title: Cauza T-603/13: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2013 — Léon Van Parys/Comisia

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/31

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2013 — Léon Van Parys/Comisia
   (Cauza T-603/13)
   2014/C 24/57
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Firma Léon Van Parys NV (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: P. Vlaemminck, B. Van Vooren și R. Verbeke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea scrisorii Comisiei prin care aceasta solicită administrației vămilor și accizelor din Belgia informații suplimentare în temeiul articolului 907 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, precum și a scrisorii Comisiei Europene din 16 septembrie 2013 prin care aceasta a informat Firma Léon Van Parys cu privire la respectiva cerere și cu privire la suspendarea termenului de examinare în conformitate cu articolul 907 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93;

               —

               declararea faptului că reclamanta a beneficiat pe deplin de efectele articolului 909 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 în urma Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2013 pronunțate în cauza T-324/10 (dosarul REM/REC 07/07);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolelor 907 și 909 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 (1), precum și a articolului 266 primul paragraf TFUE. Reclamanta susține că termenul de nouă luni în care trebuie adoptată o decizie prevăzut de primele dintre articolele citate expirase și, prin urmare, Comisia nu mai era competentă să se pronunțe asupra cererii de remitere. În consecință, Comisia nu mai este competentă în măsura în care acționează într-un mod care depășește simpla regularizare a deciziei sale anulate în parte prin Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013, Firma Léon Van Parys/Comisia, pronunțată în cauza T-324/10.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 907 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 și a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și anume a articolului 41 din aceasta referitor la dreptul la bună administrare. Reclamanta susține că Comisia și-a exercitat în mod nelegal posibilitatea de a solicita informații și de a prelungi astfel termenul de nouă luni, pentru a evita sau, cel puțin, pentru a amâna o aplicare ulterioară a articolului 909 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93. De asemenea, reprezintă o încălcare a principiului bunei administrări faptul că Comisia își arogă (referitor la un aspect în privința căruia se aplică în principiu un termen de nouă luni) dreptul de a iniția în 2013 o examinare completă a unei cereri de remitere formulate la sfârșitul anului 2007 referitor la importuri efectuate în 1999.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-131/10: Acțiune introdusă la 22 martie 2010 — Saupiquet/Comisia Europeană

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/34

         Acțiune introdusă la 22 martie 2010 — Saupiquet/Comisia Europeană
   (Cauza T-131/10)
   2010/C 148/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Saupiquet (Courbevoie Cedex, Franța) (reprezentant: R. Ledru, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea în întregime a deciziei Comisiei Europene nr. REM 07/08 din data de 16 decembrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2009) 10005 final a Comisiei din 16 decembrie 2009, prin care se indică autorităților franceze că nu este justificată restituirea către reclamantă a taxelor la import privind conserve de ton originare din Thailanda [dosar REM 07/08].
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta arată că nu ar fi fost îndeplinite de către Comisie obligațiile acesteia în vederea garantării unui acces egal și nediscriminatoriu la contingentul nr. 09.2005 în perioada 2007/2008 pentru importatorii stabiliți în Franța sau în alte state membre în care duminicile sunt zile de sărbătoare legală pentru birourile vamale și care și-au depus declarațiile vamale luni 2 iulie 2007,

               —

               prin neadoptarea măsurilor de reglementare care ar fi permis tratarea în mod egal și fără discriminare a importatorilor menționați, date fiind împrejurările speței de deschidere a acestui contingent duminică 1 iulie 2007 și

               —

               prin neamânarea datei de deschidere a contingentului menționat pentru luni 2 iulie 2007, întrucât contingentul menționat ar fi fost foarte important.


title: Cauza T-333/09: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2012 — Polonia/Comisia [ „FEADR — «Modulare» — Repartizare între statele membre a economiilor realizate — Distincție între fostele state membre și cele care au aderat la Uniune în 2004 — Articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Solidaritate — Egalitate de tratament — Obligație de motivare” ]

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/13

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2012 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-333/09) (1)

   (FEADR - «Modulare» - Repartizare între statele membre a economiilor realizate - Distincție între fostele state membre și cele care au aderat la Uniune în 2004 - Articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Solidaritate - Egalitate de tratament - Obligație de motivare)
   2012/C 343/18
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: inițial M. Dowgielewicz, ulterior M. Szpunar, B. Majczyna și D. Krawczyk, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei 2009/444/CE a Comisiei din 10 iunie 2009 privind stabilirea alocării pentru statele membre a sumelor rezultate din modularea prevăzută la articolele 7 și 10 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului pentru anii 2009-2012 (JO L 148, p. 29), în măsura în care în anexa I la aceasta se alocă pentru statele membre, pentru anul 2012, sumele rezultate din modulare conform articolului 9 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-550/08: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cerii de parafină — Coordonare și creșteri de prețuri — Stabilirea prețurilor — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Dreptul la apărare — Dovada încălcării — Prescripție” )

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/38

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen/Comisia
   (Cauza T-550/08) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața cerii de parafină - Coordonare și creșteri de prețuri - Stabilirea prețurilor - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Dreptul la apărare - Dovada încălcării - Prescripție”))
   (2015/C 046/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: U. Itzen, J. Ziebarth, avocați, și S. Thomas, profesor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 – Ceară de lumânări) în ceea ce privește reclamanta, precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate acesteia

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza F-69/14: Acțiune introdusă la 19 iulie 2014 – ZZ/Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/27

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2014 – ZZ/Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe
   (Cauza F-69/14)
   2014/C 380/35
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare întocmit pentru anul 2013

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare atacat;

               —

               obligarea Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-3/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 4 ianuarie 2016 – Lucio Cesare Aquino/Belgische Staat

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 4 ianuarie 2016 – Lucio Cesare Aquino/Belgische Staat
   (Cauza C-3/16)
   (2016/C 136/12)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Lucio Cesare Aquino

      Pârât: Belgische Staat

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere aplicarea jurisprudenței Curții din cauzele Köbler (Hotărârea din 30 septembrie 2003, C-224/01) (1) și Traghetti del Mediterraneo (Hotărârea din 13 iunie 2006, C-173/03) (2) în materia răspunderii statului pentru acte eronate ale unor instanțe care implică o încălcare a dreptului Uniunii, trebuie să se considere că este o instanță ale cărei decizii nu mai sunt supuse vreunei căi de atac aceea instanță a cărei decizie nu este examinată în recurs, deoarece, în aplicarea unei norme de procedură naționale, se prezumă în mod irefragabil că recurentul care a depus un memoriu în cadrul procedurii de recurs și-a retras recursul?

               2)

               Este compatibil cu articolul 267 al treilea paragraf și în lumina articolului 47 alineatul (2) și a articolului 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (3) ca o instanță națională care potrivit acestei dispoziții din tratat este obligată să sesizeze Curtea cu titlu preliminar să respingă cererea de a adresa o întrebare preliminară, numai pentru motivul că cererea a fost formulată într-un memoriu care potrivit normelor de procedură nu poate fi luat în considerare pentru că a fost depus tardiv?

               3)

               Într-o situație în care instanța ordinară de ultim grad nu admite o cerere de a adresa Curții o întrebare preliminară, se poate considera că se încalcă articolul 267 al treilea paragraf TFUE, inclusiv în lumina articolului 47 alineatul (2) și a articolului 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, atunci când această instanță respinge cererea numai pentru motivul că întrebarea nu a fost adresată „deoarece motivele nu sunt admisibile dintr-o cauză legată de procedura în fața Hof”?

      (1)  EU:C:2003:513

      (2)  EU:C:2006:391

      (3)  JO 2000, C 364, p.1


title: Cauza F-127/10: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2010 — Bömcke/BEI

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/36

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2010 — Bömcke/BEI
   (Cauza F-127/10)
   2011/C 72/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Eberhard Bömcke (Athus, Belgia) (reprezentant: D. Lagasse, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea alegerii reprezentantului personalului BEI, anunțată de biroul de vot al BEI la 8 decembrie 2010

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea alegerii reprezentantului personalului BEI, anunțată de biroul de vot al BEI la 8 decembrie 2010 și a deciziei din 10 decembrie 2010 a biroului de vot al BEI prin care se respinge reclamația adresată acestuia de către reclamant, în conformitate cu articolul 17 din anexa IV la Convenția privind reprezentarea personalului BEI, la 9 decembrie 2010;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-331/08: Acțiune introdusă la 11 august 2008 — REWE Zentral/OAPI — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/16

         Acțiune introdusă la 11 august 2008 — REWE Zentral/OAPI — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
   (Cauza T-331/08)
   (2008/C 260/30)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: REWE Zentral AG (Köln, Germania) (reprezentanți: A. Bognár și M. Kinkeldey, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grupo Corporativo Teype, SL (Madrid, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 mai 2008 în cauza R 1679/2007-2;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Solfrutta” pentru produse din clasele 29, 30 și 32

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „FRUTISOL” (nr. 1 687 722) pentru produse din clasa 32, marca verbală înregistrată în Spania sub numărul 2 018 327, pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât, în mod eronat, camera de recurs nu a luat în considerare caracterul distinctiv redus al mărcilor anterioare. În plus, examinând exclusiv similitudinea dintre elementele individuale ale mărcilor vizate, camera de recurs nu a luat în vedere în suficientă măsură faptul că aspectul cel mai relevant în cadrul acestei examinări îl reprezintă impresia generală pe care o produc mărcile respective.


title: Cauza C-19/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sozialgericht Duisburg (Germania) la 16 ianuarie 2014 – Ana-Maria Talasca, Angelina Talasca/Stadt Kevelaer

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sozialgericht Duisburg (Germania) la 16 ianuarie 2014 – Ana-Maria Talasca, Angelina Talasca/Stadt Kevelaer
   (Cauza C-19/14)
   2014/C 142/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sozialgericht Duisburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Ana-Maria Talasca, Angelina Talasca

      Pârât: Stadt Kevelaer

      Întrebările preliminare

               a)

               Articolul 7 alineatul 1 al doilea paragraf din cartea a II-a a Codului social german este compatibil cu dreptul Comunității Europene?

               b)

               În cazul unui răspuns negativ, Republica Federală Germania trebuie să modifice legislația în vigoare sau rezultă o nouă situație juridică, iar în condițiile date, care este aceasta?

               c)

               Articolul 7 alineatul 1 al doilea paragraf din cartea a II-a a Codului social german rămâne în vigoare până când instituțiile Republicii Federale Germania efectuează o modificare legislativă (eventual) necesară?


title: Cauza T-168/14: Hotărârea Tribunalului din Ana Pérez Gutiérrez – Pérez Gutiérrez/Comisia („Răspundere extracontractuală — Sănătate publică — Directiva 2001/37/CE — Fabricare, prezentare și vânzare a produselor din tutun — Fotografii color propuse de Comisie ca avertismente referitoare la sănătate care trebuie să figureze pe pachetele de țigări — Decizia 2003/641/CE — Utilizare neautorizată a imaginii unei persoane decedate — Prejudiciu personal al văduvei persoanei decedate”)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/25

         Hotărârea Tribunalului din Ana Pérez Gutiérrez – Pérez Gutiérrez/Comisia
   (Cauza T-168/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Sănătate publică - Directiva 2001/37/CE - Fabricare, prezentare și vânzare a produselor din tutun - Fotografii color propuse de Comisie ca avertismente referitoare la sănătate care trebuie să figureze pe pachetele de țigări - Decizia 2003/641/CE - Utilizare neautorizată a imaginii unei persoane decedate - Prejudiciu personal al văduvei persoanei decedate”))
   (2015/C 346/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Spania) (reprezentant: J. Soler Puebla, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și C. Cattabriga, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se urmărește, pe de o parte, repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a utilizării neautorizate a imaginii soțului său decedat printre fotografiile propuse de Comisie pentru avertismentele referitoare la sănătate care trebuie să figureze pe ambalajele produselor din tutun, conform articolului 5 alineatul (3) primul paragraf din Directiva 2001/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iunie 2001 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în materie de fabricare, prezentare și vânzare a produselor din tutun (JO L 194, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 125) și Deciziei C(2003)641 a Comisiei din 5 septembrie 2003 privind utilizarea fotografiilor color sau a altor ilustrații ca avertismente referitoare la sănătate pe pachetele de țigări (JO L 226, p. 24, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 53), și, pe de altă parte, retragerea imaginii soțului său decedat și interzicerea utilizării acesteia în Uniunea Europeană

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Ana Pérez Gutiérrez la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-62/07: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/27

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 20 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-62/07) (1)

   (2008/C 128/51)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


               8.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/15

         Cerere înaintată de Borgarting lagmannsrett pentru un aviz consultativ al Curții AELS în cauza Olga Rindal/Statul norvegian, reprezentat de Comitetul pentru scutiri și cereri de tratament medical în străinătate
   (Cauza E-11/07)
   (2008/C 113/12)
   Prin scrisoarea din 14 decembrie 2007 s-a înaintat o cerere către Curtea AELS din partea Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel a Borgarting), care a fost primită la grefa Curții la data de 19 decembrie 2007, pentru un aviz consultativ în cauza Olga Rindal/Statul norvegian, reprezentat de Comitetul pentru scutiri și cereri de tratament medical în străinătate, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Refuzul de a acoperi cheltuielile pentru tratament medical în străinătate, care, în conformitate cu normele internaționale din domeniul medical, poate fi considerat tratament experimental sau un test, atunci când pacientul nu are dreptul la un astfel de tratament în țara de reședință, este compatibil cu articolele 36 și 37 din Acordul SEE și cu articolul 22 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului?

               2.

               Are importanță pentru răspunsul la întrebarea nr. 1 faptul că metoda respectivă de tratament este recunoscută și verificată la nivel internațional, dar numai în cazul în care aceasta se aplică altor indicații medicale decât celor pe care le are pacientul respectiv?

               3.

               Refuzul de a acoperi cheltuielile pentru spitalizare în vederea urmării unui tratament medical în străinătate dacă, în țara de reședință, pacientul poate primi o ofertă de tratament medical adecvat, evaluat în conformitate cu metodele internaționale acceptate, într-un termen justificabil din punct de vedere medical, este compatibil cu articolele 36 și 37 din Acordul SEE?
               Are importanță pentru răspunsul la întrebarea nr. 3 dacă acoperirea acestor cheltuieli poate fi refuzată chiar dacă tratamentul în străinătate poate fi considerat mai avansat decât tratamentul din țara de reședință?

               4.

               Are importanță pentru răspunsurile la întrebările de mai sus dacă:

                           (a)

                           țara de reședință nu oferă de fapt tratamentul primit în străinătate?

                           (b)

                           pacientului nu i s-a oferit de fapt tratamentul respectiv în țara de reședință chiar dacă tratamentul este oferit acolo?

                           (c)

                           pacientul a fost examinat în țara de reședință, dar nu i s-a oferit tratament chirurgical suplimentar deoarece se consideră că tratamentul nu are efecte benefice dovedite asupra pacientului?

                           (d)

                           tratamentul aplicat în străinătate a avut într-adevăr drept rezultat o ameliorare a stării de sănătate a pacientului?


title: Cauza F-120/13: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2013 — ZZ/AFE

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/47

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2013 — ZZ/AFE
   (Cauza F-120/13)
   2014/C 45/88
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană a Căilor Ferate (AEF)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu prelungi contractul de agente temporar al reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de a nu prelungi contractul de agent temporar al reclamantului în cadrul agenției;

               —

               obligarea agenției la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-680/15: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2017 – Les Éclaires/EUIPO – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală L’ECLAIREUR — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1), articolul 51 alineatul (1) litera (a) şi articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Norma 22 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Pretinsă divergenţă în raport cu partea C secţiunea 6 din Ghidul privind examinarea de către EUIPO”]

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/17

         Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2017 – Les Éclaires/EUIPO – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
   (Cauza T-680/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală L’ECLAIREUR - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1), articolul 51 alineatul (1) litera (a) şi articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Norma 22 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Pretinsă divergenţă în raport cu partea C secţiunea 6 din Ghidul privind examinarea de către EUIPO”])
   (2017/C 202/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Les Éclaires GmbH (Nürnberg, Germania) (reprezentant: S. Bund, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: L’éclaireur International (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M. Decker, avocat)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 septembrie 2015 (cauza R 2266/2014-1), referitoare la o procedură de decădere între Les Éclaires şi L’éclaireur International

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Éclaires GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de L’éclaireur International la camera de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-193/10: Ordonanța Tribunalului din 18 noiembrie 2010 — Scuola Elementare Maria Montessori/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/57

         Ordonanța Tribunalului din 18 noiembrie 2010 — Scuola Elementare Maria Montessori/Comisia
   (Cauza T-193/10) (1)

   ()
   2011/C 30/106
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-461/15: Acțiune introdusă la 10 august 2015 – Guccio Gucci/OAPI – Guess? IP Holder (Reprezentare a unor semne care se întrepătrund)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/32

         Acțiune introdusă la 10 august 2015 – Guccio Gucci/OAPI – Guess? IP Holder (Reprezentare a unor semne care se întrepătrund)
   (Cauza T-461/15)
   (2015/C 328/29)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Guccio Gucci SpA (Florența, Italia) (reprezentanți: P. Roncaglia, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marcă figurativă (reprezentare a unor semne care se întrepătrund) – marca comunitară nr. 5 538 012

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 mai 2015 în cauza R 2049/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri;

               —

               obligarea Guess? IP Holder LP la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul procedurilor în fața diviziei de anulare și a camerei de recurs ale OAPI.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-139/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Prism Investments BV/J.A. van der Meer, agissant în calitate de lichidator al Arilco Holland BV [Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Exequatur — Motive de refuz — Executare în statul de origine a hotărârii care face obiectul cererii de încuviințare a executării]

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Prism Investments BV/J.A. van der Meer, agissant în calitate de lichidator al Arilco Holland BV
   (Cauza C-139/10) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Exequatur - Motive de refuz - Executare în statul de origine a hotărârii care face obiectul cererii de încuviințare a executării)
   2011/C 355/07
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Prism Investments BV

      Pârât: J. A. van der Meer, agissant în calitate de lichidator al Arilco Holland BV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolelor 34, 35, 43, 44 și 45 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială 19/vol. 3, p. 74) — Motive de refuz — Enumerare limitativă — Executarea obligației care rezultă din hotărârea instanței naționale care face obiectul cererii de recunoaștere a hotărârii

      Dispozitivul

   Articolul 45 din Regulamentul (CEE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că se opune ca instanța sesizată cu o acțiune prevăzută la articolele 43 și 44 din acest regulament să refuze sau să revoce încuviințarea executării hotărârii pentru un alt motiv decât cele menționate la articolele 34 și 35, cum ar fi executarea acestei hotărâri în statul membru de origine.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-387/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil (Spania) la 1 octombrie 2009 — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)/Magnatrading SL

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Mercantil (Spania) la 1 octombrie 2009 — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)/Magnatrading SL
   (Cauza C-387/09)
   2009/C 312/30
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil nr. 1 de Santa Cruz de Tenerife

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)

      Pârâtă: Magnatrading SL

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „compensație echitabilă” prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE (1) reprezintă o noțiune nouă de drept comunitar care trebuie să fie interpretată în același mod în toate statele membre ale Comunității Europene?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ:

                           2.1

                           Dacă înaintea intrării în vigoare a Directivei 2001/29/CE exista un sistem național de remunerație echitabilă pentru copierea privată, dispozițiile naționale trebuie să fie interpretate „în conformitate” cu noțiunea „compensație echitabilă” pentru copierea privată după intrarea în vigoare a Directivei 29/2001?

                           2.2

                           Pentru a stabili ce dispozitive fac obiectul plății unei compensații echitabile și care este cuantumul acesteia trebuie să se țină seama de domeniul de aplicare al excepției pentru copierea privată prevăzută la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din directivă și de criteriile care figurează în considerentul (35) al directivei?
                           În caz afirmativ, ar fi în conformitate cu noțiunea comunitară „compensație echitabilă pentru copierea privată” (a) impunerea unei obligații de plată a compensației în privința dispozitivelor destinate unor scopuri personale și profesionale altele decât „copierea privată” și/sau (b) stabilirea unui cuantum forfetar care nu ține seama nici de împrejurarea dacă dispozitivele sunt utilizate pentru copierea privată, nici de aceea că o asemenea utilizare ar putea produce un prejudiciu, supunând astfel la plata compensației atât situațiile în care nu s-a produs un prejudiciu, cât și acelea în care s-a produs un prejudiciu minor?

                           2.3

                           Este conform cu articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29 un sistem care, prin stabilirea unei limite pentru copierea privată, impune o obligație generală de plată a compensației echitabile pentru categorii determinate de echipamente sau suporturi (de exemplu, discuri informatice înregistrabile CD-R și DVD-R de date), indiferent dacă sunt cumpărate de persoane fizice pentru uzul privat sau de persoane fizice pentru uzul profesional, cu scopul de a produce și de a conserva propriile informații ori de a îndeplini obligații legale, sau de persoane juridice care nu beneficiază în niciun caz de excepția pentru copierea privată?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:

                           3.1

                           Aceasta înseamnă că statele membre au deplina libertate de a stabili criteriile și mecanismele potrivit cărora trebuie să se determine dispozitivele care fac obiectul unei plăți a compensației echitabile pentru copierea privată, precum și cuantumul acesteia, sau dimpotrivă există anumite limite ale acestei libertăți? În acest din urmă caz, care sunt acele limite?

                           3.2

                           Aceasta înseamnă că statele membre au dreptul de a autoriza terți privați să perceapă compensația pentru opere pe care autorii lor le-au cedat în mod voluntar și gratuit societății prin intermediul unor licențe sau dimpotrivă există anumite limite ale acestui drept? Dacă este cazul, care sunt acele limite?

                           3.3

                           Aceasta înseamnă că statele membre au dreptul de a autoriza terți privați să perceapă compensația de la utilizatori atunci când aceștia din urmă respectă o normă de aplicabilitate generală și obligatorie din punct de vedere juridic sau dimpotrivă există anumite limite ale acestui drept? Dacă este cazul, care sunt acele limite?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230)


title: Cauza C-340/12 P: Recurs introdus la 16 iulie 2012 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 în cauza T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci,desene și modele industriale)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/20

         Recurs introdus la 16 iulie 2012 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 mai 2012 în cauza T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci,desene și modele industriale)
   (Cauza C-340/12 P)
   2012/C 295/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci,desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, Agent)

      Celelalte părți în proces: Yoshida Metal Industry Co. Ltd and Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               admiterea recursului în întregime,

               —

               anularea hotărârii atacate,

               —

               obligarea Yoshida Metal Industry Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiu.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Recurentul susține că Tribunalul nu a precizat motivele hotărârii atacate, respectiv nu a tratat argumentul Oficiului menționat la punctul 18 din hotărârea atacată.

               —

               Recurentul susține de asemenea că Tribunalul a încălcat articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară. Tribunalul ar fi trebuit să menționeze că un semn bidimensional poate fi nu numai aplicat pe un obiect tridimensional, ci și încorporat în acesta. Aplicarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară impune astfel luarea în considerare a tuturor modalităților în care semnul respectiv puatea fi încorporat într-un obiect tridimensional, la data introducerii acțiunii. Tribunalul a interpretat eronat probele atunci când a decis că examinarea efectuată de camera de recurs s-a bazat exclusiv pe bunurile vândute efectiv. Astfel, camera de recurs a precizat că își întemeiază concluziile pe brevetele prezentate de Pi-Design. În orice situație, trimiterile la materiale suplimentare, inclusiv la brevetele și la bunurile vândute efectiv nu trebuie interzise în cazul în care aceste materiale confirmă concluzia că elementele semnului contestat, în forma în care a fost prezentat, pot obține un rezultat tehnic după încorporarea într-un obiect tridimensional. Aceasta este singura abordare adecvată în raport cu protecția securității juridice și a interesului public care stă la baza articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-16/10: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Alisei/Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/49

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Alisei/Comisia
   (Cauza T-16/10)
   2010/C 63/87
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Alisei (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, avocat, R. Sciaudone, avocat, A. Neri, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei de respingere;

               —

               anularea deciziei de atribuire;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, Alisei solicită:

               —

               anularea deciziei Comisiei din 29 octombrie 2009 prin care, pe de o parte, Comisia nu a admis cererea de subvenție prezentată de reclamantă în cadrul cererii de propuneri „Mecanism de reacție rapidă la creșterea prețurilor la produsele alimentare în țările în curs de dezvoltare” (EuropeAid/128608/C/ACT/Multi) și, pe de altă parte, a înscris cererea reclamantei pe o listă de rezervă;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 29 octombrie 2009 prin care Comisia a selectat cererea de subvenție prezentată de o altă organizație;

               —

               repararea prejudiciului suferit.

         Reclamanta susține în acest sens că propunea, potrivit indicațiilor cuprinse în cererea de propuneri, o acțiune directă de ameliorare a capacității de producție în São Tomé și Principe, menționând în acest scop ca partener local o organizație locală expertă în sectorul agricol.
   După ce propunerea reclamantei a fost preselectată, aceasta a fost invitată să prezinte cererea completă până la datat de 15 septembrie 2009.
   Întrucât nu a obținut nicio comunicare cu privire la rezultatul evaluării propriei oferte, spre deosebire de alte organizații care răspunseseră la cererea de propuneri în cauză, reclamanta a solicitat informații printr-un e-mail din 17 noiembrie 2009. Printr-un răspuns din aceeași zi, Comisia a informat-o că răspunsul fusese deja trimis tuturor participanților și, în orice caz, anexa copia acestuia. Prin decizia atacată, Comisia Europeană a informat-o pe reclamantă că propunerea acesteia nu fusese selectată de comisia de evaluare în vederea acordării subvenției și că decisese înscrierea acestei propuneri pe o listă de rezervă valabilă până la 31 decembrie 2009. Comisia a comunicat în plus că, în care în care Alisei nu va fi contactată în această perioadă, aceasta nu va mai fi luată în considerare pentru acordarea unei subvenții în cadrul cererii de propuneri în cauză.
   În susținerea cererii de anulare a deciziei prin care a fost respinsă cererea de subvenție a reclamantei, se invocă:

               —

               încălcarea obligației de motivare, în măsura în care Comisia nu a indicat, și a respins în mod explicit cererea de informații în acest sens, motivele (chiar sumare) pentru care cererea reclamantei a fost exclusă și înscrisă pe o listă de rezervă;

               —

               încălcarea principiului transparenței în activitatea administrativă, a principiului egalității de tratament și a dreptului la apărare, în măsura în care Comisia i-a informat pe ceilalți concurenți excluși cu privire la motivele excluderii, în timp ce comunicarea unor informații către reclamantă este condiționată de împlinirea termenului de valabilitate al listei de rezervă.

         În susținerea cererii de anulare a deciziei prin care subvenția a fost atribuită organizației câștigătoare, se invocă:

               —

               aprecierea greșită și neîntemeiată a deciziei atacate, în măsura în care Comisia a selectat pentru o subvenție o cerere care este prezentată de o organizație cu o experiență profesională limitată și cu o capacitate tehnică insuficientă, precum și lipsită de autonomie în raport cu cele prezentate de alte organizații, în special în raport cu cea a reclamantei.

         Reclamanta solicită, în sfârșit, repararea prejudiciului suferit.


title: Cauza T-60/14: Hotărârea Tribunalului din 17 iunie 2015 – BMV Mineralöl/OAPI – Delek Europe (GO) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GO — Marca comunitară figurativă anterioară GO — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/23

         Hotărârea Tribunalului din 17 iunie 2015 – BMV Mineralöl/OAPI – Delek Europe (GO)
   (Cauza T-60/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative GO - Marca comunitară figurativă anterioară GO - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/30)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mbH (Berlin, Germania) (reprezentanţi: M. von Fuchs și I. Czernik, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Delek Europe BV (Breda, Țările de Jos)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 22 noiembrie 2013 (cauza R 382/2013-4) privind o procedură de opoziție între BMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mbH și Delek Europe BV

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă OBMV Mineralöl Versorgungsgesellschaft mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 93, 29.3.2014.


title: Cauza F-22/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 iulie 2014 – Mészáros/Comisia (Funcție publică — Concurs — Anunț de concurs EPSO/AD/207/11 — Candidat care a reușit la concurs înscris pe lista de rezervă — Verificarea de către AIPN a condițiilor de participare la un concurs de gradul AD 7 — Experiență profesională cu o durată inferioară minimului cerut — Eroare vădită de apreciere a comisiei de evaluare — Retragerea de către AIPN a ofertei de angajare — Competență nediscreționară a AIPN)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/55

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 iulie 2014 – Mészáros/Comisia
   (Cauza F-22/13) (1)

   ((Funcție publică - Concurs - Anunț de concurs EPSO/AD/207/11 - Candidat care a reușit la concurs înscris pe lista de rezervă - Verificarea de către AIPN a condițiilor de participare la un concurs de gradul AD 7 - Experiență profesională cu o durată inferioară minimului cerut - Eroare vădită de apreciere a comisiei de evaluare - Retragerea de către AIPN a ofertei de angajare - Competență nediscreționară a AIPN))
   2014/C 421/77
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mátyás Támas Mészáros (Cracovia, Polonia) (reprezentant: M. Pecyna, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a cererii de recrutare a reclamantului prezentate de ESTAT și de a nu îl considera pe reclamant drept eligibil pentru concursul EPSO/AD/207/11.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Mészáros.

      (1)  JO C 291, 5.10.2013, p. 7.


title: Cauza T-230/12: Ordonanța Tribunalului din 21 noiembrie 2012 — Axa Belgium/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/69

         Ordonanța Tribunalului din 21 noiembrie 2012 — Axa Belgium/Comisia
   (Cauza T-230/12) (1)

   2013/C 26/140
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza F-65/07: Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — Aayhan și alții/Parlamentul European

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/70

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — Aayhan și alții/Parlamentul European
   (Cauza F-65/07)
   (2007/C 269/127)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Laleh Aayhan (Strasburg, Franța) și alții (reprezentant: R. Blindauer, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziei exprese de respingere din 20 aprilie 2007 prin care Parlamentul a răspuns reclamației formulate de reclamanți la 19 decembrie 2006;

               —

               modificarea tuturor contractelor pe perioadă determinată încheiate între reclamanți și Parlament prin transformarea acestora într-un singur contract pe perioadă nedeterminată;

               —

               declararea faptului că Parlamentul va avea obligația de a-i reintegra pe toți acești agenți în temeiul unui contract pe perioadă nedeterminată;

               —

               declararea faptului că agenții Parlamentului numiți auxiliari pe durata sesiunilor au dreptul pentru întreaga perioadă lucrată de la începutul angajării la o indemnizație corespunzătoare dreptului la concediu plătit pe care l-au dobândit prin muncă;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către fiecare reclamant a sumei de 2 000 euro cu titlu de cheltuieli neincluse în cheltuielile de judecată;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții sunt agenți auxiliari angajați de către Parlament pe durata sesiunilor plenare de la Strasburg, pentru cele 12 sesiuni plenare pe an.
   În susținerea acțiunii lor, reclamanții invocă în primul rând ilegalitatea articolului 78 din Regimul aplicabil celorlalți agenți întrucât această prevedere ar avea ca efect excluderea categoriei agenților auxiliari pe durata sesiunilor din domeniul de aplicare al oricărui izvor de drept, național sau comunitar.
   În continuare, reclamanții invocă încălcarea principiului nediscriminării astfel cum a fost formulat în special în Carta socială europeană și în Convenția C111 a Organizației Internaționale a Muncii (OIM) privind discriminarea în domeniul forței de muncă și exercitării profesiei. În plus, aceștia susțin că Parlamentul ar fi încălcat principiul care obligă orice angajator să motiveze decizia de concediere, principiu recunoscut în special în articolul 4 din Convenția C 158 a OIM privind încetarea raporturilor de muncă la inițiativa angajatorului.
   În sfârșit, reclamanții arată că, astfel cum se prevede în special în Directiva 1999/70 (1), raportul de muncă îmbracă în mod obișnuit forma contractului pe perioadă nedeterminată.

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție Specială 05/Vol.5, p. 129).


title: Cauza F-72/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 aprilie 2016 – Glowacz-De-Chevilly/Comisia

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/54

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 aprilie 2016 – Glowacz-De-Chevilly/Comisia
   (Cauza F-72/15) (1)

   (2016/C 191/80)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015, p. 55.


title: Cauza T-149/15: Acțiune introdusă la 26 martie 2015 – Ben Ali/Consiliul

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/27

         Acțiune introdusă la 26 martie 2015 – Ben Ali/Consiliul
   (Cauza T-149/15)
   (2015/C 262/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Sirine (Cyrine) Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Tunis, Tunisia) (reprezentant: S. Maktouf, lawyer)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2011/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 62) și a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 al Consiliului din 4 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 31, p. 1), astfel cum au fost periodic înnoite (1) și modificate (2) (denumite în continuare „actele atacate”), în măsura în care îl vizează pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.
   Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Reclamantul susține că motivele pentru care sancțiunile au fost adoptate nu mai sunt valabile având în vedere schimbările intervenite pe plan politic în Tunisia.
   Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Reclamantul susține că procedura penală națională declanșată împotriva se desfășoară într-o manieră dilatorie și, prin urmare, nu se poate pretinde că infracțiunile pentru care au fost adoptate sancțiunile fac obiectul unei „veritabile” anchete.
   Al treilea motiv, întemeiat pe o motivare insuficientă. Reclamantul consideră că motivele invocate de Consiliu pentru a justifica includerea sa pe listă nu fac decât să reia motivele pentru care au fost adoptate sancțiunile.
   Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale. Reclamantul consideră că face obiectul unor măsuri arbitrare destinate să faciliteze o viitoare confiscare a activelor sale. Prin urmare, el invocă încălcarea dreptului său de proprietate și a prezumției de nevinovăție.
   Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Reclamantul susține că motivele invocate de Consiliu, precum și dispozițiile juridice naționale pe care se întemeiază acestea nu sunt conforme cu motivele pentru care au fost adoptate sancțiunile.

      (1)  Decizia 2012/50/PESC a Consiliului din 27 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 27, p. 11) și Decizia 2013/72/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2013 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 32, p. 20).

      (2)  Decizia 2014/49/PESC a Consiliului din 30 ianuarie 2014 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 38) și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 81/2014 al Consiliului din 30 ianuarie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 2).


title: Cauza C-638/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Eko-Tabak s.r.o./Generální ředitelství cel [Trimitere preliminară — Directiva 2011/64/UE — Articolul 2 alineatul (1) litera (c) — Articolul 5 alineatul (1) litera (a) — Noțiunile „tutun de fumat”, „tutun tăiat sau divizat în alt mod” și „prelucrare industrială”]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/13

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – Eko-Tabak s.r.o./Generální ředitelství cel
   (Cauza C-638/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2011/64/UE - Articolul 2 alineatul (1) litera (c) - Articolul 5 alineatul (1) litera (a) - Noțiunile „tutun de fumat”, „tutun tăiat sau divizat în alt mod” și „prelucrare industrială”])
   (2017/C 168/15)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eko-Tabak s.r.o.

      Pârâtă: Generální ředitelství cel

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2011/64/UE a Consiliului din 21 iunie 2011 privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat trebuie interpretate în sensul că frunzele de tutun uscate, plate, cu limbul neregulat, al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, care au făcut obiectul unui proces de uscare primară și de umidificare controlată ulterioară, care conțin glicerină și care pot fi fumate în urma unei transformări elementare constând în tocare sau tăiere manuală intră în sfera noțiunii „tutun de fumat” în sensul acestor dispoziții.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza C-503/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Berlin (Germania) la 8 noiembrie 2012 — Alexander Wieland/Land Berlin

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Berlin (Germania) la 8 noiembrie 2012 — Alexander Wieland/Land Berlin
   (Cauza C-503/12)
   2013/C 26/55
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichts Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alexander Wieland

      Pârât: Land Berlin

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, Directiva 2000/78/CE (1), trebuie interpretat, în ceea ce privește interdicția completă a discriminării nejustificate pe motive de vârstă, în sensul că vizează și normele naționale privind remunerația funcționarilor landului?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: din interpretarea dreptului european primar și/sau derivat rezultă că reprezintă o discriminare directă sau indirectă pe motive de vârstă o dispoziție națională conform căreia nivelul salariului de bază al unui funcționar la momentul intrării în funcția publică depinde în mod decisiv de vârsta funcționarului, iar apoi creșterea salariului depinde în special în raport cu vechimea în funcția publică?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: interpretarea dreptului european primar și/sau derivat se opune justificării unei astfel de dispoziții naționale prin obiectivul legislativ de a recompensa experiența în muncă?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare: atât timp cât nu s-a pus în aplicare o legislație nediscriminatorie privind remunerația, din interpretarea dreptului european primar și/sau derivat poate rezulta o altă consecință juridică decât aceea care constă în a remunera în mod retroactiv persoanele discriminate în conformitate cu treapta de salarizare cea mai înaltă din cadrul gradului lor?
               Consecința juridică a încălcării principiului nediscriminării rezultă, așadar, direct din dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, din Directiva 2000/78/CE, sau dreptul persoanei discriminate aplicarea principiului, recunoscut în dreptul Uniunii, al răspunderii statelor membre pentru transpunerea incorectă a prevederilor dreptului Uniunii?

               5.

               Interpretarea dreptului european primar și/sau derivat se opune unei măsuri naționale conform căreia dreptul la plată (cu titlu retroactiv, sub forma unor diferențe) sau la o compensație depinde de invocarea în timp util a acestui drept de către funcționari?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima, la a doua și la a treia întrebare: din interpretarea dreptului primar și/sau derivat rezultă că o lege tranzitorie conform căreia funcționarii deja numiți sunt încadrați într-o treaptă a noului sistem numai în funcție de cuantumul salariului de bază obținut conform vechii legislații (discriminatorii) la data stabilită pentru trecerea la noul sistem, iar la avansarea în treptele superioare se va ține seama numai de vechimea în muncă acumulată după intrarea în vigoare a legii tranzitorii, indiferent de vechimea în muncă acumulată anterior de funcționar reprezintă — până în momentul la care funcționarul ajunge la treapta cea mai înaltă — o perpetuare a discriminării pe motive de vârstă deja existente?

               7.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare: interpretarea dreptului primar și/sau derivat privind justificarea acestui tratament diferențiat continuu se opune obiectivului legislativ conform căruia prin intermediul legii tranzitorii se urmărește nu (numai) protejarea funcționarilor angajați în ziua reîncadrării, ci (și) așteptările funcționarilor deja numiți în ceea ce privește perspectiva obținerii venitului preconizat conform vechii legislații, în cadrul gradului lor?
               [OR 3] Perpetuarea discriminării funcționarilor deja angajați poate fi justificată prin faptul că alternativa legislativă (încadrarea individuală în treaptă a funcționarilor deja angajați pe criteriul vechimii în funcție) implică sarcini administrative considerabile?

               8.

               În cazul unui răspuns negativ în ceea ce privește justificarea de la întrebarea a șaptea: atât timp cât nu s-a pus în aplicare o legislație nediscriminatorie privind remunerația și pentru funcționarii deja numiți, din interpretarea dreptului primar și/sau derivat poate rezulta o altă consecință juridică decât aceea care constă în a remunera în mod retroactiv și continuu funcționarii deja numiți în conformitate cu treapta de salarizare cea mai înaltă din cadrul gradului lor?
               Consecința juridică a încălcării principiului nediscriminării rezultă, așadar, direct din dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, din Directiva 2000/78/CE, sau dreptul persoanei discriminate aplicarea principiului, recunoscut în dreptul Uniunii, al răspunderii statelor membre pentru transpunerea incorectă a prevederilor dreptului Uniunii?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-127/13 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2014 – Guido Strack/Comisia Europeană (Recurs — Dreptul de a fi ascultat — Dreptul la judecarea cauzei de către instanța stabilită de lege — Acces la documentele instituțiilor — Refuz parțial de a acorda reclamantului accesul la documentele în cauză — Decizie inițială de refuz — Nașterea unei decizii implicite de refuz — Înlocuirea unei decizii implicite de refuz prin decizii explicite — Interesul de a exercita acțiunea după adoptarea deciziilor explicite de refuz — Excepții de la accesul la documente — Apărarea interesului unei bune administrări — Protecţia datelor cu caracter personal și a intereselor comerciale)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 octombrie 2014 – Guido Strack/Comisia Europeană
   (Cauza C-127/13 P) (1)

   ((Recurs - Dreptul de a fi ascultat - Dreptul la judecarea cauzei de către instanța stabilită de lege - Acces la documentele instituțiilor - Refuz parțial de a acorda reclamantului accesul la documentele în cauză - Decizie inițială de refuz - Nașterea unei decizii implicite de refuz - Înlocuirea unei decizii implicite de refuz prin decizii explicite - Interesul de a exercita acțiunea după adoptarea deciziilor explicite de refuz - Excepții de la accesul la documente - Apărarea interesului unei bune administrări - Protecţia datelor cu caracter personal și a intereselor comerciale))
   2014/C 421/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Guido Strack (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Conte și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene Strack/Comisia (T-392/07, EU:T:2013:8) în măsura în care, prin această hotărâre, Tribunalul a anulat Decizia Comisiei Europene din 24 iulie 2007.

               2)

               Respinge în rest recursul incident.

               3)

               Respinge recursul.

               4)

               Respinge acțiunea în anulare în măsura în care este formulată împotriva deciziei Comisiei Europene prin care se refuză accesul la extrasul din registrul privind deciziile de respingere a cererilor de confirmare a accesului la documente.

               5)

               Domnul Guido Strack suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în prezenta instanță și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               6)

               Comisia Europeană suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată efectuate în prezenta procedură.

               7)

               Cheltuielile de judecată efectuate în procedura în primă instanță în care s-a pronunțat Hotărârea Strack/Comisia (T-392/07, EU:T:2013:8) sunt suportate potrivit modalităților stabilite la punctul 7 din dispozitivul acesteia.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-291/10: Ordonanța președintelui Curții din 10 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/9

         Ordonanța președintelui Curții din 10 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-291/10) (1)

   2011/C 120/22
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-143/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 24 martie 2011 — Jörg-Detlef Müller/Republica Federală Germania

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 24 martie 2011 — Jörg-Detlef Müller/Republica Federală Germania
   (Cauza C-143/11)
   2011/C 269/35
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jörg-Detlef Müller

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebarea preliminară

   Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) se aplică dispozițiilor naționale privind acordarea de ajutoare funcționarilor în caz de boală?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-15/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit] — Etimine SA/Secretary of State for Work and Pensions [Mediu și protecția sănătății umane — Directiva 67/548/CEE — Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 — Substanțe pe bază de borat — Clasificare drept substanțe toxice pentru reproducere de categoria 2 — Directiva 2008/58/CE și Regulamentul (CE) nr. 790/2009 — Adaptarea acestor clasificări la progresul tehnic și științific — Validitate — Metode de evaluare a proprietăților intrinsece ale substanțelor menționate — Eroare vădită de apreciere — Temei juridic — Obligația de motivare — Principiul proporționalității]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/10

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2011 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit] — Etimine SA/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-15/10) (1)

   (Mediu și protecția sănătății umane - Directiva 67/548/CEE - Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 - Substanțe pe bază de borat - Clasificare drept substanțe toxice pentru reproducere de categoria 2 - Directiva 2008/58/CE și Regulamentul (CE) nr. 790/2009 - Adaptarea acestor clasificări la progresul tehnic și științific - Validitate - Metode de evaluare a proprietăților intrinsece ale substanțelor menționate - Eroare vădită de apreciere - Temei juridic - Obligația de motivare - Principiul proporționalității)
   2011/C 269/15
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Etimine SA

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      În prezența: Borax Europe Ltd

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Validitatea, în ceea ce privește clasificarea boraților ca substanțe toxice pentru reproducere, a Directivei 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 246, p. 1) și a Regulamentului (CE) nr. 790/2009 al Comisiei din 10 august 2009 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 235, p. 1) — Aprecierea eronată a existenței, astfel cum este prevăzut de anexa VI la Directiva 67/548/CEE, a unui risc cu ocazia manipulării și a utilizării normale a substanței

      Dispozitivul

   Analiza întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea, pe de o parte, a Directivei 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase, precum și, pe de altă parte, a Regulamentului (CE) nr. 790/2009 al Comisiei din 10 august 2009 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor ca urmare a faptului că această directivă și acest regulament au clasificat anumite substanțe pe bază de borat drept toxice pentru reproducere de categoria 2

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-589/15: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2015 – Eurorail/Comisia şi INEA

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/61

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2015 – Eurorail/Comisia şi INEA
   (Cauza T-589/15)
   (2016/C 027/78)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Eurorail NV (Aalst, Belgia) (reprezentanţi: J. Derenne, N. Pourbaix şi M. Domecq, avocaţi)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Inovare și Rețele (INEA) şi Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea faptului că, în temeiul articolului 272 TFUE, Decizia INEA din 17 iulie 2015 de reziliere a acordului de grant (1) și de obligare la restituirea unei părți din sumele plătite în avans reclamantei este nelegală și inaplicabilă, precum și că suma finală a grantului datorată reclamantei trebuie stabilită la 951 813 de euro;

               —

               Cu titlu subsidiar, reclamanta susține că Comisia și INEA trebuie să răspundă contractual pentru pierderea cauzată acesteia ca urmare a deciziei și să solicite restituirea sumei de 581 770 de euro (plus dobânzi);

               —

               Cu titlu subsidiar, obligarea INEA/Comisiei la retragerea deciziei;

               —

               Obligarea INEA/Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că INEA și Comisia nu și-au respectat obligațiile care le reveneau în temeiul acordului de grant. În consecință, reclamanta afirmă că în mod eronat acestea au reziliat acordul de grant și au solicitat restituirea unei părți din sumele plătite în avans reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că INEA și Comisia au încălcat principiul executării cu bună credință a obligațiilor contractuale.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că INEA și Comisia nu au respectat așteptările legitime ale reclamantei.

      (1)  Acordul de grant MPO/09/058/SI1.5555667 „RAIL2” (Programul Marco Polo II, procedura de selecție 2009).


title: Cauza C-247/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Köln — Germania) — Gaz de France — Berliner Investissement SA/Bundeszentralamt für Steuern (Libera circulație a capitalurilor — Exonerarea, în statul membru al filialei, de taxa reținută la sursă asupra profiturilor repartizate societății mamă — Noțiunea societate dintr un stat membru — Société par actions simplifiée de drept francez)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Köln — Germania) — Gaz de France — Berliner Investissement SA/Bundeszentralamt für Steuern
   (Cauza C-247/08) (1)

   (Libera circulație a capitalurilor - Exonerarea, în statul membru al filialei, de taxa reținută la sursă asupra profiturilor repartizate societății mamă - Noțiunea «societate dintr un stat membru» - «Société par actions simplifiée» de drept francez)
   2009/C 282/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gaz de France — Berliner Investissement SA

      Pârâtă: Bundeszentralamt für Steuern

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Köln (Germania) — Interpretarea articolului 43 CE, a articolului 48 CE, a articolului 56 alineatul (1) CE și a articolului 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) CE, precum și a articolului 2 litera (a) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97) și a literei (f) din anexa la aceasta — Noțiunea „societate dintr un stat membru” — Refuzul acordării unei societăți mamă constituite sub forma unei „société par actions simplifiée” de drept francez, în statul membru al filialei, a posibilității de a fi exonerată de reținerea la sursă a impozitului pe profit întrucât această formă de societate nu figura încă, la momentul faptelor, în lista conținută în anexa la directivă

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților mamă și filialelor acestora din diferite state membre coroborat cu litera (f) din anexa la aceasta trebuie interpretat în sensul că o societate comercială reglementată de legislația franceză organizată sub forma unei „société par actions simplifiée” nu poate fi considerată drept o „societate dintr un stat membru” în sensul acestei directive și pentru perioada anterioară modificării directivei menționate prin Directiva 2003/123 a Consiliului din 22 decembrie 2003.

               2.

               Examinarea celei de a doua întrebări adresate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 2 litera (a) din Directiva 90/435 coroborat cu litera (f) din anexa la aceasta și cu articolul 5 alineatul (1) din această directivă.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-347/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 septembrie 2011 — Gollnisch/Parlamentul European ( „Măsuri provizorii — Respingerea unei cereri de apărare a imunității unui membru al Parlamentului European — Cerere de suspendare a executării — Inadmisibilitate” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/33

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 septembrie 2011 — Gollnisch/Parlamentul European
   (Cauza T-347/11 R)
   (Măsuri provizorii - Respingerea unei cereri de apărare a imunității unui membru al Parlamentului European - Cerere de suspendare a executării - Inadmisibilitate)
   2011/C 347/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bruno Gollnisch (Limonest, Franța) (reprezentant: G. Dubois, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, D. Moore și K. Zejdová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării deciziei Parlamentului European din 10 mai 2011 de a nu apăra imunitățile și privilegiile reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-200/13 P: Recurs introdus la 9 aprilie 2013 de Patrizia de Luca împotriva Hotărârii din 30 ianuarie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-20/06 RENV, De Luca/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/32

         Recurs introdus la 9 aprilie 2013 de Patrizia de Luca împotriva Hotărârii din 30 ianuarie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-20/06 RENV, De Luca/Comisia
   (Cauza T-200/13 P)
   2013/C 171/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Patrizia de Luca (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și J.-N. Louis, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 30 ianuarie 2013, De Luca/Comisia (F-20/06 RENV, nepublicată încă în Repertoriu);

               —

               rejudecarea cauzei pe fond și:

                           —

                           anularea deciziei Comisiei Europene din 23 februarie 2005 de numire a recurentei în postul de administrator, în sensul că stabilește încadrarea acesteia în gradul A*9 a doua treaptă;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta critică săvârșirea mai multor erori de drept:

               —

               TFP ar fi interpretat Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 în cauza T-563/10 P, De Luca/Comisia, în sensul că limitează examinarea legalității deciziei atacate în primă instanță doar la efectele aplicării prin analogie a normelor privind recrutarea, fără a ține seama de caracterul prioritar al dispozițiilor aplicabile în materia evoluției normale a carierei;

               —

               TFP ar fi concluzionat în sensul că articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene putea fi legal aplicat prin analogie, constatând că o asemenea situație nu prezenta niciun avantaj pentru recurentă în privința carierei și că avantajul limitat în privința remunerației ar dispărea în final;

               —

               TFP nu ar fi examinat legalitatea articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut și a aplicării acestuia prin analogie recurentei, în raport cu principiul egalității de tratament și al vocației la carieră;

               —

               TFP i-ar reveni obligația de a verifica, iar nu recurentei obligația de a demonstra, caracterul vădit inadecvat al aplicării articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut;

               —

               TFP ar fi înlăturat de la început, fără o examinare aprofundată, argumentul recurentei întemeiat pe încălcarea egalității de tratament, rezultată din menținerea vocației funcționarilor la promovare în temeiul articolului 45 din statut, în pofida modificărilor statutare intervenite, deși, ca urmare a aplicării articolului 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut, această situație nu se regăsește în cazul recurentei.


title: Cauza C-495/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Italia) la 6 noiembrie 2014 – Antonio Tita și alții/Ministero della Giustizia și alții

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Italia) la 6 noiembrie 2014 – Antonio Tita și alții/Ministero della Giustizia și alții
   (Cauza C-495/14)
   (2015/C 026/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini

      Pârâți: Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

      Întrebarea preliminară

   Principiile stabilite de Directiva 2007/66/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, de Directiva 89/665/CEE (2) a Consiliului și de Directiva 92/13/CEE (3) a Consiliului privind ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice se opun unei reglementări naționale italiene, precum cea privind taxa unificată prevăzută la articolul 9, la articolul 13 alineatele 6-bis și 6-bis.1 și la articolul 14 alineatul 3-ter din Decretul Președintelui Republicii nr. 115 din 30 mai 2002 (astfel cum a fost modificat progresiv prin intervențiile legislative ulterioare), precum și la articolul 1 alineatul 27 din Legea nr. 228 din 24 decembrie 2012, care stabilesc valori ridicate ale taxei unificate pentru accesul la justiție în materie de contencios administrativ în ceea ce privește procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice?

      (1)  Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).

      (2)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).

      (3)  Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor (JO L 76, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 43).


title: Cauza T-4/11: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2011 — Export Development Bank of Iran/Consiliul

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/22

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2011 — Export Development Bank of Iran/Consiliul
   (Cauza T-4/11)
   2011/C 72/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Export Development Bank of Iran (reprezentant: J. M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului, în măsura în care o privește;

               —

               declararea inaplicabilității Deciziei 2010/413/PESC în privința reclamantei;

               —

               anularea articolului 16 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului, în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               anularea deciziei luate de Consiliu de a înscrie numele reclamantei în lista ce figurează în anexa VIII la Regulamentul Consiliului (UE) nr. 961/2010;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa bazei legale a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (1) și/sau a articolului 16 alineatul (2) literele (a) și (b) din acesta;

                           —

                           ca prim aspect al acestui motiv, reclamanta susține că articolul 215 TFUE nu ar putea servi drept temei juridic pentru Regulamentul nr. 961/2010, din moment ce Decizia 2010/413/PESC nu prevede aceasta;

                           —

                           ca un al doilea aspect, reclamanta susține că articolul 215 TFUE nu ar putea servi drept temei juridic pentru Regulamentul nr. 961/2010, din moment ce Decizia 2010/413/PESC nu a fost adoptată în conformitate cu capitolul 2 din titlul V al TUE. Această decizie ar trebuie așadar înlăturată, ca fiind inaplicabilă în speță.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului internațional prin articolul 16 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 961/2010, întrucât aceste dispoziții ar constitui aplicarea unei decizii a Consiliului de securitate și ar încălca principiul neingerinței consacrat în dreptul internațional.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 215 TFUE, procedura de înscriere în lista din anexa VIII fiind în contradicție cu cea prevăzută la articolul 215 TFUE.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, a dreptului la o bună administrare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă, în măsura în care Consiliul nu ar fi respectat dreptul reclamantei de a fi ascultată, nu și-ar fi motivat în mod suficient decizii și nu i-ar fi permis acesteia accesul la dosar.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității:

                           —

                           reclamanta susține mai întâi că deciziile contestate sunt inadecvate, în măsura în care înghețarea fondurilor și a altor resurse administrate de reclamantă ar reprezenta înghețarea unor fonduri și resurse care nu sunt la dispoziția sa și care ar aparține clienților săi;

                           —

                           reclamanta susține în continuare că sancțiunea care îi este aplicată este disproporționată în raport cu faptele care îi sunt reproșate și că aceasta se întemeiază pe fapte vechi și nedetaliate.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la respectarea proprietății, restrângerea dreptului de proprietate fiind disproporționată, în măsura în care dreptul său la apărare nu a fost respectat pe parcursul procedurii.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării, în măsura în care reclamanta ar fi fost sancționată fără să se fi stabilit dacă a participat cu bună știință și în mod deliberat la activitățile având ca obiect sau ca efect eludarea măsurilor restrictive.

      (1)  JO L 281, p. 1


title: Cauza C-534/08: Ordonanța președintelui Curții din 18 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Țările de Jos) — KLG Europe Eersel BV/Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/31

         Ordonanța președintelui Curții din 18 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Țările de Jos) — KLG Europe Eersel BV/Reedereikontor Adolf Zeuner GmbH
   (Cauza C-534/08) (1)

   2009/C 220/63

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-834/14: Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2016 – Forbruger-Kontakt/Comisia

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/45

         Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2016 – Forbruger-Kontakt/Comisia
   (Cauza T-834/14) (1)

   (2016/C 191/60)
   Limba de procedură: daneza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza F-45/12: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/21

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-45/12)
   2012/C 200/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: N. Visan, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 27-28 iulie 2011 a Delegației UE în Republica Moldova de a nu prelungi contractul de muncă al reclamantului și anularea Deciziei Comisiei DG.HR. D.2 din 16 ianuarie 2012 referitoare la reclamația nr. Rl687/11 formulată de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (2) [din Statutul funcționarilor];

               —

               obligarea Comisiei să îl reintegreze pe reclamant în cadrul altei delegații a UE pentru a-i permite să-și mențină drepturile obținute în cursul executării contractului său de muncă în cadrul Delegației UE în Republica Moldova în perioada 2008-2011 (cu privire la finalizarea perioadei de probă, treapta de salarizare și punctele de promovare obținute) și să asigure faptul că noul post va fi compatibil cu profilul concursului EPSO/CAST pe care reclamantul l-a promovat în 2007;

               —

               obligarea pârâtei să recunoască public eroarea săvârșită de Delegația UE din Republica Moldova în momentul în care i-a oferit reclamantului postul de „chargé de mission adjoint”, eroare care a dus la imposibilitatea de a asigura aplicarea clauzei de prelungire a contractului cuprinse în articolul 4 alineatul (2) din contractul de muncă, și aceasta din prima zi, la încadrarea reclamantului într-un post inferior și la faptul că i s-au atribut sarcini inferioare celor prevăzute de fișa postului reclamantului în perioada 2008-2011;

               —

               obligarea pârâtei la plata de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit în perioada 2008-2011 ca urmare a neregulilor sus-menționate. Despăgubirile urmează să fie stabilite pe o bază lunară și să corespundă diferenței dintre salariul primit de reclamant și cel primit de agentul local pentru întreaga perioadă 2008-2011, întrucât delegația: a) a încredințat reclamantului în mod deliberat sarcini identice celor încredințate agentului local, în pofida diferențelor semnificative existente între fișele posturilor acestora; b) a făcut tot ce era posibil pentru ca reclamantul să nu poată îndeplini sarcinile și să ocupe funcțiile aferente fișei postului său; c) a negat constant faptul că postul reclamantului implica exercitarea funcției de adjunct al șefului secțiunii „FCA”;

               —

               obligarea pârâtei la plata de despăgubiri pentru perioada cuprinsă între „10 noiembrie 2011 și reintegrarea într-un post din cadrul unei alte delegații sau instituții a UE” ca urmare a prejudiciului material și a celui moral suferite de reclamant ca urmare a deciziei din 27-28 iulie 2011 a Delegației UE în Republica Moldova de a nu prelungi contractul său de agent contractual de categoria 3a. Cuantumul acestor despăgubiri trebuie să fie stabilit prin raportare la salariul lunar al reclamantului pentru întreaga perioadă cuprinsă între 10 noiembrie 2011 și momentul reintegrării sale,

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-70/09: Acțiune introdusă la 19 februarie 2009 – Țările de Jos/Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/34

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2009 – Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-70/09)
   2009/C 90/52
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și M. Noort, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în parte a articolului 2 din Decizia C (2008) 8355 a Comisiei din 11 decembrie 2008 privind reducerea contribuției financiare a Fondului european pentru dezvoltare regională, acordată inițial în cadrul documentului unic de programare pentru intervențiile structurale comunitare în regiunea Groninge-Drenthe, cuprins în Obiectivul nr. 2 în Țările de Jos – nr. 97.07.13.003, conform Deciziei C (1997) 1362 a Comisiei din 26 mai 1997, în măsura în care privește corecția forfetară de 2 % în cuantum de 1 139 346,24 EUR, care a fost aplicată, și cheltuielile în cuantum total de 1 160 456 NLG care nu au fost declarate eligibile;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, Țările de Jos invocă în primul rând o încălcare a principiului securității juridice, în sensul că s-ar impune obligații unui stat membru în temeiul jurisprudenței Curții, deși această jurisprudență este ulterioară momentului impunerii obligațiilor și acestea nu sunt la momentul respectiv nici clare, nici precise, nici previzibile pentru statul membru.
   În subsidiar, Țările de Jos invocă o încălcare a obligației de motivare, în sensul că nu s-ar fi motivat mai temeinic în ce constă interesul transfrontalier al proiectului în cauză care ar fi fost atribuit prin înțelegere amiabilă și a cărui valoare s-ar fi situat sub pragurile stabilite prin directivele privind atribuirea contractelor de achiziții publice.
   În sfârșit, Țările de Jos invocă o încălcare a articolului 211 CE întrucât Comisia a aplicat o deducere forfetară de 2 % în temeiul pretinsei încălcări a prevederilor naționale ale proiectului, deși aceasta este competentă doar în privința respectării prevederilor comunitare.


title: Cauza T-328/13: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou/Comisia și BCE ( „Acțiune în anulare — Program de sprijin pentru stabilitatea Ciprului — Declarația Eurogrup privind restructurarea sectorului bancar în Cipru — Desemnare eronată a pârâtului în cererea introductivă — Inadmisibilitate” )

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/22

         Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou/Comisia și BCE
   (Cauza T-328/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Program de sprijin pentru stabilitatea Ciprului - Declarația Eurogrup privind restructurarea sectorului bancar în Cipru - Desemnare eronată a pârâtului în cererea introductivă - Inadmisibilitate”))
   (2014/C 448/29)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: E. Efstathiou, K. Efstathiou și K. Liasidou, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, J.-P. Keppenne și M. Konstantinidis, agenți) și Banca Centrală Europeană (reprezentanți: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan și F. Athanasiou, agenți, asistați de W. Bussian, W. Devroe și D. Arts, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a declarației Eurogrup din 25 martie 2013 privind, printre altele, restructurarea sectorului bancar în Cipru

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE).

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.