title: Cauza C-449/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 13 iunie 2019 8 – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 13 iunie 2019 8 – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen
      (Cauza C-449/19)
      (2019/C 348/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: WEG Tevesstraße

         Pârâtă: Finanzamt Villingen-Schwenningen

         Întrebările preliminare

      Dispozițiile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării unui stat membru potrivit căreia furnizarea energiei termice de către asociațiile de proprietari către proprietarii de locuințe este scutită de taxa pe valoarea adăugată?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-465/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Straubing (Germania) la 19 iunie 2019 – B & L Elektrogeräte GmbH/GC

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Straubing (Germania) la 19 iunie 2019 – B & L Elektrogeräte GmbH/GC
      (Cauza C-465/19)
      (2019/C 348/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Straubing

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: B & L Elektrogeräte GmbH

         Pârât: GC

         Întrebarea preliminară

      Se poate considera că există un contract negociat în afara spațiului comercial în sensul articolului 2 punctul 8 litera (c) din Directiva 2011/83/UE (1), însoțit, în consecință, de dreptul de retragere prevăzut la articolul 9 din directivă, atunci când un comerciant care se află la un târg, în interiorul sau în fața unui stand de vânzare considerat drept spațiu comercial în sensul articolului 2 punctul 9 din directivă, are inițiativa de a contacta un consumator care se afla în pavilionul de expoziție, pe culoarul din fața standului de vânzare, fără a comunica cu comerciantul, iar ulterior contractul a fost încheiat în interiorul standului?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).


title: Cauza C-471/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 20 iunie 2019 – Middlegate Europe NV/Ministerraad

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 20 iunie 2019 – Middlegate Europe NV/Ministerraad
      (Cauza C-471/19)
      (2019/C 348/04)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Grondwettelijk Hof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Middlegate Europe NV

         Pârât: Ministerraad

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene coroborat sau nu cu articolul 56 din același tratat, cu articolele 15 și 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu principiul egalității de tratament trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care obligă persoanele sau întreprinderile care doresc să desfășoare activități de muncă portuară în sensul Legii din 8 iunie 1972 privind munca portuară – inclusiv activități fără legătură cu încărcarea și descărcarea navelor în sens strict – într-o zonă portuară belgiană să utilizeze în acest scop numai lucrători portuari recunoscuți?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, Grondwettelijk Hof (Curtea Constituțională) poate să mențină cu titlu provizoriu efectele articolelor 1 și 2 din Legea din 8 iunie 1972 privind munca portuară în litigiu pentru a evita insecuritatea juridică și tensiunile sociale și pentru a permite legiuitorului să le aducă în conformitate cu obligațiile care rezultă din dreptul Uniunii?


title: Cauza C-491/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Republica Ungară) la 26 iunie 2019 – Emberi Erőforrások Minisztériuma/Szent Borbála Kórház

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Republica Ungară) la 26 iunie 2019 – Emberi Erőforrások Minisztériuma/Szent Borbála Kórház
      (Cauza C-491/19)
      (2019/C 348/05)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Kúria

         Părțile din procedura principală

         Reclamant în primă instanță și intimat: Emberi Erőforrások Minisztériuma

         Pârât în primă instanță și recurent: Szent Borbála Kórház

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cadrul unui raport juridic născut dintr-o convenție de subvenționare, autoritățile și organismele intermediare ale statelor membre competente să soluționeze o procedură în constatarea unei neregularități ca primă autoritate de recurs au posibilitatea să examineze în mod direct, în cadrul procedurilor respective, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (1) (denumit în continuare „regulamentul”) – în special în cadrul mecanismului de control reglementat la articolele 60, 70 și 98 din acesta –, orice încălcare din care rezultă sau poate rezulta un prejudiciu la adresa intereselor financiare ale bugetului Uniunii Europene și sunt obligate, dacă este necesar, să aplice o corecție financiară?

                  2)

                  O reglementare de procedură națională sau jurisprudența pronunțată în interpretarea sa, care, în cazul unei convenții de subvenționare, permite să se constate o nerespectare a acesteia constând în încălcarea reglementării în materia achizițiilor publice (neregularitate) și să se formuleze orice pretenție civilă bazată pe încălcarea respectivă numai dacă o comisie de arbitraj sau o instanță – în cadrul unui control jurisdicțional al deciziei acestei comisii de arbitraj – a constatat cu titlu definitiv existența încălcării respective, garantează cu eficiența adecvată protecția intereselor financiare ale Uniunii?

                  3)

                  Dacă încălcarea reglementării în materia achizițiilor publice implică o neregularitate, însă nu s-a inițiat o procedură în fața comisiei de arbitraj, instanța sesizată cu pretențiile civile privind respectarea convenției de subvenționare are posibilitatea să constate neregularitatea privind achizițiile publice atunci când examinează nerespectarea convenției?

         (1)  JO 2006, L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64.


title: Cauza C-507/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 3 iulie 2019 – Bundesrepublik Deutschland/XT

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 3 iulie 2019 – Bundesrepublik Deutschland/XT
      (Cauza C-507/19)
      (2019/C 348/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Republica Federală Germania

         Intimat: XT

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru a răspunde la întrebarea dacă protecția sau asistența din partea UNRWA (Agenția Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Apropiat, denumită în continuare „UNRWA”), de care beneficiază un apatrid palestinian încetează, în sensul articolului 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2011/95/UE (1), trebuie să se ia în considerare, din punct de vedere geografic, doar zona de operațiuni respectivă (Fâșia Gaza, Iordania, Liban, Siria, Cisiordania) în care apatridul a avut reședința efectivă la părăsirea zonei acoperite de mandatul UNRWA (în speță, Siria) sau ar trebui să se ia în considerare, de asemenea, și alte zone de operațiuni aparținând zonei de mandat a UNRWA?

                  2)

                  În cazul în care nu trebuie luată în considerare numai zona de operațiuni de la părăsirea zonei de mandat: trebuie să fie luate în considerare întotdeauna și independent de alte condiții toate zonele de operațiuni ale zonei de mandat? În cazul unui răspuns negativ: alte zone de operațiuni trebuie să fie luate în considerare numai în cazul în care apatridul a avut o legătură (teritorială) substanțială cu respectiva zonă de operațiuni? Pentru existența unei astfel de legături, este necesară menținerea unei reședințe obișnuite – la părăsirea celei existente sau a fostei reședințe? Există circumstanțe suplimentare care trebuie luate în considerare la verificarea legăturii (teritoriale) substanțiale? În cazul unui răspuns afirmativ: care sunt acestea? Prezintă relevanță aspectul dacă apatridul, la data părăsirii zonei acoperite de mandatul UNRWA, putea în mod rezonabil să intre în zona de operațiuni în cauză?

                  3)

                  Un apatrid care părăsește zona de mandat al UNRWA, întrucât se află într-o situație personală de insecuritate gravă în zona de operațiuni a reședinței sale efective, iar UNRWA nu poate să îi acorde protecție sau asistență în acea zonă, beneficiază de protecția ipso facto a directivei în sensul articolului 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2011/95 și în cazul în care, anterior, s-a dus în această zonă de operațiuni, fără ca în zona de operațiuni a reședinței sale anterioare să se fi aflat într-o situație personală de insecuritate gravă și fără să poată presupune că, date fiind raporturile la momentul intrării în zona de operațiuni în care s-a dus, va beneficia de protecția sau asistența UNRWA și că se va putea întoarce, într-un timp previzibil, în zona de operațiuni a reședinței sale de până atunci?

                  4)

                  Pentru aprecierea aspectului dacă unui apatrid nu îi poate fi recunoscut statutul de refugiat ipso facto deoarece condițiile prevăzute la articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2011/95 au încetat după părăsirea zonei de mandat al UNRWA, trebuie să fie luată în considerare doar zona de operațiuni a ultimei reședințe obișnuite? În cazul unui răspuns negativ: trebuie să fie luate în considerare suplimentar, prin analogie, zonele de la data părăsirii, conform întrebării 2? În cazul unui răspuns negativ: care sunt criteriile pe baza cărora trebuie să se stabilească zonele care trebuie să fie luate în considerare la momentul soluționării cererii? Încetarea condițiilor prevăzute la articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2011/95 presupune disponibilitatea autorităților (de stat sau cvasi de stat) în zona de operațiuni în cauză de a prelua (din nou) apatridul?

                  5)

                  În cazul în care, în legătură cu existența sau încetarea condițiilor prevăzute la articolul 12 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Directiva 2011/95, prezintă relevanță zona de operațiuni a (ultimei) reședințe obișnuite: care sunt criteriile relevante care pot justifica existența unei reședințe obișnuite? Este necesară o ședere legală, autorizată de statul de reședință? În cazul unui răspuns negativ: este necesară cel puțin acceptarea deliberată a șederii apatridului în cauză de către autoritățile responsabile din zona de operațiuni? În cazul unui răspuns afirmativ în această privință: este necesar ca prezența fiecărei persoane apatride să fie cunoscută în mod specific autorităților responsabile sau este suficientă acceptarea deliberată a șederii în calitate de membru al unui grup mai larg de persoane? În cazul unui răspuns negativ: este suficientă doar o ședere efectivă mai îndelungată?

         (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9)


title: Cauza C-529/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Potsdam (Germania) la 11 iulie 2019 – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Potsdam (Germania) la 11 iulie 2019 – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML
      (Cauza C-529/19)
      (2019/C 348/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Potsdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

         Pârâtă: ML

         Întrebarea preliminară

      Dreptul de retragere conform articolului 16 litera (c) din Directiva privind protecția consumatorilor (1) este exclus și atunci când, deși bunurile sunt confecționate după specificațiile prezentate de consumator, vânzătorul încă nu a început confecționarea acestora, iar ajustările necesare ar fi efectuate de către el însuși la locul în care se află clientul, iar nu de către o terță parte? Este necesar ca bunurile să fie readuse în starea anterioară individualizării numai cu costuri reduse de dezmembrare, de aproximativ 5 procente din valoarea bunurilor?

         (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64.)


title: Cauza C-540/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 16 iulie 2019 – WV/Landkreis Harburg

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 16 iulie 2019 – WV/Landkreis Harburg
      (Cauza C-540/19)
      (2019/C 348/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: WV

         Intimat: Landkreis Harburg

         Întrebarea preliminară

      O instituție publică ce a furnizat prestații de asistență socială creditorului unei obligații de întreținere în temeiul dispozițiilor de drept public poate să se prevaleze de competența instanței de la locul reședinței obișnuite a creditorului obligației de întreținere, în conformitate cu articolul 3 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 (1), în cazul în care aceasta invocă în regres, împotriva debitorului obligației de întreținere, dreptul de întreținere de natură civilă al creditorului obligației de întreținere, care, pe baza acordării asistenței sociale, i-a fost transmis pe calea unei cesiuni legale?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (JO 2009, L 7, p. 1).


title: Cauza C-546/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 16 iulie 2019 – BZ/Westerwaldkreis

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 16 iulie 2019 – BZ/Westerwaldkreis
      (Cauza C-546/19)
      (2019/C 348/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BZ

         Pârâtă: Westerwaldkreis

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a)

                              O interdicție de intrare impusă unui resortisant al unui stat terț în scopuri „care nu sunt legate de migrație” intră în orice caz în domeniul de aplicare al Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) dacă statul membru nu a făcut uz de posibilitatea prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (b) din directiva respectivă?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1.a): o astfel de interdicție de intrare nu intră sub incidența Directivei 2008/115/CE nici în cazul în care cetățeanul unei țări terțe se află deja în situație de ședere ilegală, independent de un ordin de expulzare emis împotriva sa, care include și o interdicție de intrare și, prin urmare, intră pe fond în sfera de aplicare a directivei?

                              c)

                              Se consideră a fi interdicție de intrare în scopuri „care nu sunt legate de migrație” o interdicție de intrare emisă în legătură cu un ordin de expulzare pe motive de securitate și ordine publică (în speță, numai în scopuri preventive generale, în scopul combaterii terorismului)?

                  2)

                  În măsura în care la întrebarea 1 se răspunde că prezenta interdicție intră în domeniul de aplicare al Directivei 2008/115/CE:

                              a)

                              Abrogarea deciziei de returnare de către autorități (în speță: notificarea returnării la frontieră) are drept consecință faptul că o interdicție de intrare impusă în același timp în sensul articolului 3 punctul 6 din Directiva 2008/115/CE devine nelegală?

                              b)

                              Această consecință legală intervine și dacă ordinul administrativ de returnare la frontieră emis anterior deciziei de returnare a rămas definitiv?

         (1)  JO 2008, L 348, p. 98.


title: Cauza C-559/19: Acțiune introdusă la 22 iulie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/8

      Acțiune introdusă la 22 iulie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-559/19)
      (2019/C 348/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, E. Manhaeve și E. Sanfrutos Cano, agenți)

         Pârâtă: Regatul Spaniei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 1 litera (a) și cu punctul 2.1.2 din anexa V, al articolului 5 coroborat cu punctul 2.2 din anexa II și al articolului 11 alineatul (1), alineatul (3) literele (a), (c) și (e) și alineatul (4) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (1), din cauză că nu a adoptat măsurile necesare pentru a împiedica deteriorarea stării corpurilor de apă subterană din regiunea Doñana, că nu a realizat o caracterizare suplimentară a apelor care prezintă un risc, și nici nu a stabilit măsurile necesare, și că nu a inclus măsuri de bază și suplimentare adecvate în programul de măsuri privind Planul de Gestionare a Districtului Hidrografic Guadalquivir;

                  —

                  constatarea faptului că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) coroborat cu articolul 7 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (2), din cauză că nu a adoptat măsurile corespunzătoare pentru a preveni deteriorarea habitatelor naturale și a habitatelor speciilor pentru care au fost desemnate siturile în cauză (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Doñana Nord și Vest și ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero și Montes de Moguer);

                  —

                  obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1)

                     Neîndeplinirea obligațiilor prevăzute de articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2000/60/CE coroborat cu articolul 1 litera (a) și cu punctul 2.1.2 din anexa V la aceeași directivă

                  Articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2000/60/CE prevede că statele membre au obligația de a preveni deteriorarea stării tuturor corpurilor de apă subterană. Această dispoziție trebuie coroborată cu articolul 1 litera (a) din aceeași directivă, care menționează obiectivele de mediu pe care statele membre trebuie să le îndeplinească în ceea ce privește apele subterane, și cu punctul 2.1.2. din anexa V la directiva respectivă, care definește starea cantitativă bună a apelor subterane. Comisia consideră că Regatul Spaniei nu a adoptat măsurile necesare pentru a preveni deteriorarea corpurilor de apă subterană din regiunea Doñana cauzată de supraexploatarea acestora. Prin urmare, Comisia concluzionează că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2000/60/CE coroborat cu articolul 1 litera (a) și cu punctul 2.1.2 din anexa V la aceeași directivă.

                  2)

                     Neîndeplinirea obligațiilor prevăzute de articolul 5 din Directiva 2000/60/CE coroborat cu punctul 2.2 din anexa II la aceeași directivă

                  Articolul 5 din Directiva 2000/60/CE stabilește procedura care trebuie urmată pentru delimitarea districtului hidrografic și prevede în fiecare situație obligația de a efectua o analiză a caracteristicilor districtului, o analiză a impactului activităților umane asupra stării apelor de suprafață și a apelor subterane și o analiză economică a utilizării apei. Atunci când, în urma efectuării analizei inițiale a caracteristicilor, se constată că un corp de apă subterană prezintă un risc, statele membre trebuie să efectueze o caracterizare suplimentară în conformitate cu punctul 2.2. din anexa II la directivă. Comisia consideră că Regatul Spaniei nu a aplicat în mod corect articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE coroborat cu punctul 2.2. din anexa II la aceeași directivă, deoarece nu a efectuat o caracterizare suplimentară corpurilor de apă subterană din regiunea Doñana care prezintă un risc și nici nu a stabilit măsurile necesare. Prin urmare, Comisia concluzionează că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din Directiva 2000/60/CE coroborat cu punctul 2.2. din anexa II la aceeași directivă.

                  3)

                     Încălcarea articolului 11 alineatul (1), alineatul (3) literele (a), (c) și (e) și alineatul (4) din Directiva 2000/60/CE

                  Conform dispozițiilor articolului 11 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE, „[p]entru fiecare district hidrografic sau pentru acea parte a unui district hidrografic internațional situat pe teritoriul său, fiecare stat membru asigură întocmirea unui program de măsuri care să țină seama de rezultatele analizelor prevăzute la articolul 5, în vederea realizării obiectivelor stabilite la articolul 4”. Alineatul (3) literele (a), (c) și (e) detaliază o parte dintre măsurile de bază care trebuie incluse în programul de măsuri respectiv. Alineatul (4) al aceleiași dispoziții se referă la măsurile suplimentare, care sunt acele măsuri concepute și puse în aplicare pe lângă măsurile de bază. Comisia consideră că Regatul Spaniei nu a inclus în Planul de Gestionare a Districtului Hidrografic Guadalquivir măsurile de bază și suplimentare adecvate, motiv pentru care Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1), alineatul (3) literele (a), (c) și (e) și alineatul (4) din Directiva 2000/60/CE.

                  4)

                     Încălcarea articolului 6 alineatul (2) coroborat cu articolul 7 din Directiva 92/43/CEE

                  Articolul 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE prevede, în temeiul principiului prevenirii, o obligație de protecție generală, care presupune evitarea, în ceea ce privește habitatele și speciile pentru care a fost desemnată respectiva arie, orice deteriorare și perturbare care ar putea avea un efect semnificativ contrar obiectivelor directivei. În temeiul articolului 7 din aceeași directivă, această obligație de protecție se extinde la ariile clasificate drept arii de protecție specială avifaunistică (SPA) în conformitate cu Directiva 79/409/CEE [a Consiliului din 2 aprilie 1979] privind conservarea păsărilor sălbatice (3). Comisia consideră că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) coroborat cu articolul 7 din Directiva 92/43/CEE, deoarece nu a adoptat măsurile adecvate pentru a evita deteriorarea habitatelor naturale și a habitatelor speciilor pentru care au fost desemnate siturile ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Doñana Nord și Vest și ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero și Montes de Moguer.

         (1)  JO 2000, L 327, p. 1, Ediție specială 15/vol. 6, p. 193.

         (2)  JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.

         (3)  JO 1979, L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 77.


title: Cauza C-609/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Franța) la 13 august 2019 – BNP Paribas Personal Finance SA/VE

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Franța) la 13 august 2019 – BNP Paribas Personal Finance SA/VE
      (Cauza C-609/19)
      (2019/C 348/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BNP Paribas Personal Finance SA

         Pârât: VE

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Alineatul (2) al articolului 4 din Directiva 93/13 (1) trebuie interpretat în sensul că constituie obiectul principal al unui contract de împrumut exprimat în monedă străină și rambursabil în moneda națională, fără a putea fi luate în considerare în mod izolat, clauzele care stipulează rambursări în rate fixe deduse mai întâi din dobânzi și care prevăd prelungirea duratei contractului și majorarea ratelor pentru plata soldului împrumutului, acest sold [putând] crește în mod semnificativ în urma variațiilor cursului de schimb?

                  2)

                  Alineatul (1) al articolului 3 din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că clauzele care prevăd plăți în rate fixe deduse mai întâi din dobânzi și care prevăd prelungirea duratei [contractului] și majorarea ratelor pentru plata soldului împrumutului, sold care poate crește în mod semnificativ în urma variațiilor cursului de schimb, creează un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților la contract, în special prin faptul că expun consumatorul unui risc disproporționat de schimb valutar?

                  3)

                  Articolul 4 din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că impune ca aprecierea caracterului clar și inteligibil al clauzelor unui contract de împrumut exprimat în monedă străină și rambursabil în monedă națională să se facă prin referire, în momentul încheierii contractului, la contextul economic previzibil, în speță consecințele dificultăților economice din anii 2007-2009 asupra variațiilor cursurilor de schimb, ținând seama de competența și de cunoștințele creditorului profesionist și de buna sa credință?

                  4)

                  Articolul 4 din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că impune ca aprecierea caracterului clar și inteligibil al clauzelor unui contract de împrumut exprimat în monedă străină și rambursabil în moneda națională să se facă verificându-se dacă acel creditor, care dispune de competența și de cunoștințele unui profesionist, a comunicat consumatorului informații, în special cifre, exclusiv obiective și abstracte care nu țin seama de contextul economic care poate avea efecte asupra variațiilor cursului de schimb?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-623/19 P: Recurs introdus la 21 august 2019 de Alfamicro - Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 iunie 2019 în cauza T-64/18, Alfamicro/Comisia

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/13

      Recurs introdus la 21 august 2019 de Alfamicro - Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 iunie 2019 în cauza T-64/18, Alfamicro/Comisia
      (Cauza C-623/19 P)
      (2019/C 348/14)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Recurentă: Alfamicro - Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (reprezentanți: G. Gentil Anastácio și D. Pirra Xarepe, avocați, și M. Stock da Cunha, avocată stagiară)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-64/18 (1);

                  —

                  anularea Deciziei C(2017) 8839 final a Comisiei din 13 decembrie 2017;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că faptul generator al unei creanțe contractuale este însuși contractul. În consecință, în cazul în care Comisia a avut ocazia să își formuleze pretențiile în acțiunea declaratorie, dar nu a făcut nimic în această privință, nu poate, ca urmare a pronunțării hotărârii, să emită titluri executorii cu privire la sume aferente creditului de trezorerie.
      Comisia a săvârșit un abuz de putere.
      În hotărârea declarativă (T-831/14) (2), Tribunalul a statuat cu privire la creanța Comisiei rezultată din convenția de subvenționare și nu, astfel cum susține actualmente în mod eronat Tribunalul, cu privire la costurile neeligibile referitoare la perioada acoperită de audit.
      Dispozitivul hotărârii pronunțate cu privire la acțiunea declaratorie (T-831/14) nu menționează nicio limitare, nici cu privire la credit, nici în ceea ce privește perioada, nici cu privire la costuri.
      Unei singure obligații – creditul acordat în conformitate cu convenția de subvenționare – îi corespunde un singur titlu executoriu.
      Nu are niciun sens ca Tribunalul să stabilească în mod definitiv o creanță, iar ulterior creditorul să susțină că, în cele din urmă, nu au fost calculate toate sumele.
      Recurenta susține că, din momentul în care este introdusă o acțiune declaratorie privind stabilirea creanței contractuale a Uniunii, Comisiei îi este interzis să emită titluri executorii fără a lua drept referință hotărârea Tribunalului.
      În cazul în care acțiunea declaratorie are ca obiect creanța contractuală pe care o are Comisia față de debitor, competența Tribunalului de a stabili creanța exclude orice prerogativă a Comisiei de a emite titluri care să se suprapună cu hotărârea.

         (1)  EU:T:2019:453

         (2)  A se vedea cauza C-14/18 P.


title: Cauza T-499/19: Acțiune introdusă la 10 iulie 2019 – ZU/EEAS

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/16

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2019 – ZU/EEAS
      (Cauza T-499/19)
      (2019/C 348/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZU (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

         Pârât: European External Action Service (EEAS)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziilor EEAS din 31 august 2018 și din 10 ianuarie 2019, de punere în aplicare a notei emise de Serviciul medical la 30 august 2018, prin care se deduce concediul de boală;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de diligență, evaluând în mod excesiv costurile, ceea ce a condus la atribuirea reclamantului a răspunderii pentru faptul de a nu se fi prezentat la un examen medical la Bruxelles.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe abuzul de drept cu un indiciu al intenției deliberate de a-l prejudicia pe reclamant pe baza unor considerații personale.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe eroarea vădită de apreciere în ceea ce privește aspectul dacă situația legală a reclamantului se schimbase și pe o omisiune de a analiza temeinic motivul pentru care răspunderea pentru neprezentarea la un examen medical fusese atribuită reclamantului.


title: Cauza T-566/19: Acțiune introdusă la 17 august 2019 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/17

      Acțiune introdusă la 17 august 2019 – Scandlines Danmark și Scandlines Deutschland/Comisia
      (Cauza T-566/19)
      (2019/C 348/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Scandlines Danmark ApS (Copenhaga, Danemarca), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: L. Sandberg-Mørch, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei Europene din 22 iulie 2019 prin care a fost respinsă în parte cererea reclamantei de prorogare – până la 5 septembrie 2019 sau până la sfârșitul lunii august 2019 – a termenului de prezentare a observațiilor în cadrul procedurii oficiale de investigare în cazul SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Finanțarea proiectului privind legătura fixă peste strâmtoarea Fehmarn;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține încălcarea de către Comisie a obligației sale de motivare a deciziei de a nu acorda o prorogare a termenului în discuție până la 5 septembrie 2019 sau până la 31 august 2019, întrucât decizia atacată nu cuprinde nicio motivare în sprijinul acestui refuz sau, în orice caz, cuprinde o motivare insuficientă.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține încălcarea de către Comisie a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul 2015/1589 (1) și, prin urmare, a drepturilor reclamanților în calitate de părți interesate de a participa efectiv la procedura oficială de investigare referitoare la cauza în materie de ajutoare de stat SA.39078, având în vedere că cererea a fost motivată corespunzător, întemeiată și proporțională.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015 L 248, p. 9).


title: Cauza T-582/19: Acțiune introdusă la 23 august 2019 – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/17

      Acțiune introdusă la 23 august 2019 – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)
      (Cauza T-582/19)
      (2019/C 348/18)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Victoria's Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: J. Dickerson, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lacoste SA (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LOVE PINK – cererea de înregistrare nr. 11 853 389.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 mai 2019 în cauza R 1078/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a deciziei atacate, în special în măsura în care privește motivul de opoziție întemeiat pe articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene;

                  —

                  autorizarea înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 11 853 389;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;


title: Cauza T-583/19: Acțiune introdusă la 23 august 2019 – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)

text:
               14.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/18

      Acțiune introdusă la 23 august 2019 – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)
      (Cauza T-583/19)
      (2019/C 348/19)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, North Carolina, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: D. Consult (Wattignies, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală FRIGIDAIRE - înregistrarea unei mărci a Uniunii Europene nr. 71 241.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 iunie 2019 în cauza R 166/2018-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de anulare din 23 noiembrie 2017 în cauza nr. 11921 C de a declara decăderea din drepturi a titularului mărcii Uniunii Europene în ceea ce privește mașinile de uscat haine, mașinile de spălat rufe, mașinile pentru spălat vesela și mașinile de gătit;

                  —

                  menținerea mărcii Uniunii Europene înregistrate în ceea ce privește mașinile de uscat haine, mașinile de spălat rufe, mașinile pentru spălat vesela și mașinile de gătit;

                  —

                  obligarea pârâtului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată cheltuielilor, precum și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs a aplicat legea în mod greșit în constatarea faptului că utilizarea mărcii Uniunii Europene, astfel cum reiese din vânzările de mașini de uscat haine, mașini de spălat rufe, mașini pentru spălat vesela și mașini de gătit de către reclamantă către baze militare ale SUA din Germania și Belgia nu echivala cu utilizarea mărcii Uniunii Europene în sensul articolului 58 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  camera de recurs a aplicat în mod greșit articolul 58 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin neluarea în considerare a probelor furnizate de reclamantă cu privire la utilizarea sub forma vânzărilor către Johann Fouquet GmbH atunci când a apreciat ansamblul utilizării de către reclamantă a mărcii Uniunii Europene în ceea ce privește mașinile de uscat haine, mașinile de spălat rufe, mașinile pentru spălat vesela și mașinile de gătit;

                  —

                  camera de recurs a aplicat în mod greșit articolul 58 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin neluarea în considerare a probelor furnizate de reclamantă cu privire la utilizarea sub forma utilizării pe platformele de socializare atunci când a apreciat ansamblul utilizării de către reclamantă a mărcii Uniunii Europene în ceea ce privește mașinile de uscat haine, mașinile de spălat rufe, mașinile pentru spălat vesela și mașinile de gătit.


title: Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Borgarting lagmannsrett la data de 4 iulie 2019 în cadrul procedurilor penale împotriva F și G (Cauza E-5/19)2019/C 378/04

text:
               7.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/4

      Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Borgarting lagmannsrett la data de 4 iulie 2019 în cadrul procedurilor penale împotriva F și G
      (Cauza E-5/19)
      (2019/C 378/04)
      La data de 4 iulie 2019, Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel Borgarting) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 5 iulie 2019, pentru obținerea unui aviz consultativ în cadrul procedurilor penale împotriva F și G. Cererea vizează următoarele întrebări:
      1.   Aplicarea interdicției de manipulare a pieței în cazul tranzacțiilor reale

      Este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) prima liniuță din Directiva privind abuzul de piață faptul că tranzacțiile reale, cu alte cuvinte tranzacțiile care transferă o cheltuială sau un risc cu efect deplin între părți independente, pot intra sub incidența sintagmei „oferă sau sunt susceptibile de a oferi indicații false sau înșelătoare”?
      2.   Tranzacțiile contrare unui interes real în ceea ce privește cumpărarea și vânzarea

      Este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) prima liniuță din Directiva privind abuzul de piață faptul că un ordin comercial emis sau o tranzacție executată și raportată pe piață, cu un preț și un volum corect, ar putea fi totuși considerată o manipulare a pieței, în cazul în care se apreciază că se creează o impresie falsă sau se oferă indicații înșelătoare cu privire la interesul real în ceea ce privește cumpărarea și vânzarea titlului de valoare în cauză?
      3.   Tranzacție la nivel anormal sau artificial

      Este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva privind abuzul de piață faptul de a stabili dacă un preț este la un nivel „anormal” sau „artificial” pe baza condițiilor prealabile individuale pentru investitorul (investitorii) care execută un ordin comercial sau o tranzacție, inclusiv, de exemplu, strategia acestora, evaluarea titlului de valoare în cauză și/sau analizarea situației pieței (cerere și ofertă) și o așteptare generală ca alți investitori să vândă și să cumpere la cele mai bune prețuri în conformitate cu propriul lor interes real în ceea ce privește cumpărarea și vânzarea și, astfel, de exemplu, să nu vândă la un preț mai mic decât sunt dispuși să plătească pentru cumpărare?
      Pentru a stabili dacă un preț este la un nivel „anormal” sau „artificial”, faptul de a presupune că un singur ordin comercial sau o singură tranzacție ar putea institui un astfel de nivel este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva privind abuzul de piață?
      În ce măsură și în ce condiții o tranzacție vizând un titlu de valoare care nu este tranzacționat în cadrul unei licitații (unui mecanism de licitație), dar care a luat naștere prin negocieri directe între două din casele de brokeraj existente poate garanta prețul, conform articolului 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva privind abuzul de piață?
      4.   Motive legitime pentru efectuarea tranzacției sau emiterea ordinului comercial

      Este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva privind abuzul de piață să se considere drept „motiv legitim” de executare a unei tranzacții sau a unui ordin de tranzacționare care îndeplinește criteriile menționate la prima și la a doua liniuță faptul că partea care a efectuat tranzacția sau a emis ordinul comercial dorea:

                  —

                  să evidențieze interesul real al investitorilor în ceea ce privește cumpărarea sau vânzarea;

                  —

                  să profite de incertitudinea altor investitori sau de lipsa de informații cu privire la interesul real de cumpărare și de vânzare de pe piață; sau

                  —

                  să arate dacă există informații false cu privire la ofertă, cerere sau preț pe piață.

            5.   Difuzarea informațiilor

      Este compatibil cu articolul 1 alineatul (2) litera (c) din Directiva privind abuzul de piață să se considere că informațiile sunt „difuzate” atunci când:

                  —

                  un investitor a furnizat informații unui broker pentru ca acestea să fie transferate unuia sau mai multor altor investitori de pe piață; sau

                  —

                  brokerul a transferat informațiile unuia sau mai multor altor investitori de pe piață, deși informațiile nu au fost încă anunțate sau puse la dispoziția publicului?


title: Hotărârea Curții din 26 iulie 2019 în cauza E-1/17 COSTS Nettbuss AS/Konkurrenten.no AS (Stabilirea cheltuielilor de judecată – Cheltuieli recuperabile – Dobânzi penalizatoare)2019/C 378/05

text:
               7.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/6

      Hotărârea Curții
      din 26 iulie 2019
      în cauza E-1/17 COSTS
      Nettbuss AS/Konkurrenten.no AS

         (Stabilirea cheltuielilor de judecată – Cheltuieli recuperabile – Dobânzi penalizatoare)

      (2019/C 378/05)
      În cauza E-1/17 COSTS, Nettbuss AS/Konkurrenten.no AS – CERERE de stabilire a cheltuielilor de judecată acordate de Curte întreprinderii Nettbuss AS în hotărârea sa din 22 decembrie 2017 în cauza E-1/17 Konkurrenten.no/Autoritatea AELS de Supraveghere [2017] Raportul Curții de Justiție a AELS 989, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte (judecător-raportor), Bernd Hammermann și Ola Mestad (ad-hoc), judecători, a pronunțat, la 26 iulie 2019, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

                  1.

                  Cheltuielile pe care Konkurrenten.no AS trebuie să le achite Nettbuss AS sunt stabilite la 351 738 NOK.

                  2.

                  Această sumă este purtătoare de dobânzi penalizatoare începând de la data notificării prezentei hotărâri și până la data plății; rata aplicabilă a dobânzii se calculează pe baza ratei de politică a Băncii Centrale a Norvegiei în vigoare în prima zi calendaristică a lunii în care este datorată plata, majorată cu trei puncte procentuale și jumătate.


title: Hotărârea Curții din 1 august 2019 în cauza E-7/18 Fosen-Linjen AS, cu sprijinul Confederației întreprinderilor norvegiene (Næringslivets Hovedorganisasjon) / AtB AS (Achiziții publice – Directiva 89/665/CEE – Cerere de despăgubiri pentru pierderea de profit – Gravitatea încălcării – Principiile echivalenței și efectivității)2019/C 378/07

text:
               7.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/8

      Hotărârea Curții
      din 1 august 2019
      în cauza E-7/18

         Fosen-Linjen AS, cu sprijinul Confederației întreprinderilor norvegiene (Næringslivets Hovedorganisasjon)

      /
      AtB AS

         (Achiziții publice – Directiva 89/665/CEE – Cerere de despăgubiri pentru pierderea de profit – Gravitatea încălcării – Principiile echivalenței și efectivității)

      (2019/C 378/07)
      În cauza E-7/18, Fosen-Linjen AS, cu sprijinul Confederației întreprinderilor norvegiene (Næringslivets Hovedorganisasjon)/AtB AS – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul încheiat între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea Supremă din Norvegia (Norges Høyesterett) referitor la interpretarea Directivei 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, în special articolul 2 alineatul (1) litera (c), Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte și judecător-raportor, Bernd Hammermann și Ola Mestad (ad-hoc), judecători, a pronunțat, la 1 august 2019, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
      Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări nu impune ca orice încălcare a normelor care reglementează achizițiile publice să fie suficientă în sine pentru a acorda daune-interese pentru pierderea de profit suferită de persoanele prejudiciate printr-o încălcare.


title: Cauza T-622/19: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2019 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (Forma unei sticle de Champagne prestige)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/76

      Acțiune introdusă la 16 septembrie 2019 – Ace of spades/EUIPO – Krupp și Borrmann (Forma unei sticle de Champagne prestige)
      (Cauza T-622/19)
      (2019/C 399/94)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gerhard Ernst Krupp (München, Germania) și Elmar Borrmann (Reith, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitanții mărcii în litigiu: Gerhard Ernst Krupp și Elmar Borrmann

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene tridimensionale (Forma unei sticle de Champagne prestige) – cererea de înregistrare nr. 16 255 821

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 iunie 2019 în cauza R 3/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea deciziei atacate și/sau invalidarea deciziei atacate ca urmare a aplicării eronate a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001 și stabilirea existenței unui risc de confuzie între mărcile în conflict;

                  —

                  obligarea pârâtului (și a intervenientei, dacă participă la procedură) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-704/19: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/27

      Acțiune introdusă la 20 septembrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-704/19)
      (2019/C 413/33)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, prin neadoptarea în termenele prevăzute a tuturor măsurilor necesare pentru recuperarea de la beneficiarul principal, Telecom Castilla-La Mancha S.A., a ajutorului de stat declarat nelegal și incompatibil cu piața internă prin articolul 1 din Decizia (UE) 2016/1385 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09) acordat de autoritățile din Castilla-La Mancha pentru instalarea televiziunii digitale terestre în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate din Castilla-La Mancha (1) (JO 2016, L 222, p. 52), prin nedovedirea încetării tuturor plăților pendinte ale ajutorului menționat și prin necomunicarea către Comisie în termenul prevăzut a măsurilor adoptate pentru a se conforma acestei decizii, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 288 al patrulea paragraf TFUE și al articolelor 3 și 4 din decizia amintită;

                  —

                  obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Regatul Spaniei nu a pus în aplicare decizia în termenele prevăzute la articolul 4 alineatele (2) și (3) din aceasta.
      Regatul Spaniei nu a recuperat încă valoarea totală a ajutorului de la beneficiarul principal al acestuia, și anume Telecom Castilla-La Mancha, S.A. Regatul Spaniei nu a dovedit că toate plățile în curs privind ajutorul au fost întrerupte după adoptarea deciziei. Inexistența unei recuperări complete a valorii ajutorului acordat Telecom CLM care face obiectul deciziei, precum și a unei dovezi fiabile a încetării tuturor plăților pendinte constituie o încălcare a obligației care revine Spaniei în temeiul articolului 3 din decizie.
      În plus, Regatul Spaniei nu a comunicat Comisiei, în termenul prevăzut, informațiile solicitate referitoare la executarea deciziei, astfel cum impune articolul 4 alineatele (3) și (4) din aceasta.

         (1)  JO 2016, L 222, p. 52


title: Cauza C-708/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 25 septembrie 2019 – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 25 septembrie 2019 – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg
      (Cauza C-708/19)
      (2019/C 413/34)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Pârâtă: Hauptzollamt Duisburg

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/271 al Comisiei din 16 februarie 2017 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 925/2009 al Consiliului asupra importurilor de anumite folii de aluminiu originare din Republica Populară Chineză la importurile de anumite folii de aluminiu ușor modificate - Regulamentul 2017/271 (1) - este lipsit de validitate pentru motivul că încalcă articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene - Regulamentul 2016/1036 (2) - prin faptul că dispoziția a extins taxa antindumping introdusă în legătură cu folia din aluminiu de uz casnic în conformitate cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2384 al Comisiei din 17 decembrie 2015 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite folii din aluminiu originare din Republica Populară Chineză și de încheiere a procedurii privind importurile de anumite folii din aluminiu originare din Brazilia, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului - Regulamentul 2015/2384 (3) - de asemenea în ceea ce privește folia convertoare de aluminiu, prevăzând o scutire de la taxa antidumping pentru folia convertoare de aluminiu numai în condițiile prevăzute la articolul 1 alineatul (4) din Regulamentul 2017/271?

                  2.

                  Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare 2017/271 este lipsit de validitate pentru motivul că, la adoptarea Regulamentului de punere în aplicare 2017/271, Comisia a făcut o apreciere evident eronată, având în vedere că ipoteza sa potrivit căreia 80 % din produsele care fac obiectul anchetei ar fi produse ușor modificate nu este justificată suficient?

                  3.

                  Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare 2017/271 este lipsit de validitate pentru motivul că la adoptarea Regulamentului de punere în aplicare 2017/271, Comisia a făcut o apreciere vădit eronată, având în vedere că aceasta nu a examinat utilizarea finală a foliei de aluminiu importate în UE?

         (1)  JO 2017, L 40, p. 51.

         (2)  JO 2016, L 176, p. 21.

         (3)  JO 2015, L 332, p. 63.


title: Cauza C-718/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 27 septembrie 2019 – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 27 septembrie 2019 – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Cauza C-718/19)
      (2019/C 413/35)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour constitutionnelle

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Pârât: Conseil des ministres

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii și în special articolele 20 și 21 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care aplică cetățenilor Uniunii și membrilor familiilor acestora dispoziții similare celor care constituie transpunerea, în ceea ce privește resortisanții statelor terțe, a articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală, și anume dispoziții care permit constrângerea cetățeanului Uniunii sau a membrului familiei sale să se conformeze unor măsuri preventive în scopul evitării oricărui risc de sustragere în termenul acordat acestuia pentru a părăsi teritoriul în urma adoptării unei decizii de încetare a șederii pentru motive de ordine publică sau în timpul prelungirii acestui termen?

                  2)

                  Dreptul Uniunii și în special articolele 20 și 21 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care aplică cetățenilor Uniunii și membrilor familiei acestora care nu s-au conformat unei decizii de încetare a șederii pentru motive de ordine publică sau de securitate publică o dispoziție identică cu cea care se aplică resortisanților statelor terțe aflați în aceeași situație în ceea ce privește termenul maxim de detenție în vederea îndepărtării, și anume opt luni?

         (1)  JO 2004, L 158, p. 77.


title: Cauza C-724/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 1 octombrie 2019 – Procedură penală privind pe HP

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) la 1 octombrie 2019 – Procedură penală privind pe HP
      (Cauza C-724/19)
      (2019/C 413/36)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura principală

      HP

         Întrebările preliminare

      Este conformă cu articolul 2 litera (c) punctul (i) din Directiva 2014/41 (1) și cu principiul echivalenței o normă de drept național (articolul 5 alineatul 1 punctul 1 din Zakon za Evropeyskata zapoved za razsledvane [Legea privind ordinul european de anchetă]), potrivit căreia, în cursul urmăririi penale, procurorul este autoritatea competentă să emită un ordin european de anchetă referitor la comunicarea unor date privind istoricul traficului și al localizării în legătură cu telecomunicațiile, în condițiile în care, în situații identice pe plan intern, autoritatea competentă este instanța judecătorească?
      Recunoașterea unui asemenea ordin european de anchetă de către autoritatea competentă din statul executant (procurorul sau judecătorul însărcinat cu cercetarea judecătorească) înlocuiește mandatul judiciar care este necesar potrivit dreptului național din statul emitent?

         (1)  Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală (JO 2014, L 130, p. 1).


title: Cauza C-735/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la Augstākā tiesa (Senāts) – Euromin Holdings (Cyprus) Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/31

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la Augstākā tiesa (Senāts) – Euromin Holdings (Cyprus) Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (Cauza C-735/19)
      (2019/C 413/37)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă în primă instanță și recurentă: Euromin Holdings (Cyprus) Limited

         Pârâtă în primă instanță și intimată: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O reglementare națională care prevede că prețul acțiunii pentru o ofertă obligatorie de răscumpărare este calculat prin împărțirea activelor nete ale societății în cauză (inclusiv interesele care nu controlează – minoritare) este contrară aplicării corecte a articolului 5 din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, și anume în sensul că activele nete ale societății în cauză nu trebuie să includă interesele care nu controlează sau minoritare, poate fi considerată ca fiind clar determinată, în sensul articolului 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare, o metodă de stabilire a prețului acțiunii pentru înțelegerea căreia este necesar să se aplice una dintre metodele de dezvoltare jurisprudențială a dreptului, mai exact interpretarea teleologică?

                  3)

                  Este conformă cu articolul 5 alineatul (4) din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare, și anume cu stabilirea unui preț echitabil, o reglementare care prevede că trebuie ales prețul cel mai ridicat dintre aceste trei posibile variante:

                              3.1.

                              prețul la care ofertantul sau persoanele care acționează în mod concertat cu acesta au achiziționat acțiunile societății în cauză în ultimele 12 luni. În cazul achiziționării de acțiuni la prețuri diferite, prețul de răscumpărare va fi constituit de cel mai ridicat dintre prețurile de achiziție ale acțiunilor în cursul celor 12 luni anterioare nașterii obligației legale de a prezenta o ofertă de răscumpărare;

                              3.2.

                              prețul mediu ponderat al acțiunii pe piața reglementată sau în sistemul de negociere multilateral cu cel mai mare volum de tranzacții al acțiunilor în discuție în cursul ultimelor 12 luni. Prețul mediu ponderat al acțiunii se calculează pe baza celor 12 luni anterioare nașterii obligației legale de a prezenta o ofertă de răscumpărare;

                              3.3.

                              valoarea acțiunii calculată prin împărțirea activelor nete ale societății în cauză la numărul de acțiuni emise. Activele nete se calculează prin deducerea din cuantumul total al elementelor de activ ale societății în cauză a părții de acțiuni proprii și a pasivelor. În cazul în care societatea în cauză deține acțiuni cu valori nominale diferite, pentru a calcula valoarea acțiunii, activele nete se împart proporțional cu procentajul pe care îl reprezintă fiecare valoare nominală a acțiunii în capitalul social?

                  4)

                  În cazul în care metoda de calcul instituită de dreptul național prin utilizarea marjei de apreciere conferite [statelor membre] la articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare conduce la un preț mai ridicat decât cel care rezultă din articolul 5 alineatul (4) primul paragraf, este conform cu obiectivul directivei să se aleagă întotdeauna prețul cel mai ridicat?

                  5)

                  În cazul în care un prejudiciu este cauzat unui particular ca o consecință a unei aplicări incorecte a dreptului Uniunii, dreptul național poate să prevadă o limitare a reparării prejudiciului respectiv în cazul în care această limitare se aplică atât prejudiciilor suferite ca urmare a aplicării incorecte a dreptului național, cât și celor suferite ca urmare a aplicării incorecte a dreptului Uniunii?

                  6)

                  Dispozițiile Directivei 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare aplicabile în prezenta cauză conferă drepturi particularilor, cu alte cuvinte este îndeplinită cerința corespunzătoare pentru a determina răspunderea statului?

         (1)  JO 2004, L 142, p. 12, Ediție specială 17/vol. 2, p. 44.


title: Cauza C-736/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 7 octombrie 2019 – ZS „Plaukti”/Lauku atbalsta dienests

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/32

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Senāts) (Letonia) la 7 octombrie 2019 – ZS „Plaukti”/Lauku atbalsta dienests
      (Cauza C-736/19)
      (2019/C 413/38)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: ZS „Plaukti”

         Cealaltă parte în procedura de recurs: Lauku atbalsta dienests

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 16 alineatul (5) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 65/2011 al Comisiei (1) din 27 ianuarie 2011 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a ecocondiționalității în cazul măsurilor de sprijin pentru dezvoltare rurală se aplică unei situații în care solicitantul nu a respectat cerințele privind cosirea suprafeței pentru care s a solicitat ajutorul pentru menținerea biodiversității pășunilor [cerință care depășește cerințele minime obligatorii prevăzute la articolul 39 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1698/2005] (2), fără să existe vreo modificare a grupului de culturi?

                  2)

                  Se pot aplica în mod simultan pentru o singură încălcare sancțiunea prevăzută la articolul 16 alineatul (5) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 65/2011 al Comisiei din 27 ianuarie 2011 și sancțiunea prevăzută la articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 65/2011?

                  3)

                  Articolele 4 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (3) din 19 ianuarie 2009, coroborate cu articolul 39 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 se opun unei reglementări naționale care prevede că una și aceeași cerință poate în același timp să constituie o cerință minimă obligatorie (obligație) și o cerință care depășește cerințele minime obligatorii (cerința privind o plată pentru agromediu)?

         (1)  JO 2011, L 25, p. 5.

         (2)  – Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (JO 2005, L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101).

         (3)  – Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO 2009, L 30, p. 16).


title: Cauza C-737/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 7 octombrie 2019 – Bank of China Limited/Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Montreuil (Franța) la 7 octombrie 2019 – Bank of China Limited/Ministre de l’Action et des Comptes publics
      (Cauza C-737/19)
      (2019/C 413/39)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal administratif de Montreuil

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bank of China Limited

         Pârât: Ministre de l’Action et des Comptes publics

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Soluțiile desprinse din Hotărârea din 24 ianuarie 2019, Morgan Stanley & Co International plc/Ministre de l’Économie et des Finances, C-165/17, sunt aplicabile în ipoteza în care o sucursală realizează într-un stat membru, pe de o parte, operațiuni supuse la plata TVA-ului și, pe de altă parte, prestații în favoarea sediului său și a unor sucursale stabilite într-un stat terț?

                  2)

                  Atunci când sucursala stabilită într-un stat membru solicită un drept de deducere întemeiat pe cheltuielile efectuate de ea în vederea realizării unor prestații în favoarea sediului său dintr-un stat terț, mai precis a unor exporturi de servicii financiare și bancare, persoana impozabilă poate deduce taxa pe valoarea adăugată în conformitate cu litera (a) a articolului 169 sau cu litera (c) a aceluiași articol [din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7)]?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și în cazul în care sucursala poate solicita o deducere în conformitate cu litera (a) a articolului 169, în ce condiții se poate considera că operațiunile bancare realizate de sediul stabilit într-un stat terț ar da un drept de deducere dacă ar fi realizate în statul membru în care sunt efectuate cheltuielile pentru care se aplică taxa pe valoarea adăugată? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și în cazul în care sucursala poate solicita o deducere în conformitate cu litera (c) a articolului 169, în ce condiții se poate considera că clientul este stabilit în afara Uniunii Europene atunci când sucursala se află în Uniunea Europeană și formează una și aceeași entitate juridică cu sediul?


title: Cauza C-739/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 7 octombrie 2019 – VK/An Bord Pleanála

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 7 octombrie 2019 – VK/An Bord Pleanála
      (Cauza C-739/19)
      (2019/C 413/40)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

         Recurent: VK

         Intimat: An Bord Pleanála

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Unui stat membru îi este interzis să exercite dreptul de opțiune prevăzut la articolul 5 din Directiva 77/249/CEE (1) din 22 martie 1977, cu modificările ulterioare, care permite statelor membre să impună unui avocat care exercită activitatea de reprezentarea a unui client în justiție „să acționeze în colaborare […] cu un avocat care profesează pe lângă jurisdicția sesizată” în toate situațiile în care partea pe care avocatul vizitator urmărește să o reprezinte într-o astfel de procedură ar avea dreptul la autoreprezentare?

                  2.

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, care sunt elementele pe baza cărora instanța națională trebuie să aprecieze dacă este permis să se impună cerința „să acționeze în colaborare […] cu”?

                  3.

                  În special, impunerea unei obligații limitate de a profesa „în colaborare […] cu”, în modul expus mai sus în prezenta decizie de trimitere, ar constitui o ingerință proporțională în libera prestare a serviciilor de către avocați, astfel încât să se justifice având în vedere faptul că interesul public implicat privește atât necesitatea de a proteja consumatorii de servicii juridice, cât și necesitatea de a asigura buna administrare a justiției?

                  4.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare, această poziție este valabilă în orice împrejurări și, dacă nu, ce elemente ar trebui să ia în considerare o instanță națională atunci când stabilește dacă o astfel de cerință poate fi impusă într-un anumit caz?

         (1)  Directiva 77/249/CEE a Consiliului din 22 martie 1977 de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați (JO 1977, L 78, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 46).


title: Cauza C-741/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Paris (Franța) la 8 octombrie 2019 – Republica Moldova/Societatea Komstroy, succesoare în drepturi a societății Energoalians

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de cour d'appel de Paris (Franța) la 8 octombrie 2019 – Republica Moldova/Societatea Komstroy, succesoare în drepturi a societății Energoalians
      (Cauza C-741/19)
      (2019/C 413/41)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Republica Moldova

         Pârâtă: Societatea Komstroy, succesoare în drepturi a societății Energoalians

         Întrebările preliminare

                  —

                  Articolul 1 punctul 6 din Tratatul privind Carta energiei trebuie interpretat în sensul că o creanță rezultată dintr-un contract de vânzare de energie electrică care nu a implicat niciun aport din partea investitorului în statul gazdă poate constitui o „investiție” în sensul acestui articol?

                  —

                  Articolul 26 alineatul (1) din Tratatul privind Carta energiei trebuie interpretat în sensul că constituie o investiție dobândirea de către un investitor al unei părți contractante a unei creanțe constituite de un operator economic străin în statele părți?

                  —

                  Articolul 26 alineatul (1) din Tratatul privind Carta energiei trebuie interpretat în sensul că o creanță care aparține unui investitor, rezultată dintr-un contract de vânzare de energie electrică livrată la frontiera statului gazdă, poate constitui o investiție realizată în regiunea unei alte părți contractante, în lipsa oricărei activități economice desfășurate de investitor pe teritoriul acesteia din urmă?


title: Cauza C-745/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 10 octombrie 2019 – PH, OI/„Еurobank Bulgaria” АD

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/35

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 10 octombrie 2019 – PH, OI/„Еurobank Bulgaria” АD
      (Cauza C-745/19)
      (2019/C 413/42)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: PH, OI

         Pârâtă:„Еurobank Bulgaria” АD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul în care se constată că o clauză privind modificarea unilaterală a ratei dobânzii într-un contract de împrumut încheiat între un vânzător sau un furnizor și un consumator este abuzivă, instanța națională poate considera că rata dobânzii datorate prin contract a fost stabilită (în pofida faptului că în contractul inițial a fost convenit un aranjament contrar) în cuantumul determinat la data plății împrumutului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: Instanța națională poate acorda dobânzi în cazul existenței unei clauze abuzive care nu stabilește pe baza unei metode legale rata variabilă a dobânzii contractuale?

                  3)

                  Cum ar fi afectat răspunsul la primele două întrebări de împrejurarea că, în cursul rambursării împrumutului, consumatorul și-a exprimat acordul în ceea ce privește aplicarea unei metode de stabilire a ratei dobânzii care nu conține clauze abuzive?


title: Cauza C-787/19: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/36

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-787/19)
      (2019/C 413/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Jokubauskaitė și M. Wasmeier)

         Pârâtă: Republica Austria

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, excluzând prestările de servicii de călătorie furnizate persoanelor impozabile care le utilizează pentru întreprinderile lor de la regimul privind TVA-ul aplicabil agenților de turism și permițând agențiilor de turism, cărora le este aplicabil acest regim special, să stabilească baza de impozitare în mod forfetar pentru grupuri de prestări de servicii și pentru ansamblul serviciilor furnizate într-o perioadă impozabilă, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 73 și 306-310 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei privind valoarea adăugată (1);

                  —

                  obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta susține că normele aplicabile în Austria privind calculul TVA la serviciile de călătorie nu sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2006/112. Această directivă prevede la articolele 306-310 un regim special potrivit căruia serviciile de călătorie furnizate de o agenție de turism unui client trebuie considerate un serviciu unic. Dreptul austriac se îndepărtează de la aceste prevederi în mod inadmisibil.
      În primul rând, nu se poate accepta o excludere de la aplicarea acestui regim special a persoanelor impozabile care utilizează servicii de călătorie pentru întreprinderile lor. În Hotărârea din 26 septembrie 2013, Comisia/Spania (C-189/11, UE:C:2013:587), Curtea de Justiția a statuat deja că regimul special menționat se aplică nu doar serviciilor furnizate consumatorilor finali privați, ci și serviciilor furnizate întreprinderilor impozabile. Statele membre nu sunt libere să limiteze aplicarea acestui regim doar la cei dintâi. Acest lucru a fost confirmat încă o dată de Curtea de Justiție în Hotărârea sa din 18 februarie 2018, Comisia/Germania (C-380/16, UE:C:2018:76).
      În al doilea rând, metoda de calcul, care există în legislația austriacă privind cifra de afaceri, nu este conformă cu Directiva 2006/112. Potrivit articolelor 73 și 306-310, baza impozabilă ar trebui să fie determinată separat pentru fiecare călătorie. În schimb, dreptul austriac permite un calcul paușal al marjei de profit pentru „grupuri de prestări de servicii” și, respectiv, pentru ansamblul serviciilor furnizate într-o perioadă impozabilă. Curtea de Justiție a mai constat în hotărârile sus-menționate că o astfel de metodă de calcul paușală nu corespunde sistemului comun al taxei pe valoarea adăugată.

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-586/14 RENV: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia („Dumping – Importuri de sticlă solară originară din China – Articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenit articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2016/1036] – Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață – Noțiunea de «denaturare importantă a costurilor de producție și a situației financiare a întreprinderilor» – Avantaje fiscale – Eroare vădită de apreciere”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/38

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Comisia
      (Cauza T-586/14 RENV) (1)

      („Dumping - Importuri de sticlă solară originară din China - Articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 [devenit articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2016/1036] - Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață - Noțiunea de «denaturare importantă a costurilor de producție și a situației financiare a întreprinderilor» - Avantaje fiscale - Eroare vădită de apreciere”)
      (2019/C 413/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Anhui, China) (reprezentant: Y. Melin, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și T. Maxian Rusche, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (Tschernitz, Germania) (reprezentant: R. MacLean, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 470/2014 al Comisiei din 13 mai 2014 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză (JO 2014, L 142, p. 1, rectificare în JO 2014, L 253, p. 4)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 470/2014 al Comisiei din 13 mai 2014 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză.

                  2)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, cu excluderea celor care au legătură cu intervenția.

                  3)

                     GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Xinyi PV Products (Anhui) Holdings în legătură cu intervenția sa.

         (1)  JO C 372, 20.10.2014.


title: Cauzele T-755/15 și T-759/15: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Luxemburg și Fiat Chrysler Finance Europe/Comisia („Ajutoare de stat – Ajutor pus în aplicare de Luxemburg – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și ilegal și prin care se dispune recuperarea sa – Decizie anticipativă (tax ruling) – Avantaj – Principiul concurenței depline – Caracter selectiv – Prezumție – Restrângere a concurenței – Recuperare”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/39

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Luxemburg și Fiat Chrysler Finance Europe/Comisia
      (Cauzele T-755/15 și T-759/15) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutor pus în aplicare de Luxemburg - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și ilegal și prin care se dispune recuperarea sa - Decizie anticipativă (tax ruling) - Avantaj - Principiul concurenței depline - Caracter selectiv - Prezumție - Restrângere a concurenței - Recuperare”)
      (2019/C 413/46)
      Limbile de procedură: franceza și engleza

         Părțile

         Reclamant în cauza T-755/15: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: inițial D. Holderer și T. Uri, ulterior T. Uri, agenți, asistați inițial de D. Waelbroeck, de S. Naudin și de A. Steichen, ulterior de D. Waelbroeck și de A. Steichen, avocați)

         Reclamantă în cauza T-759/15: Fiat Chrysler Finance Europe (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: J. Rodríguez, solicitor, G. Maisto și M. Engel, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P.-J. Loewenthal și B. Stromsky, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamanților: Irlanda (reprezentanți în cauza T-755/15: inițial E. Creedon, G. Hodge și A. Joyce, ulterior G. Hodge, M. Browne și A. Joyce și în final A. Joyce și J. Quaney, agenți, asistați de P. Gallagher și de M. Collins, SC, și de B. Doherty și de S. Kingston, barristers, precum și, în cauza T-759/15: inițial E. Creedon, G. Hodge, K. Duggan și A. Joyce, ulterior G. Hodge, K. Duggan, M. Browne și A. Joyce și în final A. Joyce și J. Quaney, agenți, asistați de M. Collins și de P. Gallagher, SC, și de S. Kingston și de B. Doherty, barristers)

         Obiectul

      Cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2016/2326 a Comisiei din 21 octombrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38375 (2014/C ex 2014/NN) pus în aplicare de Luxemburg în favoarea Fiat (JO 2016, L 351, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-755/15 și T-759/15 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                     Respinge acțiunile.

                  3)

                     Marele Ducat al Luxemburgului suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană în cauza T-755/15.

                  4)

                     Fiat Chrysler Finance Europe suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie în cauza T-759/15.

                  5)

                     Irlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauzele T-760/15 și T-636/16: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Țările de Jos și alții/Comisia („Ajutoare de stat – Ajutor pus în aplicare de Țările de Jos – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și ilegal și prin care se dispune recuperarea sa – Decizie fiscală anticipată (tax ruling) – Prețuri de transfer – Calcularea bazei de impozitare – Principiul concurenței depline – Avantaj – Sistem de referință – Autonomie fiscală și procedurală a statelor membre”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/40

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – Țările de Jos și alții/Comisia
      (Cauzele T-760/15 și T-636/16) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutor pus în aplicare de Țările de Jos - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și ilegal și prin care se dispune recuperarea sa - Decizie fiscală anticipată (tax ruling) - Prețuri de transfer - Calcularea bazei de impozitare - Principiul concurenței depline - Avantaj - Sistem de referință - Autonomie fiscală și procedurală a statelor membre”)
      (2019/C 413/47)
      Limbi de procedură: neerlandeza și engleza

         Părțile

         Reclamant în cauza T-760/15: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial M. Bulterman, B. Koopman, M. de Ree și M. Noort, ulterior M. Bulterman, M. de Ree și M. Noort, agenți)

         Reclamante în cauza T-636/16: Starbucks Corp. (Seattle, Washington, Statele Unite), Starbucks Manufacturing Emea BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: S. Verschuur, M. Petite și M. Stroungi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți în cauza T-760/15: inițial P-J. Loewenthal și B. Stromsky, ulterior P-J. Loewenthal și F. Tomat, agenți, precum și, în cauza T-636/16: P-J. Loewenthal și F. Tomat, agenți)

         Interveniente în susținerea reclamantei în cauza T-760/15: Irlanda (reprezentanți: inițial E. Creedon, G. Hodge, K. Duggan și A. Joyce, ulterior G. Hodge, A. Joyce, K. Duggan, M. Browne și J. Quaney, agenți, asistați de M. Collins și de P. Gallagher, SC, și de B. Doherty și de S. Kingston, barristers)

         Obiectul

      Cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2017/502 a Comisiei din 21 octombrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) pus în aplicare de către Regatul Țărilor de Jos în favoarea Starbucks (JO 2017, L 83, p. 38)

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-760/15 și T-636/16 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

                  2)

                     Anulează Decizia (UE) 2017/502 a Comisiei din 21 octombrie 2015 privind ajutorul de stat SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) pus în aplicare de către Regatul Țărilor de Jos în favoarea Starbucks.

                  3)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Regatului Țărilor de Jos, ale Starbucks Corp. și ale Starbucks Manufacturing Emea BV.

                  4)

                     Irlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-105/17: Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – HSBC Holdings și alții/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în euro – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE – Manipularea ratelor de referință interbancare Euribor – Schimb de informații confidențiale – Restrângere a concurenței prin obiect – Încălcare unică și continuă – Amenzi – Cuantum de bază – Valoarea vânzărilor – Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Obligația de motivare”)

text:
               9.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 413/41

      Hotărârea Tribunalului din 24 septembrie 2019 – HSBC Holdings și alții/Comisia
      (Cauza T-105/17) (1)

      („Concurență - Înțelegeri - Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în euro - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Manipularea ratelor de referință interbancare Euribor - Schimb de informații confidențiale - Restrângere a concurenței prin obiect - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Cuantum de bază - Valoarea vânzărilor - Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Obligația de motivare”)
      (2019/C 413/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: HSBC Holdings plc (Londra, Regatul Unit) HSBC Bank plc (Londra), HSBC France (Paris, Franța) (reprezentanți: K. Bacon, QC, D. Bailey, barrister, M. Simpson, solicitor, și Y. Anselin și C. Angeli, avocats)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Farley, B. Mongin și F. van Schaik, agenți, asistați de B. Lask, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea în parte a Deciziei C(2016) 8530 final a Comisiei din 7 decembrie 2016 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro) și, pe de altă parte, reformarea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează articolul 2 litera (b) din Decizia C(2016) 8530 final a Comisiei din 7 decembrie 2016 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro).

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc și HSBC France suportă propriile cheltuieli de judecată.

                  4)

                     Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 112, 10.4.2017.