title: Cauza C-6/06 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 — Cofradía de pescadores San Pedro de Bermeo și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză (Recurs — Răspundere extracontractuală a Comunității — Principiile stabilității relative, securității juridice și încrederii legitime — Admisibilitate — Recurs în parte nefondat și în parte inadmisibil — Recurs incident — Cerere de anulare în parte a unei hotărâri a Tribunalului în măsura în care acesta declară că nu este necesar să se pronunțe asupra unei excepții de inadmisibilitate cu privire la o acțiune pe care o respinge ca neîntemeiată — Lipsa interesului de a acționa — Autoritate de lucru judecat)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 — Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Republica Franceză
   (Cauza C-6/06 P) (1)

   (Recurs - Răspundere extracontractuală a Comunității - Principiile stabilității relative, securității juridice și încrederii legitime - Admisibilitate - Recurs în parte nefondat și în parte inadmisibil - Recurs incident - Cerere de anulare în parte a unei hotărâri a Tribunalului în măsura în care acesta declară că nu este necesar să se pronunțe asupra unei excepții de inadmisibilitate cu privire la o acțiune pe care o respinge ca neîntemeiată - Lipsa interesului de a acționa - Autoritate de lucru judecat)
   (2008/C 64/05)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurenți: Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și alții (reprezentant: M. Troncoso Ferrer, abogado)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Florindo Gijón și M. Balta, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentant: F. Jimeno Fernández, agent), Republica Franceză
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 19 octombrie 2005, Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și alții/Consiliul (T-415/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea în despăgubiri având ca obiect repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit de către reclamanți ca urmare a autorizării de către Consiliu a transferului către Republica Franceză a unei părți din cota de anșoa alocată Republicii Portugheze
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul principal introdus de Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și ceilalți recurenți, ale căror nume figurează în anexa la hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 19 octombrie 2005, Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și alții/Consiliul (T-415/03).

               2)

               Respinge recursul incident introdus de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și ceilalți recurenți, ale căror nume figurează în anexa la hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 19 octombrie 2005, Cofradía de pescadores „San Pedro” de Bermeo și alții/Consiliul (T-415/03), și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza T-45/08: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2008 — Transportes Evaristo Molina/Comisa Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/36

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2008 — Transportes Evaristo Molina/Comisa Comunităților Europene
   (Cauza T-45/08)
   (2008/C 92/73)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Transportes Evaristo Molina, S.A. (Santa María del Águila, Spania) (reprezentanți: A. Hernández Pardo, L. Ruiz Ezquerra și C. Flores Hernández, abogados)

      Pârâtă: Comisa Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 12 aprilie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81din Tratatul CE, cauza COMP/B-1/38.348 — REPSOL C.P.P. și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comisiei din 12 aprilie 2006 prin care pârâta a acceptat angajamentele propuse de REPSOL CPP, în conformitate cu prevederile articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1).
   Această decizie se încadrează în procedura inițiată în urma solicitării de către REPSOL CPP a unei declarații negative sau, în lipsa acesteia, a unei exceptări individuale, în legătură cu acordurile și/sau contractele-tip prin care își desfășura activitatea de distribuție de carburanți pentru autovehicule prin intermediul stații de benzină din Spania.
   Prin propunerea de angajamente acceptată de Comisie, REPSOL CPP se obliga, printre altele, să crească numărul anual de stații de benzină susceptibile să își schimbe furnizorul și în acest scop se angaja să ofere titularilor nudei proprietăți/operatorilor stații de benzină posibilitatea de a redobândi dreptul real de uzufruct sau superficie, deși pentru acest lucru se impunea respectarea unei serii de condiții de către operator.
   Reclamanta, titular-operator al unei stații de benzină, care încheiase cu REPSOL CPP un contract de furnizare, susține că începând cu 19 noiembrie 2007, data comunicării includerii sale în Anexa I la angajamentele REPSOL CPP de către terțul însărcinat cu verificarea, decizia atacată o afectează în mod direct și individual.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta reproșează Comisiei în primul rând încălcarea articolului 9 din Regulamentul nr. 1/2003. În special, reclamanta susține că, deși cunoștea interpretarea adecvată a normelor în domeniul concurenței privind limitele temporale, Comisia a acceptat angajamentele propuse de REPSOL CPP, cu depășirea limitelor articolului 9 din Regulamentul nr. 1/2003 și cu nerespectarea obiectului. acestuia Mai mult, reclamanta susține în acest context că decizia atacată încalcă articolul 9 din Regulamentul nr. 1/2003 și principiul proporționalității întrucât angajamentele acceptate de Comisie nu erau de natură să răspundă în mod adecvat preocupărilor manifestate de aceasta.
   În al doilea rând, reclamanta invocă încălcarea principiului potrivit căruia un justițiabil nu poate beneficia de propriile acte ilicite și nici să se îmbogățească fără justă cauză.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-249/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tartu Ringkonnakohus — Republica Estonia) — Novo Nordisk AS/Ravimiamet (Medicamente de uz uman — Directiva 2001/83/CE — Publicitate — Publicație medicală — Informații neincluse în rezumatul caracteristicilor produsului)

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tartu Ringkonnakohus — Republica Estonia) — Novo Nordisk AS/Ravimiamet
   (Cauza C-249/09) (1)

   (Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Publicitate - Publicație medicală - Informații neincluse în rezumatul caracteristicilor produsului)
   2011/C 186/02
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Novo Nordisk AS

      Pârâtă: Ravimiamet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tartu Ringkonnakohus — Interpretarea articolului 87 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.) — Publicități pentru medicamente într-o revistă medicală, adresate persoanelor abilitate să prescrie medicamente — Posibilitatea sau imposibilitatea de a include în astfel de publicități informații care nu se limitează la cele conținute în rezumatul caracteristicilor produsului

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 87 alineatul (2) din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, trebuie interpretat în sensul că include și citatele preluate din publicații medicale sau din lucrări științifice, care figurează într-o publicitate pentru un medicament destinată persoanelor calificate să prescrie sau să elibereze medicamente.

               2.

               Articolul 87 alineatul (2) din Directiva 2001/83, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27, trebuie interpretat în sensul că interzice publicarea, într-o publicitate pentru un medicament adresată persoanelor calificate să le prescrie sau să le elibereze, a unor afirmații care contrazic rezumatul caracteristicilor produsului, însă nu impune ca toate afirmațiile conținute de publicitate să se găsească în rezumatul în cauză sau să poată fi deduse din acesta. O astfel de publicitate poate include afirmații care completează informațiile prevăzute la articolul 11 din directiva menționată, cu condiția ca aceste afirmații:

                           —

                           să confirme sau să precizeze, într-un sens compatibil, informațiile în cauză fără a le denatura și

                           —

                           să fie în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 87 alineatul (3) și la articolul 92 alineatele (2) și (3) din această directivă.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-190/14: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/4

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-190/14)
   2014/C 223/05
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve, U. Nielsen în calitate de agenți)

      Pârât: Regatul Danemarcei

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, întrucât nu a publicat planurile finale de gestionare a bazinelor hidrografice până la 22 decembrie 2009 și a omis să transmită o copie după acestea la Comisie până la 22 martie 2010 și, în orice caz, întrucât nu a informat Comisia în legătură cu aceasta, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile în temeiul Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (1),

               —

               obligarea Regatului Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Danemarca a recunoscut în repetate rânduri – cel mai recent prin răspunsul din 18 decembrie 2013 la avizul motivat suplimentar al Comisiei – că niciunul dintre cele patru districte hidrografice ale Danemarcei nu face obiectul unui plan de gestionare a bazinelor hidrografice, iar o copie a planurilor finale de gestionare a bazinelor hidrografice pentru perioada de șase ani care ia sfârșit la 22 decembrie 2015 nu a fost comunicată Comisiei.
   Comisia consideră că Danemarca încă nu s-a conformat articolului 13 alineatele (1), (2) și (6) din directivă. Potrivit răspunsului Danemarcei din 8 mai 2013, poate fi de așteptat ca încălcarea articolului 13 din directivă să continue până în mai 2014 (cu aproximativ 3,5 ani după termenul prevăzut). În plus, Comisia consideră că Danemarca încă nu a îndeplinit cerințele prevăzute la articolul 15 alineatul (1) din directivă, în temeiul căruia termenul pentru informarea Comisiei era 22 martie 2010.

      (1)  JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.


title: Cauza T-66/10: Acțiune introdusă la 15 februarie 2010 — Zuckerfabrik Jülich/Comisia

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/51

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2010 — Zuckerfabrik Jülich/Comisia
   (Cauza T-66/10)
   2010/C 113/82
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Zuckerfabrik Jülich AG (Jülich, Germania) (reprezentanți: H.-J. Prieß și B. Sachs, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 de rectificare a Regulamentelor (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004, (CE) nr. 1686/2005, (CE) nr. 164/2007 și de stabilire, pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a valorilor cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta invocă o încălcare a articolului 233 CE (articolul 266 TFUE), în măsura în care Comisia nu a pus în aplicare cerințele Hotărârii Curții din 8 mai 2008, Zuckerfabrik Jülich (C-5/06 și C-23/06-C-36/06, Rep., p. I-3231). În această hotărâre, Curtea a stabilit cum trebuie determinați parametrii „excedent exportabil” și „cantitate globală de angajamente la export” în vederea calculării valorilor cotizațiilor la producție pentru anii de comercializare 2002/2003-2005/2006 în sectorul zahărului. Reclamanta susține că, în regulamentul atacat, Comisia ar fi modificat de asemenea cel de al treilea parametru, „valoarea totală a restituirilor”, cu toate că stabilirea acestuia nu făcea obiectul Hotărârii Zuckerfabrik Jülich.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține încălcarea de către Comisie a articolului 15 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 (1), precum și a sensului și a obiectivului acestui regulament. Cu privire la acest aspect, Comisia susține în special că la calcularea valorii totale a restituirilor, Comisia a inclus restituiri la export care nu au fost solicitate și plătite. În plus, stabilirea forfetară a exporturilor lunare conduce la imprecizii în calcul. În această privință, reclamanta susține că, în cauza Zuckerfabrik Jülich, Curtea a interzis stabilirea pierderii globale la o valoare superioară celei a cheltuielilor legate de restituiri.
   În al treilea rând, reclamanta susține că a fost încălcat principiul neretroactivității, având în vedere că, prin regulamentul atacat, Comisia a modificat retroactiv valoarea totală a restituirilor.
   În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că, la 3 noiembrie 2009, Comisia nu mai era competentă să adopte un regulament cu privire la valorile cotizațiilor pentru anii de comercializare 2002/2003-2005/2006 în sectorul zahărului, întrucât Regulamentul nr. 1260/2001, pe care Comisia îl indică drept bază juridică, nu mai era în vigoare la data adoptării regulamentului, că nu existau alte baze juridice de drept derivat și că, potrivit dispozițiilor relevante din Tratatul CE, nu Comisia avea această competență, ci Consiliul.
   În al cincilea rând, reclamanta invocă o încălcare a articolului 37 alineatul (2) CE, având în vedere că în temeiul acestei dispoziții s-ar fi putut alege o procedură diferită pentru adoptarea regulamentului.
   În sfârșit, ar exista o încălcare a obligației de motivare, în conformitate cu articolul 253 CE [articolul 296 alineatul (2) TFUE], în măsura în care Comisia a motivat regulamentul atacat afirmând că aplica Hotărârea Curții pronunțată în cauza Zuckerfabrik Jülich, dar nu respectă, în opinia reclamantei, cerințele acestei hotărâri.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 al Consiliului din 19 iunie 2001 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (JO L 178, p. 1)


title: Cauza F-118/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 10 aprilie 2014 – Strack/Comisia

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/40

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 10 aprilie 2014 – Strack/Comisia
   (Cauza F-118/07) (1)

   2014/C 159/55
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 22.12.2007, p. 49.


title: Cauza T-358/14: Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Hoteles Catalonia/OAPI – Caixa d’Estalvis de Catalunya (HOTEL CATALONIA LA PEDRERA)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/44

         Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Hoteles Catalonia/OAPI – Caixa d’Estalvis de Catalunya (HOTEL CATALONIA LA PEDRERA)
   (Cauza T-358/14)
   2014/C 253/58
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hoteles Catalonia, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. Grau Mora, A. Torrente Tomás și Y. Sastre Canet, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Caixa d’Estalvis de Catalunya (Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 februarie 2014 din cauza R 1227/2013-1, prin care se respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 0 1 63  814„HOTEL CATALONIA LA PEDRERA” de HOTELES CATALONIA S.A., care va trebui înregistrată ulterior de OAPI;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HOTEL CATALONIA LA PEDRERA” pentru servicii din clasa 43 – cererea nr. 1 0 1 63  814 de înregistrare a mărcii comunitare

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Caixa d’Estalvis de Catalunya

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale comunitară și națională „LA PEDRERA” pentru servicii din clasa 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza F-12/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — Hecq/Comisia (Funcție publică — Boală profesională — Stabilire a invalidității — Cerere de reluare a activității profesionale — Cerere de daune interese)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/25

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 28 septembrie 2011 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-12/11) (1)

   (Funcție publică - Boală profesională - Stabilire a invalidității - Cerere de reluare a activității profesionale - Cerere de daune interese)
   2011/C 362/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   O acțiune având ca obiect anularea deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului prin care se urmărește reluarea activităților sale profesionale și plata completă a remunerației sale de funcționar, calculată de la 1 august 2003, precum și plata de daune interese, toate acestea majorate cu dobânzi de întârziere calculate la rata de 7 % pe an, începând de la 1 august 2003

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Domnul Hecq suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011, p. 22.


title: Cauza T-243/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – The Smiley Company/OAPI (Forma unei fețe) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei fețe — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/49

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – The Smiley Company/OAPI (Forma unei fețe)
   (Cauza T-243/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei fețe - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 398/62)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Freitag și C. Albrecht, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Geroulakos și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2014 (cauza R 837/2013-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constituit din forma unei fețe.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 16 ianuarie 2014 (cauza 837/2013-1) în ceea ce privește refuzul înregistrării mărcii solicitate pentru „fructe și de legume conservate, congelate, uscate și gătite; produse lactate”.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Părțile suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza T-57/11: Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2014 – Castelnou Energía/Comisia [ „Ajutoare de stat — Energie electrică — Compensarea costurilor suplimentare de producție — Obligația de serviciu public de a produce anumite volume de energie electrică pornind de la cărbune indigen — Mecanism de dispecerizare prioritară — Decizie de a nu ridica obiecții — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Afectarea substanțială a poziției concurențiale — Admisibilitate — Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare — Dificultăţi serioase — Serviciu de interes economic general — Securitatea aprovizionării cu energie electrică — Articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE — Libera circulație a mărfurilor — Protecția mediului — Directiva 2003/87/CE” ]

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/24

         Hotărârea Tribunalului din 3 decembrie 2014 – Castelnou Energía/Comisia
   (Cauza T-57/11) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Energie electrică - Compensarea costurilor suplimentare de producție - Obligația de serviciu public de a produce anumite volume de energie electrică pornind de la cărbune indigen - Mecanism de dispecerizare prioritară - Decizie de a nu ridica obiecții - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Afectarea substanțială a poziției concurențiale - Admisibilitate - Nedeschiderea procedurii oficiale de investigare - Dificultăţi serioase - Serviciu de interes economic general - Securitatea aprovizionării cu energie electrică - Articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE - Libera circulație a mărfurilor - Protecția mediului - Directiva 2003/87/CE”])
   (2015/C 026/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Castelnou Energía, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial E. Garayar Gutiérrez, ulterior C. Fernández Vicién, A. Pereda Miquel și C. del Pozo de la Cuadra, ulterior C. Fernández Vicién, L. Pérez de Ayala Becerril și D. Antón Vega și în sfârșit C. Fernández Vicién, L. Pérez de Ayala Becerril și C. Vila Gisbert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Greenpeace-España (Madrid, Spania) (reprezentanţi: inițial N. Ersbøll, S. Rating și A. Criscuolo, ulterior N. Ersbøll și S. Rating, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentanţi: inițial J. Rodríguez Cárcamo, ulterior M. Muñoz Pérez și N. Díaz Abad, ulterior N. Díaz Abad și S. Centeno Huerta și în sfârșit A. Rubio González și M. Sampol Pucurull, abogados del Estado), Hidroeléctrica del Cantábrico, SA (Oviedo, Spania) (reprezentanți: J. Álvarez de Toledo Saavedra și J. Portomeñe López, avocați), E.ON Generación, SL (Santander, Spania) (reprezentanți: inițial E. Sebastián de Erice Malo de Molina și S. Rodríguez Bajón, ulterior S. Rodríguez Bajón, avocați), Comunidad Autónoma de Castilla y León (reprezentanți: inițial K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte și M. Peristeraki, avocați, ulterior S. Cisnal de Ugarte) și Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte și M. Peristeraki, avocați, ulterior S. Cisnal de Ugarte și A. Baumann, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 4499 a Comisiei din 29 septembrie 2010 privind ajutorul de stat N 178/2010 notificat de Regatul Spaniei sub forma unei compensări a serviciului public asociate unui mecanism de dispecerizare prioritară în favoarea centralelor de producție de energie electrică care utilizează cărbune indigen.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Castelnou Energía, SL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Spaniei, Greenpeace-España, Hidroeléctrica del Cantábrico, SA, E.ON Generación, SL, Comunidad Autónoma de Castilla y León și Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-360/14: Acțiune introdusă la 21 mai 2014 – Švyturys-Utenos Alus/OAPI – Nordbrand Nordhausen (KISS)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/45

         Acțiune introdusă la 21 mai 2014 – Švyturys-Utenos Alus/OAPI – Nordbrand Nordhausen (KISS)
   (Cauza T-360/14)
   2014/C 253/60
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Švyturys-Utenos Alus UAB (Utena, Lituania) (reprezentanți: R. Žabolienė și I. Lukauskienė, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele) din 17 martie 2014 pronunțate în cauza R 1302/2013-4,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală KISS pentru produse din clasa 33 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 0 6 20  565.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Nordbrand Nordhausen GmbH.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală CRISS pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge cererea de înregistrare a unei mărci comunitare.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea normei 20 alineatul (7) litera (c) coroborată cu norma 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95 și cu articolul 55 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009,

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-743/15: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Vinnolit/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/44

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Vinnolit/Comisia
   (Cauza T-743/15)
   (2016/C 059/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vinnolit GmbH & Co. KG (Ismaning, Germania) (reprezentant: M. Geipel, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (UE) 2015/1585 a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind schema de ajutoare de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (pusă în aplicare de Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al utilizatorilor mari consumatori de energie), în special având în vedere constatarea, la articolele 1 și 3, că norma de compensare specială („Besondere Ausgleichsregelung”) prevăzută de Legea EEG din 2012 are calitatea de ajutor și că este incompatibil cu piața internă, precum și obligația vizată la articolele 2, 6 și 7 privind recuperarea parțială a avantajelor acordate în anii 2013 și 2014 de la întreprinderile beneficiare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv: nu este vorba despre un ajutor în sensul articolului 107 TFUE
               Reclamanta susține că plafonarea prelevării EEG prevăzută de Legea germană privind sursele de energie regenerabilă (denumită în continuare „EEG”) în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie constituie o modificare a unui mecanism de compensare de drept civil. Acesta nu ar acorda niciun avantaj provenind din resurse de stat sau care ar fi controlate de stat.

               2.

               Al doilea motiv: lipsa, în orice caz, a unui ajutor nou
               Reclamanta adaugă că plafonarea prelevării EEG în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie nu constituie un ajutor nou în sensul articolului 108 TFUE, întrucât Comisia a statuat, în trecut, că mecanismul de finanțare al ajutorului în favoarea energiilor regenerabile în Republica Federală Germania este compatibil cu dreptul ajutoarelor de stat și acesta nu a suferit, de atunci, modificări substanțiale.

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea principiului protecției încrederii legitime.
               Reclamanta susține că, prin decizia adoptată, Comisia a încălcat încrederea legitimă a întreprinderilor vizate, întrucât aceasta a statuat, în trecut, că mecanismul de finanțare al ajutorului în favoarea energiilor regenerabile în Republica Federală Germania este compatibil cu dreptul ajutoarelor de stat și acesta nu a suferit, de atunci, modificări substanțiale.

               4.

               Al patrulea motiv: lipsa de competență a pârâtei
               În sfârșit, reclamanta susține că, prin decizia adoptată, Comisia a depășit competența care îi este conferită prin reducerea în mod nejustificat a marjelor decizionale pe care dreptul primar și derivat le conferă Republicii Federale Germania în structurarea ajutorului în favoarea energiilor regenerabile.


title: Cauza T-4/15: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – Beiersdorf/OAPI (Q10)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/53

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2015 – Beiersdorf/OAPI (Q10)
   (Cauza T-4/15)
   (2015/C 065/73)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Beiersdorf AG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: A. Renck și J. Fuhrmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Q10”

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 octombrie 2014 în cauza R 2050/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 32 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-486/10: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/17

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-486/10)
   ()
   2011/C 13/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și C. Zadra, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin atribuirea de către orașul Hamm în mod direct către Lipperverband a contractelor de servicii din 30 iulie și din 16 decembrie 2003 privind colectarea și transportul apelor uzate, precum și întreținerea, exploatarea, mentenanța și controlul canalizărilor din orașul Hamm, fără a publica în prealabil anunțuri de participare la nivel european, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 coroborat cu titlurile III-VI din Directiva 92/50/CEE (1);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect contractele de achiziții publice de servicii cu titlu oneros referitoare la colectarea și transportul apelor uzate, precum și la întreținerera, exploatarea, mentenanța și controlul canalizărilor din orașul Hamm pe care acest oraș le-a încheiat cu o asociație însărcinată cu gestionarea apelor uzate instituită prin lege, Lipperverband. Aceasta este o entitate de drept public care trebuie să îndeplinească anumite misiuni definite prin lege în domeniul gestionării apei. Membrii acesteia sunt în proporție de 25 % întreprinderi private. Potrivit contractelor în litigiu, Lipperverband ar fi trebuit să preia la 1 ianuarie 2004 colectarea și transportul apelor uzate de pe teritoriul orașului Hamm, misiune pentru care orașul a plătit o contraprestație declarată drept „contribuție în interes special”. Pentru îndeplinirea acestei misiuni, orașul Hamm transferă dreptul de a utiliza cu titlu exclusiv, permanent și general instalațiile sale de tratare a apelor uzate, pentru care Lipperverband trebuie să achite o plată compensatorie.
   Deși contractele de servicii în cauză ar fi contracte de achiziții publice de servicii în sensul articolului 1 litera (a) din Directiva 92/50/CEE, acestea ar fi fost încheiate direct cu Lipperverband, fără procedura formală de atribuire și fără un anunț de participare la nivel european. Contractele trebuie calificate fără echivoc drept contracte de achiziții cu titlu oneros. Acestea au fost încheiate pentru o durată nedeterminată de către o autoritate contractantă publică, au ca obiect prestarea de servicii de eliminare a apelor uzate în sensul categoriei 16 din anexa IA la directiva menționată și depășesc în mod considerabil pragul de aplicare a directivei. Încheierea contractelor de achiziții ar fi trebuit așadar precedată de un anunț de participare la nivel european.
   Contrar tezei susținute de guvernul federal, transferul serviciilor în cauză nu constituie nici un act privind organizarea statului, nici o atribuire „in-house”.
   Pe de o parte, se poate pune problema dacă unei asociații de gestionare a apei, mixtă din punct de vedere economic precum Liperverband, ai cărei membri sunt în proporție de 25 % privați, i se poate încredința o misiune în cadrul organizării statului cu excluderea normelor comunitare în materie de procedură de atribuire. Potrivit Comisiei, actele privind organizarea statului cărora nu li se aplică dispozițiile privind procedurile publice de atribuire nu pot fi concepute decât între instituții publice a căror activitate servește exclusiv interesul public. Faptul că asociațiilor de gestionare a apei li se încredințează prin lege anumite misiuni de gestionare a apelor uzate nu modifică cu nimic împrejurarea că Lipperverband nu este o componentă a organizării interne a administrației în sensul dreptului comunitar. Cu toate acestea, independent de problema dacă se poate transfera către Lipperverband o misiune printr-un act privind organizarea statului, în speță nu există niciun transfer de misiune de acest tip. Împrejurarea că orașul Hamm plătește anual o sumă de bani pentru prestarea de servicii efectuată de Lipperverband califică fără îndoială contractele de achiziții ca fiind contracte de servicii cu titlu oneros și exclude existența unui transfer de misiune în cadrul administrației publice.
   Pe de altă parte, în ceea ce privește excluderea așa-numitelor atribuiri „in house” de la regulile de atribuire a contractelor de achiziții publice, potrivit jurisprudenței Curții, această excepție nu se poate aplica în cazul în care o societate privată este acționară — chiar și minoritar — a instituției mandatate. Într-un astfel de caz, autoritatea contractantă publică nu poate exercita asupra întreprinderii în cauză același control ca asupra propriilor servicii.
   Din aceste considerații rezultă că există un contract de achiziții publice de servicii și că nu se aplică dispoziții derogatorii. Astfel, Republica Federală Germania a încălcat dispozițiile Directivei 92/50 prin atribuirea directă de către orașul Hamm a misiunilor de evacuare a apelor orașului.

      (1)  Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).


title: Cauza C-601/11 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2011 de Republica Franceză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 9 septembrie 2011 în cauza T-257/07, Franța/Comisia

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/5

         Recurs introdus la 28 noiembrie 2011 de Republica Franceză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 9 septembrie 2011 în cauza T-257/07, Franța/Comisia
   (Cauza C-601/11 P)
   2012/C 80/07
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, C. Candat, S. Menez și R. Loosli-Surrans, agenți)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 9 septembrie 2011 în cauza T-257/07, Franța/Comisia;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive în litigiu, prin care să se anuleze Regulamentul (CE) nr. 746/2008 al Comisiei din 17 iunie 2008 de modificare a anexei VII la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (1), sau trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea cererii sale, guvernul francez invocă patru motive.
   Prin intermediul primului motiv, recurente susține că Tribunalul șia încălcat obligația de motivare prin faptul că nu a răspuns în mod corespunzător cerințelor legale, pe de o parte, criticilor sale întemeiate pe neluarea în considerare de către Comisie a datelor științifice disponibile, Tribunalul apreciind în mod greșit că prin aceste critici se reproșa Comisiei că nu a avut cunoștință de datele respective și, pe de altă parte, criticilor formulate de guvernul francez întemeiate pe încălcarea articolului 24a din Regulamentul nr. 999/2001, Tribunalul considerând că prin aceste critici se urmărea verificarea faptului că măsurile contestate erau adecvate pentru asigurarea unui nivel ridicat de protecție a sănătății umane.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, care se împarte în trei aspecte, guvernul francez susține că Tribunalul a denaturat faptele care i-au fost prezentate. Astfel, recurenta susține mai întâi că Tribunalul a denaturat avizele Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „EFSA”) din 8 martie 2007 și din 24 ianuarie 2008 prin faptul că a considerat că din aceste avize Comisia a putut deduce, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, că riscul de transmisibilitate la om a altor EST decât ESB era extrem de redus (primul aspect). În cadrul celui de al doilea aspect, recurenta susține în continuare că Tribunalul a denaturat avizele EFSA din 17 mai și din 26 septembrie 2005 prin faptul că a considerat că, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, Comisia a putut aprecia că evaluarea fiabilității testelor rapide care figurează în aceste avize era valabilă pentru utilizarea acestor teste în cadrul controlului introducerii în consumul uman a cărnii de ovine sau de caprine. În sfârșit, prin intermediul celui de al treilea aspect, guvernul francez susține că Tribunalul a denaturat faptele care i-au fost prezentate considerând că ansamblul elementelor științifice invocate de Comisie pentru a justifica adoptarea măsurilor contestate prevăzute de Regulamentul nr. 746/2008 constituiau elemente noi în raport cu măsurile preventive anterioare.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, guvernul francez pretinde că Tribunalul a săvârșit o eroare în ceea ce privește calificarea juridică a faptelor întrucât a calificat elementele științifice invocate de Comisie drept elemente noi de natură să modifice perceperea riscului sau a arătat că acest risc poate fi limitat prin măsuri mai puțin restrictive decât cele existente.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, care cuprinde trei aspecte, recurenta afirmă că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea principiului precauției. În acest context, recurenta susține mai întâi că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept apreciind că dispozițiile articolului 24a din Regulamentul nr. 999/2001 nu au fost încălcate de Comisie având în vedere că, potrivit Tribunalului, aceasta ar fi respectat obligația prevăzută la articolul 152 alineatul (1) CE de a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății umane. Prin cel de al doilea aspect al motivului, guvernul francez pretinde în continuare că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prezumând că elementele științifice invocate de Comisie pentru a justifica adoptarea Regulamentului nr. 746/2008 trebuiau să conducă în mod necesar la o evoluție a nivelului de risc considerat acceptabil. Cu titlu subsidiar, guvernul francez susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a omis să verifice dacă, pentru a stabili nivelul de risc considerat acceptabil, Comisia a luat în considerare gravitatea și ireversibilitatea efectelor nefaste ale EST asupra sănătății umane. Prin cel de al treilea aspect, guvernul francez susține, în sfârșit, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept neluând în considerare faptul că Regulamentul nr. 746/2008 nu înlocuiește măsurile preventive anterioare, ci le completează prin măsuri alternative mai flexibile.

      (1)  JO L 202, p. 11.


title: Cauza T-384/11: Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — Safa Nicu Sepahan/Consiliul

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/31

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — Safa Nicu Sepahan/Consiliul
   (Cauza T-384/11)
   2011/C 282/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Safa Nicu Sepahan (Isfahan, Iran) (reprezentant: A. Bahrami, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să declare nulă și neavenită rubrica 19 din anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 26);

               —

               să declare că pârâtul a încălcat articolul 265 TFUE întrucât s-a abținut să dea curs cererii de reexaminare a rubricii 19, formulată de reclamantă la 7 iunie 2011;

               —

               să dispună înlăturarea denumirii reclamantei de pe lista sancțiunilor adoptată de Uniunea Europeană;

               —

               să acorde reclamantei despăgubiri într-un cuantum care urmează a fi stabilit în cadrul prezentei proceduri, dar nu mai puțin de 2 000 000 de euro și

               —

               să oblige pârâtul la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unei erori vădite de apreciere, întrucât includerea denumirii reclamantei pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsuri restrictive este eronată, de natură să inducă în eroare, imprecisă, incompletă și, prin urmare, în mod clar nelegală.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe omisiunea vădită a Consiliului de a preciza motivele pentru care denumirea reclamantei a fost inclusă pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsuri restrictive.


title: Cauza T-411/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 29 iunie 2007 — Keppenne/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/17

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 29 iunie 2007 — Keppenne/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-411/04) (1)

   (2007/C 223/29)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza T-595/15: Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2016 – Europäischer Tier- und Naturschutz și Giesen/Comisia („Acțiune în anulare — Pretins refuz de prezentare a unei propuneri legislative în vederea constituirii unei asociații de drept european — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/28

         Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2016 – Europäischer Tier- und Naturschutz și Giesen/Comisia
   (Cauza T-595/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Pretins refuz de prezentare a unei propuneri legislative în vederea constituirii unei asociații de drept european - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate vădită”))
   (2016/C 279/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Europäischer Tier- und Naturschutz eV (Much, Germania) și Horst Giesen (Much) (reprezentant: P. Brockmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Krämer și K.-P. Wojcik, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea scrisorii Comisiei din 17 august 2015 prin care aceasta s-ar fi abținut să prezinte o propunere legislativă privind constituirea unei asociații europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă Europäischer Tier- und Naturschutz eV și pe domnul Horst Giesen să suporte cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-142/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Belgia) la 22 aprilie 2009 — Strafzaak/V.W. Lahousse & Lavichy BVBA

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Belgia) la 22 aprilie 2009 — Strafzaak/V.W. Lahousse & Lavichy BVBA
   (Cauza C-142/09)
   2009/C 153/45
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde

      Părțile din acțiunea principală

               Pârâți

               :

                           1.

                           V.W. Lahousse

                           2.

                           Lavichy BVBA

      Întrebările preliminare

   Directiva 2002/24/CE (1), în special articolul 1 alineatul (1) litera (d), potrivit căruia directiva nu se aplică la vehiculelor destinate utilizării în competiții, pe drumuri sau pe orice teren, trebuie interpretată în sensul că permite statelor membre să-i extindă câmpul de aplicare, prin urmare să determine aplicabilitatea acesteia la orice circulație terestră (cu alte cuvinte aplicarea directivei la utilizarea autovehiculelor cu două sau trei roți și în afara drumurilor publice și pe terenurile private) fără a acorda o excepție pentru vehiculele destinate utilizării în competiții pe drumuri (curse) sau pentru vehiculele de teren?

      (1)  Directiva 2002/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 martie 2002 privind omologarea autovehiculelor cu două sau trei roți și de abrogare a Directivei 92/61/CEE a Consiliului (JO L 124, p.1, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 245).


title: Cauza T-18/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 aprilie 2009 — CD-Contact Data/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața consolelor de jocuri video și a cartușelor de jocuri Nintendo — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Limitarea exporturilor paralele — Dovada existenței unui acord având ca obiect limitarea comerțului paralel — Amenzi — Tratament diferențiat — Circumstanțe atenuante )

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 aprilie 2009 — CD-Contact Data/Comisia
   (Cauza T-18/03) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața consolelor de jocuri video și a cartușelor de jocuri Nintendo - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Limitarea exporturilor paralele - Dovada existenței unui acord având ca obiect limitarea comerțului paralel - Amenzi - Tratament diferențiat - Circumstanțe atenuante”)
   2009/C 141/76
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CD-Contact Data GmbH (Burglengenfeld, Germania) (reprezentanți: J. de Pree și R. Wesseling, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver, X. Lewis și O. Beynet, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2003/675/CE a Comisiei din 30 octombrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution și COMP/36.321 Omega — Nintendo) (JO 2003, L 255, p. 33)

      Dispozitivul

               1)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate CD-Contact Data GmbH la 500 000 de euro.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 70, 22.3.2003.


title: Cauza C-513/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/66/CE — Baterii și acumulatori și deșeuri de baterii și acumulatori — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/14

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-513/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/66/CE - Baterii și acumulatori și deșeuri de baterii și acumulatori - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 246/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Peere și A. Marghelis, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: T. Materne, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 septembrie 2006 privind bateriile și acumulatorii și deșeurile de baterii și acumulatori și de abrogare a Directivei 91/157/CEE (JO L 266, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 215)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 septembrie 2006 privind bateriile și acumulatorii și deșeurile de baterii și acumulatori și de abrogare a Directivei 91/157/CEE, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-526/12: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2012 — AXA Versicherung/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/24

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2012 — AXA Versicherung/Comisia
   (Cauza T-526/12)
   2013/C 32/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: AXA Versicherung AG (Köln, Germania) (reprezentanți: C. Bahr, S. Dethof și A. Malec, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziilor de respingere a cererii sale;

               —

               în subsidiar, anularea în parte a deciziilor de respingere a cererii sale;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă deciziile implicite ale Comisiei care nu s-a pronunțat cu privire la cererile sale prin care a solicitat, pentru a doua oară, accesul la dosarul Comisiei în cazul COMP/39.125 — Geamuri pentru autovehicule.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației prevăzute de articolele 2 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) de a examina în mod concret și individual documentele solicitate.

                           —

                           Reclamanta susține că Comisia nu și-a îndeplinit obligația prevăzută la articolele 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 de a examina în mod concret și individual documentele solicitate. În loc de aceasta, Comisia ar fi calificat documentele în cauză pe baza unor criterii formale.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță și a articolului 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 ca urmare a refuzării de către Comisie a accesului la anumite documente din dosar.

                           —

                           Reclamanta susține că în mod nelegal Comisia a dat o interpretare excesiv de largă domeniului de aplicare al excepțiilor prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001. Reclamanta consideră că nu ar fi afectat niciun interes comercial, în sensul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, ca urmare a consultării documentelor solicitate și că Comisia nu poate invoca protecția obiectivelor activităților de anchetă în sensul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din regulamentul menționat.

                           —

                           De asemenea, nu s-ar aduce o gravă atingere procesului decizional, în sensul articolului 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001.

                           —

                           În plus, Comisia susține în mod greșit că nu ar exista un interes public superior care să justifice divulgarea documentelor solicitate.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1049/2001 ca urmare a refuzului total de a permite accesul la anumite documente.

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că Comisia a încălcat articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001 prin faptul că nu a acordat un acces parțial la documentele solicitate. Reclamanta arată că Comisia nu a examinat, încălcând astfel prevederile regulamentului menționat, cererea de acces parțial la documente care îi fusese adresată.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 4 alineatul (2) prima și a treia liniuță, a articolului 4 alineatul (3) al doilea paragraf și a articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 prin faptul că a refuzat să permită accesul la versiunea completă a cuprinsului dosarului său.

                           —

                           În acest context, reclamanta afirmă că Comisia ar fi dat o interpretare excesiv de largă domeniului de aplicare al excepțiilor prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 și în ceea ce privește cererea de acces la versiunea integrală a cuprinsului. Reclamanta consideră că nici în raport cu aceasta nu ar fi fost afectate interesele comerciale, în sensul articolului 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001, sau protecția obiectivelor activităților de anchetă în sensul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din regulamentul menționat.

                           —

                           De asemenea, reclamanta afirmă că nu s-ar aduce atingere nici protecției vieții private în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-593/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Presidenza del Consiglio dei Ministri şi alţii/Rina Services SpA, Rina SpA, SOA Rina Organismo di Attestazione SpA (Trimitere preliminară — Articolele 49 TFUE, 51 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Participare la exercitarea autorității publice — Directiva 2006/123/CE — Articolul 14 — Organisme însărcinate cu verificarea și cu certificarea respectării condițiilor cerute de lege întreprinderilor care realizează lucrări publice — Reglementare națională care impune ca sediul social al acestor organisme să fie situat în Italia)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Presidenza del Consiglio dei Ministri şi alţii/Rina Services SpA, Rina SpA, SOA Rina Organismo di Attestazione SpA
   (Cauza C-593/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 49 TFUE, 51 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Participare la exercitarea autorității publice - Directiva 2006/123/CE - Articolul 14 - Organisme însărcinate cu verificarea și cu certificarea respectării condițiilor cerute de lege întreprinderilor care realizează lucrări publice - Reglementare națională care impune ca sediul social al acestor organisme să fie situat în Italia))
   (2015/C 279/09)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Consiglio di Stato, Consiglio Superiore dei Lavori Pubblici, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture, Conferenza Unificata Stato Regioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero per le Politiche europee, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero degli Affari esteri

      Pârâte: Rina Services SpA, Rina SpA, SOA Rina Organismo di Attestazione SpA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 51 primul paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că excepția de la dreptul de stabilire prevăzută de această dispoziție nu se aplică activităților de certificare desfășurate de societățile care au calitatea de organisme de certificare.

               2)

               Articolul 14 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care prevede că societățile care au calitatea de organisme de certificare trebuie să aibă sediul social pe teritoriul național.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza T-103/17: Acțiune introdusă la 17 februarie 2017 – Recordati Orphan Drugs/EUIPO – Laboratorios Normon (NORMOSANG)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/41

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2017 – Recordati Orphan Drugs/EUIPO – Laboratorios Normon (NORMOSANG)
   (Cauza T-103/17)
   (2017/C 121/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Recordati Orphan Drugs (Puteaux, Franța) (reprezentant: J. Quirin, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratorios Normon SA (Tres Cantos, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „NORMOSANG” – cererea de înregistrare nr. 12 174 926

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 noiembrie 2016 în cauza R 831/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) și a normei 20 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-530/11: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/7

         Acțiune introdusă la 18 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-530/11)
   2012/C 39/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și L. Armati, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin netranspunerea completă și prin neaplicarea corectă a articolului 3 punctul 7 și a articolului 4 punctul 4 din Directiva 2003/35/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE (2) și 96/61/CE (3) ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție, Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 3 punctul 7 și articolului 4 punctul 4 din Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului, procedurile judiciare referitoare la probleme de mediu nu trebuie să aibă un cost prohibitiv. Această prevedere pune în aplicare articolul 9 alineatul (4) din Convenția de la Aarhus privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu, semnată de Uniunea Europeană și de majoritatea statelor membre.
   Comisia susține că Regatul Unit nu a transpus aceste dispoziții în toate cele trei arii de jurisdicție ale sale (Anglia și Țara Galilor, Scoția și Irlanda de Nord).
   Bazându-se pe analiza normelor și a practicii aplicabile în aceste arii de jurisdicție, precum și pe examinarea noțiunii de proceduri cu un „cost prohibitiv”, Comisia susține de asemenea că Regatul Unit nu a aplicat în mod corect dispozițiile menționate.

      (1)  Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003 de instituire a participării publicului la elaborarea anumitor planuri și programe privind mediul și de modificare a directivelor 85/337/CEE și 96/61/CE ale Consiliului în ceea ce privește participarea publicului și accesul la justiție — Declarația Comisiei (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8).

      (2)  Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174).

      (3)  Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 257, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 183).


title: Cauza C-395/10: Acțiune introdusă la 4 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/18

         Acțiune introdusă la 4 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-395/10)
   ()
   2010/C 274/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și V. Peere, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea actelor respective Comisiei, Franța nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/2/CE a expirat la 14 mai 2009. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu adoptase încă măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 108, p. 1.


title: Cauza F-67/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 — Michail/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare pentru anul 2003 — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/30

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 — Michail/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-67/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare pentru anul 2003 - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri)
   (2008/C 8/52)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: Christos Michail (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Meïdanis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe, agent, asistat de E. Bourtzalas, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, o acțiune având ca obiect anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru exercițiul de evaluare a activității din perioada 1 aprilie-31 decembrie 2003, precum și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează raportul asupra evoluției carierei domnului Michail întocmit pentru perioada 1 aprilie-31 decembrie 2003.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005, p. 33 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-284/05 și trimisă la Tribunalul Funcției Publice al Uniunii Europene prin ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza F-57/14: Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/60

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-57/14)
   2014/C 421/86
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Massaux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a aplica o sancțiune disciplinară constând într-o mustrare adresată reclamantului în urma unei anchete disciplinare și acordarea de daune interese

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Autorității împuternicite să facă numiri din 19 martie 2014 notificată la 20 martie 2014 și, în măsura în care este necesar, a deciziei din 6 septembrie 2013 adoptate de DG Resurse Umane și Securitate;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei evaluate ex aequo et bono la 5  000 €;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-354/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Évora – Portugalia) – Andrew Marcus Henderson/Novo Banco SA [„Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă sau comercială — Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare — Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 — Articolele 8, 14 și 19 — Notificarea sau comunicarea prin poștă a unui act de sesizare a instanței — Lipsa unei traduceri a actului — Anexa II — Formular tip — Lipsă — Consecințe — Notificare prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire — Nereturnarea confirmării de primire — Primirea actului de către un terț — Condiții de validitate a procedurii”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/3

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Évora – Portugalia) – Andrew Marcus Henderson/Novo Banco SA
   (Cauza C-354/14) (1)

   ([„Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă sau comercială - Notificarea sau comunicarea actelor judiciare și extrajudiciare - Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 - Articolele 8, 14 și 19 - Notificarea sau comunicarea prin poștă a unui act de sesizare a instanței - Lipsa unei traduceri a actului - Anexa II - Formular tip - Lipsă - Consecințe - Notificare prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire - Nereturnarea confirmării de primire - Primirea actului de către un terț - Condiții de validitate a procedurii”])
   (2017/C 121/04)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Évora

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Andrew Marcus Henderson

      Pârâtă: Novo Banco SA

      Dispozitivul

               1)

               Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială („notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia, în ipoteza în care un act judiciar, notificat unui pârât cu reședința pe teritoriul unui alt stat membru, nu a fost redactat sau nu a fost însoțit de o traducere fie într-o limbă pe care o înțelege acest pârât, fie în limba oficială a statului membru de destinație sau, în cazul în care în acest stat membru există mai multe limbi oficiale, în limba oficială sau în una dintre limbile oficiale ale locului în care urmează să se efectueze notificarea sau comunicarea, omiterea formularului tip care figurează în anexa II la acest regulament atrage nulitatea notificării sau a comunicării menționate, chiar dacă această nulitate trebuie să fie invocată de același pârât într-un termen determinat sau de la începutul procesului și înainte de orice apărare pe fond.
               Același regulament impune, în schimb, ca o astfel de omisiune să fie îndreptată conform dispozițiilor enunțate de acesta, prin intermediul comunicării către persoana interesată a formularului tip care figurează în anexa II la regulamentul menționat.

               2)

               Regulamentul nr. 1393/2007 trebuie interpretat în sensul că o notificare sau o comunicare a unui act de sesizare a instanței prin intermediul serviciilor de curierat este validă, chiar dacă:

                           —

                           confirmarea de primire a scrisorii recomandate care conține actul de notificat destinatarului său a fost înlocuită cu un alt document, cu condiția ca acesta din urmă să ofere garanții echivalente în materie de informații furnizate și de probă. Revine instanței sesizate în statul membru de origine să se asigure că destinatarul a primit actul în cauză în astfel de condiții încât dreptul său la apărare a fost respectat;

                           —

                           actul de notificat sau de comunicat nu a fost remis personal destinatarului său, atât timp cât a fost remis unei persoane adulte care se afla în interiorul reședinței obișnuite a acestui destinatar, în calitate fie de membru al familiei sale, fie de angajat în serviciul său. Îi revine, dacă este cazul, destinatarului menționat sarcina de a dovedi, prin orice mijloace de probă admisibile în fața instanței sesizate în statul membru de origine, că nu a putut să ia cunoștință în mod efectiv despre faptul că o procedură jurisdicțională era inițiată împotriva sa într-un alt stat membru sau să identifice obiectul și cauza cererii ori să dispună de suficient timp pentru a-și pregăti apărarea.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-458/12: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2012 — Générations futures/Comisia

text:
               15.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/7

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2012 — Générations futures/Comisia
   (Cauza T-458/12)
   2012/C 389/11
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mouvement pour les droits et le respect des générations futures (Ons-en-Bray, Franța) (reprezentant: A. Faro, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Directorului General al DG Sănătate și Consumatori din 16 august 2012 (ARES 977 175) prin care s-a respins cererea de reexaminare a Regulamentului de punere în aplicare nr. 359/2012 al Comisiei din 25 aprilie 2012 de autorizare a substanței active metam, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei, formulată în temeiul articolului 10 din Regulamentul nr. 1367/2006.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta, o asociație franceză agreată pentru protecția mediului, dorește să obțină, în temeiul articolului 10 din Regulamentul nr. 1367/2006, reexaminarea Regulamentul de punere în aplicare nr. 359/2012 de autorizare a substanței active metam (1). Prin Decizia din 16 august 2012, Comisia a refuzat această reexaminare pentru motivul că regulamentul de punere în aplicare a cărui reexaminare se solicită nu constituie un act administrativ în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1367/2006 (2).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă mai multe motive.
   Reclamanta arată, pe de o parte, că regulamentul de punere în aplicare constituie răspunsul la o solicitare individuală formulată de o societate terță, și, pe de altă parte, că limitarea la actele administrative, prevăzută la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1367/2006, coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (g) din același regulament, nu este conformă cu articolul 9 alineatul (3) din Convenția de la Aarhus (3).
   Reclamanta arată de asemenea că cererea sa de reexaminare este întemeiată, întrucât (i) procedura aplicabilă nu a fost respectată, (ii) dosarul supus evaluării este insuficient și (iii) criteriile de aprobare prevăzute nu au fost respectate.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 359/2012 al Comisiei din 25 aprilie 2012 de autorizare a substanței active metam, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO L 114, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (3)  Convenția privind accesul la informații, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu.


title: Cauza C-529/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof –Austria) — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH [Marcă comunitară tridimensională — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 51 alineatul (1) litera (b) — Criterii pertinente pentru aprecierea relei-credințe a solicitantului în momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/8

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof –Austria) — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH
   (Cauza C-529/07) (1)

   (Marcă comunitară tridimensională - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 51 alineatul (1) litera (b) - Criterii pertinente pentru aprecierea „relei-credințe” a solicitantului în momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare)
   2009/C 180/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

      Pârâtă: Franz Hauswirth GmbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Noțiunea „rea-credință” a solicitatului mărcii — Cerere de înregistrare a unei mărci în scopul împiedicării concurenților să continue comercializarea unor produse similare care dobândiseră anterior o anumită notorietate — Iepure de Paște din ciocolată

      Dispozitivul

   Pentru aprecierea existenței relei-credințe a solicitantului, în sensul articolului 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, instanța națională trebuie să ia în considerare toți factorii pertinenți specifici speței și existenți la momentul depunerii cererii de înregistrare a unui semn ca marcă comunitară și, în special:

               —

               împrejurarea că solicitantul are sau trebuie să aibă cunoștință de faptul că un terț utilizează cel puțin într-un stat membru un semn identic sau similar pentru un produs identic sau similar ce poate conduce la confuzie cu semnul a cărui înregistrare se cere;

               —

               intenția solicitantului de a-l împiedica pe acest terț să utilizeze un astfel de semn în continuare, precum și

               —

               nivelul de protecție juridică de care beneficiază semnul terțului și semnul a cărui înregistrare se solicită.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza T-489/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 octombrie 2007 — US Steel Košice/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Slovacia pentru perioada 2005-2007 — Decizie care indică lipsa intenției Comisiei de a formula obiecții — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Inadmisibilitate )

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 1 octombrie 2007 — US Steel Košice/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-489/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Slovacia pentru perioada 2005-2007 - Decizie care indică lipsa intenției Comisiei de a formula obiecții - Act care nu poate fi supus căilor de atac - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 297/84)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovacia) (reprezentanți: E. Vermulst, avocat, C. Thomas, solicitor, și D. Hueting, barrister)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: Ü. Wölker și D. Lawunmi, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 20 octombrie 2004 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Slovacă pentru perioada 2005-2007, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiune ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă US Steel Košice s.r.o la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza T-631/14: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2015 – Roland/OAPI – Louboutin (Nuanță de roșu aplicată pe talpa unui pantof) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând dintr-o nuanță de roșu aplicată pe talpa unui pantof — Marca internațională figurativă anterioară my SHOES — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/53

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2015 – Roland/OAPI – Louboutin (Nuanță de roșu aplicată pe talpa unui pantof)
   (Cauza T-631/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare constând dintr-o nuanță de roșu aplicată pe talpa unui pantof - Marca internațională figurativă anterioară my SHOES - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 302/68)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Roland SE (Essen, Germania) (reprezentanţi: C. Onken şi O. Rauscher, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: S. Pétrequin şi A. Folliard-Monguiral, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Christian Louboutin (Paris, Franţa) (reprezentant: T. van Innis, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 mai 2014 (cauza R 1591/2013-1), privind o procedură de opoziție între Roland SE și domnul Christian Louboutin

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Roland SE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014.


title: Cauza C-83/06: Ordonanța Președintelui Curții din 19 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/27

         Ordonanța Președintelui Curții din 19 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-83/06) (1)

   (2007/C 96/50)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza T-93/14: Ordonanța Tribunalului din 6 ianuarie 2015 – St’art și alții/Comisia („Acțiune în anulare – Programul «European Creative Industries Alliance» – Proiectul «C-I Factor» care urmărește crearea de noi instrumente pentru favorizarea finanțării industriilor culturale și creative – Note de debit – Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisolubil legat – Inadmisibilitate”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/35

      Ordonanța Tribunalului din 6 ianuarie 2015 – St’art și alții/Comisia
      (Cauza T-93/14) (1)

      („Acțiune în anulare - Programul «European Creative Industries Alliance» - Proiectul «C-I Factor» care urmărește crearea de noi instrumente pentru favorizarea finanțării industriilor culturale și creative - Note de debit - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisolubil legat - Inadmisibilitate”)
      (2015/C 073/46)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Belgia), Stichting Cultuur – Ondernemen (Amsterdam, Țările de Jos) și Angel Capital Innovations Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Dehin și C. Brüls, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude, J. Estrada de Solà și S. Lejeune, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a „deciziei adoptate la o dată necunoscută, formalizată la 29 noiembrie 2013 de Comisia Europeană” având ca obiect solicitarea sumei de 140 500,01 euro în cadrul proiectului „C-I-Factor SI2-609157 – 2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011”, emiterea unei note de debit în acest scop și cererea, la nevoie, a solidarității celorlalți membri ai consorțiului.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles, Stichting Cultuur – Ondernemen și Angel Capital Innovations Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-255/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Robert Michal Chmielewski/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 — Controlul intrărilor și ieșirilor de numerar din Uniunea Europeană — Articolele 3 și 9 — Obligația de declarare — Încălcare — Sancţiuni — Proporționalitate]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Robert Michal Chmielewski/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Cauza C-255/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 - Controlul intrărilor și ieșirilor de numerar din Uniunea Europeană - Articolele 3 și 9 - Obligația de declarare - Încălcare - Sancţiuni - Proporționalitate])
   (2015/C 302/13)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Robert Michal Chmielewski

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, pentru a sancționa o încălcare a obligației de declarare prevăzute la articolul 3 din acest regulament, impune plata unei amenzi administrative al cărei cuantum echivalează cu 60 % din suma în numerar nedeclarată, atunci când această sumă este mai mare de 50  000 de euro.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-479/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 mai 2011 — Comisia Europeană/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 1999/30/CE — Controlul poluării — Valori limită pentru concentrațiile de PM 10 din aerul înconjurător)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 mai 2011 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-479/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 1999/30/CE - Controlul poluării - Valori limită pentru concentrațiile de PM10 din aerul înconjurător)
   2011/C 194/10
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și K. Simonsson, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și C. Meyer Seitz, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30/CE a Consiliului din 22 aprilie 1999 privind valorile limită pentru dioxidul de sulf, dioxidul de azot și oxizii de azot, pulberile în suspensie și plumbul din aerul înconjurător (JO L 163, p. 41, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 46) — Depășirea valorilor limită pentru pulberile în suspensie de PM10 în aerul înconjurător pe parcursul anilor 2005, 2006 și 2007 în zonele SW 2 și SW 4 și pe parcursul anilor 2005 și 2006 în zona SW 5

      Dispozitivul

               1.

               Prin depășirea valorilor limită aplicabile concentrațiilor de PM10 în aerul înconjurător pe parcursul anilor 2005-2007 în zonele SW 2 și SW 4 și pe parcursul anilor 2005 și 2006 în zona SW 5, Regatul Suediei nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30/CE a Consiliului din 22 aprilie 1999 privind valorile limită pentru dioxidul de sulf, dioxidul de azot și oxizii de azot, pulberile în suspensie și plumbul din aerul înconjurător.

               2.

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-359/16: Acțiune introdusă la 4 iulie 2016 – Axel Springer/EUIPO – Stiftung Warentest (TestBild)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/42

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2016 – Axel Springer/EUIPO – Stiftung Warentest (TestBild)
   (Cauza T-359/16)
   (2016/C 296/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Axel Springer SE (Berlin, Germania) (reprezentanți: K. Hamacher și G. Müllejans, avocaţi)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Stiftung Warentest (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „TestBild” – cererea de înregistrare nr. 4 555 579

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 mai 2016 în cauza R 555/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-418/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique (Libertatea de stabilire — Impozitare directă — Impozite pe profit — Regim de impozitare la nivel de grup — Societate mamă rezidentă — Subfiliale rezidente deținute prin intermediul unei filiale nerezidente)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Cauza C-418/07) (1)

   (Libertatea de stabilire - Impozitare directă - Impozite pe profit - Regim de impozitare la nivel de grup - Societate mamă rezidentă - Subfiliale rezidente deținute prin intermediul unei filiale nerezidente)
   (2009/C 19/13)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Papillon

      Pârât: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolelor 43 și 48 CE — Restricție privind libertatea de stabilire și eventuala justificare a unui regim fiscal care realizează o diferențiere în funcție de împrejurarea dacă subfiliala (franceză) a unei societăți-mamă (stabilită de asemenea în Franța) este deținută prin intermediul unei filiale stabilite în acest stat membru sau prin intermediul unei filiale stabilite într-un alt stat membru și nu este supusă impozitului pe profit în Franța — Justificare legată de coerența sistemului fiscal
   Dispozitivul
   Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) trebuie interpretat în sensul că se opune legislației unui stat membru în temeiul căreia un regim de impozitare la nivel de grup este acordat unei societăți mamă rezidente în acest stat membru care deține filiale și subfiliale rezidente de asemenea în statul menționat, dar este exclus pentru o astfel de societate mamă dacă subfilialele sale rezidente sunt deținute prin intermediul unei filiale rezidente în alt stat membru.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.