title: Cauza T-442/21: Ordonanța Tribunalului din 24 februarie 2022 – Thomas și Julien/Consiliul („Acțiune în anulare – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Acordul comercial și de cooperare între Uniune și Euratom, pe de o parte, și Regatul Unit, pe de altă parte – Decizia Consiliului privind încheierea Acordului comercial și de cooperare – Lipsa afectării individuale – Act fără caracter normativ – Inadmisibilitate”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/38

      Ordonanța Tribunalului din 24 februarie 2022 – Thomas și Julien/Consiliul
      (Cauza T-442/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Acordul comercial și de cooperare între Uniune și Euratom, pe de o parte, și Regatul Unit, pe de altă parte - Decizia Consiliului privind încheierea Acordului comercial și de cooperare - Lipsa afectării individuale - Act fără caracter normativ - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 171/51)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Rhiannon Thomas (Londra, Regatul Unit), Michaël Julien (Weybridge, Regatul Unit) (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer, J. Ciantar și R. Meyer, agenți)

         Obiectul

      Prin acțiunea lor întemeiată pe articolul 263 TFUE, reclamanții, care sunt resortisanți ai Regatului Unit cu reședința în Regatul Unit, solicită anularea în parte, în primul rând, a Acordului comercial și de cooperare între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, pe de o parte, și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, pe de altă parte (JO 2021, L 149, p. 10) și, în al doilea rând, a Deciziei (UE) 2021/689 a Consiliului din 29 aprilie 2021 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului comercial și de cooperare dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, pe de o parte, și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, pe de altă parte, și a Acordului dintre Uniunea Europeană și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind procedurile de securitate pentru schimbul de informații clasificate și protecția acestora (JO 2021, L 149, p. 2)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulată de Comisia Europeană.

                  3)

                  Îi obligă pe doamna Rhiannon Thomas și pe domnul Michaël Julien să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene, cu excepția celor aferente cererii de intervenție.

                  4)

                  Doamna Thomas și domnul Julien, Consiliul și Comisia vor suporta fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 412, 11.10.2021.


title: Cauza C-498/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Midden-Nederland – Țările de Jos) – ZK în calitate de succesor al JM, lichidator în procedura de faliment a BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Articolul 7 punctul 2 – Competență judiciară în materie delictuală sau cvasidelictuală – Acțiune formulată de un lichidator împotriva unui terț în interesul creditorilor – Locul producerii faptei prejudiciabile – Articolul 8 punctul 2 – Cerere de intervenție formulată de un apărător al unor interese colective – Regulamentul (CE) nr. 864/2007 – Domeniu de aplicare – Normă generală]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Midden-Nederland – Țările de Jos) – ZK în calitate de succesor al JM, lichidator în procedura de faliment a BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG
      (Cauza C-498/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 2 - Competență judiciară în materie delictuală sau cvasidelictuală - Acțiune formulată de un lichidator împotriva unui terț în interesul creditorilor - Locul producerii faptei prejudiciabile - Articolul 8 punctul 2 - Cerere de intervenție formulată de un apărător al unor interese colective - Regulamentul (CE) nr. 864/2007 - Domeniu de aplicare - Normă generală)
      (2022/C 171/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Midden-Nederland

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ZF în calitate de succesor al JM, lichidator în procedura de faliment a BMA, Nederland BV

         Pârâtă: BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG

         Intervenientă: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că instanța de la sediul unei societăți ale cărei datorii au devenit nerecuperabile, întrucât societatea-mamă de prim rang a acestei societăți nu și-a îndeplinit obligația de diligență față de creditorii acesteia, este competentă să soluționeze o acțiune colectivă în despăgubire în materie delictuală sau cvasidelictuală, introdusă de lichidatorul în procedura de faliment a acestei societăți, în cadrul misiunii sale de lichidare a masei credale, în favoarea, dar nu în numele adunării creditorilor.

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare adresată cu titlu preliminar nu este diferit în cazul în care se ține seama de faptul că, în cauza principală, o fundație acționează pentru apărarea intereselor colective ale creditorilor, iar acțiunea introdusă în acest scop nu ține seama de circumstanțele individuale ale creditorilor.

                  3)

                  Articolul 8 punctul 2 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care instanța sesizată cu cererea inițială revine asupra hotărârii sale de a se declara competentă să soluționeze această cerere, ea pierde, de plin drept, și competența de a soluționa cereri formulate de intervenient.

                  4)

                  Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale („Roma II”) trebuie interpretat în sensul că legea aplicabilă unei obligații de reparare în temeiul obligației de diligență a „societății-mamă de prim rang” a unei societăți declarate în faliment este în principiu cea a țării în care are sediul aceasta din urmă, deși preexistența unui acord de finanțare între aceste două societăți, însoțită de o clauză de alegere a instanței, este o împrejurare care poate stabili o legătură vădit mai strânsă cu o altă țară, în sensul alineatului (3) al acestui articol.

         (1)  JO C 443, 21.12.2020.


title: Cauza C-213/19: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 martie 2022 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Articolul 310 alineatul (6) și articolul 325 TFUE – Resurse proprii – Taxe vamale – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene – Combaterea fraudei – Principiul efectivității – Obligația statelor membre de a pune la dispoziția Comisiei Europene resurse proprii – Răspundere financiară a statelor membre în cazul pierderilor de resurse proprii – Importuri de produse textile și de încălțăminte din China – Fraudă la scară largă și sistematică – Criminalitate organizată – Importatori care nu își îndeplinesc obligațiile – Valoare în vamă – Subevaluare – Bază de impozitare a TVA-ului – Lipsa controalelor vamale sistematice întemeiate pe o analiză de risc și efectuate în prealabil acordării liberului de vamă pentru mărfurile în cauză – Lipsa constituirii sistematice de garanții – Metodă utilizată pentru estimarea cuantumului pierderilor de resurse proprii tradiționale referitoare la importurile care prezintă un risc important de subevaluare – Metodă statistică întemeiată pe prețuri medii stabilite la nivelul Uniunii – Admisibilitate]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 martie 2022 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-213/19) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Articolul 310 alineatul (6) și articolul 325 TFUE - Resurse proprii - Taxe vamale - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene - Combaterea fraudei - Principiul efectivității - Obligația statelor membre de a pune la dispoziția Comisiei Europene resurse proprii - Răspundere financiară a statelor membre în cazul pierderilor de resurse proprii - Importuri de produse textile și de încălțăminte din China - Fraudă la scară largă și sistematică - Criminalitate organizată - Importatori care nu își îndeplinesc obligațiile - Valoare în vamă - Subevaluare - Bază de impozitare a TVA-ului - Lipsa controalelor vamale sistematice întemeiate pe o analiză de risc și efectuate în prealabil acordării liberului de vamă pentru mărfurile în cauză - Lipsa constituirii sistematice de garanții - Metodă utilizată pentru estimarea cuantumului pierderilor de resurse proprii tradiționale referitoare la importurile care prezintă un risc important de subevaluare - Metodă statistică întemeiată pe prețuri medii stabilite la nivelul Uniunii - Admisibilitate)
      (2022/C 171/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și F. Clotuche-Duvieusart, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial F. Shibli, S. Brandon, Z. Lavery și S. McCrory, ulterior F. Shibli și S. McCrory, agenți, asistați de J. Eadie și I. Rogers, QC, și S. Pritchard, T. Sebastian și R. Hill, barristers)

         Intervenienți în susținerea pârâtului: Regatul Belgiei (reprezentanți: J.-C. Halleux, P. Cottin și S. Baeyens, agenți), Republica Estonia (reprezentant: N. Grünberg, agent), Republica Elenă (reprezentant: M. Tassopoulou, agent), Republica Letonia (reprezentanți: inițial K. Pommere, V. Soņeca și I. Kucina, ulterior K. Pommere, agenți), Republica Portugheză (reprezentanți: P. Barros da Costa, S. Jaulino, L. Inez Fernandes și P. Rocha, agenți), Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că nu a contabilizat cuantumurile corecte ale taxelor vamale și nu a pus la dispoziție cuantumul corect al resurselor proprii tradiționale referitoare la anumite importuri de produse textile și de încălțăminte din China, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolelor 2 și 8 din Decizia 2014/335/UE, Euratom a Consiliului din 26 mai 2014 privind sistemul de resurse proprii ale Uniunii Europene, al articolelor 2 și 8 din Decizia 2007/436/CE, Euratom a Consiliului din 7 iunie 2007 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene, al articolelor 2, 6, 9, 10, 12 și 13 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 609/2014 al Consiliului din 26 mai 2014 privind metodele și procedura de punere la dispoziție a resurselor proprii tradiționale și a resurselor proprii bazate pe TVA și pe VNB și privind măsurile pentru a răspunde necesităților trezoreriei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE, Euratom) 2016/804 al Consiliului din 17 mai 2016, al articolelor 2, 6, 9, 10, 11 și 17 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților, precum și al articolului 105 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii, și al articolului 220 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, ca urmare a neîndeplinirii obligațiilor care îi reveneau în temeiul articolului 325 TFUE, al articolului 46 din Regulamentul nr. 952/2013, al articolului 13 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 648/2005, al articolului 248 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 3254/1994 al Comisiei din 19 decembrie 1994, al articolului 244 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul nr. 952/2013, precum și al articolului 2 alineatul (1) litera (d) și al articolelor 85-87 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69/CE a Consiliului din 25 iunie 2009,
                  și, prin faptul că nu a comunicat Comisiei Europene toate informațiile necesare pentru stabilirea cuantumului pierderilor de resurse proprii tradiționale și nu a furnizat, după cum s-a solicitat, motivarea deciziilor de anulare a datoriilor vamale constatate, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE.

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata a patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Comisia Europeană suportă o cincime din propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                  Regatul Belgiei, Republica Estonia, Republica Elenă, Republica Letonia, Republica Portugheză și Republica Slovacă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza T-503/21: Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2022 – Lagardère, unité médico-sociale/Comisia [„Acțiune în anulare – Regulamentul (UE) 2021/953 – Certificat COVID-19 numeric al UE – Libera circulație a persoanelor – Restricții – Desemnare eronată a pârâtei – Inadmisibilitate”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/39

      Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2022 – Lagardère, unité médico-sociale/Comisia
      (Cauza T-503/21) (1)

      („Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) 2021/953 - Certificat COVID-19 numeric al UE - Libera circulație a persoanelor - Restricții - Desemnare eronată a pârâtei - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 171/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Lagardère, unité médico-sociale (Ghlin, Belgia) (reprezentant: P. Vanlangendonck, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: E. Montaguti, agent)

         Obiectul

      Prin acțiunea sa, îndreptată explicit împotriva Comisiei Europene și întemeiată pe articolul 263 TFUE, reclamanta solicită anularea Regulamentului (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) pentru a facilita libera circulație pe durata pandemiei de COVID-19 (JO 2021, L 211, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție formulate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Obligă Lagardère, unité médico-sociale la plata cheltuielilor de judecată.

                  4)

                  Parlamentul și Consiliul suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 422, 18.10.2021.


title: Cauza C-162/20 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2022 – WV/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) [Recurs – Funcție publică – Funcționari – Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Articolul 60 primul paragraf – Absență nemotivată – Domeniu de aplicare – Imputare asupra duratei concediului anual – Reținere din remunerație – Funcționar care nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 21 și 55 din statut]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/4

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2022 – WV/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)
      (Cauza C-162/20 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 60 primul paragraf - Absență nemotivată - Domeniu de aplicare - Imputare asupra duratei concediului anual - Reținere din remunerație - Funcționar care nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 21 și 55 din statut)
      (2022/C 171/04)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spáč, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer, abogado, și F.-M. Hislaire, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 29 ianuarie 2020, WV/SEAE (T-471/18, nepublicată, EU:T:2020:26).

                  2)

                  Anulează decizia Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) din 27 noiembrie 2017, care prevede reținerea din salariu până la concurența a 72 de zile calendaristice, și decizia SEAE din 2 mai 2018 de respingere a reclamației recurentei depuse la 3 ianuarie 2018.

                  3)

                  Obligă SEAE la rambursarea către recurentă a sumelor deduse în mod necuvenit din remunerația sa, până la concurența a 71,5 zile. Aceste sume se vor majora cu dobânzi de 5 % pe an începând de la data deducerii lor.

                  4)

                  SEAE suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de WV atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza C-519/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – inițiată împotriva lui K [Trimitere preliminară – Politica privind imigrarea – Directiva 2008/115/CE – Luare în custodie publică în scopul îndepărtării – Articolul 16 alineatul (1) – Efect direct – Centre specializate de cazare – Noțiune – Luare în custodie publică într-un penitenciar – Condiții – Articolul 18 – Situație de urgență – Noțiune – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Control jurisdicțional efectiv]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/12

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hannover – Germania) – inițiată împotriva lui K
      (Cauza C-519/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica privind imigrarea - Directiva 2008/115/CE - Luare în custodie publică în scopul îndepărtării - Articolul 16 alineatul (1) - Efect direct - Centre specializate de cazare - Noțiune - Luare în custodie publică într-un penitenciar - Condiții - Articolul 18 - Situație de urgență - Noțiune - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Control jurisdicțional efectiv)
      (2022/C 171/15)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Hannover

         Părțile din procedura principală

         Persoană interesată și petent: K

         Solicitantă și cealaltă parte la procedură: Landkreis Gifhorn

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală trebuie interpretat în sensul că o secție specifică a unui penitenciar care, pe de o parte, deși are propriul director, se află în subordinea conducerii acestui penitenciar și este supusă autorității ministrului responsabil de penitenciare și în care, pe de altă parte, resortisanți ai unor țări terțe sunt luați în custodie publică, în scopul îndepărtării, în clădiri specifice, care dispun de instalații proprii și sunt izolate de celelalte clădiri ale acestei secții în care sunt încarcerate persoane condamnate penal, poate fi considerată un „centru special de cazare” în sensul acestei dispoziții, în măsura în care condițiile de detenție aplicabile acestor resortisanți fac să se evite, pe cât posibil, ca această luare în custodie publică să se asemene cu o captivitate într-un mediu carceral și sunt concepute astfel încât să fie respectate drepturile garantate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și drepturile consacrate la articolul 16 alineatele (2)-(5) și la articolul 17 din această directivă.

                  2)

                  Articolul 18 din Directiva 2008/115 coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat în sensul că instanța națională care este chemată, în cadrul competenței sale, să dispună luarea în custodie publică sau prelungirea luării în custodie publică, într-un penitenciar, a unui resortisant al unei țări terțe în scopul îndepărtării trebuie să poată verifica respectarea condițiilor de care acest articol 18 face să depindă posibilitatea unui stat membru de a prevedea ca resortisantul respectiv să facă obiectul unei luări în custodie publică într-un penitenciar.

                  3)

                  Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115 coroborat cu principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că o instanță națională trebuie să înlăture aplicarea unei reglementări a unui stat membru care permite, cu titlu temporar, ca resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală să fie luați în custodie publică, în scopul îndepărtării lor, în penitenciare, separat de deținuții obișnuiți, atunci când condițiile pe care articolul 18 alineatul (1) și articolul 16 alineatul (1) a doua teză din această directivă le prevăd pentru ca o astfel de reglementare să fie conformă cu dreptul Uniunii nu sunt sau nu mai sunt îndeplinite.

         (1)  JO C 19, 18.1.2021.


title: Cauza C-171/20 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2022 – WV/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) [Recurs – Funcție publică – Cerere de asistență – Cerere în despăgubire – Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Articolul 24 alineatele (1) și (2) – Articolul 90 alineatele (1) și (2) – Reexaminare a unui act administrativ devenit definitiv]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/5

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2022 – WV/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)
      (Cauza C-171/20 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Cerere de asistență - Cerere în despăgubire - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 24 alineatele (1) și (2) - Articolul 90 alineatele (1) și (2) - Reexaminare a unui act administrativ devenit definitiv)
      (2022/C 171/05)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spáč, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer, abogado, și F.-M. Hislaire, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe WV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza C-135/22 P: Recurs introdus la 25 februarie 2022 de Patrick Breyer împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 15 decembrie 2021 în cauza T-158/19, Breyer/Agenția Executivă Europeană pentru Cercetare

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/20

      Recurs introdus la 25 februarie 2022 de Patrick Breyer împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 15 decembrie 2021 în cauza T-158/19, Breyer/Agenția Executivă Europeană pentru Cercetare
      (Cauza C-135/22 P)
      (2022/C 171/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Patrick Breyer (reprezentant: J. Breyer, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Executivă Europeană pentru Cercetare

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 15 decembrie 2021 în cauza T-158/19, Breyer/REA, și anularea în totalitate a Deciziei Agenției Executive Europene pentru Cercetare (REA) din 17 ianuarie 2019 (ARES [2019] 266593), precum și

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Pe scurt, recurentul invocă faptul că, în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), el ar avea un drept de acces complet la documentele referitoare la punerea în aplicare a proiectului de cercetare Orizont 2020 „iBorderCtrl: Intelligent Portable Border Control System”. Potrivit acestuia, interesul publicului privind transparența dezvoltării finanțate din fonduri publice a sistemelor IA, care sunt destinate să fie utilizate de autoritățile competente în materie de control al frontierelor ca poligrafe sau pentru evaluarea riscului prezentat de persoanele care intră pe teritoriu, este superior intereselor comerciale private.
      În opinia acestuia, din cauza implicațiilor etice, societale și de drepturile omului ale tehnologiei cu grad ridicat de risc în discuție, interesul publicului de a avea acces la informații ar începe de la începutul fazei de cercetare și nu ar putea fi deplasat în mod legitim la faza ulterioară încheierii proiectului de cercetare.
      Sistemul de diseminare a rezultatelor prevăzut în Regulamentul nr. 1290/2013 (2) și în acordul de subvenționare nu ar fi susceptibil să satisfacă interesul științific, al mass-media și al publicului în general în ceea ce privește proiectul.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1290/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 de stabilire a normelor de participare și diseminare pentru „Programul-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) – „Orizont 2020” și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1906/2006 (JO 2013, L 347, p. 81).


title: Cauza T-86/21: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Distintiva Solutions/EUIPO – Makeblock (Makeblock) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă Makeblock – Motive absolute de refuz – Caracter distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa caracterului descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] – Inexistența unei mărci de natură să înșele publicul – Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/30

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Distintiva Solutions/EUIPO – Makeblock (Makeblock)
      (Cauza T-86/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă Makeblock - Motive absolute de refuz - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] - Inexistența unei mărci de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul 2017/1001]”)
      (2022/C 171/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña (Vitoria-Gasteiz, Spania) (reprezentant: M. Sanmartín Sanmartín, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Makeblock Co. Ltd (Shenzhen, China) (reprezentant: C. Sueiras Villalobos, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2020 (cauza R 988/2020-5), referitoare la o procedură de declarare a nulității între Distintiva Solutions și Makeblock

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 110, 29.3.2021.


title: Cauza T-603/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 februarie 2022 – WO/Parchetul European [„Măsuri provizorii – Drept instituțional – Cooperare consolidată în ceea ce privește instituirea Parchetului European – Regulamentul (UE) 2017/1939 – Numirea procurorilor europeni delegați ai Parchetului European – Numirea unuia dintre candidații desemnați de Lituania – Cerere de suspendare a executării – Nerespectarea cerințelor de formă – Inadmisibilitate”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/39

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 23 februarie 2022 – WO/Parchetul European
      (Cauza T-603/21 R)
      („Măsuri provizorii - Drept instituțional - Cooperare consolidată în ceea ce privește instituirea Parchetului European - Regulamentul (UE) 2017/1939 - Numirea procurorilor europeni delegați ai Parchetului European - Numirea unuia dintre candidații desemnați de Lituania - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 171/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: WO (reprezentant: V. Vitkovskis, avocat)

         Pârât: Parchetul European

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării Deciziei nr. 28/2021 a Colegiului Parchetului European din 21 aprilie 2021 privind respingerea candidaturii reclamantului la funcția de procuror european delegat

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-125/21: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Banco de Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (EUROBIC) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale EUROBIC – Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare BiG, BANCO BiG și BiGlobal TRADE – Mărcile naționale verbale anterioare BANCO BIG și figurativă anterioară BANCO BiG – Motiv relativ de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/30

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Banco de Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (EUROBIC)
      (Cauza T-125/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale EUROBIC - Mărcile Uniunii Europene figurative anterioare BiG, BANCO BiG și BiGlobal TRADE - Mărcile naționale verbale anterioare BANCO BIG și figurativă anterioară BANCO BiG - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2022/C 171/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Banco de Investimento Global, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: N. Lucas, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Banco BIC Português, SA (Lisabona) (reprezentant: P. Sousa e Silva, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2020 (cauza R 607/2019-1), privind o procedură de opoziție între Banco de Investimento Global și Banco BIC Português

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Banco de Investimento Global, SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 148, 26.4.2021.


title: Cauza C-136/22 P: Recurs introdus la 25 februarie 2022 de Debrégeas et associés Pharma (D & A Pharma) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 22 decembrie 2021 în cauza T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/21

      Recurs introdus la 25 februarie 2022 de Debrégeas et associés Pharma (D & A Pharma) împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 22 decembrie 2021 în cauza T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA
      (Cauza C-136/22 P)
      (2022/C 171/27)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Debrégeas et associés Pharma (D & A Pharma) (reprezentanți: N. Viguié, avocat, D. Krzisch, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Medicamente

         Concluzii

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 22 decembrie 2021 în cauza T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA.

            În consecință:

                  —

                  trimiterea spre rejudecare a cauzei la Tribunalul Uniunii Europene pentru ca EMA să își prezinte observațiile pe fond iar Tribunalul să se pronunțe pe fond.

            În cazul în care Curtea ar decide că dosarul este în stare de judecată și ar hotărî să nu îl trimită spre rejudecare la Tribunal:

                  —

                  admiterea concluziilor prezentate de reclamanta în primă instanță;

                  —

                  anularea deciziei prin care Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) a desființat grupul consultativ științific „Scientific Advisory Group on Psychiatry” din cadrul Comitetului pentru medicamente de uz uman (CHMP), revelată prin apelul public la manifestarea interesului pentru experții care urmează să devină membri ai grupurilor consultative permanente (SAG) ale EMA, din 5 mai 2021, și a comunicatului de presă al EMA din 5 mai 2021;

            În orice caz,

                  —

                  obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul nu putea reține, fără a săvârși o eroare de drept, precum și o eroare vădită de apreciere, că D & A nu ar avea un interes de a exercita acțiunea împotriva deciziei atacate, pentru motivul că o eventuală anulare a deciziei atacate nu i-ar aduce niciun beneficiu, în timp ce atingerea adusă situației D & A și în special drepturilor sale procedurale este deja certă, la fel ca și prejudiciul pe care aceasta l-ar obține din anularea deciziei atacate, în măsura în care:

                  —

                  D & A a formulat o acțiune împotriva deciziei din 6 iulie 2020 prin care a fost respinsă cererea sa de AIP [autorizație de introducere pe piață], în special pentru motivul neregularității procedurii care a condus la avizul CHMP pentru neconsultarea SAG Psihiatrie în cadrul procedurii de reexaminare (cererea nr. T-556-20);

                  —

                  desființarea SAG Psihiatrie o privează de o garanție procedurală în calitate de solicitantă a unei AIP pentru un medicament psihiatric.

            Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta invocă faptul că Tribunalul nu putea reține, fără a săvârși o eroare de drept, precum și o eroare vădită de apreciere, că interesul D & A de a exercita acțiunea nu este actual și cert, ci doar viitor și ipotetic, din moment ce D & A a formulat o acțiune împotriva deciziei din 6 iulie 2020 prin care a fost respinsă cererea sa de AIP, în special pentru motivul neregularității procedurii care a condus la avizul CHMP pentru neconsultarea SAG Psihiatrie în cadrul procedurii de reexaminare (cererea nr. T-556-20).


title: Cauza C-172/20 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2022 – WV/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) [Recurs – Funcție publică – Cerere de asistență – Statutul funcționarilor Uniunii Europene – Articolul 90 alineatele (1) și (2) – Ziua introducerii cererii – Decizie implicită de respingere a cererii – Reclamație – Introducere – Termen – Eroare scuzabilă]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/5

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2022 – WV/Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)
      (Cauza C-172/20 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Cerere de asistență - Statutul funcționarilor Uniunii Europene - Articolul 90 alineatele (1) și (2) - Ziua introducerii cererii - Decizie implicită de respingere a cererii - Reclamație - Introducere - Termen - Eroare scuzabilă)
      (2022/C 171/06)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: WV (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spáč, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer, abogado, și F.-M. Hislaire, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe WV la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza C-197/22: Acțiune introdusă la 11 martie 2022 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/22

      Acțiune introdusă la 11 martie 2022 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-197/22)
      (2022/C 171/28)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și E. Sanfrutos Cano, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  1)

                  constatarea faptului că, prin neadoptarea unor măsuri apte să asigure respectarea valorilor indicate în partea B din anexa I la Directiva 98/93/CE a Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind calitatea apei destinate consumului uman (JO 1998, L 330, 5.12.1998, p. 32),

                              —

                              în ceea ce privește nivelul concentrației de arsenic, în comuna Bagnoregio începând din 2018, în comuna Civitella d’Agliano în primul semestru 2018, în al doilea semestru 2019 și începând din 2020, cu excepția celui de al doilea semestru 2021, în comuna Fabrica di Roma în 2013 și începând din 2015, în comuna Farnese în 2013 și apoi începând din 2018, în comuna Ronciglione în 2013, în primul semestru 2018, în primul semestru 2019 și apoi începând din 2020, în comuna Tuscania începând din 2018, cu excepția primului semestru 2019, și

                              —

                              în ceea ce privește nivelul concentrației de fluorură, în comuna Bagnoregio din 2018 până în primul semestru 2019 și în comuna Fabrica di Roma în 2018, în primul semestru 2019 și în al doilea semestru 2021,

                        Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) coroborat cu anexa I partea B la Directiva 98/83/CE

                  2)

                  și că, prin neadoptarea de îndată a dispozițiilor necesare pentru a restabili calitatea apei în comunele Bagnoregio, Civitella d’Agliano, Fabrica di Roma, Farnese, Ronciglione și Tuscania în ceea ce privește nivelul concentrației de arsenic și în comunele Bagnoregio și Fabrica di Roma în ceea ce privește nivelul concentrației de fluorură, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Directiva 98/83/CE și

                  3)

                  obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv al acțiunii, Comisia susține că, întrucât nu a asigurat respectarea valorilor indicate în partea B din anexa I la directivă în ceea ce privește arsenicul și fluorura, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) coroborat cu anexa I la Directiva 98/83/CE. Mai precis, în raport cu concentrația de arsenic, această încălcare privește comuna Bagnoregio începând din 2018, comuna Civitella d’Agliano pentru primul semestru 2018, pentru al doilea semestru 2019 și începând din 2020, cu excepția celui de al doilea semestru 2021, comuna Fabrica di Roma pentru 2013 și începând din 2015, comuna Farnese pentru 2013 și apoi începând din 2018, comuna Ronciglione pentru 2013, pentru primul semestru 2018, pentru primul semestru 2019 și apoi începând din 2020, comuna Tuscania începând din 2018 până în prezent, cu excepția primului semestru 2019. Aceste încălcări sunt încă în desfășurare. În raport cu valoarea concentrației de fluorură, încălcarea obligației prevăzute la articolul 4 alineatul (1) coroborat cu anexa I la directivă privește comuna Bagnoregio din 2018 până în primul semestru 2019 și comuna Fabrica di Roma pentru 2018, pentru primul semestru 2019 și pentru al doilea semestru 2021.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv al acțiunii, Comisia consideră că, prin neadoptarea de îndată a dispozițiilor necesare pentru a restabili calitatea apei în comunele Bagnoregio, Civitella d’Agliano, Fabrica di Roma, Farnese, Ronciglione și Tuscania în ceea ce privește nivelul concentrației de arsenic și în comunele Bagnoregio și Fabrica di Roma în ceea ce privește nivelul concentrației de fluorură, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din directivă.


title: Cauza T-635/21: Ordonanța Tribunalului din 21 februarie 2022 – Carlings/EUIPO – Margarete Steiff (STUHF) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

      Ordonanța Tribunalului din 21 februarie 2022 – Carlings/EUIPO – Margarete Steiff (STUHF)
      (Cauza T-635/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2022/C 171/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Carlings AS (Billingstad, Norvegia) (reprezentante: V. Töbelmann și J. Haesemann, avocate)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Bosse și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Margarete Steiff GmbH (Giengen/Brenz, Germania) (reprezentant: U. Hildebrandt, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 iulie 2021 (cauza R 2024/2020-1) privind o procedură de opoziție între Margarete Steiff și Carlings

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului cauzei.

                  2)

                  Carlings AS și Margarete Steiff GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 471, 22.11.2021.


title: Cauza T-834/17: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – United Parcel Service/Comisia („Răspundere extracontractuală – Concurență – Piața serviciilor internaționale de curierat expres pentru livrarea coletelor mici în SEE – Concentrare – Decizie privind declararea concentrării ca fiind incompatibilă cu piața internă – Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului – Dreptul la apărare – Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor – Legătură de cauzalitate”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/24

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – United Parcel Service/Comisia
      (Cauza T-834/17) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Concurență - Piața serviciilor internaționale de curierat expres pentru livrarea coletelor mici în SEE - Concentrare - Decizie privind declararea concentrării ca fiind incompatibilă cu piața internă - Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului - Dreptul la apărare - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Legătură de cauzalitate”)
      (2022/C 171/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Géorgie, Statele Unite) (reprezentanți: A. Ryan, solicitor, F. Hoseinian, W. Knibbeler, A. Pliego Selie și F. Roscam Abbing, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, P. Berghe, M. Farley și R. Leupold Henning, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit ca urmare a nelegalității Deciziei C(2013) 431 a Comisiei din 30 ianuarie 2013 privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul COMP/M.6570 – UPS/TNT Express)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și o treime din cheltuielile de judecată efectuate de United Parcel Service, Inc.

                  3)

                  Obligă United Parcel Service să suporte două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 72, 26.2.2018.


title: Cauza C-634/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – A/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Trimitere preliminară – Recunoașterea calificărilor profesionale – Directiva 2005/36/CE – Domeniu de aplicare – Condiții de obținere a dreptului de exercitare autonomă a profesiei de medic în statul membru gazdă – Diplomă eliberată în statul membru de origine – Limitare a dreptului de a exercita profesia de medic la o perioadă de trei ani – Supraveghere de către un medic autorizat și realizare concomitentă a formării specializate de trei ani în medicină generală – Articolele 45 și 49 TFUE)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/13

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 3 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus – Finlanda) – A/Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
      (Cauza C-634/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Recunoașterea calificărilor profesionale - Directiva 2005/36/CE - Domeniu de aplicare - Condiții de obținere a dreptului de exercitare autonomă a profesiei de medic în statul membru gazdă - Diplomă eliberată în statul membru de origine - Limitare a dreptului de a exercita profesia de medic la o perioadă de trei ani - Supraveghere de către un medic autorizat și realizare concomitentă a formării specializate de trei ani în medicină generală - Articolele 45 și 49 TFUE)
      (2022/C 171/16)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A

         Cu participarea: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Dispozitivul

      Articolele 45 și 49 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun ca autoritatea competentă din statul membru gazdă să acorde unei persoane, în temeiul legislației naționale, un drept de a exercita profesia de medic care să fie limitat la o perioadă de trei ani și subordonat dublei condiții, pe de o parte, ca persoana interesată să se supună în exercitarea atribuțiilor sale îndrumării și supravegherii din partea unui medic autorizat și, pe de altă parte, ca persoana interesată să absolve, în aceeași perioadă, formarea specifică în medicină generală cu o durată de trei ani, pentru a putea obține dreptul de a exercita profesia de medic în mod autonom în statul membru gazdă, ținând seama de faptul că persoana interesată, care a urmat o formare medicală de bază în statul membru de origine, este titulară a titlului de calificare vizat, în ceea ce privește Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, la punctul 5.1.1 din anexa V la Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/55/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2013, dar nu a certificatului prevăzut în această dispoziție, care să ateste efectuarea unui stagiu profesional de un an impus de statul membru de origine ca o condiție suplimentară a calificărilor profesionale.

         (1)  JO C 44, 8.2.2021.


title: Cauza T-540/18: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – ASL Aviation Holdings și ASL Airlines (Ireland)/Comisia („Răspundere extracontractuală – Concurență – Piața serviciilor internaționale de curierat expres pentru livrarea coletelor mici în SEE – Concentrare – Decizie privind declararea concentrării ca fiind incompatibilă cu piața internă – Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului – Trimitere globală la alte înscrisuri – Motive sau critici invocate de un terț într-o altă cauză – Elemente de probă prezentate în replică – Lipsa justificării întârzierii – Inadmisibilitate – Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/24

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – ASL Aviation Holdings și ASL Airlines (Ireland)/Comisia
      (Cauza T-540/18) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Concurență - Piața serviciilor internaționale de curierat expres pentru livrarea coletelor mici în SEE - Concentrare - Decizie privind declararea concentrării ca fiind incompatibilă cu piața internă - Anularea deciziei printr-o hotărâre a Tribunalului - Trimitere globală la alte înscrisuri - Motive sau critici invocate de un terț într-o altă cauză - Elemente de probă prezentate în replică - Lipsa justificării întârzierii - Inadmisibilitate - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)
      (2022/C 171/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: ASL Aviation Holdings DAC (Swords, Irlanda), ASL Airlines (Ireland) Ltd (Swords) (reprezentanți: N. Travers, SC, H. Kelly, K. McKenna și. Scanlan, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, P. Berghe, M. Farley și R. Leupold Henning, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamantele l-ar fi suferit ca urmare a nelegalității Deciziei C(2013) 431 a Comisiei din 30 ianuarie 2013 privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul COMP/M.6570 – UPS/TNT Express)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă ASL Aviation Holdings DAC și ASL Airlines (Ireland) Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-46/22 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 martie 2022 – Esedra/Parlamentul („Măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de servicii – Servicii pentru copii preșcolari – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenței”)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 3 martie 2022 – Esedra/Parlamentul
      (Cauza T-46/22 R)
      („Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Servicii pentru copii preșcolari - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2022/C 171/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Esedra SRL (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Vastmans, avocată)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Pencheva și M. Kazek, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect, pe de o parte, suspendarea executării deciziei Parlamentului din 26 noiembrie 2021 de a atribui contractul de achiziții publice de servicii „Gestionare completă a unei instituții de îngrijire a copiilor preșcolari în clădirile Parlamentului European din Bruxelles, strada Wayenberg” unui alt ofertant și de a respinge oferta reclamantei și, pe de altă parte, obligarea Parlamentului să ia măsurile necesare pentru a suspenda efectele deciziei de atribuire sau ale contractului încheiat ca urmare a acestei decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-149/21: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – UGA Nutraceuticals/EUIPO – Vitae Health Innovation (VITADHA) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană – Marca verbală VITADHA – Marca spaniolă verbală anterioară VITANADH – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/31

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – UGA Nutraceuticals/EUIPO – Vitae Health Innovation (VITADHA)
      (Cauza T-149/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală VITADHA - Marca spaniolă verbală anterioară VITANADH - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2022/C 171/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: UGA Nutraceuticals Srl (Gubbio, Italia) (reprezentanți: M. Riva, J. Graffer și A. Ottolini, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vitae Health Innovation, SL (Montmeló, Spania) (reprezentant: E. Torner Lasalle, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 ianuarie 2021 (cauza R 2719/2019-4) privind o procedură de opoziție între Vitae Health Innovation și UGA Nutraceuticals

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă UGA Nutraceuticals Srl la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 10.5.2021.


title: Cauza T-636/19: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Chemours Netherlands /ECHA [„REACH – Substanțe care suscită o îngrijorare deosebită – Întocmirea unei liste de substanțe candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Decizie de identificare a acidului 2,3,3,3-tetrafluoro-2-(heptafluoropropoxy)propionic, a sărurilor și a halogenurilor sale de acil drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute pentru includerea în listă – Articolul 57 din Regulamentul nr. 1907/2006 – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/25

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Chemours Netherlands /ECHA
      (Cauza T-636/19) (1)

      („REACH - Substanțe care suscită o îngrijorare deosebită - Întocmirea unei liste de substanțe candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Decizie de identificare a acidului 2,3,3,3-tetrafluoro-2-(heptafluoropropoxy)propionic, a sărurilor și a halogenurilor sale de acil drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute pentru includerea în listă - Articolul 57 din Regulamentul nr. 1907/2006 - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate”)
      (2022/C 171/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Chemours Netherlands BV (Dordrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: R. Cana și E. Mullier, avocate)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: W. Broere, N. Herbatschek și M. Heikkilä, agenți, asistați de S. Raes, avocat)

         Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanţi: M. Bulterman, J. Langer și C. Schillemans, agenți), ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgia), ClientEarth (Londra, Regatul Unit), CHEM Trust Europe eV (Hamburg, Germania) (reprezentant: N. Angelet, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei ED/71/2019 a ECHA din 4 iulie 2019, intrată în vigoare la 16 iulie 2019, în măsura în care include acidul 2,3,3,3-tetrafluoro-2-(heptafluoropropoxy)propionic, sărurile și halogenurile sale de acil (precum și izomerii și combinațiile de izomeri ale acestora) în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială 13/vol. 60, p. 3)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Chemours Netherlands BV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) și de ClientEarth AISBL, ClientEarth și CHEM Trust Europe eV.

                  3)

                  Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-171/21: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Ubisoft Entertainment/EUIPO – Huawei Technologies (FOR HONOR) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative FOR HONOR – Marca Uniunii Europene verbală anterioară HONOR – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/32

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Ubisoft Entertainment/EUIPO – Huawei Technologies (FOR HONOR)
      (Cauza T-171/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative FOR HONOR - Marca Uniunii Europene verbală anterioară HONOR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2022/C 171/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ubisoft Entertainment (Carentoir, Franța) (reprezentant: J.-B. Bourgeois, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: L. Lapinskaite și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, China)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 ianuarie 2021 (cauza R 1297/2020-4) privind o procedură de opoziție între Huawei Technologies și Ubisoft Entertainment

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Ubisoft Entertainment la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 228, 14.6.2021.


title: Cauza T-806/19: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Govern d’Andorra/EUIPO (Andorra) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Andorra – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/26

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Govern d’Andorra/EUIPO (Andorra)
      (Cauza T-806/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Andorra - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2022/C 171/32)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Govern d’Andorra (Andorra la Vella, Andorra) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și A. Crawcour, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 august 2019 (cauza R 737/2018-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Andorra ca marcă a Uniuni Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Govern d’Andorra la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza T-72/22: Acțiune introdusă la 4 februarie 2022 – Interneto žiniasklaidos asociacija și alții/Comisia

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/41

      Acțiune introdusă la 4 februarie 2022 – Interneto žiniasklaidos asociacija și alții/Comisia
      (Cauza T-72/22)
      (2022/C 171/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Interneto žiniasklaidos asociacija (Vilnius, Lituania), All Media Lithuania UAB (Vilnius), All Media Radijas UAB (Vilnius) (reprezentant: K. Kačerauskas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea cererii ca fiind admisibilă și fondată;

                  —

                  anularea în totalitate a scrisorii contestate;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă un motiv.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe evaluarea necorespunzătoare a informației furnizate de reclamante și omisiunea de a investiga împrejurările descrise în plângere, care a fost depusă de reclamante la Comisie la 21 iunie 2020 cu privire la ajutorul de stat ilegal acordat de organismul public lituanian de radio și televiziune – VšĮ „Lietuvos Nacionalinis Radijas ir Televizija”, cu diligența necesară, ceea ce a avut drept rezultat neglijarea completă a situației de fapt și erori de drept în scrisoarea adoptată de Comisie. Această omisiune constituie încălcarea unei norme fundamentale de procedură și a dispozițiilor materiale care reglementează mecanismul de control al ajutoarelor de stat prevăzut la articolul 107 alineatul (1) și la articolul 108 alineatul (3) TFUE. În special, evaluarea necorespunzătoare efectuată de Comisie este pusă în evidență de următoarele vicii care afectează scrisoarea:

                              (i)

                              Comisia nu a analizat și nu a comparat compatibilitatea schemei de ajutor existente anterior datei de 10 decembrie 1994 cu schema existentă după modificările Legii privind radio-televiziunea națională lituaniană (denumită în continuare „Legea privind LRT”) efectuate în 2015 și în 2020, cu diligența necesară și la standardul legal necesar, și prin urmare, a săvârșit o încălcare a unei norme fundamentale de procedură;

                              (ii)

                              Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (1) și articolul 108 alineatul (3) TFUE, întrucât nu a recunoscut că modificările Legii privind LRT, efectuate în 2015 și în 2020, constituie modificări aduse măsurii de ajutor de stat, care ar trebui efectuate în coordonare cu Comisia;

                              (iii)

                              Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (1) și articolul 108 alineatul (3) TFUE, întrucât nu a recunoscut că modificările Legii privind LRT, efectuate în 2020, constituie modificări ale măsurii de ajutor de stat, care ar trebui efectuate în coordonare cu Comisia.


title: Cauza T-134/20: Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Huhtamaki/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente referitoare la o investigație în materia ajutoarelor de stat – Soluții fiscale anticipate – Refuz al accesului – Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț – Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Prezumție generală de confidențialitate – Lipsa caracterului irefragabil – Obligația de motivare”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/26

      Hotărârea Tribunalului din 2 martie 2022 – Huhtamaki/Comisia
      (Cauza T-134/20) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o investigație în materia ajutoarelor de stat - Soluții fiscale anticipate - Refuz al accesului - Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale ale unui terț - Excepție referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Prezumție generală de confidențialitate - Lipsa caracterului irefragabil - Obligația de motivare”)
      (2022/C 171/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Huhtamaki Sàrl (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentanți: M. Struys și F. Pili, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și A. Spina, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei C(2019) 9417 final a Comisiei din 18 decembrie 2019 de respingere a cererii de confirmare a accesului la documente referitoare la o investigație în materie de ajutoare formulate de reclamantă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială 1/vol.03, p.76).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2019) 9417 final a Comisiei din 18 decembrie 2019 de respingere a cererii de confirmare a accesului la documente referitoare la o investigație în materie de ajutoare formulate de Huhtamaki Sàrl în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială 1/vol.03, p.76).

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-177/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – „Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft/Vas Megyei Kormányhivatal [Trimitere preliminară – Principii ale dreptului Uniunii – Supremație – Efect direct – Cooperare loială – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Articolul 63 TFUE – Obligații ale unui stat membru care decurg dintr-o hotărâre preliminară – Interpretarea de către Curte într-o hotărâre preliminară a unei norme a dreptului Uniunii – Obligația de a asigura efectul deplin al dreptului Uniunii – Obligația unei instanțe naționale de a lăsa neaplicată o reglementare națională contrară dreptului Uniunii, astfel cum a fost interpretat de Curte – Decizie administrativă rămasă definitivă în lipsa unei căi de atac jurisdicționale – Principiile echivalenței și efectivității – Răspunderea statului membru]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/6

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – „Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft/Vas Megyei Kormányhivatal
      (Cauza C-177/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Principii ale dreptului Uniunii - Supremație - Efect direct - Cooperare loială - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Articolul 63 TFUE - Obligații ale unui stat membru care decurg dintr-o hotărâre preliminară - Interpretarea de către Curte într-o hotărâre preliminară a unei norme a dreptului Uniunii - Obligația de a asigura efectul deplin al dreptului Uniunii - Obligația unei instanțe naționale de a lăsa neaplicată o reglementare națională contrară dreptului Uniunii, astfel cum a fost interpretat de Curte - Decizie administrativă rămasă definitivă în lipsa unei căi de atac jurisdicționale - Principiile echivalenței și efectivității - Răspunderea statului membru)
      (2022/C 171/07)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Grossmania” Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft

         Pârâtă: Vas Megyei Kormányhivatal

         Dispozitivul

      Dreptul Uniunii, în special articolul 4 alineatul (3) TUE și articolul 267 TFUE, trebuie interpretat în sensul că o instanță națională sesizată cu o acțiune împotriva unei decizii de respingere a unei cereri de reînscriere a drepturilor de uzufruct stinse de plin drept și radiate din cartea funciară în temeiul unei reglementări naționale incompatibile cu articolul 63 TFUE, astfel cum a fost interpretat de Curte într-o hotărâre preliminară, este obligată:

                  —

                  să lase neaplicată această reglementare și

                  —

                  sub rezerva unor obstacole obiective și legitime, în special de ordin juridic, să someze autoritatea administrativă competentă să procedeze la reînscrierea drepturilor de uzufruct, chiar dacă radierea acestor drepturi nu a fost contestată în justiție în termenele legale și, prin urmare, a rămas definitivă în conformitate cu dreptul național.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza C-60/21: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 martie 2022 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 45 TFUE – Articolul 28 din Acordul privind Spațiul Economic European – Libera circulație a lucrătorilor – Fiscalitate directă – Impozit pe venit – Deduceri – Pensii de întreținere – Egalitate de tratament – Discriminare între contribuabil rezidenți și nerezidenți)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/14

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 martie 2022 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
      (Cauza C-60/21) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 45 TFUE - Articolul 28 din Acordul privind Spațiul Economic European - Libera circulație a lucrătorilor - Fiscalitate directă - Impozit pe venit - Deduceri - Pensii de întreținere - Egalitate de tratament - Discriminare între contribuabil rezidenți și nerezidenți)
      (2022/C 171/17)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și V. Uher, agenți)

         Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, P. Cottin și S. Baeyens, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Refuzând deducerea pensiilor de întreținere sau a capitalurilor care înlocuiesc aceste pensii și a pensiilor complementare din venitul impozabil debitorilor pensiei nerezidenți în Belgia și care percep mai puțin de 75 % din veniturile lor profesionale în acest stat, care nu pot beneficia de aceeași deducere în statul lor membru de reședință din cauza cuantumului redus al veniturilor lor impozabile în acest stat, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al articolului 28 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992.

                  2)

                  Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 98, 22.3.2021.


title: Cauza T-115/22: Acțiune introdusă la 2 martie 2022 – Belshyna/Consiliul

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/42

      Acțiune introdusă la 2 martie 2022 – Belshyna/Consiliul
      (Cauza T-115/22)
      (2022/C 171/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Belshyna AAT (Bobruisk, Belarus) (reprezentanți: N. Tuominen și L. Engelen, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/2125 a Consiliului din 2 decembrie privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/214 al Consiliului din 2 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (2) (denumite în continuare „actele atacate”); și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei pentru această acțiune.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că, prin includerea reclamantei în anexele la actele atacate, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Mai precis, reclamanta susțină că actele atacate furnizează motive nesusținute, incorecte în fapt și nefondate pentru desemnarea acesteia. În plus, motivele insuficiente furnizate nu demonstrează o legătură materială suficientă cu conținutul actelor.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate nu au respectat standardul de probă necesar pentru adoptarea unor sancțiuni individuale. Prin încercarea de a utiliza măsuri individuale pentru atingerea obiectivului de a restricționa activitățile comerciale și profiturile unei întreprinderi de stat străine, Consiliul a aplicat o măsură nelegală.

         (1)  JO L 430 I, p. 16.

         (2)  JO L 430 I, p. 1.


title: Cauza C-183/21: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Saarbrücken – Germania) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Mărci – Directiva (UE) 2015/2436 – Articolul 19 – Utilizare serioasă a unei mărci – Sarcina probei – Cerere de decădere pentru neutilizare – Normă procedurală națională care obligă solicitantul să efectueze o căutare pe piață privind utilizarea mărcii]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/14

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 10 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Saarbrücken – Germania) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding GmbH & Co. KG
      (Cauza C-183/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Mărci - Directiva (UE) 2015/2436 - Articolul 19 - Utilizare serioasă a unei mărci - Sarcina probei - Cerere de decădere pentru neutilizare - Normă procedurală națională care obligă solicitantul să efectueze o căutare pe piață privind utilizarea mărcii)
      (2022/C 171/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Saarbrücken

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Dispozitivul

      Articolul 19 din Directiva (UE) 2015/2436 a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2015 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că se opune unei norme procedurale a unui stat membru care, în cadrul unei proceduri având ca obiect o cerere de decădere pentru neutilizarea unei mărci, impune reclamantului să efectueze o căutare pe piață cu privire la eventuala utilizare a acestei mărci de către titularul său și să prezinte în această privință, în măsura posibilului, observații întemeiate în susținerea cererii sale.

         (1)  JO C 228, 14.6.2021.


title: Cauza C-205/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austria) – NE/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld (Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Detașare de lucrători – Directiva 2014/67/UE – Articolul 20 – Sancțiuni – Proporționalitate – Efect direct – Principiul supremației dreptului Uniunii)

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/6

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austria) – NE/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld
      (Cauza C-205/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Detașare de lucrători - Directiva 2014/67/UE - Articolul 20 - Sancțiuni - Proporționalitate - Efect direct - Principiul supremației dreptului Uniunii)
      (2022/C 171/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Recurent: NE

         Autoritate intimată: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         cu participarea: Finanzpolizei Team 91

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 20 din Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne („Regulamentul IMI”), în măsura în care impune ca sancțiunile pe care le prevede să fie proporționale, are efect direct și poate fi astfel invocat de particulari în fața instanțelor naționale împotriva unui stat membru care l-a transpus în mod incorect.

                  2)

                  Principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că impune autorităților naționale obligația de a lăsa neaplicată o reglementare națională din care o parte este contrară cerinței proporționalității sancțiunilor, prevăzută la articolul 20 din Directiva 2014/67, numai în măsura necesară pentru a permite aplicarea unor sancțiuni proporționale.

         (1)  JO C 348, 19.10.2020.


title: Cauza T-184/21: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO – Schuju (Хозяин) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Хозяин – Marca națională figurativă anterioară хозяюшка – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/32

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO – Schuju (Хозяин)
      (Cauza T-184/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Хозяин - Marca națională figurativă anterioară хозяюшка - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 171/42)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Germania) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peter Schuju (Borchen, Germania) (reprezentant: K. Borstel, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 decembrie 2020 (cauza R 2729/2019-1) privind o procedură de declarare a nulității între M. Schuju și Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 242, 21.6.2021.


title: Cauza C-247/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2022 [cerere de decizie preliminară formulată de Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Regatul Unit] – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară – Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre – Articolul 21 TFUE – Directiva 2004/38/CE – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 16 – Copil care este resortisant al unui stat membru și locuiește în alt stat membru – Drept de ședere derivat al părintelui care asigură îngrijirea acestui copil – Cerința deținerii unor asigurări medicale complete – Copil care dispune de un drept de ședere permanentă pentru o parte dintre perioadele vizate]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/7

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2022 [cerere de decizie preliminară formulată de Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Regatul Unit] – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Cauza C-247/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 16 - Copil care este resortisant al unui stat membru și locuiește în alt stat membru - Drept de ședere derivat al părintelui care asigură îngrijirea acestui copil - Cerința deținerii unor asigurări medicale complete - Copil care dispune de un drept de ședere permanentă pentru o parte dintre perioadele vizate)
      (2022/C 171/09)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Appeal Tribunal (Northern Ireland)

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: VI

         Intimată: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 21 TFUE și articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretate în sensul că nici copilul, cetățean al Uniunii, care a dobândit un drept de ședere permanentă, nici părintele care asigură în fapt îngrijirea acestuia nu sunt obligați să dețină asigurări medicale complete, în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (b) din această directivă, pentru a-și păstra dreptul de ședere în statul gazdă.

                  2)

                  Articolul 21 TFUE și articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/38 trebuie interpretate în sensul că, în ceea ce privește perioadele situate înainte ca un copil, cetățean al Uniunii, să fi dobândit un drept de ședere permanentă în statul gazdă, atât acest copil, atunci când se solicită pentru el un drept de ședere în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (b) menționat, cât și părintele care asigură în fapt îngrijirea sa trebuie să dețină asigurări medicale complete, în sensul acestei directive.

         (1)  JO C 313, 21.9.2020.


title: Cauza T-185/21: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO– Schuju (Хозяйка) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene verbală Хозяйка – Marca națională figurativă anterioară хозяюшка – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/33

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO– Schuju (Хозяйка)
      (Cauza T-185/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Хозяйка - Marca națională figurativă anterioară хозяюшка - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2022/C 171/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Germania) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Eberl și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Peter Schuju (Borchen, Germania) (reprezentant: K. Borstel, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2020 (cauza R 2717/2019-1), privind o procedură de declarare a nulității între domnul Schuju și Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 242, 21.6.2021.


title: Cauza T-116/22: Acțiune introdusă la 3 martie 2022 – Belavia/Consiliul

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/42

      Acțiune introdusă la 3 martie 2022 – Belavia/Consiliul
      (Cauza T-116/22)
      (2022/C 171/58)
      Limba de procedură: engleză

         Părțile

         Reclamantă: Belavia – Belarusian Airlines AAT (Minsk, Belarus) (reprezentanți: N. Tuominen și L. Engelen, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/2125 a Consiliului din 2 decembrie privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/214 al Consiliului din 2 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (2) (denumite în continuare „actele atacate”); și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei pentru această acțiune.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că, prin invocarea motivelor incorecte în fapt prevăzute în actele atacate pentru a o desemna pe reclamantă, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Acest lucru este confirmat de faptul că efectiv reclamanta însăși a furnizat Consiliului informații detaliate care infirmau motivele pe care se întemeia desemnarea anterioară a acesteia, după ce a luat cunoștință de publicarea unor știri false conținând astfel de informații.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate nu au respectat standardul de probă necesar pentru adoptarea unor sancțiuni individuale. Prin încercarea de a utiliza măsuri individuale pentru atingerea obiectivului de a restricționa activitățile comerciale și profiturile unei întreprinderi de stat străine, Consiliul a aplicat o măsură nelegală.

         (1)  JO L 430 I, p. 16.

         (2)  JO L 430 I, p. 1.


title: Cauza C-821/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n°2 de Fuengirola (Spania) la 24 decembrie 2021 – NM/Club La Costa (UK) PLC, sucursala din Spania, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD şi European Resorts & Hotels SL

text:
               25.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no2 de Fuengirola (Spania) la 24 decembrie 2021 – NM/Club La Costa (UK) PLC, sucursala din Spania, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD şi European Resorts & Hotels SL
      (Cauza C-821/21)
      (2022/C 171/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia no2 de Fuengirola

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: NM

         Pârâte: Club La Costa (UK) PLC, sucursala din Spania, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD și European Resorts & Hotels SL

         Întrebările preliminare

      În ceea ce privește Regulamentul (UE) 1215/2012 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012:

                  1)

                  În cazul contractelor încheiate de consumatori, cărora li se aplică articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul Bruxelles I, este compatibilă cu acest regulament interpretarea expresiei „cealaltă parte la contract”, utilizată în cuprinsul dispoziției menționate, în sensul că include numai persoana care a semnat contractul, astfel încât nu poate include alte persoane fizice sau juridice diferite de cele care au semnat efectiv contractul?

                  2)

                  În cazul în care expresia „cealaltă parte la contract” este interpretată în sensul că include numai persoana care a semnat efectiv contractul, în situațiile în care atât consumatorul, cât și „cealaltă parte la contract” au domiciliul în afara Spaniei, este compatibilă cu articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul Bruxelles I o interpretare potrivit căreia competența internațională a instanțelor spaniole nu poate fi stabilită din cauza faptului că grupul de întreprinderi căreia îi aparține „cealaltă parte la contract” este format din întreprinderi cu sediul în Spania care nu au participat la semnarea contractului sau care au semnat alte contracte decât cel a cărui nulitate se solicită?

                  3)

                  În cazul în care „cealaltă parte la contract”, la care se referă articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul Bruxelles I, dovedește că domiciliul său, în sensul articolului 63 alineatul (2) din acesta, este în Regatul Unit, este compatibilă cu dispoziția menționată o interpretare potrivit căreia domiciliul astfel stabilit determină opțiunea care poate fi exercitată în conformitate cu articolul 18 alineatul (1)? De asemenea, este compatibilă cu dispoziția menționată o interpretare în sensul că aceasta nu stabilește o simplă „prezumție de fapt”, că prezumția nu este răsturnată dacă „cealaltă parte la contract” desfășoară activități în afara jurisdicției de la domiciliul său și că nu este în sarcina „celeilalte părți la contract” să dovedească faptul că există o corelație între domiciliul său, stabilit în conformitate cu dispoziția menționată, și locul în care își desfășoară activitatea?

            În ceea ce privește Regulamentul (CE) 593/2008 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008:

                  4)

                  În cazul contractelor încheiate de consumatori, cărora li se aplică Regulamentul Roma I, este compatibilă cu articolul 3 din acest regulament o interpretare în sensul că sunt valide și aplicabile clauzele prin care se determină legea aplicabilă, care sunt inserate în „condițiile generale” ale contractului semnat între părți sau sunt incluse într-un act separat la care se face trimitere expresă în contract și cu privire la care se dovedește că a fost pus la dispoziția consumatorului?

                  5)

                  În cazul contractelor încheiate de consumatori, cărora li se aplică Regulamentul Roma I, este compatibilă cu articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menționat o interpretare în sensul că acesta poate fi invocat atât de consumator, cât și de cealaltă parte la contract?

                  6)

                  În cazul contractelor încheiate de consumatori, cărora li se aplică Regulamentul Roma I, este compatibilă cu articolul 6 alineatul (1) din acest regulament o interpretare în sensul că, în ipoteza în care sunt îndeplinite condițiile stabilite în dispoziția respectivă, legea la care se face referire în cuprinsul său prevalează în toate cazurile asupra legii menționate la articolul 6 alineatul (3), chiar dacă aceasta din urmă ar putea fi mai favorabilă consumatorului în situația concretă?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (Bruxelles I) (JO 2012, L 351, p. 1)

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (JO 2008, L 177, p. 6)