title: Cauza T-540/15: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – De Capitani/Parlamentul [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind o procedură legislativă în curs — Trialoguri — Tabele cu patru coloane privind propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului referitor la Europol și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI — Refuz parțial al accesului — Acțiune în anulare — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 — Excepție privind protecția procesului decizional — Inexistenţa unei prezumţii generale de refuz al accesului la tabelele cu patru coloane întocmite în cadrul trialogurilor”]

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/46

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – De Capitani/Parlamentul
   (Cauza T-540/15) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind o procedură legislativă în curs - Trialoguri - Tabele cu patru coloane privind propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului referitor la Europol și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI - Refuz parțial al accesului - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție privind protecția procesului decizional - Inexistenţa unei prezumţii generale de refuz al accesului la tabelele cu patru coloane întocmite în cadrul trialogurilor”])
   (2018/C 161/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Emilio De Capitani (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: O. Brouwer, J. Wolfhagen și E. Raedts, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial N. Görlitz, A. Troupiotis și C. Burgos, ulterior N. Görlitz, C. Burgos și I. Anagnostopoulou, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: E. Rebasti, B. Driessen și J.-B. Laignelot, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei A(2015) 4931 a Parlamentului European din 8 iulie 2015, prin care se refuză să i se acorde reclamantului accesul integral la documentele LIBE-2013-0091-02 și LIBE-2013-0091-03.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia A(2015) 4931 a Parlamentului European din 8 iulie 2015 în măsura în care se referă la refuzul de a i se acorda domnului Emilio De Capitani accesul complet la documentele LIBE-2013-0091-02 și LIBE-2013-0091-03.

               2)

               Parlamentul suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de domnul De Capitani.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza C-651/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 7 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra (Trimitere preliminară — Securitate socială — Alocație de maternitate — Calcularea cuantumului pe baza veniturilor persoanei asigurate dintr-o perioadă de referință de 12 luni — Persoană care a fost în această perioadă în serviciul unei instituții a Uniunii Europene — Reglementare națională care prevede stabilirea cuantumului în cauză la 70 % din baza de contribuție medie la asigurare — Restricție privind libera circulație a lucrătorilor — Principiul cooperării loiale)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/11

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 7 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – DW/Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
   (Cauza C-651/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Securitate socială - Alocație de maternitate - Calcularea cuantumului pe baza veniturilor persoanei asigurate dintr-o perioadă de referință de 12 luni - Persoană care a fost în această perioadă în serviciul unei instituții a Uniunii Europene - Reglementare națională care prevede stabilirea cuantumului în cauză la 70 % din baza de contribuție medie la asigurare - Restricție privind libera circulație a lucrătorilor - Principiul cooperării loiale))
   (2018/C 161/12)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DW

      Pârât: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Dispozitivul

   Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care, pentru a stabili baza de contribuție medie la asigurare care servește la calcularea cuantumului alocației de maternitate, asimilează lunile din perioada de referință în care persoana respectivă a lucrat pentru o instituție a Uniunii și în care nu a fost afiliată la sistemul de securitate socială al acestui stat membru cu o perioadă de inactivitate și le aplică baza de contribuție medie stabilită în statul membru menționat, ceea ce are ca efect reducerea substanțială a cuantumului alocației de maternitate acordate acestei persoane față de cel la care ar fi avut dreptul dacă ar fi desfășurat o activitate profesională numai în acel stat membru.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza T-156/18: Acțiune introdusă la 26 februarie 2018 – Legutko și Poręba/Parlamentul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/59

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2018 – Legutko și Poręba/Parlamentul
   (Cauza T-156/18)
   (2018/C 161/70)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamanți: Ryszard Antoni Legutko (Morawica, Polonia), Tomasz Piotr Poręba (Mielec, Polonia) (reprezentant: M. Mataczyński, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că pârâtul a încălcat articolul 130 din Regulamentul interior al Parlamentului European, precum și dispozițiile din anexa II la același regulament întrucât nu a transmis Consiliului Uniunii Europene întrebarea scrisă transmisă de membrii Parlamentului European în cadrul procedurii înregistrate sub numărul P-003358/17;

               —

               somarea Parlamentului European să transmită întrebarea scrisă înregistrată sub numărul P-003358/17 instituției competente, respectiv Consiliului Uniunii Europene;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă motivul întemeiat pe inacțiunea Parlamentului European întrucât acesta nu a transmis instituției competente desemnate de reclamanți întrebarea scrisă prezentată la 16 mai 2017 de către membrii Parlamentului European Ryszard Legutko și Tomasz Poręba.


title: Cauza T-180/18: Acțiune introdusă la 12 martie 2018 – VJ/SEAE

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/69

         Acțiune introdusă la 12 martie 2018 – VJ/SEAE
   (Cauza T-180/18)
   (2018/C 161/86)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: VJ (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului să declare și să hotărască:

               —

               [anularea] fișei de salariu care i-a fost transmisă prin email la 22 iunie 2017 de SEAE, precum și, în măsura în care va fi necesar, a fișei de salariu prin care i-a fost/îi va fi acordată plata alocației școlare pentru copii săi;

               —

               obligarea pârâtului la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o excepție de nelegalitate, în măsura în care decizia contestată, nota din 15 aprilie 2016 pe care se întemeiază și Guidelines ale SEAE încalcă Statutul funcționarilor și anexa X a acestuia.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe nelegalitatea deciziei individuale atacate. Acest motiv cuprinde cinci aspecte.

                           —

                           Primul aspect întemeiat pe încălcarea principiilor prevederii, încrederii legitime și securității juridice și pe încălcarea principiului bunei administrări, precum și a drepturilor dobândite ale reclamantului.

                           —

                           Al doilea aspect întemeiat pe încălcarea angajamentelor luate de SEAE, pe proasta administrare, precum și pe încălcarea principiului securității juridice și pe atingerea adusă intereselor legitime ale reclamantului.

                           —

                           Al treilea aspect întemeiat pe încălcarea dreptului la viața de familie și a dreptului la educație.

                           —

                           Al patrulea aspect întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și al nediscriminării.

                           —

                           Al cincilea aspect întemeiat pe lipsa evaluării comparative a intereselor și pe nerespectarea principiului proporționalității măsurii adoptate.


title: Cauza T-163/18: Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Amisi Kumba/Consiliul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/60

         Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Amisi Kumba/Consiliul
   (Cauza T-163/18)
   (2018/C 161/71)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo în măsura în care aceasta menține numele reclamantului la poziția nr. 2 din anexa II la Decizia 2010/788/PESC și la poziția nr. 2 din anexa Ia la Regulamentul (CE) nr. 1183/2005;

               —

               constatarea nelegalității dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2010/788/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2016/2231/PESC și ale articolului 2b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 1183/2005/CE;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, inclusiv încălcarea obligației de motivare care permite justificarea măsurilor și garantarea unei protecții jurisdicționale efective, precum și pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește implicarea reclamantului în acte care constituie încălcări grave ale drepturilor omului în Republica Democratică Congo.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la viață privată, a dreptului de proprietate și a principiului proporționalității.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nelegalitatea dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2010/788/PESC a Consiliului din 20 decembrie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo și de abrogare a Poziției comune 2008/369/PESC (JO 2010, L 336, p. 30), astfel cum a fost modificată prin Decizia (PESC) 2016/2231 a Consiliului din 12 decembrie 2016 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2016, L 336I, p. 7) și a articolului 2b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 al Consiliului din 18 iulie 2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2005, L 193, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 4, p. 3).


title: Cauza C-105/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado
   (Cauza C-105/18)
   (2018/C 161/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza T-242/16: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Stavytskyi/Consiliul („Politica externă şi de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Obligația de motivare — Excepţie de nelegalitate — Proporţionalitate — Temei juridic — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/47

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – Stavytskyi/Consiliul
   (Cauza T-242/16) (1)

   ((„Politica externă şi de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Obligația de motivare - Excepţie de nelegalitate - Proporţionalitate - Temei juridic - Eroare vădită de apreciere”))
   (2018/C 161/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Edward Stavytskyi (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey și D. Rovetta, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și J. P. Hix, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial E. Paasivirta și S. Bartelt, ulterior E. Paasivirta și L. Baumgart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost menţinut pe lista persoanelor, entităţilor şi organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Domnul Edward Stavytskyi suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza T-164/18: Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Kampete/Consiliul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/61

         Acțiune introdusă la 8 martie 2018 – Kampete/Consiliul
   (Cauza T-164/18)
   (2018/C 161/72)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Ilunga Kampete (Kinshasa, Republica Democrată Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/2282 a Consiliului din 11 decembrie 2017 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo în măsura în care aceasta menține numele reclamantului la poziția nr. 1 din anexa II la Decizia 2010/788/PESC și la poziția nr. 1 din anexa Ia la Regulamentul (CE) nr. 1183/2005;

               —

               constatarea nelegalității dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2010/788/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2016/2231/PESC și ale articolului 2b alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 1183/2005/CE;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-163/18, Amisi Kumba/Consiliul.


title: Cauza C-106/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Energía de Galicia (Engasa) S.A./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Energía de Galicia (Engasa) S.A./Administración General del Estado
   (Cauza C-106/18)
   (2018/C 161/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Energía de Galicia (Engasa) S.A.

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza T-442/16: Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2018 – Šroubárna Ždánice/Consiliul [„Cerere de rambursare a unor taxe antidumping — Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China sau expediate din Malaysia — Regulamentul (CE) nr. 91/2009 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 — Competența instanței naționale — Necompetența Tribunalului”]

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/47

         Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2018 – Šroubárna Ždánice/Consiliul
   (Cauza T-442/16) (1)

   ([„Cerere de rambursare a unor taxe antidumping - Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China sau expediate din Malaysia - Regulamentul (CE) nr. 91/2009 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 - Competența instanței naționale - Necompetența Tribunalului”])
   (2018/C 161/52)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Šroubárna Ždánice a.s. (Kyjov, Republica Cehă) (reprezentant: M. Osladil, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile și A. Westerhof Löfflerová, agenți, asistați de N. Tuominen, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: T. Maxian Rusche și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită rambursarea taxelor antidumping și a dobânzilor pe care reclamanta le-a plătit autorităților vamale cehe în mod pretins nedatorat în urma adoptării Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (JO 2009, L 29, p. 1), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind extinderea taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia (JO 2011, L 194, p. 6) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 al Consiliului din 4 octombrie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 91/2009 (JO 2012, L 275, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca urmare a necompetenței Tribunalului de a o soluționa.

               2)

               Šroubárna Ždánice a.s. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza C-107/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Duerocanto S.L./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Duerocanto S.L./Administración General del Estado
   (Cauza C-107/18)
   (2018/C 161/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Duerocanto S.L.Bueno

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza C-31/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Cristal Union, succesoare în drepturi a Toury SA/Ministre de l'Économie et des Finances [Trimitere preliminară — Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Articolul 14 alineatul (1) litera (a) — Produse energetice utilizate pentru producerea de electricitate — Obligație de scutire — Articolul 15 alineatul (1) litera (c) — Produse energetice utilizate pentru producerea combinată de căldură și de energie — Posibilitate de scutire sau de reducere a nivelului de impozitare — Gaze naturale destinate cogenerării de căldură și de electricitate]

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 7 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Cristal Union, succesoare în drepturi a Toury SA/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Cauza C-31/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Articolul 14 alineatul (1) litera (a) - Produse energetice utilizate pentru producerea de electricitate - Obligație de scutire - Articolul 15 alineatul (1) litera (c) - Produse energetice utilizate pentru producerea combinată de căldură și de energie - Posibilitate de scutire sau de reducere a nivelului de impozitare - Gaze naturale destinate cogenerării de căldură și de electricitate])
   (2018/C 161/13)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Cristal Union, succesoare în drepturi a Sucrerie de Toury SA

      Intimat: Ministre de l'Économie et des Finances

      Dispozitivul

   Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că scutirea obligatorie prevăzută la această dispoziție se aplică produselor energetice utilizate pentru a produce electricitate atunci când aceste produse sunt utilizate pentru producerea combinată de electricitate și de căldură, în sensul articolului 15 alineatul (1) litera (c) din această directivă.

      (1)  JO C 112, 10.4.2017


title: Cauza T-579/16: Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – HJ/EMA („Funcție publică — Agenți temporari — Neprelungirea unui contract pe perioadă determinată — Articolul 8 primul paragraf din RAA — Recalificarea unui contract pe perioadă determinată drept contract pe perioadă nedeterminată — Eroare vădită de apreciere — Obligație de solicitudine — Obligația de motivare — Dreptul de a fi ascultat — Raport de evaluare — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/48

         Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2018 – HJ/EMA
   (Cauza T-579/16) (1)

   ((„Funcție publică - Agenți temporari - Neprelungirea unui contract pe perioadă determinată - Articolul 8 primul paragraf din RAA - Recalificarea unui contract pe perioadă determinată drept contract pe perioadă nedeterminată - Eroare vădită de apreciere - Obligație de solicitudine - Obligația de motivare - Dreptul de a fi ascultat - Raport de evaluare - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere”))
   (2018/C 161/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: HJ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: F. Cooney și N. Rampal Olmedo, agenți, asistați de A. Duron și de D. Waelbroeck, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea raportului de evaluare a reclamantei referitor la perioada cuprinsă între 16 februarie și 31 decembrie 2014, a Deciziei EMA din 1 aprilie 2015 de a nu prelungi contractul de agent temporar al reclamantei și a celor două decizii din 26 octombrie 2015 de respingere a reclamațiilor acesteia din urmă îndreptate împotriva acestor acte, precum și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe HJ la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 145, 25.4.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-8/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-64/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 8 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação do Porto – Portugalia) – Saey Home & Garden NV/SA/Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Articolul 25 — Existența unei clauze atributive de competență — Acord verbal fără confirmare scrisă — Clauză conținută în condițiile generale de vânzare menționate în facturi — Articolul 7 punctul 1 litera (b) — Contract de concesiune comercială între societăți cu sediul în două state membre distincte având ca obiect piața unui al treilea stat membru — Articolul 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță — Stabilirea instanței competente — Locul de executare a obligației caracteristice a unui asemenea contract]

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/12

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 8 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação do Porto – Portugalia) – Saey Home & Garden NV/SA/Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA
   (Cauza C-64/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 25 - Existența unei clauze atributive de competență - Acord verbal fără confirmare scrisă - Clauză conținută în condițiile generale de vânzare menționate în facturi - Articolul 7 punctul 1 litera (b) - Contract de concesiune comercială între societăți cu sediul în două state membre distincte având ca obiect piața unui al treilea stat membru - Articolul 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță - Stabilirea instanței competente - Locul de executare a obligației caracteristice a unui asemenea contract])
   (2018/C 161/14)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Saey Home & Garden NV/SA

      Intimată: Lusavouga-Máquinas e Acessórios Industriais SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 25 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, sub rezerva verificărilor pe care trebuie să le efectueze instanța de trimitere, o clauză atributivă de competență, precum cea în discuție în litigiul principal, stipulată în condițiile generale de vânzare menționate în facturile emise de una dintre părțile contractante, nu îndeplinește cerințele acestei dispoziții.

               2)

               Articolul 7 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că instanța competentă, în temeiul acestei dispoziții, să judece o cerere de despăgubire în legătură cu rezilierea unui contract de concesiune comercială, încheiat între două societăți care au sediile și care își desfășoară activitatea în state membre diferite, pentru comercializarea de produse pe piața națională a unui al treilea stat membru, pe teritoriul căruia niciuna dintre aceste societăți nu dispune de o sucursală sau de o unitate, este cea din statul membru în care se găsește locul prestării principale a serviciilor, așa cum rezultă din dispozițiile contractului, precum și, în lipsa unor astfel de dispoziții, cel al executării efective a contractului menționat, iar în cazul imposibilității de a-l determina pe acest temei, cel al domiciliului prestatorului.

      (1)  JO C 112, 10.4.2017


title: Cauza T-734/16: Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2018 – Argyraki/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Pensii — Calculul anilor de contribuție — Luarea în considerare a perioadelor de serviciu efectuate în calitate de agent auxiliar — Condiții — Temei juridic”)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/49

         Hotărârea Tribunalului din 20 martie 2018 – Argyraki/Comisia
   (Cauza T-734/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Pensii - Calculul anilor de contribuție - Luarea în considerare a perioadelor de serviciu efectuate în calitate de agent auxiliar - Condiții - Temei juridic”))
   (2018/C 161/54)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vassilia Argyraki (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Berscheid, G. Gattinara și A.-C. Simon, ulterior G. Berscheid, G. Gattinara și L. Radu Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei din 29 ianuarie 2016 a Biroului „Gestiunea și plata drepturilor individuale” (PMO) al Comisiei, prin care acesta din urmă a respins cererea reclamantei de validare a perioadelor de serviciu efectuate în calitate de agent auxiliar drept perioade efectuate în calitate de agent temporar în cadrul calculului drepturilor sale de pensie

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 29 ianuarie 2016 a Biroului „Gestiunea și plata drepturilor individuale” (PMO) al Comisiei Europene, prin care acesta din urmă a respins cererea doamnei Vassilia Argyraki de validare a perioadelor de serviciu efectuate în calitate de agent auxiliar drept perioade efectuate în calitate de agent temporar în cadrul calculului drepturilor sale de pensie.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza C-108/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U./Administración General del Estado
   (Cauza C-108/18)
   (2018/C 161/31)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) S.L.U.

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza T-181/18: Acțiune introdusă la 9 martie 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (TAKE CARE)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/70

         Acțiune introdusă la 9 martie 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (TAKE CARE)
   (Cauza T-181/18)
   (2018/C 161/87)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania) (reprezentanți: N. Weber și L. Thiel, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „TAKE CARE” – cererea de înregistrare nr. 16 254 898.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 ianuarie 2018 în cauza R 845/2017-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza C-109/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica/Administración General del Estado
   (Cauza C-109/18)
   (2018/C 161/32)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 (1), care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretat în sensul că se opune instituirii unei taxe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum taxa care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, taxa axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o obligație pecuniară precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis nesupunerea la plata redevenței pentru utilizarea apei a producătorilor de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, precum și a altor utilizări [în scopul consumului] ale apelor, fiind grevată exclusiv utilizarea destinată producerii de energie electrică?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza C-159/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 7 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanţa – România) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa [Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Anularea înregistrării în scopuri de TVA — Obligație de plată a TVA-ului colectat în perioada în care numărul de identificare în scopuri de TVA este anulat — Nerecunoașterea dreptului de deducere a TVA-ului aferent achizițiilor efectuate în această perioadă]

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/13

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 7 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Constanţa – România) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius/Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa
   (Cauza C-159/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Anularea înregistrării în scopuri de TVA - Obligație de plată a TVA-ului colectat în perioada în care numărul de identificare în scopuri de TVA este anulat - Nerecunoașterea dreptului de deducere a TVA-ului aferent achizițiilor efectuate în această perioadă])
   (2018/C 161/15)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Constanţa

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

      Intimați: Ministerul Finanţelor Publice – A.N.A.F. – D.G.R.F.P. Galaţi – Serviciul Soluţionare Contestaţii, A.N.A.F – D.G.R.F.P. Galaţi – A.J.F.P. Constanţa – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Fizice 2 Constanţa

      Dispozitivul

   Articolele 167-169 și 179, articolul 213 alineatul (1), articolul 214 alineatul (1) și articolul 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite administrației fiscale să îi refuze unei persoane impozabile dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată atunci când se stabilește că, din cauza neîndeplinirii obligațiilor care i se reproșează acesteia din urmă, administrația fiscală nu a putut să dispună de datele necesare pentru a stabili că sunt îndeplinite cerințele de fond care dau drept de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte de persoana impozabilă menționată sau că aceasta din urmă a acționat în mod fraudulos pentru a putea beneficia de dreptul respectiv, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017


title: Cauza T-185/18: Acțiune introdusă la 14 martie 2018 – Lucchini/Comisia

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/70

         Acțiune introdusă la 14 martie 2018 – Lucchini/Comisia
   (Cauza T-185/18)
   (2018/C 161/88)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Lucchini SpA (Livorno, Italia) (reprezentant: G. Belotti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               după ce va fi luat act de încălcările constatate în hotărârile Curţii de Justiţie prin care s-a anulat Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 CO (COMP/37.956 – Fier-beton armat – readoptare), anularea deciziei de respingere a Comisiei cuprinse în scrisoarea din 17 ianuarie 2018 şi, în acelaşi timp, obligarea Comisiei de a restitui reclamantei amenda aplicată şi plătită nelegal, precum şi dobânzile aferente;

               —

               anularea deciziei de respingere a Comisiei cuprinse în scrisoarea din 9 martie 2018 şi obligarea Comisiei de a permite reclamantei să participe la procedura COMP/37.956, care trebuie redeschisă de Comisie pentru a se conforma hotărârilor;

               —

               cu titlu subsidiar, plata către reclamantă, cu titlu de despăgubiri, a unei sume cel puţin egale de 10 milioane de euro sau a sumei care va fi determinată în cursul procedurii sau care va fi considerată echitabilă de Tribunal pentru a sancţiona în mod corespunzător încălcarea dovedită a articolului 41 din cartă.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta aminteşte că Curtea de Justiţie a anulat Decizia C(2009) 7492 final a Comisiei din 30 septembrie 2009 privind o încălcare a articolului 65 CO (COMP/37.956 – Fier-beton armat) (1) şi precizează că, în pofida dispoziţiilor acestei anulări, pârâta a refuzat să îi restituie amenda plătită şi să o invite să intervină în procedura administrativă, care a fost redeschisă între timp.
   În susţinerea acţiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 10-14 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (Text cu relevanță pentru SEE) (2), în special dreptul reclamantei la o procedură care să respecte principiul legalităţii şi, în primul rând, dreptul său la apărare.

                           —

                           În această privinţă, se susţine că participarea statelor membre la şedinţe nu este o simplă formalitate, întrucât autorităţile de concurenţă fac parte din comitetul care trebuie să fie consultat de Comisie înainte de adoptarea unei decizii. Autorităţile respective trebuie să ia parte întotdeauna la şedinţele plenare, etapă crucială a procedurii în cursul căreia pârâţii îşi concentrează susţinerile în apărare în cadrul dezbaterii contradictorii cu Comisia.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special a dreptului la o bună administrare.

      (1)  Hotărârea din 21 septembrie 2017, Feralpi/Comisia (C-85/15 P, EU:C:2017:709); cauzele conexate C-85/15 P, C-86/15 P şi C-87/15 P, C-88/15 P şi C-89/15 P

      (2)  JO 2004, L 123, p. 18, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 298.


title: Cauza C-642/17 P: Recurs introdus la 15 noiembrie 2017 de Arrigoni SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2017 în cauza T-454/16, Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/14

         Recurs introdus la 15 noiembrie 2017 de Arrigoni SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2017 în cauza T-454/16, Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)
   (Cauza C-642/17 P)
   (2018/C 161/16)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Arrigoni SpA (reprezentant: P. Di Gravio, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Arrigoni Battista SpA
   Prin Ordonanța din 22 martie 2018, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul și a obligat Arrigoni SpA la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-191/18: Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (autovehicule)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/71

         Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (autovehicule)
   (Cauza T-191/18)
   (2018/C 161/89)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 762851-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2018 în cauza R 1203/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs și declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar nr. 762851-0001;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 4 alineatul (1) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-110/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – José Manuel Burgos Pérez și María del Amor Guinea Bueno/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – José Manuel Burgos Pérez și María del Amor Guinea Bueno/Administración General del Estado
   (Cauza C-110/18)
   (2018/C 161/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: José Manuel Burgos Pérez și María del Amor Guinea Bueno

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza T-192/18: Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (autovehicule)

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/72

         Acțiune introdusă la 16 martie 2018 – Rietze/EUIPO – Volkswagen (autovehicule)
   (Cauza T-192/18)
   (2018/C 161/90)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Germania) (reprezentant M. Krogmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. DM/073118-3

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2018 în cauza R 1244/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a treia de recurs și declararea nulității efectelor înregistrării internaționale a desenului DM/073118-3 în Uniunea Europeană;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 4 alineatul (1) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-67/18 P: Recurs introdus la 30 ianuarie 2018 de Dominique Bilde împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 noiembrie 2017 în cauza T-633/16, Bilde/Parlamentul

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/14

         Recurs introdus la 30 ianuarie 2018 de Dominique Bilde împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 29 noiembrie 2017 în cauza T-633/16, Bilde/Parlamentul
   (Cauza C-67/18 P)
   (2018/C 161/17)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Dominique Bilde (reprezentant: G. Sauveur, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Reformarea hotărârii atacate şi prin urmare:

               —

               Anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din data de 23 iunie 2016, notificată la 6 iulie 2016, prin care se precizează „că un cuantum de 40 320 de euro a fost plătit în mod nejustificat în favoarea doamnei Dominique Bilde” și prin care se dispune ca ordonatorul competent și contabilul instituției să procedeze la recuperarea acestei sume.

               —

               Anularea ansamblului notei de debit nr. 2016-889 semnate de același director general de finanțe la data de 29 iunie 2016.

               —

               Pronunţarea cu privire la cuantumul care trebuie alocat recurentei pentru repararea prejudiciului moral care a rezultat din acuzațiile nefondate emise înainte de orice concluzie a unei anchete, din atingerea adusă imaginii sale și din tulburările foarte serioase care au avut loc în viața sa personală și politică din cauza deciziei atacate.

               —

               Pronunţarea cu privire la cuantumul care trebuie alocat recurentei cu titlu de cheltuieli de procedură.

               —

               Obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Primul motiv întemeiat pe necompetența autorului actului.

                           —

                           Aspectele financiare intră în competența Biroului Parlamentului European, iar nu a Secretarului General

                           —

                           Absența unei delegări a Secretarului General

                           —

                           Excepția de nelegalitate ca urmare a atingerii independenței parlamentarilor și a dreptului la o judecată imparțială

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului electa una via

                           —

                           Președintele Parlamentului a sesizat OLAF și instanțele franceze

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare

                           —

                           Încălcarea prezumției de nevinovăție de către Președintele Parlamentului

                           —

                           Administrația Parlamentului este instanță și parte

                           —

                           Variația motivelor invocate de Parlament pe parcursul procedurii

                           —

                           Refuzul din partea Secretarului General de a asculta recurenta

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe inversarea sarcinii probei

                           —

                           Parlamentul a obligat-o pe recurentă să dovedească inexistența vreunei neîndepliniri a obligațiilor din partea acesteia, deși el nu dispunea de niciun element care să îi permită în mod serios să susțină existența unei neîndepliniri a obligațiilor

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe insuficiența motivării

                           —

                           Singurul motiv invocat este publicarea unei organigrame, deși aceasta nu dovedește nimic

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe atingerea principiilor securității juridice și încrederii legitime

                           —

                           Nicio normă nu stabilește lista elementelor care trebuie furnizate și recurenta este, prin urmare, supusă arbitrarității Parlamentului

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe atingerea drepturilor civice ale asistenților parlamentari

                           —

                           Parlamentul le interzice asistenților să aibă o activitate politică

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe tratamentul discriminatoriu, pe Fumus persecutionis și pe un abuz de putere

                           —

                           Recurenta a fost supusă acestei proceduri ca urmare a ostilității politice afișate de Președintele Parlamentului European

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe atingerea independenței deputaților

                           —

                           Activitatea asistentului parlamentar nu se limitează la activitatea legislativă

               10.

               Al zecelea motiv întemeiat pe o eroare de fapt

                           —

                           Parlamentul s-a limitat la a răspunde că actele comunicate de către recurentă nu dovedeau nimic, deși aceste documente dovedeau activitatea asistentului

                           —

                           Parlamentul este incapabil să își dovedească susținerile

               11.

               Al unsprezecelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității

                           —

                           Organigrama (punctul de plecare al procedurilor lansate de Președintele Parlamentului) a fost publicată în februarie 2015, dar restituirea plății nedatorate datează din octombrie 2014


title: Cauza C-70/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 2 februarie 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A și alții

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 2 februarie 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A și alții
   (Cauza C-70/18)
   (2018/C 161/18)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Celelalte părți: A, B, P

      Întrebările preliminare

               1)

                           a.

                           Articolul 7 din Decizia nr. 2/76 (1), respectiv articolul 13 din Decizia nr. 1/801, trebuie interpretate în sensul că aceste dispoziții nu se opun unei reglementări naționale care prevede, cu titlu general, prelucrarea și păstrarea datelor biometrice ale resortisanților unor țări terțe, inclusiv resortisanți turci, într-un sistem de evidență în sensul articolului 2 partea introductivă și literele (a) și (b) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO 1995, L 281[, p. 31], Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10), întrucât această reglementare națională nu depășește ceea ce este necesar în vederea realizării obiectivului legitim urmărit de această reglementare de prevenire și de combatere a fraudei de identitate și de documente?

                           b.

                           Este important, în acest context, că durata păstrării datelor biometrice este legată de durata șederii legale și/sau ilegale a resortisanților unor țări terțe, inclusiv a resortisanților turci?

               2)

               Articolul 7 din Decizia nr. 2/76, respectiv articolul 13 din Decizia nr. 1/80, trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională nu constituie o restricție în sensul acestor dispoziții, dacă efectul reglementării naționale asupra accesului la încadrarea în muncă, în sensul acestor dispoziții este prea nesigur și indirect pentru a se putea concluziona în sensul existenței unui obstacol în calea acestui acces?

               3)

                           a.

                           Dacă răspunsul la întrebarea 2 este că o reglementare națională care permite ca datele biometrice ale resortisanților unor țări terțe, inclusiv ale resortisanților turci, dintr-un sistem de evidență, să fie puse la dispoziția terților în scopul prevenirii, investigării și depistării infracțiunilor – de natură teroristă sau de altă natură – reprezintă o nouă restricție, articolul 52 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 și cu articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei astfel de reglementări naționale?

                           b.

                           Este important, în acest context, că la momentul în care este arestat ca suspect al unei infracțiuni, acest resortisant are asupra sa documentul de ședere în care sunt stocate datele sale biometrice?

      (1)  A Consiliului de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia.


title: Cauza C-111/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Endesa Generación S.A./Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Endesa Generación S.A./Administración General del Estado
   (Cauza C-111/18)
   (2018/C 161/34)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Endesa Generación S.A.

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza C-112/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)/Administración General del Estado
   (Cauza C-112/18)
   (2018/C 161/35)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


title: Cauza C-113/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Parc del Segre S.A. și alții/Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 13 februarie 2018 – Parc del Segre S.A. și alții/Administración General del Estado
   (Cauza C-113/18)
   (2018/C 161/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Parc del Segre S.A., Electra Irache S.L., Genhidro Generación Hidroeléctrica S.L., Hicenor, S.L., Hidroeléctrica Carrascosa, S.L., Hidroeléctrica del Carrión, S.L., Hidroeléctrica del Pisuerga, S.L., Hidroeléctrica Santa Marta, S.L., Hyanor, S.L. și Promotora del Rec dels Quatre Pobles, S.A.

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Principiul „poluatorul plătește”, de protecție a mediului, prevăzut la articolul 191 alineatul (2) TFUE, și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 octombrie 2000, care stabilește principiul recuperării costurilor serviciilor legate de utilizarea apei, precum și ponderarea economică adecvată a utilizărilor apei, trebuie interpretate în sensul că se opun instituirii unei redevențe pentru utilizarea apelor interioare în scopul producerii de energie, precum redevența care face obiectul prezentei proceduri, care nu încurajează utilizarea eficientă a apei și nu instituie mecanisme pentru conservarea și protejarea resurselor publice de apă și a cărei cuantificare nu are nicio legătură cu capacitatea de a cauza prejudicii acestor resurse, redevența axându-se exclusiv pe capacitatea producătorilor de a genera venituri?

               2)

               Este compatibilă cu principiul nediscriminării operatorilor, prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE din 13 iulie privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice (2), o taxă precum redevența pentru utilizarea apei care face obiectul prezentei proceduri, care îi vizează exclusiv, pe de o parte, pe producătorii de energie hidroelectrică ce operează în bazinele hidrografice intercomunitare, față de producătorii titulari ai unor concesiuni ce operează în bazinele hidrografice intracomunitare, iar pe de altă parte, pe producătorii care dispun de tehnologii hidroelectrice, față de producătorii de energie care utilizează alte tehnologii?

               3)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis perceperea unei redevențe pentru utilizarea apei precum cea care face obiectul prezentei proceduri, în detrimentul producătorilor de energie hidroelectrică care operează în bazinele hidrografice intercomunitare, prin introducerea unui sistem de impozitare asimetrică în cadrul aceleiași tehnologii, în funcție de amplasarea centralei, fără ca aceasta să fie percepută în cazul producătorilor de energie din alte surse?

      (1)  Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO 2000, L 237, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).

      (2)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).


201805250261897462018/C 200/282072018CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180322222321Cauza C-207/18: Acțiune introdusă la 22 martie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
 ---documentbreak--- C2002018RO2210120180322RO0028221232Acțiune introdusă la 22 martie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-207/18)2018/C 200/28Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, G. von Rintelen și J. Samnadda, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

            —

            constatarea faptului că, prin neadoptarea, cel târziu la 10 aprilie 2016, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/26/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 februarie 2014 privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe și acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piața internă (
                  1
               ) sau, în orice caz, prin necomunicarea respectivelor acte Comisiei, Regatul Spaniei nu şi-a îndeplinit obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 43 din această directivă;

            —

            aplicarea unei penalităţi Regatului Spaniei, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, de 123928,64 euro pentru fiecare zi de întârziere, începând cu data pronunţării hotărârii de constatare a neîndeplinirii obligaţiei de a adopta sau, în orice caz, de a comunica Comisiei actele necesare pentru a se conforma Directivei 2014/26,

            —

            obligarea Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 43 alineatul (1) din Directiva 2014/26, statele membre asigură intrarea în vigoarea a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma acestei directive până la 10 aprilie 2016 şi informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   Întrucât Regatul Spaniei nu a transpus integral Directiva 2014/26 şi nu a comunicat Comisiei măsurile de transpunere, aceasta din urmă a decis să introducă la Curte prezenta acţiune.
   Comisia propune obligarea Regatului Spaniei la plata unei penalităţi de 123928,64 euro pentru fiecare zi de întârziere începând cu data pronunţării hotărârii, calculată în funcţie de gravitatea, de durata încălcării şi de efectul disuasiv în raport cu capacitatea de plată a acestui stat membru.
   (
         1
      )	JO 2014, L 84, p. 72.


201805250051897382018/C 200/17652017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180419141411Cauza C-65/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte („Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Servicii de sănătate și servicii de asistență socială — Atribuire contrară normelor de atribuire a contractelor de achiziții publice — Necesitatea de a respecta principiile transparenței și egalității de tratament — Noțiunea interes transfrontalier cert — Directiva 92/50/CEE — Articolul 27”)
 ---documentbreak--- C2002018RO1410120180419RO0017141141Hotărârea Curții (Camera a noua) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Oftalma Hospital Srl/C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Cauza C-65/17) (
         1
      )
   „(„Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de servicii — Servicii de sănătate și servicii de asistență socială — Atribuire contrară normelor de atribuire a contractelor de achiziții publice — Necesitatea de a respecta principiile transparenței și egalității de tratament — Noțiunea interes transfrontalier cert — Directiva 92/50/CEE — Articolul 27”)”2018/C 200/17Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Oftalma Hospital Srl

      Pârâtă: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

      cu participarea: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

      Dispozitivul

            1)

            Atunci când atribuie un contract de achiziții publice de servicii care intră în domeniul de aplicare al articolului 9 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997, și care, în consecință, este, în principiu, supus numai articolelor 14 și 16 din această directivă, o autoritate contractantă este obligată să respecte normele fundamentale și principiile generale ale Tratatului FUE, în special principiile egalității de tratament și nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate, precum și obligația de transparență care decurge din acestea, cu condiția ca, la data atribuirii sale, un astfel de contract să prezinte un caracter transfrontalier cert, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

            2)

            Articolul 27 alineatul (3) din Directiva 92/50 trebuie interpretat în sensul că nu se aplică contractelor de achiziții publice de servicii care intră sub incidența anexei I B la această directivă.

      (
         1
      )	JO C 144, 8.5.2017.


201805250061897522018/C 200/18752017CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180419141522Cauza C-75/17 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Residencial Palladium, SL [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (4) — Articolul 65 — Denumirea comercială neînregistrată GRAND HOTEL PALLADIUM — Marca figurativă care conține elementele verbale „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” — Cerere de declarare a nulității întemeiată pe un drept anterior dobândit în temeiul dreptului național — Condiții — Semn a cărui aplicabilitate depășește domeniul local — Dreptul de a interzice utilizarea unei mărci mai recente]
 ---documentbreak--- C2002018RO1420120180419RO0018142152Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 19 aprilie 2018 – Fiesta Hotels & Resorts, SL/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Residencial Palladium, SL
   (Cauza C-75/17 P) (
         1
      )
   „[Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (4) — Articolul 65 — Denumirea comercială neînregistrată GRAND HOTEL PALLADIUM — Marca figurativă care conține elementele verbale „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” — Cerere de declarare a nulității întemeiată pe un drept anterior dobândit în temeiul dreptului național — Condiții — Semn a cărui aplicabilitate depășește domeniul local — Dreptul de a interzice utilizarea unei mărci mai recente]”2018/C 200/18Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Recurentă: Fiesta Hotels & Resorts, SL (reprezentanți: J.-B. Devaureix și J. C. Erdozain López, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și D. Botis, agenți), Residencial Palladium, SL (reprezentant: D. Solana Giménez, avocat)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge recursul.

            2)

            Obligă Fiesta Hotels & Resorts SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 151, 15.5.2017.


201806150591955012018/C 231/482682018TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180427383811Cauza T-268/18: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Sandrone/EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
 ---documentbreak--- C2312018RO3810120180427RO0048381381Acțiune introdusă la 27 aprilie 2018 – Sandrone/EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
   (Cauza T-268/18)2018/C 231/48Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamant: Luciano Sandrone (Barolo, Italia) (reprezentant: A. Borra, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: J. Garcia Carrion, SA (Jumilla, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Luciano Sandrone” – cererea de înregistrare nr. 14 416 598

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 februarie 2018 în cauza R 1207/2017-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            Nedovedirea utilizării serioase a mărcii anterioare conform articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul 2017/1001.

            —

            Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001.


201806150851955162018/C 231/225842013TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180517192021Cauza T-584/13: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – BASF Agro și alții/Comisia „Produse fitosanitare — Substanța activă fipronil — Revizuirea aprobării — Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 — Interdicție a utilizării și a vânzării de semințe tratate cu produse fitosanitare care conțin substanța activă în cauză — Articolul 49 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1107/2009 — Principiul precauției — Analiză de impact”
 ---documentbreak--- C2312018RO1910120180517RO0022191202Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – BASF Agro și alții/Comisia
   (Cauza T-584/13) (
         1
      )
   „„Produse fitosanitare — Substanța activă fipronil — Revizuirea aprobării — Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 — Interdicție a utilizării și a vânzării de semințe tratate cu produse fitosanitare care conțin substanța activă în cauză — Articolul 49 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1107/2009 — Principiul precauției — Analiză de impact””2018/C 231/22Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: BASF Agro (Arnhem, Țările de Jos) și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la hotărâre (reprezentanți: J. P. Montfort și M. Peristeraki, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek și G. von Rintelen, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamanților: Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: I. de Seze, É. Mullier, avocați și D. Abrahams, barrister), European Seed Association (ESA) (Bruxelles) (reprezentanți: inițial P. de Jong, P. Vlaemminck și B. Van Vooren, ulterior P. de Jong, K. Claeyé și E. Bertolotto, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Germania), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Austria), Österreichischer Imkerbund (ÖIB) (Viena, Austria) (reprezentanți: A. Willand și B. Tschida, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 253 TFUE și prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 781/2013 al Comisiei din 14 august 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 în ceea ce privește condițiile de autorizare a substanței active fipronil și de interzicere a utilizării și a vânzării semințelor tratate cu produse de protecție a plantelor care conțin această substanță activă (JO 2013, L 219, p. 22).

      Dispozitivul

            1)

            Anulează articolele 1, 3 și 4 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 781/2013 al Comisiei din 14 august 2013 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 în ceea ce privește condițiile de autorizare a substanței active fipronil și de interzicere a utilizării și a vânzării semințelor tratate cu produse de protecție a plantelor care conțin această substanță activă.

            2)

            Respinge în rest acțiunea.

            3)

            Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale BASF Agro BV și pe cele ale celorlalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă, precum și pe cele ale Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) și ale European Seed Association (ESA).

            4)

            Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund, Österreichischer Erwerbsimkerbund și Österreichischer Imkerbund (ÖIB) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 9, 11.1.2014.