title: Cauza C-35/05: Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 15 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH/Ministero delle Finanze (A opta directivă TVA — Articolele 2 și 5 — Persoane plătitoare de impozit care nu sunt stabilite pe teritoriul țării — Taxă plătită fără să fie datorată — Modalități de restituire)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/7

         Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 15 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH/Ministero delle Finanze
   (Cauza C-35/05) (1)

   (A opta directivă TVA - Articolele 2 și 5 - Persoane plătitoare de impozit care nu sunt stabilite pe teritoriul țării - Taxă plătită fără să fie datorată - Modalități de restituire)
   (2007/C 95/10)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH

      Pârât: Ministero delle Finanze
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolelor 2 și 5 din Directiva 79/1072/CEE: A opta Directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Modalități de restituire a taxei pe valoare adăugată persoanelor plătitoare de impozit care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (JO L 331, p. 11) — Taxă plătită fără să fie datorată întrucât a fost facturată din greșeală
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 2 și 5 din cea de a opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării trebuie să fie interpretate în sensul că taxa pe valoare adăugată nedatorată și facturată din greșeală beneficiarului prestațiilor, și ulterior plătită la Trezoreria statului membru în care se găsește locul prestării, nu poate face obiectul restituirii în temeiul acestor prevederi legale.

               2)

               Cu excepția cazurilor expres prevăzute la articolul 21 punctul 1 din cea de a șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, așa cum a fost modificată de Directiva 92/111/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1992, numai furnizorul trebuie să fie considerat obligat la plata taxei pe valoare adăugată către autoritățile fiscale din statul membru în care se găsește locul prestării.

               3)

                           —

                           Principiile neutralității, efectivității și nediscriminării nu se opun unei legislații naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, conform căreia numai furnizorul poate solicita autorităților fiscale restituirea sumelor plătite cu titlu de taxă pe valoarea adăugată fără să fie datorate, iar persoana căreia i-au fost prestate serviciile poate exercita o acțiune de drept civil în restituirea plății nedatorate împotriva acestui furnizor. Totuși, în cazul în care restituirea taxei pe valoare adăugată devine imposibilă sau excesiv de dificilă, statele membre trebuie să prevadă instrumentele necesare pentru a permite persoanei căreia i-au fost prestate serviciile să recupereze taxa facturată fără să fie datorată, în vederea respectării principiului efectivității.

                           —

                           Legislația națională în materie de impozitare directă nu afectează răspunsul dat la această întrebare.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza T-161/15: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Brinkmann (Steel Trading) și alții/Comisia și BCE

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/68

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Brinkmann (Steel Trading) și alții/Comisia și BCE
   (Cauza T-161/15)
   (2015/C 294/83)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Brinkmann Steel Trading) Ltd (Londra, Regatul Unit); Dalmar investments Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice); Darlows Consultants Ltd (Nassau, Bahamas); Forestborne Ltd (Tortola); International Corporate Management Company SA (Luxemburg, Luxemburg); Kraxis Investments Ltd (Nicosia, Cipru); Magnamox Management Ltd (Nicosia); Megamatic Technologies Ltd (Nicosia); Windward Yachting Ltd (Sliema, Malta); Chupit Ltd (Nicosia); Coburg Investments (Overseas) Ltd (Nicosia); First Trade International Ltd (Tortola); Fitinvest Ltd (Limassol, Cipru); Halman Consultants (Overseas) Ltd (Tortola); Limtan Investments Ltd (Lanarca, Cipru); Minnesota Trading Ltd (Nicosia); Protoconsult Ltd (Nicosia); Transcoal Trading Ltd (Nicosia) și Veft Management Ltd (Nicosia) (reprezentant: R. Nowinski, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Obligarea Uniunii Europene la repararea prejudiciului suferit de reclamante în urma adoptării și a aplicării Memorandumul de înțelegere privind condițiile specifice de politică economică, prin cuantumurile indicate în cererea introductivă sau printr-un cuantum pe care Curtea îl va considera că se cuvine reclamantelor;

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate pentru introducerea prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și a articolului 21 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale, întrucât Comisia și BCE au discriminat Cipru în mod nelegal și prin urmare, i-au discriminat pe deponenții băncilor din Cipru.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o nelegalitate săvârșită de Comisie și de BCE, întrucât au încălcat dreptul deponenților la garantarea proprietății, astfel cum este prevăzută în Carta drepturilor fundamentale, și

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană întrucât Comisia și BCE au săvârșit o nelegalitate întrucât nu au respectat principiul proporționalității prin redactarea Memorandumului de înțelegere privind condițiile specifice de politică economică negociat de Comisie și de BCE sub autoritatea Mecanismului european de stabilitate.


title: Cauza T-230/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Republica Finlanda/Comisia Comunităților Europene ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Regim de control al ajutoarelor pe suprafață acordate în anumite regiuni — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Republica Finlanda/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-230/04) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Regim de control al ajutoarelor pe suprafață acordate în anumite regiuni - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară’)
   (2007/C 247/38)
   Limba de procedură: finlandeza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Finlanda (reprezentanți: inițial A. Guimaraes-Purokoski și T. Pynnä, ulterior A. Guimaraes-Purokoski și E. Bygglin, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Huttunen și L. Visaggio, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2004/136/CE a Comisiei din 4 februarie 2004 privind înlăturarea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de către statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 40, p. 31), în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Finlanda în cadrul ajutoarelor pe suprafață acordate în anumite regiuni, din cauza aplicării unui regim de control nesatisfăcător.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 146, 29.5.2004 (fosta cauză C-162/04).


title: Cauza C-151/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2000/60/CE — Cadrul comunitar pentru o politică comunitară în domeniul apei — Transpunerea articolului 4 alineatul (8), a articolului 7 alineatul (2), a articolului 10 alineatele (1) și (2), precum și a punctelor 1.3 și 1.4 din anexa V la Directiva 2000/60 — Bazine hidrografice intracomunitare și intercomunitare — Articolul 149 alineatul 3 in fine din Constituția spaniolă — Normă supletivă]

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-151/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2000/60/CE - Cadrul comunitar pentru o politică comunitară în domeniul apei - Transpunerea articolului 4 alineatul (8), a articolului 7 alineatul (2), a articolului 10 alineatele (1) și (2), precum și a punctelor 1.3 și 1.4 din anexa V la Directiva 2000/60 - Bazine hidrografice intracomunitare și intercomunitare - Articolul 149 alineatul 3 in fine din Constituția spaniolă - Normă supletivă)
   2013/C 367/14
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana, E. Manhaeve și B. Simon, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 4 alineatul (8), a articolului 7 alineatul (2), a articolului 10 alineatele (1) și (2) și a punctelor 1.3 și 1.4 din anexa V la Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193) — Obiective ecologice — Ape utilizate pentru captarea apei potabile — Ape de suprafață — Bazine hidrografice intracomunitare

      Dispozitivul

               1.

               Prin neluarea tuturor măsurilor necesare pentru a transpune articolul 4 alineatul (8), articolul 7 alineatul (2), articolul 10 alineatele (1) și (2), precum și punctul 1.3 și punctul 1.4.1 subpunctele (i)-(iii) din anexa V la Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, la care face trimitere articolul 8 alineatul (2) din aceasta, în ceea ce privește bazinele hidrografice intracomunitare situate în afara Cataloniei, precum și articolul 7 alineatul (2) și articolul 10 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/60, în ceea ce privește bazinele hidrografice intracomunitare situate în Catalonia, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 174, 16.6.2012.


title: Cauza C-414/13 P: Recurs introdus la 22 iulie 2013 de Reber Holding GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 mai 2013 în cauza T-530/10, Reber Holding GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               12.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/3

         Recurs introdus la 22 iulie 2013 de Reber Holding GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 16 mai 2013 în cauza T-530/10, Reber Holding GmbH & Co. KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-414/13 P)
   2013/C 298/05
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Reber Holding GmbH & Co. KG (reprezentanți: O. Spuhler, M. Geitz, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Anna Klusmeier

      Concluziile recurentei

               I.

               Anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal la 16 mai 2013 în cauza T-530/10 și declararea nulității Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI;

               II.

               Cu titlu subsidiar,
               anularea Hotărârii citate la punctul I. și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               III.

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă încălcarea dreptului comunitar material, încălcare care a constat în verificarea și aprecierea incompletă a situației de fapt subiacente. În opinia recurentei, Tribunalul nu a apreciat situația de fapt subiacentă care i-a fost prezentată numai într-un mod incomplet, ceea ce constituie o eroare de drept (Hotărârea Curții din 24 iunie 2010, C-51/09 P, Becker/Harman International Industries (1)). Această eroare poate fi invocată în fața Curții în cadrul unui recurs (a se vedea Hotărârea Curții din 16 iunie 2010, C-317/10 P, Union Investment Privatfonds/UniCredito Italiano (2)).
   În hotărârea atacată, Tribunalul pornește de la premisa că declarația dată sub jurământ care i-a fost remisă nu cuprindea trimiteri la celelalte mijloace de probă prezentate. Această constatare este inexactă. Reiese cu claritate din declarația dată sub jurământ că în cuprinsul acesteia se face trimitere la celelalte mijloace de probă prezentate. Astfel, Tribunalul nu a verificat și nu a apreciat în mod complet declarația sub jurământ care i-a fost prezentată. Din această cauză, hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept care poate fi invocată în procedura de recurs.
   În cazul în care Tribunalul ar fi verificat și apreciat în mod complet declarația sub jurământ care i-a fost prezentată, ar fi trebuit să se pronunțe în sensul utilizării celor două mărci invocate în susținerea opoziției, de natură să asigure menținerea drepturilor dobândite în sensul dispozițiilor coroborate ale articolului 42 alineatul (2) prima teză și ale articolului 42 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară (denumit în continuare „RMC”) (3). Prin urmare, Hotărârea atacată încalcă și dispozițiile coroborate ale articolului 42 alineatul (2) prima teză și a articolului 42 alineatul (3) din RMC.
   În plus, hotărârea atacată încalcă de asemenea articolul 15 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din RMC. Astfel, Tribunalul pornește în mod eronat de la ideea că intimata nu utilizat marca oponentă nr. 115 1 678, „W. Amadeus Mozart”, ca marcă.

      (1)  Rec., p. I-5805.

      (2)  Rep., 2011, p. I-5471.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 40/1994 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-145/14: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – adidas/OAPI – Shoe Branding Europe (Două benzi paralele aplicate pe încălțăminte) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare de poziție constând în două benzi paralele aplicate pe încălțăminte — Mărci comunitare și naționale figurative și înregistrare internațională anterioară reprezentând trei benzi paralele aplicate pe încălțăminte și pe îmbrăcăminte — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/12

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – adidas/OAPI – Shoe Branding Europe (Două benzi paralele aplicate pe încălțăminte)
   (Cauza T-145/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare de poziție constând în două benzi paralele aplicate pe încălțăminte - Mărci comunitare și naționale figurative și înregistrare internațională anterioară reprezentând trei benzi paralele aplicate pe încălțăminte și pe îmbrăcăminte - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 221/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: adidas AG (Herzogenaurach, Germania) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați, ulterior I. Fowler, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: P. Bullock și N. Bambara, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Shoe Branding Europe BVBA (Audenarde, Belgia) (reprezentant: J. Løje, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 28 noiembrie 2013 (cauza R 1208/2012-2) privind o procedură de opoziție între adidas AG și Shoe Branding Europe BVBA

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 noiembrie 2013 (cauza R 1208/2012-2).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de adidas AG.

               3)

               Shoe Branding Europe BVBA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza T-337/14: Acțiune introdusă la 8 mai 2014 – „Rezon” OOD/OAPI – mobile.international GmbH (mobile.de proMotor)

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/24

         Acțiune introdusă la 8 mai 2014 – „Rezon” OOD/OAPI – mobile.international GmbH (mobile.de proMotor)
   (Cauza T-337/14)
   2014/C 245/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Rezon OOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentanți: P. Kanchev și T. Ignatova, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: mobile.international GmbH (Dreilinden, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 februarie 2014 în cauza R 950/2013-1;

               —

               admiterea concluziilor formulate de reclamantă în fața diviziilor și camerelor de recurs ale OAPI;

               —

               admiterea în totalitate a cererii sale de declarare a nulității mărcii comunitare mobile.international GmbH;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               autorizarea desemnării unor experți în vederea întocmirii unei expertize scrise referitoare la problemele legate de mijloacele de probă ridicate în cadrul acțiunii.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „mobile.de proMotor” pentru servicii din clasele 35, 38, 41 și 42 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4 896 643

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cauză de nulitate relativă întemeiată pe dispozițiile articolului 53 alineatul (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 78 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 76 din acest regulament și cu norma 22 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2868/95; încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009; conflict, ținând seama de extinderea Uniunii Europene, între marca comunitară înregistrată ulterior extinderii și o marcă națională înregistrată anterior acestei extinderi


title: Cauza F-59/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 8 martie 2011 — De Nicola/Banca Europeană de Investiții (Funcție publică — Personalul Băncii Europene de Investiții — Evaluare — Promovare — Competența Tribunalului — Admisibilitate — Decizie implicită de respingere — Directivă internă — Reprezentant al personalului — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/27

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 8 martie 2011 — De Nicola/Banca Europeană de Investiții
   (Cauza F-59/09) (1)

   (Funcție publică - Personalul Băncii Europene de Investiții - Evaluare - Promovare - Competența Tribunalului - Admisibilitate - Decizie implicită de respingere - Directivă internă - Reprezentant al personalului - Principiul respectării dreptului la apărare)
   2011/C 130/54
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams și F. Martin, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea promovărilor decise la 29 aprilie 2008 care nu includ numele reclamantului, precum și a evaluării reclamantului pentru anul 2007. Pe de altă parte, anularea deciziei Comisiei de apel de a rămâne sesizată, în pofida unei cereri de recuzare. În sfârșit, stabilirea faptului că reclamantul este victimă a hărțuirii morale, precum și obligarea pârâtei să înceteze actele de hărțuire și să repare prejudiciul moral și material.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Raportul de evaluare pentru 2007 și decizia prin care se refuză promovarea domnului De Nicola.

               2.

               Respinge restul concluziilor formulate în cadrul acțiunii.

               3.

               Domnul De Nicola și Banca Europeană de Investiții suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009, p. 49.


title: Cauza C-298/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 16 iunie 2014 – Alain Laurent Brouillard/Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 16 iunie 2014 – Alain Laurent Brouillard/Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge
   (Cauza C-298/14)
   2014/C 303/30
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alain Laurent Brouillard

      Pârât: Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation, État belge

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 45 și 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și Directiva 2005/36/CE din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1) trebuie interpretate în sensul că se aplică într-o situație în care un resortisant de cetățenie belgiană, care are reședința în Belgia și care nu a desfășurat o activitate profesională în alt stat membru, se prevalează în susținerea cererii sale de participare la un concurs pentru ocuparea unor posturi de referenți juridici la Cour de cassation din Belgia de o diplomă eliberată de o universitate franceză, și anume o diplomă de master în drept, economie, gestiune, cu finalitate profesională, mențiune drept privat, specialitate jurist-lingvist, eliberată la 22 noiembrie 2010 de Universitatea franceză din Poitiers?

               2)

               Funcția de referent juridic la Cour de cassation din Belgia, pentru care articolul 259duodecies din Codul judiciar prevede că numirea este subordonată condiției de a fi doctor sau licențiat în drept, este o profesie reglementată în sensul articolului 3 din Directiva 2005/36, citată anterior, din 7 septembrie 2005?

               3)

               Funcția de referent juridic la Cour de cassation, ale cărui atribuții sunt definite de articolul 135bis din Codul judiciar, reprezintă o încadrare în administrația publică în sensul articolului 45 alineatul (4) TFUE, iar aplicarea articolelor 45 și 49 TFUE, precum și a Directivei 2005/36 din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale este, prin urmare, exclusă de articolul 45 alineatul (4), citat anterior?

               4)

               În cazul în care articolele 45 și 49 TFUE, precum și Directiva 2005/36 din 7 septembrie 2005 sunt aplicabile în speță, aceste norme trebuie interpretate în sensul că se opun ca juriul de recrutare de referenți juridici la Cour de cassation să condiționeze participarea la acest concurs de deținerea unei diplome de doctor sau de licență în drept acordată de o universitate belgiană sau de recunoașterea, de către Communauté française, competentă în domeniul educației, a echivalării academice a diplomei de master, eliberată reclamantului de Universitatea franceză din Poitiers, cu un grad de doctor, de licențiat sau de master în drept acordat de o universitate belgiană?

               5)

               În cazul în care articolele 45 și 49 TFUE, precum și Directiva 2005/36 din 7 septembrie 2005 sunt aplicabile în speță, aceste norme trebuie interpretate în sensul că impun juriului de recrutare de referenți juridici la Cour de cassation să compare calificările reclamantului, care rezultă din diplomele sale, precum și din experiența sa profesională, cu cele pe care le implică gradul de doctor sau de licențiat în drept, acordat de o universitate belgiană și, dacă este cazul, să îi impună o măsură compensatorie prevăzută la articolul 14 din Directiva 2005/36?

      (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22Ediție specială 05/vol. 8, p. 3).


title: Cauza C-257/16: Ordonanța președintelui Curții din 18 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Köln – Germania) – Elke Roch, Jürgen Roch/Germanwings GmbH

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/21

      Ordonanța președintelui Curții din 18 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Köln – Germania) – Elke Roch, Jürgen Roch/Germanwings GmbH
      (Cauza C-257/16) (1)

      (2016/C 454/39)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-126/17: Acțiune introdusă la 27 februarie 2017 – Consorzio IB Innovation/Comisia

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/47

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2017 – Consorzio IB Innovation/Comisia
   (Cauza T-126/17)
   (2017/C 121/68)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Consorzio IB Innovation (Bentivoglio, Italia) (reprezentanți: A. Masutti și P. Manzini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea caracterului eronat al interpretării și al aplicării GA CONTAIN și ale GA ICARGO efectuată de Comisie prin admiterea raportului auditorului, în raport cu toate aspectele evidențiate în acțiune;

               —

               constatarea, în consecință, a faptului că reclamantul a interpretat și a aplicat corect GA CONTAIN și GA ICARGO

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune se înscrie în problematica legată de cauza T-84/17, Consorzio IBI Innovation/Comisia. Acea acțiune era îndreptată împotriva Deciziei din 30 noiembrie 2016 a Comisiei Europene, Direcția Generală Cercetare și Inovare (Ares 2016 – 6711369), prin care aceasta din urmă a reținut că IBI era obligat la restituirea sumei de 294 925,43 euro în legătură cu contractul 261679-CONTAIN și a sumei de 155 482,91 euro în legătură cu contractul 288383-ICARGO, precum și la verificarea existenței unor erori sistematice în legătură cu o serie de contracte ulterioare.
   Reclamantul contestă interpretarea dată de Comisie contratelor în cauză.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe interpretarea eronată și contradictorie a noțiunilor „beneficiar” și „terț”, cu încălcarea Grant Agreement (contractul de subvenție, denumit în continuare „GA”) și a General Conditions (condițiile generale, denumite în continuare „GC”) cuprinse în anexa II la GA.

                           —

                           Se susține în această privință că un consorțiu nu este o entitate unică, ci un grup de întreprinderi sau o „entitate colectivă” și că nici în GA, nici în GC care figurează în anexa II la acesta, nu se afirmă că o societate integrată în consorțiu ar fi un terț în raport cu un beneficiar al GA dacă cele două persoane au o personalitate juridică diferită.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 din GA CONTAIN și a articolului 9 din GA ICARGO săvârșită de auditor și de Comisie în legătură cu dreptul aplicabil acestor contracte și aplicarea unor norme extracontractuale și neobligatorii din punct de vedere juridic.

                           —

                           Se susține în această privință că raportul auditorului validat de Comisie se bazează pe o interpretare a GA lipsită de temei în textul contractelor și în normele juridice care le sunt aplicabile. În schimb, aceasta se sprijină numai pe un „manual de instrucțiuni” elaborat de serviciile Comisiei. Acest document, elaborat unilateral, nu poate avea întâietate în fața normelor convenite între părți;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe interpretarea și aplicarea eronate ale articolului II.15.2.c din anexele II la GA CONTAIN și la ICARGO.

                           —

                           Se susține în această privință că sistemul de predare a conturilor aferente costurilor indirecte referitoare la anumiți consultanți in-house ai IBI care au recurs la munca la distanță nu poate fi considerat corect.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe cererea de revizuire a contractelor nesupuse unui audit, care nu se întemeiază pe nicio dispoziție contractuală

                           —

                           Se susține în această privință că nu este clar în temeiul cărei clauze contractuale din GA ICARGO și CONTAIN, incluziv anexele la acestea, Comisia ar avea dreptul că solicite IBOI o verificare precisă și detaliată a tuturor acordurilor la care IBI ar fi participat în cadrul Celui de al șaptelea program-cadru. Astfel, Comisia, care presupune că erorile constatate în cadrul auditului ar fi sistematice, solicită IBI să indice dacă lista este completă și, dacă este cazul, să o completeze cu proiectele care lipsesc, precum și să verifice dacă astfel de erori sistematice ar fi prezente în rapoartele financiare aferente acestora.


title: Cauza F-56/10: Acțiune introdusă la 9 iulie 2010 — Hecq/Comisia

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/43

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2010 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-56/10)
   ()
   2010/C 246/77
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei prin care se refuză rambursarea integrală a anumitor cheltuieli și onorarii medicale

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate la 20 octombrie 2009 de biroul lichidatorului din Bruxelles al Casei de Asigurări de Sănătate, sub forma decontului nr. 171, prin care i se refuză reclamantului rambursarea integrală a patru consultații la un medic generalist, la 17 februarie, la 2 aprilie, la 23 aprilie și la 11 mai 2009, a două consultații la un medic specialist, la 6 aprilie și la 15 iunie 2009, precum și a două achiziții de medicamente prescrise de psihiatrul Vandenborre, la 22 iunie și la 22 septembrie 2009;

               —

               anularea, atât cât este necesar, a deciziei adoptate de AIPN la 13 aprilie 2010, în măsura în care aceasta respinge reclamația formulată de reclamant la 20 ianuarie 2010 împotriva deciziei menționate, din 20 octombrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-507/14: Acțiune introdusă la 1 iulie 2014 – Vidmar și alții/Uniunea Europeană

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/46

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2014 – Vidmar și alții/Uniunea Europeană
   (Cauza T-507/14)
   2014/C 303/54
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Reclamanți: Vedran Vidmar (Zagreb, Croația), Saša Čaldarević (Zagreb), Irena Glogovšek (Zagreb), Gordana Grancarić (Zagreb), Martina Grgec (Zagreb), Ines Grubišić (Vranjic, Croația), Sunčica Horvat Peris (Karlovac, Croația), Zlatko Ilak (Samobor, Croația), Mirjana Jelavić (Virovitica, Croația), Romuald Kantoci (Pregrada, Croația), Svjetlana Klobučar (Zagreb), Ivan Kobaš (Županja, Croația), Zlatko Kovačić (Sesvete, Croația), Tihana Kušeta Šerić (Split, Croația), Damir Lemaić (Zagreb), Željko Ljubičić (Solin, Croația), Gordana Mahovac (Nova Gradiška, Croația), Martina Majcen (Krapina, Croația), Višnja Merdžo (Rijeka, Croația), Tomislav Perić (Zagreb), Darko Radić (Zagreb), Damjan Saridžić (Zagreb), Darko Graf (Zagreb) (reprezentant: D. Graf, avocat)

      Pârâtă: Uniunea Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Printr-o hotărâre interlocutorie, obligarea Uniunii Europene, potrivit articolului 340 al doilea paragraf din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, să repare în întregime prejudiciul material suferit de toți reclamanții în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2012 și data de începere a activității lor de agenți publici de executare croați în conformitate cu articolul 36 alineatul (1) și cu anexa VII punctul 1 din actul de aderare, care sunt obligatorii din punct de vedere juridic pentru toate cele 28 de state semnatare ale Tratatului privind aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană din 9 decembrie 2011, precum și pentru Comisia Europeană, acest prejudiciu rezultând din faptul că Comisia Europeană nu și-a îndeplinit obligația de control (monitorizare) care i-a fost conferită prin articolul 36 alineatele (1) și (2) din actul de aderare și care era menită să asigure că Republica Croația își va respecta angajamentul de a garanta începerea exercitării funcțiilor agenților publici de executare croați de la 1 ianuarie 2012, angajament luat cu ocazia negocierilor privind aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană în cadrul capitolului 23 – „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale” și care a fost înscris în Anexa VII punctul 1 din Actul de aderare, „Angajamente specifice asumate de Republica Croația în cadrul negocierilor de aderare”, care prevede: „1. Să asigure în continuare punerea în aplicare efectivă a strategiei sale de reformă judiciară și a planului de acțiune”.

               —

               suspendarea dezbaterilor cu privire la cuantumul întregului prejudiciu material a cărui reparare este solicitată de reclamanți Uniunii Europene în cadrul prezentei acțiuni până la momentul în care hotărârea interlocutorie dobândește autoritate de lucru judecat;

               —

               după ce hotărârea interlocutorie menționată la prima liniuță va fi dobândit autoritate de lucru judecat și după încheierea dezbaterilor și a administrării probelor privind determinarea cuantumului întregului prejudiciu material a cărui reparare este solicitată de reclamanți în cadrul prezentei acțiuni, obligarea Uniunii Europene la plata de despăgubiri în favoarea fiecăruia dintre reclamanți pentru prejudiciul material suferit ca o consecință a omisiunii nelegale a Comisiei, astfel cum a fost prezentată la prima liniuță, și anume pentru întreaga pagubă efectivă (damnum emergens) și pentru întregul folos nerealizat (lucrum cessans), suferite de reclamanți în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2012 și data la care Tribunalul va adresa solicitările corespunzătoare Ministerului de Finanțe și Ministerului Justiției din Republica Croația, în cuantum de 6 00  000 de euro pentru fiecare an civil și pentru fiecare reclamant, cu dobânzi de întârziere de 12 % pe an, calculate astfel:

                           —

                           de la 1 ianuarie 2012 și până la plata efectivă a întregii pagube efective;

                           —

                           de la 1 ianuarie 2013 până la plata efectivă a întregului folos nerealizat de reclamanți în anul 2012;

                           —

                           de la 1 ianuarie 2014 până la plata efectivă a întregului folos nerealizat de reclamanți în anul 2013;

                           —

                           de la 1 ianuarie 2015 până la plata efectivă a întregului folos nerealizat de reclamanți în anul 2014;

               —

               după ce hotărârea interlocutorie menționată la prima liniuță va fi dobândit autoritate de lucru judecat și după încheierea dezbaterilor și a administrării probelor corespunzătoare pentru determinarea cuantumului solicitat în speță, obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de fiecare dintre reclamanți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă motive care sunt în esență identice cu cele care au fost invocate în cadrul cauzei T-109/14, Škugor și alții/Uniunea Europeană (1).

      (1)  JO C 142, p. 38


title: Cauza T — 371/08 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 iunie 2009 — Nijs/Curtea de Conturi ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Decizie de numire a superiorului recurentului — Concurs intern — Alegeri ale comitetului de personal — Decizie de a nu promova recurentul în cadrul exercițiului 2006 — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat )

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/17

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 iunie 2009 — Nijs/Curtea de Conturi
   (Cauza T — 371/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Decizie de numire a superiorului recurentului - Concurs intern - Alegeri ale comitetului de personal - Decizie de a nu promova recurentul în cadrul exercițiului 2006 - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)
   2009/C 233/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: F. Rollinger și A. Hertzog, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și J. Vermer, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalul Funcției Publice al Uniunii Europene (Camera a doua) din 26 iunie 2008 în cauza F-5/07 Nijs/Curtea de Conturi, (F-5/07, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Bart Nijs la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Curtea de Conturi a Comunităților Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza C-357/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 31 iulie 2007 — The Queen la cererea TNT Post UK Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs și Royal Mail Group Ltd

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/12

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 31 iulie 2007 — The Queen la cererea TNT Post UK Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs și Royal Mail Group Ltd
   (Cauza C-357/07)
   (2007/C 247/15)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: TNT Post UK Ltd

      Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Parte interesată: Royal Mail Group Ltd
   Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Cum trebuie interpretată expresia „serviciile poștale publice” din articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din a șasea directivă TVA (Directiva 77/388/CEE) (1) (în prezent articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112 (2))?

                           b)

                           Interpretarea acestei expresii este afectată de faptul că serviciile poștale într-un stat membru au fost liberalizate, că nu există servicii rezervate în sensul Directivei Consiliului 97/67/CE (3), astfel cum a fost modificată, și că există un furnizor de servicii universal desemnat care a fost notificat Comisiei potrivit acestei directive (așa cum este Royal Mail în Regatul Unit)?

                           c)

                           În împrejurările prezentei cauze (care sunt expuse la litera b) de mai sus) această expresie cuprinde

                                       (i)

                                       numai pe unicul furnizor universal de servicii (așa cum este Royal Mail în Regatul Unit) sau

                                       (ii)

                                       de asemenea un operator poștal privat (așa cum este TNT Post)?

               2)

               În împrejurările prezentei cauze, articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din a șasea directivă (în prezent articolul 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112) trebuie interpretat ca solicitând sau permițând unui stat membru să excepteze toate serviciile poștale furnizate de către „serviciile poștale publice”?

               3)

               Dacă statelor membre li se solicită sau li se permite să excepteze unele, dar nu toate serviciile furnizate de „serviciile poștale publice”, prin raportare la ce criterii trebuie să fie identificate aceste servicii?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, 13.6.1977, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, 11.12.2006, p. 1).

      (3)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO L 15, 21.1.1998, p. 14).


title: Cauza T-377/14: Acțiune introdusă la 30 mai 2014 – Ezz/Consiliul

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/27

         Acțiune introdusă la 30 mai 2014 – Ezz/Consiliul
   (Cauza T-377/14)
   2014/C 245/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gizeh, Egipt) (reprezentanți: J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe și A. Yehia, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea Deciziei 2014/153/PESC în măsura în care prin aceasta sunt prelungite, până la 22 martie 2015, măsurile restrictive îndreptate împotriva reclamantului care figurează în Decizia 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive, care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-375/14, Al Naggar/Consiliul.


title: Cauza C-326/05 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2007 — Industrias Químicas del Vallés, SA/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Neincluderea metalaxilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Retragerea autorizațiilor acordate produselor de uz fitosanitar care conțin această substanță activă — Schimbarea înțelesului neîndoielnic al elementelor de probă — Eroare vădită de apreciere)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2007 — Industrias Químicas del Vallés, SA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-326/05 P) (1)

   (Recurs - Neincluderea metalaxilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Retragerea autorizațiilor acordate produselor de uz fitosanitar care conțin această substanță activă - Schimbarea înțelesului neîndoielnic al elementelor de probă - Eroare vădită de apreciere)
   (2007/C 235/08)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Industrias Químicas del Vallés, SA (reprezentanți: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas și J. Sabater Marotias, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Doherty și S. Pardo Quintillán, agenți)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 28 iunie 2005, Industrias Químicas del Vallés/Comisia (T-158/03) prin s-a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2003/308/CE a Comisiei din 2 mai 2003 privind neînscrierea metalaxilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor acordate pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță activă (JO L 113, p. 8)
   Dispozitivul

               1)

               Anulează hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 28 iunie 2005, Industrias Químicas del Vallés/Comisia (T-158/03).

               2)

               Anulează Decizia 2003/308/CE a Comisiei din 2 mai 2003 privind neînscrierea metalaxilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor acordate pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță activă.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată ocazionate de procedura desfășurată la prezenta instanță și în primă instanță, inclusiv a celor aferente procedurilor privind măsurile provizorii desfășurate atât la Curte, cât și la Tribunal.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza C-415/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Nocera Inferiore (Italia) la 10 septembrie 2007 — Lodato Gennaro & C. SpA/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale ordinario di Nocera Inferiore (Italia) la 10 septembrie 2007 — Lodato Gennaro & C. SpA/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI
   (Cauza C-415/07)
   (2007/C 283/30)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale ordinario di Nocera Inferiore
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Lodato Gennaro & C. SpA

      Pârât: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI
   Întrebările preliminare
   Dreptul comunitar, astfel cum rezultă din Orientările privind ajutoarele pentru ocuparea forței de muncă, din Orientările privind ajutoarele de stat cu destinație regională și din Regulamentul (CE) nr. 2204/2002 (1) al Comisiei din 5 decembrie 2002, trebuie să fie interpretat în sensul că, pentru a verifica dacă a existat o creștere a numărului locurilor de muncă, trebuie să se compare media UMA (unități de muncă pe an) din anul anterior recrutării cu media UMA din anul următor recrutării, sau, din contră, trebuie interpretat în sensul că este necesar ori numai posibil să se efectueze comparația între media UMA din anul anterior recrutării și datele exacte privind forța de muncă existentă în întreprindere la data recrutării?

      (1)  JO L 337, p. 3.


title: Cauza T-293/11: Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Holcim (Germania) și Holcim/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/24

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Holcim (Germania) și Holcim/Comisia
   (Cauza T-293/11)
   2011/C 238/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Holcim AG (Hamburg, Germania) și Holcim Ltd (Zürich, Elveția) (reprezentanți: P. Niggemann și K. Gaßner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 2363 final a Comisiei din 30 martie 2011 în cadrul unei proceduri conform articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului, cazul 39520 — ciment și produse conexe;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv: lipsa unei notificări valide a deciziei atacate

                           —

                           În opinia reclamantelor, pârâta a obținut, înaintea adoptării deciziei atacate, de la toate societățile vizate ale grupului Holcim mandate de reprezentare eliberate primei reclamante, precum și declarații în sensul alegerii limbii engleze ca limbă de lucru. Cu toate acestea, decizia atacată a avut ca destinatar a doua reclamantă, însă a fost „notificată” primei reclamante deși în niciun moment nu a existat o împuternicire corespunzătoare. Limba de lucru a societății Holcim Ltd și a marii majorități a celorlalte societăți ale grupului ar fi engleza, astfel încât nu au putut lua suficient cunoștință de decizia atacată.

               2.

               Al doilea motiv: un termen de răspuns prea scurt și refuzul unei prelungiri a termenului

                           —

                           Decizia atacată se referă la numeroase informații detaliate cu privire la cele 15 societăți ale grupului (date privind tranzacțiile, importurile și exporturile, producția, cotele de piață, etc.) pentru o perioadă de 10 ani. Reclamantele — pe baza proiectului de decizie — ar fi indicat pârâtei în detaliu și destul de devreme că termenul de 12 săptămâni prevăzut pentru a răspunde cererii de informații este cu mult prea scurt. Ținând seama de durata procedurii (care durează deja de doi ani și jumătate) și de buna cooperare de care au dat dovadă reclamantele, ar fi fost necesară o prelungire a termenului. Pârâta a complicat și întârziat colectarea datelor redactând decizia atacată în germană deși reclamantele au fost de acord ca limba engleză să fie în continuare limba de procedură, două treimi din societățile grupului neputând astfel lucra corect.

               3.

               Al treilea motiv: obligarea Holcim să furnizeze informații de care nu dispune în forma solicitată
               Decizia atacată impune difuzarea de date și informații substanțiale de care reclamantele nu dispun în forma solicitată. În plus, decizia atacată solicită date care, din diverse motive, printre care o modificare pe plan informatic, nu pot fi culese decât prin utilizarea de mijloace exorbitante în materie de personal și de timp. Această muncă nu ar fi cuprinsă în obligația de furnizare de informații.

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea obligației de motivare
               Nici investigația ca atare, nici alegerea metodelor de investigare (care duc la aplicarea unei amenzi) nu sunt temeinic motivate în decizia atacată.

               5.

               Al cincilea motiv: încălcarea principiului necesității mijloacelor utilizate
               Reclamantele ar fi răspuns până în prezent în mod detaliat și complet tuturor cererilor de informații adresate, astfel încât nu ar fi existat niciun motiv să fie aleasă procedura de informare formală (care duce la aplicarea unei amenzi) în locul procedurii de informare informale, mai puțin strictă.

               6.

               Al șaselea motiv: încălcarea principiului preciziei
               Numeroase puncte ale deciziei atacate nu ar preciza suficient informațiile solicitate, ceea ce este numai în defavoarea reclamantelor.

               7.

               Al șaptelea motiv: încălcarea principiului proporționalității
               După doi ani și jumătate de procedură, obiecția pârâtei este în continuare formulată vag și nu este concretă, astfel încât colectarea unui volum de date atât de mare și de detaliat ar fi disproporționată, în special luând în considerare faptul că au fost solicitate de mai multe ori date comparabile sub forme diferite. Refuzul pârâtei de a prelungi termenul este vădit disproporționat având în vedere durata procedurii care durează deja de doi ani și jumătate.

               8.

               A optulea motiv: necompetența Comisiei în raport cu societatea Holcim (Česko) a.s. în legătură cu întrebările de dinaintea aderării Republicii Cehe la Uniunea Europeană
               Solicitarea de date pentru perioada de dinaintea aderării unui stat la UE nu ar fi admisibilă.


title: Cauza C-300/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalia) — Vítor Hugo Marques Almeida/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel [Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directiva 72/166/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — Directiva 84/5/CEE — Articolul 2 alineatul (1) — Directiva 90/232/CEE — Articolul 1 — Dreptul la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Răspunderea civilă a asiguratului — Contribuția victimei la producerea prejudiciului — Limitarea dreptului la despăgubire]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalia) — Vítor Hugo Marques Almeida/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel
   (Cauza C-300/10) (1)

   (Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Directiva 84/5/CEE - Articolul 2 alineatul (1) - Directiva 90/232/CEE - Articolul 1 - Dreptul la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Răspunderea civilă a asiguratului - Contribuția victimei la producerea prejudiciului - Limitarea dreptului la despăgubire)
   2012/C 399/02
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Vítor Hugo Marques Almeida

      Pârâți: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunal da Relação de Guimarães — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare pentru această răspundere (JO L 103, p. 1, Ediție specială 06/vol. 01, p. 10), a articolului 2 alineatul (1) din a doua Directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983, a doua directivă privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare pentru această răspundere (JO 1984, L 8, p. 17) și a articolului 1 din a treia Directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990, a treia directivă privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru daunele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială 06/vol. 01, p. 240) — Coliziune între două vehicule ce nu este imputabilă niciunuia dintre conducătorii auto — Pasager al unuia dintre vehicule care a contribuit la producerea daunelor suferite de el însuși — Răspunderea pentru riscul lucrului — Dispoziții de drept intern care prevăd posibilitatea de a refuza acordarea sau de a limita dreptul la despăgubirea pasagerilor victime ale accidentelor auto care au contribuit la producerea daunelor.

      Dispozitivul

   În circumstanțe precum cele din acțiunea principală, articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, articolul 2 alineatul (1) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule și articolul 1 din A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale care, în caz de coliziune între două autovehicule soldată cu vătămarea corporală a pasagerului unuia dintre autovehicule, fără să poată fi reținută vreo culpă a conducătorilor acestor autovehicule, permit limitarea sau excluderea răspunderii civile a asiguraților.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza T-562/15: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Federcaccia Toscana și alții/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/53

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2015 – Federcaccia Toscana și alții/Comisia
   (Cauza T-562/15)
   (2015/C 381/64)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Federcaccia Toscana (Firenze, Italia), Moreno Periccioli (Volterra, Italia), Arcicaccia Toscana (Firenze, Italia), Fabio Lupi (Cascina, Italia), Associazione dei Migratoristi Italiani per la conservazione dell'ambiente naturale (ANUU) – TOSCANA (Cerreto Guidi, Italia), Franco Bindi (Cerreto Guidi, Italia) (reprezentant: A. Bruni, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               să constate și să declare că Comisia Europeană a comis o eroare prin faptul că nu a examinat datele inițiale referitoare la Key Concepts dobândite de Italia în ceea ce privește debutul migrației prenupțiale a speciilor sitarul de pădure, sturzul cântător și cocoșarul și să le compare cu aceleași date dobândite de Franța, neîndeplinindu-și astfel obligația care îi revine de a elabora date transnaționale coerente cu privire la aceste trei specii migratoare în medii omogene din punct de vedere teritorial, geografic și climatic;

               —

               să constate și să declare că Comisia Europeană a comis o eroare prin faptul că nu a actualizat datele italiene referitoare la Key Concepts în ceea ce privește debutul migrației prenupțiale a speciilor sitarul de pădure, sturzul cântător și cocoșarul, aliniindu-le și armonizându-le cu aceleași date franceze considerate corecte și legale, stabilind că momentul migrației prenupțiale a celor trei specii menționate mai sus începe în a doua decadă a lunii februarie și în Italia;

               —

               să constate și să declare că Comisia a impus, în lipsa unor ipoteze valide și corecte, că în Italia, și în special în Toscana, au fost introduse limitări nejustificate în ceea ce privește vânătoarea sitarului de pădure, a sturzului cântător și a cocoșarului în raport cu autorizarea din Franța, în special din Corsica, prin care a fost anticipată astfel la 20 ianuarie încheierea perioadei de vânătoare în Toscana în ceea ce privește cele trei specii migratoare în discuție;

               —

               să constate și să declare nelegalitatea, ca urmare a unui tratament diferit aplicat de statele membre și/sau regiunile statelor membre și în lipsa unor ipoteze, a procedurii EU PILOT nr. 6955/14/ENVI deschise de Comisie numai față de statul italian fără a avea în paralel aceeași inițiativă față de Franța și fără a desfășura nicio investigație preliminară care să permită colectarea informațiilor coerente care să justifice decalarea cu o lună a debutului efectiv estimat al migrației prenupțiale a sitarului de pădure, a sturzului cântător și a cocoșarului în Corsica (20 februarie) în raport cu debutul migrației prenupțiale în Toscana (20 ianuarie);

               —

               să constate și să declare ilegală abținerea de a acționa a Comisiei Europene în ceea ce privește actul de punere în întârziere care i-a fost notificat de asociațiile reclamante la 29 mai 2015, și să constate și să declare pe de altă parte caracterul evaziv al răspunsului său din 9 septembrie 2015 transmis prin scrisoarea nr. ENV.D.2/MC-GM/vf/Ares(2015)3758354;

               —

               obligarea Comisiei la alinierea datelor italiene cu privire la Key Concepts referitoare la debutul migrației prenupțiale a speciilor sitarul de pădure, sturzul cântător și cocoșarul la datele franceze referitoare la Key Concepts corespunzătoare, pentru a stabili astfel debutul acestei migrări în a doua decadă a lunii februarie;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la alinierea datelor italiene cu privire la Key Concepts referitoare la debutul migrației prenupțiale a speciilor sitarul de pădure, sturzul cântător și cocoșarul în Toscana cu datele franceze referitoare la Key Concepts corespunzătoare, pentru a stabili astfel debutul acestei migrări în a doua decadă a lunii februarie;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciilor suferite și care pot fi suferite ulterior de asociațiile cinegetice reclamante ca urmare a comportamentelor necorespunzătoare și a abținerilor sale de a acționa, în cuantumul pe care Tribunalul îl va considera adecvat și echitabil.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are în principal ca obiect să se constate abținerile de a acționa ale Comisiei, în sensul că a omis în mod ilegal să acționeze în ceea ce privește cererea din 29 mai 2015 prin care asociațiile reclamante i-au adresat o punere în întârziere pentru a efectua actualizarea Key Concepts italiene și modificarea, în consecință, a datei de la care începe migrația prenupțială a speciilor sitarul de pădure, sturzul cântător și cocoșarul, reținând în această privință a doua decadă a lunii februarie.
   În susținerea acțiunii lor, reclamantele invocă invaliditatea, lipsa de fiabilitate și caracterul contestabil al datelor referitoare la Key Concepts pentru Italia în ceea ce privește debutul migrației prenupțiale a speciilor sitarul de pădure, sturzul cântător și cocoșarul care prezintă incoerențe vădite în comparație cu datele care prives calte state membre sau regiuni din alte state membre caracterizate de condiții uniforme din punct de vedere geografic, de mediu și climatic și care vizează aceeași arie de distribuție și zonă de hibernare constituită de bazinul mediteranean.

               —

               Reclamantele arată că Comisia și-a încălcat obligația de a efectua actualizarea și ajustarea periodică a datelor referitoare la Key Concepts și de a lua măsurile destinate să garanteze aplicarea uniformă a tratatelor pe întreg teritoriul Uniunii, fără discriminare între State membre.

               —

               În plus, acestea consideră că comportamentul eronat al Comisiei, calificat drept defectuos și de natură să constituie o abținere de a acționa, reprezintă de asemenea o încălcare a articolului 17 alineatul (1) TUE, a articolelor 192 TFUE și 291 TFUE, a considerentului (4) și a articolelor 7, 10 și 16 din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 20, p. 7), a punctului 2.5.13 din Ghidul privind vânătoarea în temeiul Directivei 79/409/CEE a Consiliului privind conservarea păsărilor sălbatice (devenită Directiva 2009/147/CE), a Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, p. 13), a articolului 4 alineatul (2) și a articolului 9 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și a articolului 18 TFUE.


title: Cauza T-364/12: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – Harper Hygienics/OAPI – Clinique Laboratories (CLEANIC Kindii) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CLEANIC Kindii — Mărcile comunitare verbale anterioare CLINIQUE — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Profit obținut în mod necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/28

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2015 – Harper Hygienics/OAPI – Clinique Laboratories (CLEANIC Kindii)
   (Cauza T-364/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CLEANIC Kindii - Mărcile comunitare verbale anterioare CLINIQUE - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Profit obținut în mod necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 213/48)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Harper Hygienics S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: inițial R. Rumpel, ulterior D. Rzążewska și G. Pietras, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. Renck, avocați, și K. Hughes, solicitor, ulterior K. Hugues)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 mai 2012 (cauza R 1135/2011-1) privind o procedură de opoziție între Clinique Laboratories, LLC și Harper Hygienics S.A.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Harper Hygienics S.A. la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-440/08: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2008 — 1-2-3.TV/OAPI — Zweites Deutsches Fernsehen și Televersal Film- und Fernseh-Produktion (1-2-3.TV)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/34

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2008 — 1-2-3.TV/OAPI — Zweites Deutsches Fernsehen și Televersal Film- und Fernseh-Produktion (1-2-3.TV)
   (Cauza T-440/08)
   (2008/C 327/62)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: 1-2-3.TV GmbH (Unterföhring, Germania) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde și E.N. Gómez, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zweites Deutsches Fernsehen (Mainz, Germania) și Televersal Film- und Fernseh-Produktion GmbH (Hamburg, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei R 1076/2007-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2008, și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „1-2-3.TV”, pentru servicii clasificate în clasele 35, 38 și 41 — Cerere de înregistrare nr. 3 763 133

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Zweites Deutsches Fernsehen și Televersal Film- und Fernseh-Produktion GmbH

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca figurativă națională „1, 2 ODER 3 ZDF-ORF-SFDRS” pentru produse și servicii clasificate în clasele 3, 5, 9, 12, 14, 16, 18, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 32, 35, 38, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: Admiterea în parte a opoziției

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât, datorită impresiei globale diferite, între mărcile în opoziție nu există niciun risc de confuzie.


title: Cauza T-10/11 P: Recurs introdus la 3 ianuarie 2011 de Gerhard Birkhoff împotriva Hotărârii pronunțate la 27 octombrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-60/09, Gerhard Birkhoff/Comisia Europeană

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/34

         Recurs introdus la 3 ianuarie 2011 de Gerhard Birkhoff împotriva Hotărârii pronunțate la 27 octombrie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-60/09, Gerhard Birkhoff/Comisia Europeană
   (Cauza T-10/11 P)
   2011/C 55/60
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Germania) (reprezentant: C. Inzillo, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Obiectul prezentei cauze îl reprezintă anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate în cauza F-60/09, Birkhoff/Comisia, prin care s-a respins acțiunea îndreptată împotriva deciziei pârâtei, care a refuzat prelungirea plății alocației pentru copilul aflat în întreținere, pe care recurentul o percepea din anul 1978.
   În susținerea recursului său, recurentul invocă șapte motive.

               —

               Primul motiv, care privește încălcarea normelor menționate din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și a principiilor securității juridice și tratamentului egal;

               —

               al doilea motiv, care privește o eroare de drept privind argumentul potrivit căruia recurentul a invocat un singur motiv în cererea introductivă [articolul 2 alineatul (5) din anexa VII la statut], limitându-se astfel aspectele care priveau, în schimb, eronata aplicare a cadrului normativ și a dispozițiilor corelate de referință în materia respectivă;

               —

               al treilea motiv, care privește o eroare de drept, lipsa motivării și încălcarea dreptului comunitar, în măsura în care Tribunalul Funcției Publice s-a pronunțat asupra litigiului pe baza principiului analogiei și în lipsa totală a unui anumit criteriu juridic și/sau a unei norme de referință;

               —

               al patrulea motiv, care privește o eroare de drept și lipsa motivării în evaluarea probelor furnizate de recurent în susținerea motivelor sale;

               —

               al cincilea motiv, care privește nerespectarea principiului general și inviolabil al egalității între indivizi și caracterul vădit nefondat al aplicării și interpretării dispozițiilor normative și/sau a directivelor în domeniul în cauză;

               —

               al șaselea motiv, care privește necompetența, lipsa motivării și abuzul de putere în ceea ce privește decizia privind cheltuielile deductibile total sau parțial legate de patologia membrului de familie al recurentului, pronunțată de Tribunal potrivit unei opinii a medicului lichidator din sistemul comun de sănătate al administratorului;

               —

               al șaptelea motiv, care privește lipsa motivării în ceea ce privește diverse puncte decisive ale hotărârii atacate invocate de recurent și neaprofundate de Tribunal.


title: Cauza C-287/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 iunie 2015 – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 iunie 2015 – Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl/Abbanoa SpA
   (Cauza C-287/15)
   (2015/C 302/20)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Società LIS Srl, Società Cerutti Lorenzo Srl

      Intimată: Abbanoa SpA

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu articolul 45 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2004/18/CE din 31 martie 2004 (1) ca simpla solicitare de concordat preventiv prezentată instanței competente de către debitor să fie considerată „procedură în curs”?

               2)

               Este compatibil cu reglementarea menționată ca declarația prin care debitorul recunoaște că se află în stare de insolvență și că intenționează să formuleze o cerere de concordat preventiv „în alb” (ale cărui caracteristici au fost precizate anterior) să fie considerată o cauză de excludere din procedura de achiziție publică, interpretându-se astfel în mod extins conceptul „procedură în curs” prevăzut de reglementarea comunitară (articolul 45 din directivă) și națională (articolul 38 din Decretul legislativ nr. 163-2006) menționată?

               3)

               Este compatibilă cu articolul 48 din Directiva 2004/18/CE din 31 martie 2004 o normă precum cea prevăzută la articolul 53 alineatul 3 deja analizat din Decretul legislativ nr. 163 din 16 aprilie 2006, care permite participarea unei întreprinderi cu un proiectant „indicat” care, potrivit jurisprudenței naționale, întrucât nu este ofertant, nu ar putea recurge la instituția menționării capacităților?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza F-90/11: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/67

      Acțiune introdusă la 26 septembrie 2011 — ZZ/Comisia
      (Cauza F-90/11)
      (2012/C 25/127)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: ZZ (reprezentant: C. Pollicino, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei Comisiei prin care se refuză recunoașterea gradului de invaliditate parțială permanentă cauzată de un accident

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Anularea deciziei Comisiei din 19 aprilie 2011;

                  —

                  constatarea cu caracter definitiv a faptului că Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de accident și de boală profesională ale funcționarilor Comunităților Europene acoperă „tot sistemul cutanat”, iar nu doar „arsurile profunde și cicatrizările patologice ale sistemului cutanat”;

                  —

                  obligarea Comisiei de a constitui o nouă comisie medicală, cu sarcina de a reexamina cazul reclamantului în lumina unei interpretări corecte a reglementării amintite pe care o va face între timp Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene în cadrul examinării prezentei acțiuni;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-213/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 23 aprilie 2007 — Michaniki A.E./Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateias, Pantechniki A.E. și Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/16

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 23 aprilie 2007 — Michaniki A.E./Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateias, Pantechniki A.E. și Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou
   (Cauza C-213/07)
   (2007/C 140/26)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Symvoulio tis Epikrateias (Consiliul de Stat)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Michaniki A.E.

      Pârâți: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis (Consiliul Național al Radioteleviziunii), Ypourgos Epikrateias (Ministrul de Stat)

      Interveninenți:„Pantechniki A.E.”, Syndesmos Epicheirieson Periodikou Tipou (Asociația Presei Periodice)
   Întrebările preliminare

               1)

               Enumerarea cauzelor de excludere a executanților de lucrări publice conținută în articolul 24 din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199) este sau nu exhaustivă?

               2)

               În cazul în care această enumerare nu ar fi exhaustivă, o dispoziție care, din motive de protejare a transparenței în cadrul activității economice a statului, prevede că statutul de proprietar, asociat, acționar principal sau director al unei întreprinderi media este incompatibil cu statutul de proprietar, asociat, acționar principal sau director al unei întreprinderi căreia i se încredințează de către stat sau de către o persoană juridică din sectorul public în sens larg, un contract de achiziții de lucrări, bunuri sau servicii, urmărește obiective compatibile cu principiile generale ale dreptului comunitar, iar interdicția absolută de a atribui contracte de achiziții publice unor astfel de întreprinderi este compatibilă cu principiul comunitar al proporționalității? și

               3)

               În cazul în care articolul 24 din Directiva 93/37/CEE trebuie interpretat în sensul că aceste cauze de excludere a executanților de lucrări pe care le conține sunt enumerate în mod exhaustiv sau în cazul în care dispoziția națională vizată nu poate fi interpretată ca având drept scop urmărirea unor obiective compatibile cu principiile generale ale dreptului comunitar sau, în sfârșit, în cazul în care interdicția prevăzută în această dispoziție nu este compatibilă cu principiul comunitar al proporționalității, directiva menționată — interzicând introducerea, între cauzele de excludere a unui executant de lucrări de la procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice de lucrări, a cazului în care acesta sau un membru din conducerea întreprinderii (cum ar fi proprietarul întreprinderii vizate, acționarul său principal, un asociat al acesteia sau un director) sau chiar persoane interpuse membrilor din conducere menționați, desfășoară activități în întreprinderi media care pot să influențeze în mod ilegal procedura de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări prin intermediul influenței mai generale de care dispun — încalcă principiul general privind protejarea concurenței și principiul general al transparenței, precum și articolul 5 al doilea paragraf CE, care consacră principiul subsidiarității?


title: Cauza C-504/06: Acțiune introdusă la data de 13 decembrie 2006 — Comisie/Republica Italiană

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/11

         Acțiune introdusă la data de 13 decembrie 2006 — Comisie/Republica Italiană
   (Cauza C-504/06)
   (2007/C 42/19)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și I. Kaufmann-Bühler, agents)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Să se constate că prin incorecta transpunere în dreptul italian a prevederilor articolului 3 alineatul (1) din Directiva 92/57/CEE (1) a Consiliului din 24 iunie 1992 privind cerințele minime de securitate și sănătate care se aplică pe șantierele temporare sau mobile [a opta directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE (2)], Republica Italiană nu și-a respectat obligațiile impuse de directiva sus-menționată;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive și argumente principale
   În sistemul de drept italian, activitatea șantierelor cu un volum de muncă mai mic de 200 de oameni-zi, care nu îndeplinesc lucrările prevăzute la anexa II a directivei, este reglementată numai de dispozițiile în materie de coordonare prevăzute la articolul 7 din Decretul nr. 626/1994. Acesta impune însă numai o obligație generală de cooperare și coordonare între angajatorii care, în cadrul aceleiași întreprinderi sau unități de producție, contractează societăți de antrepriză sau lucrători independenți. Ca atare, dispozițiile concrete și detaliate din Directiva 92/57/CEE referitoare la necesitatea coordonării în stadiile de elaborare a proiectului lucrării și de execuție a lucrării nu pot fi considerate ca transpuse corespunzător prin articolul din decretul menționat.

      (1)  JO L 245, p. 6.

      (2)  JO L 183, p. 1.


title: Cauza C-327/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 17 iunie 2013 — Burgo Group SpA/Illochroma SA, în lichidare, Jérôme Theetten, în calitate de lichidator al societății Illochroma SA

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 17 iunie 2013 — Burgo Group SpA/Illochroma SA, în lichidare, Jérôme Theetten, în calitate de lichidator al societății Illochroma SA
   (Cauza C-327/13)
   (2013/C 226/17)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Burgo Group SpA

      Pârâtă: Illochroma SA, în lichidare, Jérôme Theetten, în calitate de lichidator al societății Illochroma SA

      Întrebările preliminare

   Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului [din 29 mai 2000] privind procedurile de insolvență (1), în special articolele 3, 16, 27, 28 și 29 din acesta, trebuie interpretat în sensul că:

               (a)

               „sediul” la care se referă articolul 3 alineatul (2) trebuie înțeles ca o sucursală a debitorului împotriva căruia a fost deschisă procedura principală și se opune ca, în cadrul intrării concomitente în procedura de lichidare a mai multor societăți care aparțin aceluiași grup, acestea să poată face obiectul unei proceduri secundare în statul membru în care acestea au sediul social, pentru motivul că au personalitate juridică?

               (b)

               persoana sau autoritatea abilitată să solicite deschiderea unei proceduri de insolvență trebuie să aibă domiciliul sau sediul social pe teritoriul instanței din statul membru căreia i se solicită această procedură sau acest drept trebuie să fie rezervat tuturor resortisanților Uniunii, în măsura în care aceștia demonstrează existența unei legături de drept cu sediul în cauză?

               (c)

               întrucât procedura principală de insolvență este o procedură de lichidare, deschiderea unei proceduri secundare de insolvență a unui sediu nu poate fi dispusă decât dacă aceasta îndeplinește criterii de oportunitate lăsate la aprecierea instanței din statul membru în fața căreia este introdusă procedura secundară?

      (1)  JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.


title: Cauza T-817/14: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2014 – Zoofachhandel și alții/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/30

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2014 – Zoofachhandel și alții/Comisia
   (Cauza T-817/14)
   (2015/C 089/36)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Zoofachhandel Züpke GmbH (Wesel, Germania), Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (Bürstadt, Germania), Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche (Heinsberg, Germania), Rita Bürgel (Uthleben, Germania), Norbert Kas (Altenbeken, Germania) (reprezentant: C. Correll, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Obligarea pârâtei la repararea prejudiciului suferit de reclamante de la 1 ianuarie 2010 până în prezent ca urmare a adoptării interdicției importului în UE de păsări capturate în sălbăticie, valabilă practic pe scară mondială, cuprinsă în Regulamentul (CE) nr. 318/2007 (JO L 84, p. 7) din 23 martie 2007 și/sau în Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 139/2013 (JO L 47, p. 1) din 7 ianuarie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, precum și a cheltuielilor extrajudiciare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă în primul rând că, prin menținerea, fără o critică adecvată, a interdicției de import în întinderea sa geografică deosebit de extinsă, Comisia ar fi încălcat libertatea de a desfășura o activitate economică și – parțial – dreptul de proprietate, de care dispun reclamantele. Această interdicție nu ar putea, ținând seama în orice caz de cunoștințele științifice existente din anul 2010, să fie justificată de considerații de ordin superior, precum protecția sănătății.
   În al doilea rând, reclamantele consideră că, prin menținerea interdicției de import, Comisia ar fi încălcat principiul proporționalității, precum și principiile lucrului diligent întrucât nu a luat în considerare suficient nici stadiul actual al datelor, nici stadiul actual al cunoștințelor științifice. Interdicția la scară mondială a importului de păsări sălbatice ar fi în continuare bazat pe cunoștințe și prezumții din anul 2005, când așa-numita gripă aviară s-a răspândit prima dată în Europa din Asia și când trebuia gestionată rapid. Potrivit reclamantelor, datele colectate în anii următori nu ar mai justifica, în orice caz din anul 2010, această interdicție de import atât de extinsă geografic. În plus, între timp ar fi trebuit preconizate și în mod necesar luate în considerare alte mijloace mai eficiente și în mod vădit mai puțin constrângătoare pentru reclamante, precum o monitorizare coerentă a păsărilor migratoare.
   În al treilea rând, reclamantele arată că ar fi suferit un prejudiciu real și cert și că ar exista o legătură de cauzalitate între acest prejudiciu și conduita ilicită a Comisiei.


title: Cauza F-23/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 8 februarie 2012 — AY/Consiliul (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2010 — Analiză comparativă a meritelor — Neluarea în considerare a perfecționării profesionale și a certificării — Eroare de drept)

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/26

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 8 februarie 2012 — AY/Consiliul
   (Cauza F-23/11) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2010 - Analiză comparativă a meritelor - Neluarea în considerare a perfecționării profesionale și a certificării - Eroare de drept)
   2012/C 126/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AY (Bousval, Belgia) (reprezentanți: inițial E. Boigelot și S. Woog, ulterior E. Boigelot, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și J. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Consiliului de a nu îl include pe reclamant pe lista funcționarilor promovați la gradul AST 9 în cadrul exercițiului de promovare 2010 și repararea prejudiciului moral suferit.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia prin care Consiliul Uniunii Europene a refuzat promovarea AY în gradul AST 9 în temeiul exercițiului de promovare 2010.

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra concluziilor formulate cu titlu subsidiar de AY.

               3.

               Respinge în rest acțiunea formulată de AY.

               4.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011, p. 31.


title: Cauza F-55/08: Acțiune introdusă la 5 iunie 2008 — De Nicola/Banca Europeană de Investiții

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/73

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2008 — De Nicola/Banca Europeană de Investiții
   (Cauza F-55/08)
   (2008/C 209/135)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avvocato)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, anularea parțială a unei decizii a Comitetului de recurs privind evaluarea reclamantului pentru anul 2006. Pe de altă parte, constatarea activității de hărțuire la locul de muncă îndreptată împotriva reclamantului și obligarea pârâtei la încetarea hărțuirii și la repararea în beneficiul reclamantului a prejudiciului cauzat.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea măsurii comunicate prin mesajul electronic din 17 noiembrie 2007 și comunicate în copie la 19 decembrie 2007, în partea în care comitetul de recurs a respins recursul reclamantului împotriva evaluării întocmite de superiorii săi ierarhici cu privire la anul 2006, în partea în care afirmă că reclamantul a renunțat la susținerile sale în ceea ce privește viciile procedurii de evaluare pentru anul 2006, și, în sfârșit, în partea în care afirmă că reclamantul a aderat la acuzațiile superiorilor săi;

               —

               anularea promovărilor decise la 13 iulie 2007, în partea în care s-a omis să fie luat în considerare reclamantul în ceea ce privește promovarea de la funcția E la funcția D;

               —

               anularea tuturor actelor conexe, subsecvente și de fundamentare, printre care evaluarea expresă a reclamantului pentru anul 2006, și în partea în care nu propune nota A sau nota B+ și nici promovarea acestuia la funcția D, și, dacă este cazul, declararea în prealabil a nelegalității și neaplicării limitelor (cantitative sau nu) impuse prin instrucțiunile emise de Direcția resurse umane;

               —

               constatarea activității de hărțuire la locul de muncă îndreptate împotriva reclamantului;

               —

               obligarea BEI la încetarea hărțuirii la locul de muncă îndreptate împotriva reclamantului și repararea prejudiciilor fizice, morale și materiale, trecute și viitoare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-570/11: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2011 — Oetker Nahrungsmittel/OAPI (La qualité est la meilleure des recettes)

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/19

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2011 — Oetker Nahrungsmittel/OAPI (La qualité est la meilleure des recettes)
   (Cauza T-570/11)
   2012/C 13/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Germania) (reprezentant: F. Graf von Stosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei superioare de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iulie 2011 pronunțate în cauza R 1798/2010-G,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „La qualité est la meilleure des recettes” pentru produse din clasele 16, 29, 30 și 32.

      Decizia examinatorului: respinge înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât marca comunitară în cauză ar avea caracter distinctiv.


title: Cauza T-126/07: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2007 — Allos Walter Lang/OAPI — Kokoriko (Coco Rico)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/33

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2007 — Allos Walter Lang/OAPI — Kokoriko (Coco Rico)
   (Cauza T-126/07)
   (2007/C 140/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Allos Walter Lang GmbH (Mariendrebber, Germania) (reprezentant: H. Heldt, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: KOKORIKO, Ltda
   Concluziile reclamantei

               —

               suspendarea procedurii până la soluționarea definitivă a cererilor în anulare conexe, formulate în cauzele 2069 C și 2070 C, în curs de soluționare la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne;

               —

               anularea deciziei B 698 684 a diviziei de opoziție din 31 mai 2006 și a deciziei R 1047/2006-2 a Camerei a doua de recurs din 16 februarie 2007, și trimiterea cauzei spre rejudecare camerei de recurs;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Coco Rico” pentru produse din clasa 30 (cerere de înregistrare nr. 2 949 899).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: KOKORIKO, Ltda.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „KOKORIKO” (marca comunitară nr. 101 386) pentru produse și servicii din clasele 29, 30 și 42 precum și marca figurativă „KOKORIKO” (marca comunitară nr. 101 626) pentru produse și servicii din clasele 29, 30 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea opoziției și refuzul înregistrării.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: La pronunțarea deciziei, camera de recurs nu a avut în vedere cererile în anulare a mărcilor invocate în sprijinul opoziției. Reclamanta consideră că, în caz de anulare a mărcilor invocate în sprijinul opoziției, motivul de refuz prevăzut de articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1) nu mai poate fi invocat cu privire la înregistrarea mărcii solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).