201805250251897272018/C 200/302502018CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180411242521Cauza C-250/18: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Republica Croația
 ---documentbreak--- C2002018RO2410120180411RO0030241252Acțiune introdusă la 11 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Republica Croația
   (Cauza C-250/18)2018/C 200/30Limba de procedură: croata
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Mataija, E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârâtă: Republica Croația

      Concluziile reclamantei

            —

            declararea faptului că, întrucât nu a stabilit că granulatele de piatră evacuate în Biljane Donje sunt deșeuri, iar nu produse secundare, pe care trebuie să le trateze ca deșeuri, Republica Croația nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/98 (
                  1
               ).

            —

            declararea faptului că, întrucât nu a luat măsurile necesare pentru a se asigura că gestionarea deșeurilor evacuate în Biljane Donje se face fără a pune în pericol sănătatea și fără a dăuna mediului, Republica Croația nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 din Directiva 2008/98.

            —

            declararea faptului că, întrucât nu a luat măsurile necesare pentru a se asigura că deținătorul deșeurilor evacuate în Biljane Donje efectuează el însuși operațiunea de tratare a deșeurilor sau transferă această operațiune unui agent, unei unități sau întreprinderi care desfășoară activități de tratare a deșeurilor sau unui colector de deșeuri public sau privat, Republica Croația nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2008/98.

            —

            obligarea Republicii Croația la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În ceea ce privește încălcarea articolului 5 alineatul (1) din directivă:
   Articolul 5 alineatul (1) din directivă prevede condițiile cumulative care trebuie îndeplinite pentru ca substanțele sau obiectele care rezultă în urma unui proces de producție al cărui obiectiv principal nu este producerea unor astfel de substanțe sau obiecte să fie considerate deșeuri, iar nu subproduse. Republica Croația a aplicat articolul 5 alineatul (1) în mod eronat deșeurilor evacuate în Biljane Donje întrucât nu a stabilit că era vorba despre deșeuri, iar nu despre subproduse, în condițiile în care utilizarea ulterioară a acestor produse nu este sigură în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din directivă.
   În ceea ce privește încălcarea articolului 13 din directivă:
   Conform articolului 13 din directivă, statele membre adoptă măsurile necesare pentru a garanta că gestionarea deșeurilor se face fără a pune în pericol sănătatea și fără a dăuna mediului. Deși autoritățile croate au constatat că deșeurile evacuate în Biljane Donje se află pe un sit care nu este nici destinat, nici adaptat evacuării deșeurilor în sol, în lipsa oricărei măsuri de protecție împotriva propagării în apă și în aer, niciuna dintre măsurile adoptate de autoritățile croate cu privire la deșeuri nu a fost pusă în aplicare până în prezent. Întrucât această situație se menține de mult timp, acest lucru conduce în mod necesar la o degradare a mediului. În consecință, Republica Croația nu a adoptat măsurile necesare pentru a garanta că gestionarea deșeurilor evacuate în Biljane Donje se face fără a pune în pericol sănătatea și fără a dăuna mediului.
   În ceea ce privește încălcarea articolului 15 alineatul (1) din directivă:
   Conform articolului 15 alineatul (1) din directivă, statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că orice producător inițial de deșeuri sau alt deținător de deșeuri efectuează el însuși operațiunea de tratare a deșeurilor sau transferă această operațiune unui agent, unei unități sau întreprinderi care desfășoară activități de tratare a deșeurilor sau unui colector de deșeuri public sau privat în conformitate cu articolele 4 și 13 din directivă. Faptul că autoritățile croate nu s-au asigurat că deținătorul de deșeuri efectuează el însuși operațiunea de tratare a deșeurilor sau transferă această operațiune uneia dintre persoanele menționate la articolul 15 alineatul (1) decurge din împrejurarea că, la introducerea acțiunii și în prezent, aceste deșeuri sunt evacuate în continuare în mod ilegal în Biljane Donje, unde sunt stocate deja de mult timp. Autoritățile croate nu au luat măsuri eficiente care ar indica faptul că deținătorul deșeurilor a efectuat el însuși operațiunea de tratare a deșeurilor sau a transferat această operațiune uneia dintre persoanele menționate la articolul 15 alineatul (1) din directivă.
   (
         1
      )	Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO 2008, L 312, p. 3).


201805250471897152018/C 200/424262016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180425343411Cauza T-426/16: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Aa AROMAS artesanales — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Identitatea sau similitudinea serviciilor — Similitudinea semnelor — Public pertinent — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
 ---documentbreak--- C2002018RO3410120180425RO0042341341Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2018 – Perfumes y Aromas Artesanales/EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
   (Cauza T-426/16) (
         1
      )
   „(„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Aa AROMAS artesanales — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Identitatea sau similitudinea serviciilor — Similitudinea semnelor — Public pertinent — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)”2018/C 200/42Limba de procedură: spaniola
      Părţile

      Reclamantă: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Spania) (reprezentant: J. Botella Reyna, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: E. Zaera Cuadrado și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Spania) (reprezentanţi: I. Temiño Ceniceros și J. Oria Sousa-Montes, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 mai 2016 (cauza R 766/2015-5) privind o procedură d opoziție între Aromas Selective și Perfumes y Aromas Artesanales

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Perfumes y Aromas Artesanales, SL la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Aromas Selective, SL, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate de aceasta în fața camerei de recurs a EUIPO.

      (
         1
      )	JO C 364, 3.10.2016.


201805250111897492018/C 200/191102017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180412151511Cauza C-110/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Articolul 40 din Acordul privind SEE — Impozit pe venitul rezidenților belgieni — Stabilirea veniturilor imobiliare — Aplicarea a două metode de calcul diferite în funcție de locul unde se situează bunul imobil — Calcul pornind de la valoarea cadastrală în cazul imobilelor situate în Belgia — Calcul bazat pe valoarea locativă reală în cazul imobilelor situate într-un alt stat membru al Uniunii Europene sau al Spațiului Economic European (SEE) — Diferență de tratament — Restricție privind libera circulație a capitalurilor]
 ---documentbreak--- C2002018RO1510120180412RO0019151151Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 12 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-110/17) (
         1
      )
   „[Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Articolul 40 din Acordul privind SEE — Impozit pe venitul rezidenților belgieni — Stabilirea veniturilor imobiliare — Aplicarea a două metode de calcul diferite în funcție de locul unde se situează bunul imobil — Calcul pornind de la valoarea cadastrală în cazul imobilelor situate în Belgia — Calcul bazat pe valoarea locativă reală în cazul imobilelor situate într-un alt stat membru al Uniunii Europene sau al Spațiului Economic European (SEE) — Diferență de tratament — Restricție privind libera circulație a capitalurilor]”2018/C 200/19Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și N. Gossement, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: P. Cottin, M. Jacobs și L. Cornelis, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Prin menținerea unor dispoziții potrivit cărora, în materie de estimare a veniturilor aferente imobilelor care nu sunt închiriate sau care sunt închiriate fie unor persoane fizice care nu le utilizează în scop profesional, fie unor persoane juridice care le pun la dispoziția unor persoane fizice în scopuri private, baza impozabilă este calculată pornind de la valoarea cadastrală, în ceea ce privește bunurile situate pe teritoriul național, și asupra valorii locative reale, în ceea ce privește imobilele situate în străinătate, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 TFUE și al articolului 40 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

            2)

            Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 121, 18.4.2017


201805250171897252018/C 200/074782016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804197711Cauza C-478/16 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 aprilie 2018 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Group OOD, Kosta Iliev (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerț — Examinare de către camera de recurs — Probe noi sau suplimentare — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 76 alineatul (2) — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 50 alineatul (1) paragraful al treilea)
 ---documentbreak--- C2002018RO710120180419RO00077171Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 aprilie 2018 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Group OOD, Kosta Iliev
   (Cauza C-478/16 P) (
         1
      )
   „(Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Definiția și dobândirea mărcii Uniunii Europene — Motive relative de refuz — Opoziție a titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerț — Examinare de către camera de recurs — Probe noi sau suplimentare — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 76 alineatul (2) — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 50 alineatul (1) paragraful al treilea)”2018/C 200/07Limba de procedură: bulgara
      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral, P. Ivanov și D. Stoyanova-Valchanova, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Group OOD (reprezentanți: D. Dragiev și A. Andreev, avocați), Kosta Iliev (reprezentant: S. Ganeva, avocat)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 78, 13.3.2017.


201805250131897402018/C 200/201482017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180419161611Cauza C-148/17: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg/Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Trimitere preliminară — Dreptul mărcilor — Directiva 2008/95/CE — Articolul 14 — Constatarea a posteriori a nulității unei mărci sau a decăderii din drepturi a titularului acesteia — Data la care trebuie îndeplinite condițiile decăderii sau ale nulității — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Marcă a Uniunii Europene — Articolul 34 alineatul (2) — Revendicarea seniorității unei mărci naționale anterioare — Efectele acestei revendicări asupra mărcii naționale anterioare)
 ---documentbreak--- C2002018RO1610120180419RO0020161161Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg/Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf
   (Cauza C-148/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Dreptul mărcilor — Directiva 2008/95/CE — Articolul 14 — Constatarea a posteriori a nulității unei mărci sau a decăderii din drepturi a titularului acesteia — Data la care trebuie îndeplinite condițiile decăderii sau ale nulității — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Marcă a Uniunii Europene — Articolul 34 alineatul (2) — Revendicarea seniorității unei mărci naționale anterioare — Efectele acestei revendicări asupra mărcii naționale anterioare)”2018/C 200/20Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă Peek& Cloppenburg KG, Hamburg

      Intimată: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

      Dispozitivul

   Articolul 14 din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci coroborat cu articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 a Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca [Uniunii Europene] trebuie interpretat în sensul că se opune unei interpretări a legislației naționale potrivit căreia nulitatea unei mărci naționale anterioare sau decăderea din drepturi a titularului acesteia, marcă a cărei senioritate este revendicată pentru o marcă a Uniunii Europene, poate fi constatată a posteriori doar dacă condițiile acestei nulități sau ale acestei decăderi sunt îndeplinite nu numai la data la care s a renunțat la această marcă națională anterioară sau la data la care aceasta a expirat, ci și la data la care se pronunță hotărârea judecătorească prin care se efectuează această constatare.
   (
         1
      )	JO C 231, 17.7.2017.


201805250041897432018/C 200/085252016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804197822Cauza C-525/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugalia) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade da Concorrência (Trimitere preliminară — Concurență — Abuz de poziție dominantă — Articolul 102 al doilea paragraf litera (c) TFUE — Noțiunea „dezavantaj concurențial” — Prețuri discriminatorii pe piața în aval — Societate de gestiune a drepturilor conexe drepturilor de autor — Redevență datorată de furnizorii naționali ai serviciului cu plată de transmitere a semnalului de televiziune și a conținutului său)
 ---documentbreak--- C2002018RO720120180419RO00087282Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugalia) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA/Autoridade da Concorrência
   (Cauza C-525/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Concurență — Abuz de poziție dominantă — Articolul 102 al doilea paragraf litera (c) TFUE — Noțiunea „dezavantaj concurențial” — Prețuri discriminatorii pe piața în aval — Societate de gestiune a drepturilor conexe drepturilor de autor — Redevență datorată de furnizorii naționali ai serviciului cu plată de transmitere a semnalului de televiziune și a conținutului său)”2018/C 200/08Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

      Pârâtă: Autoridade da Concorrência

      Cu participarea: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Dispozitivul

   Noțiunea „dezavantaj concurențial”, în sensul articolului 102 al doilea paragraf litera (c) TFUE, trebuie interpretată în sensul că vizează, în ipoteza în care o întreprindere dominantă aplică prețuri discriminatorii unor parteneri comerciali pe piața în aval, situația în care acest comportament este susceptibil să aibă ca efect o denaturare a concurenței între acești parteneri comerciali. Constatarea unui asemenea „dezavantaj concurențial” nu necesită dovada unei deteriorări efective și cuantificabile a poziției concurențiale, însă trebuie să se întemeieze pe o analiză a ansamblului circumstanțelor relevante ale speței care permit să se concluzioneze că respectivul comportament are o influență asupra costurilor, asupra beneficiilor sau asupra unui alt interes relevant al unuia sau mai multor parteneri menționați, astfel încât acest comportament este de natură să afecteze poziția amintită.
   (
         1
      )	JO C 14, 16.1.2017.


201805250431897002018/C 200/553542017TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180423424322Cauza T-354/17: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Genomic Health/EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE) [Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Egalitate de tratament]
 ---documentbreak--- C2002018RO4220120180423RO0055422432Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Genomic Health/EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE)
   (Cauza T-354/17) (
         1
      )
   „[Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Egalitate de tratament]”2018/C 200/55Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Genomic Health, Inc. (Redwood City, California, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: A. Reid, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: J. Ivanauskas și K. Sidat Humphreys, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 februarie 2017 (cauza R 1682/2016-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Genomic Health, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 249, 31.7.2017


201805250531897072018/C 200/315542014TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180426262611Cauza T-554/14: Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Messi Cuccittini/EUIPO – J-M.-E.V. e hijos (MESSI) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MESSI — Mărci ale Uniunii Europene figurative anterioare MASSI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2002018RO2610120180426RO0031261261Hotărârea Tribunalului din 26 aprilie 2018 – Messi Cuccittini/EUIPO – J-M.-E.V. e hijos (MESSI)
   (Cauza T-554/14) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative MESSI — Mărci ale Uniunii Europene figurative anterioare MASSI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 200/31Limba de procedură: spaniola
      Părţile

      Reclamant: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: inițial J. L. Rivas Zurdo și M. Toro Gordillo, ulterior J.-B. Devaureix și J.-Y. Teindas Maillard, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial O. Mondéjar Ortuño, ulterior S. Palmero Cabezas, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Spania) (reprezentanţi: J. Güell Serra și M. Ceballos Rodríguez, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 aprilie 2014 (cauza R 1553/2013-1), privind o procedură de opoziție între J-M.-E.V. e hijos și domnul Messi Cuccittini

      Dispozitivul

            1)

            Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 aprilie 2014 (cauza R 1553/2013-1).

            2)

            EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Lionel Andrés Messi Cuccittini.

            3)

            J-M.-E.V. e hijos, SRL suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 339, 29.9.2014.


201805250751897302018/C 200/562122018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180326434421Cauza T-212/18: Acțiune introdusă la 26 martie 2018 – Romańska/Frontex
 ---documentbreak--- C2002018RO4310120180326RO0056431442Acțiune introdusă la 26 martie 2018 – Romańska/Frontex
   (Cauza T-212/18)2018/C 200/56Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Karolina Romańska (Varșovia, Polonia) (reprezentant: A. Tetkowska, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            declararea acțiunii drept admisibilă și fondată;

            —

            anularea deciziei din 14 juin 2017 a Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă, cu sediul la Varșovia, de reziliere a contractului de muncă al doamnei Karolina Romańska în temeiul articolului 47 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene;

            —

            constatarea hărțuirii morale și a discriminării manifestate de Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă în detrimentul doamnei Karolina Romańska;

            —

            dispunerea încetării de către Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă a discriminării și a hărțuirii morale practicate împotriva agenților săi și instituirea unei politici de combatere a discriminării și a hărțuirii morale în cadrul Agenției;

            —

            obligarea Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă la plata unor despăgubiri care trebuie stabilite, ex aequo și bono, la suma de 100000 de euro pentru repararea prejudiciului suferit;

            —

            obligarea Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă la plata sumei de 4402 de zloți polonezi cu titlu de reparare a prejudiciului cauzat;

            —

            obligarea Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe hărțuirea morală și pe discriminarea la care a fost supusă reclamanta în cadrul Agenției. Pe durata angajării sale în cadrul Agenției, reclamanta a fost victima hărțuirii morale, a umilirii, a blamului pentru erori săvârșite de alte persoane, a denigrării publice și a altor comportamente neadecvate în sectorul său, cu știința superiorilor săi ierarhici, care au rămas inactivi.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe tulburări de sănătate ca urmare a hărțuirii morale pe care reclamanta a suferit-o în cadrul Agenției. În luna aprilie 2016, reclamanta a suferit de tulburări de sănătate grave și bruște, care au fost confirmate prin documente medicale. Reclamanta continuă să urmeze un tratament medical. Medicii au declarat că tulburările de sănătate sunt de origine nervoasă, având în vedere în special hărțuirea morală la locul de muncă și a epuizării profesionale. Reclamanta a suportat cheltuieli medicale care rezultă din dosarul medical anexat la cererea introductivă.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa asistenței în raport cu hărțuirea morală și discriminarea suferite de reclamantă în cadrul Agenției. La reclamanta a adresat pârâtei o cerere de asistență în sensul Statutului funcționarilor în considerarea hărțuirii morale și a discriminării ale cărei victimă era în cadrul Agenției. Reclamanta a prezentat pârâtei o serie de soluții acceptabile pentru situația sa. Pârâta a ignorat problemele de sănătate ale reclamantei și a rămas pasivă, acceptând situația prejudiciabilă pentru reclamantă și permițând menținerea acestei situații.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe discriminarea pe motive de sex, de cetățenie și de apartenență sindicală la care reclamanta a fost supusă de către pârâtă. Reclamanta și-a prezentat de mai multe ori candidatura pentru un post mai înalt în cadrul Agenției. În pofida formării sale complete, a cunoașterii mai multor limbi străine, a evaluărilor anuale excelente și a îmbunătățirii constante a calificărilor sale, ea nu a fost niciodată promovată. Motivele acestei situații de fapt au un caracter discriminatoriu. Ca urmare a contactelor repetate dintre reclamantă și pârâta cu privire la hărțuirea morală și la discriminarea manifestate împotriva reclamantei, pârâta i-a propus reclamantei o delegație pentru care aceasta din urmă a făcut toate demersurile de pregătire, inclusiv învățarea unei limbi străine începând de la un nivel de bază până la un nivel care să permită asigurarea comunicării. Pârâta a anulat ulterior delegația cu 4 zile înainte de plecare. Pârâta a justificat anularea acesteia prin faptul că reclamanta a contactat un sindicat.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe rezilierea nejustificată a contractului de muncă al reclamantei. Această reziliere este nejustificată și lipsită de motive temeinice. Rezilierea contractului de muncă al reclamantei este consecința refuzului acesteia de a accepta situația de hărțuire morală și de discriminare la care era supusă în cadrul Agenției.


201805250721897202018/C 200/434682016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180423343522Cauza T-468/16: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Verein Deutsche Sprache/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind o decizie a Comisiei referitoare la schimbarea aspectului sălii de presă din clădirea Berlaymont în legătură cu limitarea afișajului numai la limbile franceză și engleză — Refuz parțial al accesului — Declarație a Comisiei privind inexistența unor documente — Prezumția de legalitate — Eroare de drept — Obligația de motivare”]
 ---documentbreak--- C2002018RO3420120180423RO0043342352Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Verein Deutsche Sprache/Comisia
   (Cauza T-468/16) (
         1
      )
   „[„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind o decizie a Comisiei referitoare la schimbarea aspectului sălii de presă din clădirea Berlaymont în legătură cu limitarea afișajului numai la limbile franceză și engleză — Refuz parțial al accesului — Declarație a Comisiei privind inexistența unor documente — Prezumția de legalitate — Eroare de drept — Obligația de motivare”]”2018/C 200/43Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Germania) (reprezentant: W. Ehrhardt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 3714 final a Comisiei din 10 iunie 2016 privind o cerere de acces, prezentată de reclamantă, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), la anumite documente privind o decizie a Comisiei referitoare la schimbarea aspectului sălii de presă din clădirea Berlaymont din Bruxelles în legătură cu limitarea afișajului numai la limbile engleză și franceză

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Verein Deutsche Sprache eV la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 371, 10.10.2016.


201805250091897392018/C 200/095322016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804118811Cauza C-532/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/SEB bankas AB (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Limitarea dreptului la deducerea taxei plătite în amonte — Regularizarea deducerii taxei plătite în amonte — Livrarea unui teren — Calificare eronată drept „activitate impozitată” — Indicarea taxei pe factura inițială — Modificarea acestei indicații de către furnizor)
 ---documentbreak--- C2002018RO810120180411RO00098181Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/SEB bankas AB
   (Cauza C-532/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Limitarea dreptului la deducerea taxei plătite în amonte — Regularizarea deducerii taxei plătite în amonte — Livrarea unui teren — Calificare eronată drept „activitate impozitată” — Indicarea taxei pe factura inițială — Modificarea acestei indicații de către furnizor)”2018/C 200/09Limba de procedură: lituaniana
      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Pârâtă: SEB bankas AB

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 184 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că obligația de regularizare a deducerilor de taxă pe valoarea adăugată (TVA) neconforme enunțată la acest articol se aplică și în cazurile în care deducerea inițială nu putea avea loc în mod legal deoarece operațiunea care a condus la practicarea acesteia era scutită de TVA. În schimb, articolele 187-189 din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că mecanismul de regularizare a deducerilor de TVA neconforme prevăzut la aceste articole nu este aplicabil în asemenea cazuri – în special într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal – în care deducerea inițială de TVA era nejustificată deoarece era vorba de o operațiune de livrare de terenuri scutită de TVA.

            2)

            Articolul 186 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că, în cazurile în care deducerea inițială de taxă pe valoarea adăugată (TVA) nu putea avea loc în mod legal, revine statelor membre competența să stabilească data la care ia naștere obligația de a regulariza deducerea neconformă a TVA ului și perioada pentru care trebuie să intervină această regularizare, cu respectarea principiilor dreptului Uniunii, în special a principiilor securității juridice și încrederii legitime. Revine instanței naționale competența să verifice dacă, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, aceste principii sunt respectate.

      (
         1
      )	JO C 6, 9.1.2017.


201805250291897022018/C 200/211522017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180419161722Cauza C-152/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA [Trimitere preliminară — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale — Directiva 2004/17/CE — Obligația de revizuire a prețurilor după atribuirea contractului — Lipsa unei asemenea obligații în Directiva 2004/17/CE sau care decurge din principiile generale care stau la baza articolului 56 TFUE și a Directivei 2004/17/CE — Servicii de curățenie și de întreținere legate de activitatea de transport feroviar — Articolul 3 alineatul (3) TUE — Articolele 26, 57, 58 și 101 TFUE — Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare — Inadmisibilitate — Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dispoziții ale dreptului național care nu pun în aplicare dreptul Uniunii — Necompetență]
 ---documentbreak--- C2002018RO1620120180419RO0021162172Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Cauza C-152/17) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Proceduri de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale — Directiva 2004/17/CE — Obligația de revizuire a prețurilor după atribuirea contractului — Lipsa unei asemenea obligații în Directiva 2004/17/CE sau care decurge din principiile generale care stau la baza articolului 56 TFUE și a Directivei 2004/17/CE — Servicii de curățenie și de întreținere legate de activitatea de transport feroviar — Articolul 3 alineatul (3) TUE — Articolele 26, 57, 58 și 101 TFUE — Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare — Inadmisibilitate — Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dispoziții ale dreptului național care nu pun în aplicare dreptul Uniunii — Necompetență]”2018/C 200/21Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Consorzio Italian Management și Catania Multiservizi SpA

      Intimată: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Dispozitivul

   Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1251/2011 al Comisiei din 30 noiembrie 2011, și principiile generale care stau la baza acesteia trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun unor norme de drept național precum cele în discuție în litigiul principal, care nu prevăd revizuirea periodică a prețurilor după atribuirea unor contracte care țin de sectoarele vizate de această directivă.
   (
         1
      )	JO C 213, 3.7.2017.


201805250581897292018/C 200/572262018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180402444521Cauza T-226/18: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2018 – Global Silicones Council și alții/Comisia
 ---documentbreak--- C2002018RO4410120180402RO0057441452Acțiune introdusă la 2 aprilie 2018 – Global Silicones Council și alții/Comisia
   (Cauza T-226/18)2018/C 200/57Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamante: Global Silicones Council (Washington, Statele Unite), Wacker Chemie AG (München, Germania), Momentive Performance Materials GmbH (Leverkusen, Germania), Shin-Etsu Silicones Europea BV (Almere, Țările de Jos), Elkem Silicones France SAS (Lyon, Franța) (reprezentant: M. Navin-Jones, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

            —

            anularea actului atacat în temeiul articolului 263 TFUE;

            —

            declararea faptului că anexa XIII la Regulamentul REACH și/sau dispozițiile relevante din această anexă (în special punctele 1.1.2 și/sau 1.2.2) sunt nelegale și inaplicabile în cazul de față în temeiul articolului 277 TFUE, în măsura în care împiedică sau denaturează o evaluare și/sau o concluzie valabilă cu privire la proprietățile substanțelor D4 și D5;

            —

            în cazul în care nu se consideră că sunt acte pregătitoare pentru adoptarea actului atacat: (a) avizul Comitetului statelor membre al Agenției Europene pentru Produse Chimice (denumită în continuare „ECHA”) din aprilie 2015; (b) avizul Comitetului pentru evaluarea riscurilor al ECHA din martie 2016; (c) avizul Comitetului pentru analiză socio-economică al ECHA din iunie 2016; (d) concluziile/deciziile Grupului de experţi pentru substanţe PBT al ECHA din noiembrie 2012 și/sau (e) ghidurile relevante ale ECHA – declararea faptului că respectivele acte sunt nelegale și inaplicabile în temeiul articolului 277 TFUE;

            —

            obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu aceste proceduri și

            —

            luarea oricărei alte măsuri necesare soluționării cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă unsprecezece motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe nelegalitate, pe erori vădite de drept și de fapt, pe erori vădite de apreciere, pe încălcarea principiului securității juridice, pe arbitrariu în luarea deciziilor și pe nemotivare – în ceea ce privește evaluarea riscurilor.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitate, pe erori vădite de drept și de fapt, pe erori vădite de apreciere, pe încălcarea principiului securității juridice și pe arbitrariu în luarea deciziilor – în ceea ce privește evaluarea pericolelor. Acest motiv include formularea unei excepții de nelegalitate întemeiate pe articolul 277 TFUE cu privire la dispozițiile relevante din anexa XIII la Regulamentul REACH și/sau actele și măsurile anterioare.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitate, pe erori vădite de drept și de fapt, pe erori vădite de apreciere, pe încălcarea principiului securității juridice, pe arbitrariu în luarea deciziilor și pe insuficiența motivării – în ceea ce privește evaluarea pericolelor, în special stabilirea forței probante a dovezilor. Acest motiv include formularea unei excepții de nelegalitate întemeiate pe articolul 277 TFUE cu privire la dispozițiile relevante din anexa XIII la Regulamentul REACH și/sau actele și măsurile anterioare.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa securității juridice, pe încălcarea principiului bunei administrări, pe nemotivare – în ceea ce privește evaluarea pericolelor și a riscurilor, în special stabilirea forței probante a dovezilor.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, inclusiv a dreptului de a fi ascultat, pe insuficiența motivării și pe nerespectarea garanțiilor procedurale – în ceea ce privește evaluarea pericolelor și a riscurilor, în special stabilirea forței probante a dovezilor.

            6.

            Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unui act care depășește vădit limitele puterilor discreționare, pe eroare vădită în exercitarea puterilor discreționare și pe încălcarea echilibrului instituțional al competențelor în ceea ce privește evaluarea pericolelor și a riscurilor.

            7.

            Al șaptelea motiv, întemeiat pe nelegalitate, pe erori vădite de drept și de fapt, pe erori vădite în exercitarea puterilor discreționare, pe depășirea vădită a limitelor puterilor discreționare, pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, pe nemotivare – în ceea ce privește evaluarea pericolelor și a riscurilor și pe erori vădite de apreciere a faptelor relevante și a dispozițiilor legale relevante.

            8.

            Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, pe insuficiența motivării și pe erori vădite de fapt și de drept – în ceea ce privește adoptarea, aplicarea, semnificația și întinderea restricției REACH.

            9.

            Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității – în ceea ce privește aplicarea și întinderea restricției REACH.

            10.

            Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea unor norme fundamentale de procedură, pe nelegalitate, pe erori vădite în exercitarea puterilor discreționare, pe erori vădite de fapt și de drept, pe încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, pe încălcarea principiului bunei administrări, pe nemotivare – înaintea adoptării restricției REACH.

            11.

            Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe faptul că dispozițiile relevante din anexa XIII la Regulamentul REACH și alte acte și măsuri anterioare relevante care împiedică și/sau denaturează o evaluare și/sau o concluzie valabilă cu privire la proprietățile substanțelor D4 și D5 sunt inaplicabile în conformitate cu articolul 277 TFUE.


201805250711897192018/C 200/325612014TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180423262722Cauza T-561/14: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – One of Us și alții/Comisia [„Drept instituțional — Inițiativă cetățenească europeană — Politica în domeniul cercetării — Sănătate publică — Cooperare pentru dezvoltare — Finanțarea de către Uniune a activităților care implică distrugerea de embrioni umani — Comunicare a Comisiei în temeiul articolului 10 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 — Acțiune în anulare — Capacitate procesuală — Act atacabil — Inadmisibilitate parțială — Control jurisdicțional — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere”]
 ---documentbreak--- C2002018RO2620120180423RO0032262272Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – One of Us și alții/Comisia
   (Cauza T-561/14) (
         1
      )
   „[„Drept instituțional — Inițiativă cetățenească europeană — Politica în domeniul cercetării — Sănătate publică — Cooperare pentru dezvoltare — Finanțarea de către Uniune a activităților care implică distrugerea de embrioni umani — Comunicare a Comisiei în temeiul articolului 10 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 — Acțiune în anulare — Capacitate procesuală — Act atacabil — Inadmisibilitate parțială — Control jurisdicțional — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere”]”2018/C 200/32Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: European Citizens’ Initiative One of Us și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa hotărârii (reprezentanți: inițial C. de La Hougue, ulterior J. Paillot, avocat, și în final P. Diamond, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Laitenberger și H. Krämer, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamanților: Republica Polonă (reprezentanți: M. Szwarc, A. Miłkowska și B. Majczyna, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Parlamentul European (reprezentanți: inițial U. Rösslein și E. Waldherr, ulterior U. Rösslein și R. Crowe, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Rebasti și K. Michoel, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Comunicării COM(2014) 355 final a Comisiei din 28 mai 2014 privind inițiativa europeană cetățenească intitulată „Uno di noi”

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            European Citizens’ Initiative One of Us și ceilalți reclamanți, ale căror nume figurează în anexă, vor suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

            3)

            Republica Polonă, Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 409, 17.11.2014.


201805250331897512018/C 200/105412016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL201804129911Cauza C-541/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 1072/2009 — Articolul 2 punctul 6 — Articolul 8 — Operațiuni de cabotaj — Noţiune — Definiție cuprinsă într-un document „Întrebări și răspunsuri” întocmit de Comisia Europeană — Valoare juridică — Măsuri naționale de aplicare care limitează numărul punctelor de încărcare și de descărcare ce pot face parte din aceeași operațiune de cabotaj — Marjă de apreciere — Restricţie — Proporționalitate]
 ---documentbreak--- C2002018RO910120180412RO00109191Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 aprilie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-541/16) (
         1
      )
   „[Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 1072/2009 — Articolul 2 punctul 6 — Articolul 8 — Operațiuni de cabotaj — Noţiune — Definiție cuprinsă într-un document „Întrebări și răspunsuri” întocmit de Comisia Europeană — Valoare juridică — Măsuri naționale de aplicare care limitează numărul punctelor de încărcare și de descărcare ce pot face parte din aceeași operațiune de cabotaj — Marjă de apreciere — Restricţie — Proporționalitate]”2018/C 200/10Limba de procedură: daneza
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, L. Grønfeldt și U. Nielsen, agenți)

      Pârât: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning J. Nymann-Lindegren și M. Søndahl Wolff, agenți)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 6, 9.1.2017


201805250401897232018/C 200/33432015TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180423272821Cauza T-43/15: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – CRM/Comisia [„Indicație geografică protejată — Piadina Romagnola sau Piada Romagnola — Procedură de înregistrare — Repartizare a competențelor între Comisie și autoritățile naționale — Legătură între reputația produsului și originea sa geografică — Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1151/2012 — Întinderea controlului Comisiei asupra cererii de înregistrare — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) punctul (ii), articolul 8 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) și articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1151/2012 — Efecte asupra procedurii desfășurate în fața Comisiei al anulării unui caiet de sarcini de către o instanță națională — Obligație de investigare a Comisiei — Principiul bunei administrări — Protecție jurisdicțională efectivă”]
 ---documentbreak--- C2002018RO2710120180423RO0033271282Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – CRM/Comisia
   (Cauza T-43/15) (
         1
      )
   „[„Indicație geografică protejată — Piadina Romagnola sau Piada Romagnola — Procedură de înregistrare — Repartizare a competențelor între Comisie și autoritățile naționale — Legătură între reputația produsului și originea sa geografică — Articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1151/2012 — Întinderea controlului Comisiei asupra cererii de înregistrare — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) punctul (ii), articolul 8 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) și articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1151/2012 — Efecte asupra procedurii desfășurate în fața Comisiei al anulării unui caiet de sarcini de către o instanță națională — Obligație de investigare a Comisiei — Principiul bunei administrări — Protecție jurisdicțională efectivă”]”2018/C 200/33Limba de procedură: italiana
      Părțile

      Reclamantă: CRM Srl (Modena, Italia) (reprezentanți: inițial G. Forte, C. Marinuzzi și A. Franchi, ulterior G. Forte și C. Marinuzzi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Bianchi, J. Guillem Carrau și F. Moro, ulterior de D. Bianchi, A. Lewis și F. Moro, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de M. Scino, avvocato dello Stato), Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) (Rimini, Italia) (reprezentanți: A. Improda și P. Rodilosso, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1174/2014 al Comisiei din 24 octombrie 2014 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor de origine protejate [Piadina Romagnola/Piada Romagnola (IGP)] (JO 2014, L 316, p. 3)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă CRM srl să suporte două treimi din propriile cheltuieli de judecată și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în prezenta procedură.

            3)

            Comisia suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de CRM în prezenta procedură.

            4)

            CRM și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în procedura măsurilor provizorii.

            5)

            Republica Italiană și Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 89, 16.3.2015.


201805250571897352018/C 200/447472016TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180423353511Cauza T-747/16: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Vincenti/EUIPO („Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Aviz al comisiei de invaliditate — Putere de apreciere a AIPN — Articolele 53 și 78 din Statut — Eroare de apreciere — Obligația de motivare”)
 ---documentbreak--- C2002018RO3510120180423RO0044351351Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Vincenti/EUIPO
   (Cauza T-747/16) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Funcționari — Asigurări sociale — Aviz al comisiei de invaliditate — Putere de apreciere a AIPN — Articolele 53 și 78 din Statut — Eroare de apreciere — Obligația de motivare”)”2018/C 200/44Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamant: Guillaume Vincenti (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei EUIPO din 18 decembrie 2015 prin care s-a refuzat recunoașterea incapacității permanente totale a reclamantului și scoaterea acestuia la pensie

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Îl obligă pe domnul Guillaume Vincenti la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 14, 16.1.2017.


201805250681897362018/C 200/592402018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180416464722Cauza T-240/18: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT”/Comisia
 ---documentbreak--- C2002018RO4620120180416RO0059462472Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Polskie Linie Lotnicze „LOT”/Comisia
   (Cauza T-240/18)2018/C 200/59Limba de procedură: polona
      Părțile

      Reclamantă: Polskie Linie Lotnicze „LOT” S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Jeżewski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei Comisiei din 12 decembrie 2017 în cazul M.8672 (EASYJET/CERTAIN AIR BERLIN ASSETS) – C(2017) 8776 final;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată în fața Tribunalului;

            —

            obligarea Comisiei să răspundă în cadrul memoriului în apărare la anumite întrebări adresate de reclamantă referitoare la desfășurarea evaluării privind efectele concentrării în cauză asupra concurenței și să prezinte anumite probe pe care își întemeiază decizia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dispozițiilor tratatelor Uniunii Europene și a dispozițiilor adoptate în vederea punerii lor în aplicare, în special a dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 139/2004 (
                  1
               ), prin faptul că nu a efectuat o evaluare completă a efectelor negative ale concentrării asupra concurenței.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe evaluarea eronată a Comisiei a efectelor concentrării asupra posibilității furnizării de servicii de transport aerian de pasageri având ca destinație sau ca punct de plecare anumite aeroporturi, în cadrul evaluării concentrării fiind săvârșită astfel o eroare gravă și vădită. Efectuată în mod corect, o evaluare analitică a concentrării ar fi trebuit să conducă la concluzia că punerea în aplicare a concentrării determina o serie de efecte negative asupra concurenței, în special un efect negativ asupra concurenței mai mare decât lipsa concurenței în scenariul alternativ.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a „Orientărilor privind evaluarea concentrărilor orizontale”, prin faptul că nu a evaluat dacă creșterile de eficiență realizate prin concentrare acționează ca factor de contracarare a efectelor negative asupra concurenței.

            4.

            Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dispozițiilor tratatelor Uniunii Europene și a dispozițiilor adoptate în vederea punerii lor în aplicare, prin faptul că nu a impus easyJet angajamente care ar fi permis evitarea unei restricționări semnificative a concurenței efective ca urmare a concentrării.

            5.

            Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dispozițiilor tratatelor Uniunii Europene și a dispozițiilor adoptate în vederea punerii lor în aplicare, prin faptul că nu a evaluat efectele concentrării asupra pieței interne în legătură cu ajutorul de stat acordat anterior Air Berlin, la 15 august 2017, sub forma unui împrumut de 150 de milioane de euro acordat de Republica Federală Germania. Acest ajutor a fost aprobat prin Decizia C(2017) 6080 a Comisiei din 4 septembrie 2017 privind ajutorul de stat acordat de Republica Federală Germania în favoarea Air Berlin.

            6.

            Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 296 TFUE, prin faptul că nu a motivat suficient decizia, astfel cum atestă printre altele inexistența analize complete a situației de fapt, neluarea în considerare a unui anumit număr de elemente indispensabile unei evaluări fiabile a tuturor efectelor operațiunii asupra concurenței, inexistența unei evaluări a efectelor concentrării asupra pieței interne în legătură cu ajutorul acordat anterior Air Berlin și nemotivarea unei asemenea omisiuni.

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


201806080531931572018/C 221/122592018CJC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180411111111Cauza C-259/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Spania) la 11 aprilie 2018 – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A./Asendia Spain, S.L.U.
 ---documentbreak--- C2212018RO1110120180411RO0012111111Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Spania) la 11 aprilie 2018 – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A./Asendia Spain, S.L.U.
   (Cauza C-259/18)2018/C 221/12Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil de Madrid

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A.

      Pârâtă: Asendia Spain, S.L.U.

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (
                  1
               ) (Directiva privind serviciile poștale), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 (
                  2
               ) se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia garanția acordată operatorului de servicii poștale desemnat pentru furnizarea serviciului poștal universal prevede că acesta este singurul operator autorizat să distribuie mijloace de francare, altele decât timbrele poștale?

            2)

            În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este afirmativ, este aceasta compatibilă cu legislația Uniunii Europene în domeniul serviciilor poștale care impune operatorilor privați de servicii poștale să dispună de unități fizice de relații cu publicul pentru a putea distribui și comercializa mijloace de francare, altele decât timbrele poștale?

      (
         1
      )	JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12.
   (
         2
      )	Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (JO 2008, L 52, p. 3).


201806150721955032018/C 231/323872017TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180516262611Cauza T-387/17: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Triggerball/EUIPO (Forma unei mingi cu mai multe muchii) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale — Forma unei mingi cu mai multe muchii — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2312018RO2610120180516RO0032261261Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Triggerball/EUIPO (Forma unei mingi cu mai multe muchii)
   (Cauza T-387/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale — Forma unei mingi cu mai multe muchii — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 231/32Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Triggerball GmbH (Baiern-Piusheim, Germania) (reprezentant: H. Emrich, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 aprilie 2017 (cauza R 376/2017-4) privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unei mingi cu mai multe muchii ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Triggerball GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 256, 7.8.2017.


201806290411986272018/C 249/413932010TC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL20180517333311Cauza T-393/10 INTP: Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2018 – Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia („Procedură — Interpretarea unei hotărâri — Îndreptare — Omisiunea de pronunțare”)
 ---documentbreak--- C2492018RO3310120180517RO0041331331Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2018 – Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia
   (Cauza T-393/10 INTP) (
         1
      )
   „(„Procedură — Interpretarea unei hotărâri — Îndreptare — Omisiunea de pronunțare”)”2018/C 249/41Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamante: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Germania), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm), Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Germania) (reprezentant: C. Stadler, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, H. Leupold și G. Meessen, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de interpretare a Hotărârii din 15 iulie 2015, Westfälische Drahtindustrie și alții/Comisia (T-393/10, EU:T:2015:515) și, cu titlu subsidiar, cerere de îndreptare și de reparare a omisiunii de pronunțare în ceea ce privește hotărârea menționată

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG și Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 301, 6.11.2010.


201806290181986332018/C 249/072302018CJC24920180716RO01ROINFO_JUDICIAL201803304521Cauza C-230/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Tirol (Austria) la 30 martie 2018 – PI
 ---documentbreak--- C2492018RO410120180330RO00074152Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Tirol (Austria) la 30 martie 2018 – PI
   (Cauza C-230/18)2018/C 249/07Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Tirol

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: PI

      Autoritate pârâtă: Landespolizeidirektion Tirol

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 15 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, potrivit căruia orice cetățean al Uniunii are libertatea de a-și căuta un loc de muncă, de a lucra, de a se stabili sau de a presta servicii în orice stat membru, trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 19 alineatul 3 din Legea poliției Landului Tirol, LGBl. nr. 60/1976, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Legea LGBl. nr. 56/2017, care permite organelor unei autorități, chiar în lipsa unei proceduri administrative prealabile, să ia măsuri de exercitare directă a prerogativei de a emite dispoziții și a forței de constrângere, în special să închidă pe loc o întreprindere, fără ca aceste măsuri să aibă doar un caracter provizoriu?

            2)

            În lumina principiului egalității armelor și a principiului căii de atac efective, articolul 47 din cartă, eventual coroborat cu articolul 41 și cu articolul 52 din cartă, trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 19 alineatele 3 și 4 din Legea poliției Landului Tirol, care prevede măsuri efective de exercitare directă a prerogativei de a emite dispoziții și a forței de constrângere, în special închiderea unor întreprinderi, fără documentație și fără confirmare în raport cu persoana vizată?

            3)

            În lumina principiului egalității armelor, articolul 47 din cartă, coroborat eventual cu articolele 41 și 52 din cartă, trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 19 alineatele 3 și 4 din Legea poliției Landului Tirol, care prevede că, pentru anularea unor măsuri efective de exercitare directă a prerogativei de a emite dispoziții și a forței de constrângere care nu fac obiectul unei proceduri, în special închiderea unor întreprinderi, este necesar ca persoana vizată de această măsură efectivă să depună o cerere motivată de anulare a închiderii?

            4)

            Având în vedere principiul căii de atac efective, articolul 47 din cartă coroborat cu articolul 52 din cartă trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 19 alineatul 4 din Legea poliției Landului Tirol care, în cazul unei măsuri coercitive efective sub forma închiderii unei întreprinderi, permite doar, în anumite condiții, un drept restricționat de a solicita anularea?


201807130752004432018/C 268/543462018TC26820180730RO01ROINFO_JUDICIAL20180529454511Cauza T-346/18: Acțiune introdusă la 29 mai 2018 – Advance Magazine Publishers/EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)
 ---documentbreak--- C2682018RO4510120180529RO0054451451Acțiune introdusă la 29 mai 2018 – Advance Magazine Publishers/EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)
   (Cauza T-346/18)2018/C 268/54Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

      Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene – cererea de înregistrare nr. 12 010 039

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 martie 2018 în cauza R 259/2017-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea părții din decizia atacată referitoare la norma 20 alineatul (7) litera (c)/norma 50 alineatul (1) RPARMC;

            —

            obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

            —

            Încălcarea normei 20 alineatul (7) litera (c)/a normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-568/17: Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2018 – Korea National Insurance Corporation/Consiliul și Comisia

text:
               3.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/21

      Ordonanța Tribunalului din 3 iulie 2018 – Korea National Insurance Corporation/Consiliul și Comisia
      (Cauza T-568/17) (1)

      (2018/C 311/23)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


               6.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/13

      Acțiune introdusă la 13 iulie 2018 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Regatului Norvegiei
      (Cauza E-1/18)
      (2018/C 314/11)
      La data de 13 iulie 2018, Autoritatea AELS de Supraveghere, cu sediul la adresa 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, reprezentată de Claire Simpson, Erlend M. Leonhardsen, Catherine Howdle și Carsten Zatschler, în calitate de agenți ai acesteia, a introdus o acțiune împotriva Regatului Norvegiei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să declare că, prin menținerea în vigoare a unor dispoziții precum primul, al doilea și al treilea paragraf din secțiunea 14-13 și primul paragraf din secțiunea 14-14 din Legea asigurărilor naționale, care prevăd că dreptul tatălui la prestații parentale depinde de situația mamei, în timp ce dreptul mamei la prestații parentale nu depinde de situația tatălui, Norvegia nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (c) din actul menționat la punctul 21b din anexa XVIII la Acordul privind SEE [Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformare)];

                  2.

                  să dispună ca Regatul Norvegiei să suporte cheltuielile de judecată.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate

                  —

                  Prezentul caz se referă la modul în care sunt plătite prestațiile parentale în Norvegia. Prestațiile parentale sunt prestații care trebuie plătite părinților (mamelor și taților) în timpul unei perioade de concediu în legătură cu nașterea sau adopția unui copil.

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere consideră că unele dintre normele privind prestațiile parentale în Norvegia discriminează în mod direct tații. Pe scurt, în temeiul acestor norme, tatăl primește, integral sau parțial, prestații parentale sau nu primește deloc astfel de prestații în funcție de faptul că mama este sau a fost angajată (sau participă la activități similare). În schimb, drepturile mamei la astfel de prestații nu depind de activitățile tatălui.

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere consideră că mamele și tații se află în situații comparabile, atunci când este vorba de creșterea copiilor, și că tratamentul diferit prevăzut în normele norvegiene privind prestațiile parentale constituie o discriminare ilegală împotriva taților pe motive de sex, încălcând articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/54/CE privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă.

                  —

                  De asemenea, Autoritatea consideră că această discriminare nu poate fi justificată în temeiul articolului 3 din Directiva 2006/54/CE ca fiind o „măsură pozitivă” menită să ajute mamele să beneficieze de egalitate în viața profesională și nici din alte motive.


title: Cauza T-438/18: Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Pareto Trading/EUIPO – Bikor and Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/23

      Acțiune introdusă la 18 iulie 2018 – Pareto Trading/EUIPO – Bikor and Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)
      (Cauza T-438/18)
      (2018/C 319/28)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pareto Trading Co., Inc. (Carlstadt, New Jersey, Statele Unite) (reprezentanți: I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina, V. Balaguer Fuentes, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bikor Elżbieta Korbut (Gdańsk, Polonia) și Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdańsk)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale BIKOR EGYPTIAN EARTH – marca Uniunii Europene nr. 9 561 788

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2018 în cauza R 1826/2015-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  declararea faptului că cheltuielile de judecată efectuate în prezenta cauză, inclusiv toate cheltuielile efectuate în fața diviziei de anulare și a Camerei întâi de recurs a EUIPO care au fost ocazionate de prezenta cerere vor fi suportate de pârât.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și a Consiliului


title: Cauza T-455/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Pirelli & C./Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Imputabilitatea încălcării – Prezumție – Obligația de motivare – Drepturi fundamentale – Proporționalitate – Egalitate de tratament – Beneficiul ordinii și de discuțiune – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/40

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Pirelli & C./Comisia
      (Cauza T-455/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Imputabilitatea încălcării - Prezumție - Obligația de motivare - Drepturi fundamentale - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Beneficiul ordinii și de discuțiune - Competență de fond”))
      (2018/C 328/54)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Pirelli & C. SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: inițial M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza și P. Ferrari, ulterior M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza și A. Bardanzellu, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito, L. Malferrari și P. Rossi, ulterior H. van Vliet, L. Malferrari și P. Rossi, agenți, asistați de P. Manzini, avocat)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Milano) (reprezentanți: C. Tesauro, F. Russo și L. Armati, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul [privind SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce o privește pe reclamantă, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii care i-a fost aplicată

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Pirelli & C. SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Prysmian Cavi e Sistemi Srl suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-445/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Regionale del Lazio – Italia) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli/Pilato SpA (Trimitere preliminară – Tariful vamal comun – Nomenclatura combinată – Clasificare tarifară – Pozițiile 8703, 8704 și 8705 – Autovehicule funerare)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/20

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iulie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Regionale del Lazio – Italia) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli/Pilato SpA
      (Cauza C-445/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Pozițiile 8703, 8704 și 8705 - Autovehicule funerare))
      (2018/C 328/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione Tributaria Regionale del Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Pârâtă: Pilato SpA

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 927/2012 al Comisiei din 9 octombrie 2012, trebuie interpretată în sensul că autovehiculele funerare precum cele în discuție în litigiul principal trebuie să fie clasificate la poziția 8703 din această Nomenclatură combinată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2016.


title: Cauza T-758/16: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – Crédit agricole/BCE [„Politica economică și monetară – Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit – Articolul 4 alineatul (1) litera (d) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Calcularea indicatorului efectului de levier – Refuzul BCE de a autoriza reclamanta să excludă din calculul indicatorului efectului de levier expunerile care îndeplinesc anumite condiții – Articolul 429 alineatul (14) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 – Puterea discreționară a BCE – Erori de drept – Eroare vădită de apreciere”]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/45

      Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – Crédit agricole/BCE
      (Cauza T-758/16) (1)

      ([„Politica economică și monetară - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Articolul 4 alineatul (1) litera (d) și alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Calcularea indicatorului efectului de levier - Refuzul BCE de a autoriza reclamanta să excludă din calculul indicatorului efectului de levier expunerile care îndeplinesc anumite condiții - Articolul 429 alineatul (14) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 - Puterea discreționară a BCE - Erori de drept - Eroare vădită de apreciere”])
      (2018/C 328/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Crédit agricole SA (Montrouge, Franța) (reprezentanți: A. Champsaur și A. Delors, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani și C. Olivier, agenți, asistați de H.-G. Kamann și F. Louis, avocați)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Finlanda (reprezentanţi: S. Hartikainen, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, care are ca obiect anularea Deciziei ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/165 a BCE din 24 august 2016, adoptată în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (d) și a articolului 10 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice BCE în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63), și a articolului 429 alineatul (14) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1, rectificări JO 2013, L 208, p. 68 și JO 2013, L 321, p. 6).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/165 a Băncii Centrale Europene (BCE) din 24 august 2016.

                  2)

                  Obligă BCE la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza T-468/18: Acțiune introdusă la 31 iulie 2018 – NSC Holding/EUIPO – Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/55

      Acțiune introdusă la 31 iulie 2018 – NSC Holding/EUIPO – Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)
      (Cauza T-468/18)
      (2018/C 328/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: NSC Holding GmbH & Cie. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Eichhorst, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ibercondor Barcelona SA (Barcelona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „CONDOR SERVICE, NSC” – cererea de înregistrare nr. 15 292 675.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 mai 2018 în cauza R 2440/2017-420.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii căii de atac în fața EUIPO.

            cu titlu subsidiar:

                  —

                  retrimiterea cauzei pârâtului prin dispunerea unei noi examinări independente.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-612/16: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – PS/BEI („Funcție publică – Personal al BEI – Securitate socială – Accident de muncă – Invaliditate totală și permanentă – Originea profesională a bolii – Sistem de asigurare pentru accidente de muncă și boli profesionale – Cotizație la sistemul de pensii – Obligație de diligență – Răspundere – Prejudiciu moral”)

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/14

      Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2018 – PS/BEI
      (Cauza T-612/16) (1)

      ((„Funcție publică - Personal al BEI - Securitate socială - Accident de muncă - Invaliditate totală și permanentă - Originea profesională a bolii - Sistem de asigurare pentru accidente de muncă și boli profesionale - Cotizație la sistemul de pensii - Obligație de diligență - Răspundere - Prejudiciu moral”))
      (2018/C 341/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: PS (reprezentanți: N. Lhoëst și G. Cludts, avocați)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: inițial T. Gilliams, E. Raimond și G. Faedo, ulterior T. Gilliams și G. Faedo agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect obținerea reparării prejudiciilor pe care reclamantul pretinde că le-ar fi suferit din luna noiembrie a anului 2013

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe PS la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-42/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-418/18 P: Recurs introdus la 26 iunie 2018 de European Citizens’ Initiative One of Us împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 23 aprilie 2018 în cauza T-561/14, European Citizens’ Initiative One of Us și alții/Comisia Europeană

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/5

      Recurs introdus la 26 iunie 2018 de European Citizens’ Initiative One of Us împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 23 aprilie 2018 în cauza T-561/14, European Citizens’ Initiative One of Us și alții/Comisia Europeană
      (Cauza C-418/18 P)
      (2018/C 341/06)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: European Citizens’ Initiative One of Us (reprezentanți: P. Diamond, Barrister, R. Kiska, solicitor)

         Celelalte părți din procedură: Republica Polonă, Comisia Europeană, Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal la 23 aprilie 2018 în cauza T-561/14;

                  —

                  anularea Comunicării COM(2014) 355 final a Comisiei din 28 mai 2014;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate procedura în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În primul rând, Tribunalul a interpretat eronat articolul 117 TUE în lumina articolului 11 alineatul (4) TUE, articolul 24 TFUE și Regulamentul 211/2011 (1); puterea discreționară a Comisiei trebuie să fie coerentă cu obiectivele inițiativei cetățenești europene. Decizia Tribunalului nu a luat în considerare finalitatea regulamentului, făcându-l astfel inutil.
      În al doilea rând, Tribunalul a comis o eroare prin aceea că nu a constatat că Comunicarea COM(2014) 355 final (2) a Comisiei nu conținea nicio prezentare separată a concluziilor sale juridice și politice în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 211/2011.
      În al treilea rând, Tribunalul nu a examinat cu suficientă atenție Comunicarea COM(2014) 355 final a Comisiei, comunicarea fiind supusă unei examinări limitate, ceea ce constituie o eroare vădită de apreciere.
      În al patrulea rând, în orice caz, în situația în care analiza efectuată de Tribunal ar corespunde controlului juridic corect (fapt contestat de recurentă), Tribunalul nu a reținut că motivarea prezentată de Comisie în Comunicarea COM(2014) 355 final prezintă erori vădite; Comisia nu a aplicat printre altele în mod corect Hotărârea C-34/10, Oliver Brüstle/Greenpeace eV.; nu a examinat consecințele sistemului de „triplă siguranță” care nu prevede garanții etice (și, în realitate, încurajează statele membre să își reducă garanțiile etice pentru a obține fonduri destinate cercetării). Comisia a comis o eroare și atunci când a sugerat că acordarea unui acces la avort constituie o obligație internațională care decurge din programul de acțiune din 1994 al CIPD (Conferința Internațională pentru Populație și Dezvoltare) și din obiectivele Declarației Mileniului a Organizației Națiunilor Unite. Comisia a săvârșit o eroare și în formularea propoziției ilogice că finanțarea organizațiilor care promovează și practică avortul în țările în curs de dezvoltare ar contribui la sănătatea mamelor, spre deosebire de creșterea fondurilor destinate sistemelor de sănătate afectate de numărul insuficient al resurselor umane și materiale.
      În al cincilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare privind aprecierea naturii inițiativei cetățenești, caracterizând-o ca urmărind introducerea a trei propuneri legislative specifice, în loc să o analizeze ca fiind o inițiativă de protecție a demnității embrionului. Tribunalul nu a apreciat, așadar, în mod corect aceste aspecte în discuție.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (JO 2011, L 65, p. 1, rectificare în JO 2012, L 94, p. 49)

         (2)  Comunicarea Comisiei privind inițiativă cetățenească europeană „Unul dintre noi”


title: Cauza T-763/17: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2017 – Septona/EUIPO – Intersnack Group (welly)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/56

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2017 – Septona/EUIPO – Intersnack Group (welly)
   (Cauza T-763/17)
   (2018/C 022/74)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Septona AVEE (Oinofyta, Grecia) (reprezentant: V. Wellens, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „welly” – cererea de înregistrare nr. 13 085 519

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 în cauza R 1525/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-630/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski Sud u Rijeci (Croația) la 9 noiembrie 2017 – Anica Milivojević/Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski Sud u Rijeci (Croația) la 9 noiembrie 2017 – Anica Milivojević/Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
   (Cauza C-630/17)
   (2018/C 022/42)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Općinski Sud u Rijeci

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Anica Milivojević

      Pârâtă: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 56 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun dispozițiilor Zakon o ništetnosti ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjima sklopljenih u Republici Hrvatskoj s neovlaštenim vjerovnikom [Legea privind nulitatea contractelor de împrumut care prezintă elemente de extraneitate, încheiate în Republica Croația cu un creditor neautorizat; Narodne novine nr. 72/2017], în special, celor prevăzute la articolul 10 din legea respectivă, care reglementează nulitatea contractelor de împrumut și a altor acte juridice care reprezintă consecința contractului de împrumut încheiat între debitor (în sensul articolului 1 și al articolului 2 a doua liniuță din legea menționată) și creditorul neautorizat (în sensul articolului 2 a două liniuță din aceeași lege) sau sunt întemeiate pe acesta, în pofida faptului că au fost încheiate înainte de intrarea în vigoarea a legii respective, iar nulitatea intervine de la momentul încheierii contractului, astfel încât fiecare dintre părțile contractante este obligată să restituie celeilalte toate prestațiile primite în temeiul contractului nul și, dacă acest lucru nu este posibil sau dacă natura prestațiilor efectuate nu permite restituirea, este obligată să plătească o despăgubire adecvată, în funcție de prețurile existente la momentul intervenirii rezilierii judiciare[?]

               2)

               Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (reformare) și, în special, articolul 4 alineatul (1) și articolul 25 din acesta, trebuie interpretate în sensul că se opun dispozițiilor articolului 8 alineatele (1) și (2) din Zakon o ništetnosti ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjima sklopljenih u Republici Hrvatskoj s neovlaštenim vjerovnikom (Narodne novine nr. 72/2017), care prevede că, în litigiile privind contractele de împrumut care prezintă elemente de extraneitate în sensul legii respective, debitorul poate introduce o acțiune împotriva creditorului neautorizat în fața instanțelor din statul pe teritoriul căruia creditorul își are sediul sau, indiferent de sediul creditorului neautorizat, în fața instanțelor din locul unde debitorul își are domiciliul sau sediul, în timp ce creditorul neautorizat, în sensul legii menționate, poate iniția o procedură împotriva debitorului numai în fața instanțelor din statul pe teritoriul căruia acesta își are domiciliul sau sediul[?]

               3)

               În cazul în care beneficiarul împrumutului este o persoană fizică ce a încheiat un contract de împrumut cu scopul de a investi suma în apartamente de vacanță, pentru a desfășura activități de cazare și a oferi turiștilor un serviciu de cazare privată, este vorba despre un contract încheiat de un consumator în sensul articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1215/2012 și al celorlalte prevederi ale acquis-ului comunitar [?]

               4)

               Articolul 24 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că instanțele din Republica Croația sunt competente să soluționeze o acțiune în constatarea nulității unui contract de împrumut și a declarațiilor de garanție corespunzătoare și în radierea unei înregistrări a ipotecii în Registrul proprietăților, în cazul în care, pentru a garanta îndeplinirea obligațiilor rezultate din contractul de împrumut, ipoteca respectivă a fost constituită asupra imobilelor debitorului aflate pe teritoriul Republicii Croația[?]


title: Cauza T-886/16: Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2017 – Nf Nails In Vogue/EUIPO – Nails & Beauty Factory (NAILS FACTORY) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Revocarea deciziei atacate — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/32

         Ordonanța Tribunalului din 23 noiembrie 2017 – Nf Nails In Vogue/EUIPO – Nails & Beauty Factory (NAILS FACTORY)
   (Cauza T-886/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Revocarea deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2018/C 032/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nf Nails In Vogue, SL (Arganda del Rey, Spania) (reprezentanți: L. Jáudenes Sánchez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și E. Scheffer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Nails & Beauty Factory GmbH, fostă Nails & Beauty Vertriebs GmbH (Kiel, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 octombrie 2016 (cauza R 202/2016-1) privind o procedură de opoziție între NF Nails In Vogue și Nails & Beaty Vertriebs.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor efectuate de Nf Nails In Vogue, SL.

      (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza C-359/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie – Belgia) – Procedură penală privind pe Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA [Trimitere preliminară — Lucrători migranți — Securitate socială — Legislație aplicabilă — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 14 punctul 1 litera (a) — Lucrători detașați — Regulamentul (CEE) nr. 574/72 — Articolul 11 alineatul (1) litera (a) — Certificat E 101 — Forță probatorie — Certificat obținut sau invocat în mod fraudulos]

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Cassatie – Belgia) – Procedură penală privind pe Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA
   (Cauza C-359/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Lucrători migranți - Securitate socială - Legislație aplicabilă - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 14 punctul 1 litera (a) - Lucrători detașați - Regulamentul (CEE) nr. 574/72 - Articolul 11 alineatul (1) litera (a) - Certificat E 101 - Forță probatorie - Certificat obținut sau invocat în mod fraudulos])
   (2018/C 123/03)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie

      Părțile din procedura penală principală

   Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA

      cu participarea: Openbaar Ministerie

      Dispozitivul

   Articolul 14 punctul 1 litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 631/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004, și articolul 11 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, trebuie să fie interpretate în sensul că, atunci când instituția statului membru în care au fost detașați lucrătorii a sesizat instituția emitentă a certificatelor E 101 cu o cerere de reexaminare și de retragere a acestora în lumina elementelor strânse în cadrul unei anchete judiciare care a permis să se constate că certificatele respective au fost obținute sau invocate în mod fraudulos și că instituția emitentă a omis să ia în considerare aceste elemente în vederea reexaminării temeiniciei eliberării certificatelor menționate, instanța națională poate, în cadrul unei proceduri inițiate împotriva persoanelor bănuite că au recurs la lucrători detașați pe baza unor astfel de certificate, să le înlăture dacă, pe baza elementelor menționate și cu respectarea garanțiilor inerente dreptului la un proces echitabil care trebuie acordate acestor persoane, constată existența unei asemenea fraude.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-204/17: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2018 – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Comisia

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/27

         Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2018 – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Comisia
   (Cauza T-204/17) (1)

   (2018/C 123/34)
   Limba de procedură: suedeza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 161, 22.5.2017.