title: Cauza T-819/14: Ordonanța Tribunalului din 20 aprilie 2016 – Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia”/Comisia [„Acțiune în anulare — Contract cu privire la o contribuție financiară a Uniunii în favoarea unui proiect care are ca obiectiv ameliorarea eficacității legilor care vizează combaterea discriminărilor (proiectul GendeRace) — Notă de debit — Act care nu este supus căilor de atac — Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil — Inadmisibilitate”]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/20

         Ordonanța Tribunalului din 20 aprilie 2016 – Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia”/Comisia
   (Cauza T-819/14) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Contract cu privire la o contribuție financiară a Uniunii în favoarea unui proiect care are ca obiectiv ameliorarea eficacității legilor care vizează combaterea discriminărilor (proiectul GendeRace) - Notă de debit - Act care nu este supus căilor de atac - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisociabil - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 222/24)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia” (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: H. Hristev, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Di Paolo și V. Soloveytchik, agenți)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește anularea actului Comisiei conținut în scrisoarea din 22 august 2014 care anunță încheierea procedurii de audit și suspendarea recuperării daunelor-interese în cadrul unui acord de grant în sprijinul unui proiect și, pe de altă parte, a notei de debit anexate acestei scrisori și emise de Comisie în vederea recuperării sumei de 34 070,16 euro plătite reclamantei în cadrul aceluiași proiect.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauzele conexate C-622/10 și C-623/10: Ordonanța președintelui Curții din 7 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Namur — Belgia) — Rémi Paquot (C-622/10), Adrien Daxhelet (C-623/10)/État belge — SPF Finances

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/23

         Ordonanța președintelui Curții din 7 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Namur — Belgia) — Rémi Paquot (C-622/10), Adrien Daxhelet (C-623/10)/État belge — SPF Finances
   (Cauzele conexate C-622/10 și C-623/10) (1)

   2011/C 232/39
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzelor.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza T-196/14: Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – Swedish Match North Europe/OAPI – Skruf Snus (Pachete de tutun pentru uz oral)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/33

         Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – Swedish Match North Europe/OAPI – Skruf Snus (Pachete de tutun pentru uz oral)
   (Cauza T-196/14)
   2014/C 151/43
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Swedish Match North Europe AB (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: H. Wistam și L. Holm, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Skruf Snus AB (Stockholm, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 decembrie 2013 în cauza R 1803/2012-3;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen sau model industrial pentru produsul „pachete de tutun pentru uz oral”– înregistrat cu nr. 1265805-0010.

      Titularul desenului sau modelului industrial comunitar: cealaltă parte din procedură.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: s-a susținut că desenul sau modelul industrial era lipsit de caracter individual.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității desenului sau modelului industrial comunitar contestat.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge cererea de declarare a nulității.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 6 din Regulamentul privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza T-165/16: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/24

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia
   (Cauza T-165/16)
   (2016/C 222/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) și Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (reprezentanți: G. Berrisch, E. Vahida și I. Metaxas Maragkidis, lawyers, și B. Byrne, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (4) și a articolelor 2-4 din Decizia (UE) 2016/287 a Comisiei Europene din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.26500 – 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) pus în aplicare de Germania în favoarea întreprinderii Flugplatz Altenburg-Nobitz GmbH și a companiei aeriene Ryanair Ltd (JO 2016, L 59, p. 22) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că decizia încalcă articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, principiul bunei administrări și dreptul de apărare al reclamantelor, în măsura în care Comisia nu a permis reclamantelor să aibă acces la dosarul de investigație pentru a fi în măsură să își facă cunoscut în mod util punctul de vedere.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, pentru motivul că Comisia nu a stabilit caracterul selectiv.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, pentru motivul că Comisia a concluzionat în mod eronat că acordurile dintre aeroport și reclamante au conferit un avantaj acestora din urmă. Comisia a refuzat în mod eronat să accepte analiza comparativă propusă de reclamante, a săvârșit erori vădite de apreciere și nu și-a motivat analiza privind rentabilitatea. Astfel, nu a atribuit o valoare adecvată serviciilor de marketing furnizate în cadrul contractelor privind serviciile de marketing, a respins în mod eronat raționamentul invocat de aeroport pentru justificarea achiziționării acestor servicii, a respins în mod eronat posibilitatea ca achiziționarea unei părți a serviciilor de marketing să fi fost motivată de considerații de interes general, și-a întemeiat concluziile privind calculul rentabilității pe date incomplete, nefiabile și inadecvate și nu a luat în considerare în mod eronat avantajele mai largi ale contractului încheiat între aeroport și Ryanair.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, este întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, întrucât Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept prin faptul că a considerat că ajutorul destinat Ryanair și Airport Marketing Services a fost egal cu cumulul pierderilor marginale ale aeroportului (astfel cum au fost calculate de Comisie), iar nu cu avantajul efectiv de care au beneficiat Ryanair și Airport Marketing Services. Comisia ar fi trebuit să examineze măsura în care pretinsul avantaj a fost repercutat în mod efectiv asupra pasagerilor Ryanair. În plus, ea nu a cuantificat un eventual avantaj concurențial de care ar fi beneficiat Ryanair ca urmare a pretinsului avantaj și nu a explicat în mod adecvat necesitatea recuperării valorii ajutorului menționat în decizie în vederea restabilirii situației anterioare acordării avantajului respectiv.


title: Cauza C-169/13: Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/29

         Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-169/13) (1)

   2014/C 102/43
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  1 JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza T-395/10: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2010 — Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/50

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2010 — Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia
   (Cauza T-395/10)
   ()
   2010/C 301/80
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: S. Crosby, Solicitor, și S. Santoro, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea refuzului implicit al cererii de confirmare formulate de reclamantă

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acestei acțiuni, reclamanta solicită anularea deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii formulate de reclamantă în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001 (1), prin care aceasta solicită să i se acorde accesul la anumite documente privind negocierile comerciale dintre Uniunea Europeană și India.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă trei motive de drept.
   În primul rând, aceasta susține că, prin faptul de a nu răspunde cererii de confirmare în termenul impus, Comisia a încălcat Regulamentul nr. 1049/2001.
   În al doilea rând, în opinia reclamantei, Comisia a încălcat Regulamentul nr. 1049/2001 și Tratatul prin respingerea implicită a cererii de confirmare fără a prezenta vreun motiv sau fără a prezenta motive în termenele prevăzute prin Tratat și de către Curte.
   În al treilea rând, reclamanta consideră că, prin faptul de a nu răspunde cererii de confirmare, Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură sau a comis o eroare de drept.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 03, p. 76).


title: Cauza T-158/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 octombrie 2008 — Adobe/OAPI (FLEX) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale FLEX — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 23 octombrie 2008 — Adobe/OAPI (FLEX)
   (Cauza T-158/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale FLEX - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 313/52)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Adobe Systems Inc. (San Jose, California, Statele Unite) (reprezentanți: M.Graf și F. Wesel, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Bullock, D. Botis și G. Schneider, agenți)
   Obiectul
   Acțiune în anulare a Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 aprilie 2006 (cauza R 1430/2005-2) privind înregistrarea mărcii comunitare FLEX nr. 3 795 011.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Adobe Systems Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-30/12: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2012 — IDT Biologika/Comisia

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/28

         Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2012 — IDT Biologika/Comisia
   (Cauza T-30/12)
   2012/C 89/46
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: IDT Biologika GmbH (Dessau-Roßlau, Germania) (reprezentanți: R. Gross și T. Kroupa, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Delegației Uniunii Europene în Republica Serbia din 5 octombrie 2011 de respingere a ofertei prezentate de IDT Biologika GmbH pentru lotul 1 în cadrul cererii de ofertă EuropAid/130686/C/SUP/RS Re Launch LOT 1 privind furnizarea de vaccinuri antirabice Ministerului Agriculturii, Pădurii și Apelor din Republica Serbia, beneficiarul livrării, și de atribuire a contractului în cauză unui consorțiu format din diverse întreprinderi aflate sub conducerea „Biovet a.s.”,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă încălcarea articolului 252 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 (1), întrucât oferta câștigătoare nu îndeplinește cerințele tehnice stabilite în caietul de sarcini al cererii de ofertă, în ceea ce privește condiția ca vaccinul să nu fie virulent pentru om și condiția referitoare la deținerea autorizațiilor necesare, astfel încât aceasta ar fi trebuit să nu fie luată în considerare.
   În plus, luarea în considerare a ofertei consorțiului aflată sub conducerea „Biovet a.s.”, care a câștigat contractul, reprezintă o inegalitate de tratament în ceea ce privește compararea prețurilor, întrucât oferta reclamantei este singura care răspunde tuturor cerințelor efectiv impuse cu privire la specificațiile tehnice ale procedurii de atribuire a contractelor și, prin urmare, singura procedură care respectă pe deplin cerințele.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza C-516/07: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/8

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-516/07)
   (2008/C 37/09)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: S. Pardo Quintillán, agent)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că:

                           —

                           prin nedesemnarea tuturor autorităților competente pentru aplicarea normelor Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (1), Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatele (2) și (7) din directiva menționată;

                           —

                           prin necomunicarea către Comisie a listei tuturor autorităților competente, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (8) din Directiva 2000/60/CE;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cererea Comisiei se întemeiază pe articolul 3 din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei.
   Potrivit alineatelor (2), (7) și (8) ale acestui articol, statele membre trebuiau să desemneze autoritățile competente pentru aplicarea normelor Directivei 2000/60/CE și să comunice Comisiei lista autorităților competente într-un termen stabilit.

      (1)  JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.


title: Cauza T-505/11: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2011 — Aldi/OAPI — Dialcos (dialdi)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/21

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2011 — Aldi/OAPI — Dialcos (dialdi)
   (Cauza T-505/11)
   2011/C 355/38
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks și C. Fürsen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dialcos SpA (Due Carrare, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 5 iulie 2011 în cauza R 1097/2010-2,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Dialcos SpA.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „dialdi” pentru produse din clasele 29 și 30.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „ALDI” pentru produse și servicii din clasele 3, 4, 7, 9, 16, 24, 25, 29, 30, 31, 32, 33, 34 și 36.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza C-290/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 mai 2012 — Comap SA/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Durata încălcării — Noțiunea „continuitate” )

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 mai 2012 — Comap SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-290/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru - Decizie a Comisiei de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Durata încălcării - Noțiunea „continuitate”)
   2012/C 174/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comap SA (reprezentanți: A. Wachsmann și S. de Guigné, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentant: C. Giolito, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 martie 2011, Comap/Comisia (T-377/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anularea în parte a Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Fitinguri) — Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Încălcarea dreptului la o instanță independentă și imparțială — Încălcarea principiului interpretării stricte a legii penale — Noțiunea „distanțare publică” — Denaturarea elementelor de probă — Lipsa motivării

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comap SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza T-96/08: Ordonanța Tribunalului din 18 iunie 2010 — Global Digital Disc/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/59

         Ordonanța Tribunalului din 18 iunie 2010 — Global Digital Disc/Comisia
   (Cauza T-96/08) (1)

   ()
   2010/C 221/93
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-463/09: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2009 — Herm. Sprenger/OAPI — Kieffer Sattlerwarenfabrik (forma unei cleme)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/37

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2009 — Herm. Sprenger/OAPI — Kieffer Sattlerwarenfabrik (forma unei cleme)
   (Cauza T-463/09)
   2010/C 11/69
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentant: V. Schiller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH (München, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 septembrie 2009 în procedura de recurs R 1064/2008-4;

               —

               respingerea cererii de declarare a nulității mărcii comunitare nr. 1 599 620, formulată de societatea Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca comunitară tridimensională nr. 1 599 620 pentru produse din clasa 6

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Georg Kieffer Sattlerwarenfabrik GmbH

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de anulare și declararea nulității mărcii comunitare vizate

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 52 alineatul (1) litera (a) și ale articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât în mod eronat a fost negat caracterul distinctiv inițial;

               —

               încălcarea articolelor 52 alineatul (1) litera (a) și 52 alineatul (2) coroborate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care s-a reținut că marca în litigiu nu a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 în măsura în care situația de fapt relevantă nu a fost examinată în mod corespunzător;

               —

               încălcarea articolului 83 din Regulamentul nr. 207/2009 din punctul de vedere al dreptului la apărare;

               —

               încălcarea articolului 77 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, în măsura în care camera de recurs ar fi trebuit să admită cererea subsidiară privind procedura orală, formulată de reclamantă;

               —

               încălcarea Tratatului CE din punctul de vedere al dreptului fundamental la un proces echitabil.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza C-463/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Аdministrativen sad – Varna (Bulgaria) la 8 octombrie 2014 – Asparuhovo Lake Investment Company OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” – Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Аdministrativen sad – Varna (Bulgaria) la 8 octombrie 2014 – Asparuhovo Lake Investment Company OOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” – Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Cauza C-463/14)
   (2014/C 439/33)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Аdministrativen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asparuhovo Lake Investment Company OOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” – Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 24 alineatul (1) și articolul 25 litera (b) din Directiva 2006/112 (1) trebuie interpretate în sensul că noțiunea „prestare de servicii” cuprinde și situațiile contractelor de abonament privind prestarea serviciilor de consultanță, precum cele din procedura principală, în care prestatorul, care dispune de personal calificat pentru prestarea serviciilor, s-a pus la dispoziția beneficiarului pe durata contractului și s-a obligat să se abțină de la încheierea unor contracte cu obiect similar cu concurenții beneficiarului?

               2)

               Articolul 64 alineatul (1) și articolul 63 din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că, în cazul serviciilor de consultanță prestate pe bază de abonament, faptul generator al taxei intervine la expirarea perioadei pentru care s-a convenit plata, fără să prezinte importanță dacă beneficiarul a apelat sau cât de des a apelat la serviciile pentru care consultantul s-a aflat la dispoziția sa?

               3)

               Articolul 62 alineatul (2) din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că prestatorul de servicii în cadrul unui contract de abonament de consultanță este obligat să factureze taxa pe valoarea adăugată la expirarea perioadei pentru care s-a convenit tariful aferent abonamentului sau această obligație ia naștere numai dacă beneficiarul a apelat la serviciile consultantului în respectiva perioadă fiscală?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-82/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Deșeuri — Deșeuri periculoase — Directivele 75/442/CEE și 91/689/CEE — Obligația de a elabora și de a comunica planuri de gestionare a deșeurilor)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 14 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-82/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Deșeuri - Deșeuri periculoase - Directivele 75/442/CEE și 91/689/CEE - Obligația de a elabora și de a comunica planuri de gestionare a deșeurilor)
   (2007/C 183/19)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia și G. Fiengo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 7 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), așa cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32) și a articolului 6 din Directiva 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deșeurile periculoase (JO L 377, p. 20) — Obligația de a comunica planuri de gestionare a deșeurilor
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a elaborat:

                           —

                           planul de gestionare a deșeurilor pentru provincia Rimini, conform articolului 7 alineatul (1) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, așa cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991,

                           —

                           planurile de gestionare a deșeurilor cuprinzând siturile sau instalațiile de eliminare adecvate pentru Regiunea Lazio, conform articolului 7 alineatul (1) a patra liniuță din Directiva 75/442, așa cum a fost modificată prin Directiva 91/156,

                           —

                           planurile de gestionare a deșeurilor pentru Regiunile Friuli-Venezia Giulia și Apulia, precum și pentru provincia autonomă Bolzano-Alto Adige și provincia Rimini, conform articolului 6 din Directiva 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deșeurile periculoase,

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor directive.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza C-204/10 P: Ordonanța Curții din 23 noiembrie 2010 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hasbro, Inc. [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca verbală ENERCON — Opoziția titularului mărcii verbale TRANSFORMERS ENERGON — Refuz de înregistrare — Risc de confuzie]

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/3

         Ordonanța Curții din 23 noiembrie 2010 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hasbro, Inc.
   (Cauza C-204/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca verbală ENERCON - Opoziția titularului mărcii verbale TRANSFORMERS ENERGON - Refuz de înregistrare - Risc de confuzie)
   2011/C 89/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Enercon GmbH (reprezentanți: J. Mellor, Barrister, R. Böhm, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis), Hasbro, Inc.

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 3 februarie 2010, Enercon/OAPI (T-472/07) prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare introdusă de solicitantul cererii de înregistrare a mărcii verbale „ENERCON” pentru produse din clasele 16, 18, 24, 25, 28 și 32 formulată împotriva Deciziei R 959/2006-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 octombrie 2007 prin care s-a respins calea de atac formulată de recurentă împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care se refuză înregistrarea mărcii menționate, în cadrul opoziției formulate de titularul mărcii verbale comunitare „TRANSFORMERS ENERGON” pentru produse din clasele 16, 18, 24, 25, 28, 30 și 32 și a mărcilor neînregistrate „TRANSFORMERS ENERGON” și „ENERGON” utilizate în Regatul Unit pentru produse similare — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Enercon GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-145/14: Acțiune introdusă la 27 martie 2014 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/19

         Acțiune introdusă la 27 martie 2014 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-145/14)
   2014/C 159/25
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Petrova, E. Sanfrutos Cano, agenţi)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a asigura că depozitele de deşeuri de pe teritoriul naţional pot continua să funcţioneze după data de 16 iulie 2009 numai dacă îndeplinesc cerinţele prevăzute de Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (1), Republica Bulgaria nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul directivei;

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În răspunsurile la avizul motivat (ultimele răspunsuri datează din 16 iulie 2013 şi din 10 februarie 2014), autorităţile statale bulgare recunosc faptul că până în prezent continuă să funcţioneze în Bulgaria peste 100 de depozite de deşeuri care nu au fost adaptate cerinţelor de la articolul 14 din Directiva 1999/31/CE.
   Astfel, Comisia consideră necesară sesizarea Curţii de Justiţie a Uniunii Europene în vederea stabilirii încălcării acestei dispoziţii de către Republica Bulgaria.

      (1)  JO L 182, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 5, p. 94.


title: Cauza T-143/12: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Germania/Comisia („Ajutoare de stat — Sectorul poștal — Finanțarea costurilor suplimentare salariale și de asigurări sociale privind o parte a personalului Deutsche Post prin intermediul unor subvenții și venituri rezultate din remunerarea serviciilor cu prețuri reglementate — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Noțiunea de avantaj — Hotărârea «Combus» — Demonstrarea existenței unui avantaj economic și selectiv — Inexistență”)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/18

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Germania/Comisia
   (Cauza T-143/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Sectorul poștal - Finanțarea costurilor suplimentare salariale și de asigurări sociale privind o parte a personalului Deutsche Post prin intermediul unor subvenții și venituri rezultate din remunerarea serviciilor cu prețuri reglementate - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Noțiunea de avantaj - Hotărârea «Combus» - Demonstrarea existenței unui avantaj economic și selectiv - Inexistență”))
   (2016/C 314/24)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial T. Henze și K. Petersen, ulterior T. Henze și K. Stranz, agenți, asistați de U. Soltész, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan, T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea articolelor 1 și 4-6 din Decizia 2012/636/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura C 36/07 (ex NN 25/07) pusă în aplicare de Germania în favoarea Deutsche Post AG (JO 2012, L 289, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolele 1 și 4-6 din Decizia 2012/636/UE a Comisiei din 25 ianuarie 2012 privind măsura C 36/07 (ex NN 25/07) pusă în aplicare de Germania în favoarea Deutsche Post AG.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-421/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Deggendorf/Markus Stoppelkamp în calitate de administrator judiciar al patrimoniului lui Harald Raab [TVA — A șasea directivă — Articolul 21 alineatul (1) litera (b) — Stabilirea locului de impozitare — Servicii efectuate de un prestator care își are reședința în aceeași țară ca și clientul, dar care și-a stabilit sediul activității economice în altă țară — Noțiunea „persoană impozabilă stabilită în străinătate” ]

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Deggendorf/Markus Stoppelkamp în calitate de administrator judiciar al patrimoniului lui Harald Raab
   (Cauza C-421/10) (1)

   (TVA - A șasea directivă - Articolul 21 alineatul (1) litera (b) - Stabilirea locului de impozitare - Servicii efectuate de un prestator care își are reședința în aceeași țară ca și clientul, dar care și-a stabilit sediul activității economice în altă țară - Noțiunea „persoană impozabilă stabilită în străinătate”)
   2011/C 347/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt Deggendorf

      Pârât: Markus Stoppelkamp în calitate de administrator judiciar al patrimoniului lui Harald Raab

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea art. 21, alin. (1) lit. (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Stabilirea locului de impozitare — Servicii efectuate de un prestator care își are reședința în același stat ca și beneficiarii acestor servicii, dar care și-a stabilit sediul activității economice în alt stat membru — Noțiunea „persoană plătitoare de impozit rezidentă în străinătate”

      Dispozitivul

   Articolul 21 alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/65/CE a Consiliului din 17 octombrie 2000, trebuie interpretat în sensul că, pentru a fi considerată „persoană impozabilă care nu este stabilită pe teritoriul țării”, este suficient ca persoana impozabilă în cauză să își fi stabilit sediul activității sale economice în afara teritoriului acestei țări.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-35/12: Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Icelandic Group UK/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Icelandic Group UK/Comisia
   (Cauza T-35/12) (1)

   2013/C 32/45
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza C-266/15 P: Recurs introdus la 3 iunie 2015 de Central Bank of Iran împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 25 martie 2015 în cauza T-563/12, Central Bank of Iran/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/25

         Recurs introdus la 3 iunie 2015 de Central Bank of Iran împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 25 martie 2015 în cauza T-563/12, Central Bank of Iran/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-266/15 P)
   (2015/C 294/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Central Bank of Iran (reprezentanți: M. Lester și Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 25 martie 2015 în cauza T-563/12;

               —

               anularea măsurilor contestate, în măsura în care acestea sunt aplicabile recurentei și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă atât în cadrul procedurii în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Central Bank of Iran a formulat un recurs împotriva Hotărârii Tribunalului din 25 martie 2015 în cauza T-563/12, prin care s-a respins acțiunea în anulare formulată de aceasta împotriva includerii sale în Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 (1) și în Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr.o945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 (2). Recurenta invocă patru motive în susținerea recursului formulat.

      Motivul A: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că Consiliul a examinat în mod corect aspectul dacă era îndeplinit oricare dintre criteriile de includere în măsurile contestate.

   Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a făcut confuzie între serviciile furnizate de recurentă în temeiul Legii monetare și financiare iraniene și un „sprijin financiar” acordat guvernului iranian în sensul criteriului de denumire pertinent. Serviciile furnizate de recurentă, ca bancă centrală, precum ținerea evidenței conturilor și operațiunile de compensare, nu constituie un „sprijin financiar” de o asemenea importanță calitativă și cantitativă încât să permită guvernului iranian să urmeze un program nuclear. Astfel, deși sunt interpretate în mod adecvat și proporțional, aceste servicii nu constituie în niciun caz un sprijin financiar.

      Motivul B: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că Consiliul și-a respectat obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE

   Existența Legii monetare și financiare iraniene, care enunță funcțiile și competențele recurentei ca bancă centrală a Iranului, nu clarifică (contrar a ceea ce se afirmă în hotărârea Tribunalului) ce înțelege Consiliul prin „sprijin financiar” în motivare. În mod eronat a statuat Tribunalul că Consiliul nu era obligat să furnizeze o motivare specifică și concretă care să explice cum și prin ce mijloace a considerat că recurenta a adus un asemenea sprijin guvernului iranian.

      Motivul C: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că dreptul la apărare al recurentei a fost respectat

   Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare atunci când a considerat că Consiliul a respectat dreptul la apărare al recurentei. Consiliul nu a adus niciun element de probă înainte de a adopta decizia sa de reincludere a recurentei. În mod eronat Tribunalul a autorizat Consiliul să completeze motivele, întemeindu-se pe dispozițiile Legii monetare și financiare iraniene care (contrar a ceea ce se indică în hotărârea Tribunalului) nu erau vizate în mod vădit în motive. Recurenta nu a avut cunoștință despre argumentele invocate împotriva sa și nu a fost în măsură să prezinte motive de apărare adecvate.

      Motivul D: Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a respins motivul formulat de recurentă, potrivit căruia Consiliul a încălcat, fără justificare sau proporție, drepturile fundamentale ale recurentei, inclusiv dreptul acesteia la protecția proprietății și a reputației sale

   Tribunalul ar fi trebuit să concluzioneze că includerea recurentei era disproporționată în măsura în care aceasta a cauzat grave dificultăți recurentei și poporului iranian, că aceasta nu are nicio incidență asupra surselor de venituri ale guvernului iranian și că nu va contribui la atingerea obiectivului care constă în obligarea guvernului Iranului să înceteze dezvoltarea programului său de proliferare nucleară.

      (1)  Decizia 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16).


title: Cauza C-469/07: Ordonanța Președintelui Curții din 10 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/28

         Ordonanța Președintelui Curții din 10 martie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-469/07) (1)

   (2008/C 128/61)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008.


title: Cauza C-71/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 – Comercializadora Eloro, SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Zumex Group, SA [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative care conţine elementul verbal „ZUMEX” — Opoziţia titularului mărcii verbale JUMEX — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b) şi articolul 42 alineatul (2) — Dovada utilizării — Utilizare în Uniunea Europeană — Articolul 76 alineatul (2) — Dovezi suplimentare privind utilizarea prezentate tardiv la camera de recurs — Puterea de apreciere a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)]

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 – Comercializadora Eloro, SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Zumex Group, SA
   (Cauza C-71/16 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative care conţine elementul verbal „ZUMEX” - Opoziţia titularului mărcii verbale JUMEX - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b) şi articolul 42 alineatul (2) - Dovada utilizării - Utilizare în Uniunea Europeană - Articolul 76 alineatul (2) - Dovezi suplimentare privind utilizarea prezentate tardiv la camera de recurs - Puterea de apreciere a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)])
   (2017/C 213/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Comercializadora Eloro, SA (reprezentant: J. L. de Castro Hermida, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent) și Zumex Group, SA (reprezentant: M. C. March Cabrelles, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comercializadora Eloro, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza T-367/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 august 2009 — Abouchar/Comisia ( Răspundere extracontractuală — FED — Condiții de acordare și de control al creditelor pentru un proiect de exploatare agricolă în Senegal — Prescripție — Inadmisibilitate )

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/27

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 august 2009 — Abouchar/Comisia
   (Cauza T-367/08) (1)

   („Răspundere extracontractuală - FED - Condiții de acordare și de control al creditelor pentru un proiect de exploatare agricolă în Senegal - Prescripție - Inadmisibilitate”)
   2009/C 256/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Michel Abouchar (Dakar, Senegal) (reprezentanți: B. Dubreuil-Basire și J.-J. Lorang, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bordes și E. Cujo, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubiri prin care se solicită repararea prejudiciului material și moral pretins suferit de reclamant din cauza unor pretinse greșeli ale Comisiei și ale agenților acesteia inerente condițiilor de acordare și de control al creditelor finanțate de Fondul European de Dezvoltare (FED) pentru proiectul acestuia de exploatație agricolă în Senegal

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă domnul Michel Abouchar la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-407/13: Ordonanța Tribunalului din 22 decembrie 2014 – Al Assad/Consiliul [ „Acțiune în anulare — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Înscrierea unui particular pe listele persoanelor vizate — Legături personale cu membrii regimului — Dreptul la apărare — Proces echitabil — Obligația de motivare — Sarcina probei — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Proporționalitate — Drept de proprietate — Dreptul la viață privată — Autoritate de lucru judecat — Inadmisibilitate — Inadmisibilitate vădită — Acțiune vădit nefondată” ]

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/34

         Ordonanța Tribunalului din 22 decembrie 2014 – Al Assad/Consiliul
   (Cauza T-407/13) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Înscrierea unui particular pe listele persoanelor vizate - Legături personale cu membrii regimului - Dreptul la apărare - Proces echitabil - Obligația de motivare - Sarcina probei - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Proporționalitate - Drept de proprietate - Dreptul la viață privată - Autoritate de lucru judecat - Inadmisibilitate - Inadmisibilitate vădită - Acțiune vădit nefondată”])
   (2015/C 065/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bouchra Al Assad (Damasc, Siria) (reprezentanți: G. Karouni și C. Dumont, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și M.-M. Joséphidès, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte, în primul rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 111, p. 1, rectificare în JO 2013, L 127, p. 27), în al doilea rând, a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14), în al treilea rând, a Regulamentului (UE) nr. 1332/2013 al Consiliului din 13 decembrie 2013 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 2 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 335, p. 3), în al patrulea rând, a Deciziei 2013/760/PESC a Consiliului din 13 decembrie 2013 de modificare a Deciziei 2013/255 (JO L 335, p. 50), în al cincilea rând, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 578/2014 al Consiliului din 28 mai 2014 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 160, p. 11) și, în al șaselea rând, a Deciziei 2014/309/PESC a Consiliului din 28 mai 2014 de modificare a Deciziei 2013/255 (JO L 160, p. 37), în măsura în care numele reclamantei a fost menținut pe listele persoanelor și entităților cărora li se aplică aceste măsuri restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care are ca obiect anularea Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei.

               2)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă în măsura în care are ca obiect anularea Regulamentului (UE) nr. 1332/2013 al Consiliului din 13 decembrie 2013 de modificare a Regulamentului nr. 36/2012 2 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, a Deciziei 2013/760/PESC a Consiliului din 13 decembrie 2013 de modificare a Deciziei 2013/255 și a Deciziei 2014/309/PESC a Consiliului din 28 mai 2014 de modificare a Deciziei 2013/255.

               3)

               Respinge acțiunea, în parte, ca vădit inadmisibilă și, în parte, ca vădit nefondată în măsura în care are ca obiect anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 578/2014 al Consiliului din 28 mai 2014 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria.

               4)

               Obligă pe doamna Bouchra Al Assad la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-267/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Gemeente Woerden/Staatsecretaris van Financiën (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Taxă achitată în amonte — Deducere)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/6

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Gemeente Woerden/Staatsecretaris van Financiën
   (Cauza C-267/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Taxă achitată în amonte - Deducere))
   (2016/C 314/08)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gemeente Woerden

      Pârât: Staatsecretaris van Financiën

      Dispozitivul

   Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, în care persoana impozabilă a construit o clădire și a vândut-o la un preț inferior costurilor de construcție a acesteia, această persoană impozabilă are dreptul de deducere a întregii taxe pe valoarea adăugată achitate pentru construirea acestei clădiri și nu numai de deducere parțială a acestei taxe, proporțional cu părțile clădirii respective pe care cumpărătorul acesteia le utilizează în scopuri economice. Faptul că acest cumpărător cedează cu titlu gratuit unui terț utilizarea unei părți a clădirii respective nu are niciun efect în această privință.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-267/13: Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Gaffashion (BAUSS)

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/14

         Acțiune introdusă la 17 mai 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Gaffashion (BAUSS)
   (Cauza T-267/13)
   2013/C 215/19
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și J. L. Rivas Zurdo, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gaffashion — Comércio de Acessórios de Moda, Lda (Viana do Castelo, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 21 februarie 2013 în cauza R 2295/2011-2, întrucât, prin respingerea căii de atac a reclamantei, aceasta a confirmat decizia diviziei de opoziție de admitere în parte a cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 093 733„BAUSS” (marcă verbală);

               —

               obligarea părții sau părților care se opun prezentei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Gaffashion — Comércio de Acessórios de Moda, Lda

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BAUSS” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 093 733

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative care conțin elementele verbale „BASS 3 TRES”, „BASS 10 DIEZ” și „BASS 20 VEINTE” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/1

         (2009/C 55/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 44, 21.2.2009

   Publicații anterioare

      JO C 32, 7.2.2009

      JO C 19, 24.1.2009

      JO C 6, 10.1.2009

      JO C 327, 20.12.2008

      JO C 313, 6.12.2008

      JO C 301, 22.11.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-145/13 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 septembrie 2014 – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C./Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/20

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 4 septembrie 2014 – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C./Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Comisia Europeană
   (Cauza C-145/13 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Ajutoare în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții))
   2014/C 409/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (reprezentanți: R. Volpe și C. Montagner, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, fostă Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte și D. Grespan, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza F-11/15: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/49

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-11/15)
   (2015/C 089/60)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de stabilire a drepturilor reclamantei la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că articolul 8 din anexa VII la statut este nelegal și inaplicabil;

               —

               anularea deciziei prin care se suprimă orice rambursare a cheltuielilor de călătorire anuale ale reclamantei începând cu anul 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-599/10: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Eurocool Logistik/OAPI — Lenger (EUROCOOL)

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/22

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Eurocool Logistik/OAPI — Lenger (EUROCOOL)
   (Cauza T-599/10)
   2011/C 72/37
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Eurocool Logistik GmbH (Linz, Austria) (reprezentant: G. Secklehner, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Peter Lenger (Weinheim, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 octombrie 2010 în cauza R 451/2010-1 prin care s-a confirmat decizia diviziei de opoziție din 27 ianuarie 2010 în procedura de opoziție nr. B 751 570, respingerea opoziției și trimiterea cauzei la OAPI spre rejudecare,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Eurocool Logistik GmbH.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EUROCOOL” pentru servicii din clasele 39 și 42.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Peter Lenger.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă națională care conține elementele verbale „EUROCOOL LOGISTICS” pentru servicii din clasele 35 și 39, precum și denumirea socială „EUROCOOL LOGISTICS” utilizată în comerț pentru serviciile corespunzătoare.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 63 alineatul (2) și a articolului 75 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât reclamanta nu a avut posibilitatea să răspundă în procedura de opoziție susținerilor formulate partea adversă, precum și încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-387/09: Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado Mercantil n °1 de Santa Cruz de Tenerife — Spania) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)/Magnatrading SL

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/24

         Ordonanța președintelui Curții din 30 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado Mercantil no 1 de Santa Cruz de Tenerife — Spania) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)/Magnatrading SL
   (Cauza C-387/09) (1)

   2011/C 63/46
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza C-20/08 P: Recurs introdus la 22 ianuarie 2008 de Enercon GmbH împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 15 noiembrie 2007 în cauza T-71/06 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/19

         Recurs introdus la 22 ianuarie 2008 de Enercon GmbH împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 15 noiembrie 2007 în cauza T-71/06 — Enercon GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-20/08 P)
   (2008/C 79/33)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Enercon GmbH (reprezentanți: R. Böhm și U. Sander, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță (Camera a cincea) la 15 noiembrie 2007 (cauza T-71/06);

               —

               admiterea cererilor formulate în fața primei instanțe;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecate efectuate la cele două instanțe.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul primului motiv de recurs, recurenta invocă încălcarea obligației de motivare în conformitate cu articolul 73 prima teză din Regulamentul privind marca comunitară. Nici decizia camerei de recurs și nici hotărârea Tribunalului de Primă Instanță atacată nu cuprind constatări sau explicații cu privire la formele produselor pe care OAPI, respectiv Tribunalul de Primă Instanță le-au considerat cunoscute pe piață și în ce ar trebui să constea diferența între forma solicitată a produselor și formele obișnuite în cadrul pieței pentru a putea fi considerată distinctivă. În lipsa constatărilor și a explicațiilor corespunzătoare nu este clar în ce modalitate OAPI și respectiv Tribunalul de Primă Instanță au ajuns la concluzia că forma produselor solicitată este lipsită de caracter distinctiv.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta invocă încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară printr-o apreciere cu privire la caracterul distinctiv, care poate fi revizuită și care, în lipsa unei constatări a situației de fapt, s-a putut realiza numai prin denaturarea de către Tribunal a faptelor care i-au fost prezentate. Contrar celor reținute în hotărârea atacată, forma produselor solicitată are caracter distinctiv, întrucât diferă în mod considerabil de la normele și formelor obișnuite de pe piață și nu reprezintă numai o variantă a formelor obișnuite. Recurenta susține că marca, în forma solicitată, poate și este înțeleasă de către publicul relevant ca o indicație de origine indiferent de utilizarea acesteia și fără a fi necesare alte cercetări sau reflecții mai ample.


title: Cauza C-383/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Cour de Cassation — Belgia) — Raffaele Talotta/Statul belgian (Libertatea de stabilire — Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) — Contribuabil nerezident care exercită o activitate nesalariată — Stabilirea de baze de impozitare minimale doar în privința contribuabililor nerezidenți — Justificarea prin motive de interes general — Eficacitatea controalelor fiscale — Absență)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Cour de Cassation — Belgia) — Raffaele Talotta/Statul belgian
   (Cauza C-383/05) (1)

   (Libertatea de stabilire - Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) - Contribuabil nerezident care exercită o activitate nesalariată - Stabilirea de baze de impozitare minimale doar în privința contribuabililor nerezidenți - Justificarea prin motive de interes general - Eficacitatea controalelor fiscale - Absență)
   (2007/C 96/18)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour de Cassation
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Raffaele Talotta

      Pârât: Statul belgian
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation de Belgique — Interpretarea articolului 43 CE — Reglementare națională care permite aplicarea unor baze minimale de impozitare doar nerezidenților
   Dispozitivul
   Articolul 52 din tratat (devenit, după modificare, articolul 43 CE) se opune reglementării unui stat membru, precum cea care rezultă din articolul 342 alineatul (2) din code des impôts sur les revenus 1992 și din articolul 182 din decretul regal din 27 august 1993, care prevede baze minimale de impozitare doar în sarcina contribuabililor nerezidenți.

      (1)  JO C 10, 14.1.2006.


title: Cauza C-538/13: Hotărârea Curții (Camera cincea) din 12 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – eVigilo Ltd/Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Directivele 89/665/CEE și 2004/18/CE — Principiile egalității de tratament și transparenței — Legătură a ofertantului selectat cu experții autorității contractante — Obligația de a ține seama de această legătură — Sarcina probei privind parțialitatea unui expert — Lipsa efectului unei asemenea parțialități asupra rezultatului final al evaluării — Termene de introducere a căii de atac — Contestarea criteriilor abstracte de atribuire — Clarificarea acestor criterii după comunicarea motivelor exhaustive de atribuire a contractului — Gradul de conformitate a ofertelor cu specificațiile tehnice, drept criteriu de evaluare)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/3

         Hotărârea Curții (Camera cincea) din 12 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – eVigilo Ltd/Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Cauza C-538/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directivele 89/665/CEE și 2004/18/CE - Principiile egalității de tratament și transparenței - Legătură a ofertantului selectat cu experții autorității contractante - Obligația de a ține seama de această legătură - Sarcina probei privind parțialitatea unui expert - Lipsa efectului unei asemenea parțialități asupra rezultatului final al evaluării - Termene de introducere a căii de atac - Contestarea criteriilor abstracte de atribuire - Clarificarea acestor criterii după comunicarea motivelor exhaustive de atribuire a contractului - Gradul de conformitate a ofertelor cu specificațiile tehnice, drept criteriu de evaluare))
   (2015/C 146/03)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: eVigilo Ltd

      Pârât: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   susținut de: „NT Service” UAB, „HNIT-Baltic” UAB

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, precum și articolul 2, articolul 44 alineatul (1) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretate în sensul că nu se opun, în principiu, posibilității ca nelegalitatea evaluării ofertelor depuse de ofertanți să fie constatată pentru simplul fapt că adjudecatarul contractului a avut legături semnificative cu experții numiți de autoritatea contractantă care au evaluat ofertele. Autoritatea contractantă este, în orice caz, obligată să verifice existența unor eventuale conflicte de interese și să adopte măsurile adecvate pentru a preveni conflictele de interese, pentru a le identifica și pentru a le remedia. În cadrul examinării unei căi de atac având ca obiect anularea deciziei de atribuire din cauza parțialității experților, ofertantului respins nu i se poate solicita să dovedească în mod concret parțialitatea comportamentului experților. Revine, în principiu, dreptului național obligația să stabilească dacă și în ce măsură autoritățile administrative și jurisdicționale competente trebuie să țină seama de împrejurarea că o eventuală parțialitate a experților a avut sau nu a avut efect asupra deciziei de atribuire a contractului.
               Articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66, precum și articolul 2, articolul 44 alineatul (1) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/18 trebuie interpretate în sensul că impun ca un drept la o cale de atac referitoare la legalitatea cererii de ofertă să fie accesibil, după expirarea termenului prevăzut de dreptul național, unui ofertant informat în mod rezonabil și care dă dovadă de o diligență normală care nu a putut să înțeleagă condițiile cererii de ofertă decât în momentul în care autoritatea contractantă, după evaluarea ofertelor, a furnizat informații exhaustive cu privire motivele care au stat la baza deciziei adoptate. Un asemenea drept la o cale de atac poate fi exercitat până la expirarea termenului de introducere a căii de atac împotriva deciziei de atribuire a contractului.

               2)

               Articolul 2 și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/18 trebuie interpretate în sensul că permit, în principiu, unei autorități contractante să rețină drept criteriu de evaluare a ofertelor depuse de ofertanții în cadrul unei proceduri de achiziții publice gradul de conformitate a acestora cu cerințele care figurează în documentația cererii de ofertă.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza C-79/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 25 februarie 2008 — Adige Carni scrl, în lichidare/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 25 februarie 2008 — Adige Carni scrl, în lichidare/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-79/08)
   (2008/C 116/20)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Adige Carni scrl, în lichidare

      Intimate: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Întrebările preliminare

               1)

               Facilitățile fiscale acordate societăților cooperative în temeiul articolelor 10-13 și 14 din D.P.R. 601 din 1973 sunt compatibile cu normele privind concurența și, în special, pot fi calificate ca ajutoare de stat în sensul articolului 87 CE, mai ales în prezența unui sistem inadecvat de supraveghere și de combatere a abuzurilor prevăzut de D. Lgs. C.P.S. nr. 1577 din 1947?

               2)

               În special, în ceea ce privește problema calificării ca ajutoare de stat a facilităților fiscale în litigiu, astfel de măsuri pot fi considerate proporționale în raport cu obiectivele întreprinderii cooperative?
               Evaluarea proporționalității poate avea ca obiect în afară de fiecare măsură în mod individual și avantajul conferit prin aceste măsuri privite în ansamblul lor, cu consecința denaturării concurenței?

               3)

               Pentru a răspunde la întrebările anterioare, ținând seama de faptul că sistemul de supraveghere a fost ulterior slăbit în mod profund prin reforma în materia societăților, în special în ceea ce privește cooperativele cu caracter preponderent, dar nu integral de ajutor reciproc, potrivit Legii nr. 311 din 2004, făcând abstracție de posibilitatea de a califica facilitățile fiscale în discuție ca ajutor de stat, utilizarea formei de societate cooperativă, chiar și în afara cazurilor de fraudă sau de simulație, poate fi considerată abuz de drept, în cazul în care recurgerea la o astfel de formă are ca scop exclusiv sau principal realizarea unei economii de impozit?


title: Cauza T-99/17: Acțiune introdusă la 16 februarie 2017 – Eutelsat/GSA

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/48

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2017 – Eutelsat/GSA
   (Cauza T-99/17)
   (2017/C 144/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eutelsat SA (Paris, Franța) (reprezentant: L. de la Brosse, avocat)

      Pârâtă: Agenția GNSS European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii drept inadmisibilă;

               —

               admiterea cererii formulate de reclamantă privind măsurile de investigare;

               —

               anularea (i) deciziei de respingere a „ofertei finale celei mai bune” a reclamantei, adoptată de Agenție în legătură cu anunțul de participare nr. GSA/CD/14/14 – „operator de servicii Galileo”, notificată la 29 noiembrie 2016, precum și (ii) a deciziei de atribuire a contractului unui alt ofertant pentru operarea și întreținerea sistemului Galileo;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că ofertantul clasat pe prima poziție și-a modificat candidatura în cursul procedurii, cu nerespectarea (i) caietului de sarcini și (ii) a principiului egalității de tratament a ofertanților.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că în cursul procedurii Agenția a modificat conținutul criteriilor financiare pentru selectarea ofertelor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că metoda utilizată de Agenție pentru clasificarea criteriilor privind prețul nu a permis alegerea ofertei care era cea mai avantajoasă din punct de vedere economic.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că structura comitetului de evaluare nu era conformă cu regulile iar imparțialitatea acesteia nu poate fi garantată.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că ofertantul clasat pe prima poziție a depus o ofertă anormal de joasă.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea regulilor transparenței și egalității de tratament a candidaților, precum și pe un avantaj contrar regulilor privind conflictele de interese.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că Agenția a săvârșit o serie de erori în ceea ce privește criteriile de atribuire calitative.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Agenția nu și-a respectat obligația de motivare suficientă a deciziilor contestate.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că valoarea contractului este mult mai scăzută decât valoarea totală indicată în anunțul de participare publicat de Agenție și în oferta finală cea mai bună a Eutelsat.


title: Cauza C-33/10: Ordonanța președintelui Curții din 8 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/25

         Ordonanța președintelui Curții din 8 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-33/10) (1)

   2011/C 63/47
   Limba de procedură: daneza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-280/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland și alții/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/31

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland și alții/Comisia
   (Cauza T-280/14)
   2014/C 223/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Ineos Manufacturing Deutschland GmbH (Köln, Germania), Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Germania) și Ineos Vinyls Deutschland GmbH (Wilhelmshaven, Germania) (reprezentanți: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen și T. Woltering, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de iniţiere a procedurii oficiale de investigare în ceea ce priveşte Autorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) şi a articolului 108 TFEU din cauza clasificării eronate a regimului special de compensare.

                           —

                           Reclamantele susţin că decizia de iniţiere a procedurii încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE şi articolul 108 TFUE, precum şi articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) deoarece suprataxa EEG prevăzută de Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie, denumită în continuare „EEG”) nu constituia o alocare a unor resurse de stat şi reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie nu reprezenta o renunţare la resurse de stat.

                           —

                           Reclamantele susţin în această privinţă că Comisia şi-a întemeiat analiza pe parametri de delimitare noi, incompatibili cu principiile stabilite de jurisprudenţa anterioară. În special, Comisia a renunţat total la criteriul puterii de dispoziţie concrete de care se bucură autorităţile de stat, care este necesar, potrivit unei jurisprudenţe constante, pentru a se putea face o clasificare în sensul de resurse de stat şi a considerat suficient că legiuitorul naţional ar influenţa fluxurile de plăţi între particulari şi că autorităţile de reglementare ar monitoriza respectarea de către particulari a prevederilor normative.

                           —

                           În plus, Comisia este legată de decizia sa prin care nu a clasificat EEG din 2000 drept un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE deoarece nu a existat un transfer de resurse de stat şi prin urmare a săvârşit o eroare de drept atunci când a considerat EEG din 2012 ca fiind o schemă de ajutor nouă şi implementată în mod nelegal.

                           —

                           În plus, Comisia nu a analizat în mod adecvat şi, prin urmare, nu a putut constata că excepţiile pentru întreprinderile mari consumatoare de energie sunt justificate potrivit obiectivului, naturii şi structurii intrinseci ale EEG din 2012 şi nu constituie deci un avantaj selectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE şi a articolelor 18 şi 19 din Regulamentul nr. 659/1999 ca urmare a omisiunii de a propune măsuri adecvate.

                           —

                           Reclamantele invocă în această privinţă că, la analizarea EEG din 2012, Comisia ar trebui, în orice caz, să fi aplicat procedura pentru ajutoarele existente potrivit articolului 108 alineatul (1) TFUE şi articolelor 17-19 din Regulamentul nr. 659/1999 şi ar fi trebuit, înainte de a iniţia procedura oficială de investigare, să propună Germaniei măsuri adecvate, în loc să expună deţinătorii de cote de piaţă la riscuri economice considerabile din cauza clasificării EEG din 2012 ca fiind un ajutor nou care nu a fost notificat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

                           —

                           Reclamantele mai susţin că, în orice caz, Comisia ar fi trebuit să le asculte înainte de adoptarea unei decizii cu astfel de efecte juridice grave.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe motivarea insuficientă.

                           —

                           În final, reclamantele invocă faptul că decizia de iniţiere nu este motivată suficient în punctele esenţiale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-799/16: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2016 – Xiaomi/EUIPO – Dudingen Develops (MI)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/43

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2016 – Xiaomi/EUIPO – Dudingen Develops (MI)
   (Cauza T-799/16)
   (2017/C 022/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Xiaomi, Inc. (Beijing, China) (reprezentanți: T. Raab și C. Tenkhoff, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dudingen Develops, SL (Numancia de la Sagra, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă „MI” – cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 13 498 423

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2016 în cauza R 337/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate, în special în măsura în care a stabilit că nu există un risc de confuzie în legătură cu:

                           —

                           „cabluri electrice; înveliș protector pentru cabluri electrice; izolator pentru cabluri [conductori]; prelungitoare electrice; cabluri electrice smălțuite; localizatori de cabluri; cabluri adaptoare (Electric -); cabluri electrice izolate; cabluri de rezistență; cabluri pentru termocupluri; cabluri metalice [electrice]; conectori pentru cabluri; cabluri de măsură; cabluri de conectare; tuburi pentru cabluri electrice; conexiune directă pentru cabluri electrice; cabluri de montaj [electric]; tub pentru cabluri electrice; canale pentru cabluri (Electric -); cutii pentru cablu (ElectriC -); joncțiuni de cablu pentru cabluri electrice; conectori de fire [electricitate]; fire electrice rezistente la căldură; blocuri de conexiune [cablu electric]; căști pentru utilizare în sporturi; etichete pentru identificarea cablurilor electrice; conectori pentru cablurile electrice; markeri pentru firele electrice; cabluri electrice cu izolație minerală; conectori tată pentru cabluri electrice; învelișuri protectoare flexibile pentru cabluri electrice; Modalități pentru electricitate (materiale) [fire, cabluri]; manșoane pentru joncțiunea cablurilor electrice; cutii pentru joncțiunea firelor electrice; cutii pentru ascunderea joncțiunilor de cablu; aparate, instrumente și cabluri pentru electricitate; adaptoare de curent; adaptoare de priză; conectori pentru adaptoare (Electric -); adaptoare pentru conectarea telefoanelor la căști; adaptoare de călătorie pentru prize electrice” în clasa 9 și

                           —

                           „rucsacuri, rucsacuri mici, genți pentru alpiniști” în clasa 18;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-235/04: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 79/409/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Arii de protecție specială — IBA 98 — Valoare — Calitatea datelor — Criterii — Marjă de apreciere — Clasificare în mod vădit insuficientă ca număr și suprafață)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 28 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-235/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 79/409/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Arii de protecție specială - IBA 98 - Valoare - Calitatea datelor - Criterii - Marjă de apreciere - Clasificare în mod vădit insuficientă ca număr și suprafață)
   (2007/C 199/03)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și G. Valero Jordana, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1) — Neclasificarea ca arii de protecție specială pentru păsări a celor mai adecvate teritorii pentru conservarea speciilor din anexa I la directivă și a speciilor migratoare
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a clasificat ca arii de protecție specială pentru păsări teritorii suficiente ca suprafață în Comunitățile Autonome Andaluzia, Baleare, Canare și teritorii suficiente ca număr în Comunitățile Autonome Andaluzia, Baleare, Canare, Castilia La Mancha, Catalonia, Galicia și Valencia, pentru a oferi o protecție tuturor speciilor de păsări enumerate în anexa I la Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, astfel cum a fost modificată, în special, prin Directiva 97/49/CE a Comisiei din 29 iulie 1997, precum și speciilor migratoare care nu sunt cuprinse în această anexă, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409, astfel cum a fost modificată.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 201, 7.8.2004.


title: Cauza T-357/14: Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Experience Hendrix/OAPI – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/43

         Acțiune introdusă la 23 mai 2014 – Experience Hendrix/OAPI – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Cauza T-357/14)
   2014/C 253/57
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Experience Hendrix LLC (Tukwila, USA) (reprezentant: M. Vanhegan, barrister, şi P. Gardiner, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: JH Licence GmbH (Pommelsbrunn, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 martie 2014 pronunțată în cauza R 782/2012-4;

               —

               declararea nulității mărcii comunitare atacate;

               —

               obligarea titularului mărcii comunitare la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața diviziei de anulare;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs și în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „Jimi Hendrix” pentru produse și servicii din clasele 9 și 15 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 4 6 26  685.

      Titularul mărcii comunitare: JH Licence GmbH.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și respinge cererea de declarare a nulității.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (2) litera (a) și a articolului 78 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 53 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-487/12: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — Eckes-Granini/OAPI — Panini (PANINI)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/54

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — Eckes-Granini/OAPI — Panini (PANINI)
   (Cauza T-487/12)
   2013/C 26/110
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Panini SpA (Modena, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) adoptate la 6 septembrie 2012 în cauza R 2393/2011-2 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „PANINI” pentru produse din clasa 32 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8721987

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară verbală „GRANINI”, înregistrată cu nr. 121780, printre altele pentru produse din clasa 32; marca verbală germană „GRANINI”, înregistrată cu nr. 30315871, printre altele pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza F-95/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 10 februarie 2012 — Bömcke/BEI

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/39

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 10 februarie 2012 — Bömcke/BEI
   (Cauza F-95/10) (1)

   2012/C 138/97
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010, p. 62.