title: Cauza T-771/14: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – ANKO/Comisia [„Clauză compromisorie — Acord de grant încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006) — Proiectul Doc@Hand — Costuri eligibile — Cerere reconvențională — Rambursarea sumelor plătite — Dobânzi moratorii”]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/16

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – ANKO/Comisia
   (Cauza T-771/14) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Acord de grant încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006) - Proiectul Doc@Hand - Costuri eligibile - Cerere reconvențională - Rambursarea sumelor plătite - Dobânzi moratorii”])
   (2017/C 070/22)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentanți: V. Christianos și S. Paliou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și P. Arenas, agenți, asistați de O. Lytra, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se urmărește declararea ca nefondată a cererii Comisiei de rambursare a unei sume plătite reclamantei în temeiul contractului nr. 508015 pentru finanţarea proiectului intitulat „Partajarea cunoștințelor și asistență în luarea deciziilor pentru profesioniștii din domeniul sănătății”, încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2002-2006), și, pe de altă parte, cerere reconvențională prin care se urmărește obligarea reclamantei la rambursarea unei sume plătite fără a fi datorată în temeiul acestei convenții

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea formulată de ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

               2)

               Obligă ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias la plata către Comisia Europeană a sumei de 296 149,77 euro, majorată cu dobânzi moratorii începând cu 3 mai 2014 și până la plata integrală a sumei menționate, la rata de 3,75 %.

               3)

               Obligă ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-438/17: Acțiune introdusă la 17 iulie 2017 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/34

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2017 – The Scotch Whisky Association/EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
   (Cauza T-438/17)
   (2017/C 309/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: The Scotch Whisky Association (Edinburgh, Regatul Unit) (reprezentanți: F. Rodríguez Domínguez și J. Gracia Albero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „JOHN COR” – marca Uniunii Europene nr. 10 965 937

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 mai 2017 în cauza R 1289/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 64 alineatul (1) și a articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-463/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Germania) la 6 septembrie 2011 — L/M

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Germania) la 6 septembrie 2011 — L/M
   (Cauza C-463/11)
   2011/C 355/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: L

      Pârât: M

      Întrebarea preliminară

   Un stat membru depășește limitele marjei sale de apreciere, potrivit articolului 3 alineatele (4) și (5) din Directiva [2001/42/CE] (1), în cazul în care, în ceea ce privește planurile de urbanism ale unei localități care stabilesc folosința la nivel local a unor suprafețe mici, precum și cadrul pentru autorizarea viitoare a proiectelor, dar care nu intră sub incidența articolului 3 alineatul (2) din directivă, prin stabilirea unui plan de urbanism de tip special, caracterizat printr-o suprafață limită și printr-o condiție privind calitatea, hotărăște, luând în considerare criteriile relevante din anexa II la directivă, că la întocmirea unei astfel de plan de urbanism nu vor fi respectate normele de procedură privind evaluarea ecologică valabile în mod normal pentru aceste planuri și, pe de altă parte, că o încălcare a acestor norme de procedură, care constă în aceea că localitatea nu a evaluat corect condiția privind calitatea, este irelevantă pentru validitatea unui plan de urbanism de tip special?

      (1)  Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (JO L 197, p. 30, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 135).


title: Cauza C-284/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 11 iunie 2014 – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/37

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 11 iunie 2014 – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Cauza C-284/14)
   2014/C 315/59
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 158/2013 al Consiliului din 18 februarie 2013 de reinstituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (1) este valid chiar dacă nu a avut loc o anchetă antidumping autonomă imediat după adoptarea acestuia, ci a fost continuată ancheta începută pentru perioada 1 octombrie 2006–30 septembrie 2007, iar potrivit constatărilor Curţii de Justiţie în Hotărârea din 22 mai 2012 (cauza C-338/10) (2) această anchetă a fost realizată cu nerespectarea cerinţelor impuse de Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2117/2005 al Consiliului din 21 decembrie 2005 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 384/96 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (4), fapt care a avut drept consecinţă declararea de către Curtea de Justiţie a nulității Regulamentului (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive şi de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (5), care a fost adoptat în urma efectuării respectivei anchete?

      (1)  JO L 49, p.29.

      (2)  EU:C:2012:158.

      (3)  JO L 56, p. 1, Ediţie specială 11/vol. 12, p. 223.

      (4)  JO L 340, p. 17, Ediţie specială 11/vol. 44, p. 15.

      (5)  JO L 350, p. 35.


title: Cauza T-415/14: Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Embutidos Rodríguez/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/54

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Embutidos Rodríguez/Comisia
   (Cauza T-415/14)
   2014/C 253/71
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Embutidos Rodríguez, SL [Soto de la Vega (León), Spania] (reprezentant: A. López Gómez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei prin care se califică ansamblul de măsuri fiscale grupate sub denumirea de sistemul spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică entitățile investitoare ale grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind unicii beneficiari ai acestor ipotetice ajutoare și, astfel, ca fiind singurele persoane cărora le revine obligația de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-401/14, Duro Felguera SA/Comisia.


title: Cauza C-392/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 29 iunie 2017 – Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica SA

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 29 iunie 2017 – Sindicatul Energia Oradea/SC Termoelectrica SA
   (Cauza C-392/17)
   (2017/C 293/24)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Sindicatul Energia Oradea

      Pârâtă: SC Termoelectrica SA

      Întrebarea preliminară

   Dacă dispoziţiile Ordinului 50/1990, astfel cum a fost interpretat prin Decizia 9/2016 în interesul legii, dată de ÎCCJ, decizie obligatorie pentru instanţele ordinare, conform căreia locurile de muncă încadrate în grupele I şi II sunt cele strict şi limitativ prevăzute de anexele 1 şi 2 ale ordinului, iar instanţele de judecată nu pot extinde prevederile acestui ordin în alte cazuri similare, cu consecinţa împiedicării lucrătorilor de a le fi recunoscute beneficiile la pensionare, beneficii ce decurg din condiţiile grele de muncă în care foştii lucrători şi-au desfășurat activitatea, sunt conforme cu articolele 114 alineatul (3), 151 şi 153 TFUE, precum şi prevederile Directivei-cadru 89/391/CEE (1) şi ale directivelor individuale subsecvente.

      (1)  Directiva Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO 1989 L 183, p.1, Ediţie specială, 05/vol. 2, p. 88)


title: Cauza C-578/12 P: Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2014 – El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/44

         Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2014 – El Corte Inglés, SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Emilio Pucci International BV
   (Cauza C-578/12 P) (1)

   2014/C 315/71
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza C-194/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Contencioso Administrativo no1 de Oviedo (Spania) la 27 aprilie 2011 — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado Contencioso Administrativo no1 de Oviedo (Spania) la 27 aprilie 2011 — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias
   (Cauza C-194/11)
   2011/C 226/19
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso Administrativo no1 de Oviedo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Susana Natividad Martínez Álvarez

      Pârâtă: Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru în coroborare cu articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale (precum articolul 502.4 din Ley Orgánica del Poder Judicial nr. 6/1985 din 1 iulie 1985), care prevede că, în cazul apariției unei situații de incapacitate temporară de muncă în timpul unui concediu de odihnă deja început, efectuarea concediului poate fi considerată întreruptă numai în cazul în care incapacitatea menționată a implicat o internare în spital, excluzând prin urmare celelalte situații de incapacitate temporară de muncă, în care nu ar exista dreptul la efectuarea concediului la o dată ulterioară?

      (1)  JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza T-66/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 — Sack/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționar — Acțiune în anulare — Primă de conducere — Funcția de șef de unitate — Egalitate de tratament — Obligație de motivare — Regim lingvistic )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 decembrie 2007 — Sack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-66/05) (1)

   („Funcție publică - Funcționar - Acțiune în anulare - Primă de conducere - Funcția de «șef de unitate» - Egalitate de tratament - Obligație de motivare - Regim lingvistic’)
   (2008/C 22/73)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Jörn Sack (Berlin, Germania) (reprezentanți: U. Lehmann-Brauns și D. Mahlo, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și H. Krämer, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziilor privind stabilirea salariului lunar al reclamantului pentru perioada mai 2004-februarie 2005, cerere de a se proceda la un nou calcul al acestui salariu și cerere de anulare a deciziei explicite de respingere a reclamației depuse de reclamant, notificată acestuia la 26 noiembrie 2004
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Cauza C-424/08: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/16

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-424/08)
   (2009/C 69/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și A. Sipos, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, prin faptul că autoritățile germane competente nu au elaborat planuri de urgență externe pentru toate entitățile cărora li se aplică dispozițiile articolului 9 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE impune statelor membre să garanteze că, pentru toate entitățile cărora li se aplică dispozițiile articolului 9 din această directivă, autoritățile competente elaborează un plan de urgență extern care să conțină măsurile ce trebuie luate în exteriorul entității. Este necesar ca aceste planuri de urgență externe să conțină nu numai informații cu privire la măsurile pentru acordarea de sprijin prin acțiuni interne și cu privire la măsurile pentru acțiuni externe de rezolvare a situației, ci și informații specifice publicului, referitoare la accident și la conduita pe care trebuie să o adopte. În plus, planurile de urgență trebuie să conțină, de exemplu, și informații pentru serviciile de urgență ale altor state membre în cazul în care se produce un accident major cu posibile consecințe transfrontaliere.
   Obiectul prezentei acțiuni este constatarea că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 11 alineatul (1) litera (c) din Directiva 96/82/CE, prin faptul că nu a elaborat planuri de urgență externe pentru toate entitățile cărora li se aplică dispozițiile articolului 9 din această directivă.


title: Cauza C-603/14 P: Recurs introdus la 29 decembrie 2014 de El Corte Inglés, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 15 octombrie 2014 în cauza T-515/12, El Corte Inglés/OAPI – English Cut (The English Cut)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/17

      Recurs introdus la 29 decembrie 2014 de El Corte Inglés, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 15 octombrie 2014 în cauza T-515/12, El Corte Inglés/OAPI – English Cut (The English Cut)
      (Cauza C-603/14 P)
      (2015/C 107/24)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: El Corte Inglés, S.A. (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului din 15 octombrie 2014 în cauza T-515/12;

                  —

                  obligarea părții sau a părților care se opun prezentului recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                     Primul motiv al recursului, întemeiat pe denaturarea situației de fapt, prin aceea că Tribunalul a stabilit în Hotărârea din 15 octombrie 2014 că similitudinea conceptuală care există între semne este o similitudine pe care o consideră redusă, în condițiile în care camera de recurs a OAPI apreciază că există o similitudine conceptuală.

                  2.

                     Al doilea motiv al recursului, întemeiat pe încălcarea dreptului comunitar prin aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 din 26 februarie 2009 (1).

                  3.

                     Al treilea motiv al recursului, întemeiat pe încălcarea dreptului comunitar prin aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 din 26 februarie 2009.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-260/09 P: Recurs introdus la 6 iulie 2009 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii pronunțate la 5 mai 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-27/08, Simões Dos Santos/OAPI

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/35

         Recurs introdus la 6 iulie 2009 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) împotriva Hotărârii pronunțate la 5 mai 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-27/08, Simões Dos Santos/OAPI
   (Cauza T-260/09 P)
   2009/C 220/74
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: I. de Medrano Caballero, agent, asistat de D. Waelbroeck, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Manuel Simões Dos Santos (Madrid, Spania)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice în cauza F-27/08, inclusiv a concluziilor în despăgubiri;

               —

               admiterea concluziilor din primă instanță formulate de recurent, mai exact respingerea acțiunii ca nefondată;

               —

               obligarea celeilalte părți în proces la plata cheltuielilor de judecată aferente atât recursului, cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 5 mai 2009, pronunțată în cauza Simões Dos Santos/OAPI, F-27/08, prin care TFP a anulat decizia PERS-01-07 și scrisoarea din 15 iunie 2007 a OAPI, în măsura în care implică constatarea dispariției soldului de puncte de merit ale domnului Simões Dos Santos în urma promovării sale.
   În susținerea recursului, OAPI invocă trei motive întemeiate pe:

               —

               o eroare de drept, în măsura în care TFP, încălcând jurisprudența referitoare la condițiile privind aplicarea retroactivă a unui act și principiul încrederii legitime, a constatat că OAPI a încălcat principiul securității juridice și principiul neretroactivității;

               —

               o eroare de drept, în măsura în care TFP a considerat că OAPI a încălcat articolul 233 CE și principiul autorității de lucru judecat care decurge din Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță pronunțată la 14 februarie 2007 în cauza T-435/04, Simões Dos Santos/OAPI, cu toate că măsurile adoptate de TFP pentru executarea hotărârii menționate ar fi singurele permise pentru a nu se încălca principiul nediscriminării;

               —

               nelegalitatea acordării de către TFP a unei despăgubiri pentru repararea unui pretins prejudiciu moral, întrucât OAPI nu a săvârșit nicio eroare, iar TFP s-a pronunțat ultra petita.


title: Cauza F-96/15: Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/84

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-96/15)
   (2015/C 294/103)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea propunerii de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, care aplică noile dispoziţii generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut, şi cerere de obligare a pârâtei la plata sumei de un euro cu titlu provizoriu pentru prejudiciul pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea articolului 9 din dispoziţiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 15 iulie 2011 ca fiind nelegal;

               —

               anularea Deciziei din 3 octombrie 2014 de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamant anterior angajării în muncă, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 15 iulie 2011;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea Comisiei Europene la plata sumei de un euro cu titlu provizoriu pentru prejudiciul suferit de reclamant;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-317/16: Acțiune introdusă la 21 iunie 2016 – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC-888TII RU)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/31

         Acțiune introdusă la 21 iunie 2016 – Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC-888TII RU)
   (Cauza T-317/16)
   (2016/C 287/37)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Moravia Consulting spol. s r. o. (Brno, Republica Cehă) (reprezentant: M. Kyjovský, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Citizen Systems Europe GmbH (Stuttgart, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „SDC-888TII RU” – Cererea de înregistrare nr. 12 781 225

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 1 aprilie 2016 în cauza R 1566/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-71/09: Ordonanța Tribunalului din 5 ianuarie 2010 — Química Atlântica/Comisia [ Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Precizare a poziției — Acțiune în despăgubiri — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Inadmisibilitate ]

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/32

         Ordonanța Tribunalului din 5 ianuarie 2010 — Química Atlântica/Comisia
   (Cauza T-71/09) (1)

   („Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Precizare a poziției - Acțiune în despăgubiri - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Inadmisibilitate”)
   2010/C 51/62
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Química Atlântica Lda (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: J. Teixeira Alves, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Afonso și L. Bouyon, agenți)

      Obiectul

   O cerere în constatarea abținerii de a acționa prin care se urmărește să se constate că, în mod nelegal, Comisia s-a abținut să adopte măsurile necesare pentru armonizarea criteriilor de clasificare tarifară a fosfatului dicalcic, precum și o cerere de rambursare a diferenței dintre sumele pe care reclamanta a fost obligată să le plătească din 1995 cu titlu de taxe vamale și sumele care ar fi rezultat din aplicarea ratei aferente codului tarifar 28 35 25 90 în privința importului de fosfat dicalcic din Tunisia sau de despăgubire cu o sumă echivalentă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Nu este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulate de Timab Iberica SL.

               3.

               Química Atlântica Lda suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza T-29/08: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — LPN/Comisia [Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Respingerea cererii de acces — Documente referitoare la o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, aflată în curs de desfășurare, privind un proiect de baraj pe râul Sabor — Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Informații privind mediul — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Obligația de a efectua o examinare concretă și individuală — Interes public superior]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/37

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — LPN/Comisia
   (Cauza T-29/08) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Respingerea cererii de acces - Documente referitoare la o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, aflată în curs de desfășurare, privind un proiect de baraj pe râul Sabor - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Informații privind mediul - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Obligația de a efectua o examinare concretă și individuală - Interes public superior)
   2011/C 311/65
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Liga para Protecção da Natureza (LPN) (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: P. Vinagre e Silva, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și D. Recchia, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial B. Weis Fogh, ulterior C. Vang, agenți), Republica Finlanda (reprezentanți: inițial J. Heliskoski, A. Guimaraes-Purokoski, M. Pere și H. Leppo, ulterior J. Heliskoski și A. Guimaraes-Purokoski, agenți) și Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, S. Johannesson și K. Petkovska, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 22 noiembrie 2007 prin care s a confirmat respingerea cererii de acces la anumite documente cuprinse în dosarul unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiată împotriva Republicii Portugheze privind proiectul de construire a unui baraj pe râul Sabor (Portugalia), care era susceptibil să încalce Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 7) și Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea în ceea ce privește documentele și părțile din documente la care a fost refuzat accesul Liga para Protecção da Natureza (LPN) prin decizia SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639 a Comisiei din 24 octombrie 2008.

               2.

               Nu mai este necesar să se pronunțe cu privire la restul motivelor.

               3.

               LPN suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Regatul Danemarcei, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-331/08: Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2010 — REWE-Zentral/OAPI — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale Solfrutta — Marca comunitară verbală anterioară FRUTISOL — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Refuzul parțial al înregistrării — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EC) nr. 207/2009] ]

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/47

         Hotărârea Tribunalului din 27 ianuarie 2010 — REWE-Zentral/OAPI — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
   (Cauza T-331/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale Solfrutta - Marca comunitară verbală anterioară FRUTISOL - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Refuzul parțial al înregistrării - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EC) nr. 207/2009]”)
   2010/C 63/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: REWE-Zentral AG (Köln, Germania) (reprezentanți: M. Kinkeldey și A. Bognár, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Grupo Corporativo Teype, SL (Madrid, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 21 mai 2008 (cauza R 1679/2007-2) privind o procedură de opoziție între Grupo Corporativo Teype, SL și REWE-Zentral AG

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 21 mai 2008 (cauza R 1679/2007-2).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008


title: Cauza T-317/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 februarie 2007 — Kustom Musical Amplification/OAPI (Forma unei chitare) ( Marcă comunitară — Cerere pentru o marcă tridimensională — Forma unei chitare — Motiv absolut de refuz — Încălcarea dreptului la apărare — Motivare — Articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 februarie 2007 — Kustom Musical Amplification/OAPI (Forma unei chitare)
   (Cauza T-317/05) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere pentru o marcă tridimensională - Forma unei chitare - Motiv absolut de refuz - Încălcarea dreptului la apărare - Motivare - Articolul 73 din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2007/C 82/81)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Kustom Musical Amplification, Inc. (Cincinnati, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: M. Edenborough, barrister, și T. Bamford, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei camerei a doua de recurs a OAPI din 7 iunie 2005 (cauza R 1035/2004-2), privind o cerere de înregistrare a unei mărci tridimensionale în forma unei chitare ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 7 iunie 2005 (cauza R 1035/2004-2).

               2)

               OAPI va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale reclamantei.

      (1)  JO C 271 din 29.10.2005.


title: Cauza T-163/16: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2016 – Reisswolf/EUIPO (secret. service.)

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/30

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2016 – Reisswolf/EUIPO (secret. service.)
   (Cauza T-163/16)
   (2016/C 200/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: A. Ebert- Weidenfeller, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „secret. service.” – cererea de înregistrare nr. 14 108 757

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 februarie 2016 în cauza R 1820/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-440/13: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – „Millano” Krzysztof Kotas/OAPI (Forma unei tablete de ciocolată) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Forma unei tablete de ciocolată — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/49

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – „Millano” Krzysztof Kotas/OAPI (Forma unei tablete de ciocolată)
   (Cauza T-440/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unei tablete de ciocolată - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 046/61)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano” Krzysztof Kotas (Przeźmierowo, Polonia) (reprezentant: B. Kański, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 mai 2013 (cauza R 755/2012-2), privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional constituit de forma unei tablete de ciocolată

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano” Krzysztof Kotas suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-247/12: Acțiune introdusă la 6 iunie 2012 — Argo Group International/OAPI — Arisa Assurances (ARIS)

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/25

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2012 — Argo Group International/OAPI — Arisa Assurances (ARIS)
   (Cauza T-247/12)
   2012/C 243/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermuda) (reprezentanți: R. Hoy, S. Levine și N. Edbrooke, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Arisa Assurances SA (Luxemburg, Luxemburg)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea sau modificarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 martie 2012 în cauza R 193/2011-2, astfel încât marca reclamantei să fie înregistrată;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori „ARIS” pentru bunuri și servicii din clasa 36 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7390404

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii comunitare nr. 307470 a mărcii figurative în culori „ARISA ASSURANCES S. A.” pentru bunuri și servicii din clasa 36

      Decizia diviziei de opoziție: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare în întregime

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: reclamanta susține că OAPI și camera de recurs au săvârșit o eroare de drept în măsura în care au considerat că mărcile sunt similare din punct de vedere juridic și în măsura în care au concluzionat, ipso facto, că există un risc de confuzie în percepția publicului relevant.


title: Cauza C-196/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 75/442/CEE, 91/689/CEE și 1999/31/CE — Gestionarea deșeurilor — Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 alineatul (2) TFUE — Sancțiuni pecuniare — Penalitate cu titlu cominatoriu — Sumă forfetară]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-196/13) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 75/442/CEE, 91/689/CEE și 1999/31/CE - Gestionarea deșeurilor - Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 alineatul (2) TFUE - Sancțiuni pecuniare - Penalitate cu titlu cominatoriu - Sumă forfetară])
   (2015/C 046/06)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia, A. Alcover San Pedro și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pe care le impune executarea Hotărârii Comisia/Italia (C-135/05, EU:C:2007:250), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, începând din ziua pronunțării prezentei hotărâri și până la executarea Hotărârii Comisia/Italia (EU:C:2007:250), a unei penalități cu titlu cominatoriu semestriale calculate, în ceea ce privește primul semestru care urmează acestei pronunțări, la finele acestuia, plecând de la un cuantum fix inițial stabilit la 4 2 8 00  000 de euro, din care se va deduce un cuantum de 4 00  000 de euro pentru fiecare dintre amplasamentele care conțin deșeuri periculoase adus în conformitate cu această hotărâre și un cuantum de 2 00  000 de euro pentru fiecare dintre celelalte amplasamente adus în conformitate cu hotărârea menționată. Pentru toate semestrele următoare, penalitatea cu titlu cominatoriu datorată pentru fiecare semestru va fi calculată, la finele acestuia, plecând de la cuantumul penalității cu titlu cominatoriu stabilite pentru semestrul precedent, fiind efectuate aceleași deduceri în funcție de aducerile în conformitate, intervenite în cursul semestrului în discuție, ale amplasamentelor vizate de neîndeplinirea obligațiilor constatată.

               3)

               Obligă Republica Italiană la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare de 40 de milioane de euro.

               4)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-395/07: Acțiune introdusă la 23 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/19

         Acțiune introdusă la 23 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-395/07)
   (2007/C 247/24)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Wils și H. Kraemer, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (1) și, în orice caz, întrucât nu a comunicat aceste acte Comisiei, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 29 aprilie 2006.

      (1)  JO L 157, p. 45 și JO L 195, p. 16.


title: Cauza C-496/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 6 noiembrie 2014 – Statul român/Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 6 noiembrie 2014 – Statul român/Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Cauza C-496/14)
   (2015/C 046/27)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părţile din acţiunea principală

      Recurent: Statul român prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu în numele şi pentru Ministerul Finanțelor Publice

      Intimate: Tamara Văraru, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Întrebarea preliminară

   Prevederile articolului 6 din Tratatul Uniuni[i] Europene, art[icolului] 20, [articolului] 21 alin[eatul] l, art[icolului] 24 alin[eatul] l, art[icolului] 34 alin[eatele] l, 2, art[icolului] 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi art[icolului] 4 din Regulamentul CE nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1) pot fi interpretate ca opunându-se unei reglementări interne precum OUG 111/2010 care reglementează diferenţieri de tratament între copii secunzi, terţi, etc. proveniţi dintr-o sarcină multiplă, cei primi proveniţi dintr-o sarcină multiplă, precum şi cei proveniţi dintr-o sarcină simplă[?]

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului european și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (Text cu relevanță pentru SEE și pentru Elveția) (JO L 166 p. 1, Ediție specială 05/vol. 7, p. 82)


title: Cauza C-243/07 P: Recurs introdus la 22 mai 2007 de Carsten Brinkmann împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 22 martie 2007 în cauza T-322/05, Carsten Brinkmann/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/17

         Recurs introdus la 22 mai 2007 de Carsten Brinkmann împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 22 martie 2007 în cauza T-322/05, Carsten Brinkmann/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-243/07 P)
   (2007/C 199/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Carsten Brinkmann (reprezentant: K. van Bebber, Rechtsanwältin)

      Celelalte părți în proces:

               1.

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

               2.

               Terra Networks, S.A.

         Concluziile recurentului

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 22 martie 2007 pronunțate în cauza T-322/05;

               —

               anularea deciziei Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne nr. 3646/2004 din 29 octombrie 2004;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața OAPI precum și a celor aferente procedurii în fața Tribunalului de Primă Instanță și a Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul își întemeiază recursul împotriva hotărârii menționate a Tribunalului de Primă Instanță pe încălcarea prevederilor Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară. În baza unei aprecieri corecte, între cele două mărci aflate în conflict în prezenta cauză nu există niciun risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) din regulament.
   În primul rând, nu ar fi adevărat că produsele și serviciile pentru care s-a solicitat înregistrarea mărcii și respectiv cele desemnate de marca invocată în opoziție sunt identice.
   În al doilea rând, publicul relevant nu ar fi constituit din consumatorul mediu german, ci ponderea cea mai mare ar reprezenta-o mai degrabă specialiști, și anume experți din sectorul bancar, proprietari de bunuri imobiliare etc.
   În al treilea rând, caracterul distinctiv al elementului grafic „terra” în marca invocată în opoziție ar fi foarte redus. Tribunalul de Primă Instanță nu a luat în considerare deloc acest aspect decisiv: acesta nu examinat caracterul distinctiv al mărcii invocate în opoziție. Acesta este însă un aspect esențial întrucât, dacă marca anterioară are un caracter distinctiv foarte redus, ar putea să nu existe un risc de confuzie în cazurile în care în mod normal s-ar considera că există un astfel de risc. Cu cât este mai redus caracterul distinctiv al unui semn, cu atât este mai redusă întinderea protecției mărcii. În cazul mărcilor cu caracter distinctiv redus, nici chiar o posibilitate efectivă (și de asemenea ridicată) de confuzie nu poate fi considerată un risc de confuzie în sens juridic.
   În al patrulea rând, în ceea ce privește asemănarea semnelor, aceasta ar depinde de asemănarea grafică, fonetică și conceptuală, acordându-se atenție impresiei generale în fiecare caz, însă trebuie luate în considerare totodată și elementele distinctive și dominante. Marca invocată în opoziție este o marcă figurativă compusă din cuvântul „terra” și un element figurativ, care are aproximativ aceeași mărime ca elementul verbal component „terra”. Din simplul fapt că marca contestată nu are niciun element figurativ rezultă că, la o comparație de ansamblu a mărcilor respective, se observă diferențe clare. Totuși, chiar dacă s-ar admite că elementul verbal component „terra” ar distinge marca invocată în opoziție, nu există nicio asemănare relevantă în sensul dreptului mărcilor. Trebuie subliniat faptul că, într-adevăr, termenul fantezie „Terranus” cuprinde în totalitate termenul „terra”, astfel cum acesta este înțeles în mod normal de către public. Cu toate acestea, semnul „terra” nu are un rol distinctiv de sine stătător în marca ulterioară. Mai mult, publicul s-ar fi obișnuit cu faptul că, termeni derivați din rădăcina unui anumit cuvânt, pot dobândi un sens complet diferit, ca urmare a unei variații și astfel, nu se mai poate realiza o legătură conceptuală cu termenul original.


title: Cauza T-61/14: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2014 – Monster Energy/OAPI – Balaguer (icexpresso + energy coffee)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/26

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2014 – Monster Energy/OAPI – Balaguer (icexpresso + energy coffee)
   (Cauza T-61/14)
   2014/C 129/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Luis Yus Balaguer (Movera, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 noiembrie 2013 în cauza R 821/2013-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementele verbale „icexpresso + energy coffee” pentru produse și servicii din clasele 9, 30, 32 și 35 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 950 403.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile anterioare: cererile de înregistrare a mărcilor comunitare nr. 8 445 711, 8 815 722 și 8 815 748 pentru produse din clasele 5 și 32.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge integral opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-451/09: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2009 — Wind/OAPI — Sanyang Industry (Wind)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/56

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2009 — Wind/OAPI — Sanyang Industry (Wind)
   (Cauza T-451/09)
   2010/C 24/101
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Harry Wind (Selfkant, Germania) (reprezentant: J. Sroka, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sanyang Industry Co. Ltd (Hsinchu, Taiwan)

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 septembrie 2009 în cauza R 1470/2008-4; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Wind” pentru produse și servicii din clasele 11, 12 și 37

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea germană a mărcii figurative „Wind” pentru servicii din clasa 37

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului], în măsura în care camera de recurs nu a statuat că există o similitudine între produsele și serviciile acoperite de marca comunitară în cauză.


title: Cauza C-544/08: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 4 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/27

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 4 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-544/08) (1)

   2010/C 51/45

      Limba de procedură: ceha

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-183/16: Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER DRAMA — Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată — Articolul 126 din Regulamentul de procedură”]

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/20

         Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA)
   (Cauza T-183/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER DRAMA - Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată - Articolul 126 din Regulamentul de procedură”])
   (2017/C 269/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Guinot (Paris) (reprezentant: A. Sion, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 (cauza R 2500/2014-5) privind o procedură de opoziție între Guinot și L’Oréal

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-454/15: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2016 - Laboratorios Ern/EUIPO - Werner (Dynamic Life) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene Dynamic Life — Marca naţională verbală anterioară DYNAMIN — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/17

         Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2016 - Laboratorios Ern/EUIPO - Werner (Dynamic Life)
   (Cauza T-454/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene Dynamic Life - Marca naţională verbală anterioară DYNAMIN - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 222/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: M. Pérez Serres, R. Guerras Mazón, S. Correa Rodríguez și T. González Martínez, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Matthias Werner (Neufahrn, Germania)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 mai 2015 (cauza R 441/2014-4), privind o procedură de opoziţie între Laboratorios Ern şi domnul Werner.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Laboratorios Ern, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza T-47/17: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2017 – Yotrio Group/EUIPO (Fixarea unui inel verde la baza piciorului unui articol de mobilier)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/18

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2017 – Yotrio Group/EUIPO (Fixarea unui inel verde la baza piciorului unui articol de mobilier)
   (Cauza T-47/17)
   (2017/C 095/28)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Yotrio Group Co. Ltd (Linhai City, China) (reprezentant: L. Ullmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene din categoria „alte mărci” (fixarea unui inel verde la baza piciorului unui articol de mobilier) – cererea de înregistrare nr. 14 396 568

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 noiembrie 2016 în cauza R 285/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-483/08: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Mons — Belgia) — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — A șasea directivă TVA — Articolul 10 alineatele (1) și (2) — Recuperarea taxei deduse fără drept — Momentul de începere al termenului de prescripție]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/18

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 9 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Mons — Belgia) — Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge — SPF Finances
   (Cauza C-483/08) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - A șasea directivă TVA - Articolul 10 alineatele (1) și (2) - Recuperarea taxei deduse fără drept - Momentul de începere al termenului de prescripție)
   2009/C 282/34
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Mons

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Pârât: État belge — SPF Finances

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance de Mons (Belgia) — Interpretarea articolului 10 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Noțiunile „fapt generator” și „exigibilitate a taxei” — Momentul de începere al termenului de prescripție a acțiunii în recuperarea taxei — Ziua eliberării facturii sau ziua depunerii declarației prin care persoana impozabilă solicită să beneficieze de dreptul de deducere a taxei?

      Dispozitivul

   Articolul 10 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/38/CE a Consiliului din 7 mai 2002, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei legislații și unei practici administrative naționale care stabilesc momentul de începere a termenului de prescripție a acțiunii în recuperarea taxei pe valoarea adăugată dedusă fără drept în ziua depunerii declarației prin care persoana impozabilă a solicitat pentru prima dată să beneficieze de dreptul de deducere.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-349/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Oil Trading Poland sp. z o.o. (Trimitere preliminară — Accize — Directivele 92/12/CEE și 2008/118/CE — Domeniu de aplicare — Uleiuri minerale și produse energetice — Uleiuri lubrifiante utilizate în alte scopuri decât drept carburant sau combustibil de încălzire — Excludere — Accize aplicate pentru consumul de produse energetice, impuse de un stat membru în conformitate cu normele proprii regimului accizelor armonizate — Noțiunea „formalități legate de trecerea frontierei”  — Articolul 110 TFUE — Termen de plată mai scurt în anumite cazuri pentru achizițiile intracomunitare decât pentru produsele achiziționate pe piața națională)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Oil Trading Poland sp. z o.o.
   (Cauza C-349/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Accize - Directivele 92/12/CEE și 2008/118/CE - Domeniu de aplicare - Uleiuri minerale și produse energetice - Uleiuri lubrifiante utilizate în alte scopuri decât drept carburant sau combustibil de încălzire - Excludere - Accize aplicate pentru consumul de produse energetice, impuse de un stat membru în conformitate cu normele proprii regimului accizelor armonizate - Noțiunea „formalități legate de trecerea frontierei” - Articolul 110 TFUE - Termen de plată mai scurt în anumite cazuri pentru achizițiile intracomunitare decât pentru produsele achiziționate pe piața națională))
   (2015/C 118/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârâtă: Oil Trading Poland sp. z o.o.

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse și articolul 1 alineatul (3) din Directiva 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor și de abrogare a Directivei 92/12 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca produse care nu intră în domeniul de aplicare al acestor directive, precum uleiurile lubrifiante utilizate în alte scopuri decât drept carburant sau combustibil de încălzire, să fie supuse unei taxe reglementate de norme identice cu cele referitoare la regimul accizelor armonizate prevăzut de directivele menționate, cât timp faptul de a supune produsele respective acestei taxe nu generează formalități legate de trecerea frontierei în cadrul schimburilor comerciale dintre statele membre.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza T-424/16: Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Gifi Diffusion/EUIPO – Crocs (Încălțăminte)

text:
               24.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/41

         Acțiune introdusă la 5 august 2016 – Gifi Diffusion/EUIPO – Crocs (Încălțăminte)
   (Cauza T-424/16)
   (2016/C 392/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Franța) (reprezentant: C. de Chassey, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Crocs, Inc. (Longmont, Colorado, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 733 282 0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 25 aprilie 2015 în cauza R 37/2015-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea desenului sau a modelului industrial comunitar nr. 000733282-0001

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolelor 62 și 63 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-50/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Aosta (Italia) la 30 ianuarie 2013 — Rocco Papalia/Comune di Aosta

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Aosta (Italia) la 30 ianuarie 2013 — Rocco Papalia/Comune di Aosta
   (Cauza C-50/13)
   2013/C 147/06
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Aosta

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rocco Papalia

      Pârâtă: Comune di Aosta

      Întrebarea preliminară

   Directiva 1999/70/CE (articolul 1 și clauza 5 din acordul-cadru cuprins în anexa la aceasta, precum și orice altă dispoziție conexă sau aflată în legătură cu acestea) trebuie interpretată în sensul că permite ca un lucrător angajat de o autoritate publică în temeiul unui contract pe durată determinată fără îndeplinirea condițiilor prevăzute de reglementarea comunitară sus-vizată are dreptul la despăgubirea pentru prejudicii numai dacă dovedește caracterul efectiv în practică al acestora, respectiv în măsura în care prezintă probe — poate să fie vorba despre o probă prin indicii, dar aceasta trebuie să fie precisă, în orice situație — în sensul că a trebuit să renunțe la posibilități mai bune de angajare?


title: Cauza C-128/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal do Trabalho do Porto (Portugalia) la 8 martie 2012 — Sindicato dos Bancários do Norte și alții/BPN — Banco Português de Negócios, SA

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal do Trabalho do Porto (Portugalia) la 8 martie 2012 — Sindicato dos Bancários do Norte și alții/BPN — Banco Português de Negócios, SA
   (Cauza C-128/12)
   2012/C 151/35
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal do Trabalho do Porto

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

      Pârâtă: BPN–Banco Português de Negócios, SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiul egalității de tratament, din care rezultă interdicția discriminării, trebuie interpretat în sensul că este aplicabil lucrătorilor din sectorul public?

               2.

               Impunerea de către stat a unei reduceri a salariilor prin intermediul Legii menționate privind bugetul de stat pentru 2011, aplicată exclusiv lucrătorilor care își exercită funcțiile în sectorul de stat sau în sectorul economic public, este contrară principiului interdicției oricărei discriminări, având drept rezultat o discriminare pe motivul naturii publice a raportului de muncă?

               3.

               Dreptul la condiții de muncă care să respecte demnitatea, prevăzut la articolul 31 alineatul (1) menționat din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1), trebuie interpretat în sensul că implică interdicția de a reduce remunerațiile, fără acordul lucrătorului, în cazul în care contractul nu se modifică?

               4.

               Dreptul la condiții de muncă care să respecte demnitatea, prevăzut la articolul 31 alineatul (1) menționat din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că include dreptul la o remunerație echitabilă care să asigure lucrătorilor și familiilor acestora un nivel de trai satisfăcător?

               5.

               Atunci când reducerea salariului nu constituie unica măsură posibilă, necesară și fundamentală pentru efortul de redresare a finanțelor publice într-o situație de criză economico-financiară gravă a țării, o astfel de reducere este contrară dreptului prevăzut la articolul 31 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât pune în pericol nivelul de trai și angajamentele de natură financiară pe care lucrătorii și familiile lor și le-au asumat anterior reducerii salariale?

               6.

               Reducerea salariilor impusă în acest mod de statul portughez, întrucât nu era nici prevăzută și nici previzibilă pentru lucrători, este contrară dreptului la muncă în condiții care respectă demnitatea?

      (1)  JO 2000, C 364, p. 1.


title: Cauza T-455/16 P: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2017 – Fernández González/Comisia („Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Recrutare — Angajarea unor agenți temporari pe posturi permanente — Excepție de nelegalitate — Eroare de drept”)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/42

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2017 – Fernández González/Comisia
   (Cauza T-455/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Recrutare - Angajarea unor agenți temporari pe posturi permanente - Excepție de nelegalitate - Eroare de drept”))
   (2017/C 144/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Elia Fernández González (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld și É. Boigelot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți, asistați inițial de D. Waelbroeck și de A. Duron, ulterior de A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (judecător unic) din 14 iunie 2016, Fernández González/Comisia (F-121/15, EU:F:2016:128) și prin care se solicită anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (judecător unic) din 14 iunie 2016, Fernández González/Comisia (F-121/15, EU:F:2016:128).

               2)

               Retrimite cauza unei alte camere a Tribunalului decât cea care a statuat asupra prezentului recurs.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 383, 17.10.2016.


title: Cauza C-353/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 22 iunie 2016 – MP/Secretary of State for the Home Department

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 22 iunie 2016 – MP/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-353/16)
   (2016/C 326/28)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court of the United Kingdom

      Părțile din procedura principală

      Recurent: MP

      Intimat: Secretary of State for the Home Department

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 litera (e) coroborat cu articolul 15 litera (b) din Directiva 2004/83/CE (1) a Consiliului acoperă riscul real ca recurentul, în cazul în care ar fi trimis înapoi în țara sa de origine, să sufere vătămări grave fizice sau psihice, ca rezultat al unor acte de tortură sau alte tratamente inumane sau degradante suferite de recurent în trecut și de care țara sa de origine este responsabilă?

      (1)  Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52).


title: Cauza T-749/15: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Nausicaa Anadyomène şi Banque d’Escompte/BCE

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/39

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Nausicaa Anadyomène şi Banque d’Escompte/BCE
   (Cauza T-749/15)
   (2016/C 068/49)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Nausicaa Anadyomène SAS (Paris, Franţa) şi Banque d’Escompte (Paris) (reprezentanţi: S. Rodrigues şi A. Tymen, avocaţi)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca admisibilă și întemeiată;

         În consecință,

               —

               declararea răspunderii pârâtei, în sensul articolului 340 TFUE, ca urmare a erorilor săvârşite în cadrul politicii sale monetare privind titlurile de creanţă greceşti;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului, în valoare de 10 901 448,38 euro pentru societatea Nausicaa, sub rezerva reevaluării, și de 239 058,84 de euro pentru Banque d’Escompte;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcări suficient de grave pe care le-ar fi săvârşit BCE. Acest motiv este împărțit în trei aspecte:

                           —

                           Primul aspect, referitor la încălcarea principiului securității juridice și a principiului respectării încrederii legitime.

                           —

                           Al doilea aspect, privind încălcarea principiului egalității de tratament și a principiului nediscriminării și încălcarea articolelor 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”).

                           —

                           Al treilea aspect, referitor la încălcarea principiului bunei administrări, la încălcarea articolului 41 din Cartă și la încălcarea obligației de diligenţă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe prejudiciul suferit de reclamante și pe legătura de cauzalitate între comportamentul culpabil al BCE și acest prejudiciu.


title: Cauza C-138/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală — Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională — Directiva 2001/29/CE — Dreptul de comunicare publică a operelor — Articolul 3 alineatul (1) — Excepții și limitări — Articolul 5 alineatul (3) litera (o) — Difuzarea programelor de televiziune printr-o rețea locală de cablu — Reglementare națională care prevede excepții pentru instalațiile care permit accesul a cel mult 500 de utilizatori abonați, precum și pentru retransmisia programelor radiodifuziunii publice pe teritoriul național]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)/Zürs.net Betriebs GmbH
   (Cauza C-138/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Dreptul de comunicare publică a operelor - Articolul 3 alineatul (1) - Excepții și limitări - Articolul 5 alineatul (3) litera (o) - Difuzarea programelor de televiziune printr-o rețea locală de cablu - Reglementare națională care prevede excepții pentru instalațiile care permit accesul a cel mult 500 de utilizatori abonați, precum și pentru retransmisia programelor radiodifuziunii publice pe teritoriul național])
   (2017/C 151/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)

      Pârâtă: Zürs.net Betriebs GmbH

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională și articolul 11 bis din Convenția de la Berna pentru protecția operelor literare și artistice din 9 septembrie 1886, în versiunea care rezultă din Actul de la Paris din 24 iulie 1971, astfel cum a fost modificată la 28 septembrie 1979, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care implică faptul că nu este supusă cerinței de a obține autorizația autorului, în temeiul dreptului exclusiv de comunicare publică, o transmisie concomitentă, completă și nemodificată a unor programe radiodifuzate ale organismului național de radiodifuziune, cu ajutorul cablurilor, pe teritoriul național, cu condiția ca aceasta să constituie o simplă modalitate tehnică de comunicare și să fi fost luată în considerare de autorul operei atunci când a autorizat comunicarea inițială, aspect a cărui verificare îi revine instanței de trimitere.
   Articolul 5 din Directiva 2001/29, în special alineatul (3) litera (o) al acestuia, trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care implică faptul că nu este supusă cerinței de a obține autorizația autorului, în temeiul dreptului exclusiv de comunicare publică, o radiodifuziune prin intermediul unei antene colective atunci când numărul de abonați conectați la această antenă nu este mai mare de 500 și că această legislație trebuie să se aplice, prin urmare, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din această directivă, aspect a cărui verificare îi revine instanței de trimitere.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016


title: Cauza C-419/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Městský soud v Praze (Republica Cehă) la 10 august 2011 — Česká spořitelna, a. s./Gerald Feichter

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Městský soud v Praze (Republica Cehă) la 10 august 2011 — Česká spořitelna, a. s./Gerald Feichter
   (Cauza C-419/11)
   2011/C 311/36
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Městský soud v Praze

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Česká spořitelna, a. s.

      Pârât: Gerald Feichter

      Întrebările preliminare

               1.

               Sintagma „în ceea ce privește un contract încheiat de un consumator într-un scop care se poate considera că se situează în afara domeniului său profesional” utilizată la articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (1) al Consiliului trebuie interpretată în sensul că se referă și la pretențiile formulate în temeiul unui bilet la ordin emis într-o formă incompletă de beneficiar împotriva avalistului emitentului biletului la ordin?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ sau negativ, noțiunea de pretenții în materie contractuală utilizată la articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului trebuie interpretată în sensul că, ținând seama exclusiv de cuprinsul titlului ca atare, se referă și la pretențiile formulate în temeiul unui bilet la ordin emis într-o formă incompletă de beneficiar împotriva avalistului emitentului biletului la ordin?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 Decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-45/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 octombrie 2007 — Riva Acciaio/Comisia Comunităților Europene ( Înțelegeri — Producători de fier-beton — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO — Decizie întemeiată pe Tratatul CECO, ulterior ieșirii din vigoare a tratatului respectiv — Necompetența Comisiei )

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 25 octombrie 2007 — Riva Acciaio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-45/03) (1)

   („Înțelegeri - Producători de fier-beton - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO - Decizie întemeiată pe Tratatul CECO, ulterior ieșirii din vigoare a tratatului respectiv - Necompetența Comisiei’)
   (2007/C 297/74)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Riva Acciaio SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Pappalardo, M. Merola, M. Pappalardo și F. Martin, avvocati)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și A. Whelan, agenți, asistați de P. Manzini, avvocato)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia și M. Fiorilli, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2002) 5087 final a Comisiei din 17 decembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 65 CO (COMP/37.956 — Fier-beton).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C (2002) 5087 final a Comisiei din 17 decembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 65 CO (COMP/37.956 — Fier-beton) față de Riva Acciaio SpA.

               2)

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Riva Acciaio.

               3)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 101, 26.4.2003.


title: Cauza T-560/10: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2010 — Nencini/Parlamentul European

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/17

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2010 — Nencini/Parlamentul European
   (Cauza T-560/10)
   2011/C 38/31
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Riccardo Nencini (Firenze, Italia) (reprezentant: F. Bertini, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei secretarului general al Parlamentului European din 7 octombrie 2010, adresată domnului Riccardo Nencini, și a comunicării nr. 315653 a directorului general al Direcției generale finanțe a Parlamentului European din 13 octombrie 2010, având ca obiect „Recuperarea sumelor percepute în mod necuvenit, aferente indemnizaților de asistență parlamentară și indemnizaților de călătorie — Notă de debit”, precum și a actelor conexe, care fac deja obiectul acțiunii formulate anterior, aflată pe rolul Tribunalului, în cauza T-431/10: decizia secretarului general al Parlamentului European din 16 iulie 2010, adresată reclamantului, și, dacă este cazul, celelalte acte conexe, prealabile sau subsecvente deciziei atacate; comunicarea nr. 312331 a directorului general al Direcției generale finanțe a Parlamentului European din 4 august 2010, adresată domnului Riccardo Nencini, și actele conexe, prealabile sau subsecvente;

               —

               anularea deciziei atacate și trimiterea cazului la Secretariatului general al Parlamentului European în vederea unei noi determinări, echitabile, a cuantumului atacat;

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul în prezenta causă este același precum în cauza T-431/10 Nencini/Parlamentul European (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă motive și argumente similare cu cele invocate în cauza menționată.

      (1)  JO C 317, p. 40.


title: Cauza T-520/13: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Philip Morris Benelux/Comisia

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/65

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2013 — Philip Morris Benelux/Comisia
   (Cauza T-520/13)
   2013/C 344/120
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Philip Morris Benelux (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: K. Nordlander, avocat, și P. Harrison, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă;

               —

               anularea deciziei adoptate de Secretarul General al Comisiei Europene la data de 15 iulie 2013 (denumită în continuare „măsura atacată”), prin care Comisia a respins cererea reclamantei de acces la proiectele raportului de evaluare a impactului care însoțeau propunerea Comisiei de revizuire a Directivei privind produsele din tutun; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea măsurii atacate, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a încălcat articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), întrucât a susținut și a concluzionat că primul și al doilea paragraf al articolului 4 alineatul (3) din regulamentul menționat (care se exclud reciproc) pot fi aplicate simultan acelorași fapte în litigiu.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea măsurii atacate, Comisia a încălcat articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, întrucât a concluzionat că excepția strict definită și limitată prevăzută la acest paragraf justifica refuzul său de a divulga conținutul oricăruia dintre documentele solicitate.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea măsurii atacate, Comisia a încălcat articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, întrucât documentele solicitate nu au calitatea de avize și, prin urmare, nu le este aplicabilă excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din regulamentul în cauză. În plus, (i) divulgarea conținutului documentelor solicitate nu ar aduce atingere procesului decizional al Comisiei și (ii) există un interes public superior care justifică divulgarea conținutului documentelor solicitate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-338/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — A doua directivă 77/91/CEE — Articolele 29 și 42 — Societăți comerciale pe acțiuni — Majorarea capitalului — Drept de preempțiune la subscrierea de acțiuni și de obligațiuni convertibile în acțiuni — Retragere — Protecția acționarilor — Egalitate de tratament)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-338/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - A doua directivă 77/91/CEE - Articolele 29 și 42 - Societăți comerciale pe acțiuni - Majorarea capitalului - Drept de preempțiune la subscrierea de acțiuni și de obligațiuni convertibile în acțiuni - Retragere - Protecția acționarilor - Egalitate de tratament)
   (2009/C 44/05)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Braun și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, agent)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentant: E. Ośniecka-Tamecka, agent), Republica Finlanda (reprezentant: M. J. Heliskoski, agent), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: V. Jackson, agent, asistat de J. Stratford, barrister)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 29 și 42 din A doua directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora (JO L 26, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 8) — Inexistența unei protecții a acționarilor minoritari
   Dispozitivul

               1)

               Regatul Spaniei:

                           —

                           prin faptul că a acordat un drept de preempțiune la subscrierea de acțiuni, în cazul unei majorări de capital subscrise prin aporturi în numerar nu numai acționarilor, ci și deținătorilor de obligațiuni convertibile în acțiuni;

                           —

                           prin faptul că a acordat un drept de preempțiune la subscrierea de obligațiuni convertibile în acțiuni nu numai acționarilor, ci și deținătorilor de obligațiuni convertibile în acțiuni emise cu ocazia emisiunilor precedente și

                           —

                           prin faptul că nu a prevăzut că adunarea acționarilor poate să decidă retragerea dreptului de preempțiune la subscrierea de obligațiuni convertibile în acțiuni,

                     nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 29 din A doua directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului [48] al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Regatul Spaniei să suporte trei pătrimi din cheltuielile de judecată. Obligă Comisia Comunităților Europene să suporte o treime din cheltuielile de judecată.

               4)

               Republica Polonă, Republica Finlanda și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.