title: Cauza C-156/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom la 6 aprilie 2020 – Zipvit Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom la 6 aprilie 2020 – Zipvit Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Cauza C-156/20)
      (2020/C 215/29)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court of the United Kingdom

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Zipvit Ltd

         Intimată: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul în care (i) o autoritate fiscală, furnizorul și comerciantul, care este o persoană impozabilă, interpretează în mod eronat legislația europeană în materie de TVA și consideră o prestație, care este impozabilă la cota standard, ca fiind scutită de TVA, (ii) contractul încheiat între furnizor și comerciant a prevăzut că prețul prestației este fără TVA și că, dacă se datorează TVA, comerciantul trebuie să suporte costul acestuia, (iii) furnizorul nu a solicitat niciodată și nu mai poate solicita comerciantului plata TVA-ului suplimentar datorat, iar (iv) autoritatea fiscală nu poate sau nu mai poate (ca urmare a prescripției) să solicite furnizorului TVA-ul care ar fi trebuit achitat, are directiva (1) drept efect ca prețul achitat efectiv să reprezinte combinația dintre cuantumul net exigibil și TVA-ul aferent, astfel încât comerciantul poate solicita deducerea taxei aferente intrărilor în temeiul articolului 168 litera (a) din directivă ca TVA care a fost, de fapt, „achitat” pentru prestația respectivă?

                  2)

                  În subsidiar, în aceste condiții, comerciantul poate solicita deducerea taxei aferente intrărilor în temeiul articolului 168 litera (a) din directivă ca TVA „datorat” pentru prestația respectivă?

                  3)

                  În cazul în care o autoritate fiscală, furnizorul și comerciantul, care este o persoană impozabilă, interpretează în mod eronat legislația europeană în materie de TVA și consideră o prestație, care este impozabilă la cota standard, ca fiind scutită de TVA, astfel încât comerciantul nu este în măsură să prezinte autorității fiscale o factură cu TVA conformă cu dispozițiile articolului 226 alineatele (9) și (10) din directivă pentru serviciile care i-au fost prestate, comerciantul are dreptul de a solicita deducerea taxei aferente intrărilor în temeiul articolului 168 litera (a) din directivă?

                  4)

                  Pentru a răspunde la întrebările 1)-3):

                              a)

                              este relevant să se verifice dacă furnizorul ar dispune de un mijloc de apărare, bazat pe încrederea legitimă sau pe alt temei, care decurge din dreptul național sau din dreptul Uniunii, împotriva oricărei încercări a autorității fiscale de a emite o decizie de impunere care să îl oblige să declare o sumă cu titlu de TVA pentru prestația respectivă?

                              b)

                              este relevant faptul că comerciantul a aflat odată cu autoritatea fiscală și cu furnizorul că prestația nu era, de fapt, scutită de TVA sau dispunea de aceleași mijloace pentru a afla acest lucru și s-ar fi putut oferi să achite TVA-ul datorat pentru prestația respectivă (în cuantumul calculat în raport cu prețul comercial al prestației), astfel încât acesta să poată fi transferat autorității fiscale, însă a omis să o facă?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-607/17: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Volotea/Comisia („Ajutoare de stat – Sectorul aerian – Ajutor acordat de Italia aeroporturilor din Sardinia – Decizie prin care ajutorul este declarat în parte compatibil și în parte incompatibil cu piața internă – Imputabilitate în sarcina statului – Recuperare – Beneficiari – Avantaj acordat companiilor aeriene cocontractante – Principiul operatorului privat în economia de piață – Selectivitate – Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre – Atingere adusă concurenței – Recuperare – Încredere legitimă – Obligația de motivare”)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/26

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Volotea/Comisia
      (Cauza T-607/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Sectorul aerian - Ajutor acordat de Italia aeroporturilor din Sardinia - Decizie prin care ajutorul este declarat în parte compatibil și în parte incompatibil cu piața internă - Imputabilitate în sarcina statului - Recuperare - Beneficiari - Avantaj acordat companiilor aeriene cocontractante - Principiul operatorului privat în economia de piață - Selectivitate - Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Atingere adusă concurenței - Recuperare - Încredere legitimă - Obligația de motivare”)
      (2020/C 215/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Volotea, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: M. Carpagnano şi M. Nordmann, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia, D. Grespan şi S. Noë, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2017/1861 a Comisiei din 29 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italia – Compensație pentru aeroporturile din Sardinia privind obligațiile de serviciu public (SIEG) (JO 2017, L 268, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Volotea SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 392, 20.11.2017.


title: Cauza T-8/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – easyJet Airline/Comisia („Ajutoare de stat – Sectorul aerian – Ajutor acordat de Italia aeroporturilor din Sardinia – Decizie prin care ajutorul este declarat în parte compatibil și în parte incompatibil cu piața internă – Imputabilitate în sarcina statului – Beneficiari – Avantaj în favoarea companiilor aeriene cocontractante – Principiul operatorului privat în economia de piață – Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre – Atingere adusă concurenței – Recuperare – Încredere legitimă – Obligația de motivare”)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/27

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – easyJet Airline/Comisia
      (Cauza T-8/18) (1)

      („Ajutoare de stat - Sectorul aerian - Ajutor acordat de Italia aeroporturilor din Sardinia - Decizie prin care ajutorul este declarat în parte compatibil și în parte incompatibil cu piața internă - Imputabilitate în sarcina statului - Beneficiari - Avantaj în favoarea companiilor aeriene cocontractante - Principiul operatorului privat în economia de piață - Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre - Atingere adusă concurenței - Recuperare - Încredere legitimă - Obligația de motivare”)
      (2020/C 215/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Regatul Unit) (reprezentanți: P. Willis, solicitor, și J. Rivas Andrés, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati și S. Noë, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei (UE) 2017/1861 a Comisiei din 29 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italia – Compensație pentru aeroporturile din Sardinia privind obligațiile de serviciu public (SIEG) (JO 2017, L 268, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă easyJet Airline Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 94, 12.3.2018.


title: Cauza T-195/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Talanton/Comisia [„Clauză compromisorie – Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) – Contract Perform – Costuri eligibile – Rambursare parțială a sumelor plătite – Exercitare abuzivă a unor drepturi contractuale – Principiul bunei credințe – Încredere legitimă – Sarcina probei – Cerere reconvențională”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/28

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Talanton/Comisia
      (Cauza T-195/18) (1)

      („Clauză compromisorie - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Contract Perform - Costuri eligibile - Rambursare parțială a sumelor plătite - Exercitare abuzivă a unor drepturi contractuale - Principiul bunei credințe - Încredere legitimă - Sarcina probei - Cerere reconvențională”)
      (2020/C 215/33)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Grecia) (reprezentanţi: K. Damis şi M. Angelopoulos, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal şi A. Kyratsou, agenţi, asistaţi de G. Gerapetritis, avocat)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se urmărește constatarea faptului că cheltuielile pe care reclamanta le-a declarat în cadrul acordului de subvenționare nr. 215952 vizând realizarea proiectului intitulat „A sophisticated multi-parametric system for the continuous-effective assessment and monitoring of motor status in parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases”, încheiat în cadrul celui de al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013), erau eligibile și că cererea Comisiei de rambursare a sumelor de 481 835,56 euro și de 29 694,10 euro, în temeiul acordului de subvenționare menționat, constituia o încălcare a obligațiilor contractuale ale acesteia, precum și, pe de altă parte, cerere reconvențională prin care se urmărește obligarea reclamantei la plata sumei de 481 835,56 euro, majorată cu dobânzi.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon la rambursarea către Comisia Europeană, cu titlu de costuri neeligibile, a sumei de 481 835,56 euro, majorată cu dobânzi de întârziere la o rată de 3,5 %, începând de la 26 februarie 2018.

                  3)

                  Obligă Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon la plata către Comisie, cu titlu de indemnizație forfetară, a sumei de 29 694,10 euro, majorată cu dobânzi de întârziere la o rată de de 3,5 %, începând de la 26 februarie 2018.

                  4)

                  Obligă Talanton Anonymi Emporiki – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza T-290/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Agmin Italy/Comisia („Regulament financiar – Excludere de la procedurile de cerere de ofertă și de acordare de subvenții finanțate din bugetul general al Uniunii și de Fondul European de Dezvoltare pentru o durată de trei ani – Principiul imparțialității – Dreptul la apărare – Eroare de apreciere – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate”)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/29

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Agmin Italy/Comisia
      (Cauza T-290/18) (1)

      („Regulament financiar - Excludere de la procedurile de cerere de ofertă și de acordare de subvenții finanțate din bugetul general al Uniunii și de Fondul European de Dezvoltare pentru o durată de trei ani - Principiul imparțialității - Dreptul la apărare - Eroare de apreciere - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate”)
      (2020/C 215/34)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Agmin Italy SpA (Verona, Italia) (reprezentant: F. Guardascione, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Dintilhac şi F. Moro, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei Comisiei din 7 martie 2018 referitoare la excluderea reclamantei timp de trei ani de la participarea la procedurile de cerere de ofertă și de acordare de subvenții, finanțate din bugetul general al Uniunii Europene și de la participarea la procedurile de acordare de fonduri din partea Fondului European de Dezvoltare (FED), precum și publicarea informațiilor referitoare la această excludere.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Agmin Italy SpA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza T-443/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Vogue Peek & Cloppenburg – Denumire comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate – Acord de delimitare – Aplicarea dreptului național de către EUIPO – Suspendarea procedurii administrative – Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 – Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/29

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-443/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Vogue Peek & Cloppenburg - Denumire comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate - Acord de delimitare - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Suspendarea procedurii administrative - Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Eroare vădită de apreciere”)
      (2020/C 215/35)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: A. Renck, M. Petersenn și C. Stöber, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2018 (cauza R 1362/2005-1), privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg (Hamburg) și Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.


title: Cauza T-444/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității și de decădere – Marca Uniunii Europene verbală Peek & Cloppenburg – Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) și articolul 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii Uniunii Europene – Acord de delimitare – Aplicarea dreptului național de către EUIPO – Suspendarea procedurii administrative – Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 – Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/30

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-444/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității și de decădere - Marca Uniunii Europene verbală Peek & Cloppenburg - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 60 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii Uniunii Europene - Acord de delimitare - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Suspendarea procedurii administrative - Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Eroare vădită de apreciere”)
      (2020/C 215/36)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: A. Renck, M. Petersenn și C. Stöber, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2018 (cauza R 522/2006-1) privind o procedură de declarare a nulității și de decădere între Peek & Cloppenburg (Hamburg) și Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  1)

                  Obligă Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.


title: Cauza T-445/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek & Cloppenburg – Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate – Acord de delimitare – Aplicarea dreptului național de către EUIPO – Suspendarea procedurii administrative – Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 – Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/31

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-445/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek & Cloppenburg - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate - Acord de delimitare - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Suspendarea procedurii administrative - Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Eroare vădită de apreciere”)
      (2020/C 215/37)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Germania) (reprezentanţi: A. Renck, M. Petersenn și C. Stöber, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 ianuarie 2018 (cauza R 1270/2007-1) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg (Hambourg) și Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.


title: Cauza T-446/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek & Cloppenburg – Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate – Acord de delimitare – Aplicarea dreptului național de către EUIPO – Suspendarea procedurii administrative – Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 – Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/32

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Cauza T-446/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek & Cloppenburg - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate - Acord de delimitare - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Suspendarea procedurii administrative - Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Eroare vădită de apreciere”)
      (2020/C 215/38)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Germania) (reprezentanţi: A. Renck, M. Petersenn și C. Stöber, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2018 (cauza R 1589/2007-1) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg (Hamburg) și Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 311, 3.9.2018.


title: Cauza T-534/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek – Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate – Acord de delimitare – Aplicarea dreptului național de către EUIPO – Suspendarea procedurii administrative – Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 – Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/32

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek)
      (Cauza T-534/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate - Acord de delimitare - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Suspendarea procedurii administrative - Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Eroare vădită de apreciere”)
      (2020/C 215/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Germania) (reprezentanţi: A. Renck, M. Petersenn și C. Stöber, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 mai 2018 (cauza R 115/2005-1) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg (Hamburg) și Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 392, 29.10.2018.


title: Cauza T-535/18: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek's) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek’s – Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate – Acord de delimitare – Aplicarea dreptului național de către EUIPO – Suspendarea procedurii administrative – Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 – Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/33

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek's)
      (Cauza T-535/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Peek’s - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Coexistența denumirii comerciale naționale și a mărcii solicitate - Acord de delimitare - Aplicarea dreptului național de către EUIPO - Suspendarea procedurii administrative - Articolul 70 din Regulamentul 2017/1001 - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Eroare vădită de apreciere”)
      (2020/C 215/40)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: P. Lange, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg KG (Hamburg, Germania) (reprezentanţi: A. Renck, M. Petersenn și C. Stöber, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 mai 2018 (cauza R 60/2007-1) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg (Hamburg) și Peek & Cloppenburg (Düsseldorf)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 392, 29.10.2018.


title: Cauza T-640/18: Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Intercontact Budapest/CdT [„Contracte de achiziții publice de servicii – Procedură de cerere de ofertă – Prestare de servici de traducere de texte în domeniile financiar și bancar din engleză în maghiară – Clasarea unui ofertant în procedura în cascadă – Articolul 113 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 – Obligația de motivare – Prețul ofertei adjudecatarilor celor mai bine clasați – Refuzul divulgării”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/34

      Hotărârea Tribunalului din 29 aprilie 2020 – Intercontact Budapest/CdT
      (Cauza T-640/18) (1)

      („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servici de traducere de texte în domeniile financiar și bancar din engleză în maghiară - Clasarea unui ofertant în procedura în cascadă - Articolul 113 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 - Obligația de motivare - Prețul ofertei adjudecatarilor celor mai bine clasați - Refuzul divulgării”)
      (2020/C 215/41)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: É. Subasicz, avocat)

         Pârât: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (reprezentant: M. Garnier, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește, în esență, anularea deciziei CdT din 29 august 2018 de clasare a ofertei reclamantei pe a cincea poziție a clasamentului ofertanților reținuți potrivit mecanismului în cascadă în ceea ce privește lotul nr. 12 al anunțului de participare FL/FIN 17.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT) din 29 august 2018 de clasare a ofertei Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) pe a cincea poziție a clasamentului ofertanților reținuți potrivit mecanismului în cascadă în ceea ce privește lotul nr. 12 al anunțului de participare FL/FIN 17.

                  2)

                  Respinge celelalte capete de cerere.

                  3)

                  Obligă CdT la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza T-5/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE) [„Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă PROFI CARE – Motive absolute de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001 – Obligația de motivare”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/35

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE)
      (Cauza T-5/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă PROFI CARE - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001 - Obligația de motivare”)
      (2020/C 215/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Clatronic International GmbH (Kempen, Germania) (reprezentant: O. Löffel, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 octombrie 2018 (cauza R 504/2018-1) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative PROFI CARE

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Clatronic International GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza T-49/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – View/EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS) [„Marcă a Uniunii Europene – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS – Marcă constituită dintr-un slogan publicitar – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/35

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – View/EUIPO (CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS)
      (Cauza T-49/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: View, Inc. (Milpitas, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: G. Tritton, Barrister)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: H. O’Neill şi V. Ruzek, agenţi)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2018 (cauza R 1625/2018-2) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale CREATE DELIGHTFUL HUMAN ENVIRONMENTS

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă View, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza T-63/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Rot Front/EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen” (РОШЕН) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca figurativă РОШЕН – Marca internațională figurativă anterioară ромашки – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/36

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Rot Front/EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen” (РОШЕН)
      (Cauza T-63/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă РОШЕН - Marca internațională figurativă anterioară ромашки - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Rot Front OAO (Moscova, Rusia) (reprezentanţi: M. Geitz şi J. Stock, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Fischer şi H. O’Neill, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kiev, Ucraina) (reprezentant: I. Lukauskienė, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2018 (cauza R 1872/2018-2) privind o procedură de opoziție între Rot Front și Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen”

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 16 noiembrie 2018 (cauza R 1872/2018-2).

                  2)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Rot Front OAO.

                  3)

                  Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza T-86/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – SolNova/EUIPO – Canina Pharma (BIO-INSECT Shocker) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală BIO-INSECT Shocker – Motiv absolut de refuz – Marcă de natură să înșele publicul – Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/37

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – SolNova/EUIPO – Canina Pharma (BIO-INSECT Shocker)
      (Cauza T-86/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală BIO-INSECT Shocker - Motiv absolut de refuz - Marcă de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)
      (2020/C 215/46)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: SolNova AG (Zollikon, Elveția) (reprezentant: P. Lee, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Canina Pharma GmbH (Hamm, Germania) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 decembrie 2018 (cauza R 276/2018-2), privind o procedură de declarare a nulității între SolNova și Canina Pharma

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 decembrie 2018 (cauza R 276/2018-2), în măsura în care privește „[p]roduse biocide destinate fabricării; preparate chimice destinate fabricării de biocide; aditivi chimici pentru insecticide”, cuprinși în clasa 1, și „[d]ezinfectanți; produse pentru distrugerea dăunătorilor; paraziticide; preparate bacteriologice de uz medical sau veterinar; suplimente nutritive; sprayuri medicinale; sprayuri antibacteriene; sprayuri antiinflamatorii; insecticide; substanțe care atrag insectele; sprayuri insectifuge; produse pentru îndepărtarea insectelor; preparate insecticide; regulatori de creștere a insectelor; șervețele impregnate cu produse pentru îndepărtarea insectelor; pudre împotriva puricilor; sprayuri împotriva puricilor; zgărzi anti-purici; preparate anti-purici; zgărzi anti-purici pentru animale; prafuri anti-purici pentru animale; biocide; produse pentru îndepărtarea animalelor; produse veterinare; reactivi de diagnostic veterinar; vaccinuri veterinare; suplimente dietetice de uz veterinar; preparate igienice de uz veterinar”, cuprinși în clasa 5.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Canina Pharma GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de SolNova AG în fața Tribunalului, precum și cheltuielile necesare efectuate de aceasta în legătură cu procedura în fața camerei de recurs a EUIPO.

                  4)

                  SolNova suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată efectuate în fața Tribunalului.

                  5)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza T-156/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Koenig & Bauer/EUIPO (we’re on it) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale we’re on it – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Marcă constituită dintr-un slogan publicitar – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Obligația de motivare – Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/38

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Koenig & Bauer/EUIPO (we’re on it)
      (Cauza T-156/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale we’re on it - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Obligația de motivare - Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 215/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Koenig & Bauer AG (Wurzbourg, Germania) (reprezentanți: B. Reinisch, B. Sorg și M. Ringer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Graul și A. Söder, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 ianuarie 2019 (cauza R 1027/2018-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal we’re on it ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Koenig & Bauer AG la plata cheltuililor de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza T-172/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Cognac Ferrand/EUIPO (Forma unei împletituri pe o sticlă) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene tridimensionale – Forma unei împletituri pe o sticlă – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/39

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Cognac Ferrand/EUIPO (Forma unei împletituri pe o sticlă)
      (Cauza T-172/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene tridimensionale - Forma unei împletituri pe o sticlă - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/48)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Cognac Ferrand (Paris, Franța) (reprezentant: D. Régnier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și V. Ruzek, agenți)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 ianuarie 2019 (cauza R 1640/2018-2) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit de forma unei împletituri pe o sticlă ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Cognac Ferrand la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza T-284/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Wonder Line/EUIPO – De Longhi Benelux (KENWELL) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale KENWELL – Marca Uniunii Europene verbală anterioară KENWOOD – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/39

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Wonder Line/EUIPO – De Longhi Benelux (KENWELL)
      (Cauza T-284/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale KENWELL - Marca Uniunii Europene verbală anterioară KENWOOD - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/49)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Wonder Line, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanți: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: K. Kompari, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: De Longhi Benelux SA (Luxemburg, Luxemburg)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 februarie 2019 (cauza R 1351/2018-2) privind o procedură de opoziție între De Longhi Benelux și Wonder Line

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Wonder Line, SL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 238, 15.7.2019.


title: Cauza T-288/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Divaro/EUIPO – Grendene (IPANEMA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziţie – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative IPANEMA – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Ipanema – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/40

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Divaro/EUIPO – Grendene (IPANEMA)
      (Cauza T-288/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative IPANEMA - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Ipanema - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/50)
      Limba de procedură: spaniola

         Părţile

         Reclamantă: Divaro, SA (Oviedo, Spania) (reprezentanţi: M. Santos Quintana și M. A. Fernández Munárriz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Grendene, SA (Sobral, Brazilia)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 februarie 2019 (cauza R 1785/2018-2) privind o procedură de opoziție între Grendene și Divaro

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 februarie 2019 (cauza R 1785/2018-2), în măsura în care a respins acțiunea introdusă de Divaro, SA pentru „ochelari de protecție”, care fac parte din clasa 9.

                  2)

                  Respinge opoziția pentru integralitatea produselor vizate în cererea de înregistrare, cu excepția „ochelari (optică)”, „rame pentru aceștia din urmă (lentile)” și „ochelari de sport”, care fac parte din clasa 9.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza T-381/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (City Mania) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale City Mania – Marca Uniunii Europene verbală anterioară City Lights – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/41

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (City Mania)
      (Cauza T-381/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale City Mania - Marca Uniunii Europene verbală anterioară City Lights - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Gameloft SE (Paris, Franța)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 aprilie 2019 (cauza R 976/2018-2) privind o procedură de opoziție între adp Gauselmann și Gameloft

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă adp Gauselmann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza T-503/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale XOXO – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterurlui distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/41

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – Global Brand Holdings/EUIPO (XOXO)
      (Cauza T-503/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale XOXO - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterurlui distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 215/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Global Brand Holdings, LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: D. de Marion de Glatigny, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 aprilie 2019 (cauza R 1413/2018-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal XOXO ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Global Brand Holdings, LLC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza T-532/19: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative pantys – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/42

      Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2020 – EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral/EUIPO (pantys)
      (Cauza T-532/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative pantys - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 215/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda (Sorocaba, Brazilia) (reprezentanți: B. Bittner şi U. Heinrich, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 mai 2019 (cauza R 314/2019-5) privind o cerere de înregistrare a mărcii figurative pantys ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă EC Brand Comércio, Importação e Exportação de Vestuário em Geral Ltda la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 312, 16.9.2019.


title: Cauza T-233/20: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2020 – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/43

      Acțiune introdusă la 28 aprilie 2020 – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Cauza T-233/20)
      (2020/C 215/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Rochem Group AG (Zug, Elveţia) (reprezentant: K. Guridi Sedlak, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rochem Marine Srl (Genova, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „R.T.S. ROCHEM Technical Services” – marca Uniunii Europene nr. 12 326 609

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 februarie 2020 în cauza R 1544/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO să adopte o nouă decizie de respingere a cererii de declarare a nulității formulate împotriva mărcii Uniunii Europene nr. 12 326 609, precum și a claselor 11 și 40;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor ale reclamantei.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 64 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-241/20: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2020 – Susta/Parlamentul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/46

      Acțiune introdusă la 27 aprilie 2020 – Susta/Parlamentul
      (Cauza T-241/20)
      (2020/C 215/57)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gianluca Susta (Biella, Italia) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Grosjean, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la depunerea avizelor redactate de Serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantului de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European, referitoare la drepturile reclamantului la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE, întrucât această decizie a pus în aplicare creșterea vârstei care dă dreptul la perceperea pensiei suplimentare (facultativă) datorate reclamantului de 63-65 de ani începând cu 1 ianuarie 2019, instituită prin decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea anulării deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în caz contrar inaplicabilă, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din NASD și, în special, în măsura în care aceasta crește vârsta care dă dreptul la pensia suplimentară (facultativă), exigibilă începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența ratione materiae a Biroului

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor în curs de a fi dobândite”;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor în curs de a fi dobândite și a principiului încrederii legitime

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile în curs de a fi dobândite care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27);

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantului sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-242/20: Acțiune introdusă la 27aprilie 2020 – Frutos Gama/Parlamentul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/48

      Acțiune introdusă la 27aprilie 2020 – Frutos Gama/Parlamentul
      (Cauza T-242/20)
      (2020/C 215/58)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Manuela Frutos Gama (Valverde de Mérida, Spania) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Grosjean, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la depunerea avizelor redactate de Serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantei de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European, referitoare la drepturile reclamantei la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE, întrucât această decizie a pus în aplicare creșterea vârstei care dă dreptul la perceperea pensiei suplimentare (facultativă) datorate reclamantei de 63-65 de ani începând cu 1 ianuarie 2019, instituită prin decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea anulării deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în caz contrar inaplicabilă, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din NASD și, în special, în măsura în care aceasta crește vârsta care dă dreptul la pensia suplimentară (facultativă), exigibilă începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe necompetența ratione materiae a Biroului

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor în curs de a fi dobândite”;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor în curs de a fi dobândite și a principiului încrederii legitime

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile în curs de a fi dobândite care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27);

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantei sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-243/20: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2020 – Galeote/Parlamentul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/49

      Acțiune introdusă la 29 aprilie 2020 – Galeote/Parlamentul
      (Cauza T-243/20)
      (2020/C 215/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gerardo Galeote (Madrid, Spania) (reprezentanţi: A. Schmitt şi A. Grosjean, avocaţi)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la depunerea avizelor redactate de Serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantului de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European, referitoare la drepturile reclamantului la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE, întrucât această decizie a pus în aplicare creșterea vârstei care dă dreptul la perceperea pensiei suplimentare (facultativă) datorate reclamantului de 63-65 de ani începând cu 1 ianuarie 2019, instituită prin decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea anulării deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în caz contrar inaplicabilă, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din NASD și, în special, în măsura în care aceasta crește vârsta care dă dreptul la pensia suplimentară (facultativă), exigibilă începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența ratione materiae a Biroului

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor în curs de a fi dobândite”;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor în curs de a fi dobândite și a principiului încrederii legitime

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile în curs de a fi dobândite care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27);

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantului sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-244/20: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2020 – Marques/Parlamentul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/51

      Acțiune introdusă la 29 aprilie 2020 – Marques/Parlamentul
      (Cauza T-244/20)
      (2020/C 215/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Mário Sérgio Marques (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: A. Schmitt și A. Grosjean, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la depunerea avizelor redactate de Serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantului de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European, referitoare la drepturile reclamantului la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE, întrucât această decizie a pus în aplicare creșterea vârstei care dă dreptul la perceperea pensiei suplimentare (facultativă) datorate reclamantului de 63-65 de ani începând cu 1 ianuarie 2019, instituită prin decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea anulării deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în caz contrar inaplicabilă, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din NASD și, în special, în măsura în care aceasta crește vârsta care dă dreptul la pensia suplimentară (facultativă), exigibilă începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența ratione materiae a Biroului

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor în curs de a fi dobândite”;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor în curs de a fi dobândite și a principiului încrederii legitime

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile în curs de a fi dobândite care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27);

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantului sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-245/20: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2020 – Watson/Parlamentul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/53

      Acțiune introdusă la 29 aprilie 2020 – Watson/Parlamentul
      (Cauza T-245/20)
      (2020/C 215/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Graham R. Watson (Edinburgh, Regatul Unit) (reprezentanţi: A. Schmitt şi A. Grosjean, avocaţi)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      să declare și să hotărască

                  —

                  admisibilitatea prezentei acțiuni;

                  —

                  în măsura în care este necesar, ca măsuri de organizare a procedurii sau ca măsuri de cercetare judecătorească în prezenta cauză, obligarea Parlamentului European la depunerea avizelor redactate de Serviciul juridic al Parlamentului European, care ar fi fost emise la 16 iulie 2018, precum și la 3 decembrie 2018, sub rezerva datei exacte, dar, în orice caz, înainte de adoptarea deciziei luate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2018/C 466/02, Jurnalul Oficial din 28 decembrie 2018, C 466/8);

                  —

                  anularea deciziei individuale atacate, notificată reclamantului de Unitatea „Remunerație și drepturi sociale ale deputaților” din cadrul Direcției Generale Finanțe a Parlamentului European, referitoare la drepturile reclamantului la pensia sa suplimentară (facultativă), în temeiul articolului 263 TFUE, întrucât această decizie a pus în aplicare creșterea vârstei care dă dreptul la perceperea pensiei suplimentare (facultativă) datorate reclamantului de 63-65 de ani începând cu 1 ianuarie 2019, instituită prin decizia Biroului din 10 decembrie 2018 menționată mai sus;

                  —

                  declararea anulării deciziei adoptate de Biroul Parlamentului la 10 decembrie 2018, menționată mai sus, în caz contrar inaplicabilă, în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care aceasta modifică articolul 76 din NASD și, în special, în măsura în care aceasta crește vârsta care dă dreptul la pensia suplimentară (facultativă), exigibilă începând cu 1 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe necompetența ratione materiae a Biroului

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului din 10 decembrie 2018 (denumită în continuare „decizia Biroului”) a fost adoptată cu încălcarea Statutului deputaților în Parlamentul European, adoptat prin Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (JO 2005, L 262, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 28) (denumit în continuare „statutul”). Decizia Biroului este contrară, printre altele, dispozițiilor articolului 27 din statut, care impun păstrarea „drepturilor dobândite” și a „drepturilor în curs de a fi dobândite”;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului creează o taxă prin introducerea unei prelevări speciale de 5 % din valoarea nominală a pensiei, deși crearea unei taxe nu este de competența Biroului, potrivit articolului 223 alineatul (2) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                              —

                              pe de o parte, se reproșează Biroului că a adoptat decizia fără a respecta normele impuse la articolul 223 TFUE;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului este insuficient motivată și încalcă astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 296 al doilea paragraf TFUE și la articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor dobândite și a drepturilor în curs de a fi dobândite și a principiului încrederii legitime

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă drepturile dobândite și drepturile în curs de a fi dobândite care rezultă atât din principiile generale de drept, cât și din statut, care prevede în mod expres că acestea se păstrează „integral” (articolul 27);

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul încrederii legitime.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a principiilor egalității de tratament și nediscriminării

                              —

                              pe de o parte, atingerile aduse drepturilor reclamantului sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite de decizia Biroului;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului trebuie să fie declarată inaplicabilă întrucât încalcă principiile egalității de tratament și nediscriminării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice și pe lipsa unor măsuri tranzitorii

                              —

                              pe de o parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât produce în mod nelegal efecte retroactive;

                              —

                              pe de altă parte, decizia Biroului încalcă principiul securității juridice întrucât a omis să prevadă măsuri tranzitorii.


title: Cauza T-246/20: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2020 – Aerospinning Master Franchising/EUIPO – Mad Dogg Athletics (SPINNING)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/54

      Acțiune introdusă la 27 aprilie 2020 – Aerospinning Master Franchising/EUIPO – Mad Dogg Athletics (SPINNING)
      (Cauza T-246/20)
      (2020/C 215/62)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Aerospinning Master Franchising s. r. o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: K. Labalestra, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mad Dogg Athletics, Inc. (Venice, California, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală SPINNING – marca Uniunii Europene nr. 175 117

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 februarie 2020 în cauza R 369/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                  —

                  încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-249/20: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2020 – Sabra/Consiliul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/55

      Acțiune introdusă la 28 aprilie 2020 – Sabra/Consiliul
      (Cauza T-249/20)
      (2020/C 215/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Abdelkader Sabra (Beirut, Liban) (reprezentanți: M. Lester, QC și A. Bradshaw, Solicitor)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea actelor atacate, în măsura în care i se aplică acestuia;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamantul urmărește anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2020/212 a Consiliului din 17 februarie 2020 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/211 al Consiliului din 17 februarie 2020 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (2).
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă faptul că includerea sa în actele atacate este rezultatul unor erori vădite de apreciere ale Consiliului. În special, reclamantul susține că

                  —

                  nu este un om de afaceri important care acționează în Siria, în sensul articolului 15 alineatul (1a) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 (3);

                  —

                  nu este asociat cu regimul sirian, nu exercită influență asupra acestuia și nu prezintă un risc de eludare, în sensul articolului 15 alineatul (1b) din Regulamentul nr. 36/2012 al Consiliului și

                  —

                  nu acordă sprijin și nici nu beneficiază de sprijin din partea regimului sirian.

         (1)  JO 2020 L 43I, p. 6.

         (2)  JO 2020 L 43I, p. 1.

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO 2012 L 16, p. 1).


title: Cauza T-252/20: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2020 – JU și alții/Consiliul

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/56

      Acțiune introdusă la 23 aprilie 2020 – JU și alții/Consiliul
      (Cauza T-252/20)
      (2020/C 215/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: JU, JV, JW, JY, JZ, KA și KB (reprezentanți: P. Tridimas, Barrister, A. von Westernhagen și D. Harrison, Solicitors)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2020/135 a Consiliului din 30 ianuarie 2020 referitoare la încheierea Acordului privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (1), în măsura în care îi privează pe aceștia, fără consimțământul lor și fără un proces echitabil, de statutul lor de cetățeni ai Uniunii și de drepturile lor care decurg din acesta;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanții susțin că, prin privarea acestora de statutul cetățeniei Uniunii și de drepturile lor fundamentale care decurg din aceasta, Consiliul a încălcat articolele 20 și 23 TFUE, articolul 50 TFUE, articolele 39, 40, 45 și 46, precum și articolele 7 și 19 din Cartă, principiile proporționalității, al egalității de tratament și al încrederii legitime.
      Prin urmare, reclamanții susțin că cetățenia Uniunii este statutul fundamental al resortisanților UE. Ca atare, ea este de natură personală și, odată dobândită, nu este pierdută în mod automat după retragerea Regatului Unit. Reclamanții invocă faptul că nicio persoană nu poate fi privată în mod arbitrar de cetățenia Uniunii pe care o deține și de drepturile care rezultă din aceasta.

         (1)  Decizia (UE) 2020/135 a Consiliului din 30 ianuarie 2020 referitoare la încheierea Acordului privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, JO 2020, L 29, p. 1


title: Cauza T-253/20: Acțiune introdusă la 5 mai 2020 – Oatly/EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/57

      Acțiune introdusă la 5 mai 2020 – Oatly/EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)
      (Cauza T-253/20)
      (2020/C 215/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Oatly AB (Malmö, Suedia) (reprezentant: M. Johansson, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS” – Cererea de înregistrare nr. 18 035 560

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 februarie 2020 în cauza R 2446/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor ale reclamantei în prezenta acțiune.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-254/20: Acțiune introdusă la 5 mai 2020 – Kondyterska korporatsiia „Roshen”/EUIPO – Krasnyj Octyabr (Reprezentarea unui homar)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/57

      Acțiune introdusă la 5 mai 2020 – Kondyterska korporatsiia „Roshen”/EUIPO – Krasnyj Octyabr (Reprezentarea unui homar)
      (Cauza T-254/20)
      (2020/C 215/66)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kiev, Ucraina) (reprezentant: I. Lukauskienė, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Krasnyj Octyabr (Moscova, Rusia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (Reprezentarea unui homar) – marca Uniunii Europene nr. 15 948 185

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 martie 2020 în cauza R 1916/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  aplicarea eronată a dreptului de a fi ascultat, coroborat cu articolul 94 alineatul (1) și cu articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  aplicarea eronată a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  aplicarea eronată a articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  aplicarea eronată a articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  aplicarea eronată a articolului 59 alineatul (3) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-256/20: Acțiune introdusă la 6 mai 2020 – Steinel/EUIPO (GluePro)

text:
               29.6.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/58

      Acțiune introdusă la 6 mai 2020 – Steinel/EUIPO (GluePro)
      (Cauza T-256/20)
      (2020/C 215/67)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Germania) (reprezentanţi: M. Breuer şi K. Freudenstein, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea verbală a Uniunii Europene GluePro – cererea de înregistrare nr. 18 029 161

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 februarie 2020 în cauza R 2516/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.