title: Cauza C-539/17 P: Recurs introdus la 13 septembrie 2017 de Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 iulie 2017 în cauza T-65/15, Talanton AE/Comisia Europeană

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/22

         Recurs introdus la 13 septembrie 2017 de Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 iulie 2017 în cauza T-65/15, Talanton AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-539/17 P)
   (2017/C 374/31)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (reprezentant: K. Damis, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 13 iulie 2017 în cauza T-65/15, Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon/Comisia Europeană

               —

               admiterea acțiunii din 6 februarie 2010 introduse de societatea susmenționată;

               —

               respingerea cererii reconvenționale a Comisiei;

               —

               obligarea Comisie la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               Aplicarea eronată a principiului bunei credințe în executarea contractului în cauză – nerespectarea dispozițiilor referitoare la subcontractare prevăzute în regulamentul financiar aplicabil:

                           —

                           Tribunalul a efectuat o analiză eronată a articolului 1134 din Codul civil belgian în aplicarea principiului bunei credințe în executarea contractului.

                           —

                           Tribunalul a efectuat o interpretare eronată a dispozițiilor referitoare la subcontractare prevăzute la articolul 130 și următoarele din Regulamentul (UE) nr. 2342/2002 și în clauzele contractuale I.II.2.4 et II.13.1 din contractul-cadru încheiat sub numărul FP7/2009/1.

               2)

               Interpretare și aplicare eronată a unei clauze contractuale și eroare vădită de apreciere a elementelor de probă:

                           —

                           Tribunalul a efectuat o interpretare eronată a clauzei II.22 „Controale și audit” din anexa II la contractul încheiat, prin faptul că a respins în mod eronat cererile pe care recurenta le-a introdus cu privire la acest aspect.

               3)

               Eroare vădită de apreciere a elementelor de probă și nemotivare:

                           —

                           Tribunalul a denaturat vădit în mod greșit elemente de probă esențiale pe care recurenta le-a invocat și pe care pârâta și le-a însușit.


title: Cauza T-518/17: Acțiune introdusă la 8 august 2017 – Olarreaga Marques și Saralegui Reyzabal/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/37

         Acțiune introdusă la 8 august 2017 – Olarreaga Marques și Saralegui Reyzabal/SRB
   (Cauza T-518/17)
   (2017/C 374/56)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Gorka Olarreaga Marques (Madrid, Spania) și María-Aránzazu Saralegui Reyzabal (reprezentant: R. Jiménez Velasco, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               adoptarea unei decizii de anulare a deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 prin care a fost adoptată schema de rezoluție referitoare la entitatea Banco Popular Español, S.A.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-271/17 PPU: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 august 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui Sławomir Andrzej Zdziaszek [Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgență — Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Mandat european de arestare — Decizia-cadru 2002/584/JAI — Proceduri de predare între statele membre — Condiții de executare — Motive de neexecutare facultativă — Articolul 4a alineatul (1), rezultat din Decizia-cadru 2009/299/JAI — Mandat de arestare emis în vederea executării unei pedepse privative de libertate — Noțiunea „proces în urma căruia a fost pronunțată decizia” — Procedură privind modificarea unor pedepse pronunțate anterior — Decizie prin care se pronunță o pedeapsă rezultantă — Decizie pronunțată fără ca persoana în cauză să fi fost prezentă în persoană — Persoană condamnată care nu a fost prezentă în persoană la proces în cadrul condamnării sale inițiale, nici în primă instanță, nici în fața instanței de apel — Persoană care a fost apărată de un avocat cu ocazia procedurii în apel — Mandat de arestare care nu furnizează informații în această privință — Consecințe pentru autoritatea judiciară de executa]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 august 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui Sławomir Andrzej Zdziaszek
   (Cauza C-271/17 PPU) (1)

   ([Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Proceduri de predare între statele membre - Condiții de executare - Motive de neexecutare facultativă - Articolul 4a alineatul (1), rezultat din Decizia-cadru 2009/299/JAI - Mandat de arestare emis în vederea executării unei pedepse privative de libertate - Noțiunea „proces în urma căruia a fost pronunțată decizia” - Procedură privind modificarea unor pedepse pronunțate anterior - Decizie prin care se pronunță o pedeapsă rezultantă - Decizie pronunțată fără ca persoana în cauză să fi fost prezentă în persoană - Persoană condamnată care nu a fost prezentă în persoană la proces în cadrul condamnării sale inițiale, nici în primă instanță, nici în fața instanței de apel - Persoană care a fost apărată de un avocat cu ocazia procedurii în apel - Mandat de arestare care nu furnizează informații în această privință - Consecințe pentru autoritatea judiciară de executa])
   (2017/C 374/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

   Sławomir Andrzej Zdziaszek

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „proces în urma căruia a fost pronunțată decizia”, în sensul articolului 4a alineatul (1) din Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretată ca vizând nu numai procedura care a condus la decizia pronunțată în apel, în condițiile în care aceasta, după o nouă examinare a cauzei pe fond, a statuat definitiv asupra vinovăției persoanei în cauză, ci și o procedură ulterioară, precum cea în care s a pronunțat hotărârea prin care s a aplicat o pedeapsă rezultantă, în discuție în litigiul principal, în urma căreia a intervenit decizia care a modificat definitiv nivelul pedepsei pronunțate inițial, în măsura în care autoritatea care a adoptat această din urmă decizie a beneficiat în această privință de o anumită putere de apreciere.

               2)

               Decizia cadru 2002/584, astfel cum a fost modificată prin Decizia cadru 2009/299, trebuie interpretată în sensul că, în ipoteza în care persoana în cauză nu a fost prezentă în persoană la procedura relevantă sau, dacă este cazul, la procedurile relevante pentru aplicarea articolului 4a alineatul (1) din această decizie cadru, cu modificările ulterioare, și în care nici informațiile cuprinse în formularul privind modelul uniform de mandat european de arestare, anexat la decizia cadru menționată, nici cele obținute în temeiul articolului 15 alineatul (2) din aceeași decizie cadru, cu modificările ulterioare, nu furnizează suficiente elemente pentru a se stabili existența uneia dintre situațiile vizate la articolul 4a alineatul (1) literele (a)-(d) din Decizia cadru 2002/584, cu modificările ulterioare, autoritatea judiciară de executare dispune de posibilitatea de a refuza executarea mandatului european de arestare.
               Cu toate acestea, decizia-cadru menționată, cu modificările ulterioare, nu împiedică autoritatea respectivă să ia în considerare ansamblul împrejurărilor care caracterizează cauza cu care este sesizată pentru a se asigura că dreptul la apărare al persoanei în cauză este respectat în cursul procedurii sau al procedurilor relevante.

      (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-473/15: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 6 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bezirksgericht Linz – Austria) – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Extrădarea unui resortisant al unui stat membru al Uniunii Europene către un stat terț în care există riscul să fie supus pedepsei cu moartea — Cetățenia Uniunii — Articolele 18 și 21 TFUE — Articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Protecție împotriva extrădării]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/11

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 6 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bezirksgericht Linz – Austria) – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR/Eugen Adelsmayr
   (Cauza C-473/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Extrădarea unui resortisant al unui stat membru al Uniunii Europene către un stat terț în care există riscul să fie supus pedepsei cu moartea - Cetățenia Uniunii - Articolele 18 și 21 TFUE - Articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Protecție împotriva extrădării])
   (2017/C 374/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bezirksgericht Linz

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR

      Pârât: Eugen Adelsmayr

      Dispozitivul

   Articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul cererea de extrădare adresată de o țară terță referitoare la un cetățean al Uniunii care, exercitându-și libertatea de circulație, părăsește statul de origine în vederea șederii pe teritoriul unui alt stat membru trebuie respinsă de acesta din urmă dacă acest cetățean se confruntă cu un risc serios de a fi supus pedepsei cu moartea în caz de extrădare.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza C-543/17: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/23

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-543/17)
   (2017/C 374/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, L. Nicolae, G. von Rintelen, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin neadoptarea, cel târziu la 1 ianuarie 2016, a tuturor actelor cu putere de lege şi actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind măsuri de reducere a costului instalării rețelelor de comunicații electronice de mare viteză (JO L 155, p. 1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Regatul Belgiei nu a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 din această directivă;

               —

               impunerea, în privința Regatului Belgiei, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, a plății unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 54 639,36 de euro pe zi de întârziere cu începere de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză pentru neîndeplinirea obligației de a comunica măsurile de transpunere a Directivei 2014/61/UE;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Statele membre erau obligate, în temeiul articolului 13 din Directiva 2014/61/UE să ia măsurile naționale de transpunere cel târziu la 1 ianuarie 2016. Comisia apreciază că Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei dispoziții.
   În acțiunea formulată, Comisia propune să se impună Regatului Belgiei o penalitate cu titlul cominatoriu în cuantum de 54 639,36 de euro pe zi de întârziere.


title: Cauza T-350/13: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Jordi Nogues/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BADTORO — Mărcile Uniunii Europene verbale și marca națională figurativă anterioare TORO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/26

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Jordi Nogues/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Cauza T-350/13) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BADTORO - Mărcile Uniunii Europene verbale și marca națională figurativă anterioare TORO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/38)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Jordi Nogues, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: J. Fernández Castellanos, M. J. Sanmartín Sanmartín și E. López Parés, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial V. Melgar și J. Crespo Carrillo, ulterior J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spania) (reprezentant: J. M. Iglesias Monravá, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 aprilie 2013 (cauza R 1446/2012-2) privind o procedură de opoziție între Grupo Osborne și Jordi Nogues

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 16 aprilie 2013 (cauza R 1446/2012-2).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Jordi Nogues, SL.

               3)

               Grupo Osborne, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza T-592/17: Acțiune introdusă la 2 august 2017 – Serra Noguera și alții/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/42

         Acțiune introdusă la 2 august 2017 – Serra Noguera și alții/SRB
   (Cauza T-592/17)
   (2017/C 374/64)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Juan Carlos Serra Noguera (Sant Jordi de ses Salines, Spania) și alți 56 de reclamanți (reprezentant: R. García-Bragado Acín, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               să ia act de depunerea prezentei cereri introductive și să considere introdusă ACȚIUNEA ÎN ANULARE împotriva Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 privind rezoluția Banco Popular, precum și argumentația pe care se întemeiază această acțiune;

               —

               dată fiind imposibilitatea practică de a se reveni asupra executării deciziei menționate, declararea obligației SRB de a repara prejudiciul cauzat reclamanților, la nivelul valorii investiției lor sau la un nivel care va fi determinat în cadrul executării hotărârii.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza T-261/16: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Portugalia/Comisia Europeană [„FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Schemă de sprijin direct pentru agricultori — Regulamentele (CE) nr. 73/2009 și nr. 1122/2009 — Regimul cotelor de lapte — Regulamentele (CE) nr. 1788/2003 și nr. 595/2004 — Înlocuirea controalelor la fața locului la exploatațiile agricole prin controale administrative”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/32

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Portugalia/Comisia Europeană
   (Cauza T-261/16) (1)

   ([„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Schemă de sprijin direct pentru agricultori - Regulamentele (CE) nr. 73/2009 și nr. 1122/2009 - Regimul cotelor de lapte - Regulamentele (CE) nr. 1788/2003 și nr. 595/2004 - Înlocuirea controalelor la fața locului la exploatațiile agricole prin controale administrative”])
   (2017/C 374/48)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida și P. Estêvão, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Lewis, G. Braga da Cruz și J. Guillem Carrau, ulterior A. Lewis și B. Rechena, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/417 a Comisiei din 17 martie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre din Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 75, p. 16), printre care cele efectuate de Republica Portugheză în cadrul „[a]lt[or] ajutoare directe – [a]rticolele 68-72 din Regulamentul nr. 73/2009” pentru exercițiile financiare 2011-2013 în cuantum total de 385 762,22 euro

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 25.7.2016.


title: Cauza C-437/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 19 iulie 2017 – Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 19 iulie 2017 – Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH/EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH
   (Cauza C-437/17)
   (2017/C 382/34)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

      Pârâtă: EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 (1) privind libera circulație a lucrătorilor trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale precum cea din procedura principală [articolul 3 alineatul 2 punctul 1 coroborat cu articolul 3 alineatul 3 și cu articolul 2 alineatul 1 din Legea privind concediile (Urlaubsgesetz, denumită în continuare „UrlG”)], potrivit căreia un lucrător cu o vechime totală în muncă de 25 de ani, care însă nu și-a desfășurat activitatea profesională la același angajator austriac, are dreptul la o perioadă de concediu anual de numai cinci săptămâni, iar un lucrător care a înregistrat o vechime de 25 de ani la același angajator austriac are dreptul la un concediu anual de șase săptămâni?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO L 141, p. 1).


title: Cauza C-184/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis – Grecia) – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgou Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis (Trimitere preliminară — Directiva 2004/38/CE — Directiva 2008/115/CE — Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre — Ședere a unui resortisant al unui stat membru pe teritoriul unui alt stat membru în pofida unei interdicții de acces pe teritoriul acestui stat — Legalitatea unei decizii de revocare a unui certificat de înregistrare și a unei a doua decizii de îndepărtare de pe teritoriu — Posibilitate de a invoca, pe cale de excepție, nelegalitatea unei decizii anterioare — Obligație de traducere)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/20

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis – Grecia) – Ovidiu-Mihaita Petrea/Ypourgou Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
   (Cauza C-184/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2004/38/CE - Directiva 2008/115/CE - Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre - Ședere a unui resortisant al unui stat membru pe teritoriul unui alt stat membru în pofida unei interdicții de acces pe teritoriul acestui stat - Legalitatea unei decizii de revocare a unui certificat de înregistrare și a unei a doua decizii de îndepărtare de pe teritoriu - Posibilitate de a invoca, pe cale de excepție, nelegalitatea unei decizii anterioare - Obligație de traducere))
   (2017/C 382/23)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ovidiu-Mihaita Petrea

      Pârât: Ypourgou Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, precum și principiul protecției încrederii legitime nu se opun ca un stat membru, pe de o parte, să revoce un certificat de înregistrare eliberat din eroare unui cetățean al Uniunii care făcea încă obiectul unei interdicții de intrare pe teritoriu și, pe de altă parte, să ia împotriva acestuia o decizie de îndepărtare întemeiată pe simpla constatare a faptului că interdicția de intrare pe teritoriu era încă în vigoare.

               2)

               Directiva 2004/38 și Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală nu se opun ca o decizie de returnare a unui cetățean al Uniunii Europene, precum cea în discuție în litigiul principal, să fie adoptată de aceleași autorități și potrivit aceleiași proceduri precum o decizie de returnare a unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală prevăzută la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2008/115 dacă sunt aplicate măsurile de transpunere a Directivei 2004/38 care ar fi mai favorabile respectivului cetățean al Uniunii.

               3)

               Principiul efectivității nu se opune unei practici jurisprudențiale potrivit căreia un resortisant al unui stat membru care face obiectul unei decizii de returnare în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal nu se poate prevala, în susținerea unei acțiuni formulate împotriva acestei decizii, de nelegalitatea deciziei de interzicere a intrării pe teritoriu adoptate anterior împotriva sa, în măsura în care persoana interesată a dispus în mod efectiv de posibilitatea de a contesta în timp util această din urmă decizie potrivit dispozițiilor Directivei 2004/38.

               4)

               Articolul 30 din Directiva 2004/38 impune statelor membre să ia orice măsură utilă pentru ca persoana interesată să înțeleagă conținutul și efectele unei decizii adoptate în temeiul articolului 27 alineatul (1) din această directivă, dar nu impune ca această decizie să îi fie notificată într-o limbă pe care o înțelege sau despre care se poate presupune în mod rezonabil că o înțelege, în condițiile în care nu a introdus o cerere în acest sens.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza T-633/17: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Sárossy/Comisia

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/52

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Sárossy/Comisia
   (Cauza T-633/17)
   (2017/C 382/65)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Róbert Sárossy (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: D. Lazar, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Ares (2017) 2929030 din 12 iunie 2017,

               —

               anularea Deciziei Comisiei C (2017) 5147 final din 17 iulie 2017,

               —

               obligarea Comisiei să acorde reclamantului acces la toate documentele privind procedura EU Pilot nr. 8572/15 [CHAP (2015) 00353], indiferent dacă sunt deja în posesia sa ori dacă nu urmau să îi fie comunicate decât în viitor și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv.
   În opinia reclamantului, ar exista un interes public superior în ceea ce privește divulgarea documentelor în cauză prin faptul că această divulgare ar permite:

               —

               protejarea intereselor economice ale consumatorilor,

               —

               protejarea pieței interne,

               —

               controlul activităților de anchetă ale Comisiei,

               —

               consolidarea democrației în Ungaria și

               —

               expunerea în mod clar către cetățeni a avantajelor pe care Ungaria le obține ca urmare a apartenenței sale la Uniunea Europeană.


title: Cauza T-386/15: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Jordi Nogues/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BADTORO — Mărcile Uniunii Europene figurative și verbale anterioare TORO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Suspendarea procedurii administrative — Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/28

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Jordi Nogues/EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Cauza T-386/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative BADTORO - Mărcile Uniunii Europene figurative și verbale anterioare TORO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Suspendarea procedurii administrative - Norma 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2017/C 374/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Jordi Nogues, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: M. J. Sanmartín Sanmartín și E. López Parés, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spania) (reprezentant: J. M. Iglesias Monravá, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 17 aprilie 2015 (cauza R 2570/2013-2), privind o procedură de opoziție între Grupo Osborne și Jordi Nogues

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 17 aprilie 2015 (cauza R 2570/2013-2).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Jordi Nogues, SL.

               3)

               Grupo Osborne, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-509/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) la 21 august 2017 – Christa Plessers/PREFACO NV, Belgische Staat

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidshof te Antwerpen (Belgia) la 21 august 2017 – Christa Plessers/PREFACO NV, Belgische Staat
   (Cauza C-509/17)
   (2017/C 374/27)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidshof te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Christa Plessers

      Intimate: PREFACO NV, Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Dreptul de a alege al cesionarului, prevăzut la articolul 61 alineatul 4 (în prezent articolul 61 alineatul 3) din Wet betreffende de continuïteit van de ondernemingen (Legea privind continuitatea întreprinderilor) din 31 ianuarie 2009, care face parte din titlul 4 capitolul 4 din această lege belgiană, care reglementează „reorganizarea judiciară prin transfer sub autoritatea instanței”, este conform cu Directiva 2001/23/CE (1) a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități, în special cu articolele 3 și 5 din această directivă, în măsura în care această „reorganizare judiciară prin transfer sub autoritatea instanței” este aplicată în vederea menținerii integrale sau parțiale a cedentului sau a activităților acestuia?

      (1)  JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20.


title: Cauza T-625/17: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Vallina Fonseca/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/47

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – Vallina Fonseca/SRB
   (Cauza T-625/17)
   (2017/C 374/70)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: José Antonio Vallina Fonseca (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție referitoare la Banco Popular Español, S.A.; și

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza T-566/17: Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Molina García/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/39

         Acțiune introdusă la 21 august 2017 – Molina García/SRB
   (Cauza T-566/17)
   (2017/C 374/59)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Jerónimo Molina García (Puente Genil, Spania) (reprezentant: A. Velasco Albalá, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               asumarea consecințelor deciziei greșite a Comitetului unic de rezoluție, fie pentru lipsa transparenței, fie pentru neluarea măsurilor preventive prealabile care ar fi evitat pierderea de capital a acționarilor prin devalorizarea capitalului și, prin urmare, despăgubirea reclamantului cu suma pierdută din cauza acțiunii necorespunzătoare și a deciziei greșite, în cuantum de 7 805,29 euro.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-275/16: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 14 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Comune di Balzola, Comune di Borgo San Martino, Comune di Camino și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, cu participarea: Poste Italiane SpA

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/24

         Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 14 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Comune di Balzola, Comune di Borgo San Martino, Comune di Camino și alții/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, cu participarea: Poste Italiane SpA
   (Cauza C-275/16) (1)

   (2017/C 374/34)
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-682/15 P: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Wanègue/Comitetul Regiunilor („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Condiții de lucru — Ore suplimentare — Șofer cu gradul AST 6 — Retragerea dreptului la indemnizația forfetară pentru ore suplimentare — Egalitate de arme — Obligația de motivare — Erori de drept — Denaturarea faptelor”)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/30

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Wanègue/Comitetul Regiunilor
   (Cauza T-682/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Condiții de lucru - Ore suplimentare - Șofer cu gradul AST 6 - Retragerea dreptului la indemnizația forfetară pentru ore suplimentare - Egalitate de arme - Obligația de motivare - Erori de drept - Denaturarea faptelor”))
   (2017/C 374/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Patrick Wanègue (Dilbeek, Belgia) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comitetul Regiunilor (reprezentanți: J. C. Cañoto Argüelles și S. Bachotet, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs împotriva Ordonanței Tribunalul Funcției Publice (Camera a doua) din 15 septembrie 2015, Wanègue/Comitetul Regiunilor (F-21/15, EU:F:2015:102) și având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Patrick Wanègue suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comitetul Regiunilor în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-620/16: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Idealogistic — Marca națională verbală anterioară idéa logistique — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Examinarea din oficiu a faptelor — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/34

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic)
   (Cauza T-620/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Idealogistic - Marca națională verbală anterioară idéa logistique - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Examinarea din oficiu a faptelor - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: The Logistical Approach BV (Uden, Țările de Jos) (reprezentant: R. Milchior, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf și S. Pétrequin, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Franța) (reprezentant: P. Langlais, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs din 20 iunie 2016 (cauza R 1435/2015-4) privind o procedură de opoziție între Idea Groupe și The Logistical Approach

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă The Logistical Approach BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016.


title: Cauza T-515/17: Acțiune introdusă la 3 august 2017 – Sánchez Valverde e Hijos/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/37

         Acțiune introdusă la 3 august 2017 – Sánchez Valverde e Hijos/SRB
   (Cauza T-515/17)
   (2017/C 374/55)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Sánchez Valverde e Hijos, SA (Montcada Reixac, Spania) (reprezentant: E. Silva Pacheco, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității „ex tunc” a Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, conducând astfel la nulitatea valorii și a efectelor sale;

               —

               despăgubirea reclamantei cu suma de 508 500,50 euro.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-488/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 august 2017 – Procedură penală privind pe Carmelina Scaglione

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 august 2017 – Procedură penală privind pe Carmelina Scaglione
   (Cauza C-488/17)
   (2017/C 374/24)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Partea din procedura principală

   Carmelina Scaglione

      Întrebările preliminare

               1)

               Anexa la Decizia 2014/955/UE (1) și Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 (2) trebuie sau nu trebuie interpretate, în ceea ce privește clasificarea deșeurilor cu intrări în oglindă, în sensul că producătorul deșeului, în cazul în care nu este cunoscută compoziția acestuia, trebuie să procedeze la caracterizarea prealabilă și eventual în ce limite?

               2)

               Căutarea substanțelor periculoase trebuie făcută pe baza unor metode uniforme prestabilite?

               3)

               Căutarea substanțelor periculoase trebuie să se întemeieze pe o verificare exactă și reprezentativă care să țină seama de compoziția deșeului, în cazul în care aceasta este deja cunoscută sau a fost identificată în etapa de caracterizare, sau, dimpotrivă, căutarea substanțelor periculoase poate fi efectuată potrivit unor criterii de probabilitate, luându-le în considerare pe cele care ar putea fi în mod rezonabil prezente în deșeu?

               4)

               În caz de îndoială sau de imposibilitate de a stabili cu certitudine prezența sau absența substanțelor periculoase în deșeu, acesta trebuie sau nu trebuie să fie totuși clasificat și tratat ca deșeu periculos în temeiul principiului precauției?

      (1)  Decizia 2014/955/UE a Comisiei din 18 decembrie 2014 de modificare a Deciziei 2000/532/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul Directivei 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 370, p. 44).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014 de înlocuire a anexei III la Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 365, p. 89).


title: Cauza T-501/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – D'Agostino/Comisia („Funcție publică — Agenți contractuali — Articolul 3a din RAA — Neprelungirea contractului — Articolele 12a și 24 din statut — Obligația de solicitudine — Interesul serviciului”)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/33

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – D'Agostino/Comisia
   (Cauza T-501/16 RENV) (1)

   ((„Funcție publică - Agenți contractuali - Articolul 3a din RAA - Neprelungirea contractului - Articolele 12a și 24 din statut - Obligația de solicitudine - Interesul serviciului”))
   (2017/C 374/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Luigi D'Agostino (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 1 decembrie 2011 de neprelungire a contractului de agent contractual al reclamantului și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Luigi D’Agostino la suportarea cheltuielilor de judecată în prezenta cauză și în cauza F-93/12 și a propriilor cheltuieli de judecată în cauza T-670/13 P.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată în cauza T-670/13 P.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012 (cauză înregistrată inițial pe rolul Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-93/12).


title: Cauza C-506/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação do Porto – Portugalia) – José Joaquim Neto de Sousa/Estado português (Trimitere preliminară — Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directiva 72/166/CEE — Directiva 84/5/CEE — Directiva 90/232/CEE — Conducător auto care poartă răspunderea pentru accidentul care a cauzat decesul soțului său, pasager al vehiculului — Legislație națională care exclude despăgubirea prejudiciului material suferit de conducătorul auto care poartă răspunderea pentru accident)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/7

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação do Porto – Portugalia) – José Joaquim Neto de Sousa/Estado português
   (Cauza C-506/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directiva 72/166/CEE - Directiva 84/5/CEE - Directiva 90/232/CEE - Conducător auto care poartă răspunderea pentru accidentul care a cauzat decesul soțului său, pasager al vehiculului - Legislație națională care exclude despăgubirea prejudiciului material suferit de conducătorul auto care poartă răspunderea pentru accident))
   (2017/C 374/10)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din procedura principală

      Apelant: José Joaquim Neto de Sousa

      Intimat: Estado português

      Dispozitivul

   Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005, și A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale care exclude dreptul conducătorului unui autovehicul, care poartă răspunderea din culpă pentru un accident de circulație în urma căruia soțul său, pasager al acestui vehicul, a decedat, de a fi despăgubit pentru prejudiciul material pe care l-a suferit din cauza acestui deces.

      (1)  JO C 454, 5.12.2016.


title: Cauza T-630/17: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2017 – Top Cable/Comisia și SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/48

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2017 – Top Cable/Comisia și SRB
   (Cauza T-630/17)
   (2017/C 374/72)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Top Cable, SA (Rubí, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Sellés Marco, avocați)

      Pârâți: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție cu privire la Banco Popular Español S.A.;

               —

               anularea Deciziei UE/2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A.;

               —

               declararea inaplicabilității în ceea ce o privește a articolelor 15, 18, 20, 21, 22 și/sau 24 din Regulamentul nr. 806/2014 conform articolului 277 TFUE; și

               —

               obligarea Comitetului și a Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-530/17 P: Recurs introdus la 7 septembrie 2017 de Mykola Yanovych Azarov împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 iulie 2017 în cauza T-215/15, M. Y. Azarov/Consiliul Uniunii Europene

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/21

         Recurs introdus la 7 septembrie 2017 de Mykola Yanovych Azarov împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 iulie 2017 în cauza T-215/15, M. Y. Azarov/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-530/17 P)
   (2017/C 374/30)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Mykola Yanovych Azarov (reprezentanți: A. Egger și G. Lansky, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               1.

               anularea Hotărârii Tribunalului din 7 iulie 2017 în cauza T-215/15;

               2.

               soluționarea definitivă a litigiului de către Curte însăși prin anularea Deciziei (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (1), precum și a Regulamentului (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (2) în măsura în care îl privesc pe recurent și prin obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor desfășurate în fața Curții și a Tribunalului;

               3.

               în mod subsidiar față de al doilea capăt de cerere, trimiterea cauzei pentru rejudecare în fața Tribunalului, care este ținut de aprecierea juridică din hotărârea Curții, și soluționarea aspectului privind cheltuielilor de judecată odată cu fondul.

      Motivele și principalele Argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive:

               (1)

               Tribunalul a încălcat articolul 296 TFUE, precum și articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale atunci când a constatat că Consiliul și-a motivat măsurile restrictive fără a săvârși vreo eroare de drept. Consiliul nu și-a precizat motivele într-un mod suficient de specific și de concret.

               (2)

               Tribunalul a constatat în mod eronat că Consiliul nu a adus atinge drepturilor fundamentale. Tribunalul a apreciat în mod eronat atingerea adusă dreptului de proprietate și libertății de a desfășura o activitate comercială. În special, Tribunalul a statuat în mod eronat că măsurile sunt corespunzătoare și proporționale. În plus, Tribunalul a săvârșit erori de procedură și a adus atingere unor drepturi procedurale.

               (3)

               Tribunalul a constatat în mod eronat că Consiliul nu a săvârșit un abuz de putere. În primul rând, Tribunalul nu a efectuat nicio examinare concretă în ceea ce îl privește pe reclamant. În al doilea rând, Tribunalul a pornit în mod eronat de la principiul că lipsa de dovezi concrete este lipsită de relevanță.

               (4)

               Tribunalul a constatat în mod eronat că Consiliul nu a adus atingere principiului bunei administrări. În primul rând, considerațiile prezentate de Tribunal cu privire la obligația de imparțialitate a Consiliului sunt eronate. În al doilea rând, Tribunalul nu respectă conținutul obligației de a stabili cu grijă faptele. În această privință, trebuie să se constate de asemenea o atingere adusă drepturilor procedurale ale reclamantului.
               Tribunalul a constatat în mod eronat că Consiliul nu a săvârșit nicio „eroare vădită de apreciere”. În primul rând, Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația de control în ceea ce privește actul atacat, omițând să examineze procedura care a condus la adoptarea acestuia. Tribunalul a constatat în mod eronat că Consiliul se putea întemeia doar pe un înscris din partea Ucrainei. Tribunalul nu a ținut seama de obligația Consiliului de a efectua investigații suplimentare. În plus, Tribunal nu a ținut seama de conținutul jurisprudenței recente a Curții privind măsurile restrictive. Pe de altă parte, argumentația Tribunalului este în mare parte doar de natură politică și nu ține seama de importanța drepturilor fundamentale într-un stat terț.

      (1)  JO 2015, L 62, p. 25.

      (2)  JO 2015, L 62, p. 1.


title: Cauza T-84/16: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Banca Monte dei Paschi di Siena și Banca Widiba/EUIPO – ING-DIBa (widiba) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative widiba — Marca națională verbală anterioară DiBa — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Inadmisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs — Cerere de restitutio in integrum — Obligație de precauție”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/31

         Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Banca Monte dei Paschi di Siena și Banca Widiba/EUIPO – ING-DIBa (widiba)
   (Cauza T-84/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative widiba - Marca națională verbală anterioară DiBa - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Inadmisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs - Cerere de restitutio in integrum - Obligație de precauție”])
   (2017/C 374/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Siena, Italia) și Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Milano, Italia) (reprezentanți: L. Trevisan și D. Contini, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: H. O’Neill și J. García Murillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: ING-DIBa AG (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: N. Gerling și M. Wolpert-Witzel, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2015 (cauzele conexate R 113/2015-2 și R 174/2015-2), privind o procedură de opoziție între ING-DIBa și Banca Monte dei Paschi di Siena

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Banca Monte dei Paschi di Siena SpA și Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-248/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt [Trimitere preliminară — Concurență — Concentrare de întreprinderi — Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Articolul 3 alineatul (1) litera (b) și articolul 3 alineatul (4) — Domeniu de aplicare — Noțiunea „concentrare” — Schimbarea naturii controlului asupra unei întreprinderi existente, care din exclusiv devine comun — Crearea unei societăți în comun care îndeplinește în mod durabil toate funcțiile unei entități economice autonome]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt
   (Cauza C-248/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Concurență - Concentrare de întreprinderi - Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Articolul 3 alineatul (1) litera (b) și articolul 3 alineatul (4) - Domeniu de aplicare - Noțiunea „concentrare” - Schimbarea naturii controlului asupra unei întreprinderi existente, care din exclusiv devine comun - Crearea unei societăți în comun care îndeplinește în mod durabil toate funcțiile unei entități economice autonome])
   (2017/C 374/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Pârât: Bundeskartellanwalt

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor între întreprinderi („Regulamentul privind concentrările economice”) trebuie interpretat în sensul că o concentrare este considerată realizată în urma schimbării naturii controlului exercitat asupra unei întreprinderi existente, control care era anterior exclusiv și devine comun, numai cu condiția ca societatea în comun rezultată dintr-o astfel de operațiune să îndeplinească în mod durabil toate funcțiile unei entități economice autonome.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016.


title: Cauza T-87/16: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Eurofast/Comisia („Asistență financiară — Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Convenția ASSET — Decizie de recuperare prin compensare a anumitor sume plătite în urma unui audit financiar — Acțiune în anulare — Încredere legitimă — Clauză compromisorie — Termen de comunicare a raportului de audit — Principiul contradictorialității — Eligibilitatea costurilor — Răspundere contractuală”)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/31

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Eurofast/Comisia
   (Cauza T-87/16) (1)

   ((„Asistență financiară - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Convenția ASSET - Decizie de recuperare prin compensare a anumitor sume plătite în urma unui audit financiar - Acțiune în anulare - Încredere legitimă - Clauză compromisorie - Termen de comunicare a raportului de audit - Principiul contradictorialității - Eligibilitatea costurilor - Răspundere contractuală”))
   (2017/C 374/47)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Eurofast SARL (Paris, Franța) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà, S. Delaude și S. Lejeune, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 17 decembrie 2015 de a proceda la recuperarea prin compensare, în temeiul concluziilor unui audit financiar, a anumitor sume plătite reclamantei în cadrul executării Acordului de grant nr. 211625 pentru realizarea proiectului Asset, încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative, și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect constatarea inexistenței creanței menționate, declararea eligibilității costurilor angajate în executarea Acordului de grant nr. 211625 pentru realizarea proiectului Asset și confirmarea de către Comisie a legitimității finanțării acordate, obligarea Comisiei la plata unei sume în executarea Acordului de grant nr. 607049 pentru realizarea proiectului Eksistenz și obligarea acesteia din urmă la plata unei indemnizații contractuale.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Eurofast SARL să plătească Comisiei Europene o sumă de 78 380,28 euro, care corespunde rambursării contribuției financiare de care a beneficiat în temeiul Acordului de grant nr. 211625 pentru realizarea proiectului „Aeronautic Study on Seamless Transport”, majorată cu penalități de întârziere de 3,55 % începând de la 13 ianuarie 2015, cu deducerea sumei compensate, respectiv 69 923,68 euro la data de 17 decembrie 2015.

               3)

               Eurofast suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisie, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza T-563/17: Acțiune introdusă la 16 august 2017 – Gayalex Proyectos/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/39

         Acțiune introdusă la 16 august 2017 – Gayalex Proyectos/SRB
   (Cauza T-563/17)
   (2017/C 374/58)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Gayalex Proyectos, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: A. Betancor Álamo și F. Cabrera Molina, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să ia act de prezentarea prezentei acțiuni și a documentelor anexate la aceasta, să o declare admisibilă, să considere introdusă acțiunea în anulare împotriva Deciziei SRB/EES/2017/08 prin care se adoptă o schemă de rezoluție cu privire la entitatea Banco Popular Español S.A. și să adopte o hotărâre prin care să anuleze această decizie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-663/15: Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 14 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/23

         Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 14 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol
   (Cauza C-663/15) (1)

   (2017/C 374/33)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-573/17: Acțiune introdusă la 17 august 2017 – Inversiones Flandes și alții/SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/40

         Acțiune introdusă la 17 august 2017 – Inversiones Flandes și alții/SRB
   (Cauza T-573/17)
   (2017/C 374/60)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Inversiones Flandes SL (Madrid, Spania), New Winds Group, SL (Madrid, Spania), Sarey Investments, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: R. Jiménez Velasco, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului să adopte o decizie prin care să dispună anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție, având în vedere considerentele, articolele și principiile expuse, și adoptarea unei alte decizii care să reflecte pe deplin transparent și sigur situația patrimonială reală, pe plan comercial, a Banco Popular SA și luarea, pe acest temei, a măsurilor adecvate.
   Se solicită expres obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-187/17: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski Sud u Vukovaru – Croația) – Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak/EUROHERC osiguranje – dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja [Trimitere preliminară — Contextul factual și normativ al litigiului principal — Lipsa unor precizări suficiente — Inadmisibilitate vădită — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/12

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski Sud u Vukovaru – Croația) – Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak/EUROHERC osiguranje – dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja
   (Cauza C-187/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contextul factual și normativ al litigiului principal - Lipsa unor precizări suficiente - Inadmisibilitate vădită - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții])
   (2017/C 374/17)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere:

   Općinski Sud u Vukovaru

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak

      Pârâtă: EUROHERC osiguranje – dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Vukovaru (Tribunalul Municipal Vukovar, Croația) prin decizia din 5 aprilie 2017 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 168, 29.05.2017.


title: Cauza T-214/15: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Novartis/EUIPO – Meda (Zymara) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Zymara — Marca Uniunii Europene verbală anterioară FEMARA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/26

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Novartis/EUIPO – Meda (Zymara)
   (Cauza T-214/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Zymara - Marca Uniunii Europene verbală anterioară FEMARA - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Bâle, Elveţia) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Meda AB (Solna, Suedia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 februarie 2015 (cauza R 550/2014-5) privind o procedură de opoziție între Novartis și Meda.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Novartis AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-489/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 august 2017 – Procedură penală privind pe MAD Srl

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 august 2017 – Procedură penală privind pe MAD Srl
   (Cauza C-489/17)
   (2017/C 374/25)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Partea din procedura principală

   MAD Srl

      Întrebările preliminare

               1)

               Anexa la Decizia 2014/955/UE (1) și Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 (2) trebuie sau nu trebuie interpretate, în ceea ce privește clasificarea deșeurilor cu intrări în oglindă, în sensul că producătorul deșeului, în cazul în care nu este cunoscută compoziția acestuia, trebuie să procedeze la caracterizarea prealabilă și eventual în ce limite?

               2)

               Căutarea substanțelor periculoase trebuie făcută pe baza unor metode uniforme prestabilite?

               3)

               Căutarea substanțelor periculoase trebuie să se întemeieze pe o verificare exactă și reprezentativă care să țină seama de compoziția deșeului, în cazul în care aceasta este deja cunoscută sau a fost identificată în etapa de caracterizare, sau, dimpotrivă, căutarea substanțelor periculoase poate fi efectuată potrivit unor criterii de probabilitate, luându-le în considerare pe cele care ar putea fi în mod rezonabil prezente în deșeu?

               4)

               În caz de îndoială sau de imposibilitate de a stabili cu certitudine prezența sau absența substanțelor periculoase în deșeu, acesta trebuie sau nu trebuie să fie totuși clasificat și tratat ca deșeu periculos în temeiul principiului precauției?

      (1)  Decizia 2014/955/UE a Comisiei din 18 decembrie 2014 de modificare a Deciziei 2000/532/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul Directivei 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 370, p. 44).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014 de înlocuire a anexei III la Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 365, p. 89).


title: Cauza T-614/17: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2017 – Bonnafous/EACEA

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/45

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2017 – Bonnafous/EACEA
   (Cauza T-614/17)
   (2017/C 374/68)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Laurence Bonnafous (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și întemeiată;

         în consecință:

               —

               anularea deciziei din data de 14 noiembrie 2016 de concediere a reclamantului;

               —

               anularea deciziei AHCC din data de 2 iunie 2017 de respingere a reclamației reclamantului din 3 februarie 2017;

               —

               acordarea sumei de 15 000 de euro reclamantului pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 84 CEAA, pe neregularitățile procedurale săvârșite de Agenția pârâtă, pe încălcarea principiului bunei administrări și pe obligația de solicitudine, precum și pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului și, în special, a dreptului său de a fi ascultat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa unor condiții normale de probă, precum și pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe lipsa unor obiective clar definite, pe încălcarea articolului 80 CEAA, precum și pe nerespectarea principiului corespondenței între grupa de funcții IV și sarcinile atribuite reclamantului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că raportul privind perioada de probă ar fi întemeiat pe motive vădit eronate.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine și a principiului bunei administrări, precum și pe un abuz de putere.


title: Cauza T-644/17: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2017 – DNV GL/EUIPO (Sustainablel)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/49

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2017 – DNV GL/EUIPO (Sustainablel)
   (Cauza T-644/17)
   (2017/C 374/73)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: DNV GL AS (Høvik, Norvegia) (reprezentant: J. Albers, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Sustainablel”– cererea de înregistrare nr. 15 372 832

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 în cauza R 2/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               înregistrarea cererii privind marca Uniunii Europene nr. 15 372 832 pentru toate produsele și serviciile solicitate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), a articolului 7 alineatul (1) litera (c) și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-601/17: Acțiune introdusă la 31 august 2017 – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (Formă de cub)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/43

         Acțiune introdusă la 31 august 2017 – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (Formă de cub)
   (Cauza T-601/17)
   (2017/C 374/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rubik’s Brand Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Szamosi și M. Borbás, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Formă de cub) – Marca Uniunii Europene nr. 162 784

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 iunie 2017 în cauza R 452/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a Simba Toys GmbH &Co. KG la plata cheltuielilor de judecată aferente căii de atac și procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-448/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 25 iulie 2017 – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/28

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 25 iulie 2017 – EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová
   (Cauza C-448/17)
   (2017/C 382/35)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: EOS KSI Slovensko s.r.o.

      Intimați: Ján Danko, Margita Jalčová

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere Hotărârea în cauza Pohotovosť (C-470/12) și consideraţiile exprimate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene inclusiv la punctul 46 din motivarea acesteia – este contrară principiului echivalenței dreptului Uniunii o reglementare juridică ce, în cadrul echivalenței intereselor protejate de lege și al protecției drepturilor consumatorilor împotriva clauzelor contractuale abuzive, nu permite, fără acordul consumatorului pârât, unei persoane juridice care are ca obiect de activitate protecția colectivă a consumatorilor împotriva clauzelor contractuale abuzive și care are drept scop atingerea obiectivului prevăzut la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1), astfel cum a fost preluat în articolul 53a alineatele 1 și 3 din Codul civil, să participe în calitate de altă parte (intervenient) la procedura judiciară încă de la începutul acesteia și să utilizeze eficient, în beneficiul consumatorului, mijloacele de acțiune și de apărare în justiție, cu scopul de a asigura, în cadrul procedurii respective, protecția împotriva utilizării sistematice a unor clauze contractuale abuzive, în timp ce în alte cazuri, spre deosebire de o asociație pentru protecția consumatorilor, o altă parte (intervenient) care intervine într-o procedură judiciară în susținerea pârâtului și care are un interes în definirea dreptului material (patrimonial) care face obiectul procedurii nu are nevoie în niciun mod de acordul pârâtului în susținerea căruia intervine pentru a participa la procedura judiciară încă de la începutul acesteia și pentru utilizarea eficientă a mijloacelor de apărare și de acţiune în justiţie în beneficiul pârâtului?

               2)

               Având în vedere inclusiv concluziile Curții de Justiție din Hotărârile pronunțate în cauzele C-26/13 și C-96/14, expresia „exprimate în mod clar și inteligibil” de la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că o clauză contractuală poate fi considerată formulată în mod neclar și neinteligibil – cu consecința juridică de a fi supusă [din oficiu] examinării jurisdicţionale privind caracterul său abuziv – inclusiv în cazul în care instituția juridică (instrumentul) pe care o reglementează este complicată în sine, consecințele sale juridice sunt greu de prevăzut pentru consumatorul mediu și pentru înțelegerea acesteia este în general necesară o consultanță juridică profesională ale cărei costuri nu sunt proporționale cu valoarea prestaţiei pe care consumatorul o primește în temeiul contractului?

               3)

               În cazul în care o instanță decide cu privire la drepturile care decurg dintr-un contract încheiat cu un consumator, invocate împotriva unui consumator care are calitatea de pârât, numai pe baza declarațiilor reclamantului, prin intermediul unei somaţii de plată emise în cadrul unei proceduri simplificate, iar în procedură nu se aplică în niciun mod dispoziţia de la articolul 172 alineatul 9 din Codul de procedură civilă, care exclude emiterea unei somaţii de plată în cazul existenței unor clauze contractuale abuzive într-un contract încheiat cu un consumator, este contrară dreptului Uniunii o reglementare a unui stat membru care, având în vedere termenul scurt prevăzut pentru formularea opoziției și eventuala imposibilitate de localizare a consumatorului sau lipsă de acțiune din partea acestuia, nu permite unei asociaţii de protecție a consumatorilor, calificată și autorizată să urmărească obiectivul prevăzut la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE, astfel cum a fost transpus la articolul 53a alineatele 1 și 2 din Codul civil, să pună în aplicare în mod eficient, fără consimțământul consumatorului (în lipsa dezacordului expres al consumatorului), singura posibilitate de protecție a consumatorului, sub forma unei opoziții la somația de plată, în cazul nerespectării de către instanță a obligației prevăzute la articolul 172 alineatul 9 din Codul de procedură civilă?

               4)

               Pentru a răspunde la a doua și la a treia întrebare, poate fi considerată relevantă împrejurarea că ordinea juridică nu îi recunoaște consumatorului dreptul la asistență juridică obligatorie și că ignoranța sa în materie, în lipsa unui avocat care să îl reprezinte, implică un risc semnificativ ca acesta să nu perceapă caracterul abuziv al unor clauze contractuale și nici măcar să nu acționeze astfel încât să facă posibilă intervenția în favoarea sa, în procedura jurisdicțională, a unei asociații pentru protecția consumatorilor, calificată și autorizată să urmărească obiectivul prevăzut la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE, astfel cum a fost transpus la articolul 53a alineatele 1 și 2 din Codul civil?

               5)

               Este contrară dreptului Uniunii și cerinţei privind evaluarea tuturor circumstanțelor cauzei, potrivit articolului 4 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE, o reglementare precum cea privind procedura simplificată pentru emiterea unei somaţii de plată (articolul 172 alineatul 1 și următoarele din Codul de procedură civilă), care permite (1) să se recunoască vânzătorului sau furnizorului, cu efectele unei hotărâri judecătoreşti, dreptul la o prestație pecuniară (2) în cadrul unei proceduri simplificate, (3) în fața unui funcționar administrativ al organului jurisdicțional, (4) exclusiv pe baza declarațiilor vânzătorului sau furnizorului, (5) fără a se administra probe și într-o situație în care (6) consumatorul nu este reprezentat de un avocat, (7) iar apărarea sa nu poate fi asumată în mod eficient, fără consimțământul său, de o asociație pentru protecția consumatorilor, calificată și autorizată să urmărească obiectivul prevăzut la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE, astfel cum a fost transpus la articolul 53a alineatele 1 și 2 din Codul civil?

      (1)  JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-186/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Oradea – România) – Ruxandra Paula Andriciuc și alții/Banca Românească SA [Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) — Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale — Contract de credit încheiat într-o monedă străină — Risc de schimb valutar în sarcina exclusivă a consumatorului — Dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract — Momentul la care trebuie apreciată existența dezechilibrului — Conținutul noțiunii de clauze „exprimate în mod clar și inteligibil” — Nivelul de informare care trebuie furnizat de bancă]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/21

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Oradea – România) – Ruxandra Paula Andriciuc și alții/Banca Românească SA
   (Cauza C-186/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Contract de credit încheiat într-o monedă străină - Risc de schimb valutar în sarcina exclusivă a consumatorului - Dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract - Momentul la care trebuie apreciată existența dezechilibrului - Conținutul noțiunii de clauze „exprimate în mod clar și inteligibil” - Nivelul de informare care trebuie furnizat de bancă])
   (2017/C 382/24)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Ruxandra Paula Andriciuc și alții

      Intimată: Banca Românească SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că noțiunea „obiectul principal al contractului”, în sensul acestei dispoziții, include o clauză contractuală, precum cea în discuție în litigiul principal, inserată într-un contract de împrumut încheiat în monedă străină, care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale și potrivit căreia împrumutul trebuie restituit în aceeași monedă străină în care a fost contractat, având în vedere că această clauză stabilește o prestație esențială care caracterizează acest contract. În consecință, această clauză nu poate fi considerată ca fiind abuzivă, în măsura în care este exprimată în mod clar și inteligibil.

               2)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că cerința potrivit căreia o clauză contractuală trebuie exprimată în mod clar și inteligibil presupune că, în cazul contractelor de credit, instituțiile financiare trebuie să furnizeze împrumutaților informații suficiente pentru a le permite să adopte decizii prudente și în cunoștință de cauză. În această privință, această cerință presupune ca o clauză potrivit căreia împrumutul trebuie restituit în aceeași monedă străină în care a fost contractat să fie înțeleasă de consumator atât pe plan formal și gramatical, cât și în ceea ce privește efectele concrete ale acesteia, în sensul ca un consumator mediu, normal informat și suficient de atent și de avizat să poată nu numai să cunoască posibilitatea aprecierii sau a deprecierii monedei străine în care a fost contractat împrumutul, ci și să evalueze consecințele economice, potențial semnificative, ale unei astfel de clauze asupra obligațiilor sale financiare. Este de competența instanței naționale să efectueze verificările necesare în această privință.

               3)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că aprecierea caracterului abuziv al unei clauze contractuale trebuie efectuată în raport cu momentul încheierii contractului respectiv, ținând seama de ansamblul împrejurărilor de care profesionistul putea avea cunoștință la momentul respectiv și care erau de natură să influențeze executarea ulterioară a contractului respectiv. Revine instanței de trimitere sarcina să evalueze, având în vedere ansamblul circumstanțelor din cauza principală și ținând seama în special de expertiza și de cunoștințele profesionistului, în speță ale băncii, în ceea ce privește posibilele variații ale cursurilor de schimb valutar și riscurile inerente contractării unui împrumut în monedă străină, existența unui eventual dezechilibru, în sensul dispoziției menționate.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza C-174/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – H./Land Berlin (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2010/18/UE — Acord-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului — Clauza 5 punctele 1 şi 2 — Revenire din concediul pentru creșterea copilului — Dreptul de a se întoarce pe același post sau pe un post echivalent sau similar — Menținerea drepturilor dobândite sau în curs de a fi dobândite — Funcționar al unul land promovat ca funcționar stagiar într-un post de conducere — Reglementare a landului în cauză care prevede încheierea perioadei de probă de plin drept și fără posibilitate de prelungire la expirarea unei perioade de doi ani, chiar și în cazul absenței ca urmare a unui concediu pentru creșterea copilului — Incompatibilitate — Consecințe)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – H./Land Berlin
   (Cauza C-174/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2010/18/UE - Acord-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului - Clauza 5 punctele 1 şi 2 - Revenire din concediul pentru creșterea copilului - Dreptul de a se întoarce pe același post sau pe un post echivalent sau similar - Menținerea drepturilor dobândite sau în curs de a fi dobândite - Funcționar al unul land promovat ca funcționar stagiar într-un post de conducere - Reglementare a landului în cauză care prevede încheierea perioadei de probă de plin drept și fără posibilitate de prelungire la expirarea unei perioade de doi ani, chiar și în cazul absenței ca urmare a unui concediu pentru creșterea copilului - Incompatibilitate - Consecințe))
   (2017/C 374/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: H.

      Pârât: Land Berlin

      Dispozitivul

               1)

               Clauza 5 punctele 1 și 2 din Acordul-cadru revizuit privind concediul pentru creşterea copilului care figurează în anexa la Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuţie în litigiul principal, care condiţionează promovarea definitivă pe un post de conducere în calitate de funcționar public de finalizarea cu succes de către candidatul selectat a unei perioade de probă prealabile de doi ani pe postul respectiv și potrivit căreia, într-o situație în care, pe durata celei mai mari părți a acestei perioade de probă, un astfel de candidat s-a aflat în concediu pentru creşterea copilului și încă se mai află, perioada de probă respectivă încetează prin efectul legii la sfârșitul acestei perioade de doi ani, fără a fi posibilă o prelungire a acesteia, persoana interesată fiind, în consecință, reîncadrată la întoarcerea sa din concediul pentru creșterea copilului în funcția de nivel inferior, atât pe plan statutar, cât și în ceea ce privește remunerația, pe care o ocupa anterior admiterii sale să efectueze perioada de probă. Atingerile aduse astfel acestei clauze nu pot fi justificate de obiectivul urmărit prin aceeași perioadă de probă, care constă în a permite evaluarea capacităţii de a ocupa postul de conducere vacant.

               2)

               Este de competența instanței de trimitere, înlăturând la nevoie reglementarea națională în discuție în litigiul principal, să verifice, astfel cum impune clauza 5 punctul 1 din Acordul-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului care figurează în anexa la Directiva 2010/18, dacă, în împrejurări precum cele din cauza principală, landul în cauză era, în calitatea sa de angajator, în imposibilitatea obiectivă de a permite persoanei interesate să se întoarcă pe acelaşi post la sfârșitul concediului pentru creșterea copilului şi, în cazul unui răspuns afirmativ, de a se asigura că acesteia îi este atribuit un post echivalent sau similar și care corespunde contractului sau raportului său de muncă, fără ca această atribuire să poată fi condiţionată de parcurgerea în prealabil a unei noi proceduri de selecţie. Revine de asemenea instanţei menţionate sarcina de a se asigura că persoana interesată poate, la sfârșitul concediului pentru creșterea copilului, să efectueze pe postul astfel reocupat sau nou atribuit o perioadă de probă în condiţii care să fie conforme cu cerinţele care rezultă din clauza 5 punctul 2 din acordul-cadru revizuit.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza C-486/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Italia) la 10 august 2017 – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Italia) la 10 august 2017 – Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)
   (Cauza C-486/17)
   (2017/C 374/22)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Olympus Italia Srl

      Pârât: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

      Întrebarea preliminară

   Principiile comunitare ale protecției încrederii legitime și securității juridice, împreună cu principiile liberei circulații a mărfurilor, libertății de stabilire și liberei prestări a serviciilor, prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), precum și principiile care decurg din acesta, cum sunt egalitatea de tratament, nediscriminarea, recunoașterea reciprocă, proporționalitatea și transparența, prevăzute de Directiva 2014/24/UE (1), se opun aplicării unei reglementări naționale precum reglementarea italiană care decurge din dispozițiile coroborate ale articolului 95 alineatul 10 și ale articolului 83 alineatul 9 din Decretul legislativ nr. 50/2016, potrivit căreia omisiunea de a indica separat costurile de securitate în cadrul întreprinderii în ofertele economice dintr-o procedură de atribuire a unor contracte de achiziții publice determină, indiferent de situație, excluderea întreprinderii ofertante, fără posibilitatea de a recurge la o regularizare, chiar și în situația în care obligația de indicare separată nu a fost precizată în formularul de completat anexat pentru depunerea ofertelor și chiar independent de împrejurarea că, din punctul de vedere al conținutului, oferta respectă efectiv costurile minime de securitate în cadrul întreprinderii?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).