title: Cauza T-271/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2010 — H/Consiliul și alții ( „Măsuri provizorii — Politică Externă și de Securitate Comună — Funcționar național detașat la Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Bosnia și Herțegovina — Decizie de repartizare pe un alt post și de retrogradare — Cerere de suspendare a executării — Admisibilitate — Lipsa urgenței” )

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2010 — H/Consiliul și alții
   (Cauza T-271/10 R)
   (Măsuri provizorii - Politică Externă și de Securitate Comună - Funcționar național detașat la Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Bosnia și Herțegovina - Decizie de repartizare pe un alt post și de retrogradare - Cerere de suspendare a executării - Admisibilitate - Lipsa urgenței)
   2010/C 246/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: H (Catania, Italia) (reprezentanți: C. Mereu și M. Velardo, avocați)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și G. Marhic, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei din 7 aprilie 2010 a chefului Misiunii de Poliție a Uniunii Europene (MPUE) în Bosnia și Herțegovina având drept efect retrogradarea și repartizarea reclamantei pe un alt post.

      Dispozitivul

               1.

               Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană sunt considerate singurele pârâte.

               2.

               Cererea de măsuri provizorii este respinsă.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-447/07: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2007 — Scovill Fasteners/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/31

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2007 — Scovill Fasteners/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-447/07)
   (2008/C 37/48)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Scovill Fasteners, Inc. (Clarkesville, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: O. Dugardyn, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 19 septembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/E-1/39.168 — PO/Articole de mercerie din metal și din plastic: închizători);

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei C(2007) 4257 final din 19 septembrie 2007 în cauza COMP/E-1/39.168 — PO/Articole de mercerie din metal și din plastic: închizători, prin care Comisia a considerat că filiala reclamantei, împreună cu alte întreprinderi, a încălcat articolul 81 CE prin acorduri asupra unor majorări de prețuri coordonate și prin schimbul de informații confidențiale cu privire la prețuri și la punerea în aplicare a majorărilor de prețuri.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta susține că în mod eronat Comisia a considerat că aceasta formează o entitate economică unică împreună cu filiala sa și mai susține că nu ar trebui să fie considerată responsabilă în mod solidar pentru plata amenzii aplicate filialei sale pentru pretinsele încălcări ale acesteia din urmă.
   Mai mult, reclamanta susține că nu a fost demonstrat în mod corespunzător de către Comisie că filiala reclamantei a participat la înțelegere după 1997.
   În subsidiar, în opinia reclamantei, Comisia:

               —

               a săvârșit erori vădite în calculul amenzii;

               —

               nu a luat în considerare toate circumstanțele relevante atunci când a evaluat durata și gravitatea încălcărilor și

               —

               a omis să evalueze circumstanțele atenuante, cum ar fi rolul minor jucat de filiala reclamantei.


title: Cauza T-149/09: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2009 — Dover/Parlament

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/53

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2009 — Dover/Parlament
   (Cauza T-149/09)
   2009/C 141/108
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Densmore Ronald Dover (Borehamwood, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Vaughan, QC Barrister, M. Lester, QC Barrister și M. French, Solicitor)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               adoptarea unor măsuri de organizare a procedurii în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, astfel cum s-a precizat în cerere;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurent în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită anularea Deciziei D(2009) 4639 a Parlamentului European din 29 ianuarie 2009 privind recuperarea unor indemnizații pentru asistență parlamentară.
   În susținerea cererii formulate, reclamantul invocă cinci motive.
   În primul rând, reclamantul susține că Parlamentul European a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 14 din Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European (denumite în continuare „Normele CID”), inter alia datorită faptului că a impus reclamantului cu caracter retroactiv condiții stricte care nu erau solicitate deputaților din Parlamentul European la data în cauză și datorită faptului că nu a identificat în mod precis care plată anume se consideră că a fost făcută în mod nedatorat.
   În al doilea rând, reclamantul arată că Parlamentul European s-a întemeiat pe un pretins „conflict de interese” încălcând principiul securității juridice întrucât a acționat în mod incompatibil cu practica anterioară și cu normele publicate și nu a stabilit criterii transparente și clare. Reclamantul pretinde că decizia Parlamentului European este în totalitate netemeinică și nelegală.
   În al treilea rând, reclamantul arată că Parlamentul European nu a respectat condițiile procedurale fundamentale prevăzute la articolul 27 din Normele CID, inter alia în ceea ce privește consultarea prealabilă a chestorilor, justificarea împrejurărilor „excepționale”, audierea reclamantului înainte de adoptarea deciziei, precum și condiția ca o decizie să fie adoptată de către Birou.
   În al patrulea rând, acesta pretinde că pârâtul a încercat să solicite rambursarea de către reclamant a TVA fără a avea un temei legal în acest sens.
   În sfârșit, reclamantul arată că Parlamentul European a transmis cazul său la OLAF în mod prematur, cu încălcarea dreptului la apărare al reclamantului și în lipsa unui temei legal sau a unei justificări.


title: Cauza C-262/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Deutsche Telekom AG/Bundesrepublik Deutschland (Sectorul telecomunicațiilor — Serviciul universal și drepturile utilizatorilor — Noțiunea de obligații care trebuie menținute cu titlu tranzitoriu — Articolul 27 primul paragraf din Directiva 2002/21/CE (directiva-cadru) și articolul 16 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal) — Tarifarea furnizării serviciilor de telefonie vocală — Obligația de a obține o autorizație administrativă)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Deutsche Telekom AG/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-262/06) (1)

   (Sectorul telecomunicațiilor - Serviciul universal și drepturile utilizatorilor - Noțiunea de obligații care trebuie menținute cu titlu tranzitoriu - Articolul 27 primul paragraf din Directiva 2002/21/CE (directiva-cadru) și articolul 16 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal) - Tarifarea furnizării serviciilor de telefonie vocală - Obligația de a obține o autorizație administrativă)
   (2008/C 22/15)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Deutsche Telekom AG

      Pârât: Bundesrepublik Deutschland
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 27 primul paragraf din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195), precum și a articolului 16 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213) — Noțiunea de obligații care trebuie menținute cu titlu tranzitoriu de către statele membre — Regim anterior omologării tarifelor de furnizare a serviciilor de telefonie vocală către consumatorul final, de către o întreprindere care deține o poziție dominantă
   Dispozitivul
   Articolul 27 primul paragraf din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) și articolul 16 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) trebuie interpretate în sensul că trebuie să fie menținute în vigoare cu titlu provizoriu o obligație legală de a obține o autorizație privind tarifele prestațiilor de servicii de telefonie vocală cu amănuntul efectuate de către întreprinderi care dețin o poziție dominantă pe această piață, cum este cea menționată la articolul 25 din Legea privind telecomunicațiile (Telekommunikationsgesetz) din 25 iulie 1996, prevăzută de dreptul intern anterior cadrului de reglementare care rezultă din directivele menționate, precum și actele administrative prin care se constată o asemenea obligație.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-478/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Egalitate de tratament — Impozit pe venit — Scutire a veniturilor provenite din desfășurarea cu titlu accesoriu a unei activități didactice în serviciul unei persoane juridice de drept public care are sediul într-un stat membru al Uniunii Europene sau într-un stat căruia i se aplică Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 — Legislație a unui stat membru care exclude de la această scutire venituri provenite dintr-o astfel de activitate desfășurată în serviciul unei persoane juridice de drept public care are sediul în Elveția)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/22

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen
   (Cauza C-478/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Egalitate de tratament - Impozit pe venit - Scutire a veniturilor provenite din desfășurarea cu titlu accesoriu a unei activități didactice în serviciul unei persoane juridice de drept public care are sediul într-un stat membru al Uniunii Europene sau într-un stat căruia i se aplică Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 - Legislație a unui stat membru care exclude de la această scutire venituri provenite dintr-o astfel de activitate desfășurată în serviciul unei persoane juridice de drept public care are sediul în Elveția))
   (2016/C 419/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Radgen, Lilian Radgen

      Pârâtă: Finanzamt Ettlingen

      Dispozitivul

   Dispozițiile Acordului dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, referitoare la egalitatea de tratament a lucrătorilor salariați trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei legislații a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care nu îi acordă unui resortisant rezident supus în mod nelimitat la plata impozitului pe venit care și-a exercitat dreptul de liberă circulație pentru a desfășura cu titlu accesoriu o activitate didactică salarizată în serviciul unei persoane juridice de drept public cu sediul în Elveția scutirea de impozit aferentă venitului provenit din această activitate salarizată, deși o astfel de scutire ar fi fost acordată dacă activitatea menționată s-ar fi desfășurat în serviciul unei persoane juridice de drept public cu sediul în acest stat membru, în alt stat membru al Uniunii Europene sau în alt stat căruia i se aplică Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza T-258/08: Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2017 – Rath/EUIPO – Portela & Ca. (Diacor) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Diacor — Marca națională figurativă anterioară Diacol PORTUGAL — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Probe redactate într-o altă limbă decât limba de procedură — Norma 22 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită norma 22 alineatul (6) din Regulamentul nr. 2868/95, astfel cum a fost modificat] — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009]”}

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/15

         Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2017 – Rath/EUIPO – Portela & Ca. (Diacor)
   (Cauza T-258/08) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Diacor - Marca națională figurativă anterioară Diacol PORTUGAL - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Probe redactate într-o altă limbă decât limba de procedură - Norma 22 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenită norma 22 alineatul (6) din Regulamentul nr. 2868/95, astfel cum a fost modificat] - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009]”})
   (2017/C 070/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: Matthias Rath (Cape Town, Africa de Sud) (reprezentanţi:: U. Vogt, C. Kleiner și S. Ziegler, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Portela & Ca., SA (São Mamede do Coronado, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 aprilie 2008 (cauza R 1630/2006-2), privind o procedură de opoziție între Portela & Ca. și domnul Rath

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Matthias Rath la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008


title: Cauza C-195/07: Ordonanța președintelui Curții din 16 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Zala Megyei Bíróság — Republica Ungară) — OTP Bank rt, Merlin Gerin Zala kft/Zala Megyei Közigazgatási Hivatal

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/39

         Ordonanța președintelui Curții din 16 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Zala Megyei Bíróság — Republica Ungară) — OTP Bank rt, Merlin Gerin Zala kft/Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
   (Cauza C-195/07) (1)

   (2008/C 51/68)

      Limba de procedură: maghiara

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza F-56/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 4 iunie 2009 — De Britto Patricio-Dias/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Regimul comun de asigurări de sănătate — Asigurarea cu titlu primar a copiilor aflați în întreținere prin regimul comun de asigurări de sănătate — Lipsa reclamației — Inadmisibilitate vădită)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/65

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 4 iunie 2009 — De Britto Patricio-Dias/Comisia
   (Cauza F-56/08) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Regimul comun de asigurări de sănătate - Asigurarea cu titlu primar a copiilor aflați în întreținere prin regimul comun de asigurări de sănătate - Lipsa reclamației - Inadmisibilitate vădită)
   2009/C 282/123
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: De Britto Patricio-Dias (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Massaux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei AIPN de respingere a cererii reclamantului referitoare la posibilitatea de a beneficia de regimul primar pentru copii săi.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea formulată de domnul de Britto Patricio-Dias ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Îl obligă pe domnul De Britto Patricio-Dias la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008, p. 74.


title: Cauza T-485/14: Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Bon Net OOD/OAPI – Aldi (Bon Appétit!)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/53

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Bon Net OOD/OAPI – Aldi (Bon Appétit!)
   (Cauza T-485/14)
   2014/C 261/83
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bon Net OOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: A. Ivanova, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 aprilie 2014 în cauza R 1199/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culorile roșu, alb și albastru care cuprinde elementele verbale „Bon Appétit!” pentru produse din clasa 29 – cererea de înregistrarea a unei mărci comunitare nr. 8 6 93  764.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrări naționale ale unor mărci.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza F-124/15: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2015 – ZZ/Consiliul

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/42

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2015 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-124/15)
   (2015/C 414/52)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu da curs cererii prezentate de reclamant de pensionare anticipată, în măsura în care a fost adoptată după intrarea în vigoare a noului Statut, retrăgând astfel decizia favorabilă anterioară, precum și cererea de reparare a prejudiciilor material și moral pretins suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate din 12 noiembrie 2014 și, în consecință,

               —

               despăgubirea prejudiciului suferit de reclamant, evaluat, sub rezerva majorării sau diminuării în cursul procedurii, la 85  353,96 euro (optzeci și cinci de mii, trei sute cincizeci și trei de euro și nouăzeci și șase de eurocenți), majorat cu dobânzi începând de la data introducerii reclamației la 12 februarie 2015, calculate pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în perioada în cauză, majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-633/13: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Reed Exhibitions/OAPI (INFOSECURITY) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale INFOSECURITY — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/41

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – Reed Exhibitions/OAPI (INFOSECURITY)
   (Cauza T-633/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale INFOSECURITY - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare”])
   (2015/C 389/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Reed Exhibitions Ltd (Richmond, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Poch și S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 10 septembrie 2013 (cauza R 1544/2012-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal INFOSECURITY ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Reed Exhibitions Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza F-17/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 mai 2014 – Cocco/Comisia (Funcție publică — Agent contractual — Recrutare — Apel pentru exprimarea interesului EPSO/CAST/02/2010)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/40

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 mai 2014 – Cocco/Comisia
   (Cauza F-17/13) (1)

   ((Funcție publică - Agent contractual - Recrutare - Apel pentru exprimarea interesului EPSO/CAST/02/2010))
   2014/C 194/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Patricia Cocco (Hunting, Franța) (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de respingere a solicitării de recrutare a reclamantei prezentată de OIL

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 25 aprilie 2012 a Comisiei Europene prin care a fost refuzată angajarea doamnei Cocco în calitate de agent contractual în cadrul grupei de funcții III.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de doamna Cocco.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013, p 30.


title: Cauza T-319/12: Acțiune introdusă la 19 iulie 2012 — Spania/Comisia

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/32

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-319/12)
   2012/C 287/60
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (2012) 3025 final a Comisiei Europene din 8 mai 2012 privind ajutorul de stat SA. 22668 (C 8/2008 — ex NN 4/2008) acordat de Spania în favoarea „Ciudad de la Luz SA”,

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe aplicarea eronată a criteriului investitorului privat, întrucât Comisia a efectuat analiza depășindu-și marja de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe eroarea de apreciere a ajutorului de stat, întrucât Comisia nu a ținut seama de acțiunile complexe din zona terțiară.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate, întrucât Comisia impune recuperarea ajutorului de la producătorii de cinematografie și analiza sa nu conține nicio mențiune cu privire la acest pretins ajutor.

               4.

               Cu titlu subsidiar, eroare în analiza compatibilității investiției cu liniile directoare privind ajutoarele de stat cu finalitate regională, întrucât Comisia nu analizează dacă ajutorul restant respectă principiul investitorului privat.

               5.

               Cu titlu subsidiar, nemotivare și eroare în analiza compatibilității ajutoarelor, din perspectiva legislației aplicabile ajutoarelor în sectorul audiovizual, întrucât nu a analizat din ce motiv pretinsul ajutor nu avea un scop cultural.


title: Cauza C-204/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 8 iunie 2009 — Flachglas Torgau GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 8 iunie 2009 — Flachglas Torgau GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-204/09)
   2009/C 193/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Flachglas Torgau GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Articolul 2 alineatul (2) a doua teză din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că numai organismele și instituțiile care, potrivit dreptului național, adoptă decizia finală (cu caracter obligatoriu) în cadrul procedurii legislative acționează în baza capacităților lor legislative, sau acționează astfel organismele și instituțiile cărora dreptul național le-a încredințat competențe și dreptul de a participa în cadrul procedurii legislative, permițându-le în special să prezinte proiecte de legi și să emită avize cu privire la astfel de proiecte?

                           b)

                           Statele membre pot prevedea că noțiunea de autoritate publică nu include organismele și instituțiile care acționează în baza capacităților lor judiciare și legislative numai dacă, la data adoptării Directivei 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului, dispozițiile constituționale ale acestora nu prevăd o procedură de recurs în sensul articolului 6 din directiva menționată?

                           c)

                           Organismele sau instituțiile care acționează în baza capacităților lor legislative sunt excluse din definiția autorității publice numai până la finalizarea procedurii legislative?

               2)

                           a)

                           Confidențialitatea procedurilor, în sensul articolului 4 alineatul (2) prima teză litera (a) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului, este prevăzută de lege atunci când dispozițiile de drept național adoptate pentru a transpune Directiva 2003/4 prevăd, la modul general, că cererea de acces la informații despre mediu trebuie respinsă în cazul în care dezvăluirea acestor informații ar afecta în mod negativ confidențialitatea procedurilor desfășurate de autoritățile publice care sunt supuse obligației de a furniza informații, sau este necesar pentru aceasta ca o dispoziție legală specifică să prevadă confidențialitatea procedurilor?

                           b)

                           Confidențialitatea procedurilor, în sensul articolului 4 alineatul (2) prima teză litera (a) din Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului, este prevăzută de lege atunci când în dreptul național există un principiu general nescris de drept potrivit căruia procedurile administrative ale autorităților nu sunt publice?

      (1)  JO L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200.


title: Cauza T-460/13: Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Sun Pharmaceutical Industries și Ranbaxy (UK)/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața medicamentelor antidepresive care conțin ingredientul farmaceutic activ citalopram — Noțiunea de restrângere a concurenței prin obiect — Concurență potențială — Medicamente generice — Bariere în calea intrării pe piață care rezultă din existența unor brevete — Acord încheiat între un titular de brevete și o întreprindere de medicamente generice — Amenzi — Securitate juridică — Principiul legalității pedepselor — Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor — Durata anchetei Comisiei”)

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/10

         Hotărârea Tribunalului din 8 septembrie 2016 – Sun Pharmaceutical Industries și Ranbaxy (UK)/Comisia
   (Cauza T-460/13) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața medicamentelor antidepresive care conțin ingredientul farmaceutic activ citalopram - Noțiunea de restrângere a concurenței prin obiect - Concurență potențială - Medicamente generice - Bariere în calea intrării pe piață care rezultă din existența unor brevete - Acord încheiat între un titular de brevete și o întreprindere de medicamente generice - Amenzi - Securitate juridică - Principiul legalității pedepselor - Orientările din 2006 privind calcularea amenzilor - Durata anchetei Comisiei”))
   (2016/C 383/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, fostă Ranbaxy Laboratories Ltd (Vadodara, India) și Ranbaxy (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Vidal, A. Penny, solicitors și B. Kennelly, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Vollrath, F. Castilla Contreras și B. Mongin, agenți, asistați de D. Bailey, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 3803 final a Comisiei din 19 iunie 2013 privind o procedură întemeiată pe articolul 101 [TFUE] și pe articolul 53 din Acordul privind SEE (cauza AT/39226 – Lundbeck) și cerere privind reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin această decizie

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sun Pharmaceuticals Industries Ltd et Ranbaxy (UK) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza T-586/11: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2011 — Oppenheim/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/60

      Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2011 — Oppenheim/Comisia
      (Cauza T-586/11)
      (2012/C 25/116)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Sal. Oppenheim jr. & Cie. AG & Co. KGaA (Köln, Germania) (reprezentanți: W. Deselaers, J. Brückner și M. Haisch, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită:

                  —

                  anularea Deciziei C(2011) 275 a Comisiei din 26 ianuarie 2011 privind ajutorul de stat C-7/10 referitor la reportarea fiscală a pierderilor prevăzută de legea privind impozitul pe profit („KStG Sanierungsklausel”), rectificată prin Decizia C(2011) 2608 din 15 aprilie 2011;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv al acțiunii: inexistența selectivității prima facie/stabilirea incorectă a sistemului de referință
                  Reclamanta susține că nu există selectivitate prima facie în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Aceasta arată că stabilirea sistemului de referință de către Comisie este incorectă și că sistemul de referință determinant, și anume menținerea la nivelul societății a pierderilor neutilizate în pofida unei dobândiri de participații, reprezintă regula de bază a dreptului fiscal național. În plus, se susține că reportarea pierderilor („Sanierungsklausel”) este o excepție la această excepție, ce retrimite la sistemul de referință și, astfel, este conformă cu sistemul.

                  2.

                  Al doilea motiv al acțiunii: reportarea fiscală a pierderilor ca măsură generală
                  În cadrul acestui punct reclamanta susține că reportarea fiscală a pierderilor este o măsură generală și că, în consecință, aceasta nu reprezintă ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Se arată că reportarea pierderilor este posibilă pentru toate societățile care sunt supuse impozitării în Germania și că se aplică atât în mod deschis, cât și disimulat, independent de caracteristici privind teritoriul, dimensiunea sau sectorul de producție căruia îi aparțin.

                  3.

                  Al treilea motiv al acțiunii: justificare întemeiată pe natura și pe structura internă a sistemului fiscal
                  În cadrul celui de al treilea motiv al acțiunii reclamanta susține că reportarea fiscală a pierderilor este justificată de natura și de structura internă a sistemului fiscal german, întrucât, în calitate de excepție conformă cu sistemul de la excepția eliminării pierderilor conform articolului 8c alineatul 1 din legea germană privind impozitul pe profit [Körperschaftsteuergesetz (KStG)], aceasta retrimite la sistemul de referință.

                  4.

                  Al patrulea motiv al acțiunii: inexistența sarcinilor asupra bugetului de stat
                  Reclamanta susține la acest punct că reportarea fiscală a pierderilor nu ar putea determina existența unei sarcini asupra bugetului de stat, relevantă din punctul de vedere al ajutorului de stat, și, în consecință, nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Reclamanta arată că în cazul unei restructurări, în afara insolvenței societății avute în vedere, singura alternativă de a evita insolvența este redresarea și că, prin reportarea fiscală a pierderilor care permite salvarea societății, se menține posibilitatea societății avute în vedere de a obține venituri fiscale viitoare.

                  5.

                  Al cincilea motiv al acțiunii: încălcarea principiului fundamental de drept al Uniunii privind protecția încrederii legitime
                  În cadrul celui de al cincilea motiv al acțiunii reclamanta susține că Comisia, prin practica sa și prin faptul că nu a formulat observații nici cu privire la dispozițiile anterioare ale articolului 8c din KStG, nici cu privire la normele comparabile din alte state membre, a fundamentat în percepția reclamantei încrederea că și reportarea fiscală a pierderilor are vocația de a fi protejată în temeiul caracterului obligatoriu al informațiilor și al lipsei de predictibilitate a relevanței din punctul de vedere al ajutorului de stat.


title: Cauza T-308/11: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Eurallumina/Comisia ( „Ajutoare de stat — Energie electrică — Tarif preferențial — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Ajutor nou” )

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/30

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Eurallumina/Comisia
   (Cauza T-308/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Energie electrică - Tarif preferențial - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Ajutor nou”))
   2014/C 421/40
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) (reprezentant: V. Leone, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și É. Gippini Fournier, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare, în ceea ce privește reclamanta, a Deciziei 2011/746/UE a Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutorul de stat acordat de Italia în favoarea Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA și Syndial SpA [Măsurile de ajutor de stat C 38/B/04 (ex NN 58/04) și C 13/06 (ex N 587/05)] (JO L 309, p. 1), cu titlu subsidiar, cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din decizia menționată, în măsura în care, în acest din urmă articol, se dispune ca reclamanta să restituie ajutoarele care i-au fost acordate și, cu titlu încă mai subsidiar, cerere de anulare a articolului 3 din aceeași decizie tot în ceea ce privește reclamanta

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Eurallumina SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza T-213/09: Acțiune introdusă la 28 mai 2009 — Yorma’s/OAPI — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S y)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/57

         Acțiune introdusă la 28 mai 2009 — Yorma’s/OAPI — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S y)
   (Cauza T-213/09)
   2009/C 180/105
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Yorma’s AG (Deggendorf, Germania) (reprezentant: R A. Weiß, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 20 februarie 2009 în cauza R 1879/2007-1, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Partea care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă cu elementul verbal „YORMA'S” în albastru și galben pentru servicii din clasele 35 și 42 (cerere de înregistrare nr. 2 048 205)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „NORMA” (marca comunitară nr. 213 769) pentru produse din clasele 3, 5, 8, 16, 18, 21, 25, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35 și 36, precum și denumirea de societate folosită în Germania în mediul comercial „NORMA” precum și semnul figurativ „NORMA”

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei atacate și respingerea cererii de înregistrare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul 40/94 [în prezent articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) ].

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO, L 78, p. 1)


title: Cauza F-21/08: Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Gippini Fournier/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/33

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Gippini Fournier/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-21/08)
   (2008/C 116/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Eric Gippini Fournier (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: F. Ruggeri Laderchi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei prin care nu se atribuie niciun punct de prioritate reclamantului în cadrul exercițiului de promovare 2003, privind refuzul atribuirii „punctelor de prioritate DG” și privind refuzul atribuirii punctelor de prioritate pentru lucrări în interesul instituției în temeiul articolului 9 din Dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 45 din Statutul funcționarilor. Pe de altă parte, obligarea pârâtei să îl despăgubească pe reclamant pentru prejudiciul economic pe care l-a suferit și pe care îl va suferi de-a lungul întregii sale cariere din cauza întârzierilor la promovări, decurgând din decizia atacată, și să îi plătească suma de 2 500 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prin care nu se atribuie niciun punct de prioritate reclamantului în cadrul exercițiului de promovare 2003, privind refuzul atribuirii „punctelor de prioritate DG” și privind refuzul atribuirii punctelor de prioritate pentru lucrări în interesul instituției în temeiul articolului 9 din Dispozițiile generale de punere în aplicare a articolului 45 din Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea pârâtei să îl despăgubească pe reclamant pentru prejudiciul economic pe care l-a suferit și pe care îl va suferi de-a lungul întregii sale cariere din cauza întârzierilor la promovări, decurgând din decizia atacată;

               —

               obligarea pârâtei să îi plătească reclamantului suma de 2 500 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-501/09: Acțiune introdusă la 8 decembrie 2009 — PhysioNova/OAPI — Flex Equipos de Descanso (FLEX)

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/46

         Acțiune introdusă la 8 decembrie 2009 — PhysioNova/OAPI — Flex Equipos de Descanso (FLEX)
   (Cauza T-501/09)
   2010/C 37/67
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: PhysioNova GmbH (Erlangen, Germania) (reprezentant: J. Klink, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Flex Equipos de Descanso, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 septembrie 2009 în cauza R 1/2009-1;

               —

               modificarea deciziei atacate a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 septembrie 2009 în cauza R 1/2009-1 în măsura în care anulează Decizia din 27 octombrie 2008 a Diviziei de anulare în cauza 2237 C;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca comunitară figurativă „FLEX” nr. 2 275 220 pentru mărfuri și servicii din clasele 6, 10, 17 și 20.

      Titularul mărcii comunitare: Flex Equipos de Descanso, SA.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca germană nr. 39 903 314„PhysioFlex” și marca germană nr. 39 644 431„Rotoflex”.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât ar exista un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-85/12: Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Lilleborg/OAPI — Hardford Sweden (Pierre Robert)

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Lilleborg/OAPI — Hardford Sweden (Pierre Robert)
   (Cauza T-85/12) (1)

   2013/C 32/46
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza T-602/14: Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Bena Properties/Consiliul

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/22

         Acțiune introdusă la 11 august 2014 – Bena Properties/Consiliul
   (Cauza T-602/14)
   2014/C 372/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Bena Properties Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentanți: E. Ruchat și C. Cornet d’Elzius, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea acţiunii reclamantei ca fiind admisibilă şi fondată;

               —

               în consecinţă, anularea Deciziei 2014/309/PESC din 28 mai 2014 şi a actelor subsecvente ale acesteia de punere în aplicare, în măsura în care se referă la reclamantă;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care în esenţă sunt identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-432/11, Makhlouf/Consiliul (1).

      (1)  JO C 290, p. 13.


title: Cauza C-454/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Oliver Jestel/Hauptzollamt Aachen [Codul vamal comunitar — Articolul 202 alineatul (3) a doua liniuță — Nașterea unei datorii vamale ca urmare a introducerii ilegale de mărfuri — Noțiunea „debitor” — Participare la introducerea ilegală — Persoană care a acționat în calitate de intermediar la încheierea unor contracte de vânzare privind mărfurile introduse în mod ilegal]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/18

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Oliver Jestel/Hauptzollamt Aachen
      (Cauza C-454/10) (1)

      (Codul vamal comunitar - Articolul 202 alineatul (3) a doua liniuță - Nașterea unei datorii vamale ca urmare a introducerii ilegale de mărfuri - Noțiunea „debitor” - Participare la introducerea ilegală - Persoană care a acționat în calitate de intermediar la încheierea unor contracte de vânzare privind mărfurile introduse în mod ilegal)
      (2012/C 25/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Oliver Jestel

         Pârât: Hauptzollamt Aachen

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 202 alineatul (3) a doua liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Nașterea unei datorii vamale în urma introducerii nelegale a unor mărfuri pe teritoriul vamal al Uniunii — Persoană care a acționat ca intermediar la încheierea contractelor de vânzare privind mărfurile introduse în mod nelegal fără a participa direct la această introducere — Condiții în care o astfel de persoană poate fi considerată debitor vamal

         Dispozitivul

      Articolul 202 alineatul (3) a doua liniuță din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar trebuie interpretat în sensul că persoana care, fără să contribuie în mod direct la introducerea mărfurilor, a participat la aceasta în calitate de intermediar pentru încheierea contractelor de vânzare care au ca obiect mărfurile respective trebuie considerată ca debitoare a datoriei vamale născute din introducerea ilegală a mărfurilor pe teritoriul vamal al Uniunii Europene, din moment ce această persoană știa sau trebuia să știe în mod normal că introducerea menționată este ilegală, fapt a cărui apreciere este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-239/07: Acțiune introdusă la 9 iulie 2007 — Pathé Distribution/EACEA

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/42

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2007 — Pathé Distribution/EACEA
   (Cauza T-239/07)
   (2007/C 211/80)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Pathé Distribution SAS (Paris, Franța) (reprezentant: P. Deprez, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA)
   Concluziile reclamantului

               —

               declararea faptului că Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură nu a reziliat în mod valabil contractul nr. 2006-09120304D1021001FD1507 și că acesta este în continuare în vigoare;

               —

               obligarea Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură la plata către reclamantă a sumei de 9 737 euro care îi este în continuare datorată acesteia în temeiul contractului.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune întemeiată pe o clauză compromisorie, reclamanta solicită obligarea pârâtei la plata unei sume corespunzătoare soldului care îi este în continuare datorat în executarea contractului nr. 2006-09120304D1021001FD1507 referitor la sprijinul financiar comunitar acordat unui proiect de distribuire video a unui film, încheiat în cadrul programului „MEDIA Plus” adoptat prin Decizia Consiliului 2000/821/CE (1).
   Contractul a fost semnat de către părți la 27 iunie 2006, pârâta vărsând reclamantei un avans potrivit clauzelor acestuia. La 8 mai 2007, pârâta a adresat reclamantei o scrisoare vizând rezilierea contractului amintit pentru motivul că totalitatea costurilor reale ale proiectului era inferioară bugetului provizoriu al proiectului și nu fusese furnizată nicio explicație scrisă cu ocazia prezentării raportului financiar al proiectului, și prin care se solicita restituirea avansului vărsat. Reclamanta consideră că, dimpotrivă, potrivit clauzelor contractuale, contribuția pârâtei la proiect trebuia să se ridice la nivelul a 50 % din costurile reale în temeiul distribuirii video și solicită, prin urmare, vărsarea unei sume datorate în continuare în plus față de avansul deja plătit.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă faptul că rezilierea contractului de către pârâtă ar fi ilegală și nefondată în măsura în care aceasta nu ar fi respectat termenii contractuali privitori la modalitățile de reziliere și, mai ales, aceasta nu ar fi acordat reclamantei un termen pentru a-și prezenta observațiile referitoare la stadiul executării contractului. Potrivit reclamantei, Tribunalul ar trebui să declare că, prin urmare, contractul este încă în vigoare.
   În plus, aceasta contestă motivele de reziliere a contractului invocate de către pârâtă, și anume neexecutarea obligațiilor sale contractuale.

      (1)  Decizia Consiliului din 20 decembrie 2000 privind punerea în aplicare a unui program de încurajare a dezvoltării, distribuirii și promovării de producții audiovizuale europene (MEDIA Plus — dezvoltare, distribuire și promovare) (2001-2005), JO L 336, p. 82.


title: Cauza C-250/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Birgit Wagener/Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen (Trimitere preliminară — Securitate socială — Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană — Regulamentul (CEE) nr. 574/72 — Articolul 107 alineatele (1) și (6) — Regulamentul (CE) nr. 987/2009 — Articolul 90 — Lucrători migranți — Conversia monedelor — Luare în considerare a prestațiilor familiale primite în Elveția la calcularea, de către un stat membru, a alocațiilor pentru creșterea copilului aflat în întreținere — Supliment reprezentând diferența dintre prestații — Data care trebuie luată în considerare pentru conversia în euro a prestațiilor familiale elvețiene)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – Birgit Wagener/Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen
   (Cauza C-250/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Securitate socială - Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană - Regulamentul (CEE) nr. 574/72 - Articolul 107 alineatele (1) și (6) - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 90 - Lucrători migranți - Conversia monedelor - Luare în considerare a prestațiilor familiale primite în Elveția la calcularea, de către un stat membru, a alocațiilor pentru creșterea copilului aflat în întreținere - Supliment reprezentând diferența dintre prestații - Data care trebuie luată în considerare pentru conversia în euro a prestațiilor familiale elvețiene))
   2014/C 194/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Birgit Wagener

      Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Finanzgericht Baden-Württemberg – Interpretarea articolului 10 alineatul (1) litera (a) și a articolului 107 alineatele (1), (2), (4) și (6) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74), a articolului 90 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 284, p. 1), precum și a Deciziei nr. H3 din 15 octombrie 2009 privind datele care trebuie luate în considerare pentru stabilirea cursurilor de schimb menţionate la articolul 90 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European şi al Consiliului (JO 2010 C 106, p. 56) – Resortisant al unui stat membru care locuiește împreună cu familia sa în statul de origine și lucrează în Confederația Elvețiană – Cumul al dreptului la prestații familiale – Luarea în considerare a prestațiilor familiale primite în Elveția la calcularea alocațiilor de către statul membru de reședință („Differenzkindergeld”) – Cursul de schimb aplicabil

      Dispozitivul

               1)

               În împrejurări precum cele din litigiul principal, conversia monetară a alocațiilor familiale trebuie efectuată conform articolului 107 alineatul (6) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1386/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2001.

               2)

               Articolul 107 alineatul (6) din Regulamentul nr. 574/72, în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1386/2001, trebuie interpretat în sensul că, pentru conversia monetară a alocațiilor familiale precum cele în discuție în litigiul principal, în vederea calculării suplimentului reprezentând diferența dintre prestațiile de alocații familiale în temeiul articolului 10 alineatul (1) litera (a) din acest regulament, trebuie să se utilizeze cursul de schimb oficial din ziua plății acestor alocații de către statul membru pe teritoriul căruia lucrătorul în cauză desfășoară o activitate salariată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-815/14: Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2015 – Closet Clothing/OAPI – Closed Holding (CLOSET)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/62

         Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2015 – Closet Clothing/OAPI – Closed Holding (CLOSET)
   (Cauza T-815/14) (1)

   (2015/C 311/71)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza C-470/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — SIA Garkalns/Rīgas Dome (Articolul 49 CE — Restricții privind libera prestare a serviciilor — Egalitate de tratament — Obligația de transparență — Jocuri de noroc — Cazinouri, săli de jocuri și săli de bingo — Obligația de a obține un acord prealabil al administrației locale de la locul înființării — Putere de apreciere — Atingere substanțială adusă intereselor statului și ale locuitorilor teritoriului administrativ vizat — Justificări — Proporționalitate)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/16

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — SIA Garkalns/Rīgas Dome
   (Cauza C-470/11) (1)

   (Articolul 49 CE - Restricții privind libera prestare a serviciilor - Egalitate de tratament - Obligația de transparență - Jocuri de noroc - Cazinouri, săli de jocuri și săli de bingo - Obligația de a obține un acord prealabil al administrației locale de la locul înființării - Putere de apreciere - Atingere substanțială adusă intereselor statului și ale locuitorilor teritoriului administrativ vizat - Justificări - Proporționalitate)
   2012/C 295/27
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: SIA Garkalns

      Pârât: Rīgas Dome

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 56 TFUE (art. 49 CE) — Legislație națională care prevede, în scopul limitării jocurilor de noroc, un sistem de autorizare în vederea înființării de cazinouri, de săli de jocuri și de săli de bingo — Refuz de a elibera o autorizație de amenajare a unei săli de jocuri pentru motivul că organizarea jocurilor de noroc în locul vizat ar aduce atingere în mod semnificativ interesului locuitorilor colectivității locale

      Dispozitivul

   Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea din acțiunea principală, care atribuie autorităților locale o largă putere de apreciere, permițându-le să refuze emiterea unei autorizații de înființare a unui cazinou, a unei săli de jocuri sau a unei săli de bingo, în temeiul unei „atinger[i] semnificativ[e] adus[e] intereselor statului și ale locuitorilor teritoriului administrativ în cauză”, în măsura în care această reglementare are într-adevăr ca obiect reducerea ocaziilor de a juca și limitarea activităților în acest domeniu în mod coerent și sistematic sau asigurarea ordinii publice și în măsura în care exercitarea puterii de apreciere a autorităților competente este efectuată cu transparență, permițându-se un control al imparțialității procedurilor de autorizare, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza C-535/14 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iunie 2015 – Vadzim Ipatau/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Belarus — Admisibilitate — Termen de introducere a acțiunii — Asistență judiciară — Efect suspensiv — Protecție jurisdicțională efectivă — Dreptul la apărare — Principiul proporționalității)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/17

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iunie 2015 – Vadzim Ipatau/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-535/14 P) (1)

   ((Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Belarus - Admisibilitate - Termen de introducere a acțiunii - Asistență judiciară - Efect suspensiv - Protecție jurisdicțională efectivă - Dreptul la apărare - Principiul proporționalității))
   (2015/C 279/20)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Vadzim Ipatau (reprezentant: M. Michalauskas, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Naert et B. Driessen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Vadzim Ipatau suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/1

         2009/C 141/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 129, 6.6.2009

      Publicații anterioare

      JO C 113, 16.5.2009

      JO C 102, 1.5.2009

      JO C 90, 18.4.2009

      JO C 82, 4.4.2009

      JO C 69, 21.3.2009

      JO C 55, 7.3.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-340/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 7 iulie 2015 – Christine Nigl și alții

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzgericht (Austria) la 7 iulie 2015 – Christine Nigl și alții
   (Cauza C-340/15)
   (2015/C 328/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl jun., Martin Nigl

      Pârât: Finanzamt Waldviertel

      Întrebările preliminare
       (1)
       (2)

               1)

               Trei asociații de persoane, compuse din diferiți membri ai unei familii, care au un comportament autonom în raporturile cu furnizorii și cu instituțiile publice, care dispun, cu excepția a două bunuri economice, de factori de producție proprii, dar își comercializează produsele în mod preponderent prin intermediul unei societăți comerciale, ale cărei participații sunt deținute de membrii asociațiilor de persoane, precum și de alți membri ai familiei și care comercializează produsele sub o singură marcă se consideră că sunt trei întreprinderi autonome (persoane impozabile)?

               2)

               În cazul în care se consideră că cele trei asociații de persoane nu sunt trei întreprinderi autonome (persoane impozabile), se va considera că o persoană impozabilă autonomă este

                           a)

                           societatea de capital care comercializează produsele sau

                           b)

                           o societate de persoane, compusă din membrii celor trei asociații de persoane, care, ca atare, nu are un comportament autonom pe piață nici în ceea ce privește achizițiile și nici în ceea ce privește vânzările, sau

                           c)

                           o asociație de persoane, compusă din trei asociații de persoane și societatea comercială, care nu acționează pe piață ca atare nici în ceea ce privește achizițiile și nici în ceea ce privește vânzările?

               3)

               În cazul în care cele trei asociații de persoane nu trebuie considerate trei întreprinderi autonome (persoane impozabile), având în vedere că inițial, în urma verificărilor fiscale efectuate de Finanzamt (administrația financiară), fusese confirmată calitatea de persoane impozabile autonome întreprinderi autonome) a asociațiilor de persoane, pierderea calității de întreprindere (persoană impozabilă) este admisibilă

                           a)

                           cu efect retroactiv

                           b)

                           cu efecte numai pentru viitor sau

                           c)

                           fără a produce niciun efect?

               4)

               În cazul în care cele trei asociații de persoane trebuie considerate trei întreprinderi autonome (persoane impozabile), în calitate de viticultori și, astfel, de producători agricoli, acestea sunt producători agricoli forfetari, atunci când aceste asociații de persoane care cooperează între ele din punct de vedere economic intră fiecare, individual, sub incidența regimului forfetar aplicabil producătorilor agricoli, însă potrivit dispozițiilor naționale, având în vedere dimensiunea și forma sa juridică, societatea comercială, o asociație de persoane separată, formată din membrii celor trei asociații de persoane sau o asociație de persoane separată, formată din societatea de capital și din membrii celor trei asociații de persoane sunt exceptate de la regimul forfetar?

               5)

               În cazul în care regimul forfetar aplicabil producătorilor agricoli nu se aplică din principiu și celor trei asociații de persoane, această excludere

                           a)

                           produce efecte retroactiv

                           b)

                           produce efecte numai pentru viitor sau

                           c)

                           nu produce niciun efect?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, JO L 145, p. 1.

      (2)  2 Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.,


title: Cauza T-164/12: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — Alstom și alții/Comisia

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/32

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — Alstom și alții/Comisia
   (Cauza T-164/12)
   2012/C 165/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Alstom (Levallois Perret, Franța), Alstom Holdings (Levallois Perret), Alstom Grid SAS (Paris, Franța) și Alstom Grid AG (Oberentfelden, Elveția) (reprezentanți: J. Derenne, avocat, N. Heaton, P. Chaplin și M. Farley, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 26 ianuarie 2012 cuprinsă în scrisorile nr. D/2012/006840 și nr. D/2012/006863 de a transmite High Court of England and Wales anumite documente pe care reclamantele (sau predecesorii acestora) le-au furnizat Comisiei în cursul anchetei pe care aceasta a desfășurat-o în cazul COMP/F/38.899 — Gas Insulated Switchgear (JO 2008 C 5, p. 7) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, prin care se invocă faptul că transmiterea documentelor în cauză către High Court of England and Wales:

                           —

                           ar constitui o eroare în aprecierea faptelor și ar antrena divulgarea de informații relevante în vederea obținerii clemenței cuprinse în aceste documente, divulgare care, prin încălcarea articolului 4 alineatul (3) TUE, ar aduce atingere intereselor Uniuni Europene și ar afecta funcționarea acesteia, în special prin periclitarea eficacității globale a programului de clemență instituit de Comisie și care are o importanță decisivă pentru misiunea de punere în aplicare a articolului 101 TFUE care îi revine;

                           —

                           ar încălca principiul general al dreptului de a fi ascultat și în special punctul (27) din Comunicarea privind cooperarea (1) deoarece Comisia nu a solicitat acordul societăților în cauză pentru a divulga informațiile relevante în vederea obținerii clemenței cuprinse în aceste documente;

                           —

                           încălcarea obligației Comisiei de a furniza motive potrivit articolului 296 TFUE, întrucât aceasta a respins implicit pretențiile reclamantelor potrivit cărora anumite părți din documentele în cauză cuprind informații relevante în vederea obținerii clemenței, fără să furnizeze vreo motivare.

               2.

               Al doilea motiv, prin care se invocă anularea deciziei în temeiul următoarelor argumente:

                           —

                           transmiterea informațiilor confidențiale cuprinse în documentele în cauză către High Court of England and Wales pentru utilizarea lor în procedurile desfășurate în Anglia nu se poate justifica în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE întrucât divulgarea acestor informații ar descuraja întreprinderile să coopereze în viitor cu Comisia în anchetele sale și, prin urmare, ar aduce atingere capacității Comisiei de a pune în aplicare dreptul concurenței;

                           —

                           transmiterea de informații confidențiale cuprinse în documentele în cauză către High Court of England and Wales în ipoteza în care respectiva instanță a informat în mod expres Comisia că intenționează să dezvăluie aceste informații terților care sunt membri ai unui cerc de confidențialitate încalcă punctul (25) din Comunicarea privind cooperarea;

                           —

                           protecția garantată de cercul de confidențialitate în prezenta cauză nu atinge limitele impuse de articolul 339 TFUE și de punctul (25) din Comunicarea privind cooperarea. În consecință, dezvăluirea informațiilor confidențiale cuprinse în documentele în cauză către High Court of England and Wales ar presupune o încălcare a obligațiilor pe care Comisia le are în temeiul acestor dispoziții.

               3.

               Al treilea motiv, potrivit căruia decizia de a transmite asemenea documente către High Court of England and Wales încalcă principiul proporționalității deoarece nu era nici adecvată nici necesară transmiterea de către Comisie a versiunilor confidențiale a acestor documente împreună cu anexele lor către instanța supremă engleză, întrucât anexele nu sunt relevante pentru aspectele esențiale pe care instanța supremă engleză trebuie să le examineze, iar în hotărârea pe care a pronunțat-o în cauza T-121/07, Tribunalul a omis toate referirile la conținutul acestor documente.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind cooperarea dintre Comisie și instanțele statelor membre ale Uniunii Europene în aplicarea articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (2004/C 101/04) (JO 2004 C 101, p. 54, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 122).


title: Cauza C-413/10: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Ordinario di Prato — Italia) — Procedură penală împotriva Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Colectare de pariuri privind evenimente sportive — Cerința unei licențe — Consecințe care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia atribuirii licențelor — Atribuirea a 16300 de licențe suplimentare — Principiul egalității de tratament și obligația de transparență — Principiul securității juridice — Protecția titularilor licențelor anterioare — Reglementare națională — Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare a pariurilor — Admisibilitate — Activități transfrontaliere care pot fi asimilate celor care fac obiectul licenței — Interdicție prevăzută de reglementarea națională — Admisibilitate]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/11

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Ordinario di Prato — Italia) — Procedură penală împotriva Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri
   (Cauza C-413/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Colectare de pariuri privind evenimente sportive - Cerința unei licențe - Consecințe care rezultă din încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia atribuirii licențelor - Atribuirea a 16 300 de licențe suplimentare - Principiul egalității de tratament și obligația de transparență - Principiul securității juridice - Protecția titularilor licențelor anterioare - Reglementare națională - Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare a pariurilor - Admisibilitate - Activități transfrontaliere care pot fi asimilate celor care fac obiectul licenței - Interdicție prevăzută de reglementarea națională - Admisibilitate)
   2012/C 151/19
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Ordinario di Prato

      Părțile din acțiunea principală

   Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Ordinario di Prato — Libera circulație a persoanelor — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Activitate de colectare de pariuri — Legislație națională care condiționează exercitarea acestei activități de obținerea unei autorizații și a unei licențe de securitate publică — Protecție acordată subiecților de drept care au obținut autorizații și licențe în urma unor proceduri de atribuire de la care au fost excluși nelegal alți operatori din același sector — Compatibilitate cu articolele 43 CE și 49 CE

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 43 CE și 49 CE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru, care a exclus, cu încălcarea dreptului Uniunii, o categorie de operatori de la atribuirea licențelor pentru desfășurarea unei activități economice și care încearcă să remedieze această încălcare prin scoaterea la concurs a unui număr important de licențe noi, să protejeze pozițiile comerciale dobândite de operatorii existenți prevăzând, printre altele, obligația respectării unei distanțe minime între unitățile noilor titulari de licențe și cele ale operatorilor existenți.

               2.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unor sancțiuni pentru desfășurarea unei activități organizate de colectare de pariuri fără licență sau fără autorizația poliției unor persoane care se află în legătură cu un operator care fusese exclus de la o procedură de cerere de ofertă cu încălcarea dreptului Uniunii, inclusiv după noua procedură de cerere de ofertă menită să remedieze această încălcare a dreptului Uniunii, atunci când această procedură de cerere de ofertă și atribuirea subsecventă a unor licențe noi nu au remediat în mod efectiv excluderea nelegală a operatorului menționat de la procedura de cerere de ofertă anterioară.

               3.

               Rezultă din articolele 43 CE și 49 CE, din principiul egalității de tratament, din obligația de transparență, precum și din principiul securității juridice că condițiile și modalitățile unei proceduri de cerere de ofertă, precum cea în discuție în acțiunea principală, și în special dispozițiile care prevăd revocarea licențelor acordate în urma unei astfel de proceduri de cerere de ofertă, precum cele care figurează la articolul 23 alineatul 2 litera a) și alineatul 3 din proiectul de convenție dintre Administrația Autonomă a Monopolurilor de Stat și adjudecatarul licenței privind jocuri de noroc aferente altor evenimente decât cursele hipice, trebuie să fie formulate în mod clar, precis și univoc, verificarea acestui aspect revenind instanței de trimitere.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-88/15: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2017 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Reprezentarea unui calandru poziționat în partea din față a unui autovehicul)

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/40

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2017 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Reprezentarea unui calandru poziționat în partea din față a unui autovehicul)
   (Cauza T-88/15) (1)

   (2017/C 293/51)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-287/07: Acțiune introdusă la 14 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/17

         Acțiune introdusă la 14 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-287/07)
   (2007/C 211/33)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și D. Kukovec, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               1.

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (1), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 71 din această directivă;
               În subsidiar:

                           constatarea faptului că, întrucât nu a comunicat Comisiei toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 71 din această directivă;

               2.

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/17/CE a expirat la 31 ianuarie 2006.

      (1)  JO L 134, p. 1.


title: Cauza T-179/16: Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER SMOKY — Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată — Articolul 126 din Regulamentul de procedură”]

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/17

         Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)
   (Cauza T-179/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER SMOKY - Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată - Articolul 126 din Regulamentul de procedură”])
   (2017/C 269/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Guinot (Paris) (reprezentant: A. Sion, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 (cauza R 2905/2014-5) privind o procedură de opoziție între Guinot și L’Oréal

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza F-42/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Sundholm/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport privind evoluția carierei — Exercițiul de evaluare 2004 — Obiective și criterii de evaluare — Daune-interese)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/53

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 — Sundholm/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-42/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport privind evoluția carierei - Exercițiul de evaluare 2004 - Obiective și criterii de evaluare - Daune-interese)
   (2008/C 22/101)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Pe de o parte, anularea raportului privind evoluția carierei reclamantei pentru exercițiul 2004 și, pe de altă parte, o cerere de daune-interese.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează raportul privind evoluția carierei doamnei Sundholm, întocmit pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2004.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006, p. 54.


title: Cauza T-357/10: Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2012 — Kraft Foods Schweiz Holding/OAPI — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CORONA — Mărci naționale verbale anterioare KARUNA și KARŪNA — Motive relative de refuz — Lipsă a riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/18

         Hotărârea Tribunalului din 20 iunie 2012 — Kraft Foods Schweiz Holding/OAPI — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
   (Cauza T-357/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CORONA - Mărci naționale verbale anterioare KARUNA și KARŪNA - Motive relative de refuz - Lipsă a riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 227/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Elveția) (reprezentanți: P. Péters și T. de Haan, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Compañía Nacional de Chocolates, SA (Medellín, Columbia) (reprezentant: I. Temiño Ceniceros, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva deciziei camerei a patra de recurs a OAPI din 29 iunie 2010 (cauza R 696/2009-4) privind o procedură de opoziție între Kraft Foods Schweiz Holding GmbH și Compañia Nacional de Chocolates, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kraft Foods Schweiz Holding GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-301/13: Acțiune introdusă la 28 mai 2013 — Nordex Holding/OAPI — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE)

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/17

         Acțiune introdusă la 28 mai 2013 — Nordex Holding/OAPI — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE)
   (Cauza T-301/13)
   2013/C 215/25
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Danemarca) (reprezentant: M. Kleis, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fontana Food AB (Tyresö, Suedia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei pronunțate de Camera întâi de recurs la 1 martie 2013 în cauza R 2604/2011-1;

               —

               anularea Deciziei nr. 4892 C pronunțate la 21 octombrie 2011 de divizia de anulare și care a precedat decizia contestată;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care conține elementele verbale „Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE” — înregistrată ca marcă comunitară sub nr. 3 600 285

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele pentru solicitarea declarării nulității sunt cele prevăzute la articolul 53 alineatul (1) litera (a) și la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea parțială a mărcii comunitare contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza F-23/13: Acțiune introdusă la 20 martie 2013 — ZZ și alții/Comisia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/55

         Acțiune introdusă la 20 martie 2013 — ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-23/13)
   2013/C 156/102
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se transmite calculul definitiv cu privire la anii de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii pentru transferul drepturilor de pensie ale reclamanților în sistemul de pensii al Uniunii, potrivit noilor DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la statutul funcționarilor.

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor de respingere a reclamațiilor vizând aplicarea DGA și a valorilor actuariale în vigoare în momentul cererilor lor de transfer al drepturilor de pensie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-362/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 25 iulie 2014 – Maximillian Schrems/Data Protection Commissioner

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 25 iulie 2014 – Maximillian Schrems/Data Protection Commissioner
   (Cauza C-362/14)
   2014/C 351/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Maximillian Schrems

      Pârât: Data Protection Commissioner

      Întrebările preliminare

               1)

               În cursul analizei unei plângeri adresate unui funcţionar independent învestit prin lege cu funcţii de administrare şi de aplicare a legislaţiei privind protecţia datelor, referitoare la faptul că date cu caracter personal sunt transferate într-o ţară terţă (în speță, Statele Unite) ale cărei legi şi practici se pretinde că nu conţin măsuri de protecţie adecvate pentru persoana în cauză, acest funcţionar, având în vedere articolele 7, 8 şi 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2000/C364/01) (1) și fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 25 alineatul (6) din Directiva 95/46/CE (2), este ținut în mod absolut să respecte constatarea contrară a Uniunii cuprinsă în Decizia Comisiei din 26 iulie 2000 (2000/520/CE) (3)?

               2)

               Sau, dimpotrivă, funcţionarul poate şi/sau trebuie să desfăşoare o investigaţie proprie asupra problemei în lumina evoluţiilor factuale ulterioare datei la care această decizie a Comisiei a fost publicată pentru prima dată?

      (1)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO C 364, p. 1).

      (2)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind caracterul adecvat al protecţiei oferite de principiile „sferei de siguranţă” privind protecţia vieţii private şi întrebările de bază aferente, publicate de Departamentul Comerţului al S.U.A. (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).

      (3)  Decizia Comisiei din 26 iulie 2000 în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind caracterul adecvat al protecției oferite de principiile „sferei de siguranță” privind protecția vieții private și întrebările de bază aferente, publicate de Departamentul Comerțului al S.U.A. [notificată cu numărul C(2000) 2441] (JO L 215, p. 7, Ediție specială, 16/vol. 1, p. 64).


title: Cauza T-257/11: Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2015 – Pangyrus/OAPI –RSVP Design (COLOURBLIND) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală COLOURBLIND — Semnul verbal COLOURBLIND — Motiv absolut de refuz — Lipsa relei-credințe — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa utilizării în viața de afaceri a unui semn a cărui sferă de aplicare nu este numai locală — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4)și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/23

         Hotărârea Tribunalului din 26 februarie 2015 – Pangyrus/OAPI –RSVP Design (COLOURBLIND)
   (Cauza T-257/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală COLOURBLIND - Semnul verbal COLOURBLIND - Motiv absolut de refuz - Lipsa relei-credințe - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa utilizării în viața de afaceri a unui semn a cărui sferă de aplicare nu este numai locală - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4)și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 118/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pangyrus Ltd (York, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Clubb, solicitor, și M. Lindsay, QC)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: RSVP Design Ltd (Brookfield, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial M. Blair, ulterior J. MacKenzie, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 martie 2011 (R 751/2009-4) privind o procedură de declarare a nulității între Pangyrus Ltd și RSVP Design Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Pangyrus Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.