea CESE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-26/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof te Leeuwarden (Țările de Jos) la 18 ianuarie 2012 — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs/Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof te Leeuwarden (Țările de Jos) la 18 ianuarie 2012 — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs/Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen
   (Cauza C-26/12)
   2012/C 98/24
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te Leeuwarden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: fiscale eenheid PPG Holdings BV cs

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

      Întrebările preliminare

               1.

               O persoană impozabilă care, conform dreptului național în materia pensiilor pentru limită de vârstă, a înființat un fond de pensii independent în vederea garantării pensiilor pentru limită de vârstă ale angajaților săi și ale foștilor angajați afiliați la acest fond poate să deducă, în temeiul articolului 17 din Directiva 77/388/CEE (1) (articolele 168 și 169 din Directiva 2006/112/CE (2)), impozitul pentru serviciile care i-au fost prestate în vederea implementării sistemului de acordare a pensiilor pentru limită de vârstă și a gestionării fondului de pensii?

               2.

               Un fond de pensii care a fost înființat în scopul de a asigura persoanelor afiliate o pensie pentru limită de vârstă cu cele mai mici costuri și în cadrul căruia un capital este plasat și investit de către aceste persoane sau în numele lor, în timp ce profiturile sunt distribuite, poate fi considerat un „fond comun de plasament” în sensul articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din Directiva 77/388/CEE [articolul 135 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE]?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-349/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 10 iulie 2015 – Banco Popular Español S.A./Elena Lucaciu și Cristian Laurentiu Lucaciu

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Castellón (Spania) la 10 iulie 2015 – Banco Popular Español S.A./Elena Lucaciu și Cristian Laurentiu Lucaciu
   (Cauza C-349/15)
   (2015/C 302/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Castellón

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Banco Popular Español S.A.

      Pârâți: Elena Lucaciu și Cristian Laurentiu Lucaciu

      Întrebările preliminare

               1)

               Limitarea în timp a efectelor nulității unei clauze declarate nule ca urmare a caracterului său abuziv este compatibilă cu articolul 6 alineatul (1) și cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1)?

               2)

               În cazul în care o asemenea limitare a efectelor este considerată compatibilă cu reglementarea Uniunii Europene, mai precis cu articolul 6 alineatul (1) și cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, ca urmare a bunei-credințe a celor interesați și a riscului de consecințe grave:

                           a)

                           Ce se înțelege prin consecințe grave care justifică limitarea efectelor?

                           b)

                           Riscul unor consecințe grave trebuie dovedit corespunzător în cadrul procedurii judiciare în care acestea sunt invocate sau, dimpotrivă, este suficientă constatarea generală de către instanță a riscului respectiv, fără date concrete pe care să se întemeieze această constatare?

      (1)  JO L 25, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-397/15: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2016 – PAL-Bullermann/EUIPO – Symaga (PAL) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene figurativă PAL — Declarare în parte a decăderii — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă de marca înregistrată — Norma 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr.°2868/95”]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/44

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2016 – PAL-Bullermann/EUIPO – Symaga (PAL)
   (Cauza T-397/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene figurativă PAL - Declarare în parte a decăderii - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă de marca înregistrată - Norma 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr.o2868/95”])
   (2017/C 030/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: PAL-Bullermann GmbH (Friesoythe-Markhausen, Germania) (reprezentant: J. Eberhardt, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Symaga, SA (Villarta de San Juan, Spania) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 mai 2015 (cauza R 1626/2014-1), referitoare la o procedură de decădere între PAL-Bullermann și Symaga.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă PAL-Bullermann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-810/14: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2016 – Portugalia/Comisia („Neexecutarea unei hotărâri a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor de către un stat membru — Penalitate cu titlu cominatoriu — Decizie de lichidare a penalității cu titlu cominatoriu — Abrogare a legislației naționale incompatibile cu dreptul Uniunii — Data încetării neîndeplinirii obligațiilor — Anularea unei decizii anterioare de lichidare a unei penalități cu titlu cominatoriu aplicate în executarea aceleiași hotărâri a Curții — Autoritate de lucru judecat — Acțiune vădit nefondată”)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/26

         Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2016 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-810/14) (1)

   ((„Neexecutarea unei hotărâri a Curții de constatare a neîndeplinirii obligațiilor de către un stat membru - Penalitate cu titlu cominatoriu - Decizie de lichidare a penalității cu titlu cominatoriu - Abrogare a legislației naționale incompatibile cu dreptul Uniunii - Data încetării neîndeplinirii obligațiilor - Anularea unei decizii anterioare de lichidare a unei penalități cu titlu cominatoriu aplicate în executarea aceleiași hotărâri a Curții - Autoritate de lucru judecat - Acțiune vădit nefondată”))
   (2016/C 326/47)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, J. de Oliveira și S. Nunes de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braga da Cruz și M. Heller, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziei MARKT/A2/3523710 a Comisiei din 3 octombrie 2014 de lichidare a penalității cu titlu cominatoriu datorate de Republica Portugheză pentru perioada cuprinsă între 10 și 29 ianuarie 2008, în executarea Hotărârii din 10 ianuarie 2008, Comisia/Portugalia (C-70/06, EU:C:2008:3)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza F-7/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 februarie 2010 — Faria/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport de evaluare — Exercițiul de evaluare 2006/2007 — Cerere de anulare a raportului de evaluare — Eroare vădită de apreciere — Repararea prejudiciului moral)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/51

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 februarie 2010 — Faria/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza F-7/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport de evaluare - Exercițiul de evaluare 2006/2007 - Cerere de anulare a raportului de evaluare - Eroare vădită de apreciere - Repararea prejudiciului moral)
   2010/C 134/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Marie-Hélène Faria (Muchamiel, Spania) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentanți: I. de Medrano Caballero, agent, asistat de D. Waelbroeck, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului de evaluare pentru perioada 1 octombrie 2006-30 septembrie 2007, precum și obligarea pârâtului la repararea prejudiciului suferit de reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează raportul de evaluare a doamnei Faria, întocmit de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) pentru perioada 1 octombrie 2006-30 septembrie 2007.

               2.

               Respinge acțiunea pentru celelalte capete de cerere.

               3.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Faria.

               4.

               Doamna Faria suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009, p. 55.


title: Cauza T-39/11: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Cargolux Airlines/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri — Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) — Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian — Obligația de motivare”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/33

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Cargolux Airlines/Comisia
   (Cauza T-39/11) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri - Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) - Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian - Obligația de motivare”])
   (2016/C 048/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luxemburg) (reprezentanți: inițial J. Joshua, barrister, și G. Goeteyn, solicitor, ulterior G. Goeteyn, T. Soames, solicitor, C. Rawnsley, barrister, și E. Aliende Rodríguez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial N. Khan, S. Noë și N. von Lingen, agenți, asistați inițial de O. Jones, ulterior de S. Love, barristers, ulterior de N. Khan și de A. Dawes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care o privește pe reclamantă și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1-5 din Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care privește Cargolux Airlines International SA.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Cargolux Airlines International.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-83/09: Acțiune introdusă la 20 februarie 2009 – Chalk/OAPI – Reformed Spirits Company Holdings (CRAIC)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/35

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2009 – Chalk/OAPI – Reformed Spirits Company Holdings (CRAIC)
   (Cauza T-83/09)
   2009/C 90/54
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: David Chalk (Canterbury, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Balme, W. James și M. Gilbert, Solicitors și S. Malynicz, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Reformed Spirits Company Holdings Ltd (St Helier, Jersey)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 noiembrie 2008 în cauza R 1888/2007-2;

               —

               radierea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs din registrele OAPI și admisterea cererii de înscriere a reclamantului ca titular al mărcii comunitare nr. 2 245 306, după ce acesta i-a cedat marca prin intermediul societății Arthur Crack Limited la 21 ianuarie 2006;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la camerea de recurs a OAPI spre rejudecare în conformitate cu concluziile Tribunalului,

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată a OAPI și, în măsura în care intervine în prezenta cauză, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză și în cauza care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de anulare a înregistrării transferului: marca verbală „CRAIC” pentru produse din clasele 25, 32 și 33.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită revocarea înregistrării transferului: reclamantul.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de revocare a deciziei de înregistrare a transferului.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate:

   În primul rând, încălcarea articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a omis să aibă în vedere și să aplice legislațiile naționale ale statelor membre (în speță, Regatul Unit) în momentul pronunțării unei decizii întemeiate pe un transfer al unei mărci comunitare;
   În al doilea rând, încălcarea normei 31 din Regulamentul nr. 2868/95 (1) al Comisiei întrucât camera de recurs nu a apreciat validitatea și forța probantă a înscrisurilor prezentate dacă forța juridică a acestor documente este ulterior contestată;
   În al treilea rând, încălcarea articolului 77a din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs nu a examinat deciziile anterioare ale OAPI în lumina faptelor și a probelor suplimentare prezentate;
   În al patrulea rând, încălcarea articolului 23 din Regulamentul nr 40/94 al Consiliului, întrucât camera de recurs a respins în mod nefondat cererea reclamantului de înregistrare a cesiunii mărcii comunitare nr. 2 245 306;
   În sfârșit, camera de recurs a respins în mod greșit cererea de revocare a deciziei prin care OAPI a înregistrat cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs ca proprietar al mărcii comunitare nr. 2 245 306, precum și atunci când afirmat că Regulamentul nr 40/94 al Consiliului și Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei nu îi permiteau să înregistreze reclamantul ca titular al mărcii comunitare nr. 2 245 306.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-388/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Le Crédit Lyonnais/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat (Taxa pe valoarea adăugată — A șasea directivă 77/88/CEE — Articolele 17 și 19 — Deducerea taxei achitate în amonte — Utilizarea de bunuri și de servicii pentru a efectua atât operațiuni impozabile, cât și operațiuni scutite — Deducere prorata — Calculul proratei — Sucursale stabilite în alte state membre și în state terțe — Neluarea în considerare a cifrei lor de afaceri)

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Le Crédit Lyonnais/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Cauza C-388/11) (1)

   (Taxa pe valoarea adăugată - A șasea directivă 77/88/CEE - Articolele 17 și 19 - Deducerea taxei achitate în amonte - Utilizarea de bunuri și de servicii pentru a efectua atât operațiuni impozabile, cât și operațiuni scutite - Deducere prorata - Calculul proratei - Sucursale stabilite în alte state membre și în state terțe - Neluarea în considerare a cifrei lor de afaceri)
   2013/C 325/03
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Le Crédit Lyonnais

      Pârât: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Conseil d'État — Interpretarea articolelor 13 [secțiunea B litera (d) punctele 1-5], 17 [alineatul (2), alineatul (3) literele (a) și (c) și alineatul (5)] și 19 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Deducerea taxei achitate în amonte — Bunuri și servicii utilizate concomitent pentru operațiuni care dau dreptul și care nu dau dreptul la deducere — Calculul pro rata de deducere — Obligația sediului unei societăți stabilite într-un stat membru de a lua în considerare veniturile realizate de sucursalele sale stabilite în alt stat membru

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 17 alineatele (2) și (5) și articolul 19 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretate în sensul că, în vederea determinării proratei de deducere a taxei pe valoarea adăugată care îi este aplicabilă, o societate al cărei sediu este situat într-un stat membru nu poate să țină seama de cifra de afaceri realizată de sucursalele sale stabilite în alte state membre.

               2.

               Articolul 17 alineatul (3) literele (a) și (c) și articolul 19 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretate în sensul că, în vederea determinării proratei de deducere a taxei pe valoarea adăugată care îi este aplicabilă, o societate al cărei sediu este situat într-un stat membru nu poate să țină seama de cifra de afaceri realizată de sucursalele sale stabilite în state terțe.

               3.

               Articolul 17 alineatul (5) al treilea paragraf din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretat în sensul că nu permite unui stat membru să rețină o regulă de calcul al proratei de deducere pe sector de activitate al unei societăți supuse la plata impozitului care o autorizează pe aceasta să țină seama de cifra de afaceri realizată de o sucursală stabilită într-un alt stat membru sau într-un stat terț.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza T-193/11: Ordonanța Tribunalului din 23 septembrie 2011 — Ahoua-N’Guetta și alții/Consiliul ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire — Acțiune în anulare — Inacțiunea reclamantului — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/23

         Ordonanța Tribunalului din 23 septembrie 2011 — Ahoua-N’Guetta și alții/Consiliul
   (Cauza T-193/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire - Acțiune în anulare - Inacțiunea reclamantului - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 340/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Timothée Ahoua-N’Guetta (Abidjan, Côte d’Ivoire), Jacques André Monoko Daligou (Abidjan); Bruno Walé Ekpo (Abidjan); Félix Tano Kouakou (Abidjan); Hortense Sess (Abidjan); et Joséphine Suzanne Ebah (Abidjan) (représentant: J. C. Tchikaya, avocat) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Chavrier, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 11, p. 36) și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire (JO L 11, p. 1), în măsura în care aceste acte îi privesc pe reclamanți.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii.

               2.

               Îi obligă pe domnii Timothée Ahoua-N’Guetta, Jacques André Monoko Daligou, Bruno Walé Ekpo, Félix Tano Kouakou și pe doamnele Hortense Sess și Joséphine Suzanne Ebah la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Republicii Côte d’Ivoire.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-85/10: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Alfa Acciai/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața fier-betonului în bare sau în rulouri — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată — Limitarea sau controlul producției sau al vânzărilor — Abuz de putere — Dreptul la apărare — Încălcare unică și continuă — Amenzi — Stabilirea cuantumului de plecare — Circumstanțe atenuante — Durata procedurii administrative” )

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/24

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – Alfa Acciai/Comisia
   (Cauza T-85/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața fier-betonului în bare sau în rulouri - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 65 CO, după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Stabilirea prețurilor și a termenelor de plată - Limitarea sau controlul producției sau al vânzărilor - Abuz de putere - Dreptul la apărare - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Stabilirea cuantumului de plecare - Circumstanțe atenuante - Durata procedurii administrative”))
   (2015/C 034/26)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Alfa Acciai SpA (Brescia, Italia) (reprezentanți: D. Fosselard, S. Amoruso şi L. Vitolo, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer şi B. Gencarelli, ulterior R. Sauer şi R. Striani, agenţi, asistaţi de P. Manzini, avocat)

      Obiectul

   În principal, cerere de anulare a Deciziei C (2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 65 CO (cazul COMP/37.956 – Fier beton armat, readoptare), astfel cum a fost modificată de Decizia C(2009) 9912 final a Comisiei din 8 decembrie 2009, în măsura în care constată o încălcare de către reclamantă a articolului 65 CO și îi aplică o amendă de 7,175 milioane de euro sau, în subsidiar, cerere de reducere a cuantumului acestei amenzi.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Alfa Acciai SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-383/14: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International [Trimitere preliminară — Protecția intereselor financiare ale Uniunii — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Articolul 3 — Recuperare a unui ajutor comunitar — Sancțiune administrativă — Măsură administrativă — Termen de prescripție]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International
   (Cauza C-383/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția intereselor financiare ale Uniunii - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Articolul 3 - Recuperare a unui ajutor comunitar - Sancțiune administrativă - Măsură administrativă - Termen de prescripție])
   (2015/C 354/11)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Pârâtă: Société Sodiaal International

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) al patrulea paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene trebuie interpretat în sensul că prescripția pe care o prevede este aplicabilă nu numai urmăririi în justiție a abaterilor ce determină impunerea unor sancțiuni administrative, în sensul articolului 5 din acest regulament, ci și urmăririi ce determină adoptarea unor măsuri administrative, în sensul articolului 4 din regulamentul menționat.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza T-461/15: Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2016 – Guccio Gucci/EUIPO – Guess? IP Holder (Reprezentare a patru G care se întrepătrund) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene figurativă reprezentând patru G care se întrepătrund — Mărci ale Uniunii Europene, naționale și internaționale figurative anterioare G — Motiv relativ de refuz — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/15

         Hotărârea Tribunalului din 11 octombrie 2016 – Guccio Gucci/EUIPO – Guess? IP Holder (Reprezentare a patru G care se întrepătrund)
   (Cauza T-461/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene figurativă reprezentând patru G care se întrepătrund - Mărci ale Uniunii Europene, naționale și internaționale figurative anterioare G - Motiv relativ de refuz - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 428/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Guccio Gucci SpA (Florența, Italia) (reprezentanți: P. L. Roncaglia, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, California, Statele Unite) (reprezentant: D. McFarland, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 mai 2015 (cauza R 2049/2014-4) privind o procedură de declarare a nulității între Guccio Gucci et Guess? IP Holder.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Guccio Gucci SpA la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de Guess? IP Holder LP în procedura în fața camerei de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza F-37/10: Acțiune introdusă la 27 mai 2010 — Stratakis/Comisia

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/41

         Acțiune introdusă la 27 mai 2010 — Stratakis/Comisia
   (Cauza F-37/10)
   ()
   2010/C 246/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Sofoklis Stratakis (Atena, Grecia) (reprezentant: F. Sigalas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei juriului concursului general EPSO/AD/129/08 de a nu include numele reclamantului pe lista de rezervă publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 30 iulie 2009 a juriului concursului general EPSO/AD/129/08 de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă a concursului menționat

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.