title: Cauza T-67/13: Acțiune introdusă la 1 februarie 2013 — Novartis Europharm/Comisia

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/24

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2013 — Novartis Europharm/Comisia
   (Cauza T-67/13)
   2013/C 101/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2012) 8605 final a Comisiei Europene din 19 noiembrie 2012 de acordare a unei autorizații de introducere pe piață în favoarea Hospira UK ltd, în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44. p. 83) și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic întemeiat pe faptul că decizia atacată este nelegală întrucât constituie o încălcare a drepturilor privind protecția datelor Novartis Europharm Ltd. pentru produsul acesteia „Aclasta”, conform articolului 13 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2309/93 (1) coroborat cu articolul 89 din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (2). Întrucât pentru „Aclasta” s-a acordat o autorizație de introducere pe piață distinctă prin procedura centralizată, autorizarea „Aclasta” nu intră în cadrul aceleiași autorizații de introducere pe piață globale emise pentru „Zometa” (un alt medicament al Novartis Europharm Ltd), conform articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE (3), din punctul de vedere al protecției datelor.
   În plus, decizia atacată este de asemenea nelegală întrucât constituie o încălcare a articolului 10 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE prin faptul că perioada de protecție a datelor pentru medicamentul de referință „Aclasta” nu a expirat și, prin urmare, condițiile pentru acordarea unei autorizații de introducere pe piață în temeiul acestui articol nu au fost respectate.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2309/93 al Consiliului din 22 iulie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 214, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (Text cu relevanță pentru SEE)

      (3)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauzele conexate T-727/14 și T-728/14: Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2016 – Universal Protein Supplements/EUIPO – H Young Holdings (animal) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Mărci figurative ale Uniunii Europene animal — Marca națională verbală anterioară neînregistrată ANIMAL — Motiv relativ de refuz — Aplicarea dreptului național de către EUIPO — Articolul 53 alineatul (1) litera (c) și articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Precizări cu privire la dreptul pe care se întemeiază cererea în anulare — Norma 37 litera (b) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/21

         Hotărârea Tribunalului din 29 iunie 2016 – Universal Protein Supplements/EUIPO – H Young Holdings (animal)
   (Cauzele conexate T-727/14 și T-728/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Mărci figurative ale Uniunii Europene animal - Marca națională verbală anterioară neînregistrată ANIMAL - Motiv relativ de refuz - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Articolul 53 alineatul (1) litera (c) și articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Precizări cu privire la dreptul pe care se întemeiază cererea în anulare - Norma 37 litera (b) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2016/C 287/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: S. Malynicz, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: P. Bullock și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: H Young Holdings plc (Newbury, Regatul Unit) (reprezentanţi: D. Parrish, solicitor și A. Roughton, barrister)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 iulie 2014 (cauzele R 2054/2013-1 și R 2058/2013-1), privind procedurile de declarare a nulității între Universal Protein Supplements și H Young Holdings.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Universal Protein Supplements Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza F-24/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 11 martie 2011 — Kaskarelis/Comisia

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 11 martie 2011 — Kaskarelis/Comisia
   (Cauza F-24/10) (1)

   2012/C 138/95
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010, p. 58.


title: Cauza T-191/06: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — FMC Foret/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Durata încălcării — Prezumția de nevinovăție — Dreptul la apărare — Amenzi — Circumstanțe atenuante” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/21

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — FMC Foret/Comisia
   (Cauza T-191/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Durata încălcării - Prezumția de nevinovăție - Dreptul la apărare - Amenzi - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 226/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: FMC Foret, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: M. Seimetz, avocat și C. Stanbrook, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault, ulterior V. Di Bucci și V. Bottka, agenți, asistați de M. Gray, barrister)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat) și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă FMC Foret SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-429/14: Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Uriinmuebles/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/57

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Uriinmuebles/Comisia
   (Cauza T-429/14)
   2014/C 253/77
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Uriinmuebles, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco și J. Corral García, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-392/14, Gutser/Comisia.


title: Cauza C-477/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 25 noiembrie 2009 — Charles Defossez/Christian Wiart, mandatar lichidator al Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 25 noiembrie 2009 — Charles Defossez/Christian Wiart, mandatar lichidator al Sotimon SARL, Office national de l'emploi, CGEA de Lille
   (Cauza C-477/09)
   2010/C 37/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Charles Defossez

      Pârât: Christian Wiart, în calitate de mandatar lichidator al Sotimon SARL, Office national de l'emploi (fonds de fermeture d'entreprises), CGEA de Lille

      Întrebările preliminare

   Articolul 8a din Directiva nr. 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva nr. 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 (2), care prevede la primul alineat că, în cazul în care o întreprindere care desfășoară activități pe teritoriile a cel puțin două state membre se află într-o situație de insolvabilitate, instituția competentă pentru plata drepturilor salariale neachitate ale salariaților este instituția din statul membru pe al cărui teritoriu aceștia își exercită sau își exercitau de obicei activitatea și, la al doilea alineat, că întinderea drepturilor salariaților este stabilită de dreptul care reglementează instituția de garantare competentă, trebuie interpretat în sensul că desemnează instituția competentă cu excluderea oricărei altei instituții, sau, având în vedere obiectivul directivei, care este acela de a consolida drepturile lucrătorilor care își exercită libertatea de circulație, și primul paragraf al articolului 9 din aceeași directivă, potrivit căruia aceasta nu aduce atingere posibilității statelor membre de a aplica sau de a introduce acte cu putere de lege sau acte administrative mai favorabile salariaților, trebuie interpretat în sensul că nu privează salariatul de dreptul de a se prevala, în locul garanției acestei instituții, de garanția mai favorabilă a instituției la care se asigură și la care cotizează angajatorul său în temeiul dreptului național?

      (1)  JO L 283, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 197.

      (2)  JO L 270, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 149.


title: Cauza T-752/16: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Novolipetsk Steel/Comisia

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/38

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2016 – Novolipetsk Steel/Comisia
   (Cauza T-752/16)
   (2017/C 014/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PAO Novolipetsk Steel (Lipețk, Rusia) (reprezentanți: B. Evtimov, avocat și D. O’Keeffe, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare nr. 1328/2016 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite produse plate din oțel laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și din Federația Rusă, publicat în JO L 210 din 04/08/2016 în întregime în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la un proces echitabil, inclusiv a dreptului la apărare, a principiului egalității armelor și a principiului bunei administrări.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 18 din regulamentul de bază (1), articolul 6.8 și anexa II la AA (2) și principiul proporționalității și a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere prin faptul că a considerat că reclamanta este un producător care nu a cooperat șiș i prin faptul că a aplicat date disponibile.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 3 alineatul (2) și articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază și articolul 3.1 din AA, a denaturat probele prezentate în fața sa și a săvârșit erori vădite de apreciere, prin faptul că a apreciat în mod greșit indicatorii de prejudiciu și prin faptul că nu a efectuat o analiză obiectivă a situației industriei Uniunii.

                           —

                           Reclamanta arată că Comisia s-a întemeiat doar pe indicatorii selecționați privind situația industriei Uniunii și a neglijat indicatori-cheie care ar fi evidențiat o situație diferită, mai pozitivă, a industriei Uniunii.

                           —

                           Reclamanta susține în continuare că Comisia a adoptat o atitudine parțială în favoarea constatărilor sale privind prejudiciul și denaturând probele prezentate în fața sa prin faptul că nu a examinat piața „liberă” și piața „captivă” a produsului în discuție în ansamblu, cu încălcarea obligației sale de a efectua o evaluare obiectivă potrivit articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 3 alineatul (7) din regulamentul de bază, întrucât a apreciat în mod greșit legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui pretins dumping și situația industriei Uniunii. Reclamanta mai arată faptul că Comisia nu și-a îndeplinit obligația de a nu atribui alți factori cauzatori de prejudiciu importurilor care fac obiectul unui pretins dumping și a neglijat alți factori care erau în măsură, în solidar, să rupă legătura de cauzalitate.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a stabilit în mod greșit nivelul de eliminare a prejudiciului, încălcând articolul 2 alineatul (9) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază și săvârșind o eroare vădită de apreciere. În special, în opinia reclamantei, Comisia a stabilit o marjă de profit nerezonabilă și excesivă a industriei Uniunii și a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a aplicat, pentru stabilirea marjei prejudiciului, și prin analogie, marja pentru vânzările rezonabile, cheltuieli administrative, costuri generale și profitul unui importator independent, prevăzut la articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază.

      (1)  Regulamentul (CE) 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO L 343, p. 51).

      (2)  Acordul antidumping al OMC.


title: Cauza C-343/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugalia) la 24 iunie 2013 — Modelo Continente Hipermercados SA/Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugalia) la 24 iunie 2013 — Modelo Continente Hipermercados SA/Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)
   (Cauza C-343/13)
   2013/C 260/45
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal do Trabalho de Leiria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Modelo Continente Hipermercados SA

      Pârâtă: Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

      Întrebările preliminare

               1.

               În lumina dreptului comunitar, în special a Directivei [2011/35/UE (1) și a articolului 19 din aceasta], fuziunea unor societăți implică un regim de transmitere a răspunderii contravenționale care face ca societatea absorbantă să răspundă pentru faptele săvârșite de societatea absorbită înaintea înscrierii fuziunii în registrul comerțului?

               2.

               În cadrul aplicării Directivei 2011/35, se poate considera că o sancțiune cu caracter contravențional este o creanță a unui terț (în speță, statul, ca urmare a încălcării normelor din cadrul legislației muncii), creanța respectivă (amenda), al cărei creditor este statul, fiind transferată societății absorbante?

               3.

               Interpretarea potrivit căreia articolul 112 din Codul societăților comerciale nu implică nici încetarea procedurii referitoare la o contravenție săvârșită înaintea fuziunii, nici eliminarea amenzii aplicate sau care urmează să fie aplicată este contrară Directivei 2011/35, care definește efectele fuziunii societăților, reprezentând o interpretare extensivă a respectivei dispoziții care este contrară principiilor dreptului comunitar și, în special, articolului 19 din directivă?

               4.

               Interpretarea menționată mai sus reprezintă o încălcare a principiului potrivit căruia nu poate fi reținută existența unei contravenții în lipsa unei răspunderi obiective (atenuate) sau a unei răspunderi subiective a societății absorbante?

      (1)  Directiva 2011/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni (JO L 110, p. 1).


               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/1

         Depunerea jurământului de către un nou membru al Curții
   2010/C 80/02
   Numit avocat general la Curtea de Justiție a Comunităților Europene prin Decizia reprezentanților guvernelor statelor din 30 noiembrie 2009 (1), pentru perioada 30 noiembrie 2009 - 6 octombrie 2015, domnul Cruz Villalón a depus jurământul în fața Curții la 14 decembrie 2009.

      (1)  JO L 14, 20.1.2010, p.12.


title: Cauza T-206/08: Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Spania/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/29

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Spania/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-206/08)
   (2008/C 197/51)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 8 aprilie 2008 (2008/321/CE) privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul FEOGA și FEGA, în măsura în care aceasta include corecții care afectează Regatul Spaniei, ca urmare două investigații privind potențialul de producție viticolă (VT/VI/2002/14 și VT/VI/2006/09), cu un cuantum total de 54 949 195,80 de euro, care rezultă din aplicarea unei corecții forfetare de 10 % din totalitatea cheltuielilor declarate în legătură cu asistența menționată anterior și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Excluderile de la finanțarea comunitară care afectează Spania în prezenta cauză rezultă din două investigații privind potențialul de producție viticolă (VT/VI/2002/14 și VT/VI/2006/09), luându-se ca bază de calcul al corecției financiare cheltuielile declarate de Spania pentru totalitatea măsurilor de asistență care puteau fi solicitate pentru produsele rezultând din parcelele ilegale de plantații de viță-de-vie, în exercițiile bugetare 2003 și 2004, în sumă totală de 54 949 195,80 de euro (corecție forfetară de 10 % din totalitatea cheltuielilor cu privire la asistența menționată anterior, pentru deficiențele în controlul interdicției oricărei plantații de viță-de-vie).
   Regatul Spaniei contestă corecția financiară propusă, considerând că aceasta este nejustificată și disproporționată, în temeiul următoarelor argumente:

               —

               lipsa de motivare a corecției propuse;

               —

               corecta implementare de către organismele spaniole a controalelor pentru identificarea plantațiilor ilegale în 2003 și 2004;

               —

               neîndeplinirea de către serviciile Comisiei a procedurilor prevăzute în legătură cu închiderea conturilor;

               —

               neadecvarea utilizării rezultatelor investigației realizate în anul 2002;

               —

               respingerea extrapolării corecției propuse în ceea ce privește Comunitățile Autonome nevizitate,

               —

               lipsa argumentelor tehnice care să susțină procentul propus al impunerii: aspecte care diferențiază cuprinse în diferitele măsuri de reglementare.


title: Cauza C-515/14: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014  – Comisia Europeană/Republica Cipru

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/19

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Cipru
   (Cauza C-515/14)
   (2015/C 065/28)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Tserepa-Lacombe, D. Martin, agenți)

      Pârâtă: Republica Cipru

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolelor 45 și 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și potrivit articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, întrucât nu a revocat, cu efect retroactiv, începând de la 1 mai 2004, criteriul de vârstă cuprins la articolul 27 din Legea pensiilor [L.97 (I) 97], criteriu care face ca articolul menționat să fie incompatibil cu dispozițiile menționate mai sus, deoarece descurajează lucrătorii să își părăsească țara pentru a exercita o activitate profesională într-un alt stat membru sau în cadrul unei instituții a Uniunii Europene sau al unei organizații internaționale și conduce, astfel, la o inegalitate de tratament între lucrătorii migranți, inclusiv cei angajați în cadrul unei instituții a Uniunii Europene sau al unei organizații internaționale, pe de o parte, și, funcționarii publici care și-au exercitat activitatea profesională exclusiv în Cipru;

               —

               obligarea Republicii Cipru la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia solicită Curții să constate cu Republica Cipru nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolelor 45 și 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și potrivit articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, întrucât nu a revocat, cu efect retroactiv, începând de la 1 mai 2004, criteriul de vârstă cuprins la articolul 27 din Legea pensiilor [L.97 (I) 97], criteriu care face ca articolul menționat să fie incompatibil cu dispozițiile menționate mai sus, deoarece descurajează lucrătorii să își părăsească țara pentru a exercita o activitate profesională într-un alt stat sau în cadrul unei instituții a Uniunii Europene sau al unei organizații internaționale și conduce, astfel, la o inegalitate de tratament între lucrătorii migranți, inclusiv cei angajați în cadrul unei instituții a Uniunii Europene sau al unei organizații internaționale, și funcționarii publici care și-au exercitat activitatea profesională exclusiv în Cipru. Legislația cipriotă, în special articolul 27 din Legea pensiilor [L.97 (I) 97] instituie un tratament diferit între funcționarii din administrația națională și funcționarii care lucrează în cadrul unei organizații internaționale din alt stat membru sau în cadrul Uniunii Europene, deoarece numai lucrătorii care și-au exercitat activitatea exclusiv în Cipru pot, în cazul în care se pensionează din administrația publică, să invoce articolele 24 și 25 din legea în discuție și să își mențină drepturile la pensie, chiar dacă nu îndeplinesc criteriul vârstei de 45 sau 48 de ani. În schimb, lucrătorii care și-au exercitat dreptul la liberă circulație nu pot să invoce aceste articole și, prin urmare, își pierd drepturile la pensie.
   În plus, articolul contestat din Legea pensiilor creează obstacole în calea liberei circulații a lucrătorilor pentru că îi privează pe aceștia de posibilitatea de a cumula toate perioadele de contribuție și nu garantează dreptul la unitatea carierei profesionale lucrătorilor migranți în privința pensionării. Aplicarea acestei legi conduce la faptul că funcționarul care demisionează, de bună voie, din funcția publică în Cipru pentru a lucra în organizații internaționale dintr-un alt stat membru și care, după caz, nu îndeplinește criteriul privind vârsta de 45 sau 48 de ani, primește numai o sumă forfetară și pierde drepturile la pensie în sensul articolului 27 alineatul 1 litera (b) din Legea pensiilor, deși și-a îndeplinit stagiul minim de cotizare de cinci ani.
   Totodată, Legea 31 (I)/2012 care reglementează numai transferul drepturilor la pensie din sau spre sistemul de pensii al funcționarilor Uniunii Europene nu conține nicio normă privind drepturile la pensie ale funcționarilor care au părăsit administrația publică din Cipru pentru a exercita funcții în cadrul Uniunii Europene și care, în cele din urmă, optează să nu își transfere aceste drepturi la pensie, în sensul articolului 11 din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene. Acești funcționari pierd drepturile la pensie în cazul în care au demisionat din administrația publică și nu îndeplineau criteriul de vârstă.
   De asemenea, Legea din 2011 privind drepturile la pensie ale funcționarilor de stat din sectorul public în sens larg, inclusiv autoritățile publice locale (Dispoziții de aplicare generală) [L.113 (I)2011] se aplică numai noilor funcționari, care au fost numiți în funcție de la 1 octombrie 2011, data intrării în vigoare a legii sus-menționate, astfel că se aplică în continuare criteriul de vârstă pentru toți cei care sunt supuși Legii pensiilor [L.97 (I) 97].


title: Cauza C-574/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/18/CE — Contracte de achiziții publice de servicii — Servicii de arhitectură și de inginerie — Prestații de analiză, de concepere și de supervizare având ca obiect proiectul de renovare a unei clădiri publice — Realizarea proiectului în mai multe etape, din motive bugetare — Valoarea contractului de achiziții publice)

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-574/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/18/CE - Contracte de achiziții publice de servicii - Servicii de arhitectură și de inginerie - Prestații de analiză, de concepere și de supervizare având ca obiect proiectul de renovare a unei clădiri publice - Realizarea proiectului în mai multe etape, din motive bugetare - Valoarea contractului de achiziții publice)
   2012/C 133/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, N. Graf Vitzthum și J. Möller, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2, 9 și 20 coroborate cu articolele 23-55 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Atribuirea de către administrația municipală din Niedernhausen, fără lansarea unei proceduri de cerere de ofertă la nivelul Uniunii, a mai multor contracte de achiziții publice de servicii de arhitectură aferente unui proiect de lucrări de construcții unic birou de inginerie — Împărțire a serviciului atribuit — Stabilirea valorii contractului de achiziții publice

      Dispozitivul

               1.

               Constată că, prin atribuirea de către administrația municipală din Niedernhausen, fără lansarea unei proceduri de cerere de ofertă la nivelul Uniunii Europene, a unui contract de achiziții publice de servicii de arhitectură privind renovarea unei clădiri publice denumite „Autalhalle”, situată pe teritoriul acestei administrații municipale, a cărui valoare depășea pragul stabilit la articolul 7 litera (b) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 9 și 20 coroborate cu articolele 23-55 din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza T-253/16: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2017 – Cleversafe/EUIPO (Storage Beyond Scale)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/62

         Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2017 – Cleversafe/EUIPO (Storage Beyond Scale)
   (Cauza T-253/16) (1)

   (2017/C 144/95)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016.


title: Cauza T-1/14: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Aluminios Cortizo și Cortizo Cartera/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/49

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Aluminios Cortizo și Cortizo Cartera/Comisia
   (Cauza T-1/14)
   2014/C 52/94
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Spania) și Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Spania) (reprezentant: A. Beiras Cal, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea ordinului de rambursare a ajutoarelor, și

               —

               cu titlu subsidiar evaluarea ajutoarelor în conformitate cu profitul net efectiv al investitorului.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași cu cea vizată în cauza T-515/13, Spania/Comisia (JO C 336, p. 29).
   În susținerea acțiunii introduse, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, întrucât ajutorul de stat acordat investitorului nu este selectiv și nu denaturează concurența.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, având în vedere viciul absolut de motivare a excluderii armatorului și/sau a șantierului naval ca entitate care percepe cea mai mare parte a ajutorului.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității — în legătură cu pierderea profitului — întrucât se solicită investitorului rambursarea unui ajutor care a fost transferat unui terț.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime întrucât Comisia, prin scrisori din partea Comisarului și prin inacțiunea sa, a creat aparența legitimă a legalității „SEAF”.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât impunerea obligației de rambursare a unui ajutor neperceput/transferat de investitor constituie o confiscare fără niciun temei juridic.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât măsurile declarate incompatibile au fost admise în proceduri anterioare.


title: Cauza F-111/14: Acțiune introdusă la 17 octombrie 2014 – ZZ și alții/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/54

         Acțiune introdusă la 17 octombrie 2014 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-111/14)
   (2015/C 007/67)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ și alții (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Constatarea nelegalității articolului 45 și a anexei I la Statutul funcționarilor, precum și a măsurilor tranzitorii aferente și anularea deciziilor AIPN referitoare la promovarea celor opt reclamanți, care sunt funcționari de gradul AST 9, în cadrul exercițiului anual de promovare 2014

      Concluziile reclamanților

               —

               Cu titlu principal: constatarea nelegalității articolului 45 din statut și a anexei I, precum și a măsurilor tranzitorii aferente;

               —

               anularea deciziilor AIPN, cu un domeniu de aplicare atât general, cât și individual, de a bloca orice posibilitate de promovare a reclamanților, ca funcționari de gradul AST9, în cadrul exercițiului anual de promovare 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               cu titlu subsidiar: anularea deciziilor AIPN, cu un domeniu de aplicare atât general, cât și individual, de a bloca orice posibilitate de promovare a reclamanților, ca funcționari de gradul AST9, în cadrul exercițiului anual de promovare 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-567/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Paris (Franța) la 9 decembrie 2014 – Genentech Inc./Hoechst GmbH, anterior Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Paris (Franța) la 9 decembrie 2014 – Genentech Inc./Hoechst GmbH, anterior Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
      (Cauza C-567/14)
      (2015/C 073/18)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Genentech Inc.

         Pârâte: Hoechst GmbH, anterior Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile articolului 81 din tratat, devenit articolul 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun conferirii de efect, în caz de anulare a brevetelor, unui contract de licență care impune în sarcina licențiatului redevențe pentru simpla utilizare a drepturilor aferente brevetelor sub licență?


title: Cauza C-112/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 4 martie 2015 – Kødbranchens Fællesråd acţionând în numele Århus Slagtehus A/S și alții/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri și Fødevarestyrelsen

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 4 martie 2015 – Kødbranchens Fællesråd acţionând în numele Århus Slagtehus A/S și alții/Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri și Fødevarestyrelsen
   (Cauza C-112/15)
   (2015/C 146/36)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Kødbranchens Fællesråd acţionând în numele societăților Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S și Vejle Eksportslagteri A/S

      Pârâți: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri și Fødevarestyrelsen

      Întrebarea preliminară

   Articolul 27 alineatul (4) litera (a) coroborat cu punctele 1 şi 2 din anexa IV la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (1) trebuie să fie interpretat în sensul că statele membre, la stabilirea taxelor percepute întreprinderilor din sectorul alimentar, nu pot să includă în acestea cheltuielile pentru salariile şi formarea profesională a personalului din sectorul public angajat în vederea finalizării unei instruiri care îndeplineşte cerinţele prevăzute pentru „personalul auxiliar oficial” de Regulamentul (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman (2), dar care, înainte de admiterea la cursul de formare profesională sau pe parcursul acestuia nu efectuează inspecţia cărnii?

      (1)  JO 2004, L 165, p. 1.

      (2)  JO 2004, L 139, p. 206.


title: Cauza C-652/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Cagliari (Italia) la 9 decembrie 2013 – Procedură penală împotriva Mirko Saba

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Cagliari (Italia) la 9 decembrie 2013 – Procedură penală împotriva Mirko Saba
   (Cauza C-652/13)
   2014/C 112/27
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Partea din procedura principală

   Mirko Saba

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele din TFUE, articolul 56 și următoarele din TFUE, precum și principiile formulate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 16 februarie 2012 [cauzele conexate C-72/10 și C-77/10] trebuie interpretate în sensul că se opun ca o cerere de ofertă să aibă ca obiect concesiuni cu o durată inferioară celor atribuite în trecut, în cazul în care cererea de ofertă menționată a fost inițiată în scopul de a remedia consecințele care au rezultat din excluderea nelegală a unui anumit număr de operatori din procedura cererii de ofertă?

               2)

               Articolul 49 și următoarele din TFUE, articolul 56 și următoarele din TFUE, precum și principiile formulate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 16 februarie 2012 [cauzele conexate C-72/10 și C-77/10] trebuie interpretate în sensul că se opun ca necesitatea de a reorganiza sistemul printr-o coordonare în timp a datelor de expirare a concesiunilor să constituie o justificare cauzală adecvată a unei durate reduse a concesiunilor care fac obiectul cererii de ofertă în raport cu durata concesiunilor atribuite în trecut?


title: Cauza T-172/13: Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – Novomatic/OAPI – Simba Toys (AFRICAN SIMBA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale AFRICAN SIMBA — Marca națională figurativă anterioară Simba — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/17

         Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – Novomatic/OAPI – Simba Toys (AFRICAN SIMBA)
   (Cauza T-172/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale AFRICAN SIMBA - Marca națională figurativă anterioară Simba - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 081/21)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austria) (reprezentant: W. Mosing, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Germania) (reprezentanți: O. Ruhl și C. Sachs, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 ianuarie 2013 (cauza R 157/2012-4) privind o procedură de opoziție între Simba Toys GmbH & Co. KG și Novomatic AG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Novomatic AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza F-89/11: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2011 — ZZ/Comitetul Regiunilor

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/45

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2011 — ZZ/Comitetul Regiunilor
   (Cauza F-89/11)
   2011/C 347/85
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârât: Comitetul Regiunilor

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comitetului Regiunilor de respingere a cererii reclamantului, întemeiată pe articolului 90 alineatul (1) din statut, prin care solicită acordarea unei indemnizații pentru prejudiciul moral și material pe care pretinde că l-a suferit în cadrul unei proceduri administrative și disciplinare

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comitetului Regiunilor nr. 0352/2010 din 12 noiembrie 2010 privind respingerea cererii reclamantului depuse la 14 iulie 2010 în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut în vederea obținerii unei despăgubiri pentru prejudiciul moral și material suferit în cadrul unei proceduri administrative și disciplinare;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei explicite a Comitetului Regiunilor din 31 mai 2011 privind respingerea reclamației pe care reclamantul a depus-o la 10 februarie 2011 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata către reclamant a unei sume de 15 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit în urma duratei excesive a procedurilor administrative și disciplinare îndreptate împotriva sa;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata către reclamant a unei sume de 15 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit în urma erorilor și a neglijențelor săvârșite de Comitetul Regiunilor în diversele proceduri administrative și disciplinare;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata către reclamant a sumei de 41 888,68 euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul material suferit în urma pensionării sale forțate și anticipate;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata unor dobânzi moratorii pentru sumele menționate mai sus la rata stabilită de Banca Centrală Europeană, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Comitetului Regiunilor la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-201/13: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Rubinum/Comisia

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/21

         Acțiune introdusă la 12 aprilie 2013 — Rubinum/Comisia
   (Cauza T-201/13)
   2013/C 164/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rubinum, SA (Rubí, Spania) (reprezentanți: C. Bittner și P.-C. Scheel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 288/2013 al Comisiei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Încălcarea articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1831/2003 (1)

               În acest context, reclamanta susține că regulamentul atacat este întemeiat în special pe articolului 13 alineatul (2), iar condițiile prevăzute de această dispoziție nu sunt îndeplinite în prezenta cauză. În mod specific, reclamanta arată că regulamentul atacat se întemeiază numai pe prezumții și că, în realitate, nu au fost constatate nici caracterul transmisibil al rezistențelor la antibiotice, nici producerea toxinelor pentru preparatul în discuție.

               2.

               Încălcarea articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1831/2003
               Cu privire la acest aspect, reclamanta susține că, potrivit articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1831/2003, Comisia trebuia să se pronunțe asupra cererii introduse de reclamantă în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) coroborat cu articolul 7 din același regulament.

               3.

               Încălcarea articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1831/2003
               În această privință, reclamanta susține că, potrivit articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1831/2003, în cadrul procedurii de autorizare a demonstrat că aditivul pentru hrana animalelor pe care îl produce nu determină niciun efect nociv asupra sănătății oamenilor și a animalelor sau asupra mediului. Mai mult, aceste probe nu au fost respinse nici de Comisie, nici de EFSA.

               4.

               Încălcarea articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (2)

               Cu privire la acest aspect, reclamanta susține, în esență, că regulamentul atacat nu este întemeiat pe o analiză corectă și completă a riscurilor.

               5.

               Încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 178/2002
               În acest context, reclamanta susține, printre altele, că regulamentul atacat nu poate fi întemeiat de Comisie pe principiul precauției, prevăzut la articolul 7 din Regulamentul nr. 178/2002. În continuare, reclamanta susține că, având în vedere principiul precauției, regulamentul atacat încalcă cerințele prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 178/2002.

               6.

               Încălcarea principiilor generale ale dreptului Uniunii
               În acest context, reclamanta invocă încălcarea dreptului de a fi ascultată, a dreptului la o procedură echitabilă și a principiului proporționalității.

               7.

               Încălcarea articolului 19 din Regulamentul nr. 1831/2003
               În această privință, reclamanta impută Comisiei că nu a respectat termenul de două luni prevăzut la articolul 19 din Regulamentul nr. 1831/2003 pentru controlul deciziilor adoptate de EFSA sau al neadoptării unor asemenea decizii și că aceasta s-a pronunțat asupra unei cereri formulate de reclamantă privind un aviz emis de EFSA doar după adoptarea regulamentului atacat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1831/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind aditivii din hrana animalelor (JO L 268, p. 29, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 155).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 08, p. 68).


title: Cauza C-47/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgerichts Köln (Germania) la 31 ianuarie 2012 — Kronos International Inc/Finanzamt Leverkusen

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgerichts Köln (Germania) la 31 ianuarie 2012 — Kronos International Inc/Finanzamt Leverkusen
   (Cauza C-47/12)
   2012/C 98/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kronos International Inc.

      Pârât: Finanzamt Leverkusen

      Întrebările preliminare

               1.

               Imposibilitatea de a deduce impozitul pe profit ca urmare a scutirii de impozit a dividendelor plătite de societăți de capital din țări terțe societăților de capital germane, în privința cărora prevederile naționale impun numai ca societatea de capital beneficiară a dividendelor să dețină o participație de cel puțin 10 % la societatea care distribuie dividendele, intră numai sub incidența libertății de stabilire în sensul articolului 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE sau și a liberei circulații a capitalurilor în sensul articolelor 63-65 TFUE, atunci când participația efectivă a societății beneficiare a dividendelor este de 100 % ?

               2.

               Dispozițiile privind libertatea de stabilire (în prezent articolul 49 TFUE) și eventual și cele privind libera circulație a capitalurilor (până în anul 1993 articolul 67 din Tratatul CEE/CE, în prezent articolele 63-65 TFUE) trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme care, în cazul în care dividendele filialelor străine sunt scutite de impozit, exclude deducerea și rambursarea impozitului pe profit pentru plata acestor dividende, chiar dacă societatea-mamă a înregistrat pierderi, în condițiile în care pentru plata dividendelor filialelor naționale se prevede un avantaj fiscal sub forma deducerii impozitului pe profit?

               3.

               Dispozițiile privind libertatea de stabilire (în prezent articolul 49 TFUE) eventual și cele privind libera circulație a capitalurilor (până în anul 1993 articolul 67 din Tratatul CEE/CE, în prezent articolele 63-65 TFUE) trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme care exclude deducerea și rambursarea impozitului pe profit pentru dividendele (sub-)subfilialelor scutite de impozit în țara în care își are sediul filiala și care au fost plătite (ulterior) societății-mamă rezidente și sunt scutite de asemenea de impozit în Germania, normă care însă, în cazul unui context pur intern, permite deducerea de către filială a impozitului pe profit pentru dividendele subfilialei și deducerea de către societatea mamă a impozitului pe profit pentru dividendele filialei, dacă societatea mamă a înregistrat pierderi?

               4.

               În cazul în care sunt aplicabile și dispozițiile privind libera circulație a capitalurilor se ridică — în funcție de răspunsul dat la a doua întrebarea — o întrebare suplimentară în ceea ce privește dividendele canadiene:
               Articolul 64 alineatul (1) TFUE în vigoare în prezent trebuie interpretat în sensul că permite ca Republica Federală Germania să aplice reglementările naționale și convențiile pentru evitarea dublei impuneri, care nu au suferit modificări esențiale după 31 decembrie 1993, și astfel să excludă orice deducere a impozitului pe profit canadian pentru dividendele scutite de impozit în Germania?


title: Cauza T-414/09: Ordonanța Tribunalului din 4 martie 2010 — Henkel/OAPI — JLO Holding (LIVE) ( Marcă comunitară — Cerere de decădere — Retragerea cererii de decădere — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/46

         Ordonanța Tribunalului din 4 martie 2010 — Henkel/OAPI — JLO Holding (LIVE)
   (Cauza T-414/09) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de decădere - Retragerea cererii de decădere - Nepronunțare asupra fondului”)
   2010/C 113/75
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: inițial C. Milbradt, ulterior C. Milbradt și H. Van Volxem, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: JLO Holding Company, LLC (Santa Monica, Statele Unite) (reprezentant: A. Klett, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 iulie 2009 (cauza R 609/2008-1), privind o procedură de decădere între Henkel AG & Co. KGaA și JLO Holding Company, LLC.

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza T-428/09: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — Berenschot Groep/Comisia

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/30

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2009 — Berenschot Groep/Comisia
   (Cauza T-428/09)
   2010/C 11/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Berenschot Groep BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: B. O’Connor, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea admisibilității acțiunii

               —

               anularea deciziei nemotivate a Comisiei, din 11 august 2009, de a nu clasa oferta prezentată de reclamantă printre cele șapte oferte cele mai avantajoase pe plan economic și în consecință de a nu reține consorțiul condus de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă pentru atribuirea unui „contract-cadru multilateral referitor la prestarea de servicii pe termen scurt exclusiv în favoarea unor țări terțe care beneficiază de ajutorul extern al Comisiei Europene”;

               —

               examinarea desfășurării procedurii de cerere de ofertă și vigilența exercitată în privința ofertanților suspectați de fraudă;

               —

               anularea deciziei din 21 octombrie 2009;

               —

               luarea oricărei alte măsuri pe care Tribunalul o va considera necesară și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În speță, reclamanta solicită anularea deciziei pârâtei de a nu reține oferta pe care a prezentat-o, în calitate de parte la consorțiu, în răspuns la o cerere de ofertă deschisă (EuropeAid/127054/C/SER/multi) care are ca obiect prestarea de servicii în cadrul unui „contract-cadru multilateral referitor la prestarea de servicii pe termen scurt exclusiv în favoarea unor țări terțe care beneficiază de ajutorul extern al Comisiei Europene (1)”. În plus, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei din 21 octombrie 2009 de acordare a unui acces parțial la rapoartele de evaluare referitoare la respectiva procedură de cerere de ofertă.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă următoarele motive de drept:

               În primul rând, ea susține că experții indicați în oferta reclamantei nu au fost corect evaluați de comisia de evaluare. Potrivit reclamantei, comisia de evaluare a săvârșit o eroare vădită de apreciere notând într-un mod necorespunzător experții consorțiului condus de reclamantă. În plus, reclamanta arată că comisia de evaluare și Comisia nu au furnizat nici cea mai mică explicație cu privire la sistemul de clasare a curriculum vitae individuale și nu au explicat nici motivul pentru care experții reclamantei au obținut note atât de scăzute. În cazul în care cu ocazia efectuării evaluării, comisia de evaluare nu a utilizat criterii obiective, Comisia nu a garantat respectarea principiilor egalității de tratament între ofertanți, transparenței, concurenței loiale și bunei administrări. Raportul de evaluare remis de Comisie la 21 octombrie 2009 nu a compensat deficitul de informație dat fiind faptul că se limita la prezentarea notelor finale obținute de reclamantă.

               În al doilea rând, susține reclamanta, Comisia a încălcat articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001 (2), în măsura în care nu a răspuns cererii reclamantei de a avea acces la documente în termenele fixate de acest articol. Ea susține de asemenea că Comisia a încălcat principiul bunei administrări dat fiind faptul că raportul de evaluare nu a fost remis într-un termen care să permită reclamantei să-și exercite în mod corespunzător drepturile sale în conformitate cu articolul 230 CE.

               În al treilea rând, reclamanta susține că Comisia nu a respectat obligațiile care îi revin în virtutea articolului 94 din regulamentul financiar (3) și a Deciziei 2008/969 (4) în măsura în care nu a luat măsurile necesare pentru a proteja integritatea bugetului comunitar întrucât nu a exclus ofertanții suspectați de fraudă de la adjudecarea contractului în discuție.

      (1)  JO 2008/S 90-121428

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei. (JO L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol. 3, p. 76)

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială 01/vol. 3, p. 198).

      (4)  Decizia Comisiei din 16 decembrie 2008 privind sistemul de avertizare rapidă pentru ordonatorii de credite ai Comisiei și ai agențiilor executive (JO L 344, p. 125).


title: Cauza T-359/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Heijmans Infrastructuur/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Sarcina probei — Amenzi — Gravitatea încălcării — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Obligația de motivare — Dreptul la apărare” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/18

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Heijmans Infrastructuur/Comisia
   (Cauza T-359/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Sarcina probei - Amenzi - Gravitatea încălcării - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Obligația de motivare - Dreptul la apărare)
   2012/C 355/34
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Heijmans Infrastructuur BV (Rosmalen, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial M. Smeets și A. Van den Oord, ulterior M. Smeets, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Bouquet și A. Nijenhuis, agenți, asistați de F. Wijckmans, F. Tuytschaever și L. Gyselen, avocați, ulterior A. Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați de F. Wijckmans și F. Tuytschaever)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care o privește pe reclamantă și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Heijmans Infrastructuur BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-166/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal administratif de Melun (Franța) la 3 aprilie 2013 — Sophie Mukarubega/Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal administratif de Melun (Franța) la 3 aprilie 2013 — Sophie Mukarubega/Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis
   (Cauza C-166/13)
   2013/C 164/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Melun

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sophie Mukarubega

      Pârâți: Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul de a fi ascultat în orice procedură, care face parte integrantă din principiul fundamental al respectării dreptului la apărare și care este, de altfel, consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că impune administrației, în cazul în care aceasta urmărește să adopte o decizie de returnare a unui străin aflat în situație ilegală, indiferent dacă decizia de returnare respectivă este sau nu este ulterioară refuzului de acordare a unui permis de ședere, și în special în împrejurarea în care există un risc de sustragere, să acorde persoanei interesate posibilitatea de a-și prezenta observațiile?

               2.

               Caracterul suspensiv al procedurii contencioase în fața instanței administrative permite să se deroge de la caracterul prealabil al posibilității acordate unui străin aflat în situație ilegală de a-și prezenta punctul de vedere cu privire la măsura de îndepărtare nefavorabilă avută în vedere în privința sa?


title: Cauza T-556/12: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2012 — Royalton Overseas/OAPI — SC Romarose Invest (KAISERHOFF)

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2012 — Royalton Overseas/OAPI — SC Romarose Invest (KAISERHOFF)
   (Cauza T-556/12)
   2013/C 63/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Royalton Overseas Ltd (Road Town, British Virgin Islands) (reprezentant: C. Năstase, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SC Romarose Invest Srl (București, România)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 4 octombrie 2012 și comunicate la 22 octombrie 2012 în cauza R 2535/2011-1.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „KAISERHOFF”, pentru produse din clasele 8 și 21 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 242 066

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea în România cu nr. 110 809 a mărcii verbale „KAISERHOFF” pentru produse din clasele 11, 21 și 35

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea normei 50 coroborată cu norma 20 alineatul (7) din Regulamentul nr. 2868/95, precum și a articolului 76 alineatul (1) și a articolului 42 alineatul (5) din Regulamentul nr. 2007/2009 al Consiliului.


title: Cauza F-126/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 noiembrie 2014 – Durand/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/62

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 noiembrie 2014 – Durand/Comisia
   (Cauza F-126/13) (1)

   (2015/C 007/81)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014, p. 47.


title: Cauza C-80/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 aprilie 2014 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit] – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd și alții/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Trimitere preliminară — Libertatea de stabilire — Impozite pe profit — Degrevare fiscală — Grupuri de societăți și consorții — Legislație națională care permite transferul pierderilor între o societate care face parte dintr-un consorțiu și o societate care face parte dintr-un grup, legate printr-o „societate de legătură” care este în același timp membră a grupului și a consorțiului — Condiție de rezidență a „societății de legătură”  — Discriminare pe motiv de situare a sediului social al unei societăți — Societate-mamă care controlează în ultimă instanță grupul stabilită într-un stat terț și care deține, prin intermediul unor societăți stabilite în state terțe, societățile care încearcă să schimbe între ele pierderile)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 aprilie 2014 [cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit] – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd și alții/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-80/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libertatea de stabilire - Impozite pe profit - Degrevare fiscală - Grupuri de societăți și consorții - Legislație națională care permite transferul pierderilor între o societate care face parte dintr-un consorțiu și o societate care face parte dintr-un grup, legate printr-o „societate de legătură” care este în același timp membră a grupului și a consorțiului - Condiție de rezidență a „societății de legătură” - Discriminare pe motiv de situare a sediului social al unei societăți - Societate-mamă care controlează în ultimă instanță grupul stabilită într-un stat terț și care deține, prin intermediul unor societăți stabilite în state terțe, societățile care încearcă să schimbe între ele pierderile))
   2014/C 159/02
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd și Superdrug Stores plc

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Interpretarea articolelor 49 TFUE și 54 TFUE – Libertatea de stabilire – Legislație fiscală – Impozit pe profit – Degrevare fiscală – Legislație națională care autorizează transferul pierderilor înregistrate de o societate stabilită în Regatul Unit și deținută de un consorțiu către o societate stabilită în același stat și care face parte dintr-un grup de societăți, cu condiția existenței unei legături între aceste două societăți prin intermediul unei societăți de legătură care face parte în același timp din grup și din consorțiu – Societate de legătură care trebuie să fie stabilită în Regatul Unit sau care trebuie să exercite o activitate comercială în Regatul Unit prin intermediul unui sediu permanent

      Dispozitivul

   Articolele 49 TFUE și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații a unui stat membru în temeiul căreia este posibil ca o societate rezidentă care face parte dintr-un grup să obțină transferul pierderilor înregistrate de o altă societate rezidentă care face parte dintr-un consorțiu atunci când o „societate de legătură”, care face parte atât din acest grup, cât și din acest consorțiu, are rezidența de asemenea în statul membru respectiv, și aceasta independent de rezidența societăților care dețin, ele însele sau prin intermediul unor societăți intermediare, capitalul societății de legătură sau al altor societăți vizate de transferul pierderilor, atunci când acea legislație exclude o astfel de posibilitate în situația în care societatea de legătură este stabilită în alt stat membru.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza C-444/08 P: Recurs introdus la 8 octombrie 2008 de Região autónoma dos Açores împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 1 iulie 2008 în cauza T-37/04, Região autónoma dos Açores/Consiliul Uniunii Europene

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/15

         Recurs introdus la 8 octombrie 2008 de Região autónoma dos Açores împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 1 iulie 2008 în cauza T-37/04, Região autónoma dos Açores/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-444/08 P)
   (2008/C 327/26)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Região autónoma dos Açores (reprezentanți: M. Renouf, Solicitor, C. Bryant, Solicitor, H. Mercer QC)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei, Seas at Risk VZW, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 1 iulie 2008 în cauza T-37/04;

               —

               declararea ca admisibilă a acțiunii în cauza T-37/04;

               —

               anularea articolelor 3 și 11 și a anexei la Regulamentul nr. 1954/2003 al Consiliului (1) în măsura în care acestea: a) prevăd că efortul de pescuit în temeiul regulamentului va fi stabilit numai prin referire la speciile țintă și la zona ICES/CECAF, iar nu și prin referire la tipul de unelte de pescuit utilizate, indiferent că sunt fixe sau remorcate; și b) exclud din domeniul de aplicare al articolelor 3 și 11 din Regulamentul nr. 1954/2003 al Consiliului speciile de adâncime (respectiv speciile demersale care intră sub incidența Regulamentului nr. 2347/2002 (2));

               —

               anularea articolului 15 din Regulamentul nr. 1954/2003 în măsura în care abrogarea Regulamentelor nr. 685/95 (3) și nr. 2027/95 (4): a) înlătură (i) competența Comunității de a stabili efortul de pescuit prin referire nu numai la speciile țintă și la zona ICES/CECAF, ci și prin referire la tipul de unelte de pescuit utilizate, și (ii) stabilirea efortului de pescuit, astfel cum a fost efectuată prin Regulamentul nr. 2027/95; b) înlătură (i) competența de a stabili un efort de pescuit anual maxim pe zonă în ceea ce privește speciile de adâncime (respectiv speciile demersale care intră sub incidența Regulamentului nr. 2347/2002) și (ii) stabilirea efortului de pescuit anual maxim, astfel cum a fost efectuată prin Regulamentul nr. 2027/95; c) înlătură interdicția privind accesul navelor spaniole la apele Insulelor Azore pentru pescuitul tonului sau al speciilor de ton;

               —

               anularea articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1954/2003 în măsura în care nu menține interdicția privind accesul navelor spaniole la apele Insulelor Azore pentru pescuitul tonului sau al speciilor de ton;

               —

               retrimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță în cazul în care Curtea de Justiție nu consideră că stadiul în care se află procedura permite pronunțarea unei hotărâri definitive; și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Regiunea Autonomă Azore (Região autónoma dos Açores) atât în primă instanță, cât și în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta își întemeiază recursul împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță mai sus menționate pe șapte motive.
   În primul rând, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că protecția acordată recurentei în temeiul articolului 229 alineatul (2) CE nu este suficientă pentru a stabili că recurenta este vizată individual de dispozițiile atacate.
   În al doilea rând, Tribunalul de Primă Instanță a concluzionat în mod greșit că numai statele membre, nu și autoritățile regionale, au dreptul de a apăra interesele generale ale teritoriului lor.
   În al treilea rând, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a făcut distincție între considerentele de mediu și cele economice.
   În al patrulea rând, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că dispozițiile atacate nu vor avea efecte dăunătoare asupra rezervelor de pește și asupra mediului marin din Azore și, în consecință, asupra supraviețuirii sectorului pescuitului în această regiune.
   În al cincilea rând, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că efectul dispozițiilor atacate asupra competențelor legislative și executive ale recurentei nu a făcut ca aceasta să fie vizată individual de dispozițiile menționate.
   În al șaselea rând, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a statuat că acțiunea recurentei nu este admisibilă pentru motivul lipsei altor căi de atac efective aflate la dispoziția recurentei.
   În al șaptelea rând, Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a luat în considerare elementele pe care s-a întemeiat recurenta, fie în mod cumulativ, fie în mod individual.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1954/2003 al Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind gestionarea efortului de pescuit referitor la anumite zone și resurse de pescuit comunitare, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2847/93 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 685/95 și (CE) nr. 2027/95 (JO L 289, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 7, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2347/2002 al Consiliului din 16 decembrie 2002 de stabilire a cerințelor specifice de acces și a condițiilor asociate care se aplică pescuitului rezervelor de specii de adâncime (JO L 351, p. 6, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 231).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 685/95 al Consiliului din 27 martie 1995 privind gestionarea eforturilor de pescuit referitoare la anumite zone și resurse de pescuit comunitare (JO L 71, p. 5, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 240).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 2027/95 al Consiliului din 15 iunie 1995 de instituire a unui sistem de gestionare a efortului de pescuit referitor la anumite zone și resurse de pescuit comunitare (JO L 199, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 2, p. 259).


title: Cauza C-137/15: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Spania) – María Pilar Plaza Bravo/Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Directiva 79/7/CEE — Articolul 4 alineatul (1) — Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin — Lucrători pe fracțiune de normă, în principal de sex feminin — Reglementare națională care prevede un cuantum maxim al prestației de șomaj — Reglementare care recurge, pentru calcularea acestui cuantum, la raportul dintre timpul de lucru al angajaților pe fracțiune de normă vizați și timpul de lucru al angajaților cu normă întreagă)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/19

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 17 noiembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Spania) – María Pilar Plaza Bravo/Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
   (Cauza C-137/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 79/7/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin - Lucrători pe fracțiune de normă, în principal de sex feminin - Reglementare națională care prevede un cuantum maxim al prestației de șomaj - Reglementare care recurge, pentru calcularea acestui cuantum, la raportul dintre timpul de lucru al angajaților pe fracțiune de normă vizați și timpul de lucru al angajaților cu normă întreagă))
   (2016/C 038/27)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: María Pilar Plaza Bravo

      Pârât: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale nu se opune, în circumstanțe precum cele în discuție în litigiul principal, unei dispoziții naționale în temeiul căreia, pentru calcularea cuantumului prestațiilor de șomaj total pe care trebuie să le primească un salariat ca urmare a pierderii locului de muncă unic, pe fracțiune de normă, la valoarea maximă a prestațiilor de șomaj stabilită prin lege se aplică un coeficient de reducere aferent muncii pe fracțiune de normă care corespunde procentajului timpului de lucru al salariatului pe fracțiune de normă în raport cu cel al unui salariat comparabil angajat cu normă întreagă.

      (1)  JO C 178, 1.6.2015.


title: Cauza C-245/12: Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/8

         Acțiune introdusă la 16 mai 2012 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-245/12)
   2012/C 200/15
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, B. Simon și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2008/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 de instituire a unui cadru de acțiune comunitară în domeniul politicii privind mediul marin (Directiva-cadru Strategia pentru mediul marin) (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (1) din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 93 492 EUR pe zi de întârziere, până la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, ca sancțiune pentru neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor de transpunere a Directivei 2008/56/CE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2008/56/CE a expirat la 15 iulie 2010.

      (1)  JO L 164, p. 19.


title: Cauza T-42/12: Acțiune introdusă la 1 februarie 2012 — Bateni/Consiliul

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/23

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2012 — Bateni/Consiliul
   (Cauza T-42/12)
   2012/C 98/39
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Naser Bateni (Hamburg, Germania) (reprezentanți: J. Kienzle și M. Schlingmann, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (1), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (2);

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, în special a celor efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantului la o protecție jurisdicțională efectivă și în special obligația de motivare, întrucât nu a furnizat o motivare suficientă cu privire la includerea reclamantului în anexa la decizia atacată și la regulamentul atacat.

                           —

                           Consiliul nu a răspuns la solicitarea expresă a reclamantului de a preciza motivele sau considerațiile și de a prezenta probele corespunzătoare care ar justifica o includere a reclamantului în anexa la decizia atacată și la regulamentul atacat.

                           —

                           Consiliul a încălcat dreptul reclamantului de a fi ascultat, întrucât nu i-a acordat posibilitatea prevăzută la articolul 24 alineatele (3) și (4) din decizia atacată și la articolul 36 alineatele (3) și (4) din regulamentul atacat de a prezenta observații cu privire la includerea sa pe lista sancțiunilor și, astfel, de a determina o reexaminare a deciziei de către Consiliu.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa unui temei pentru includerea reclamantului pe lista sancțiunilor

                           —

                           Motivele furnizate de Consiliu cu privire la includerea reclamantului pe lista sancțiunilor nu permit identificarea exactă a temeiului juridic avut în vedere de Consiliu.

                           —

                           O activitate desfășurată de reclamant numai până în luna martie 2008 nu justifică includerea acestuia pe lista sancțiunilor în luna decembrie 2011.

                           —

                           Activitatea reclamantului în calitate de director al Hanseatic Trade and Trust Shipping Company (HTTS) GmbH nu justifică includerea acestuia pe lista sancțiunilor, în special întrucât Tribunalul Uniunii Europene a anulat Regulamentul (UE) nr. 961/2010 (3) în măsura în care se referea la HTTS GmbH.

                           —

                           Simplul fapt că reclamantul a fost directorul unei societăți engleze, care între timp a fost dizolvată, nu ar permite în niciun mod să se concluzioneze că ar fi întrunit unul dintre motivele prevăzute la articolul 20 alineatul (1) din Decizia 2010/413/PESC (4) și/sau la articolul 16 alineatul (2) din Regulamentul nr. 961/2010, necesare pentru includerea reclamantului pe lista sancțiunilor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental al reclamantului la respectarea proprietății

                           —

                           Includerea reclamantului pe lista sancțiunilor ar constitui o ingerință nejustificată în dreptul său fundamental la proprietate, întrucât, dată fiind motivarea insuficientă furnizată de Consiliu, reclamantul nu este în măsură să înțeleagă motivele pentru care a fost inclus pe lista persoanelor vizate de aceste sancțiuni.

                           —

                           Includerea reclamantului pe lista sancțiunilor este vădit neadecvată pentru a atinge obiectivele urmărite de Decizia 2010/413/PESC și de Regulamentul nr. 961/2010 și constituie, în plus, o ingerință disproporționată în dreptul său la proprietate.

      (1)  Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).

      (4)  2010/413/PESC: Decizia Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).


title: Cauza T-326/12: Acțiune introdusă la 25 iulie 2012 — Salim Georges Al Toun și Al Toun Group/Consiliul Uniunii Europene

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/8

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2012 — Salim Georges Al Toun și Al Toun Group/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-326/12)
   2012/C 311/10
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamanți: Salim Georges Al Toun și Al Toun Group (reprezentant: Koev Stanislav Dimitrov, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată în totalitate și declararea ca fiind întemeiate a tuturor motivelor invocate în cererea introductivă;

               —

               permiterea examinării prezentei acțiuni în cadrul procedurii accelerate;

               —

               constatarea faptului că actele atacate pot fi anulate în parte, întrucât partea din act a cărei anulare se solicită poate fi desprinsă din act în ansamblul său;

               —

               anularea Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012, în ceea ce privește faptul că domnul Salim Al Toun și Al Toun Group sunt adăugați la lista cuprinsă în anexa la Decizia 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiiului din 14 mai 2012, în ceea ce privește faptul că domnul Salim Al Toun și Al Toun Group sunt adăugați la lista cuprinsă în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012;

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată și în special a tuturor cheltuielilor, onorariilor și altor plăți efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe o încălcare substanțială a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil, întrucât reclamanții nu ar fi fost preveniți în legătură cu actele atacate, cu privire la care ar fi fost informați prin mass-media, și că niciun element de probă și nicio indicație serioasă nu le-ar fi fost prezentate în susținerea includerii lor în lista persoanelor sancționate. În această privință, sarcina probei ar reveni Consiliului care ar trebui să justifice impunerea de măsuri restrictive.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare, întrucât, utilizarând în cuprinsul actelor atacate o formulare doar afirmativă și nemotivată, Consiliul ar fi încălcat această obligație impusă instituțiilor Uniunii la articolul 6 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, la articolul 296 TFUE și la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În această privință se evocă utilizarea imprecisă a participării la un program, pentru care nu ar exista nicio definiție în actele Consiliului privind situația din Siria. Prin faptul că nu menționează motive clare și precise, Consiliul ar împiedica Tribunalul să își exercite controlul legalității actelor atacate.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă, întrucât încălcarea obligației de motivare ar fi împiedicat dezvoltarea unui mijloc de apărare efectiv, după cum se prevede la articolele 6 și 13 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, la articolul 215 TFUE, precum și la articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii europene.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe o eroare de apreciere din partea Consiliului, întrucât reclamantul, Salim Al Toun, ar fi fost identificat în mod greșit ca resortisant al Venezuelei, ceea ce nu ar corespunde realității, iar Al Toun Group nu ar fi participat niciodată, de la instituirea sa, la operațiuni cu petrol sau cu produse din domeniul petrolier, contrar celor afirmate în actele atacate.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate, al principiului proporționalității și al liberei inițiative prevăzute la articolul 1 din Protocolul adițional la Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât, prin adoptarea Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012, Consiliul i-ar fi privat în mod nejustificat pe reclamanți de posibilitatea de a-și exercita în mod netulburat activitatea, ceea ce le asigura existența și subzistența fizică.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea flagrantă a dreptului la respectarea reputației prevăzut la articolul 8 și la articolul 10 alineatul (2) din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât includerea numelor reclamantelor în actele atacate ar fi adus în mod nejustificat atingere autorității lor în societatea siriană, față de prieteni, în comunitatea lor religioasă și față de partenerii comerciali.


title: Cauza T-126/09: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Italia/Comisia ( „Regim lingvistic — Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori și de asistenți — Publicare integrală în trei limbi oficiale — Informație privind anunțurile de concursuri generale — Publicare în toate limbile oficiale — Limba probelor — Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi oficiale” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/19

         Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-126/09) (1)

   (Regim lingvistic - Anunțuri de concursuri generale pentru recrutarea de administratori și de asistenți - Publicare integrală în trei limbi oficiale - Informație privind anunțurile de concursuri generale - Publicare în toate limbile oficiale - Limba probelor - Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi oficiale)
   2013/C 313/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și J. Baquero Cruz, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a anunțurilor de concursuri generale EPSO/AD/144/09 în domeniul sănătății publice, EPSO/AD/145/09, în domeniul siguranței alimentare (politică și legislație), și EPSO/AD/146/09, în domeniul siguranței alimentare (audit, inspecție și evaluare), pentru constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de administratori (AD 5) de naționalitate bulgară, cipriotă, estonă, maghiară, letonă, lituaniană, malteză, poloneză, română, slovacă, slovenă și cehă, publicate în versiunile germană, engleză și franceză ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene din 14 ianuarie 2009 (JO C 9 A, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează anunțurile de concursuri generale EPSO/AD/144/09 în domeniul sănătății publice, EPSO/AD/145/09, în domeniul siguranței alimentare (politică și legislație), și EPSO/AD/146/09, în domeniul siguranței alimentare (audit, inspecție și evaluare), pentru constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de administratori (AD 5) de naționalitate bulgară, cipriotă, estonă, maghiară, letonă, lituaniană, malteză, poloneză, română, slovacă, slovenă și cehă, publicate în versiunile germană, engleză și franceză ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene din 14 ianuarie 2009

               2.

               Republica Italiană și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.