title: Cauza F-144/07: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2007 — Efstathopoulos/Parlamentul European

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/50

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2007 — Efstathopoulos/Parlamentul European
   (Cauza F-144/07)
   (2008/C 92/102)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: Spyridon Efstathopoulos (Chalandri, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Michi, avocați)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Parlamentului European din 18 aprilie 2007, în părțile sale referitoare la: luarea în considerare a unei „indemnizații de productivitate” în remunerația brută a reclamantului, recuperarea deja efectuată a sumei de 390 de euro din pensia pentru limită de vârstă a reclamantului, obligația de recuperare a sumei de 10 036,99 euro pentru perioada cuprinsă între martie 2005 și martie 2007, diminuarea lunară a pensiei pentru limită de vârstă a reclamantului cu suma de 600 de euro pentru întreaga perioadă în care acesta a primit indemnizația în litigiu de 670 de euro, și anume între martie 2005 și septembrie 2007.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Parlamentului European din 18 aprilie 2007, PERS-B-AFF-SOCIAL D (2007) 22300 în părțile sale referitoare la: integrarea „indemnizației de productivitate” în veniturile brute ale reclamantului, recuperarea deja efectuată a sumei de 390 de euro din pensia pentru limită de vârstă a reclamantului, obligația de recuperare a sumei de 10 036,99 euro pentru perioada cuprinsă între martie 2005 și martie 2007, diminuarea lunară a pensiei pentru limită de vârstă a reclamantului cu suma de 600 de euro pentru întreaga perioadă în care acesta a primit indemnizația în litigiu de 670 de euro, și anume între martie 2005 și septembrie 2007.

               —

               anularea deciziei din 14 septembrie 2007 a autorității împuternicite să facă numiri a Parlamentului European care a respins reclamația din 9 mai 2007, introdusă de către reclamant împotriva deciziei din 18 aprilie 2007;

               —

               anularea oricărei alte decizii conexe sau ulterioare acestor decizii sau adoptată în executarea acestora;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-243/13: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – ICT/Comisia ( „Acțiune în anulare — Mediu — Directiva 94/62/CE — Ambalaje și deșeuri de ambalaje — Directiva 2013/2/UE — Role, tuburi și cilindri în jurul cărora este înfășurat un material flexibil — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/58

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – ICT/Comisia
   (Cauza T-243/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 94/62/CE - Ambalaje și deșeuri de ambalaje - Directiva 2013/2/UE - Role, tuburi și cilindri în jurul cărora este înfășurat un material flexibil - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/97
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cartarie Tronchetti SpA (ICT) (Borgo a Mozzano, Italia) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-F. Brakeland, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO L 37, p. 10) în sensul că pe lista exemplelor de produse ilustrative pentru aplicarea criteriilor care precizează noțiunea „ambalaj” Comisia înscrie rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil, cu excepția celor destinați a fi părți ale unor echipamente de producție și care nu se utilizează cu scopul de a prezenta un produs ca unitate de vânzare.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza F-84/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 — Cerafogli/Banca Centrală Europeană (Funcție publică — Personal al BCE — Acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului rezultat direct din pretinsa nelegalitate a condițiilor de muncă și a normelor aplicabile personalului — Necompetența Tribunalului — Inadmisibilitate — Scutire de serviciu pentru reprezentarea personalului — Neadaptarea volumului de muncă — Eroare)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/36

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 — Cerafogli/Banca Centrală Europeană
   (Cauza F-84/08) (1)

   (Funcție publică - Personal al BCE - Acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului rezultat direct din pretinsa nelegalitate a condițiilor de muncă și a normelor aplicabile personalului - Necompetența Tribunalului - Inadmisibilitate - Scutire de serviciu pentru reprezentarea personalului - Neadaptarea volumului de muncă - Eroare)
   2011/C 13/69
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. Malfrère și N. Urban, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Obligarea BCE la repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit din cauza unei discriminări legate de activitatea sa sindicală

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Banca Centrală Europeană la plata sumei de 5 000 de euro doamnei Cerafogli.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă Banca Centrală Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Cerafogli.

               4.

               Doamna Cerafogli suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008, p. 43.


title: Cauza C-428/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank's-Gravenhage (Țările de Jos) la 29 septembrie 2008 — Monsanto Technology/Cefetra, Cefetra Feed Service, Cefetra Futures și Republica Argentina și Miguel Santiago Campos, în calitate de secretar de stat în Ministerul Agriculturii, Creșterii Animalelor, Pescuitului și Alimentației, și Monsanto Technology Vopak Agencies Rotterdam și Alfred C. Toepfer International

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank's-Gravenhage (Țările de Jos) la 29 septembrie 2008 — Monsanto Technology/Cefetra, Cefetra Feed Service, Cefetra Futures și Republica Argentina și Miguel Santiago Campos, în calitate de secretar de stat în Ministerul Agriculturii, Creșterii Animalelor, Pescuitului și Alimentației, și Monsanto Technology Vopak Agencies Rotterdam și Alfred C. Toepfer International
   (Cauza C-428/08)
   (2008/C 313/24)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank's-Gravenhage (Țările de Jos)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Monsanto Technology LLC

      Pârâți:

               1.

               Cefetra BV

               2.

               Cefetra Feed Service BV

               3.

               Cefetra Futures BV

               4.

               Republica Argentina și Miguel Santiago Campos, în calitate de secretar de stat în Ministerul Agriculturii, Creșterii Animalelor, Pescuitului și Alimentației

      Reclamantă: Monsanto Technology LLC

      Pârâte:

               1.

               Vopak Agencies Rotterdam

               2.

               Alfred C. Toepfer International GmbH

         Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 9 din Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice (1) trebuie interpretat în sensul că protecția conferită de acest articol poate fi invocată și într-o situație, precum cea din prezenta procedură, în care produsul (secvența ADN) este parte a unui material importat în Uniunea Europeană (făină de soia) și nu își îndeplinește funcția la momentul încălcării invocate, însă și-a îndeplinit această funcție anterior (în planta de soia) sau își poate îndeplini, eventual, din nou funcția după ce materialul a fost izolat și introdus în celula unui organism?

               2)

               Pornind de la existența secvenței de ADN descrise în revendicarea 6 a brevetului de invenție cu numărul EP 0 546 090 în făina de soia importată în Comunitate de Cefetra și de ACTI și pornind de la faptul că, în sensul articolului 9 din Directiva 98/44/CE, ADN este încorporat în făina de soia și că nu își îndeplinește funcția în aceasta:
               protecția conferită prin directiva menționată, în special la articolul 9, unui brevet de invenție pentru un material biologic, se opune posibilității ca legislația națională în domeniul brevetelor de invenție să acorde (în plus) protecție absolută produsului ca atare (ADN), indiferent dacă acest ADN își îndeplinește sau nu își îndeplinește funcția și, prin urmare, protecția conferită de articolul 9 din directivă trebuie considerată exhaustivă în cazul reglementat de această dispoziție, în care produsul constă în informație genetică sau conține informație genetică și este incorporat într-un material în care informația genetică este conținută?

               3)

               Pentru a răspunde la întrebarea anterioară, prezintă importanță faptul că brevetul de invenție numărul EP 0 546 090 a fost solicitat și acordat înainte de adoptarea Directivei 98/44/CE (în speță, la 19 iunie 1996) și că o astfel de protecție absolută a fost acordată potrivit legislației naționale în domeniul brevetelor de invenție înainte de adoptarea acestei directive?

               4)

               Pentru a răspunde la aceste întrebări, Curtea de Justiție poate lua în considerare Acordul TRIPS, în special articolele 27 și 30 din acest acord?

      (1)  JO L 213, p. 13, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 268.


title: Cauza F-55/10 RENV: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 octombrie 2014 – Moschonaki/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Trimitere la Tribunal spre rejudecare după anulare — Recrutare — Anunț pentru ocuparea unui post vacant în cadrul instituţiei — Condiţii de eligibilitate cuprinse în anunţul pentru ocuparea unui post vacant — Puterea de apreciere a AIPN)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/46

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 octombrie 2014 – Moschonaki/Comisia
   (Cauza F-55/10 RENV)
   ((Funcție publică - Funcționari - Trimitere la Tribunal spre rejudecare după anulare - Recrutare - Anunț pentru ocuparea unui post vacant în cadrul instituţiei - Condiţii de eligibilitate cuprinse în anunţul pentru ocuparea unui post vacant - Puterea de apreciere a AIPN))
   2014/C 421/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Chrysanthe Moschonaki (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Trimitere spre rejudecare după anulare – Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză luarea în considerare a candidaturii reclamantei pentru un post de asistent bibliotecar și obligarea Comisiei la plata către aceasta a unei sume cu titlu de reparație pentru prejudiciul material și moral

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 30 septembrie 2009 prin care Comisia Europeană a respins candidatura doamnei Moschonaki pentru postul de „[a]sistent – [b]ibliotecar/[d]ocumentalist”.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata către doamna Moschonaki a sumei de 5  000 de euro.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de doamna Moschonaki în cauzele F-55/10, T-476/11 P și F-55/10 RENV.


title: Cauza C-47/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 1 februarie 2017 – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Țările de Jos) la 1 februarie 2017 – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-47/17)
   (2017/C 112/33)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: X

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere obiectivul, conținutul și domeniul de aplicare ale Regulamentului Dublin (1) și ale Directivei privind procedurile de azil (2), statul membru solicitat trebuie să răspundă la cererea de reexaminare prevăzută la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (3) într-un termen de două săptămâni?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, trebuie aplicat, având în vedere articolul 5 alineatul (2) ultima teză din Regulamentul de punere în aplicare, termenul maxim de o lună prevăzut la articolul 20 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 343/2003 (4) [devenit articolul 25 alineatul (1) din Regulamentul Dublin]?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima și la a doua întrebare, statul membru solicitat dispune, având în vedere termenul „depune eforturi” care figurează la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare, de un termen rezonabil pentru a răspunde la cererea de reexaminare?

               4)

               În cazul în care statul membru solicitat trebuie efectiv să răspundă într-un termen rezonabil la cererea de reexaminare prevăzută la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare, se mai poate vorbi despre un termen rezonabil după mai mult de șase luni, astfel cum este situația în cauza principală? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, ce trebuie să se înțeleagă prin „termen rezonabil”?

               5)

               În cazul în care statul membru solicitat nu răspunde la cererea de reexaminare nici în termen de două săptămâni, nici în termen de o lună, nici într-un termen rezonabil, ce consecințe trebuie deduse din aceasta? În acest caz, statul membru solicitant este responsabil de examinarea pe fond a cererii de azil depuse de străin sau responsabil este statul membru solicitat?

               6)

               În cazul în care trebuie să se considere că, din motivul absenței unui răspuns în timp util la cererea de reexaminare prevăzută la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare, statul membru solicitat devine responsabil de examinarea pe fond a cererii de azil, care este termenul în care statul membru solicitant, mai precis pârâtul din cauza principală, trebuie să comunice această informație străinului?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO 2013, L 180, p. 31).

      (2)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1560/2003 al Comisiei din 2 septembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO 2003, L 222, p. 3, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 140).

      (4)  Regulamentul Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO 2003, L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56).


title: Cauza C-81/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Regimul general al accizelor — Directiva 92/12/CEE — Tutun prelucrat care circulă în regim de suspendare a accizelor — Răspunderea antrepozitarului autorizat — Posibilitatea statelor membre de a face antrepozitarul autorizat răspunzător în solidar pentru plata sumelor corespunzătoare sancțiunilor pecuniare aplicate autorilor unui act de contrabandă — Principiile proporționalității și securității juridice)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon
   (Cauza C-81/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Regimul general al accizelor - Directiva 92/12/CEE - Tutun prelucrat care circulă în regim de suspendare a accizelor - Răspunderea antrepozitarului autorizat - Posibilitatea statelor membre de a face antrepozitarul autorizat răspunzător în solidar pentru plata sumelor corespunzătoare sancțiunilor pecuniare aplicate autorilor unui act de contrabandă - Principiile proporționalității și securității juridice))
   (2016/C 287/12)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kapnoviomichania Karelia AE

      Pârât: Ypourgos Oikonomikon

      Dispozitivul

   Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/108/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1992, citită în lumina principiilor generale ale dreptului Uniunii Europene, în special a principiilor securității juridice și proporționalității, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale – precum cea în discuție în litigiul principal, care permite să fie declarați răspunzători în solidar pentru plata sumelor corespunzătoare sancțiunilor pecuniare aplicate în caz de infracțiune săvârșită pe parcursul circulației produselor în regim de suspendare a accizelor, printre alții, proprietarii acestor produse, în cazul în care au un raport contractual cu autorii încălcării în virtutea căruia aceștia sunt mandatarii lor – în temeiul căreia antrepozitarul autorizat este declarat răspunzător în solidar pentru plata sumelor respective, fără să poată evita această răspundere făcând dovada că este total străin de acțiunile autorilor infracțiunii, chiar în condițiile în care, potrivit dreptului național, acest antrepozitar nu era nici proprietarul produselor menționate în momentul săvârșirii infracțiunii și nici nu avea un raport contractual cu autorii acesteia din urmă în virtutea căruia ei erau mandatarii săi.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-273/06: Ordonanța Curții (camera a șaptea) din data de 26 ianuarie 2006 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Auto Peter Petschenig GmbH/Toyota Frey Austria GmbH (Articolul 104 alineatul (3) paragraful 1 din Regulamentul de procedură — Concurență — Acord de distribuție a autovehiculelor — Exceptare pe categorii — Regulament (CE) nr. 1475/95 — Articolul 5 alineatul (3) — Rezilierea de către furnizor — Intrare în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 — Necesitatea unei reorganizări a rețelei de distribuție)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/11

         Ordonanța Curții (camera a șaptea) din data de 26 ianuarie 2006 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Auto Peter Petschenig GmbH/Toyota Frey Austria GmbH
   (Cauza C-273/06) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) paragraful 1 din Regulamentul de procedură - Concurență - Acord de distribuție a autovehiculelor - Exceptare pe categorii - Regulament (CE) nr. 1475/95 - Articolul 5 alineatul (3) - Rezilierea de către furnizor - Intrare în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 - Necesitatea unei reorganizări a rețelei de distribuție)
   (2007/C 82/21)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Handelsgericht Wien
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Auto Peter Petschenig GmbH

      Pârâtă: Toyota Frey Austria GmbH
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Handelsgericht Wien — Interpretarea articolului 5 alineatul (3) paragraful 1 prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1475/95 al Comisiei din 28 iunie 1995 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri de distribuție de autovehicule și service (JO L 145, p. 25) și a Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 al Comisiei din 31 iulie 2002 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate în sectorul autovehiculelor (JO L 203, p. 30) — Rezilierea unui acord de distribuție de către furnizor prin intermediul unui preaviz de un an, motivat prin necesitatea reorganizării întregii rețele sau a unei părți importante din aceasta ca urmare a intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1400/2002
   Dispozitivul

               1)

               Intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1400/2002 al Comisiei din 31 iulie 2002 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate în sectorul autovehiculelor nu făcea necesară, prin ea însăși, reorganizarea rețelei de distribuție a unui furnizor în sensul articolului 5 alineatul (3) paragraful 1 prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1475/95 al Comisiei din 28 iunie 1995 privind aplicarea articolului [81] alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri de distribuție de autovehicule și service. Totuși, această intrare în vigoare a putut, în funcție de organizarea specifică a rețelei de distribuție a fiecărui furnizor, să facă necesare schimbări de o astfel de importanță încât acestea să constituie o veritabilă reorganizare a rețelei menționate în sensul acestei dispoziții.

               2)

               Realizarea de către un furnizor, după intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 1400/2002, a unui sistem de distribuție selectivă în cadrul căruia, pe de o parte, distribuitorii nu mai fac obiectul unei limitări a teritoriului pe care aceștia pot vinde produsele contractuale și, pe de altă parte, reparatorii autorizați își pot limita activitatea la simpla furnizare a serviciilor de reparații și de întreținere este susceptibilă să constituie o reorganizare a rețelei de distribuție în sensul articolului 5 alineatul (3) paragraful 1 prima liniuță din Regulamentul nr. 1475/95. Este de competența instanțelor naționale și a instanțelor arbitrale să aprecieze dacă aceasta este situația, în funcție de ansamblul elementelor concrete ale litigiului cu care sunt sesizate și, în particular, de probele prezentate în acest scop de către furnizor.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-152/12: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2012 — Deutsche Post/Comisia

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/30

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2012 — Deutsche Post/Comisia
   (Cauza T-152/12)
   2012/C 165/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: J. Sedemund, T. Lübbig și M. Klasse, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolelor 1, 2, 4, 5 și 6 din Decizia din 25 ianuarie 2012 a Comisiei Europene privind ajutorul C 36/2007 (ex NN 25/2007) acordat de Germania către Deutsche Post AG (documentul Comisiei nr. C(2012) 184 final),

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în total 13 motive:

               A.

               În susținerea pretențiilor privind nulitatea articolelor 1, 4, 5 și 6 din Decizia Comisiei din 25 ianuarie 2012, reclamanta invocă 10 motive:

                           1.

                           Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                                       —

                                       prin aprecierea, în mod eronat și cu încălcarea jursprudenței „Combus” (1) a Curții, drept ajutor de stat a finanțării parțiale a Pensions-Altlasten (un fond de pensii), preluat de la o fostă întreprindere de stat.

                           2.

                           Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE și a articolului 1 litera (b) punctul (i) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (2)

                                       —

                                       prin aprecierea în mod eronat drept ajutor „nou” a finanțării parțiale a Pensions-Altlasten.

                           3.

                           Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                                       —

                                       prin considerarea în mod eronat a reglementării sarcinilor fiscale ca fiind un element de ajutor contrar jurisprudenței Curții „PreussenElektra” (3), precum și prin ignorarea obiecției privind o simplă (presupusă) incorectă alocare a costurilor între două grupe de produse ca fiind un element de ajutor.

                           4.

                           Al patrulea motiv întemeiat pe lipsa de competență și pe o eroare de apreciere, precum și pe încălcarea principiului nediscriminării și a obligației de cooperare loială cu statele membre

                                       —

                                       printr-o intervenție retroactivă referitoare la reglementarea națională privind sarcinile fiscale, deși această reglementare este cunoscută de mult timp și cu încălcarea întregii practici decizionale de până în prezent a Comisiei

                           5.

                           Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatele (1) și (3) TFUE.

                                       —

                                       prin determinarea eronată a contribuțiilor la asigurările sociale plătite de concurenții privați (denumit în continuare criteriul „benchmark”), precum și printr-o creștere fictivă a indemnizației efectiv încasate de funcționari ca bază de calcul pentru aplicarea criteriului „benchmark”.

                           6.

                           Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 TFUE

                                       —

                                       prin faptul că cuprinsul extrem de întins al deciziei contestate este parțial neclar, contradictoriu sau incomprehensibil și nu este evidentă legătura dintre părțile individuale.

                           7.

                           Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului legalității sancțiunilor și a articolului 107 alineatul (1) TFUE

                                       —

                                       prin descrierea contradictorie și insuficient de clară a modului de calcul a sumelor rambursabile.

                           8.

                           Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la o „un proces cu o durată rezonabilă” ca parte a dreptului la „bună administrare” conform articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta drepturilor fundamentale”), precum și pe încălcarea articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999

                                       —

                                       printr-o procedură legală întinsă pe mai mult de 12 ani între momentul deciziei de deschidere în 1999 și decizia contestată din 25 ianuarie 2012.

                           9.

                           Al nouălea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la „bună administrare” care rezultă din articolul 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, precum și pe încălcarea articolului 15 din Regulamentul nr. 659/1999

                                       —

                                       prin inacțiunea totală în legătură cu reglementarea sarcinilor fiscale potrivit articolului 20 alineatul (2) PostG, cu privire la care Comisia a avut cunoștință cel târziu în 1999, deși abia după 11 ani a făcut obiectul procedurii prin decizia de extindere din 10 mai 2011.

                           10.

                           Al zecelea motiv întemeiat pe încălcarea principiilor fundamentale protejate al protecției securității juridice, al încrederii legitime și al bunei administrări, precum și pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999

                                       —

                                       prin nerecunoașterea naturii de act prin care se finalizează procedura al Deciziei din 2002 care, contrar obligației imperative prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, nu a statuat „în mod definitiv” în privința măsurilor de stat care au făcut obiectul procedurii și printre care s-ar fi numărat și costurile legate de pensii.

               B.

               În susținerea nulității articolului 2 din Decizia din 25 ianuarie 2012 a Comisiei, reclamanta invocă alte trei motive.

                           11.

                           Al unsprezecelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului „bunei administrări” și a dreptului la un proces „cu o durată rezonabilă”

                                       —

                                       din cauza omisiunii nelegale de a examina existența unei „supracompensații” printr-o „compensare financiară” începând cu 1999, astfel cum a statuat deja Curtea în Hotărârea din 1 iulie 2008, Deutsche Post/Comisia (T-266/02).

                           12.

                           Al doisprezecelea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE

                                       —

                                       prin motivarea insuficientă a situației de fapt, astfel încât al patrulea criteriu din Hotărârea „Altmark” (4) nu este îndeplinit în prezenta cauză.

                           13.

                           Al treisprezecelea motiv întemeiat pe aplicarea eronată a condiției privind ajutoarele de stat prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE

                                       —

                                       prin faptul că „compensarea financiară” îndeplinește condiția de serviciu economic de interes general în sensul articolului 106 alineatul (2) TFUE.

      (1)  Hotărârea Curții din 16 martie 2004, Danske Busvognmænd/Comisia (T-157/01, Rec., p. II-917).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 a Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, S. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (3)  Hotărârea Curții din 13 martie 2001, PreussenElektra (C-379/98, Rec., p. I-2099).

      (4)  Hotărârea din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Rec., p. I-7747).


title: Cauza F-107/12: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — ZZ/BEI

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/41

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2012 — ZZ/BEI
   (Cauza F-107/12)
   2012/C 366/83
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite a BEI de nu calcula contribuțiile reevaluate ale reclamantului la sistemul de pensii

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a cererii din 10 iulie 2011 a reclamantului prin care acesta a solicitat ca Banca Europeană de Investiții să efectueze calcularea contribuțiilor sale reevaluate la sistemul de pensii și, în plus, plata sumei corespunzătoare acestei reevaluări;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții să acorde reclamantului beneficiul unei reevaluări a contribuțiilor sale la sistemul de pensii corespunzătoare unei perioade de șase ani și o lună de asigurare complementară;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata sumei fixate ex aequo et bono și cu titlu provizoriu la 5 000 de euro, cu titlu de prejudiciu moral suferit;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor cu procesul.


title: Cauza C-316/12: Ordonanța președintelui Curții din 4 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main — Germania) — J. Sebastian Guevara Kamm/TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/16

         Ordonanța președintelui Curții din 4 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main — Germania) — J. Sebastian Guevara Kamm/TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A
   (Cauza C-316/12) (1)

   2013/C 63/30
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-586/10: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 — Aktieselskabet af 21. november 2001 /OAPI — Parfums Givenchy (only givenchy)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/19

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 — Aktieselskabet af 21. november 2001/OAPI — Parfums Givenchy (only givenchy)
   (Cauza T-586/10)
   2011/C 80/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Danemarca) (reprezentant: C. Christiansen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Parfums Givenchy SA (Levallois Perret, Franța)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 octombrie 2010, în cauza R 1556/2009-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori „only givenchy”, pentru produse din clasa 3 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3980241

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea ca marcă daneză cu nr. VR 2001 03359 a mărcii verbale „ONLY”, printre altele, pentru produse din clasele 3 și 9; înregistrarea ca marcă daneză cu nr. VR 2000 02183 a mărcii verbale „ONLY” pentru produse din clasa 25; înregistrarea ca marcă comunitară cu nr. 638833 a mărcii verbale „ONLY”, pentru produse din clasele 14, 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în totalitate opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare atunci când a constatat că lipsește riscul de confuzie și că publicul relevant nu ar putea stabili o legătură sau o conexiune între mărcile anterioare și marca contestată.


title: Cauza C-99/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 24 februarie 2012 — Eurofit SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 24 februarie 2012 — Eurofit SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Cauza C-99/12)
   2012/C 138/07
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Eurofit SA

      Pârât: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Întrebarea preliminară

   Atunci când autoritățile competente se abțin să furnizeze informațiile solicitate, sau comunică în mod intenționat informații eronate unui operator economic, denaturând aprecierea sa cu privire la credibilitatea unui cocontractant în legătură cu care există o bănuială de fraudă, se poate considera că este vorba despre un caz de forță majoră în sensul Regulamentului nr. 3665/87 privind normele comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (1)?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 3665/87 al Comisiei din 27 noiembrie 1987 privind normele comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 351, p. 1).


title: Cauza C-180/16 P: Recurs introdus la 29 martie 2016 de Toshiba Corporation împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 ianuarie 2016 în cauza T-404/12, Toshiba Corporation/Comisia Europeană

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/14

         Recurs introdus la 29 martie 2016 de Toshiba Corporation împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 19 ianuarie 2016 în cauza T-404/12, Toshiba Corporation/Comisia Europeană
   (Cauza C-180/16 P)
   (2016/C 175/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Toshiba Corporation (reprezentanți: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, S. Sakellariou, Δικηγόρος, J. Jourdan, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-404/12 și

                           i.

                           anularea deciziei Comisiei Europene în cazul COMP/39.966 – Instalații de comutație cu izolație în gaz (reimpunere) sau

                           ii.

                           reducerea amenzii aplicate Toshiba, în temeiul articolului 261 TFUE sau

                           iii.

                           trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru ca acesta să se pronunțe în conformitate cu dezlegarea dată în hotărârea Curții problemelor de drept și, în orice caz,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este întemeiat pe trei motive:

               a)

               primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a constatat că dreptul la apărare al Toshiba nu a fost încălcat de Comisia Europeană; în particular, în măsura în care Comisia nu a transmis Toshiba o comunicare privind obiecțiunile înainte de adoptarea deciziei de reimpunere din 2012;

               b)

               al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că metodologia aplicată de Comisia Europeană pentru a calcula amenda impusă Toshiba nu a încălcat principiul egalității de tratament; în particular, în măsura în care Comisia a utilizat cuantumul de plecare calculat pentru întreprinderea comună TM T&D ca bază de calcul pentru amenda impusă Toshiba, iar nu o cifră de afaceri relevantă pentru Toshiba, contrar a ceea ce Comisia a făcut pentru destinatarii europeni ai deciziei adoptate în 2007, și

               c)

               al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că nu a fost încălcat de către Comisie principiul egalității de tratament atunci când aceasta nu a redus amenda aplicată Toshiba pentru a reflecta participarea sa relativă la încălcare; în particular, în măsura în care Comisia nu a considerat că participarea mai limitată a Toshiba la comportamentul coluziv în comparație cu cea a destinatarilor europeni ai deciziei adoptate în 2007 justifica reflectarea ei în cuantumul amenzii.


title: Cauza T-840/14: Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – International Gaming Projects/OAPI – Sky (Sky BONUS) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Sky BONUS — Marca națională verbală anterioară SKY — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Restrângerea produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Inadmisibilitate”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/43

         Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – International Gaming Projects/OAPI – Sky (Sky BONUS)
   (Cauza T-840/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Sky BONUS - Marca națională verbală anterioară SKY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Restrângerea produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 156/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Gaming Projects Ltd (La Valetta, Malta) (reprezentant: M. Garayalde Niño, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Sky plc, fostă British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 octombrie 2014 (cauza R 2040/2013-4) privind o procedură de opoziție între British Sky Broadcasting Group plc și International Gaming Projects Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă International Gaming Projects Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 23.3.2015.


title: Cauza C-555/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 3 decembrie 2012 — Claudio Loreti și alții/Comune di Zagarolo

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Tivoli (Italia) la 3 decembrie 2012 — Claudio Loreti și alții/Comune di Zagarolo
   (Cauza C-555/12)
   2013/C 32/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Tivoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Claudio Loreti, Vallerotonda Maria, Vallerotonda Attilio și Chellini Virginia

      Pârâtă: Comune di Zagarolo

      Întrebările preliminare

   Se impune să se adreseze Curții întrebări preliminare în interpretare, pentru ca aceasta să se pronunțe

               1.

               asupra compatibilității articolului 7 din Codul de procedură administrativă în vigoare în Republica Italiană, potrivit căruia, în temeiul articolului 103 din Constituția națională, prevede că
               „Instanța administrativă este competentă să judece litigiile având ca obiect interese legitime și, în anumite materii prevăzute de lege, litigiile având ca obiect drepturile subiective, care privesc exercitarea sau neexercitarea puterii administrative, în raport cu măsuri, acte, acorduri sau comportamente care țin chiar indirect de exercitarea unei astfel de puteri, și puse în aplicare de administrația publică. Nu pot fi atacate actele sau măsurile guvernului adoptate în exercitarea puterii politice”.
               cu articolul 6 din [Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale] și cu articolul 47 și articolul 52 alineatul (3) din [Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], astfel cum au fost integrate acestea ca urmare a modificării articolului 6 [TUE];

                           (a)

                           în măsura în care atribuie unor organe jurisdicționale diferite competența de a decide asupra unor situații juridice subiective care sunt diferențiate in abstracto (interes legitim și drept subiectiv), dar care, în practică, sunt dificil sau imposibil de identificat în mod cert, fără a fi specificat conținutul concret al acestora în cuprinsul unor dispoziții normative;

                           (b)

                           în măsura în care prevede existența unor instanțe competente să decidă asupra acelorași materii în temeiul unor criterii (individualizarea unor situații juridice diferite) care nu mai corespund realității de fapt după introducerea caracterului reparabil al interesului legitim (stabilit în prezent începând cu anul 2000 în scopul de a adapta dispozițiile normative interne la principiile comunitare), cu diferențe considerabile, mai ales cu privire la modalitățile procedurale de soluționare a litigiilor,

                     precum și, în general,

               2.

               [asupra] compatibilității articolului 103 din Constituția italiană, în măsura în care prevede și protejează în mod diferențiat situații juridice subiective (denumite interese legitime) care nu au corespondent în dreptul comunitar, conferind competența de judecată unor sisteme jurisdicționale diferite, a căror competență este modificată periodic.


title: Cauza C-322/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Bozen – Italia) – Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná (Cetățenia Uniunii — Principiul nediscriminării — Regim lingvistic aplicabil procedurilor civile)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Bozen – Italia) – Ulrike Elfriede Grauel Rüffer/Katerina Pokorná
   (Cauza C-322/13) (1)

   ((Cetățenia Uniunii - Principiul nediscriminării - Regim lingvistic aplicabil procedurilor civile))
   2014/C 151/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Bozen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

      Pârâtă: Katerina Pokorná

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen – Interpretarea art. 18 și 21 TFUE – Nediscriminare și cetățenia Uniunii – Regimul lingvistic aplicabil în procedurile civile – Derogare în favoarea propriilor resortisanți – Extinderea acestei derogări la resortisanții Uniunii Europene care se află în aceleași condiții cu proprii resortisanți ai statului

      Dispozitivul

   Articolele 18 TFUE și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care conferă dreptul de a utiliza, în procedurile civile desfășurate în fața instanțelor unui stat membru care au sediul într-o anumită entitate teritorială a acestui stat, o altă limbă decât limba oficială a statului menționat numai cetățenilor acestuia din urmă domiciliați în respectiva entitate teritorială.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-197/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 18 aprilie 2014 – T.A. van Dijk, cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Ţările de Jos) la 18 aprilie 2014 – T.A. van Dijk, cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-197/14)
   2014/C 223/06
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: T.A. van Dijk

      Cealaltă parte din procedură: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere întrebarea preliminară adresată de o instanţă națională inferioară, este Hoge Raad, în calitate de instanţă naţională supremă, obligată să adreseze ea însăşi o întrebare preliminară Curţii de Justiţie sau trebuie să aştepte răspunsul la întrebarea formulată de instanţa inferioară chiar şi în cazul în care consideră că aplicarea corectă a dreptului Uniunii Europene se impune într-un mod atât de evident în privința aspectului asupra căruia trebuie să se pronunţe încât nu lasă loc niciunei îndoieli rezonabile în ceea ce priveşte modul în care trebuie să se răspundă la această întrebare?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, autorităţile olandeze competente în domeniul securităţii sociale sunt obligate să ia în considerare un certificat E 101 emis de autorităţile unui alt stat membru chiar şi în cazul în care este vorba despre un marinar pe Rin, astfel încât normele privind dispoziţiile aplicabile prevăzute de Regulamentului nr. 1408/71 (1) la care se referă acest certificat nu sunt aplicabile conform articolului 7 alineatul (2) litera (a) din acest regulament?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza C-483/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV și alții (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Principiile egalității și nediscriminării — Punere în aplicare a dreptului Uniunii — Domeniu de aplicare al dreptului Uniunii — Lipsă — Necompetența Curții)

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Grondwettelijk Hof – Belgia) – Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV și alții
   (Cauza C-483/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiile egalității și nediscriminării - Punere în aplicare a dreptului Uniunii - Domeniu de aplicare al dreptului Uniunii - Lipsă - Necompetența Curții))
   2014/C 202/05
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Grondwettelijk Hof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pelckmans Turnhout NV

      Pârâte: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV

      cu participarea: Ministerraad

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Grondwettelijk Hof – Belgia – Interpretarea articolului 6 alineatul (3) TUE, a articolelor 34 TFUE, 35 TFUE, 36 TFUE, 56 TFUE și 57 TFUE și a articolelor 15, 16, 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Reglementare națională care impune o zi de repaus săptămânal pentru comerțul cu amănuntul – Excepții prevăzute pentru activitățile comerciale desfășurate în anumite locuri sau care comercializează anumite mărfuri

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este necompetentă să răspundă la întrebarea adresată cu titlu preliminar de Grondwettelijk Hof (Belgia).

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-515/13: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Spania/Comisia

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/29

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-515/13)
   2013/C 336/62
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, Abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei C(2013)4426 final din 17 iulie 2013 privind regimul fiscal aplicabil anumitor acorduri de leasing financiar, cunoscut și sub denumirea de sistem spaniol în materie de leasing fiscal [(ajutorul SA. 21233 C/2011, ex NN/2011, ex CP 137/2006)]. În această decizie se consideră că măsurile ce rezultă din articolul 15 punctul 11 din textul codificat al Legii privind impozitul pe societăți (amortizarea anticipată a activelor închiriate), din aplicarea regimului de impozitare bazată pe tonaj întreprinderilor, flotelor sau activităților neeligibile și din articolul 50 punctul 3 din Regulamentul privind impozitul pe societăți constituie un ajutor de stat acordat unor grupuri de interes economic, incompatibil cu piața internă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE, având în vedere că nu era îndeplinită niciuna dintre condițiile necesare pentru calificarea măsurilor examinate în decizia atacată drept ajutor de stat; astfel, nu există niciun element de selectivitate într-un avantaj accesibil tuturor investitorilor potențiali din toate sectoarele economiei, fără nicio condiție prealabilă; nici concurența nu este denaturată sau amenințată să fie denaturată, întrucât nu se poate considera că un avantaj accesibil tuturor, fără discriminare (în special pe motive de naționalitate) favorizează sau poate favoriza poziția concurențială a anumitor sectoare sau întreprinderi în detrimentul concurenților acestora, din moment ce orice investitor putea să participe la structurile denumite SEAF și să profite de beneficiile pe care le oferea acest sistem. Prin urmare, nici comerțul dintre statele membre nu este afectat, în măsura în care membrii (sau acționarii) unei entități nu exercită nicio activitate pe piață.

               2.

               Al doilea motiv, invocat în subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament, încrederii legitime și securității juridice; în temeiul articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, nu ar trebui să se recupereze ajutoarele.


title: Cauza C-312/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesarbeitsgericht Hamm (Germania) la 29 mai 2017 – Surjit Singh Bedi/Republica Federală Germania, Republica Federală Germania în nume propriu, dar reprezentând Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesarbeitsgericht Hamm (Germania) la 29 mai 2017 – Surjit Singh Bedi/Republica Federală Germania, Republica Federală Germania în nume propriu, dar reprezentând Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-312/17)
   (2017/C 309/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Hamm

      Părțile din procedura principală

      Reclamant și apelant: Surjit Singh Bedi

      Pârâtă și intimată: Republica Federală Germania, Republica Federală Germania în nume propriu, dar reprezentând Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări dintr-o convenție colectivă care prevede că obținerea unui ajutor de tranziție acordat în scopul asigurării, pe baza remunerației de bază prevăzută de convenția colectivă, a unui nivel de trai echitabil al lucrătorilor care și-au pierdut locul de muncă, până la obținerea unei siguranțe economice prin acordarea dreptului la pensie din partea casei de asigurări pentru limită de vârstă, încetează odată cu nașterea dreptului la pensie anticipată pentru limită de vârstă, iar în cazul în care aceasta a fost acordată, se referă la posibilitatea obținerii unei pensii pentru limită de vârstă anticipate acordate ca urmare a apariției unui handicap?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16).


title: Cauza T-279/14: Ordonanța Tribunalului din 14 aprilie 2015 – Sabic Polyolefine/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/31

         Ordonanța Tribunalului din 14 aprilie 2015 – Sabic Polyolefine/Comisia
   (Cauza T-279/14) (1)

   (2015/C 190/35)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-235/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 29 iunie 2009 — DHL Express France SAS/Chronopost SA

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 29 iunie 2009 — DHL Express France SAS/Chronopost SA
   (Cauza C-235/09)
   2009/C 205/46
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DHL Express France SAS

      Pârâtă: Chronopost SA.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 98 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 din 20 decembrie 1993 (1) trebuie interpretat în sensul că interdicția pronunțată de o instanță competentă în domeniul mărcilor comunitare are efect de plin drept pe întregul teritoriu al Comunității?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, instanța are dreptul să extindă în mod specific această interdicție asupra teritoriului altor state membre în care sunt comise faptele de contrafacere sau în care există pericole de contrafacere?

               3)

               În unul sau în altul dintre cazuri, măsurile coercitive pe care instanța le-a dispus în temeiul dreptului său național, în plus față de interdicția pe care o pronunță, sunt aplicabile pe teritoriul statelor membre în care ar produce efecte această interdicție?

               4)

               În caz contrar, instanța poate pronunța o astfel de măsură coercitivă similară sau diferită de cea pe care aceasta o adoptă în temeiul dreptului său național, prin aplicarea dreptului național al statelor în care ar produce efecte această interdicție?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-460/14: Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – AETMD/Consiliul

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/43

         Acțiune introdusă la 18 iunie 2014 – AETMD/Consiliul
   (Cauza T-460/14)
   2014/C 303/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Willems, S. De Knop și J. Charles, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 307/2014 al Consiliului din 24 martie 2014 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 875/2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de porumb dulce boabe preparat sau conservat, originar din Thailanda, ca urmare a unei reexaminări intermediare efectuate în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009;

               —

               obligarea Consiliului să modifice Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 875/2013 având în vedere anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 307/2014 al Consiliului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că instituțiile ar fi comis o eroare vădită de apreciere și ar fi încălcat articolul 2 alineatele (3) și (4) din Regulamentul nr. 1225/2009 al Consiliului (1) întrucât nu ar fi apreciat corect dacă vânzările River Kwai International Food Industry pe piața națională s-au desfășurat în cadrul unor operațiuni comerciale normale și dacă aceste vânzări trebuie, în consecință, să servească drept bază de calcul a valorii normale a produselor River Kwai International Food Industry.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către instituții a articolului 2 alineatul (10) din Regulamentul nr. 1225/2009 al Consiliului, întrucât acestea nu au efectuat o comparație echitabilă între prețul de export practicat de River Kwai International Food Industry și valoarea normală.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către instituții a articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1225/2009 al Consiliului, întrucât acestea nu au apreciat corect pretinsa modificare a marjei de dumping a River Kwai International Food Industry și caracterul durabil al unei astfel de pretinse modificări.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către instituții a articolului 19 alineatul (2) și a articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1225/2009 al Consiliului, întrucât acestea nu au furnizat reclamantei un rezumat semnificativ al elementelor de probă în temeiul cărora intenționau să modifice marja de dumping a River Kwai International Food Industry și întrucât acestea nu au furnizat reclamantei considerațiile pe baza cărora intenționau să modifice taxa antidumping a River Kwai International Food Industry.

      (1)  Regulamentul (CE) nr . 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza T-524/11: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2011 — Volvo Trademark/OAPI — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/25

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2011 — Volvo Trademark/OAPI — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Cauza T-524/11)
   2011/C 355/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Suedia) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Xuanhua, China)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 iulie 2011 în cauza R 1870/2010-1;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5029731;

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură, în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, precum și în procedura desfășurată la divizia de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă LOVOL pentru produse din clasele 7 și 12, cerere de marcă comunitară nr. 5029731;

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea comunitară nr. 2361087 a mărcii verbale „VOLVO” pentru produse și servicii din clasele 1-9, 11 și 12, 14, 16-18, 20-22, 24-28 și 33-42; cerere de marcă comunitară nr. 4804522 pentru marca figurativă „VOLVO” pentru produse și servicii din clasele 1-4, 6, 7, 9, 11 și 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35-39 și 41; înregistrarea britanică nr. 747361 a mărcii figurative „VOLVO” pentru produse din clasa 12; înregistrarea britanică nr. 747362 a mărcii verbale „VOLVO” pentru produse din clasa 12; înregistrarea britanică nr. 1051579 a mărcii verbale „VOLVO” pentru produse din clasa 7; înregistrarea britanică nr. 1408143 a mărcii figurative „VOLVO” pentru produse din clasa 7

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs nu a luat în considerare toți factorii relevanți cu ocazia comparării mărcilor, ceea ce a determinat-o să considere în mod nejustificat că nu există similitudine între mărci. Încălcarea unei norme de drept referitoare la aplicarea regulamentului și în special a principiilor stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 12 ianuarie 2006, Ruiz-Picasso și alții/OAPI (C-361/04 P, Rec., p. I-643) și în Hotărârea din 27 noiembrie 2008, Intel Corporation (C-252/07, Rep., p. I-8823), prin aplicarea acestora în mod pur formal, fără a examina, așadar, temeinicia opoziției în raport cu articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza F-100/10: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — AM/Parlamentul European

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/37

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — AM/Parlamentul European
   (Cauza F-100/10)
   2011/C 55/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AM (Málaga, Spania) (reprezentanți: L. Lévi și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză considerarea drept accident, în sensul articolului 73 din statut și al articolului 2 din RCAM, a accidentului vascular suferit de reclamant

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN din 12 noiembrie 2009 prin care se refuză să se considere drept accident, în sensul articolului 73 din statut și al articolului 2 din reglementarea privind asigurarea, accidentul vascular cerebral a cărui victimă a fost reclamantul și, în măsura în care este necesar, decizia AIPN de respingere a reclamației;

               —

               pe cale de consecință, să se dispună reînceperea examinării cererii introduse de reclamant în temeiul articolului 73 din statut de o nouă comisie medicală;

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese, stabilite ex aequo et bono la 50 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit ca urmare a deciziilor atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese, stabilite provizoriu la 25 000 euro pentru prejudiciul material suferit ca urmare a deciziilor atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata de dobânzi de întârziere de 12 % la capitalul datorat în temeiul articolului 73 din statut, pe o perioadă între, cel mai târziu, 15 martie 2007 până la plata integrală a capitalului;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-451/07: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2007 — WellBiz/OAPI — Wild (WELLBIZ)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/32

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2007 — WellBiz/OAPI — Wild (WELLBIZ)
   (Cauza T-451/07)
   (2008/C 37/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: WellBiz Verein, WellBiz Association (Eschen, Liechtenstein) (reprezentant: M. Schnetzer, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rudolf Wild GmbH & Co. KG (Eppelhein, Germania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs din 2 octombrie 2007 în cauza R 1575/2006-1;

               —

               respingerea opoziției formulate de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la 9 martie 2005, nr. B 809 394;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii de opoziție și procedurii de recurs în fața OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „WELLBIZ” pentru servicii din clasele 35 și 41 (cererea nr. 3 844 479).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Rudolf Wild GmbH & Co. KG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „WILD.BIZ” pentru servicii din clasele 38, 41 și 42 (marca comunitară nr. 2 225 175), opoziția fiind întemeiată pe o parte din serviciile din clasa 41.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția cu privire la toate serviciile contestate din clasa 41.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) întrucât mărcile aflate în conflict sunt diferite din punct de vedere al modului de pronunțare, de scriere și din punct de vedere conceptual, precum și întrucât marca invocată în opoziție nu s-ar bucura de o notorietate deosebită și astfel nici nu ar avea un caracter distinctiv puternic.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-57/99: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Nardone/Comisia ( Funcție publică — Funcționari — Acțiune în despăgubiri — Boală profesională — Expunere la azbest și la alte substanțe )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Nardone/Comisia
   (Cauza T-57/99) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubiri - Boală profesională - Expunere la azbest și la alte substanțe’)
   (2009/C 32/43)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Albert Nardone (Piétrain, Belgia) (reprezentat inițial de G. Vandersanden și L. Levi, ulterior de L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de J. L. Fagnart, avocat)
   Obiectul
   Cerere de despăgubire pentru prejudiciul pe care reclamantul pretinde că l-a suferit în urma comportamentului culpabil al Comisiei prin expunerea reclamantului la un mediu cu praf și contaminat cu azbest
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata către domnul Albert Nardone a unei despăgubiri de 66 000 de euro.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 160, 5.6.1999.


title: Cauza C-617/11 P: Recurs introdus la 1 decembrie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 14 septembrie 2011 în cauza T-236/02, Marcuccio/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/43

      Recurs introdus la 1 decembrie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 14 septembrie 2011 în cauza T-236/02, Marcuccio/Comisia
      (Cauza C-617/11 P)
      (2012/C 25/81)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea în parte a Hotărârii din 14 septembrie 2011 pronunțate în cauza T-236/02, în măsura în care au fost respinse concluziile privind despăgubirea și repararea formulate de recurent în înscrisurile sale depuse în cadrul prezentei cauze;

                  —

                  în principal, obligarea pârâtei din primă instanță la suportarea cheltuielilor de judecată, precum și admiterea în tot, fără vreo excepție, a concluziilor privind despăgubirea și repararea;

                  —

                  sau, în subsidiar, trimiterea în parte a prezentei cauze spre rejudecare Tribunalului, astfel încât acesta să se pronunțe din nou în temeiul concluziilor privind despăgubirea și repararea.

         Motivele și principalele argumente

                  —

                  erori de procedură atât de grave încât se încalcă iremediabil interesele recurentului;

                  —

                  lipsa absolută de motivare, în special o motivare absurdă, tautologică, ilogică și incoerentă, precum și caracterul eronat, fals și absurd al interpretării și al aplicării anexei X la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, a principiilor privind interpretarea normelor, a condițiilor obligării unei instituții a Uniunii Europene la despăgubirea unui prejudiciu;

                  —

                  caracter confuz și arbitrar, distorsionarea și denaturarea situației de fapt;

                  —

                  distorsionarea și denaturarea situației de fapt și caracterul incorect, eronat, fals și absurd al interpretării și al aplicării principiilor privind admisibilitatea acțiunilor în justiție.


title: Cauze conexate C-399/10 P și C-401/10 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 martie 2013 — Bouygues SA, Bouygues Télécom SA/Comisia Europeană și alții, Comisia Europeană, Republica Franceză/Bouygues SA, și alții (C-401/10 P) (Recursuri — Ajutoare de stat — Măsuri financiare în favoarea France Télécom — Proiect de împrumut din partea acționarilor — Declarații publice ale unui membru al guvernului francez — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea acestuia — Noțiunea de ajutor de stat — Noțiunea de avantaj economic — Noțiunea de angajare a resurselor de stat)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 martie 2013 — Bouygues SA, Bouygues Télécom SA/Comisia Europeană și alții, Comisia Europeană, Republica Franceză/Bouygues SA, și alții (C-401/10 P)
   (Cauze conexate C-399/10 P și C-401/10 P) (1)

   (Recursuri - Ajutoare de stat - Măsuri financiare în favoarea France Télécom - Proiect de împrumut din partea acționarilor - Declarații publice ale unui membru al guvernului francez - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea acestuia - Noțiunea de ajutor de stat - Noțiunea de avantaj economic - Noțiunea de angajare a resurselor de stat)
   2013/C 156/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

   (Cauza C-399/10 P)

      Recurente: Bouygues SA, Bouygues Télécom SA (reprezentanți: C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau și D. Theophile, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, D. Grespan și S. Thomas, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J. Gstalter, agenți), France Télécom SA (reprezentanți: inițial S. Hautbourg, S. Quesson și L. Olza Moreno, avocați, ulterior S. Hautbourg și S. Quesson, avocați), Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Intervenientă în susținerea Republicii Franceze: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, asistați de U. Soltész, avocat)
   (Cauza C-401/10 P)

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, D. Grespan și S. Thomas, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J. Gstalter, agenți), Bouygues SA, Bouygues Télécom SA (reprezentanți: C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau și D. Theophile, avocați), France Télécom SA (reprezentanți: inițial S. Hautbourg, S. Quesson și L. Olza Moreno, avocați, ulterior S. Hautbourg și S. Quesson, avocați), Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Intervenientă în susținerea Republicii Franceze: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, asistați de U. Soltész, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 21 mai 2010, (T-425/04, T-444/04, T-450/04 și T-456/04), prin care Tribunalul a anulat articolul 1 din Decizia 2006/621/CE a Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Franța în favoarea France Télécom (JO L 257, p. 11) — Calificarea ca „ajutor” a declarațiilor unui membru al guvernului și a împrumutului din partea acționarilor

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 21 mai 2010, Franța și alții/Comisia (T-425/04, T-444/04, T-450/04 și T-456/04).

               2.

               Trimite cauzele T-425/04, T-444/04, T-450/04 și T-456/04 Tribunalului Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra motivelor invocate și a cererilor formulate în fața sa cu privire la care Curtea nu s-a pronunțat.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-110/13: Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Lituania/Comisia [„Program de asistență financiară comunitară destinată măsurilor de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală în țările candidate din Europa Centrală și de Est (Sapard) — Finanțarea de către Uniune a anumitor cheltuieli efectuate de Lituania — Decizie a Comisiei prin care se solicită Lituaniei rambursarea unei părți din cuantumul plătit — Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr.°1268/1999 — Trimitere la principiile stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 — Domeniul de aplicare al acordului de finanțare multianual referitor la programul Sapard — Cooperare loială”]

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/16

         Hotărârea Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Lituania/Comisia
   (Cauza T-110/13) (1)

   ([„Program de asistență financiară comunitară destinată măsurilor de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală în țările candidate din Europa Centrală și de Est (Sapard) - Finanțarea de către Uniune a anumitor cheltuieli efectuate de Lituania - Decizie a Comisiei prin care se solicită Lituaniei rambursarea unei părți din cuantumul plătit - Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr.o1268/1999 - Trimitere la principiile stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 - Domeniul de aplicare al acordului de finanțare multianual referitor la programul Sapard - Cooperare loială”])
   (2015/C 429/21)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, D. Skara și V. Čepaitė, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher, A. Steiblytė și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   În principal, o cerere de anulare a Deciziei FK/fa/D(2012)1707818 a Comisiei din 10 decembrie 2012 în măsura în care nota de debit nr. 3241213460 anexată la aceasta se referă la proiecte a căror realizare a fost încredințată unor întreprinderi care au dat faliment și la proiectul P27010010

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauza F-14/14: Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/54

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-14/14)
   2014/C 175/76
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Carrozzini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea recuperării diverselor sume reținute din prestația de invaliditate a reclamantului pentru lunile aprilie-septembrie 2013

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor, cuprinse în buletinele de pensie ale reclamantului pentru lunile aprilie-septembrie 2013, de a reține din prestația de invaliditate la care avea dreptul reclamantul pentru lunile menționate, sumele de 504,67 euro pentru luna aprilie, 504,72 euro pentru luna mai și 508,38 euro pentru lunile iunie-septembrie;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziilor, indiferent de forma lor, de respingere a reclamațiilor din 16 iulie 2013 și din 7 octombrie 2013 depuse împotriva deciziilor menționate;

               —

               anularea oricărei decizii cuprinse în scrisoarea din 24 octombrie 2013 care poartă în partea dreaptă sus a primei pagini mențiunea „Ref. Ares(2013)3327388 – 24/10/2013”;

               —

               anularea oricărei decizii cuprinse în scrisoarea din 17 mai 2013;

               —

               obligarea comisiei la plata către reclamant a sumelor următoare: 1) 504,67 euro, majorată cu o dobândă de 10% pe an cu capitalizare anuală, începând de la 1 mai 2013 și până în ziua când suma va fi plătită efectiv; 2) 504,72 euro, majorată cu o dobândă de 10% pe an cu capitalizare anuală, începând de la 1 iunie 2013 și până în ziua când suma va fi plătită efectiv; 3) 508,38 euro, majorată cu o dobândă de 10% pe an cu capitalizare anuală, începând de la 1 iulie 2013 și până în ziua când suma va fi plătită efectiv; 4) 508,38 euro, majorată cu o dobândă de 10% pe an cu capitalizare anuală, începând de la 1 august 2013 și până în ziua când suma va fi plătită efectiv; 5) 508,38 euro, majorată cu o dobândă de 10% pe an cu capitalizare anuală, începând de la 1 septembrie 2013 și până în ziua când suma va fi plătită efectiv; 6) 508,38 euro, majorată cu o dobândă de 10% pe an cu capitalizare anuală, începând de la 1 octombrie 2013 și până în ziua când suma va fi plătită efectiv;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-603/13: Recurs introdus la 22 noiembrie 2013 de Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-462/07, Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA/Comisia Europeană

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/12

         Recurs introdus la 22 noiembrie 2013 de Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 septembrie 2013 în cauza T-462/07, Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-603/13)
   2014/C 24/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA (reprezentant: M. Slotboom, advocaat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea hotărârii conform argumentelor prezentate în prezentul recurs și/sau anularea articolelor 1, 2 și 3 din decizie în măsura în care aceasta le vizează pe recurente, și/sau anularea articolului 2 din decizie, în măsura în care o amendă a fost aplicată recurentelor sau reducerea amenzii care le-a fost aplicată la articolul 2 din decizie

               —

               anularea hotărârii și retrimiterea cauzei la Tribunal pentru a se pronunța asupra temeiniciei acțiunii în raport cu orientarea dată de Curte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele susțin că hotărârea atacată ar trebui anulată pe baza motivelor următoare:

               Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 81 alineatul (1) CE, a denaturat elementele de probă, nu a respectat normele de procedură legate de evaluarea probelor și a încălcat principiul prezumției de nevinovăție garantat de articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale prin faptul că a statuat că nu se poate considera că Comisia a concluzionat în mod ilegal că părțile participaseră la o coordonare a prețurilor „pană în 2002”. În plus, Tribunalul nu a fost motivat suficient această concluzie.

               Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 81 alineatul (1) CE, a denaturat elementele de probă, nu a respectat normele de procedură legate de evaluarea probelor și a încălcat principiul „ne ultra petita”, dreptul la un proces echitabil și dreptul la apărare (dreptul de a fi ascultat) declarând că părțile puteau fi considerate responsabile pentru sistemul de supraveghere și mecanismul de compensare și că, în consecință, nu era necesară modificarea cuantumului de bază al amenzii.

               Tribunalul a încălcat dreptul fundamental al părților de a fi ascultate într-un termen rezonabil.


title: Cauza C-274/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/54/CE — Articolul 15 alineatul (2) — Articolul 23 alineatul (2) — Piața internă de energie electrică — Aprobarea prealabilă a metodologiilor folosite pentru calcularea sau stabilirea condițiilor de racordare și de acces la rețelele naționale, inclusiv tarifele de transport și de distribuție — Autoritate națională de reglementare]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-274/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/54/CE - Articolul 15 alineatul (2) - Articolul 23 alineatul (2) - Piața internă de energie electrică - Aprobarea prealabilă a metodologiilor folosite pentru calcularea sau stabilirea condițiilor de racordare și de acces la rețelele naționale, inclusiv tarifele de transport și de distribuție - Autoritate națională de reglementare)
   2009/C 312/12
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 15 alineatul (2) literele (b) și (c) și a articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului european și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE — Declarații privind operațiunile de dezafectare și gestionare a deșeurilor (JO L 176, p. 37, Ediție specială 12/vol. 2, p. 61) — Negarantarea separației funcționale necesare dintre interesele de distribuție și de producție într o întreprindere integrată pe verticală — Omisiunea de a însărcina autoritățile de reglementare de a stabili sau de a aproba metodologiile de calcul sau de stabilire a condițiilor de racordare și acces la rețelele naționale

      Dispozitivul

               1.

               Regatul Suediei,

                           —

                           prin faptul că a omis să adopte dispozițiile necesare pentru a asigura separarea funcțională, într o întreprindere integrată pe verticală, între interesele de distribuție și de producție, în conformitate cu dispozițiile articolului 15 alineatul (2) literele (b) și (c) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE și

                           —

                           prin faptul că nu a însărcinat autoritatea de reglementare să stabilească sau să aprobe, înainte de intrarea lor în vigoare, cel puțin metodologiile folosite pentru calcularea sau stabilirea condițiilor de racordare și de acces la rețelele naționale, inclusiv tarifele de transport și de distribuție, în conformitate cu dispozițiile articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2003/54,

                     nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-626/10 P: Recurs introdus la 28 decembrie 2010 de Kalliope Agapiou Joséphidès împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 21 octombrie 2010 în cauza T-439/08, Agapiou Joséphidès/Comisia și EACEA

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/13

         Recurs introdus la 28 decembrie 2010 de Kalliope Agapiou Joséphidès împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 21 octombrie 2010 în cauza T-439/08, Agapiou Joséphidès/Comisia și EACEA
   (Cauza C-626/10 P)
   2011/C 103/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Kalliope Agapiou Joséphidès (reprezentanți: C. Joséphidès și H. Joséphidès, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 21 octombrie 2010 în cauza T-439/08;

               —

               anularea Deciziei Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) din 1 august 2008 prin care se refuză accesul reclamantei la anumite documente din dosarul nr. 07/0122 privind atribuirea unui Centru de excelență Jean Monnet Universității din Cipru;

               —

               anularea Deciziei Comisiei C(2007) 3749 din 8 august 2007 privind decizia individuală de atribuire de subvenții în cadrul Programului în domeniul învățării continue, subprogramul Jean Monnet;

               —

               obligarea intimatelor la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața celor două instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă mai multe motive în susținerea recursului său.
   Kalliope Agapiou Joséphidès susține încălcarea, de către Tribunal, a dreptului său personal general de acces la documentele care o vizează, a principiului transparenței cuprins în articolul 1 al doilea paragraf și în articolul 6 TUE, a articolului 255 CE și a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene [articolele 8, 41 alineatul (2) litera (b), 42 și 52 alineatul (6)]. Astfel, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de procedură prin ignorarea trimiterilor la Carta drepturilor fundamentale oferite de reclamantă în cadrul ședinței și prin ignorarea concluziilor Ombudsmanului Republicii Cipru, din data de 3 iunie 2009, privind refuzul Universității din Cipru de a acorda acces la aceleași documente în litigiu ca și cele deținute de intimate.
   Recurenta invocă o eroare de drept săvârșită de Tribunal, întrucât acesta ar fi decis, pe de o parte, că Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) era competentă pentru a soluționa cererea confirmativă de acces la documente și, pe de altă parte, să respingă excepția de nelegalitate a deciziei Comitetului de direcție al EACEA invocată de recurentă.
   În plus, recurenta invocă încălcarea mai multor dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1), pe care Tribunalul le-ar fi interpretat în mod excesiv de restrictiv și cu nerespectarea principiilor stabilite de jurisprudență.
   Recurenta invocă de asemenea un motiv întemeiat pe încălcarea principiilor loialității, coerenței, bunei administrări și motivării.
   În sfârșit, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a anulat Decizia Comisiei C(2007) 3749 din 8 august 2008.

      (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-505/11: Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2013 — Aldi/OAPI — Dialcos (dialdi) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative dialdi — Marcă comunitară verbală anterioară ALDI — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/71

         Hotărârea Tribunalului din 25 iunie 2013 — Aldi/OAPI — Dialcos (dialdi)
   (Cauza T-505/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative dialdi - Marcă comunitară verbală anterioară ALDI - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/157
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks și C. Fürsen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Dialcos SpA (Due Carrare, Italia) (reprezentant: B. Saguatti, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 iulie 2011 (cauza R 1097/2010-2), privind o procedură de opoziție între Aldi GmbH & Co. KG și Dialcos SpA.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI) din 5 iulie 2011 (cauza R 1097/2010-2).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Aldi GmbH & Co. KG.

               3.

               Dialcos SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.