title: Cauza T-503/15: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Aranynektár/OAPI – Naturval Apícola (Natür-bal)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/43

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Aranynektár/OAPI – Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Cauza T-503/15)
   (2015/C 354/52)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi kft (Dunavarsány, Ungaria) (reprezentant: I. Molnár, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Naturval Apícola, S.L. (Monserrat, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Natür-bal” – cererea de înregistrare nr. 11 374 841

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 iunie 2015 în cauza R 1158/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni;

               —

               modificarea deciziei atacate, respingerea căii de atac a părții care a formulat opoziția împotriva deciziei diviziei de opoziție (Decizia nr. 2 156 383 din 5 martie 2014) și confirmarea deciziei menționate a diviziei de opoziție;

               —

               obligarea părții care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-400/06: Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — ZERO Industry/OAPI — zero International Holding (zerorh+)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/30

         Acțiune introdusă la data de 22 decembrie 2006 — ZERO Industry/OAPI — zero International Holding (zerorh+)
   (Cauza T-400/06)
   (2007/C 56/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: ZERO Industry Srl (Como, Italia) (reprezentant: M. Rapisardi, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: zero International Holding GmbH & Co. KG (Bremen, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei R0985/2005-1 pronunțată de camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, din 5 martie 2006, comunicată reclamantei în 23 octombrie 2006;

               —

               respingerea definitivă a opoziției formulate de reclamantă împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 2004547, în numele Zero Industry Srl;

               —

               obligarea Oficiului de Armonizare în cadrul Pieței Interne la înregistrarea mărcii comunitare depuse de către ZERO Industry Srl;

               —

               obligarea Oficiului de Armonizare în cadrul Pieței Interne sau a oricărei părți care a căzut în pretenții, la plata, în solidar sau individual, a costurilor, cheltuielilor și taxelor pretinse în ambele proceduri în cauză și în procedura de opoziție și în căile de atac în fața Oficiului de Armonizare în cadrul Pieței Interne.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „zerorh+“ pentru produse din clasele 9, 18 și 25 — cererea nr. 2004547

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: zero International Holding GmbH & Co. KG

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă națională „zero“ pentru produse din clasele 18 și 25 și marca verbală națională „zero“ pentru produse din clasa 9

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94
   Reclamanta susține interpretarea greșită de către Camera de recurs a prevederii sus-menționate, întrucât nu a luat în considerare diferențele vizuale, fonetice și conceptuale dintre produsele la care se referă mărcile în conflict.


title: Cauza F-40/15: Acțiune introdusă la 9 martie 2015 – ZZ/Consiliul

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/27

         Acțiune introdusă la 9 martie 2015 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-40/15)
   (2015/C 178/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare a reclamantei pentru anul 2013.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea raportului de evaluare întocmit pentru reclamantă pentru anul 2013;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-92/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV [Trimitere preliminară — Directiva 96/75/CE — Sisteme de navlosire și de stabilire a prețurilor în transportul pe căile navigabile interioare — Domeniu de aplicare — Articolul 1 litera (b) — Noțiunea „transportator” — Articolul 2 — Libertatea de încheiere a contractelor și de negociere a prețurilor]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/3

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 12 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
   (Cauza C-92/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 96/75/CE - Sisteme de navlosire și de stabilire a prețurilor în transportul pe căile navigabile interioare - Domeniu de aplicare - Articolul 1 litera (b) - Noțiunea „transportator” - Articolul 2 - Libertatea de încheiere a contractelor și de negociere a prețurilor])
   (2016/C 462/03)
   Limba de procedură: neerlandeză

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Sven Mathys

      Intimată: De Grave Antverpia NV

      Dispozitivul

   În cadrul activităților de transport pe căile navigabile interioare, articolul 1 litera (b) din Directiva 96/75/CE a Consiliului din 19 noiembrie 1996 privind sistemele de navlosire și de stabilire a prețurilor în transportul național și internațional pe căile navigabile interioare în Comunitate, în măsura în care definește „transportatorul” ca fiind un proprietar sau un operator al uneia sau mai multor nave fluviale, și articolul 2 din această directivă, în măsura în care prevede că, în acest domeniu, contractele se încheie în mod liber între părțile în cauză, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea aplicabilă în litigiul principal, care ar permite unei persoane care nu corespunde acestei definiții să încheie un contract de transport în calitate de transportator.

      (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza T-44/11: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2011 — Italia/Comisia

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/29

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2011 — Italia/Comisia
   (Cauza T-44/11)
   2011/C 80/54
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: L. Ventrella, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în partea care privește Republica Italiană a Deciziei Comisiei din 4 noiembrie 2010 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2010) 7555].

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă trei motive de drept.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură (articolul 269 TFUE, fostul articol 253 CE) sub forma nemotivării. Denaturarea situației de fapt. Încălcarea principiului proporționalității. Încălcarea articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2799/1999 al Comisiei din 17 decembrie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1255/1999 privind acordarea de ajutoare pentru laptele degresat și laptele praf degresat pentru hrana animalelor și vânzarea acestui tip de lapte praf degresat (JO L 340, 31.12.1999, p. 3, Ediție specială 03/vol. 30, p. 184).
               În acest sens, se afirmă că Comisia a adus anumite corecții financiare în sectorul laptelui praf degresat, în temeiul unei aplicări incorecte a reducerilor ajutorului și a sancțiunilor legale. Comisia a considerat, în special, pe baza unei interpretări stricte a articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2799/1999, eronate și neconforme cu spiritul dispoziției, că verificarea trimestrială, efectuată în săptămâna următoare prelevării anormale, nu ar fi ancheta specială prevăzută de reglementarea comunitară, și că prin urmare nu o putea înlocui pe aceasta. În plus, pornind de la cazuri specifice de mică importanță, Comisia a făcut generalizări în ceea ce privește carențe sancționatorii eventuale, absolut ipotetice, din partea autorităților italiene, denaturând astfel situația de fapt. În sfârșit, având în vedere că cuantumul sancțiunilor care nu ar fi fost aplicate sunt cu mult inferioare cuantumului global al penalității pe care Comisia intenționează să o aplice Italiei, nu se poate înțelege motivul aplicării rectificărilor forfetare care, indiferent de situație, sunt disproporționate și exorbitante. Prin urmare, se constată pe lângă nemotivarea evidentă, și încălcarea principiului proporționalității.

               2.

               Cel de al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură (articolul 269 TFUE, fostul articol 253 CE) sub forma nemotivării. Încălcarea principiului proporționalității. Încălcarea articolului 6 alineatul (3) TUE din punct de vedere al încălcării principiului fundamental al protecției încrederii legitime, al securității juridice, al neretroactivității normelor de drept material. Încălcarea articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 a Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, 11.8.2005, p. 1, Ediție specială 14/vol. 1, p. 193). Încălcarea principiului „ne bis in idem”.
               Cu privire la acest aspect, reclamanta afirmă că Comisia, în urma unei anchete inițiate în 2003, a aplicat o corecție financiară acestui stat membru pentru exercițiul financiar 2009, privind organizarea sistemului de recuperare al organismelor de plată, calculată în funcție de valoarea cazurilor care, nefiind soluționate de Comisie, la vremea lor, potrivit normelor comunitare în vigoare la momentul respectiv, au fost considerate de aceasta ca intrând în domeniul de aplicare al noii reglementări, și prin urmare, ca fiind supuse regulii denumite 50-50, introdusă prin Regulamentul (CE) nr. 1290/05. Corecția financiară în discuție este nelegală întrucât a atribuit în sarcina statului membru 50 % din sumele vizate în mod automat, în temeiul articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, aplicat retroactiv în mod ilegal unei anchete asupra gestionării datoriilor având ca obiect în esență „situația constatată în 2002/2003”, astfel cum însăși Comisia a recunoscut în mod expres. În plus, în ceea ce privește cazurile care au făcut obiectul controlului, statului italian i s-a aplicat deja o corecție financiară de 50 %, în temeiul articolului 32 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, prin Decizia C(2007) 1901 a Comisiei din 27 aprilie 2007. Astfel, prin decizia atacată, Comisia aplică, pentru aceleași cazuri și în temeiul acelorași motive, o corecție financiară punctuală suplimentară, reprezentând 100 % din cuantumul creanțelor nerecuperate. Prin urmare, aplicarea, după mai mulți ani, a unei sancțiuni suplimentare de 50 %, este nelegală și disproporționată, încălcându-se în mod vădit principiul „ne bis in idem”.

               3.

               Cel de al treilea motiv este întemeiat pe stingerea puterii sancționatorii a Comisiei. Depășirea termenului rezonabil pentru finalizarea anchetelor în cauză. Încălcarea articolului 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005. Încălcarea principiului „ne bis in idem”.
               Cu titlu subsidiar față de cel de al doilea motiv, în cazul în care articolul 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, aplicat retroactiv de Comisie în anchetele în cauză, ar fi considerat norma de procedură, reclamanta invocă nelegalitatea corecției în discuție în considerarea depășirii termenului de decădere de patru ani, pentru exercitarea puterii sancționatoare a Comisiei. Cu titlu mai subsidiar, reclamanta invocă nelegalitatea corecției menționate, pentru depășirea termenului rezonabil al anchetelor în discuție. Având în vedere că aceste anchete nu au fost încheiate într-un termen rezonabil (au trecut nu mai puțin de opt ani de la deschiderea acestora), bugetului statului i s-a cauzat deja un prejudiciu financiar important în urma Deciziei C(2007) 1901 a Comisiei privind corecția forfetară de 50 %, în ceea ce privește cazurile care fac de asemenea obiectul deciziei atacate, încălcându-se în mod vădit principiul „ne bis in idem”.


title: Cauza C-418/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la 10 august 2011 — TEXDATA Software GmbH

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Innsbruck (Austria) la 10 august 2011 — TEXDATA Software GmbH
   (Cauza C-418/11)
   2011/C 331/11
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: TEXDATA Software GmbH

      Întrebările preliminare

   Se opune dreptul Uniunii, în stadiul său actual, în special

               1.

               libertatea de stabilire, articolele 49 și 54 TFUE;

               2.

               principiul general de drept [articolul 6 alineatul (3) TUE] privind protecția juridică efectivă (principiul efectivității);

               3.

               principiul privind dreptul de a fi audiat conform articolului 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale [articolul 6 alineatul (1) TUE] și conform articolului 6 alineatul (2) din CEDO [articolul 6 alineatul (1) TUE];

               4.

               principiul non bis in idem, prevăzut la articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale; sau

               5.

               prevederile privind sancțiunile în procedurile de publicitate conform articolului 6 din Directiva 68/151/CEE (1), articolului 60a din Directiva 78/660/CEE (2) și articolului 38 alineatul (6) din Directiva 83/349/CEE (3),

         unei reglementări naționale care, în cazul depășirii termenului legal de nouă luni prevăzut pentru întocmirea și publicitatea situației conturilor anuale la instanța competentă în materia registrului comerțului,

               —

               fără acordarea posibilității exprimării punctului de vedere relativ la existența obligației de publicitate și la motivele posibile care au împiedicat publicitatea, în special fără o verificare prealabilă pentru a se stabili dacă situația conturilor anuale a fost deja depusă la instanța competentă în materia registrului comerțului din localitatea unde se află sediul principal; și

               —

               fără a solicita în prealabil în mod individual societății sau organelor sale mandatate să își îndeplinească astfel obligația de publicitate,

         prevede aplicarea imediată de către instanța competentă în materia registrului comerțului a unei sancțiuni pecuniare minime de 700 de euro societății și fiecăruia dintre organele sale mandatate pentru lipsa unei dovezi contrare, utilizând ficțiunea că societatea și organele sale sunt vinovate de neîndeplinirea publicității, și, în cazul neexecutării ulterioare a acestei obligații în termen de două luni, aplicarea unei alte sancțiuni pecuniare minime de 700 de euro societății și organelor sale mandatate, din nou pentru motivul că nu s-a făcut dovada în sens contrar și făcând uz de ficțiunea că societatea și organele sale sunt vinovate de neîndeplinirea publicității?

      (1)  Prima directivă 68/151/CEE a Consiliului din 9 martie 1968 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, JO L 65, p. 8, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 3.

      (2)  A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale, JO L 222, p. 11, versiune modificată, JO 2006, L 224, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 21.

      (3)  A șaptea Directivă 83/349/CEE a Consiliului din 13 iunie 1983 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind conturile consolidate, JO L 193, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 58.


title: Cauza T-121/07: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2007 — Alstom/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/30

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2007 — Alstom/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-121/07)
   (2007/C 140/51)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Alstom (Levallois Perret, Franța) (reprezentanți: J. Derenne, avocat, W. Broere, solicitor, și A. Müller-Rappard, C. Guirado, avocates)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolelor 1 (b), 2 (b) și 2 (c) din decizia atacată;

               —

               în subsidiar, reducerea substanțială a amenzilor aplicate societății Alstom;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz), referitoare la o înțelegere în domeniul proiectelor privind instalații de comutație cu izolație în gaz având ca obiect trucarea cererilor de ofertă privind aceste proiecte, stabilirea prețurilor minime ale ofertelor, atribuirea de cote și de proiecte și schimbul de informații. În subsidiar, reclamanta solicită anularea sau reducerea amenzii care i-a fost aplicată prin decizia atacată.
   În sprijinul pretențiilor sale, reclamanta invocă opt motive.
   Primul este întemeiat pe încălcarea regulilor referitoare la protecția jurisdicțională și a principiului general al „dreptului la un recurs efectiv” prin aceea că, aplicând o amendă solidară la două întreprinderi independente atât din punct de vedere juridic, cât și economic, Comisia ar fi creat o situație în care beneficiul eventual care ar putea rezulta pentru reclamantă dintr-o acțiune împotriva deciziei atacate ar depinde exclusiv de rezultatul unei acțiuni introduse de un terț independent.
   Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea regulilor de drept aplicabile solidarității prin aceea că două întreprinderi între care nu există o legătură juridică ar fi fost ținute de către Comisie răspunzătoare în mod solidar pentru aceeași infracțiune, încălcând principiile securității juridice și al individualității pedepselor.
   Prin al treilea motiv, reclamanta reproșează Comisiei faptul că a încălcat articolul 253 CE prin aceea că nu ar fi explicat de ce elementele prezentate de reclamantă pentru a demonstra absența influenței determinate avute de aceasta asupra filialelor sale deținute în proporție de 100 % nu erau suficiente pentru a răsturna prezumția relativă cu privire la acest subiect.
   Al patrulea motiv invocat de reclamantă este întemeiat pe încălcarea articolului 81 CE și, în special, a regulilor referitoare la posibilitatea de a imputa societăților mamă încălcările comise de filialele lor, precum și a regulilor referitoare la transferul răspunderii pentru încălcări.
   Prin al cincilea motiv, reclamanta invocă faptul că decizia atacată ar încălca regulile aplicabile recunoașterii unor circumstanțe agravante pentru activități de „conducător al înțelegerii”, coroborate cu principiul egalității de tratament. Reclamanta pretinde că în mod greșit Comisia i-a atribut rolul de conducător și că rolul său de „secretar european” al înțelegerii ar fi pur administrativ și nu ar fi de natură să îi confere un rol mai important decât celorlalți participanți la înțelegere. În consecință, reclamanta susține că o eroare de apreciere ar fi fost făcută de Comisie, că aceasta ar fi ignorat regulile aplicabile și că nu ar fi motivat suficient decizia cu privire la acest punct.
   Reclamanta invocă faptul că, în egală măsură, Comisia ar fi încălcat regulile de drept în ceea ce privește proba continuității infracțiunii prin aceea că nu ar fi adus elemente de probă referitoare la fapte suficient de apropiate în timp pentru a stabili o continuitate a infracțiunii.
   Al șaptelea motiv invocat de reclamantă este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare prin aceea că, în opinia sa, decizia atacată s-ar baza pe anumite informații ce nu sunt conținute în comunicarea obiecțiilor făcută de Comisie și cu privire la care Comisia nu ar fi indicat reclamantei care sunt consecințele acestora în cadrul deciziei sale.
   În sfârșit, prin al optulea motiv, reclamanta pretinde că regulile referitoare la calcularea cuantumului de bază al amenzilor ar fi fost încălcate de Comisie prin aceea că decizia atacată ar stabili cuantumul amenzii, pentru întreaga perioadă în care au fost comise încălcări, pe baza cifrei de afaceri realizate în cadrul Spațiului Economic European, în timp ce Acordul SEE nu a intrat în vigoare decât începând cu 1 ianuarie 1994.


title: Cauza C-459/12: Ordonanța președintelui Curții din 26 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Werner Krieger/Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/21

         Ordonanța președintelui Curții din 26 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Werner Krieger/Lebensversicherung AG
   (Cauza C-459/12) (1)

   2014/C 184/28
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 9, 12.1.2013.


title: Cauza C-150/04: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 30 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Danemarcei ( Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat — Libera circulație a lucrătorilor — Libertatea de a presta servicii — Libera circulație a capitalurilor — Libertatea de stabilire — Impozit pe venit — Asigurare de pensie pentru limită de vârstă — Asigurare încheiată cu o instituție de pensii stabilită într-un alt stat membru — Legislație fiscală — Limitarea deductibilității sau a excluderii din venitul impozabil a cotizațiilor plătite în cadrul unei scheme de pensii — Motive imperative de interes public — Eficacitatea controalelor fiscale — Coerența sistemului fiscal — Simetria sistemului fiscal — Convenție fiscală de evitare a dublei impuneri )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 30 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-150/04) (1)

   („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat - Libera circulație a lucrătorilor - Libertatea de a presta servicii - Libera circulație a capitalurilor - Libertatea de stabilire - Impozit pe venit - Asigurare de pensie pentru limită de vârstă - Asigurare încheiată cu o instituție de pensii stabilită într-un alt stat membru - Legislație fiscală - Limitarea deductibilității sau a excluderii din venitul impozabil a cotizațiilor plătite în cadrul unei scheme de pensii - Motive imperative de interes public - Eficacitatea controalelor fiscale - Coerența sistemului fiscal - Simetria sistemului fiscal - Convenție fiscală de evitare a dublei impuneri’)
   (2007/C 82/03)
   Limba de procedură: daneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal, S. Tams și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Regatul Danemarcei (reprezentant: J. Molde, agent)

      Părți interveniente în interesul pârâtei: Regatul Suediei (reprezentant: A. Kruse, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 39 CE, 43 CE, 49 CE și 56 CE — Legislație fiscală care limitează deductibilitatea din venitul impozabil a cotizațiilor de asigurare de pensie pentru limită de vârstă la asigurările încheiate cu o întreprindere stabilită în respectivul stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a unui sistem de asigurări de viață și de pensie care prevede că dreptul de a deduce și dreptul de a exclude cotizațiile din venitul impozabil este recunoscut numai pentru cotizațiile plătite în temeiul unor contracte încheiate cu instituții de pensii stabilite în Danemarca, în timp ce nicio facilitate fiscală de această natură nu se acordă pentru cotizațiile achitate în temeiul unor contracte încheiate cu instituții de pensii stabilite în alte state membre, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolelor 39 CE, 43 CE și 49 CE.

               2)

               Regatul Danemarcei este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 190 din 24.7.2004.


title: Cauza C-89/07: Acțiune introdusă la data de 15 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/23

         Acțiune introdusă la data de 15 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-89/07)
   (2007/C 95/40)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: G. Rozet, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, menținând în legislația sa cerința cetățeniei franceze pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și de ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul francez, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 39 CE;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principale argumente
   În măsura în care cere cetățenia franceză pentru ocuparea funcțiilor de căpitan și ofițer (secund de navă) pe toate vasele care arborează pavilionul francez, legislația franceză nu este conformă dispozițiilor dreptului comunitar privind libera circulație a lucrătorilor, astfel cum au fost interpretate de către Curte în hotărârile sale din 30 septembrie 2003, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (C-405/01) și Anker și alții (C-47/02). Această cerință a cetățeniei nu poate fi impusă decât pentru funcțiile de căpitan și de secund care presupun efectiv, în mod obișnuit, exercitarea prerogativelor de autoritate publică.


title: Cauza C-302/06: Ordonanța Curții (camera a treia) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare a Krajský súd v Prešove — Republica Slovacă) — František Koval'ský/Mesto Prešov, Dopravny podnik Mesta Prešov și alții (Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Protocol adițional la Convenția europeană pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale — Drept de proprietate — Amplasarea unor instalații electrice pe terenuri proprietate privată fără despăgubirea proprietarilor — Necompetența Curții)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/11

         Ordonanța Curții (camera a treia) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare a Krajský súd v Prešove — Republica Slovacă) — František Koval'ský/Mesto Prešov, Dopravny podnik Mesta Prešov și alții
   (Cauza C-302/06) (1)

   (Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare - Protocol adițional la Convenția europeană pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale - Drept de proprietate - Amplasarea unor instalații electrice pe terenuri proprietate privată fără despăgubirea proprietarilor - Necompetența Curții)
   (2007/C 82/22)
   Limba de procedură: slovaca
   Instanța de trimitere
   Krajský súd v Prešove
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: František Koval'ský

      Pârâți: Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov și alții

      Intervenienți: Zuzana Petrová, Ondrej Valla
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Krajský súd v Prešove — Interpretarea articolului 6 din Tratatul UE precum și a articolului 1 din Protocolul adițional la Convenția pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale, semnată la Paris la 20 martie 1952 — Drept de proprietate — Legislație națională care permite instalarea unor construcții electrice pe terenuri proprietate privată fără ca proprietarii să aibă dreptul la despăgubiri
   Dispozitivul
   Curtea de justiție a Comunităților Europene este în mod vădit necompetentă să răspundă la întrebările formulate de către Krajský súd v Prešove V prin hotărârile din 2 mai respectiv 21 iulie 2006.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza T-333/11: Acțiune introdusă la 24 iunie 2011 — Wessang/OAPI — Greinwald (star foods)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/51

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2011 — Wessang/OAPI — Greinwald (star foods)
   (Cauza T-333/11)
   2011/C 269/114
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamant: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Greinwald GmbH (Kempten, Germania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei camerei de recurs a OAPI din 15 aprilie 2011;

               —

               declararea faptului că revine OAPI sarcina să ia măsurile necesare în vederea executării prezentei hotărâri prin care se dispune anularea deciziei menționate anterior și să admită așadar opoziția formulată de domnul Nicolas WESSANG la data de 26 septembrie 2005 împotriva cererii de înregistrare a mărcii STAR FOODS + reprezentare grafică nr. 4 105 615;

               —

               declararea faptului că revine OAPI sarcina să ia măsurile necesare în vederea executării prezentei hotărâri prin care se dispune anularea deciziei menționate anterior și să respingă așadar în totalitate cererea de înregistrare a mărcii STAR FOODS + reprezentare grafică nr. 4 105 615;

               —

               obligarea în solidar a societății GREINWALD GmbH și a OAPI la plata integrală a cheltuielilor de judecată suportate de domnul Nicolas WESSANG în procedura de opoziție, în calea de atac și în prezenta procedură;

               —

               obligarea societății GREINWALD GmbH la totalitatea cheltuielilor de judecată pe care aceasta le-a suportat în procedura de opoziție, în calea de atac și în prezenta procedură;

               —

               obligarea OAPI la totalitatea cheltuielilor de judecată pe care acesta le-a suportat în procedura de opoziție, în calea de atac și în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Greinwald GmbH.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „star foods” pentru produse din clasele 29, 30 și 32 — cererea de înregistrare nr. 4 105 615.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamantul.

      Marca sau semnul invocat: mărcile comunitare figurativă și verbală „STAR SNACKS” pentru produse din clasele 29, 30 și 31.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția; decizie adoptată ca urmare a Hotărârii pronunțate de Tribunal la 11 mai 2010 în cauza T-492/08, Wessang/OAPI — Greinwald (star foods).

      Motivele invocate: reclamantul susține că Tribunalul a considerat că există un risc de confuzie între cele două mărci în conflict și că, pentru acest motiv, camera de recurs avea o competență nediscreționară ca urmare a hotărârii Tribunalului. Reclamantul consideră astfel că, prin faptul că a rejudecat cauza în întregime, camera de recurs și-a depășit competența.


title: Cauza C-302/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Latvija) la 3 iunie 2013 — AS „flyLAL-Lithuanian Airlines” , în lichidare/VAS „Starptautiskā lidosta «Riga» ” , AS „Air Baltic Corporation”

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Latvija) la 3 iunie 2013 — AS „flyLAL-Lithuanian Airlines”, în lichidare/VAS „Starptautiskā lidosta «Riga»”, AS „Air Baltic Corporation”
   (Cauza C-302/13)
   (2013/C 226/10)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: AS „flyLAL-Lithuanian Airlines”, în lichidare

      Pârâte: VAS „Starptautiskā lidosta «Riga»”, AS „Air Baltic Corporation”

      Întrebările preliminare

               1.

               O cauză în care reclamantul solicită acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile suferite și recunoașterea nelegalității comportamentului pârâtelor, în legătură cu un acord nelegal și cu un abuz de poziție dominantă, întemeiat pe aplicarea unor acte normative cu aplicabilitate generală ale altui stat membru trebuie considerată cauză civilă sau comercială în sensul Regulamentului (CE) nr. 44/2001 (1), având în vedere atât faptul că acordul nelegal era nul la momentul încheierii lui, cât și faptul că adoptarea unor acte normative reprezintă o activitate exercitată de stat în domeniul dreptului public (acta iure imperii), căruia i se aplică normele de drept internațional public referitoare la imunitatea de jurisdicție a unui stat în raport cu instanțele altor state?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare (cauza este civilă sau comercială în sensul regulamentului), trebuie să se considere că acțiunea în despăgubire reprezintă o procedură care are ca obiect valabilitatea deciziilor organelor unei societăți în sensul articolului 22 punctul 2 din regulamentul menționat, ceea ce permite să nu se recunoască o hotărâre, în conformitate cu articolul 35 alineatul (1) din acest regulament?

               3.

               În cazul în care obiectul acțiunii în despăgubire intră în domeniul de aplicare al articolului 22 punctul 2 din regulament (Competența exclusivă), instanța statului în care se solicită recunoașterea hotărârii are obligația să verifice dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 35 alineatul (1) din regulament în ipoteza recunoașterii unei hotărâri privind adoptarea unor măsuri de conservare?

               4.

               Clauza de ordine publică prevăzută la articolul 34 punctul 1 din regulament poate fi interpretată în sensul că recunoașterea unei hotărâri privind adoptarea unor măsuri de conservare este contrară ordinii publice a unui stat membru în cazul în care, în primul rând, temeiul principal al adoptării măsurilor de conservare este cuantumul considerabil al sumei indicate în acțiune, care nu a făcut obiectul unui calcul motivat și argumentat și, în al doilea rând, că, dacă această hotărâre este recunoscută și executată, aceasta ar putea cauza pârâtelor un prejudiciu pe care reclamanta, societate aflată în lichidare, nu l-ar putea repara în cazul respingerii acțiunii în despăgubire, ceea ce ar determina în definitiv o afectare a interesele economice ale statului în care se solicită recunoașterea, punând astfel în pericol siguranța acestuia, având în vedere că Republica Letonia deține 100 % din acțiunile Lidosta Rīga și 52,6 % din acțiunile AS Air Baltic Corporation?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-97/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Spania) la 17 februarie 2016 – José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. și Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spania) la 17 februarie 2016 – José María Pérez Retamero/TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. și Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Cauza C-97/16)
   (2016/C 156/38)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: José María Pérez Retamero

      Pârâte: TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. y Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „lucrător mobil”, prevăzută la articolul 3 litera (d) din Directiva 2002/15/CE (1), trebuie interpretată în sensul că se opune unei norme juridice naționale precum articolul 1 alineatul 3 litera g) din Statutul lucrătorilor, care prevede că nu pot fi considerate „lucrători mobili”„persoanele care prestează servicii de transport în temeiul autorizațiilor administrative emise pe numele acestora cu […] vehicule […] aflate în proprietatea lor sau asupra cărora exercită o putere directă de dispoziție […]”?

               2)

               Articolul 3 litera (e) al doilea paragraf din directivă („În sensul prezentei directive, conducătorii auto care nu îndeplinesc aceste criterii sunt supuși acelorași obligații și beneficiază de aceleași drepturi ca cele prevăzute în prezenta directivă pentru lucrătorii mobili”) trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care nu este îndeplinit vreunul dintre criteriile prevăzute pentru ca un lucrător să fie calificat drept „conducător auto independent”, trebuie să se considere că este vorba despre un „lucrător mobil”?

      (1)  Directiva 2002/15/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 privind organizarea timpului de lucru al persoanelor care efectuează activități mobile de transport rutier (JO L 80, p. 35, Ediţie specială, 05/vol. 6, p. 125).


title: Cauza F-90/09: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2009 — Ernotte/Comisia

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/41

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2009 — Ernotte/Comisia
   (Cauza F-90/09)
   2010/C 11/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Frédéric Ernotte (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Defalque, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Obligarea Comisiei la repararea prejudiciului material și moral suferit de reclamant ca urmare a modului în care i-a fost tratat dosarul privind recunoașterea originii accidentale a infarctului pe care l-a suportat.

      Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 96 579,175 euro (majorată cu dobânzile de întârziere a căror cuantum trebuie calculat la dobânda stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte, începând cu 1 ianuarie 2006) cu titlu de reparație a prejudiciului material suferit ca urmare a superficialității și a termenului nejustificat în care Comisia i-a tratat dosarul privind recunoașterea originii accidentale a infarctului suferit la 28 august 2002;

               —

               acordarea de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit de reclamant evaluat cu titlu provizoriu ex aequo et bono la 5 000 euro, sub rezerva majorării sau a diminuării în cursul procedurii;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-271/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 31 mai 2011 — Techniko Epimelitirio Ellados (TEE) și alții/Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypoyrgos Metaforon kai Epikoinonion kai Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 31 mai 2011 — Techniko Epimelitirio Ellados (TEE) și alții/Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypoyrgos Metaforon kai Epikoinonion kai Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon
   (Cauza C-271/11)
   2011/C 232/32
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Techniko Epimelitirio Ellados (TEE), Syllogos Ellinon Diplomatouxon Aeronafpigon Michanikon (SEA), Alexandros Tsiapas, Antonios Oikonomopoulos, Apostolos Batategas, Vasileios Kouloukis, Georgios Oikonomopoulos, Hlias Hliadis, Ionnis Tertigkas, Panellinios Syllogos Aerolimenikon Ypiresias Politikis Aeroporias, Eleni Theodoridou, Ioannis Karnesiotis, Alexandra Efthimiou și Eleni Saatsaki

      Pârâte: Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Metaforon kai Epikoinonion kai Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon

      Întrebările preliminare

               1.

               În temeiul articolului 2 din Regulamentul nr. 2042/2003 coroborat cu dispoziția M.B.902 litera (b) punctul (1) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la acest regulament și având în vedere cele stabilite prin dispoziția AMC M.B.102 litera (c) punctul (1) (nr. 1.1-1.4, 1.6 și 1.7) din capitolul A din secțiunea B a anexei I la Decizia nr. 2003/19/RM/28.11.2003 a EASA privind mijloacele acceptabile de conformitate potrivit Regulamentului nr. 2042/2003, legiuitorul național poate, la stabilirea unor măsuri complementare pentru punerea în aplicare a regulamentului, să repartizeze activitatea de inspecție a aeronavelor, în vederea certificării privind conformitatea cu criteriile de navigabilitate în vigoare, între mai multe categorii/profiluri specifice de inspectori, fiecare dintre ele fiind competentă doar pentru controlul navigabilității aeronavei într-un anumit domeniu? În special, este conformă cu Regulamentul nr. 2042/2003 o dispoziție națională precum cea din speță, prin care se instituie inspectorii de navigabilitate (Airworthiness and Avionics Inspectors), inspectorii pentru operațiunile de zbor (Flight Operations Inspectors), inspectorii pentru siguranța din cabina de pasageri (Cabin Safety Inspectors) și inspectorii pentru diplome și licențe (Licensing Inspectors)?

               2.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este afirmativ, dispoziția M.B.902 litera (b) punctul (1) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003 trebuie să fie interpretată în sensul că fiecare membru al personalului căruia îi sunt atribuite sarcini de inspecție a navigabilității unei aeronave numai pentru un anumit sector trebuie să aibă o experiență de cinci ani în toate domeniile vizând asigurarea menținerii navigabilității aeronavei sau este suficientă o experiență de cinci ani numai cu privire la sarcinile care îi sunt atribuite și la specializarea pe care o deține?

               3.

               În cazul în care se răspunde la această întrebare că este suficient ca personalul de control să aibă o experiență de cinci ani în ceea ce privește sarcinile specifice care îi sunt încredințate, o dispoziție națională precum cea din speță, care prevede ca inspectorii de navigabilitate (Airworthiness and Avionics Inspectors), care sunt responsabili pentru supravegherea și controlul instrumentelor de zbor, pentru aprobarea organismelor de întreținere, precum și a operatorilor de aeronave, conform instrucțiunilor din manualul OACI (doc. 9760), trebuie să aibă o experiență de cel puțin cinci ani într-un atelier de întreținere a aeronavelor și să fi lucrat la întreținerea acestora, corespunde dispoziției M.B.902 litera (b) punctul (1) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003, potrivit căreia personalul de control trebuie să aibă „cel puțin cinci ani de experiență în domeniul menținerii navigabilității”?

               4.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este afirmativ, este conformă cu Regulamentul nr. 2042/2003 o dispoziție națională precum cea din speță, care echivalează titularii unei licențe de întreținere a aeronavelor în conformitate cu partea 66 (anexa III) din regulament cu titularii unei diplome de învățământ superior în domeniul navigației aeriene, stabilind că atât unii, cât și ceilalți trebuie să fi acumulat experiență într-un atelier de întreținere a aeronavelor pentru a putea fi certificați ca inspectori de navigabilitate?

               5.

               În sensul dispoziției M.B.902 litera (b) punctul (1) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003, având în vedere, de asemenea, dispoziția MAC M.B.102 litera (c) punctul 1 nr. 1.4 și 1.5 din capitolul A din secțiunea B a anexei I la Decizia nr. 2003/19/RM/28.11.2003 a EASA privind mijloacele acceptabile de conformitate potrivit Regulamentului nr. 2042/2003, experiența de cinci ani în domeniul menținerii navigabilității include experiența practică dobândită eventual în timpul studiilor pentru obținerea titlului universitar sau contează doar experiența dobândită în muncă, indiferent de studii, înainte de terminarea acestora și după obținerea titlului respectiv?

               6.

               În temeiul aceleiași dispoziții din Regulamentul nr. 2042/2003, experiența de cinci ani în domeniul menținerii navigabilității înseamnă și experiența dobândită prin eventuala îndeplinire, în trecut și înainte de intrarea în vigoare a regulamentului, a sarcinilor de inspecție a navigabilității aeronavelor?

               7.

               În temeiul dispoziției M.B.902 litera (b) punctul (2) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003, pentru ca titularul unei licențe de întreținere a aeronavelor, în conformitate cu partea 66 (anexa III) din Regulamentul nr. 2042/2003, să fie selecționat ca inspector, este necesar să fi primit o instruire suplimentară în domenii legate de navigabilitatea aeronavelor înainte de a fi selecționat sau este suficient să fi primit această instruire după selecția inițială, dar înainte de a prelua funcția de inspector?

               8.

               În temeiul dispoziției M.B.902 litera (b) punctul (3) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003, care prevede ca personalul de control să aibă neapărat o „formare oficială în domeniul aeronautic”, se poate considera că o astfel de formare este constituită dintr-un sistem de formare, stabilit de legiuitorul național, care are următoarele caracteristici: (i) formarea este oferită după selecția inițială a inspectorilor numai pe baza cerințelor formale; (ii) această formare nu se modifică în funcție de cerințele formale ale persoanelor selectate inițial ca inspectori; (iii) în cadrul acestui sistem de formare nu sunt prevăzute procedurile și criteriile de evaluare a elevului, nici un examen final pentru a certifica aptitudinile sale în urma încheierii pregătirii?

               9.

               În temeiul dispoziției M.B.902 litera (b) punctul (4) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003, care prevede ca personalul de control să aibă „un post cu responsabilități corespunzătoare”, poziția ierarhică constituie o condiție indispensabilă pentru a fi certificat ca inspector, în sensul că trebuie să fi deținut, în timpul activității anterioare, un post de rang mai înalt, sau această dispoziție din Regulamentul nr. 2042/2003 trebuie să fie interpretată, având în vedere și dispoziția AMC M.B.902 litera (b) punctul (3) din capitolul A din secțiunea B a anexei I la Decizia nr. 2003/19/RM/28.11.2003 a EASA, în sensul că, după selecția inițială a unei persoane în calitate de inspector, trebuie să i se atribuie acesteia din urmă un post în cadrul autorității competente pentru examinarea navigabilității aeronavelor care să îi dea dreptul să semneze în numele acestei autorități?

               10.

               În cazul în care dispoziția menționată M.B.902 litera (b) punctul (4) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la regulament trebuie să fie interpretată în al doilea sens, potrivit acesteia se consideră conformă cu regulamentul o dispoziție de drept național care prevede că certificarea inspectorului are loc la încheierea formării sale teoretice și practice, iar din acest moment el poate examina navigabilitatea aeronavelor semnând singur documentele privind examinarea și angajând autoritatea competentă?

               11.

               Tot în cazul în care dispoziția M.B.902 litera (b) punctul (4) din capitolul I din secțiunea B a anexei I la Regulamentul nr. 2042/2003 trebuie să fie interpretată în al doilea sens dintre cele menționate anterior, este conformă cu aceasta o dispoziție națională precum cea din speță, care consideră pur preferențială (pentru personalul selectat inițial ca inspector de navigabilitate), cerința promovării anterioare „în grade mai înalte” și „preluarea conducerii unui atelier de întreținere a aeronavelor?”

               12.

               În temeiul Regulamentului nr. 2042/2003, care nu stabilește dacă și în ce condiții cei care au îndeplinit, înainte de intrarea în vigoare a acestuia, sarcinile de control privind navigabilitatea aeronavelor, specifice pentru un inspector, au dreptul să îndeplinească în continuare aceste sarcini și după intrarea în vigoare a regulamentului menționat, legiuitorul național avea obligația să prevadă că cei care îndeplineau aceste funcții la data intrării în vigoare a regulamentului menționat (sau, eventual, mai devreme) trebuiau să fie certificați din nou în mod automat ca inspectori, fără a fi supuși procedurii prealabile de selecție și de evaluare, sau Regulamentul nr. 2042/2003, care are ca scop îmbunătățirea siguranței operatorilor de aeronave, iar nu stabilirea drepturilor profesionale ale lucrătorilor autorităților competente pentru examinarea navigabilității aeronavelor din statul membru, trebuie să fie interpretat în sensul că statele membre au doar posibilitatea, dacă consideră oportun acest lucru, să folosească în continuare, în calitate de inspectori pentru examinarea navigabilității aeronavelor, persoanele care îndeplineau aceste funcții înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat, chiar dacă aceste persoane nu întrunesc condițiile impuse de acesta, având în vedere și prevederile în acest sens ale dispoziției M.B.902 litera (b) punctul (4) din capitolul A din secțiunea B a anexei I la Decizia nr. 2003/19/RM/28.11.2003 a EASA?

               13.

               În cazul în care se declară că, potrivit Regulamentului nr. 2042/2003, statele membre sunt obligate să îi certifice din nou în mod automat ca inspectori, fără o procedură de selecție, pe cei care au îndeplinit aceste sarcini înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat, este compatibilă cu acesta din urmă o dispoziție națională precum cea din speță, care prevede că, pentru a putea fi certificate din nou în calitate de inspectori, aceste persoane trebuie să fi îndeplinit în fapt funcția de inspector nu la data intrării în vigoare a regulamentului menționat, ci după intrarea în vigoare a dispoziției naționale în cauză?


title: Cauza T-373/08: Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Nuova Agricast/Comisia ( „Răspundere extracontractuală — Schemă de ajutoare prevăzută de legislația italiană — Schemă declarată compatibilă cu piața comună — Măsură tranzitorie — Excluderea anumitor întreprinderi — Principiul protecției încrederii legitime — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Lipsă — Necompetență vădită — Acțiune în mod vădit nefondată” )

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/16

         Ordonanța Tribunalului din 24 mai 2011 — Nuova Agricast/Comisia
   (Cauza T-373/08) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Schemă de ajutoare prevăzută de legislația italiană - Schemă declarată compatibilă cu piața comună - Măsură tranzitorie - Excluderea anumitor întreprinderi - Principiul protecției încrederii legitime - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Lipsă - Necompetență vădită - Acțiune în mod vădit nefondată)
   2011/C 219/23
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Italia) (reprezentant: M.A. Calabrese, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și E. Righini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reparare a prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării de către Comisie a Deciziei din 12 iulie 2000 de a nu ridica obiecții împotriva unei scheme de ajutoare pentru investiții în regiunile defavorizate ale Italiei [ajutorul de stat N 715/99 — Italia (SG 2000 D/105754)] și a conduitei Comisiei în cursul procedurii care a precedat adoptarea acestei decizii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Nuova Agricast Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-350/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale civile di Trieste – Italia) – Florin Lazar/Allianz SpA [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 864/2007 — Articolul 4 alineatul (1) — Noțiunile „ţară în care s-a produs prejudiciul”, „prejudiciu” și „efecte indirecte ale faptei ilicite” — Prejudicii suferite personal de un membru al familiei unei persoane decedate ca urmare a unui accident de circulație — Legea aplicabilă]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale civile di Trieste – Italia) – Florin Lazar/Allianz SpA
   (Cauza C-350/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 864/2007 - Articolul 4 alineatul (1) - Noțiunile „ţară în care s-a produs prejudiciul”, „prejudiciu” și „efecte indirecte ale faptei ilicite” - Prejudicii suferite personal de un membru al familiei unei persoane decedate ca urmare a unui accident de circulație - Legea aplicabilă])
   (2016/C 048/03)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale civile di Trieste

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Florin Lazar

      Pârâtă: Allianz SpA

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale (Roma II) trebuie interpretat, pentru a stabili legea aplicabilă obligaţiilor necontractuale care decurg dintr-un accident de circulație, în sensul că pagubele legate de decesul unei persoane într-un astfel de accident survenit în statul membru al instanţei competente și suferite de rudele apropiate ale acesteia care au reședința într-un alt stat membru trebuie să fie calificate drept „efecte indirecte” ale acestui accident, în sensul dispoziției menționate.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-496/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Central Administrativo Sul — Portugalia) — Portugal Telecom SGPS, SA/Fazenda Pública [TVA — A șasea directivă — Articolul 17 alineatele (2) și (19) — Deduceri — Taxă datorată sau achitată pentru servicii achiziționate de o societate holding — Servicii care prezintă o legătură directă, imediată și fără echivoc cu operațiuni impozitate în aval]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/12

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Central Administrativo Sul — Portugalia) — Portugal Telecom SGPS, SA/Fazenda Pública
      (Cauza C-496/11) (1)

      (TVA - A șasea directivă - Articolul 17 alineatele (2) și (19) - Deduceri - Taxă datorată sau achitată pentru servicii achiziționate de o societate holding - Servicii care prezintă o legătură directă, imediată și fără echivoc cu operațiuni impozitate în aval)
      (2012/C 331/18)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Central Administrativo Sul

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Portugal Telecom SGPS, SA

         Pârâtă: Fazenda Pública

         Intervenient: Ministério Público

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Central Administrativo Sul — Interpretarea articolului 17 alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Deduceri — Taxă datorată sau achitată pentru servicii achiziționate de un holding — Servicii care prezintă o legătură directă, imediată și neechivocă cu operațiuni taxate ulterior

         Dispozitivul

      Articolul 17 alineatele (2) și (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că o societate holding precum cea din acțiunea principală, care achiziționează, cu caracter accesoriu față de activitatea sa principală de administrare a părților sociale ale societăților în care deține totalitatea sau o parte a capitalului social, bunuri și servicii pe care le facturează apoi societăților menționate, este autorizată să deducă cuantumul taxei pe valoarea adăugată achitat în amonte, cu condiția ca serviciile achiziționate în amonte să aibă o legătură directă și imediată cu operațiuni economice în aval care dau naștere dreptului de deducere. În cazul în care bunurile și serviciile menționate sunt utilizate de societatea holding pentru a efectua atât operațiuni economice care dau naștere dreptului de deducere, cât și operațiuni economice care nu dau naștere dreptului de deducere, deducerea nu este admisă decât pentru partea din taxa pe valoarea adăugată care este proporțională cu valoarea aferentă primelor operațiuni și administrația fiscală națională este autorizată să prevadă una dintre metodele de stabilire a dreptului de deducere enumerate la articolul 17 alineatul (5) menționat anterior. În cazul în care respectivele bunuri și servicii sunt utilizate atât pentru activități economice, cât și pentru activități neeconomice, articolul 17 alineatul (5) din A șasea directivă 77/388 nu este aplicabil și metodele de deducere și de alocare sunt definite de statele membre, care, în exercitarea acestei competențe, trebuie să țină seama de scopul și de structura celei de A șasea directive 77/388 și, în acest temei, să prevadă o metodă de calcul care să reflecte în mod obiectiv partea reală a cheltuielilor în amonte imputată fiecăreia dintre aceste două activități.

         (1)  JO C 362 din 10.12.2011.


title: Cauza F-110/12: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2012 — ZZ/EMA

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/34

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2012 — ZZ/EMA
   (Cauza F-110/12)
   2012/C 379/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului prin care acesta solicita recalificarea contractului său de agent auxiliar în contract de agent temporar

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele din 21 noiembrie 2011 de respingere a cererii reclamantului prin care acesta solicita recalificarea contractului său de agent auxiliar în contract de agent temporar;

               —

               obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-188/13: Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/30

         Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-188/13) (1)

   2014/C 102/45
   Limba de procedură: slovena
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza C-475/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen — Germania) — Kostas Konstantinides ( „Libera prestare a serviciilor medicale — Prestator care se deplasează într-un alt stat membru pentru a furniza serviciul — Aplicabilitatea normelor deontologice ale statului membru gazdă și, în special, a celor referitoare la onorarii și la publicitate” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen — Germania) — Kostas Konstantinides
   (Cauza C-475/11) (1)

   (Libera prestare a serviciilor medicale - Prestator care se deplasează într-un alt stat membru pentru a furniza serviciul - Aplicabilitatea normelor deontologice ale statului membru gazdă și, în special, a celor referitoare la onorarii și la publicitate)
   2013/C 325/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen

      Părțile din procedura principală

   Kostas Konstantinides

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 5 alineatul (3) și a articolului 6 primul paragraf din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială 05/vol. 8, p. 3) — Libera prestare a serviciilor medicale — Situație în care prestatorul se deplasează într-un alt stat membru pentru a presta serviciul — Aplicabilitatea normelor deontologice ale statului membru gazdă, în special, a celor referitoare la onorarii și la publicitate

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale trebuie interpretat în sensul că nu intră în domeniul de aplicare material al acestuia norme naționale precum cele prevăzute, pe de o parte, la articolul 12 alineatul 1 din Codul de deontologie medicală al landului Hessen, potrivit căruia onorariile trebuie să fie adecvate și, sub rezerva unor dispoziții legale contrare, calculate pe baza clasificării tarifare oficiale a actelor medicale, precum și, pe de altă parte, la articolul 27 alineatul 3 din acest cod, care le interzice medicilor să efectueze orice publicitate contrară eticii profesionale. Totuși, îi revine instanței de trimitere sarcina să verifice, luând în considerare indicațiile furnizate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, dacă normele menționate constituie o restricție în sensul articolului 56 TFUE și, în cazul unui răspuns afirmativ, dacă acestea urmăresc un obiectiv de interes general, sunt de natură să asigure realizarea acestuia și nu depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului urmărit.

               2.

               Articolul 6 litera (a) din Directiva 2005/36 trebuie interpretat în sensul că acesta nu prevede nici normele de conduită, nici procedurile disciplinare care pot fi impuse unui prestator care se deplasează spre teritoriul statului membru gazdă pentru a și exercita, în mod temporar și ocazional, profesia, ci enunță numai că statele membre pot prevedea fie o înregistrare temporară automată, fie o afiliere pro forma la o organizație profesională sau la un organism profesional pentru a facilita punerea în aplicare a dispozițiilor disciplinare în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din această directivă.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza T-644/16: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2016 – ClientEarth/Comisia

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/54

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2016 – ClientEarth/Comisia
   (Cauza T-644/16)
   (2016/C 402/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: O. Brouwer, lawyer, și N. Frey, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei referitoare la refuzul accesului la documentele solicitate în temeiul Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1), astfel cum a fost comunicată reclamantei la 1 iulie 2016 prin scrisoarea cu numărul C(2016) 4286 final;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a celor efectuate de eventuali intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori de drept şi pe o eroare vădită de apreciere care a avut ca rezultat aplicarea necorespunzătoare a excepţiei privind relaţiile internaţionale [articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuţă din Regulamentul nr. 1049/2001], precum şi pe nemotivare:

                           —

                           Comisia nu a dovedit aplicabilitatea excepţiei privind relaţiile internaţionale. În special, aceasta nu a dovedit în ce mod divulgarea unor documente pur juridice care conţin reflecţii asupra dreptului Uniunii Europene poate în sine să dezvăluie obiective strategice urmărite de Uniunea Europeană în cursul negocierilor sau să afecteze poziţia de negociere a Comisiei. Comisia este obligată să respecte supremaţia legii şi nu poate negocia acorduri internaţionale care încalcă dreptul Uniunii Europene. Reclamanta susţine în continuare că articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001 (şi alte excepţii) nu pot fi invocate in perpetuum, şi anume atât timp cât Comisia poartă oriunde negocieri privind alte acorduri internaţionale. În plus, Comisia nu şi-a îndeplinit obligaţia de motivare referitoare la modul în care divulgarea documentelor solicitate ar putea să afecteze specific şi concret interesul public sub aspectul relaţiilor internaţionale.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori de drept şi pe o eroare vădită de apreciere care a avut ca rezultat aplicarea necorespunzătoare a excepţiei privind protecţia consultanţei juridice [articolul 4 alineatul (2) a doua liniuţă din Regulamentul nr. 1049/2001], precum şi pe nemotivare:

                           —

                           Comisia nu a dovedit existenţa unui risc care nu este pur ipotetic şi care poate fi prevăzut în mod rezonabil ca divulgarea documentelor solicitate să afecteze interesul său de a primi consiliere juridică sinceră, obiectivă şi completă.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe erori de drept şi pe o eroare vădită de apreciere care a avut ca rezultat aplicarea necorespunzătoare a excepţiei privind procesul decizional [articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001], precum şi pe nemotivare:

                           —

                           Comisia nu a explicat în ce mod accesul la documentele solicitate ar putea să afecteze specific şi concret procesul decizional.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de drept şi pe o eroare vădită de apreciere care a avut ca rezultat aplicarea necorespunzătoare a testului privind interesul public superior, precum şi pe nemotivare:

                           —

                           Există un interes public superior, întrucât divulgarea ar face posibilă o dezbatere privind accesul la justiţie, în special accesul la (şi rolul) instanţelor naţionale, şi necesitatea menţinerii unităţii şi autonomiei dreptului Uniunii Europene. Aceste subiecte prezintă un interes direct pentru cetăţenii Uniunii Europene şi pentru ONG-uri precum reclamanta.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001 (accesul parţial) şi pentru care se solicită adoptarea unor măsuri de cercetare judecătorească

                           —

                           Reclamanta susţine că Comisia nu a examinat sau, în orice caz, nu a examinat corespunzător cerinţelor legale şi nu a acordat accesul parţial la documentele solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43).


title: Cauza C-429/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 5 august 2015 – Evelyn Danqua/The Minister for Justice and Equality Ireland şi Attorney General

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (Irlanda) la 5 august 2015 – Evelyn Danqua/The Minister for Justice and Equality Ireland şi Attorney General
   (Cauza C-429/15)
   (2015/C 320/31)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Evelyn Danqua

      Pârât: The Minister for Justice and Equality Ireland şi Attorney General

      Cealaltă parte din procedură: Refugee Legal Services

      Întrebările preliminare

               1)

               O cerere de azil, reglementată de legislaţia internă care reflectă obligaţiile unui stat membru potrivit [Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate], poate să fie considerată un element de comparație adecvat pentru o cerere de protecţie subsidiară în lumina principiului echivalenţei?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, este relevant în acest scop faptul că termenul impus pentru cererile de protecţie subsidiară serveşte interesului major de a asigura soluţionarea cererilor de protecţie internaţională într-un termen rezonabil?


title: Cauza C-212/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 9 mai 2011 — Jyske Bank Gibraltar Limited/Administración del Estado

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 9 mai 2011 — Jyske Bank Gibraltar Limited/Administración del Estado
   (Cauza C-212/11)
   2011/C 226/21
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Jyske Bank Gibraltar Limited

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebarea preliminară

   În conformitate cu articolul 22 alineatul (2) din Directiva 2005/60/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului, un stat membru poate impune ca informațiile pe care trebuie să le furnizeze instituțiile de creditare care își defășoară activitatea pe teritoriul acestuia în lipsa unui sediu stabil să fie transmise în mod imperativ și direct autorităților acestuia responsabile cu prevenirea spălării banilor sau, dimpotrivă, ordinul de furnizare a informațiilor trebuie adresat unității de informații financiare din statul membru pe al cărui teritoriu este situată instituția de creditare solicitată?

      (1)  JO L 309, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 214.


title: Cauza T-28/14: Ordonanța Tribunalului din 25 iunie 2014 – José Manuel Baena Grupo/OAPI – Neuman (reprezentarea unui personaj așezat)

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/58

         Ordonanța Tribunalului din 25 iunie 2014 – José Manuel Baena Grupo/OAPI – Neuman (reprezentarea unui personaj așezat)
   (Cauza T-28/14) (1)

   2014/C 303/70
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauzele conexate F-106/13 și F-25/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 octombrie 2015 – DD/FRA (Funcție publică — Personal al FRA — Agent temporar — Raport asupra evoluţiei carierei — Apel intern — Acuzații de discriminare — Acuzații privind represalii în sensul Directivei 2000/43 — Anchetă administrativă — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Mustrare — Articolele 2, 3 și 11 din anexa IX la statut — Rezilierea contractului pe perioadă nedeterminată — Articolul 47 litera (c) punctul (i) din RAA — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/62

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 octombrie 2015 – DD/FRA
   (Cauzele conexate F-106/13 și F-25/14) (1)

   ((Funcție publică - Personal al FRA - Agent temporar - Raport asupra evoluţiei carierei - Apel intern - Acuzații de discriminare - Acuzații privind represalii în sensul Directivei 2000/43 - Anchetă administrativă - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Mustrare - Articolele 2, 3 și 11 din anexa IX la statut - Rezilierea contractului pe perioadă nedeterminată - Articolul 47 litera (c) punctul (i) din RAA - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene))
   (2015/C 381/87)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: DD (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (reprezentanți: M. Kjaerum, agent, și P. Jenkinson, avocat)

      Obiectul

      Cauza F-106/13: Cerere de anulare a deciziei directorului FRA privind aplicarea unei sancțiuni disciplinare reclamantului sub forma unei mustrări

      Cauza F-25/14: Cerere de anulare a deciziei prin care s-a reziliat contractul reclamantului, precum și a deciziei de respingere a reclamației sale și cerere de despăgubiri pentru prejudiciile materiale și morale suferite

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 20 februarie 2013 prin care directorul Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene i-a aplicat o mustrare lui DD.

               2)

               Anulează decizia din 13 iunie 2013 prin care directorul Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene a reziliat contractul de agent temporar pe perioadă nedeterminată al lui DD.

               3)

               Respinge în rest acțiunile formulate în cauzele conexate F-106/13 și F-25/14.

               4)

               Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de DD.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014, p. 46 și JO C 184, 16.6.2014, p. 43.


title: Cauza C-644/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 15 decembrie 2016 – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 15 decembrie 2016 – Synthon BV/Astellas Pharma Inc.
   (Cauza C-644/16)
   (2017/C 086/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Synthon BV

      Intimată: Astellas Pharma Inc.

      Întrebările preliminare

               1)

                           a.

                           Articolul 6 din Directiva privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (1) trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește criteriul care trebuie stabilit pentru aprecierea temeiniciei unei cereri de prezentare a unor dovezi, trebuie să se distingă după cum partea căreia i se solicită să prezinte dovezi este un (presupus) contravenient sau un terț?

                           b.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, sub ce aspecte diferă criteriile respective?

               2)

                           a.

                           În cazul în care împotriva unei cereri de prezentare a unor dovezi se invocă o apărare potrivit căreia dreptul de proprietate intelectuală pe baza căruia se solicită prezentarea acestora este nul (sau nu mai există), temeinicia acestei apărări trebuie apreciată în funcție de același criteriu precum în ceea ce privește problema plauzibilității pretinsei încălcări a acestui drept (presupunând că dreptul de proprietate intelectuală invocat continuă să existe)?

                           b.

                           În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, sub ce aspecte diferă criteriile respective?

                           c.

                           În cadrul răspunsurilor la întrebările 2) a. și 2) b. trebuie să se distingă între situația în care dreptul de proprietate intelectuală în discuție a fost acordat după analiza valabilității sale (ca în cazul unui brevet european) și situația în care acesta a luat naștere în virtutea unei legi (ca în cazul drepturilor de autor)?

      (1)  Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56).


title: Cauza T-21/08: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2008 — Evets/OAPI (QWIK TUNE)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/61

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2008 — Evets/OAPI (QWIK TUNE)
   (Cauza T-21/08)
   (2008/C 64/99)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evets Corporation (Irvine, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: S. Ryan, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei R 604/2007-4 a Camerei a patra de recurs din 4 noiembrie 2007;

               —

               emiterea unei ordonanțe prin care să se declare că cererea de restitutio in integrum a fost prezentată în termenul prevăzut la articolul 78 alineatul (2);

               —

               trimiterea cauzei Camerei a patra de recurs pentru a se pronunța pe fond cu privire la aspectul dacă au fost luate toate măsurile necesare pentru reînnoirea mărcii vizate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca comunitară figurativă „QWIK TUNE” pentru produse și servicii din clasele 9 și 15 — cererea nr. 117 994.

      Decizia examinatorului: refuză cererea de restitutio in integrum și declară ca fiind anulată marca.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul și declară că cererea de restitutio in integrum se consideră ca neprezentată.

      Motivele invocate: motivele și principalele argumente ale reclamantei sunt identice cu cele invocate în cauza T-20/08, Evets/OAPI (DANELECTRO).


title: Cauza C-453/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – procedura penală împotriva A, B (Trimitere preliminară — Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 56 — Locul prestării de servicii — Noțiunea „alte drepturi similare” — Transfer de cote de emisie de gaze cu efect de seră)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – procedura penală împotriva A, B
   (Cauza C-453/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 56 - Locul prestării de servicii - Noțiunea „alte drepturi similare” - Transfer de cote de emisie de gaze cu efect de seră))
   (2017/C 038/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

   A, B

      Cu participarea: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Dispozitivul

   Articolul 56 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că acele „alte drepturi similare” vizate de această dispoziție includ cotele de emisie de gaze cu efect de seră definite la articolul 3 litera (a) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauza C-258/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 mai 2012 — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 24 mai 2012 — Vodafone Omnitel Nv/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Cauza C-258/12)
   2012/C 217/29
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vodafone Omnitel Nv

      Pârâtă: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile comunitare în domeniu, în special dispozițiile prevăzute de Directiva 2002/20/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun normelor naționale indicate de asemenea, în special Legea nr. 266 din 2005, inclusiv în ceea ce privește modul concret de aplicare al acestor norme prin regulament?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).


title: Cauza T-430/15: Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Flowil International Lighting/OAPI – Lorimod Prod Com (Silvania Food)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/38

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Flowil International Lighting/OAPI – Lorimod Prod Com (Silvania Food)
   (Cauza T-430/15)
   (2015/C 320/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Flowil International Lighting (Holding) BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SC Lorimod Prod Com, Srl (Șimleul Silvaniei, România)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Silvania Food” – Cerere de înregistrare nr. 11 042 082

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 mai 2015 în cauza R 616/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-165/12: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2012 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia Europeană

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/17

         Acțiune introdusă la 11 aprilie 2012 — European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia Europeană
   (Cauza T-165/12)
   2012/C 184/30
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei nr. CMS/cms D(2012)/00008 a Comisiei Europene din 8 februarie 2012, notificată reclamantelor la 9 februarie 2012, prin care Comisia Europeană a respins oferta prezentată de acestea în cadrul procedurii restrânse de cerere de ofertă nr. EuropeAid/131431/C/SER/AL și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantele solicită anularea deciziei nr. CMS/cms D(2012)/00008 a Comisiei Europene din 8 februarie 2012, notificată reclamantelor la 9 februarie 2012, prin care Comisia Europeană a respins oferta prezentată de acestea în cadrul procedurii restrânse de cerere de ofertă nr. EuropeAid/131431/C/SER/AL
   Reclamantele susțin că decizia atacată trebuie anulată, în conformitate cu articolul 263 TFUE, ca urmare a încălcării unor norme de drept al Uniunii și, mai exact, pentru următoarele motive:

               1.

               În primul rând, ca urmare a încălcării de către Comisie a principiului transparenței, întrucât, inclusiv după scrisoarea Comisiei din 21 februarie 2012, decizia atacată nu a permis accesul ofertanților la raportul comisiei de evaluare.

               2.

               În al doilea rând, ca urmare a încălcării de către Comisie a obligației de motivare:

                           —

                           întrucât, în ceea ce privește caracteristicile și avantajele ofertei tehnice a ofertantului selecționat, inclusiv după scrisoarea Comisiei din 21 februarie 2012, lipseau cu desăvârșire din decizia atacată atât punctajul detaliat acordat ofertei tehnice a ofertantului selecționat, cât și justificarea punctajului respectiv;

                           —

                           întrucât, în ceea ce privește oferta tehnică a reclamantelor, decizia atacată conținea o motivare absolut insuficientă a punctajului acordat, inclusiv după scrisoarea Comisiei din 21 februarie 2012.


title: Cauza T-543/12: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2014 – Grau Ferrer/OAPI – Rubio Ferrer (Bugui va) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară figurativă Bugui va — Marca figurativă națională anterioară Bugui și marca figurativă comunitară anterioară BUGUI — Motiv relativ de refuz — Respingerea opoziției — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Existența mărcii anterioare — Neluare în considerare a unor elemente de probă prezentate în susținerea opoziției în fața camerei de recurs — Putere de apreciere a camerei de recurs — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr. °207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv” ]

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/27

         Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2014 – Grau Ferrer/OAPI – Rubio Ferrer (Bugui va)
   (Cauza T-543/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară figurativă Bugui va - Marca figurativă națională anterioară Bugui și marca figurativă comunitară anterioară BUGUI - Motiv relativ de refuz - Respingerea opoziției - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Existența mărcii anterioare - Neluare în considerare a unor elemente de probă prezentate în susținerea opoziției în fața camerei de recurs - Putere de apreciere a camerei de recurs - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) din Regulamentul nr.o207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv”])
   (2014/C 439/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamant: Xavier Grau Ferrer (Caldes de Montbui, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Palmero Cabezas și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenienți la Tribunal: Juan Cándido Rubio Ferrer (Xeraco, Spania) și Alberto Rubio Ferrer (Xeraco) (reprezentant: A. Cañizares Doménech, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 11 octombrie 2012 (cauzele conexate R 274/2011-4 și R 520/2011-4) privind o procedură de opoziție între domnul Xavier Grau Ferrer, pe de o parte, și domnii Juan Cándido Rubio Ferrer și Alberto Rubio Ferrer, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 octombrie 2012 (cauzele conexate R 274/2011-4 și R 520/2011-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Xavier Grau Ferrer.

               3)

               Domnii Juan Cándido Rubio Ferrer și Alberto Rubio Ferrer suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza T-353/16: Acțiune introdusă la 28 iunie 2016 – European Social Enterprise Law Association/EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/31

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2016 – European Social Enterprise Law Association/EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION)
   (Cauza T-353/16)
   (2016/C 314/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Social Enterprise Law Association (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: L. Fletcher, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: Marca verbală a Uniunii Europene „EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION” – cererea de înregistrare nr. 14 062 129

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 aprilie 2016 în cauza R 2208/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-532/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Zaragoza (Spania) la 9 octombrie 2015 – Eurosaneamientos S.L. și alții/ArcelorMittal Zaragoza, S.A.

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Zaragoza (Spania) la 9 octombrie 2015 – Eurosaneamientos S.L. și alții/ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
   (Cauza C-532/15)
   (2015/C 429/15)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Zaragoza

      Părțile din procedura principală

      Revizuiente: Eurosaneamientos S.L., Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras S.A.

      Intimată: ArcelorMittal Zaragoza, S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Este conformă cu articolul 4 alineatul (3) [TUE] și cu articolul 101 TFUE o normă juridică adoptată de un stat care impune verificarea de către acesta a modului de stabilire a onorariilor percepute de procuradores, prevăzându-se prin regulament valoarea exactă și obligatorie a acestora și atribuindu-se instanțelor, în special în cazul obligării la plata cheltuielilor de judecată, controlul ulterior în fiecare situație concretă pentru stabilirea acestor onorarii, chiar dacă acest control judiciar se limitează la verificarea aplicării stricte a baremului onorariilor, fără posibilitatea ca, în situații excepționale și prin decizie motivată, să se deroge de la limitele prevăzute de reglementarea privind baremurile respective?

               2)

               Delimitarea noțiunilor „motiv imperativ de interes general”, „proporționalitate” și „necesitate”, prevăzute la articolele [4] și [15] din Directiva privind serviciile în cadrul pieței interne (1), efectuată de Curte, permite ca – în cazul în care există o reglementare națională cu privire la stabilirea valorii serviciilor și o declarație tacită, ca urmare a lipsei unei legislații de transpunere, referitoare la existența unui motiv imperativ de interes general, deși confruntarea cu jurisprudența comunitară nu permite să se afirme acest lucru – instanțele din statele membre să aprecieze că într-o situație concretă există o limitare care nu poate fi justificată de un interes general și, prin urmare, să nu aplice sau să modifice norma juridică prin care este reglementată remunerația percepută de procuradores?

               3)

               Adoptarea unei norme juridice cu aceste caracteristici ar putea fi contrară dreptului la un proces echitabil, astfel cum este interpretat de Curte?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).