title: Cauza C-527/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 25 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – procedură inițiată de Boston Scientific Ltd (Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală și industrială – Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente – Regulamentul (CE) nr. 469/2009 – Domeniu de aplicare – Dispozitiv medical care încorporează, ca parte integrantă, o substanță care, în cazul în care este utilizată separat, poate fi considerată un medicament – Directiva 93/42/CEE – Articolul 1 alineatul (4) – Noțiunea „procedură de autorizare administrativă”)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/8

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 25 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundespatentgericht – Germania) – procedură inițiată de Boston Scientific Ltd
      (Cauza C-527/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală și industrială - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Domeniu de aplicare - Dispozitiv medical care încorporează, ca parte integrantă, o substanță care, în cazul în care este utilizată separat, poate fi considerată un medicament - Directiva 93/42/CEE - Articolul 1 alineatul (4) - Noțiunea „procedură de autorizare administrativă”)
      (2019/C 4/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundespatentgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: LN

         cu participare: Deutsches Patent- und Markenamt

         Dispozitivul

      Articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că o procedură de autorizare prealabilă, în temeiul Directivei 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007, a unui dispozitiv care încorporează, ca parte integrantă, o substanță, în sensul articolului 1 alineatul (4) din această directivă, cu modificările ulterioare, nu poate fi asimilată, în vederea aplicării acestui regulament, unei proceduri de autorizare a introducerii pe piață a acestei substanțe în temeiul Directivei 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, chiar dacă substanța menționată ar fi făcut obiectul evaluării prevăzute la punctul 7.4 primul și al doilea paragraf din anexa I la Directiva 93/42, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/47.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-622/18: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2018 – EN (Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.) /Comisia

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/32

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2018 – EN (1)/Comisia
      (Cauza T-622/18)
      (2019/C 4/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: EN (2) (reprezentant: E. Metodieva, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 12 decembrie 2017 a comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/323/16 – Investigatori (AD 7) în următoarele domenii: 1. Investigatori: cheltuieli ale Uniunii Europene, combaterea corupției; 2. Investigatori: vămi și comerț, tutun și mărfuri contrafăcute, de a nu include numele reclamantului pe lista de rezervă pentru primul profil al concursului respectiv;

                  —

                  anularea în totalitate a deciziei EPSO din 10 iulie 2018 de respingere a plângerii depuse de reclamant în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor, referitoare la decizia comisiei de evaluare a EPSO de a nu-l include în lista de rezervă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de despăgubiri către reclamant pentru repararea pierderii beneficiului care a rezultat din neincluderea sa în lista de rezervă menționată;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în cadrul asistenței sale juridice și al reprezentării sale anterior și în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe comportamentul pretins inadecvat al unuia dintre membrii comisiei, ceea ce ar fi avut drept rezultat faptul că reclamantul nu a fost examinat în mod corect.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe pretinsa lipsă de imparțialitate din partea unuia dintre membrii comisiei pentru concursul respectiv.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o pretinsă lipsă de competență a evaluatorilor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că regimul lingvistic nu ar fi fost respectat în cadrul concursului respectiv.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe anumite neregularități care ar fi afectat studiul de caz în cadrul concursului respectiv.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o pretinsă încălcare a principiilor egalității și echității de tratament care ar fi rezultat ca urmare a duratei excesive a concursului în cauză, care s-a desfășurat pe o durată de o lună.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea reclamantului ar fi insuficient motivată.

         (1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

         (2)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.


title: Cauza C-528/17: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 25 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče – Slovenia) – Milan Božičevič Ježovnik/Republica Slovenia (Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 143 alineatul (1) litera (d) – Scutirea de TVA la import – Import urmat de o livrare intracomunitară – Risc de fraudă fiscală – Buna-credință a persoanei impozabile importatoare și furnizoare – Apreciere – Obligația de diligență a persoanei impozabile importatoare și furnizoare)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/8

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 25 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče – Slovenia) – Milan Božičevič Ježovnik/Republica Slovenia
      (Cauza C-528/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 143 alineatul (1) litera (d) - Scutirea de TVA la import - Import urmat de o livrare intracomunitară - Risc de fraudă fiscală - Buna-credință a persoanei impozabile importatoare și furnizoare - Apreciere - Obligația de diligență a persoanei impozabile importatoare și furnizoare)
      (2019/C 4/11)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Vrhovno sodišče

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Milan Božičevič Ježovnik

         Intimată: Republica Slovenia

         Dispozitivul

      Articolul 143 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/69/CE a Consiliului din 25 iunie 2009, trebuie interpretat în sensul că, în împrejurările în care persoana impozabilă importatoare și furnizoare a beneficiat de o scutire de taxa pe valoarea adăugată la import în temeiul unei autorizații emise în urma unui control prealabil de către autoritățile vamale competente pe baza elementelor de probă furnizate de această persoană impozabilă, aceasta nu este obligată să achite TVA-ul a posteriori, atunci când, cu ocazia unui control ulterior, se dovedește că nu erau întrunite condițiile materiale ale scutirii, cu excepția cazului în care se stabilește, în lumina unor elemente obiective, că persoana impozabilă respectivă știa sau ar fi trebuit să știe că livrările subsecvente importurilor în discuție erau implicate într-o fraudă comisă de persoana care a achiziționat bunurile și că ea nu a luat toate măsurile rezonabile care îi stăteau în putere pentru a evita frauda respectivă, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-627/18: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2018 – ZK/Comisia

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/34

      Acțiune introdusă la 19 octombrie 2018 – ZK/Comisia
      (Cauza T-627/18)
      (2019/C 4/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: ZK (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:
      Să declare și să dispună:

                  —

                  anularea deciziei de confirmare din 1 februarie 2018 a comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/323/16 de a nu înscrie numele reclamantei pe lista candidaților admiși;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei de confirmare din 12 decembrie 2017 a comisiei de evaluare din cadrul concursului;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolului 30 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) și a articolului 3 din anexa III la acesta și, pe de altă parte, încălcarea normelor care reglementează organizarea probelor de concurs. În această privință, reclamanta invocă în special faptul că nu ar fi fost audiată decât de doi membri ai comisiei în cadrul interviurilor sale, iar nu de comisia compusă din președintă și din șase membri. Pe de altă parte, ea arată că președinta nu ar fi participat la lucrările comisiei decât în calitate de simplă observatoare, ceea ce ar constitui de asemenea o încălcare a dispozițiilor statutului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și nediscriminării de care ar fi afectată decizia atacată în speță, ca urmare a lipsei stabilității comisiei și a apelării la corectori de sprijin care nu au urmat o pregătire specifică corectorilor.


title: Cauza T-623/18: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2018 – EO (Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.) /Comisia

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/33

      Acțiune introdusă la 13 octombrie 2018 – EO (1)/Comisia
      (Cauza T-623/18)
      (2019/C 4/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: EO (2) (reprezentant: E. Metodieva, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 12 decembrie 2017 a comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AD/323/16 – Investigatori (AD 7) în următoarele domenii: 1. Investigatori: cheltuieli ale Uniunii Europene, combaterea corupției; 2. Investigatori: vămi și comerț, tutun și mărfuri contrafăcute, de a nu include numele reclamantei pe lista de rezervă pentru primul profil al concursului respectiv;

                  —

                  anularea în totalitate a deciziei EPSO din 9 iulie 2018 de respingere a reclamației depuse de reclamantă în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor, referitoare la decizia comisiei de evaluare a EPSO de a nu o include în lista de rezervă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata de despăgubiri către reclamantă pentru repararea pierderii beneficiului care a rezultat din neincluderea sa în lista de rezervă menționată;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul asistenței sale juridice și al reprezentării sale anterior și în cursul procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive și, în plus, invocă toate argumentele enumerate în cadrul plângerii depuse de aceasta în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe comportamentul pretins inadecvat al unuia dintre membrii comisiei, ceea ce ar fi avut drept rezultat faptul că reclamanta nu a fost examinată în mod corect.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe pretinsa lipsă de imparțialitate din partea unuia dintre membrii comisiei pentru concursul respectiv.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o pretinsă lipsă de competență a evaluatorilor.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că regimul lingvistic nu ar fi fost respectat în cadrul concursului respectiv.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe anumite neregularități care ar fi afectat studiul de caz în cadrul concursului respectiv.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o pretinsă încălcare a principiilor egalității și echității de tratament care ar fi rezultat ca urmare a duratei excesive a concursului în cauză, care s-a desfășurat pe o durată de o lună.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că evaluarea reclamantei ar fi insuficient motivată.

         (1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

         (2)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.


title: Cauza C-655/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad – Varna (Bulgaria) la 19 octombrie 2018 – Mitnitsa Varna/„Schenker” EOOD

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad – Varna (Bulgaria) la 19 octombrie 2018 – Mitnitsa Varna/„Schenker” EOOD
      (Cauza C-655/18)
      (2019/C 4/22)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad – Varna

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Mitnitsa Varna

         Intimată:„Schenker” EOOD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 242 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii trebuie să fie interpretat în sensul că furtul mărfurilor plasate în regim de antrepozit vamal, în împrejurările specifice din litigiul principal, reprezintă o sustragere din regimul de antrepozit vamal care determină aplicarea unei sancțiuni pecuniare titularului autorizației, pentru încălcarea normelor vamale?

                  2)

                  Impunerea plății contravalorii mărfurilor care constituie obiectul încălcării vamale – în speță, sustragerea din regimul de antrepozit vamal – are caracterul unei sancțiuni administrative în conformitate cu articolul 42 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii și o dispoziție națională care reglementează o astfel de plată este admisibilă, pe lângă aplicarea sancțiunii pecuniare? Această reglementare corespunde criteriilor de eficiență, proporționalitate și efect de descurajare prevăzute la articolul 42 alineatul (1) a doua teză din regulament în ceea ce privește sancțiunile pentru încălcarea dispozițiilor de drept vamal al Uniunii?

         (1)  JO 2013, L 269, p. 1.


title: Cauza T-634/18: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Geske/EUIPO (revolutionary air pulse technology)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/35

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2018 – Geske/EUIPO (revolutionary air pulse technology)
      (Cauza T-634/18)
      (2019/C 4/46)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: André Geske (Lübbecke, Germania) (reprezentant: R. Albrecht, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „revolutionary air pulse technology” – cererea de înregistrare nr. 17 025 231

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2018 în cauza R 2721/2017-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată aferente procedurii din fața camerei de recurs a EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-640/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – Intercontact Budapest/CdT

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/35

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – Intercontact Budapest/CdT
      (Cauza T-640/18)
      (2019/C 4/47)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: Subasicz É., avocat)

         Pârât: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  cu titlu principal, să stabilească dacă notele care au fost atribuite diferiților ofertanți sunt realiste prin compararea ofertelor transmise și dacă sunt conforme cu principiile egalității de tratament, nediscriminării, proporționalității și transparenței;

                  —

                  cu titlu subsidiar, să constate că interpretarea juridică efectuată de pârâtă este eronată în contextul articolului 113 alineatul (3) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului și că publicitatea prețurilor propuse de participanții la cererea de ofertă nu este contrară regulamentului susmenționat;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, să anuleze rezultatul procedurii pârâtei cu privire la lotul nr. 12 aferent anunțului de participare FL/FIN17, precum și procedura de achiziții cu privire la acest lot;

                  —

                  cu titlu și mai subsidiar, să constate care este actul de procedură (actul juridic în vigoare) a cărui publicare declanșează termenul acțiunii prevăzute la articolul 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cadrul procedurii de achiziții publice care face obiectul prezentei acțiuni;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament, nediscriminării, proporționalității și transparenței, întrucât pârâta, în procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice susmenționate, a aplicat evaluări diferite ofertanților (1).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere, întrucât pârâta nu a comunicat reclamantei informațiile pe care aceasta le-a solicitat în cadrul procedurilor de achiziții publice (2).

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat Directiva Uniunii privind achizițiile publice, omițând să indice termenele acțiunii, limitând, prin urmare, posibilitatea de introducere a acțiunii (3).

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a împiedicat-o pe reclamantă să își exercite dreptul de a formula o acțiune împotriva unei instituții a Uniunii (4).

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65), considerentele (1) și (90).

         (2)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1), articolul 113.

         (3)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65), anexa V, partea D, punctul 16.

         (4)  Articolul 263 al șaselea paragraf din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene.


title: Cauza T-642/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/36

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)
      (Cauza T-642/18)
      (2019/C 4/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Germania) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală DermoFaes Atopimed – Cererea de înregistrare nr. 15 069 396

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 iulie 2018 în cauza R 1365/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea opoziției și respingerea cererii contestate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientului, la plata cheltuielilor de judecată aferente acțiunii și procedurii în fața EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-644/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/37

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – August Wolff/EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (Cauza T-644/18)
      (2019/C 4/49)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Germania) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală DermoFaes Atopiderm – Cerere de înregistrare nr. 15 069 438

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 iulie 2018 în cauza R 1305/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea opoziției și respingerea cererii contestate;

                  —

                  obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a intervenientului, la plata cheltuielilor de judecată aferente acțiunii și procedurii în fața EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-649/18: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – ruwido austria/EUIPO (transparent pairing)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/38

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2018 – ruwido austria/EUIPO (transparent pairing)
      (Cauza T-649/18)
      (2019/C 4/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austria) (reprezentant: A. Ginzburg, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale transparent pairing – cererea de înregistrare nr. 16 581 118

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 august 2018 în cauza R 2487/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  lipsa motivării deciziei atacate;

                  —

                  interpretarea eronată pe fond a semnului solicitat.


title: Cauza T-651/18: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – Balani Balani și alții/EUIPO – Play Hawkers (HAWKERS)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/39

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – Balani Balani și alții/EUIPO – Play Hawkers (HAWKERS)
      (Cauza T-651/18)
      (2019/C 4/51)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamanți: Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani și Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria, Spania) (reprezentant: A. Díaz Marrero, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Play Hawkers, SL (Elche, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanții

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative HAWKERS/cererea de înregistrare nr. 15 746 209

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 2 august 2018 în cauza R 396/2018-2

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și dispunerea faptului că, marca solicitată nr. 15 746 209 admisă în parte, să fie admisă și pentru restul produselor solicitate: ceasuri de mână, cronografe (ceasuri); cronometre; bijuterii; bijuterii fantezie; articole de bijuterii fantezie; bijuterii, inclusiv bijuterii fantezie și bijuterii false; articole de ceasornicărie; orologerie, cutii de ceasuri,

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-652/18: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – Porus/EUIPO (oral Dialysis)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/39

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – Porus/EUIPO (oral Dialysis)
      (Cauza T-652/18)
      (2019/C 4/52)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Porus GmbH (Monheim am Rhein, Germania) (reprezentant: C. Weil, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „oral Dialysis” – cererea de înregistrare nr. 16 774 259

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 septembrie 2018 în cauza R 1375/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea acțiunii;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea Art. 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-656/18: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2018 – Jareš Procházková a Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/40

      Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2018 – Jareš Procházková a Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Cauza T-656/18)
      (2019/C 4/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: ceha

         Părțile

         Reclamanți: Hana Jareš Procházková și Antonín Jareš (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: M. Kyjovský, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elton Hodinářská a.s. (Nové Mesto nad Metují, Republica Cehă)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă MANUFACTURE PRIM 1949 –marca Uniunii Europene nr. 3 531 662

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 7 septembrie 2018 în cauza R 1159/2017-4

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (2), a articolului 60 alineatul (3), a articolului 64 alineatul (5) și a articolului 70 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001;

                  —

                  încălcarea articolului 27 alineatul (4) și a articolului 55 din Regulamentul 2018/625.


title: Cauza T-659/18: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – ZS/BEI

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/41

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2018 – ZS/BEI
      (Cauza T-659/18)
      (2019/C 4/54)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZS (reprezentant: B. Maréchal, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziilor BEI din 27 septembrie 2017 și din 28 decembrie 2017;

                  —

                  dispunerea compensării totale a pierderii suferite de reclamant;

                  —

                  în acest sens, reclamantul solicită ca BEI să fie obligată să îi plătească:

                              —

                              30 000 EUR ca salariu neplătit pentru 42 de zile de concediu anual și 40,5 zile de TSA-A, în total 82,5 zile de concediu;

                              —

                              30 000 EUR reținuți nelegal din sumele datorate pentru plecare;

                              —

                              50 000 EUR reprezentând contribuția de 3 % din salariul anual la regimul suplimentar de asigurare voluntară (RCVP) până la vârsta normală de pensionare;

                              —

                              35 000 EUR în temeiul primelor reclamantului;

                              —

                              15 000 EUR reprezentând daune-interese pentru prejudiciul moral suferit de reclamant;

                              —

                              o sumă provizorie de 15 000 EUR reprezentând cheltuieli de judecată;

                              —

                              cheltuielile de judecată și orice alte cheltuieli.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că absențele reclamantului nu erau nejustificate și că BEI ar fi trebuit, în orice caz, să reacționeze mai repede, dat fiind că absențele au avut loc într-o perioadă de cinci ani. Astfel de susțineri nu țin seama de acordul încheiat oral între reclamant și pârâtă în ceea ce privește modul de completare a evidenței orelor de muncă. Pe de altă parte, nu există temei juridic pentru ca angajatorul să efectueze o compensare sau o deducere a absențelor pretins nejustificate în raport cu drepturile de concediu ale reclamantului sau cu sumele care îi sunt datorate la plecare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că neregulile reproșate reclamantului de către pârâtă trebuie calificate drept „acte administrative nelegale”, cum ar fi criticile privind absențe nejustificate, pierderea a 82,5 zile de concediu, fără niciun temei legal, în măsura în care compensarea sau deducerea nu este permisă, deducerea nelegală a absențelor pretins nejustificate din sumele datorate la plecare, care nu includ regimul suplimentar de asigurare voluntară (RCVP), aceste acte fiind cauza directă a unei pierderi și a unui prejudiciu moral suplimentar al reclamantului.


title: Cauza T-660/18: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2018 – VodafoneZiggo Group/Comisia

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/42

      Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2018 – VodafoneZiggo Group/Comisia
      (Cauza T-660/18)
      (2019/C 4/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VodafoneZiggo Group BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: W. Knibbeler și A. Pliego Selie, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei reclamantei din 30 august 2018 privind cazurile NL/2018/2099 și NL/2018/2100: Piața cu ridicata a produselor de acces fix în Țările de Jos, cu trimitere la C(2018) 5848 final și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 87 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv a costurilor oricăror interveniente.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe aplicarea și interpretarea eronate ale articolelor 7 și 7a din Directiva 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (1)

                  În această privință, reclamanta susține că decizia atacată prezintă un număr de concluzii esențiale privind proiectul de decizie al autorității naționale de reglementare din Țările de Jos (Decizia WFA din 2018), care sunt calificate drept comentarii, dar care, de fapt, îndeplinesc criteriile pentru concluziile privind îndoieli semnificative. Reclamanta susține de asemenea că fiecare dintre aceste observații privește de fapt, potrivit oricărui standard obiectiv, îndoielile serioase care impun Comisiei desfășurarea unei investigații amănunțite în temeiul articolului 7 alineatul (4) și al articolului 7a alineatul (1) din Directiva-cadru.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se invocă erori vădite de apreciere, o aplicare eronată a articolului 7 din Directiva-cadru și o lipsă de investigare diligentă

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că, acceptând în decizia atacată concluziile privind puterea semnificativă pe piață deținută împreună, formulate în decizia WFA din 2018, deși acestea ridică în mod vădit îndoieli în sensul articolului 7 alineatul (4) din Directiva-cadru, Comisia a aplicat în mod eronat articolele 7 și 7a din Directiva-cadru și a săvârșit erori vădite de apreciere.

                              —

                              În mod alternativ, reclamanta susține că, în orice caz, Comisia ar fi trebuit să investigheze chestiunea, având în vedere (i) insuficiența vădită a analizei privind puterea semnificativă pe piață deținută împreună, realizată de autoritatea națională de reglementare din Țările de Jos, în comparație cu cadrul de evaluare privind puterea semnificativă pe piață deținută împreună, stabilit de Comisie în orientările sale (eroare vădită de apreciere) și (ii) precedentele decizionale proprii ale Comisiei, care demonstrează că nu este aplicabilă nicio concluzie privind puterea semnificativă pe piață deținută împreună (inconsecvență).

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe nemotivare, având drept consecință încălcarea articolului 296 TFUE

                              —

                              În această privință, reclamanta susține că decizia atacată cuprinde raționamente insuficiente în raport cu elementele critice ale deciziei WFA din 2018.

                              —

                              În plus, reclamanta susține că, cu privire la alte aspecte determinante, decizia atacată este excesiv de succintă sau contradictorie.

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 (JO 2002, L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195).


title: Cauza T-662/18: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 – romwell/EUIPO (twistpac)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/43

      Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 – romwell/EUIPO (twistpac)
      (Cauza T-662/18)
      (2019/C 4/56)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: romwell GmbH & Co. KG (Breitscheidt, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte C. Spintig, S. Pietzcker și M. Prasse)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale twistpac – cererea de înregistrare nr. 17 219 163

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 august 2018 în cauza R 336/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate,

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului,

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-531/18 (JO C 399din, 5.11.2018)

text:
               7.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 4/45

      Rectificare la comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-531/18
      (
            Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 399din 5 noiembrie 2018
         )
      (2019/C 4/57)
      Comunicarea din Jurnalul Oficial privind cauza T-531/18, LL-Carpenter/Comisia, se citește după cum urmează:

               „Acțiune introdusă la 1 septembrie 2018 – LL-Carpenter/Comisia
               (Cauza T-531/18)
               (2018/C 399/60)
               Limba de procedură: ceha

                  Părțile

                  Reclamantă: LL-Carpenter s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: J. Buřil, avocat)

                  Pârâtă: Comisia Europeană

                  Concluziile

                           —

                           Anularea Deciziei C(2018) 4138 final a Comisiei Europene din 26 iunie 2018 în cazul AT.40037 – Carpenter/Subaru prin care s-a respins, în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (denumit în continuare «Regulamentul nr. 1/2003») și cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (denumit în continuare «Regulamentul nr. 773/2004»), plângerea pe care reclamanta a depus-o la 6 septembrie 2012 în temeiul articolului 7 din Regulamentul nr. 1/2003 prin care se invocă încălcarea articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și

                           —

                           obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

                  Motivele și principalele argumente

               În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                           1.

                           Primul motiv, întemeiat pe afectarea deciziei atacate de o eroare constând în aprecierea juridică eronată și în aprecierea vădit eronată a faptelor.

                                       —

                                       Comisia a apreciat in mod eronat faptele atunci când a concluzionat că comportamentul anticoncurențial imputat reclamantei (în măsura în care se referea la Republica Cehă) a fost examinat de autoritatea națională de concurență din Republica Cehă și a făcut o apreciere juridică eronată a cazului în sensul că condițiile de aplicare a articolului 13 din Regulamentul nr. 1/2003 au fost îndeplinite (în măsura în care se referă la Republica Cehă).

                                       —

                                       Comisia nu a examinat în mod corespunzător toate circumstanțele de fapt și de drept pe care reclamanta i le a adus la cunoștință, motiv pentru care a apreciat faptele în mod eronat atunci când a concluzionat că observațiile scrise ale reclamantei nu au condus la o evaluare diferită a plângerii și că părea puțin probabil să se constate existența unei încălcări a articolului 101 TFUE, și a efectuat o apreciere juridică eronată a cazului, concluzionând în sensul respectării condițiilor de aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 773/2004.

                           2.

                           Al doilea motiv, întemeiat pe afectarea deciziei atacate de o eroare de procedură constând în nemotivarea corespunzătoare a deciziei de către Comisia Europeană.

                                       —

                                       Comisia Europeană nu a indicat prioritățile pe care le-a preconizat atunci când a decis că nu va întreprinde alte investigații în prezentul caz, ci s-a limitat la a face referire la costul ridicat anticipat al unor investigații suplimentare.

                                       —

                                       Comisia Europeană nu a explicat maniera în care a evaluat probele sau motivul pentru care nu a luat în considerare circumstanțele de fapt și de drept pe care reclamanta i le-a adus la cunoștință ori motivul pentru care și-a întemeiat decizia de respingere a plângerii doar pe afirmațiile din observațiile scrise ale societății împotriva căreia a fost formulată plângerea.”


               10.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/8

      Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2018 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
      (Cauza E-5/18)
      (2019/C 9/09)
      La data de 9 noiembrie 2018, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Carsten Zatschler, Catherine Howdle și Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
      Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

                  1.

                  să constate că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctele 7d, 7f și 7k din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune actul în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens;

                  2.

                  să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

                  —

                  cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 23 aprilie 2018, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 21 februarie 2018 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE, astfel cum se menționează la punctele 7d, 7f and 7k din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin Protocolul 1 la acesta („actul”);

                  —

                  Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-547/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polonia) la 23 august 2018 – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polonia) la 23 august 2018 – Dong Yang Electronics Sp. z o.o./Dyrektorowi Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Cauza C-547/18)
      (2019/C 44/10)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Pârâtă: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Din simpla împrejurare că o societate cu sediul în afara Uniunii Europene deține o societate filială cu sediul în Polonia se poate deduce prezența unui sediu comercial fix în Polonia în sensul articolului 44 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) […] și al articolului 11 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (reformare) (2) […]?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, un terț este obligat să examineze relațiile contractuale dintre societatea cu sediul în afara Uniunii Europene și societatea filială pentru a determina dacă cea dintâi are un sediu comercial fix în Polonia?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.

         (2)  JO 2011, L 77, p. 1.


title: Cauza T-552/16: Ordonanța Tribunalului din 16 noiembrie 2018 – OT/Comisia („Funcție publică – Agenți temporari – Candidatură pentru un post de director al OEDT – Respingerea candidaturii – Avizul CCN – Act nesupus vreunei căi de atac – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               4.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/56

      Ordonanța Tribunalului din 16 noiembrie 2018 – OT/Comisia
      (Cauza T-552/16) (1)

      ((„Funcție publică - Agenți temporari - Candidatură pentru un post de director al OEDT - Respingerea candidaturii - Avizul CCN - Act nesupus vreunei căi de atac - Inadmisibilitate vădită”))
      (2019/C 44/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: OT (reprezentant: D. Sobor, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Simonetti și G. Gattinara, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea „deciziei [Comisiei] din 26 septembrie 2014 de respingere a candidaturii [sale] la postul de director al Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT)” și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor, material și moral, pe care reclamanta le-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  OT este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 383 din 17.10.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-75/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-632/17: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Polonia) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A./ Jacek Michalski (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Directiva 2008/48/CE – Procedura ordonanței de plată întemeiate pe un extras din registrele contabile bancare – Imposibilitatea instanței, în lipsa opoziției consumatorului, de a aprecia caracterul eventual abuziv al clauzelor contractuale)

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/2

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Polonia) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A./ Jacek Michalski
      (Cauza C-632/17) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Directiva 2008/48/CE - Procedura ordonanței de plată întemeiate pe un extras din registrele contabile bancare - Imposibilitatea instanței, în lipsa opoziției consumatorului, de a aprecia caracterul eventual abuziv al clauzelor contractuale))
      (2019/C 54/02)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A.

         Pârât: Jacek Michalski

         Dispozitivul

      Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, precum și articolul 10 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite emiterea unei ordonanțe de plată întemeiate pe un extras din registrele contabile ale unei bănci, ca element care atestă existența unei creanțe născute dintr-un contract de credit de consum, în cazul în care instanța sesizată cu o cerere de emitere a ordonanței de plată nu dispune de competența de a efectua o examinare a caracterului eventual abuziv al clauzelor acestui contract și de a se asigura de prezența, în acesta din urmă, a informațiilor prevăzute la articolul 10 menționat, având în vedere că modalitățile de exercitare a dreptului de a formula opoziție la o astfel de ordonanță nu permit să se garanteze respectarea drepturilor conferite consumatorului de aceste directive.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-48/18 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 noiembrie 2018 – Toontrack Music AB/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii verbale EZMIX – Respingerea cererii – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) – Articolele 65, 75 și 76 – Caracter descriptiv – Percepția publicului relevant – Dreptul de a fi ascultat – Principiul examinării din oficiu – Obligația de motivare – Denaturare – Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului]

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/3

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 noiembrie 2018 – Toontrack Music AB/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-48/18 P) (1)

      ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale EZMIX - Respingerea cererii - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) - Articolele 65, 75 și 76 - Caracter descriptiv - Percepția publicului relevant - Dreptul de a fi ascultat - Principiul examinării din oficiu - Obligația de motivare - Denaturare - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului])
      (2019/C 54/03)
      Limba de procedură: suedeza

         Părțile

         Recurentă: Toontrack Music AB (reprezentant: L.-E. Ström, advokat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit nefondat.

                  2)

                  Obligă Toontrack Music AB la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-630/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Linz (Austria) la 8 octombrie 2018 – HK, IJ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Linz (Austria) la 8 octombrie 2018 – HK, IJ/Deutsche Lufthansa AG
      (Cauza C-630/18)
      (2019/C 54/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Linz

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: HK, IJ

         Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG
      Prin Ordonanța Curții din 15 noiembrie 2018, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-699/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Specializat Mureş (România) la data de 7 noiembrie 2018 – BRD Groupe Societé Générale SA / KC

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Specializat Mureş (România) la data de 7 noiembrie 2018 – BRD Groupe Societé Générale SA / KC
      (Cauza C-699/18)
      (2019/C 54/07)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Specializat Mureş

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: BRD Groupe Societé Générale SA

         Pârât: KC

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Permit dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului privind clauzele abuzive în contracte încheiate cu consumatorii (1), respectiv considerentele 12, 21 și 23 din preambulul directivei și articolul 2 litera (b), articolul 6 alineatul (1), articolul 7 alineatul (2) și articolul 8 din directivă, [un] ansamblu de mijloace judiciare, în aplicarea principiului autonomiei procedurale conjugat cu cele ale echivalenței și efectivității, alcătuit din o acțiune judiciară de drept comun, imprescriptibilă, prin care se urmărește constatarea caracterului abuziv al unor clauze în contracte încheiate cu consumatorii și o acțiune judiciară de drept comun personală, patrimonială și prescriptibilă, prin care se urmărește dezideratul directivei de înlăturare a efectelor oricăror obligații născute pe seama consumatorului și executate în virtutea unei clauze constatate ca având caracter abuziv?

                  2)

                  În caz afirmativ la prima întrebare, se opun aceleași prevederi unei interpretări decurgând din aplicarea principiului securității raporturilor juridice civile potrivit căreia momentul obiectiv de la care consumatorul trebuia sau ar fi trebuit să cunoască existența unei clauze abuzive cel mai târziu la momentul încetării contractului de credit în cadrul căruia a avut calitatea de consumator?

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993 L 95, p. 29, Ediţie specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-707/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Timiş (România) la data de 13 noiembrie 2018 – Amărăşti Land Investment SRL / Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Timiş (România) la data de 13 noiembrie 2018 – Amărăşti Land Investment SRL / Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş
      (Cauza C-707/18)
      (2019/C 54/08)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Tribunalul Timiş

         Părţile din acţiunea principală

         Reclamantă: Amărăşti Land Investment SRL

         Pârâte: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În interpretarea Directivei 2006/112 (1), în special a prevederilor articolelor 24, 28, 167 și ale articolului 168 litera (a), în cadrul unei operațiuni de vânzare de bunuri imobile care nu sunt înscrise în Registrul național de publicitate imobiliară (cartea funciară) și care nu sunt cadastrate la momentul livrării, cumpărătorul persoană impozabilă care își asumă contractual obligația de a efectua, pe cheltuiala sa, demersurile necesare primei înscrieri în registrul de publicitate imobiliară a acestor imobile efectuează o prestare de servicii către vânzător sau o achiziție de servicii aferentă investiției sale imobiliare pentru care trebuie să îi fie recunoscut dreptul de deducere a TVA?

                  2)

                  Directiva 2006/112, în special prevederile articolului 167 și ale articolului 168 litera (a), pot fi interpretate în sensul în care costurile efectuate de către cumpărătorul persoană impozabilă cu ocazia primei înscrieri în registrul de publicitate imobiliară a imobilelor cu privire la care cumpărătorul are un drept de creanță la transferul viitor al dreptului de proprietate și care i-au fost livrate de către vânzători al căror drept de proprietate asupra imobilelor nu este înscris în cartea funciară pot fi calificate drept operațiuni premergătoare investiției pentru care persoana impozabilă beneficiază de drept de deducere a TVA?

                  3)

                  Prevederile Directivei 2006/112, în special articolele 24, 28, 167 și articolul 168 litera (a), se impun a fi interpretate în sensul în care costurile efectuate de către cumpărătorul persoană impozabilă cu ocazia primei înscrieri în registrul de publicitate imobiliară a imobilelor care i-au fost livrate și cu privire la care cumpărătorul, în baza unei convenții, are un drept de creanță la transferul viitor al dreptului de proprietate de către vânzători al căror drept de proprietate asupra imobilelor nu este înscris în cartea funciară trebuie calificate drept prestări de servicii către vânzători, în contextul în care cumpărătorul și vânzătorii au convenit că prețul imobilelor nu include contravaloarea operațiunilor de cadastrare?

                  4)

                  În accepțiunea Directivei 2006/112, costurile aferente operațiunilor administrative în legătură cu imobilele care i-au fost livrate și cu privire la care cumpărătorul are un drept de creanță la transferul viitor al dreptului de proprietate de către vânzător, inclusiv, dar fără a [s]e limita la costurile de primă înscriere în registrul de publicitate imobiliară, se impun a fi suportate în mod obligatoriu de către vânzător? Sau pot fi suportate de către cumpărător sau de către oricare dintre părțile tranzacției, conform convenției părților, cu consecința recunoașterii în favoarea acelei persoane a dreptului de deducere a TVA?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului, din 28 noiembrie 2006, privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. l, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-718/18: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/6

      Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-718/18)
      (2019/C 54/09)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Noll-Ehlers, O. Beynet, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  1.

                  constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (1) și în temeiul Directivei 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (2), întrucât a transpus în mod greșit:

                              —

                              articolul 2 punctul 21 din Directiva 2009/72/CE și articolul 2 punctul 20 din Directiva 2009/73/CE;

                              —

                              articolul 19 alineatul (3) coroborat cu articolul 19 alineatul (8) din Directivele 2009/72/CE și 2009/73/CE;

                              —

                              articolul 19 alineatul (5) din Directivele 2009/72/CE și 2009/73/CE;

                              —

                              articolul 37 alineatul (1) litera (a) și alineatul (6) literele (a) și (b) din Directiva 2009/72/CE și articolul 41 alineatul (1) litera (a) și alineatul (6) literele (a) și (b) din Directiva 2009/73/CE;

                  2.

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea privește transpunerea defectuoasă în dreptul german a Directivelor 2009/72 și 2009/73 referitoare la piața internă a energiei electrice și, respectiv, la piața internă în sectorul gazelor naturale prin Energiewirtschaftsgesetz (Legea privind gestionarea energiei, EnWG). Comisia consideră că transpunerea a fost efectuată prin EnWG doar în mod insuficient, sub patru aspecte. În primul rând, definiția întreprinderii integrate vertical, care determină ce întreprinderi fac obiectul normelor de separare din directive, nu a fost transpusă în dreptul german decât în mod limitat. În al doilea rând, dispozițiile în materie de perioade de reflecție referitoare la schimbarea de funcție în cadrul întreprinderii integrate vertical nu au fost transpuse integral. În al treilea rând, și dispozițiile care interzic deținerea anumitor interese sau primirea anumitor avantaje financiare de la o filială a întreprinderii integrate vertical nu au fost transpuse decât în mod limitat. În sfârșit, atribuirea de competențe din EnWG încalcă competențele exclusive ale autorității de reglementare naționale, astfel cum sunt prevăzute de directive.
      În opinia Comisiei, aceste neîndepliniri ale obligațiilor constituie o încălcare a articolului 2 punctul 21 din Directiva 2009/72/CE și a articolului 2 punctul 20 din Directiva 2009/73/CE, a articolului 19 alineatul (3) coroborat cu articolul 19 alineatul (8) din Directivele 2009/72/CE și 2009/73/CE, a articolului 19 alineatul (5) din Directivele 2009/72/CE și 2009/73/CE, precum și a articolului 37 alineatul (1) litera (a) și alineatul (6) literele (a) și (b) din Directiva 2009/72/CE și a articolului 41 alineatul (1) litera (a) și alineatul (6) literele (a) și (b) din Directiva 2009/73/CE.

         (1)  JO 2009, L 211, p. 55.

         (2)  JO 2009, L 211, p. 94.


title: Cauza C-720/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 16 noiembrie 2018 – Ferrari S.p.A./DU

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 16 noiembrie 2018 – Ferrari S.p.A./DU
      (Cauza C-720/18)
      (2019/C 54/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Ferrari S.p.A.

         Intimat: DU

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul unei mărci înregistrate pentru o categorie largă de mărfuri, în speță, vehicule terestre, în special automobile și componente ale acestora, dar care a fost utilizată efectiv numai pentru un segment specific de piață, în speță mașini tip sport de lux scumpe și componente ale acestora, evaluarea aspectului dacă o utilizare, potrivit naturii și întinderii sale, este serioasă, în sensul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE (1) trebuie să se refere la întreaga piață a categoriei de mărfuri pentru care a fost înregistrată sau se poate lua în considerare numai segmentul de piață specific? În cazul în care este suficient să se ia în considerare utilizarea pentru segmentul de piață specific, în cadrul procedurii de anulare a înregistrării ca urmare a decăderii din drepturi a titularului mărcii, marca trebuie menținută pentru acest segment de piață?

                  2)

                  Comercializarea de către titularul mărcii a unor produse de ocazie introduse deja în Spațiul Economic European constituie o utilizare a mărcii în sensul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE?

                  3)

                  O marcă ce nu este înregistrată numai pentru un produs, ci și pentru componente ale acestuia este de natură să conserve drepturile conferite și pentru produs, chiar dacă produsul în discuție nu se mai comercializează, dar se continuă comercializarea sub marca respectivă a accesoriilor și a pieselor de schimb aferente produsului comercializat în trecut sub aceeași marcă?

                  4)

                  Aprecierea utilizării serioase trebuie să țină seama și de aspectul dacă, cu toate că nu utilizează marca în acest sens, titularul mărcii oferă anumite prestări de servicii aferente produselor comercializate anterior?

                  5)

                  În conformitate cu articolul 5 din Convenția dintre Elveția și Germania privind protejarea reciprocă a brevetelor, desenelor, modelelor industriale și mărcilor, semnată la 13 aprilie 1892, verificarea utilizării mărcii în statul membru respectiv (în speță, Germania), în sensul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE, trebuie să ia în considerare și cazurile de utilizare a mărcii în Elveția?

                  6)

                  Este compatibil cu Directiva 2008/95/CE faptul că, deși titularul mărcii reclamat pentru decăderea din drepturi are o sarcină extinsă de prezentare a utilizării mărcii, reclamantului care solicită anularea înregistrării mărcii îi revine riscul imposibilității de a-și proba pretențiile?

         (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2008, L 299, p. 25).


title: Cauza C-721/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 16 noiembrie 2018 – Ferrari S.p.A./DU

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 16 noiembrie 2018 – Ferrari S.p.A./DU
      (Cauza C-721/18)
      (2019/C 54/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Ferrari S.p.A.

         Intimat: DU

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul unei mărci înregistrate pentru o categorie largă de mărfuri, în speță, vehicule terestre, în special automobile și componente ale acestora, dar care a fost utilizată efectiv numai pentru un segment specific de piață, în speță mașini tip sport de lux scumpe și componente ale acestora, evaluarea aspectului dacă o utilizare, potrivit naturii și întinderii sale, este serioasă, în sensul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE (1) trebuie să se refere la întreaga piață a categoriei de mărfuri pentru care a fost înregistrată sau se poate lua în considerare numai segmentul de piață specific? În cazul în care este suficient să se ia în considerare utilizarea pentru segmentul de piață specific, în cadrul procedurii de anulare a înregistrării ca urmare a decăderii din drepturi a titularului mărcii, marca trebuie menținută pentru acest segment de piață?

                  2)

                  Comercializarea de către titularul mărcii a unor produse de ocazie introduse deja în Spațiul Economic European constituie o utilizare a mărcii în sensul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE?

                  3)

                  O marcă ce nu este înregistrată numai pentru un produs, ci și pentru componente ale acestuia este de natură să conserve drepturile conferite și pentru produs, chiar dacă produsul în discuție nu se mai comercializează, dar se continuă comercializarea sub marca respectivă a accesoriilor și a pieselor de schimb aferente produsului comercializat în trecut sub aceeași marcă?

                  4)

                  Aprecierea utilizării serioase trebuie să țină seama și de aspectul dacă, cu toate că nu utilizează marca în acest sens, titularul mărcii oferă anumite prestări de servicii aferente produselor comercializate anterior?

                  5)

                  În conformitate cu articolul 5 din Convenția dintre Elveția și Germania privind protejarea reciprocă a brevetelor, desenelor, modelelor industriale și mărcilor, semnată la 13 aprilie 1892, verificarea utilizării mărcii în statul membru respectiv (în speță, Germania), în sensul articolului 12 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE, trebuie să ia în considerare și cazurile de utilizare a mărcii în Elveția?

                  6)

                  Este compatibil cu Directiva 2008/95/CE faptul că, deși titularul mărcii reclamat pentru decăderea din drepturi are o sarcină extinsă de prezentare a utilizării mărcii, reclamantului care solicită anularea înregistrării mărcii îi revine riscul imposibilității de a-și proba pretențiile?

         (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2008, L 299, p. 25).


title: Cauza C-743/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rēzeknes tiesa (Letonia) la 28 noiembrie 2018 – Elme Messer Metalurgs/Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rēzeknes tiesa (Letonia) la 28 noiembrie 2018 – Elme Messer Metalurgs/Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra
      (Cauza C-743/18)
      (2019/C 54/12)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Rēzeknes tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SIA Elme Messer Metalurgs

         Pârâtă: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2 punctul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 (1) al Consiliului trebuie interpretat în sensul că o situație în care beneficiarul finanțării nu reușește să atingă nivelul cifrei de afaceri prevăzut pentru perioada relevantă întrucât în respectiva perioadă s-a produs încetarea activității comerciale sau insolvența asociatului său unic trebuie considerată un act sau o omisiune a unui operator economic (beneficiarul finanțării) care are sau ar putea avea ca efect un prejudiciu la adresa bugetului general al Uniunii Europene?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO 2006, L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64).


title: Cauza C-746/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 29 noiembrie 2018 – H. K./Prokuratuur

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 29 noiembrie 2018 – H. K./Prokuratuur
      (Cauza C-746/18)
      (2019/C 54/13)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: H. K.

         Cealaltă parte: Prokuratuur

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002, citit în lumina articolelor 7, 8, 11 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei proceduri penale, accesul autorităților statului la date care permit să se stabilească sursa și destinația, data, ora și durata, natura serviciului de comunicații, echipamentul terminal mobil utilizat, precum și locul în care a fost utilizat echipamentul terminal în legătură cu comunicații de la un telefon fix sau mobil al unui suspect implică o ingerință în drepturile fundamentale consacrate la articolele menționate din cartă care prezintă o asemenea gravitate încât să fie necesar ca acest acces să fie limitat, în materie de prevenire, de investigare, de detectare și de urmărire penală a infracțiunilor, la combaterea infracționalității grave, independent de perioada la care se raportează datele păstrate la care au acces autoritățile statului?

                  2)

                  Pornind de la principiul proporționalității formulat la punctele 55-57 din Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 2 octombrie 2018 în cauza C-207/16, articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care volumul datelor menționate în prima întrebare la care autoritățile statului au acces nu este mare (atât din punctul de vedere al naturii datelor, cât și din punctul de vedere al întinderii în timp a acestora), ingerința în drepturile fundamentale ce rezultă astfel poate fi justificată de obiectivul privind prevenirea, investigarea, detectarea și urmărirea penală a unor infracțiuni în general și că, cu cât infracțiunile care trebuie combătute prin intermediul acestei ingerințe sunt mai grave, cu atât mai mare este volumul de date la care au acces autoritățile statului?

                  3)

                  Cerința menționată la punctul 2 din dispozitivul Hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene din 21 decembrie 2016 în cauzele conexate C-203/15 și C-698/15, potrivit căreia accesul la date al autorităților competente ale statului trebuie să fie supus unui control prealabil exercitat de o instanță sau de o autoritate administrativă independentă, are semnificația că articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE trebuie interpretat în sensul că Ministerul Public, care conduce procedura de cercetare în cadrul căreia, potrivit legii, are obligația să își desfășoare activitatea în mod independent și se supune numai legii, și examinează atât elementele incriminatoare, cât și elementele dezincriminatoare în privința inculpatului, însă ulterior susține acțiunea publică în cadrul procedurii judiciare, poate fi considerat autoritate administrativă independentă?

         (1)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO 2002, L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63).


title: Cauza C-752/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 3 decembrie 2018 – Deutsche Umwelthilfe e.V./Freistaat Bayern

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 3 decembrie 2018 – Deutsche Umwelthilfe e.V./Freistaat Bayern
      (Cauza C-752/18)
      (2019/C 54/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Deutsche Umwelthilfe e.V.

         Pârât: Freistaat Bayern

         Întrebările preliminare

      Trebuie interpretate:

                  1)

                  cerința înscrisă la articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) potrivit căreia statele membre trebuie să adopte orice măsură pentru asigurarea îndeplinirii obligațiilor care decurg din tratate sau care rezultă din actele instituțiilor Uniunii,

                  2)

                  principiul enunțat, printre altele, la articolul 197 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) privind punerea în aplicare efectivă a dreptului Uniunii de către statele membre,

                  3)

                  dreptul garantat prin articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene la o cale de atac efectivă,

                  4)

                  obligația statelor părți de asigurare a unor căi de atac efective în domeniul mediului care decurge din articolul 9 alineatul (4) prima teză din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu (denumită în continuare „Convenția de la Aarhus”),

                  5)

                  obligația statelor membre prevăzută la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE privind asigurarea unei protecții jurisdicționale efective în domeniile reglementate de dreptul Uniunii

            în sensul că o instanță germană poate – și este chiar obligată dacă este necesar – să dispună privarea de libertate în scopul constrângerii la executarea unei hotărâri judecătorești împotriva unor titulari ai unei funcții publice sau ai unei funcții de demnitate publică dintr-un land federal german pentru ca astfel să se asigure punerea în aplicare a obligației landului federal respectiv de actualizare a unui plan privind calitatea aerului în sensul articolului 23 din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO 2008, L 152, p. 1), cu un anumit conținut minim, dacă acest land federal a fost condamnat prin hotărâre definitivă să elaboreze o actualizare cu acest conținut minim și

                  —

                  mai multe amenințări cu și impuneri de penalități cu titlu cominatoriu împotriva landului federal au rămas fără rezultat,

                  —

                  amenințările cu și impunerile de penalități cu titlu cominatoriu nu au ca rezultat niciun efect coercitiv notabil nici atunci când acestea ar viza sume mai mari decât în trecut, întrucât, pentru landul împotriva căruia s-a pronunțat hotărârea definitivă, plata penalităților cu titlu cominatoriu nu determină pierderi financiare, ci are loc doar un transfer contabil al sumei stabilite de la o poziție bugetară din cadrul bugetului de stat către o altă poziție din cadrul bugetului de stat,

                  —

                  landul federal condamnat prin hotărâre definitivă a afirmat în acest sens, atât în fața instanțelor, cât și în mod public – inclusiv prin cei mai înalți titulari ai unei funcții publice sau ai unei funcții de demnitate publică politici ai săi în fața Parlamentului –, că nu își va îndeplini obligațiile impuse pe cale judecătorească în legătură cu planificarea calității aerului,

                  —

                  dreptul național prevede, în principiu, instituția privării de libertate în scopul constrângerii la executarea hotărârilor judecătorești, însă jurisprudența Curții Constituționale naționale se opune aplicării dispoziției relevante unei situații precum cea de față și

                  —

                  pentru o situație precum cea de față, dreptul național nu dispune de mijloace de constrângere care să fie mai eficiente decât amenințările cu și impunerile de penalități cu titlu cominatoriu, dar mai puțin intruzive decât privarea de libertate în scopul constrângerii la executarea unei hotărâri judecătorești, iar recurgerea la astfel de mijloace de constrângere nu poate fi luată în considerare nici în principiu?


title: Cauza C-769/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 7 decembrie 2018 – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle/SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 7 decembrie 2018 – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle/SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale
      (Cauza C-769/18)
      (2019/C 54/17)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

         Intimați: SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Ajutorul pentru reducerea sarcinilor aferente handicapului prevăzut la articolul 35a din cartea a opta din Sozialgesetzbuch (Codul social german) intră în domeniul de aplicare material al Regulamentului nr. 883/2004 (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, alocația pentru educarea copilului cu handicap, alocația suplimentară sau, în lipsa acestora, prestația compensatorie pentru handicap, pe de o parte, și ajutorul pentru integrarea copiilor și adolescenților cu handicap prevăzut la articolul 35a din cartea a opta din Sozialgesetzbuch (Codul social german), pe de altă parte, prezintă un caracter echivalent în sensul articolului 5 litera (a) din Regulamentul nr. 883/2004, având în vedere finalitatea articolului L. 351-4-1 din Codul francez al securității sociale, care vizează luarea în considerare a sarcinilor inerente educării unui copil cu handicap la stabilirea perioadei de asigurare care dă dreptul la plata unei pensii pentru limită de vârstă?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).


title: Cauza C-782/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance Épinal (Franța) la 13 decembrie 2018 – Cofidis/YP

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance Épinal (Franța) la 13 decembrie 2018 – Cofidis/YP
      (Cauza C-782/18)
      (2019/C 54/19)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'instance Épinal

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Cofidis

         Pârât: YP

         Întrebarea preliminară

      Protecția pe care Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (1) o asigură consumatorilor se opune unei dispoziții naționale care, în cadrul unei acțiuni introduse de un profesionist împotriva unui consumator și întemeiate pe un contract de credit încheiat între ei, interzice instanței naționale, la expirarea unui termen de prescripție de cinci ani care începe să curgă de la încheierea contractului, să invoce și să sancționeze, din oficiu sau în urma unei excepții ridicate de consumator, o încălcare a dispozițiilor referitoare la obligația de a verifica solvabilitatea consumatorului prevăzute la articolul 8 din directivă, a celor referitoare la informațiile care trebuie să figureze în mod clar și concis în contractele de credit prevăzute la articolul 10 și următoarele din directivă, și, mai general, a tuturor dispozițiilor de protecție a consumatorilor prevăzute de directiva menționată?

         (1)  JO L 133, p. 66.


title: Cauza C-784/18 P: Recurs introdus la 12 decembrie 2018 de Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 septembrie 2018 în cauza T-12/17, Mellifera e. V./Comisia Europeană

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/15

      Recurs introdus la 12 decembrie 2018 de Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 27 septembrie 2018 în cauza T-12/17, Mellifera e. V./Comisia Europeană
      (Cauza C-784/18 P)
      (2019/C 54/20)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (reprezentant: A. Willand, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  1.

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 27 septembrie 2018, Mellifera e. V./Comisia Europeană, T-12/17, în măsura în care Tribunalul a respins primul capăt de cerere formulat de reclamantă (punctul 18 prima liniuță din hotărârea atacată) – anularea Deciziei Comisiei din 8 noiembrie 2016, Ares(2016)6306335 – și a obligat reclamanta să plătească cheltuielile de judecată;

                  2.

                  anularea deciziei Comisiei menționate la punctul 1;

                  3.

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă în esență două motive.

         Primul motiv: încălcarea articolului 10 alineatul (1) coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (1) și a Convenției de la Aarhus
      Spre deosebire de opinia Tribunalului, prelungirea perioadei de aprobare pentru substanța activă glifosat este un act administrativ, care poate fi reexaminat în cadrul procedurii prevăzute la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006. În special, având în vedere modul de redactare și obiectivul dispoziției cuprinse la articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, elementul de definire a cazului individual prevăzut de această dispoziție se raportează la domeniul de aplicare material, iar nu la numărul și la caracterul identificabil al persoanelor vizate de reglementare.

         Al doilea motiv: încălcarea principiului potrivit căruia dreptul derivat al Uniunii trebuie interpretat în lumina dreptului internațional public
      Tribunalul a încălcat principiul interpretării celei mai conforme posibil cu dreptul internațional, în sensul că nu a interpretat articolul 10 coroborat cu articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 în conformitate cu Convenția de la Aarhus, deși aceasta se conciliază fără probleme cu modul de redactare și cu obiectivul dispozițiilor relevante de drept al Uniunii cuprinse în Regulamentul (CE) nr. 1367/2006.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).


title: Cauza C-586/17: Ordonanța președintelui Curții din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/D, I/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/16

      Ordonanța președintelui Curții din 15 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/D, I/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Cauza C-586/17) (1)

      (2019/C 54/21)
      Limba de procedură: neerlandeza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 5, 8.1.2018.


title: Cauza C-593/17: Ordonanța președintelui Curții din 16 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/16

      Ordonanța președintelui Curții din 16 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover
      (Cauza C-593/17) (1)

      (2019/C 54/22)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza C-678/17: Ordonanța președintelui Curții din 8 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/17

      Ordonanța președintelui Curții din 8 noiembrie 2018 – Comisia Europeană/Irlanda
      (Cauza C-678/17) (1)

      (2019/C 54/23)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 22, 22.1.2018.


title: Cauza C-730/17: Ordonanța președintelui Curții din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgia) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/17

      Ordonanța președintelui Curții din 7 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgia) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Cauza C-730/17) (1)

      (2019/C 54/24)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-135/18: Ordonanța președintelui Curții din 26 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Logistik XXL GmbH/CMR Transport & Logistik, cu participarea: Rudolph Spedition und Logistik GmbH

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/17

      Ordonanța președintelui Curții din 26 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Logistik XXL GmbH/CMR Transport & Logistik, cu participarea: Rudolph Spedition und Logistik GmbH
      (Cauza C-135/18) (1)

      (2019/C 54/25)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-191/18: Ordonanța președintelui Curții din 26 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – KN/Minister for Justice and Equality

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/17

      Ordonanța președintelui Curții din 26 octombrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – KN/Minister for Justice and Equality
      (Cauza C-191/18) (1)

      (2019/C 54/26)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza C-227/18: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea din 8 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – VE/WD

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/18

      Ordonanța președintelui Camerei a șaptea din 8 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – VE/WD
      (Cauza C-227/18) (1)

      (2019/C 54/27)
      Limba de procedură: maghiara
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza C-232/18: Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Almería – Spania) – Banco Popular Español SA/María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González, Dolores María del Águila Andújar

text:
               11.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 54/18

      Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Almería – Spania) – Banco Popular Español SA/María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González, Dolores María del Águila Andújar
      (Cauza C-232/18) (1)

      (2019/C 54/28)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.