title: Cauza C-300/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 24 mai 2017 – Hochtief AG/Budapest Főváros Önkormányzata

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 24 mai 2017 – Hochtief AG/Budapest Főváros Önkormányzata
   (Cauza C-300/17)
   (2017/C 269/06)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hochtief AG

      Pârâtă: Budapest Főváros Önkormányzata

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii se opune unei reglementări procedurale a unui stat membru care condiționează posibilitatea de exercitare a unei acțiuni civile ca urmare a încălcării unei dispoziții în materie de achiziții publice de constatarea cu titlu definitiv de către Comisia arbitrală pentru achiziții publice (sau de către o instanță sesizată cu o acțiune împotriva deciziei Comisiei arbitrale pentru achiziții publice) a existenței unei încălcări a dispoziției respective?

               2)

               O dispoziție a unui stat membru care prevede, drept condiție prealabilă pentru exercitarea unei acțiuni în despăgubire, constatarea cu titlu definitiv de către Comisia arbitrală pentru achiziții publice (sau de către instanța sesizată cu o acțiune împotriva deciziei Comisiei arbitrale pentru achiziții publice) a existenței unei încălcări a dispoziției poate fi substituită de o altă prevedere în temeiul dreptului Uniunii? Este posibil ca persoana prejudiciată să demonstreze încălcarea dispoziției prin alte mijloace?

               3)

               În cadrul unei acțiuni pentru obținerea unor daune interese, este contrară dreptului Uniunii și, în special, principiilor efectivității și echivalenței, sau poate cauza un efect contrar dreptului Uniunii și acestor principii, o prevedere procedurală a unui stat membru care permite controlul jurisdicțional al unei decizii administrative numai în baza argumentelor de drept invocate în procedura în fața Comisiei arbitrale pentru achiziții publice, chiar dacă persoana prejudiciată poate invoca drept temei al încălcării numai ilegalitatea excluderii sale din cauza unui conflict de interese, potrivit jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, astfel încât să determine excluderea sa din procedura de atribuire a contractului de achiziții publice din alt motiv, în temeiul prevederilor procedurii de negociere, și anume o modificare a candidaturii sale?


title: Cauza T-357/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Koninklijke Wegenbouw Stevin/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Existența și calificarea unui acord — Restrângerea concurenței — Liniile directoare privind aplicabilitatea articolului 81 CE în cazul acordurilor de cooperare orizontală — Dreptul la apărare — Amendă — Circumstanțe agravante — Rolul de instigator și de conducător — Lipsa cooperării — Competențe de investigare ale Comisiei — Dreptul de a fi asistat de un avocat — Abuz de putere — Calcularea cuantumului amenzilor — Durata încălcării — Competență de fond” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/17

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Koninklijke Wegenbouw Stevin/Comisia
   (Cauza T-357/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Existența și calificarea unui acord - Restrângerea concurenței - Liniile directoare privind aplicabilitatea articolului 81 CE în cazul acordurilor de cooperare orizontală - Dreptul la apărare - Amendă - Circumstanțe agravante - Rolul de instigator și de conducător - Lipsa cooperării - Competențe de investigare ale Comisiei - Dreptul de a fi asistat de un avocat - Abuz de putere - Calcularea cuantumului amenzilor - Durata încălcării - Competență de fond)
   2012/C 355/33
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă:: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant(ți): inițial E. Pijnacker Hordijk și Y. de Vries, ulterior E. Pijnacker Hordijk și X. Reintjes, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați inițial de L. Gyselen, F. Tuytschaever și F. Wijckmans, ulterior de L. Gyselen, avocați)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care o privește pe reclamantă, și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii care i a fost aplicată acesteia prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Koninklijke Wegenbouw Stevin BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-407/08 P: Hotărârea Curții (Camera doua) din 1 iulie 2010 — Knauf Gips KG, fostă Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Plăci din ipsos — Acces la dosar — Mijloace de probă incriminatoare și dezincriminatoare — Noțiunea „întreprindere” — Unitate economică — Societate care răspunde pentru acțiunea unității economice — Argument invocat pentru prima dată în cursul procedurii jurisdicționale)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/6

         Hotărârea Curții (Camera doua) din 1 iulie 2010 — Knauf Gips KG, fostă Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-407/08 P) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Plăci din ipsos - Acces la dosar - Mijloace de probă incriminatoare și dezincriminatoare - Noțiunea „întreprindere” - Unitate economică - Societate care răspunde pentru acțiunea unității economice - Argument invocat pentru prima dată în cursul procedurii jurisdicționale)
   2010/C 234/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Knauf Gips KG, fostă Gebr. Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (reprezentanți: M. Klusmann și S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 8 iulie 2008 în cauza T-52/03, Knauf Gips/Comisia, prin care Tribunalul a respins acțiunea care are ca obiect anularea Deciziei 2005/471/CE Deciziei 2005/471/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] împotriva întreprinderilor BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA și Gyproc Benelux NV (Cauza COMP/ E-1/37.152 — Plăci din ipsos) (JO 2005, L 166, p. 8), sau, în mod subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei — Înțelegere pe piața plăcilor din ipsos — Neluarea în considerare a încălcării dreptului la apărare în cadrul procedurii administrative — Încălcarea principiului „in dubio pro reo” — Luarea în considerare, la calculul cuantumului amenzii, a cifrei de afaceri a altor întreprinderi care nu constituie împreună cu reclamanta o unitate economică

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 8 iulie 2008, Knauf Gips/Comisia (T-52/03), în măsura în care se impută societății Knauf Gips KG răspunderea pentru încălcările săvârșite de societățile care constituie Grupul Knauf.

               2.

               Respinge recursul cu privire la celelalte motive.

               3.

               Respinge acțiunea Knauf Gips KG având ca obiect anularea Deciziei 2005/471/CE a Comisiei din 27 noiembrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE împotriva BPB plc, a Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, a Société Lafarge SA și a Gyproc Benelux NV (cazul COMP/E-1/37.152 — Plăci din ipsos).

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente prezentei proceduri, iar totalitatea cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță este menținută în sarcina Knauf Gips KG.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-228/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Giorgio Beverly Hills/OAPI — WHG (GIORGIO BEVERLY HILLS) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GIORGIO BEVERLY HILLS — Marcă națională verbală anterioară GIORGIO — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/27

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Giorgio Beverly Hills/OAPI — WHG (GIORGIO BEVERLY HILLS)
   (Cauza T-228/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GIORGIO BEVERLY HILLS - Marcă națională verbală anterioară GIORGIO - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 32/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Giorgio Beverly Hills, Inc. (Cincinnati, Ohio, Statele Unite) (reprezentanți: inițial M.Schaeffer, ulterior K. Sandberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: S. Laitinen și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH (Hagen, Germania) (reprezentant: H. Prange, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 21 iunie 2006 (cauzele conexate R 107/2005-2 și R 187/2005-2) privind o procedură de opoziție între WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH și Giorgio Beverly Hills, Inc.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul pieței interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 21 iunie 2006 (cauzele R 107/2005-2 și R 187/2005-2), în măsura în care a respins recursul în cauza R 187/2005-2.

               2)

               OAPI își suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Giorgio Beverly Hills, Inc. în cursul procedurii în fața Tribunalului.

               3)

               WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Giorgio Beverly Hills în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza T-171/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Léon Van Parys/Comisia

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/28

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Léon Van Parys/Comisia
   (Cauza T-171/14)
   2014/C 151/36
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Firma Léon Van Parys NV (Antwerpen, Belgia) (reprezentanţi: P. Vlaemminck, B. Van Vooren şi R. Verbeke, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea scrisorii Comisiei din 24 ianuarie prin care reclamantul a fost informat în legătură cu suspendarea termenului pentru examinarea cazului în conformitate cu articolul 907 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93;

               —

               constatarea faptului că articolul 909 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 se aplică cu efecte depline în favoarea reclamantului ca urmare a Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2013 în cauza T-324/10 (dosarul REM/REC 07/07);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 907 și 909 din Regulamentul nr. 2454/93 (1) și a Cartei Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, în special a articolului 41 din aceasta privind dreptul de bună administrare.

                           —

                           Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013, Firma Van Parys/Comisia, T-324/10 a anulat ex tunc Decizia Comisiei C(2010) 2858; astfel încât termenul de nouă luni pentru examinarea cauzei expirase deja, iar Comisia nu mai era în măsură să decidă cu privire la cererea de remitere.

                           —

                           În orice caz, trebuie să se considere că Comisia nu are competența de a îndeplini acte care depășesc ceea ce este necesar pentru a aduce decizia sa, anulată în parte, în conformitate cu Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013 în cauza T-324/10. Comisia a încălcat astfel articolul 266 primul paragraf TFUE cu privire la competența Comisiei de a lua măsuri în executarea hotărârii Tribunalului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 907 din Regulamentul nr. 2454/93 și a Cartei Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, în special a articolului 41 privind dreptul de bună administrare, având în vedere că Comisia și-a exercitat în mod ilicit dreptul de a solicita informații în conformitate cu articolul 907 din Regulamentul nr. 2454/93, cu scopul de a împiedica sau cel puțin de a întârzia aplicarea articolului 909 din Regulamentul nr. 2454/93.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-189/13: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – PP Nature-Balance Lizenz/Comisia ( „Medicamente de uz uman — Substanţa activă tolperizonă — Articolul 116 din Directiva 2001/83/CE — Decizia Comisiei prin care se dispune modificarea de către statele membre a autorizaţiilor naţionale de introducere pe piaţă a medicamentelor de uz uman care conţin substanţa activă în cauză — Sarcina probei — Proporţionalitate” )

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/36

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2014 – PP Nature-Balance Lizenz/Comisia
   (Cauza T-189/13) (1)

   ((„Medicamente de uz uman - Substanţa activă tolperizonă - Articolul 116 din Directiva 2001/83/CE - Decizia Comisiei prin care se dispune modificarea de către statele membre a autorizaţiilor naţionale de introducere pe piaţă a medicamentelor de uz uman care conţin substanţa activă în cauză - Sarcina probei - Proporţionalitate”))
   (2015/C 034/41)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Ambrosius, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: iniţial B.-R. Killmann şi M. Šimerdová, ulterior B.-R. Killmann şi A. Sipos, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei de punere în aplicare C(2013) 369 (final) a Comisiei din 21 ianuarie 2013 privind autorizaţiile de introducere pe piaţă a medicamentelor de uz uman care conţin substanţa activă „tolperizonă”, în contextul aplicării articolului 31 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European şi a Consiliului

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               PP Nature-Balance Lizenz GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele ale Comisiei Europene.

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza T-71/14: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2014 – Swatch/OAPI – Panavision Europe (SWATCHBALL)

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/29

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2014 – Swatch/OAPI – Panavision Europe (SWATCHBALL)
   (Cauza T-71/14)
   2014/C 129/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Swatch AG (Biel, Elveția) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Panavision Europe Ltd (Greenford, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 noiembrie 2013, în cauza R 470/2012-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SWATCHBALL” pentru produse și servicii din clasele 9, 35, 41 și 42 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 543 524

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: înregistrări internaționale și înregistrări comunitare ale mărcii figurative conținând elementul verbal „swatch” și marca verbală „SWATCH”

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-267/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 30 mai 2012 — Frédéric Hay/Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 30 mai 2012 — Frédéric Hay/Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
   (Cauza C-267/12)
   2012/C 250/15
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Frédéric Hay

      Pârâtă: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva nr. 2000/78/CE din 27 noiembrie 2000 (1) trebuie interpretat în sensul că alegerea legiuitorului național de a rezerva încheierea unei căsătorii persoanelor de sex diferit poate constitui un obiectiv legitim, adecvat și necesar care justifică discriminarea indirectă care rezultă din faptul că o convenție colectivă, rezervând un avantaj în materie de remunerare și de condiții de muncă salariaților care încheie o căsătorie, exclude în mod necesar de la beneficiul acestui avantaj partenerii de același sex care au încheiat un pact civil de solidaritate?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-363/09: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Longevity Health Products/OAPI — Gruppo Lepetit (RESVEROL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RESVEROL — Marca internațională verbală anterioară LESTEROL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/12

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Longevity Health Products/OAPI — Gruppo Lepetit (RESVEROL)
   (Cauza T-363/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RESVEROL - Marca internațională verbală anterioară LESTEROL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 46/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Gruppo Lepetit SpA (Lainate, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 iulie 2009 (cauza R 1204/2008-2) privind o procedură de opoziție între Gruppo Lepetit SpA și Longevity Health Products, Inc

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Longevity Health Products, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-248/07: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Republica Cehă/Comisia ( „Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Măsuri care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre — Actul de aderare din 2003 — Determinarea stocurilor excedentare de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora — Obiectiv urmărit de o dispoziție de drept primar — Decizia 2007/361/CE” )

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/12

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-248/07) (1)

   (Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Măsuri care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre - Actul de aderare din 2003 - Determinarea stocurilor excedentare de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora - Obiectiv urmărit de o dispoziție de drept primar - Decizia 2007/361/CE)
   2012/C 138/19
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: inițial T. Boček, ulterior M. Smolek, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și Z. Malůšková, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Slovacă (reprezentanți: inițial J. Čorba, ulterior B. Ricziová, agenți) și Republica Polonă (repreyentanți: inițial T. Nowakowski, ulterior M. Dowgielewicz și, în final, M. Szpunar, B. Majczyna și D. Krawczyk, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor [excedentare] de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei (JO L 138, p. 14)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor [excedentare] de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Cehă.

               4.

               Republica Slovacă și Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-60/10: Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2012 — Jackson International/OAPI — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală ROYAL SHAKESPEARE — Marca comunitară verbală anterioară RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY — Motive relative de nulitate — Marcă de renume — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (CE) — Risc de asociere — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare” ]

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/13

         Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2012 — Jackson International/OAPI — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE)
   (Cauza T-60/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală ROYAL SHAKESPEARE - Marca comunitară verbală anterioară RSC-ROYAL SHAKESPEARE COMPANY - Motive relative de nulitate - Marcă de renume - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (CE) - Risc de asociere - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare)
   2012/C 250/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Jackson International Trading Co. Kurt D. Brühl GmbH & Co. KG (Graz, Austria) (reprezentanți: H.-G. Zeiner și S. Di Natale, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: The Royal Shakespeare Company (Warwickshire, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Barnett, solicitor și S. Malynicz, barrister)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2009 (cauza R 317/2009-1), referitoare la o procedură de declarare a nulității între The Royal Shakespeare Company și Jackson International Trading Co. Kurt D. Brühl GmbH & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Jackson International Trading Co. Kurt D. Brühl GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-398/10: Acțiune introdusă la 5 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/19

         Acțiune introdusă la 5 august 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-398/10)
   ()
   2010/C 274/29
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Karanasou-Apostolopoulou, A. Alcover San Pedro, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/2/CE în dreptul intern a expirat la 15 mai 2009.


title: Cauza T-66/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — British Sky Broadcasting Group/OAPI — Vortex (SKY)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 decembrie 2008 — British Sky Broadcasting Group/OAPI — Vortex (SKY)
   (Cauza T-66/08) (1)

   (2009/C 32/94)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-352/09 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 martie 2011 — ThyssenKrupp Nirosta GmbH, fostă ThyssenKrupp Stainless AG/Comisia Europeană [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața comunitară a produselor plate din oțel inoxidabil — Decizie de constatare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 a unei încălcări a articolului 65 CO după expirarea Tratatului CECO — Competența Comisiei — Principiul nulla poena sine lege și al autorității de lucru judecat — Dreptul la apărare — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Transfer de răspundere prin intermediul unei declarații — Prescripție — Cooperare pe parcursul procedurii administrative]

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 martie 2011 — ThyssenKrupp Nirosta GmbH, fostă ThyssenKrupp Stainless AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-352/09 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața comunitară a produselor plate din oțel inoxidabil - Decizie de constatare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 a unei încălcări a articolului 65 CO după expirarea Tratatului CECO - Competența Comisiei - Principiul nulla poena sine lege și al autorității de lucru judecat - Dreptul la apărare - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Transfer de răspundere prin intermediul unei declarații - Prescripție - Cooperare pe parcursul procedurii administrative)
   2011/C 152/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: ThyssenKrupp Nirosta GmbH, fostă ThyssenKrupp Stainless AG (reprezentanți: M. Klusmann, Rechtsanwalt și S. Thomas, Universitätsprofessor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 1 iulie 2009, ThyssenKrupp Stainless/Comisia (T-24/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 20 decembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 65 CO și, în subsidiar, o cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată — Înțelegere pe piața produselor plate din oțel inoxidabil — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO după expirarea Tratatului CECO în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) — Încălcarea principiilor legalității sancțiunilor și autorității de lucru judecat, precum și a articolului 5, a articolului 7 alineatul (1) și a articolului 83 CE — Încălcarea normelor aplicabile în materie de prescripție a investigărilor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă ThyssenKrupp Nirosta GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-300/02: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — AMGA/Comisia ( Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună — Acțiune în anulare — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate )

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/38

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — AMGA/Comisia
   (Cauza T-300/02) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună - Acțiune în anulare - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
   2009/C 180/69
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA (AMGA) (Genova, Italia) (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo și M. Merola, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Di Bucci, agent)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: ASM Brescia SpA (Brescia, Italia) (reprezentanți: G. Caia, V. Salvadori, N. Pisani și F. Capelli, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 2 și 3 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO 2003, L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Azienda Mediterranea Gas e Acqua SpA (AMGA) la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisie.

               3)

               ASM Brescia SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 289, 23.11.2002.


title: Cauza F-63/11 RENV: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2014  – Luigi Macchia/Comisia (Funcție publică — Agenți temporari — Trimitere la Tribunal spre rejudecare după anulare — Nereînnoirea unui contract pe perioadă determinată — Puterea de apreciere a administrației — Eroare vădită de apreciere — Acțiune vădit inadmisibilă și vădit nefondată)

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 12 decembrie 2014 – Luigi Macchia/Comisia
   (Cauza F-63/11 RENV) (1)

   ((Funcție publică - Agenți temporari - Trimitere la Tribunal spre rejudecare după anulare - Nereînnoirea unui contract pe perioadă determinată - Puterea de apreciere a administrației - Eroare vădită de apreciere - Acțiune vădit inadmisibilă și vădit nefondată))
   (2015/C 034/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Luigi Macchia (Roma, Italia) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite de a nu reînnoi contractul de agent temporar în sensul articolului 2 litera (a) din RAA al reclamantului

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

               2)

               Domnul Macchia suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele F-63/11, T-368/12 P și, respectiv, F-63/11 RENV, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cauzele F-63/11 și F-63/11 RENV.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauza T-368/12 P.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011, p. 32.


title: Cauza F-102/11: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/27

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-102/11)
   2012/C 126/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite a Comisiei prin care se refuză plata către reclamant a cheltuielilor pentru călătoria anuală de la locul de repartizare la locul de origine pentru anii 2005-2010

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei pârâtei, oricare ar fi forma sa, de respingere în întregime sau în parte a concluziilor reclamantului cuprinse în cererea din data de 13 august 2010;

               —

               anularea, în măsura necesară, a notei din 22 decembrie 2010, ref. PMO.1/NS/AV D(2010)986451;

               —

               anularea deciziei Comisiei, oricare ar fi forma sa, de respingere a concluziilor reclamantului cuprinse în reclamația din data de 25 februarie 2011;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-8/08: Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2008 — Piccoli/OAPI (Reprezentarea unei scoici)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/57

         Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2008 — Piccoli/OAPI (Reprezentarea unei scoici)
   (Cauza T-8/08)
   (2008/C 64/91)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: G. M. Piccoli Srl (Alzano Lombardo, Italia) (reprezentant: S. Giudici, avvocato)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea și modificarea deciziei Camerei întâi de recurs, pronunțată la 28 septembrie 2007 și notificată la 23 octombrie 2007, pentru admiterea înregistrării mărcii tridimensionale comunitare nr. 4522892 constând în forma stilizată a unei scoici (scoică Saint-Jacques) și pentru a desemna „brioșe, brioșe umplute cu cremă, gemuri, ciocolată și miere”.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională reprezentând o scoică redată din patru unghiuri diferite (cererea de înregistrare nr. 4522892, pentru produse din clasa 30).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii pentru „preparate din cereale, patiserie, produse de cofetărie și înghețată”

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 4 și a articolului 7 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară, precum și interpretarea greșită a unor prevederi din Directiva nr. 89/104/CEE de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci. În această privință, se afirmă că atât articolul 2 din directivă, cât și articolul 4 din regulament ar admite în mod expres și neechivoc caracterul distinctiv intrinsec, nu numai al ambalajului produsului, ci și al formei înseși a acestuia.


title: Cauza T-732/15: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – ICA Laboratories și alții/Comisia

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/56

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – ICA Laboratories și alții/Comisia
   (Cauza T-732/15) (1)

   (2017/C 006/71)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza C-540/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 26 octombrie 2016 – UAB „Spika”, AB „Senoji Baltija”, UAB „Stekutis”, UAB „Prekybos namai Aistra”/Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 26 octombrie 2016 – UAB „Spika”, AB „Senoji Baltija”, UAB „Stekutis”, UAB „Prekybos namai Aistra”/Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos
   (Cauza C-540/16)
   (2017/C 006/36)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: UAB „Spika”, AB „Senoji Baltija”, UAB „Stekutis” și UAB „Prekybos namai Aistra”

      Pârâte: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

      Alte părți: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, BUAB „Sedija”, UAB „Starkis”, UAB „Baltijos šprotai”, UAB „Ramsun”, AB „Laivitė”, UAB „Baltlanta”, UAB „Strimelė”, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma „Stilma”, UAB „Banginis”, UAB „Monistico”, UAB „Rikneda”, UAB „Baltijos jūra”, UAB „Grinvita” și BUAB „Baltijos žuvys”

      Întrebarea preliminară

   Articolul 17 şi articolul 2 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind politica comună în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1954/2003 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2371/2002 și (CE) nr. 639/2004 ale Consiliului și a Deciziei 2004/585/CE a Consiliului trebuie să fie interpretate, din perspectiva articolelor 16 şi 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că, atunci când îşi exercită puterea de apreciere prevăzută la articolul 16 alineatul (6), un stat membru nu poate alege o metodă de alocare a cotelor de pescuit care i-au fost alocate care să creeze condiţii inegale de concurenţă pentru operatorii economici care îşi desfăşoară activitatea în acest domeniu din cauza existenței mai multor posibilităţi de pescuit, chiar dacă metoda respectivă se bazează pe un criteriu transparent şi obiectiv?

      (1)  JO 2013 L 354, p. 22.


title: Cauza T-262/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Canon Communications/OAPI — Messe Düsseldorf (MEDTEC) ( Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțarea asupra fondului )

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Canon Communications/OAPI — Messe Düsseldorf (MEDTEC)
   (Cauza T-262/08) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțarea asupra fondului’)
   (2009/C 69/88)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Canon Communications LLC (Los Angeles, Statele Unite) (reprezentanți: M. Mak și E. Zietse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Montalto, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Messe Düsseldorf GmbH (Düsseldorf, Germania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 aprilie 2008 (cauza R 817/2005-1) privind o procedură de opoziție între Messe Düsseldorf GmbH și Canon Communications LLC.
   Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta și cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare dintre ele, jumătate din cheltuielile efectuate de pârât.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-202/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 15 iulie 2008 — CLL Centres de langues/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Respingere a unei cereri de participare — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Lipsa de fumus boni juris — Pierderea unei șanse — Absența unui prejudiciu grav și ireparabil — Lipsa urgenței )

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/12

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 15 iulie 2008 — CLL Centres de langues/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-202/08 R)
   („Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Respingere a unei cereri de participare - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Lipsa de fumus boni juris - Pierderea unei șanse - Absența unui prejudiciu grav și ireparabil - Lipsa urgenței’)
   (2008/C 247/24)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Centre de langues din Louvain-la-Neuve și din Louvain-en-Woluwe (CLL Centres de langues) (Louvain-la-Neuve, Belgia) (reprezentanți: F. Tulkens și V. Ost, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Bambara și E. Manhaeve, agenți, asistați de P. Wytinck, avocat)
   Obiectul
   Cerere de măsuri provizorii care are ca obiect, în esență, să permită Centre de langues din Louvain-la-Neuve și din Louvain-en-Woluwe (CLL Centres de langues) participarea la procedura de cerere de ofertă ADMIN/D1/PR/2008/004 privind contractul „Formare lingvistică pentru personalul instituțiilor, al organismelor și al agențiilor din Uniunea Europeană (UE) situate în Bruxelles” și suspendarea deciziei Comisiei de excludere până la pronunțarea Tribunalului asupra acțiunii în anulare îndreptate împotriva acestei decizii.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-360/10: Ordonanța Tribunalului din 3 octombrie 2012 — Tecnimed/OAPI — Ecobrands (ZAPPER-CLICK) ( „Marcă comunitară — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Lipsa cazului fortuit — Lipsa forței majore — Dreptul de acces la o instanță judecătorească — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/34

         Ordonanța Tribunalului din 3 octombrie 2012 — Tecnimed/OAPI — Ecobrands (ZAPPER-CLICK)
   (Cauza T-360/10) (1)

   (Marcă comunitară - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Lipsa cazului fortuit - Lipsa forței majore - Dreptul de acces la o instanță judecătorească - Inadmisibilitate vădită)
   2012/C 366/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tecnimed Srl (Vedano Olona, Italia) (reprezentanți: M. Franzosi și V. Piccarreta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ecobrands Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 iunie 2010 (cauza R 1795/2008-4), privind o procedură de declarare a nulității între Tecnimed Srl și Ecobrands Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Tecnimed Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza C-508/13: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — Republica Estonia/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/51

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — Republica Estonia/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-508/13)
   2013/C 344/89
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Estonia (reprezentant: K. Kraavi-Käerdi)

      Pârâți: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, pentru încălcarea tratatelor sau a unei norme de aplicare a acestora, a articolului 4 alineatele (6) și (8), a articolului 16 alineatul (3) și a articolului 6 alineatul (3) din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind situațiile financiare anuale, situațiile financiare consolidate și rapoartele conexe ale anumitor tipuri de întreprinderi, de modificare a Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului (1) întrucât, în opinia reclamantei, sunt contrare principiului proporționalității și subsidiarității. Prin adoptarea dispozițiilor menționate s-a încălcat și obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE — o normă fundamentală de procedură în sensul articolului 263 TFUE. Prin urmare, Republica Estonia solicită anularea fragmentului „și ca obligația de raportare să fie prevăzută de legislația fiscală națională în scopul strict al colectării impozitelor” care face parte din articolul 4 alineatul (6), a fragmentului „prevăzute de legislația fiscală națională, astfel cum se menționează la alineatul (6)” cuprins la alineatul (8) aceluiași articol, precum și a articolului 16 alineatul (3) și a articolului 6 alineatul (3) în totalitate. În ipoteza în care Curtea consideră că dispozițiile menționate nu pot fi examinate în mod autonom și nu se pot separa de restul directivei fără modificarea acesteia, iar anularea lor poate aduce atingere regimului general stabilit prin directivă, Republica Estonia solicită anularea directivei în totalitate pentru temeiul și motivele deja precizate,

               —

               obligarea Parlamentului European și a Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul acțiunii formulate, Republica Estonia solicită Curții, cu titlu principal, anularea anumitor dispoziții din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind situațiile financiare anuale, situațiile financiare consolidate și rapoartele conexe ale anumitor tipuri de întreprinderi, de modificare a Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului (denumită în continuare „directiva”) sau, în subsidiar, anularea directivei în întregime.

               2.

               Cererea a fost prezentată în temeiul articolului 263 primul paragraf TFUE și are ca obiect, cu titlu principal, anularea textului „și ca obligația de raportare să fie prevăzută de legislația fiscală națională în scopul strict al colectării impozitelor” care figurează la articolul 4 alineatul (6) din directivă, a textului „prevăzute de legislația fiscală națională, astfel cum se menționează la alineatul (6)”, cuprins la articolul 4 alineatul (8) din directivă, precum și a articolului 6 alineatul (3) și a articolului 16 alineatul (3) din directivă sau, în subsidiar, anularea directivei în totalitate pentru încălcarea unei norme fundamentale de procedură și pentru încălcarea tratatelor sau a unei norme de aplicare a acestora.

               3.

               Încălcarea unei norme fundamentale de procedură constă în faptul că, cu ocazia adoptării directivei, nu s-a respectat obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE. Încălcarea tratatului sau a unei norme de aplicare a acestuia constă în încălcarea principiilor proporționalității și subsidiarității.

               4.

               Ținând seama de măsurile de armonizare maximă prevăzute la articolul 4 alineatul (6) coroborat cu alineatul (8) al aceluiași articol și cu articolul 16 alineatul (3) din directivă, nu se poate atinge un echilibru adecvat al celor două obiective ale directivei (ameliorarea clarității și a comparabilității situațiilor financiare și reducerea sarcinilor administrative care vizează întreprinderile mici și mijlocii). În consecință, măsurile adoptate nu sunt adecvate pentru atingerea obiectivului legitim urmărit.

               5.

               Măsurile adoptate nu permit îndeplinirea unui obiectiv esențial al directivei, respectiv, ameliorarea clarității și a comparabilității situațiilor financiare întrucât, cu ocazia elaborării proiectului de directivă, nu s-a ținut seama în mod adecvat de structura întreprinderilor din diferitele state membre. Transpunerea directivei în ordinea juridică a statului membru ar conduce la scutirea, pentru 97,9% dintre întreprinderi, care contribuie în proporție de peste jumătate din PIB, de o parte importantă a obligațiilor lor contabile, ceea ce nu contribuie la realizarea obiectivului, urmărit la nivelul Uniunii, de ameliorare a clarității și a comparabilității situațiilor financiare.

               6.

               Măsurile adoptate nu permit atingerea unui obiectiv esențial al directivei, respectiv reducerea sarcinilor administrative, întrucât, în cadrul elaborării proiectului de directivă nu s-a ținut seama de reducerea sarcinilor administrative deja realizată în statul membru fără să se fi recurs la reducerea obligațiilor contabile și întrucât informațiile primite până în prezent de la întreprinderi în contextul contabilității și care, potrivit articolului 4 alineatul (6), nu se mai pot solicita în continuare în forma actuală rămân necesare atât pentru propriile întreprinderi private, cât și pentru sectorul public. Prin urmare, în continuare trebuie strânse și publicate informații suplimentare prin intermediul altor metode, care pot determina alte sarcini administrative, chiar superioare.

               7.

               Principiul supremației fondului economic, consacrat la articolul 6 alineatul (1) litera (h) din directivă, este unul dintre principiile generale recunoscute în aceasta. Dacă, potrivit articolului 6 alineatul (3), statele membre pot omite aplicarea principiului supremației fondului economic, iar un stat membru utilizează în plus această posibilitate atunci când transpune directiva în ordinea sa juridică, devine imposibilă de la bun început îndeplinirea obiectivului, urmărit la nivelul Uniunii, de ameliorare a comparabilității, a clarității și a încrederii generale. În consecință, măsura adoptată este contrară principiului proporționalității.

               8.

               Dat fiind că măsurile prevăzute la articolul 4 alineatele (6) și (8) și la articolul 16 alineatul (3) din directivă nu presupun neapărat o ameliorare a clarității și a comparabilității contabilității la nivelul Uniunii și dat fiind că într-un stat membru măsurile adoptate, în loc de a produce o reducere a sarcinilor administrative, pot presupune apariția acestora pe altă cale, măsurile respective nu permit ca obiectivele directivei să fie atinse în mod mai eficace la nivelul Uniunii. Prin urmare, dispozițiile menționate sunt contrare principiului subsidiarității.

      (1)  JO L 182, p. 19.


title: Cauza T-151/15: Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – EFB/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/20

         Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – EFB/Comisia
   (Cauza T-151/15)
   (2015/C 190/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgia) (reprezentanți: M. Troncoso Ferrer și S. Moya Izquierdo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea faptului că acțiunea este admisibilă și întemeiată;

               —

               declararea faptului că reclamanta răspunde doar pentru suma de 5  638,22 euro;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamanta solicită Tribunalului să declare că Comisia Europeană și-a încălcat obligațiile contractuale care îi revin în temeiul contractului din 20 decembrie 2005 privind proiectul European Action for Global Life science – Food Forum, cu referința LSSP-CT-2005-512135 (denumit în continuare „contractul”), și să o declare responsabilă pentru suma de 5  638,22 euro, în loc de 86  676,42 euro, cum a solicitat Comisia Europeană.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere cu privire la o serie de costuri eligibile, care constituie o eroare în aprecierea probelor, contravenind articolului 1315 din Codul civil belgian.

                           —

                           Reclamanta subliniază că nota de debit emisă de Comisia Europeană se bazează pe concluziile raportului de audit final, însă evaluarea realizată de auditorii Comisiei Europene în vederea redactării acestui raport a fost incorectă în privința mai multor costuri, și anume costurile de personal și costurile privind anumite evenimente. În consecință, Comisia Europeană a emis o notă de debit pe baza unor ipoteze incorecte și nu a dovedit faptele pe care se întemeiază susținerile sale, rezultând o încălcare a articolului 1315 din Codul civil belgian și, pe cale de consecință, o încălcare a contractului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolelor II.20 și II.6 din condițiile generale ale contractului, precum și a articolului 1347 din Codul civil belgian, întrucât Comisia Europeană a concluzionat în mod injust că costurile referitoare la munca anumitor membrii ai personalului erau neeligibile pentru că membrii respectivi nu aveau un contrat de muncă valid cu reclamanta.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 1134 din Codul civil belgian și a principiului executării cu bună-credință a contractului.

                           —

                           Reclamanta subliniază, printre altele, că nu a avut șansa de a se apăra și de a explica Comisiei Europene orice neînțelegere sau greșeală minoră apărută în executarea contractului, că diferența financiară enormă dintre primul proiect de raport de audit și raportul de audit final demonstrează o lipsă clară de corectitudine și de prudență și că multiplele erori de calcul și inexactități în cifre care apar în tot cuprinsul raportului de audit final au făcut foarte dificilă pentru reclamantă înțelegerea corespunzătoare a acuzațiilor aduse de Comisia Europeană.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nemotivarea de către Comisia Europeană a refuzului de a rambursa anumite costuri.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a protecției încrederii legitime.

                           —

                           Reclamanta subliniază că Comisia Europeană a acceptat faptul că era asistată de o altă entitate juridică și, prin aceasta, a creat încrederea legitimă că costurile derivate din această relație vor fi pe deplin eligibile.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe lipsa de claritate a normelor aplicabile celui de Al șaselea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică („PC6”).

                           —

                           Reclamanta subliniază că, potrivit articolului 1162 din Codul civil belgian, în caz de îndoială convenția se interpretează împotriva celui care a stipulat și în favoarea celui care a contractat obligația. Normele contractuale aplicabile PC6 rezultă din clauze „standard” stabilite de Comisia Europeană, la care reclamanta nu a avut altă posibilitate decât să adere, fapt care face din ea partea care a contractat obligația. Această situație, împreună cu faptul că normele amintite pun probleme de interpretare evidente, cum o ilustrează numărul mare de acțiuni formulate în fața Tribunalului cu privire la acestea, justifică faptul că incertitudinea trebuie să profite reclamantei. Norma de interpretare constituită de articolul 1162 din Codul civil belgian permite instanței să interpreteze prevederile redactate în mod deficitar sau ambigue împotriva autorului lor, respectiv Comisia.


title: Cauza C-336/09 P: Recurs introdus la 24 august 2009 de Republica Polonă împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi extinsă) pronunțate la 10 iunie 2009 în cauza T-258/04, Republica Polonă susținută de Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/23

         Recurs introdus la 24 august 2009 de Republica Polonă împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi extinsă) pronunțate la 10 iunie 2009 în cauza T-258/04, Republica Polonă susținută de Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-336/09 P)
   2009/C 282/40
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz, pełnomocnik)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene, Republica Cipru

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2009 pronunțate în cauza T-258/04, Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene;

               —

               anularea articolului 5, a articolului 6 alineatele (1), (2) și (3), a articolului 7 alineatul (1), precum și a articolului 8 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 60/2004 al Comisiei din 14 ianuarie 2004 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană (1),

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procesele desfășurate la Tribunal la Curte,

               —

               pronunțarea unei hotărâri în prezentul recurs în marea cameră.

      Motivele și principalele argumente

               —

               interpretarea eronată a Regulamentului nr. 1 al Consiliului privind instituirea regimului lingvistic al Comunității Economice Europene, precum și a Tratatului de aderare prin stabilirea unui termen de introducere a unei acțiuni în anulare a Regulamentului nr. 60/2004 care a început să curgă de la publicarea acestuia în limbile oficiale ale Comunității formate din cele 15 state membre, mai precis anterior publicării în toate limbile oficiale ale Comunității extinse;

               —

               interpretarea eronată a articolului 230 al patrulea paragraf din Tratatul CE prin faptul că a declarat că Republica Polonă putea introduce în mod valabil o acțiune în anularea Regulamentului nr. 60/2004 anterior aderării la Uniunea Europeană, acționând în temeiul acestei dispoziții ca persoană juridică;

               —

               încălcarea principiilor Comunității de drept și protecției jurisdicționale efective prin faptul că Republica Polonă a fost lipsită de dreptul de a supune unui control jurisdicțional legalitatea Regulamentului nr. 60/2004, în pofida faptului că respectivul regulament era adresat Republicii Polone în calitate de stat membru;

               —

               încălcarea principiilor solidarității și bunei-credințe prin faptul că Republica Polonă a fost lipsită de dreptul de a supune unui control jurisdicțional legalitatea unui act de modificare a condițiilor de aderare a Republicii Polone la Uniunea Europeană și care a încălcat echilibrul dintre drepturile și obligațiile care decurg din aderarea la Comunitate;

               —

               încălcarea normelor de procedură în fața Tribunalului de Primă Instanță prin faptul că nu au fost examinate argumentele Republicii Polone privind încălcarea principiilor solidarității și bunei-credințe și că nu s-a motivat suficient ordonanța.

      (1)  JO L 9, p. 8, Ediție specială, 03/vol. 52, p. 202.


title: Cauza T-20/14: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2014 – Nguyen/Parlamentul și Consiliul („Acțiune în anulare – Reforma Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii – Regim mai puțin favorabil în materie de plată forfetară a cheltuielilor de călătorie și de majorare a concediului anual cu zile suplimentare de concediu aferente duratei călătoriei – Lipsa afectării individuale – Răspundere extracontractuală – Legătură de cauzalitate – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/38

      Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2014 – Nguyen/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-20/14) (1)

      („Acțiune în anulare - Reforma Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii - Regim mai puțin favorabil în materie de plată forfetară a cheltuielilor de călătorie și de majorare a concediului anual cu zile suplimentare de concediu aferente duratei călătoriei - Lipsa afectării individuale - Răspundere extracontractuală - Legătură de cauzalitate - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)
      (2015/C 016/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Huynh Duong Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio și E. Taneva, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. Bisch, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere de anulare, formulată în temeiul articolului 263 TFUE, a articolului 1 alineatul (65) litera (b) și alineatul (67) litera (d) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (JO L 287, p. 15), în condițiile în care aceste dispoziții leagă dreptul la rambursarea anuală a cheltuielilor legate de călătoria între locul de muncă și locul de origine și concediul aferent duratei acestei călătorii de dreptul la indemnizația de reședință în afara țării de origine sau la indemnizația de expatriere, și, pe de altă parte, cerere de despăgubire întemeiată pe articolul 340 TFUE, prin care se solicită repararea prejudiciilor material și moral pe care reclamanta pretinde că le-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Huynh Duong Vi Nguyen suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Comisiei Europene.

         (1)  JO C 112, 14.4.2014.


title: Cauza T-381/17: Acțiune introdusă la 16 iunie 2017 – Acsen/Parlamentul

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/31

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2017 – Acsen/Parlamentul
   (Cauza T-381/17)
   (2017/C 269/42)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamant: Ibram Acsen (Bucuresti, România) (reprezentantă: C. Gagu, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea parțială a articolului 22 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/35/UE a Parlamentului european și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni în măsura în care acesta se aplică nulității absolute a fuziunilor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv întemeiat pe încălcarea principiului imprescriptibilității nulității absolute

               —

               Întrucât articolul 22 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/35/UE nu face distincție între nulitatea relativa și cea absolută, termenul de șase luni pentru introducerea unei acțiuni în anulare se aplică și în cazul nulității absolute ceea ce încalcă principiul imprescriptibilității acestui tip de nulitate.


title: Cauza T-55/16 P: Recurs introdus la 9 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-45/11, De Nicola/BEI

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/45

         Recurs introdus la 9 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-45/11, De Nicola/BEI
   (Cauza T-55/16 P)
   (2016/C 106/54)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentului recurs și, prin modificarea în parte a hotărârii atacate, anularea punctelor 2 și 3 din dispozitiv, precum și a punctelor 61-67 din hotărârea însăși;

               —

               în consecință, obligarea BEI la repararea prejudiciului suferit de domnul De Nicola, astfel cum s-a solicitat prin cererea de sesizare a instanței sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului Funcției Publice, cu o compunere diferită, pentru ca aceasta să se pronunțe din nou cu privire la punctele anulate. Obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cauză este în esență identică cu cauzele F-55/08 și F-59/09, care au avut ca părți pe recurent și Banca Europeană de Investiții.
   Recurentul precizează în această privință că prin hotărârea atacată nu s-a statuat cu privire la concluziile referitoare la anularea raportului de evaluare pentru anul 2009, a deciziei din 25 martie 2010 prin care s-a refuzat promovarea, a liniilor directoare pentru anul 2009, a celor două scrisori ale președintelui BEI din data de 17 și de 30 noiembrie 2010 și a „tuturor actelor conexe, consecutive și prealabile”.
   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe obligația de anulare a liniilor directoare pentru anul 2009 și a scrisorilor președintelui BEI din 17 noiembrie 2010 și din 30 noiembrie 2010.

                           —

                           Se afirmă în special în această privință că, dacă Tribunalul trebuia să statueze că liniile directoare în discuție sunt nelegale, anularea lor ar obliga intimata să își efectueze evaluarea potrivit celor mai corecte criterii și care garantează cel mai bine drepturile recurentului.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe natura contractuală a raportului dintre recurent și BEI.

                           —

                           Se arată în această privință că recurentul a solicitat repararea prejudiciilor în temeiul răspunderii contractuale a intimatei, iar nu în temeiul celei extracontractuale a Uniunii Europene. Prin hotărârea atacată se asimilează, printre altele, agenții BEI cu funcționarii celorlalte instituții europene, în condițiile în care raportul de muncă supus judecății este de drept privat, ceea ce determină inaplicabilitatea în speță a legislației privind funcționarii.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe cererea de reparare a prejudiciilor materiale și morale.

                           —

                           Recurentul consideră că concluziile cu privire la acest aspect din hotărârea atacată sunt vădit eronate atât în fapt, cât și în drept și că, în consecință, ar fi îndeplinite toate condițiile pentru a recunoaște dreptul acestuia la repararea prejudiciului.


title: Cauza C-392/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Baranya Megyei Bíróság la 5 octombrie 2009 — Uszodaépítő Kft./APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Baranya Megyei Bíróság la 5 octombrie 2009 — Uszodaépítő Kft./APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály
   (Cauza C-392/09)
   2010/C 11/23
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Baranya Megyei Bíróság

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Uszodaépítő Kft.

      Pârâtă: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

      Întrebările preliminare

               1.

               O normă a unui stat membru, care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2008, după nașterea dreptului de deducere, și care, în scopul deducerii TVA-ului achitat și declarat în legătură cu furnizările de produse sau prestările de servicii efectuate în anul fiscal 2007 impune modificarea conținutului facturilor și prezentarea unei declarații complementare este compatibilă cu articolele 17 și 20 din A șasea directivă (1)?

               2.

               Măsura reglementată la articolul 269 alineatul (1) din noua Lege privind TVA-ul, în temeiul căreia, în ipoteza în care sunt îndeplinite cerințele prevăzute de dispoziția menționată, drepturile și obligațiile se vor stabili și se vor aplica în conformitate cu prevederile respectivei legi, chiar dacă s-au născut înainte de intrarea în vigoare a acesteia, în termenul de prescripție, este compatibilă cu principiile generale de drept comunitar, și în special, este obiectiv justificabilă, rezonabilă, proporțională și respectă principiul securității juridice?

      (1)  A șasea directivă a Consiliului 77/388/CEE din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-241/17: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2017 – Republica Polonă/Comisia

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/41

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2017 – Republica Polonă/Comisia
   (Cauza T-241/17)
   (2017/C 195/55)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/264 a Comisiei din 14 februarie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care a exclus de la finanțarea din partea Uniunii un cuantum de 25 708 035,13 EUR, reprezentând cheltuieli efectuate de o agenție de plată acreditată de Republica Polonă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               —

               În susținerea acțiunii, reclamanta invocă încălcarea articolului 52 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1306/2013 (1) prin aplicarea unei corecții financiare în ceea ce privește cheltuielile efectuate de autoritățile polone în compensației pentru operațiunile de nerecoltare în anul 2011 în cadrul unor măsuri excepționale de sprijinire a sectorului fructelor și legumelor instituite prin Regulamentul nr. 585/2011 (2), pe baza unei interpretări greșite a legii, deși aceste cheltuieli au fost efectuate de autoritățile polone cu respectarea normelor de drept al Uniunii și în special acestea nu au încălcat articolul 85 din Regulamentul nr. 543/2011 (3).

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 585/2011 al. Comisiei din 17 iunie 2011 de stabilire a unor măsuri excepționale cu caracter temporar de sprijinire a sectorului fructelor și legumelor (JO 2011, L 160, p. 71).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al. Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate (JO 2011, L 157, p. 1).


title: Cauza F-41/08: Acțiune introdusă la 30 martie 2008 — Honnefelder/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/38

         Acțiune introdusă la 30 martie 2008 — Honnefelder/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-41/08)
   (2008/C 128/81)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Stephanie Honnefelder (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Bode, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei Comisiei de a nu o înscrie pe reclamantă pe lista de rezervă a concursului EPSO AD/26/05 ca urmare a punctajului insuficient obținut la proba orală
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pârâtei din 10 mai 2007 și a deciziei din 14 decembrie 2007 având ca obiect soluționarea reclamației, și obligarea pârâtei să analizeze posibilitatea de a o înscrie pe reclamantă pe lista de rezervă fără încălcarea principiului egalității de tratament și cu respectarea procedurii legale;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               ca măsură de conservare, soluționarea cauzei în lipsa părților.


title: Cauza T-353/10: Ordonanța Tribunalului din 12 octombrie 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Comisia ( „Acțiune în anulare — Notă de debit — Excepție de inadmisibilitate — Natura contractuală a litigiului — Natura acțiunii — Calitatea de act atacabil” )

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/19

         Ordonanța Tribunalului din 12 octombrie 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Comisia
   (Cauza T-353/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Notă de debit - Excepție de inadmisibilitate - Natura contractuală a litigiului - Natura acțiunii - Calitatea de act atacabil)
   2011/C 355/34
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Atena, Grecia) (reprezentant: E. Tzannini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a unei note de debit emise de Comisie la 22 iulie 2010 pentru recuperarea sumei de 109 415,20 euro, plătită reclamantei în cadrul unei contribuții financiare în sprijinul unui proiect de cercetări medicale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-10/09: Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/31

         Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-10/09) (1)

   2009/C 220/64

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-356/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 4 septembrie 2009 — Pensionsversicherungsanstalt/Dr. Christine Kleist

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 4 septembrie 2009 — Pensionsversicherungsanstalt/Dr. Christine Kleist
   (Cauza C-356/09)
   2009/C 282/49
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pensionsversicherungsanstalt

      Pârâtă: Dr. Christine Kleist

      Întrebările preliminare

               1.

               În cadrul unui sistem de drept al muncii în care protecția generală împotriva concedierii abuzive este acordată în funcție de dependența socială (financiară) a salariatului față de locul său de muncă, articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE, trebuie interpretat în sensul că se opune ca o convenție colectivă să prevadă o protecție specială mai accentuată decât regimul general legal de protecție împotriva concedierilor abuzive, protecție care se aplică numai până când salariatul primește o garanție socială (financiară), ceea ce se întâmplă în mod normal atunci când acesta iese la pensie, în condițiile în care pensia se plătește începând de la momente diferite după cum salariatul este bărbat sau femeie?

               2.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 76/207/CEE astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE se opune, în cadrul sistemului de drept al muncii menționat, ca un angajator de drept public să concedieze un salariat la câteva luni după ce acesta a dobândit dreptul la pensie pentru a angaja persoane în căutarea unui loc de muncă aflate deja pe piața forței de muncă?

      (1)  JO L39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164.


title: Cauza C-381/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 11 iulie 2016 – Salvador Benjumea Bravo de Laguna/Esteban Torras Ferrazzuolo

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/41

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 11 iulie 2016 – Salvador Benjumea Bravo de Laguna/Esteban Torras Ferrazzuolo
   (Cauza C-381/16)
   (2016/C 335/55)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala Primera de lo Civil

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Salvador Benjumea Bravo de Laguna

      Intimat: Esteban Torras Ferrazzuolo

      Întrebarea preliminară

   Acțiunea în revendicarea unei mărci comunitare în temeiul unor alte motive decât cele prevăzute la articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1) și, în special, în conformitate cu situațiile prevăzute la articolul 2 alineatul 2 din Ley 17/2001 de Marcas (Legea 17/2001 privind mărcile) din 7 decembrie 2001 (BOE nr. 294 din 8 decembrie 2001), este compatibilă cu dreptul Uniunii și, concret, cu Regulamentul (CE) nr. 207/2009?

      (1)  JO 2009, L 78, p. 1


title: Hotărârea Curții din 16 iulie 2012 în cauza E-9/11 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Nerespectarea de către un stat membru al SEE a obligațiilor care îi revin – Dreptul de stabilire – Libera circulație a capitalurilor – Limitări ale proprietății și restricții privind dreptul de vot în instituțiile de infrastructură a serviciilor financiare – Proporționalitatea – Securitatea juridică)

text:
               29.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/13

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 16 iulie 2012
   în cauza E-9/11
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (Nerespectarea de către un stat membru al SEE a obligațiilor care îi revin – Dreptul de stabilire – Libera circulație a capitalurilor – Limitări ale proprietății și restricții privind dreptul de vot în instituțiile de infrastructură a serviciilor financiare – Proporționalitatea – Securitatea juridică)
   2012/C 369/11
   În cauza E-9/11, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de declarație conform căreia, prin menținerea în vigoare a restricțiilor privind drepturile persoanelor și ale întreprinderilor stabilite în statele membre ale SEE de a deține participații și de a exercita un drept de vot în instituțiile de infrastructură a serviciilor financiare din Norvegia, astfel cum se prevede la secțiunea 35 subpunctele (1), (2) și (3) și în secțiunea 36 din Legea nr. 74 din 29 iunie 2007 privind piețele reglementate (Legea bursei) și în secțiunea 5 punctul 3 subpunctele (1), (2) și (3) și secțiunea 5 punctul 4 din Legea din 5 iulie 2002 privind înregistrarea instrumentelor financiare (Legea depozitarilor de valori mobiliare), Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 31 și 40 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a emis, la 16 iulie 2012, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin menținerea în vigoare a restricțiilor privind drepturile persoanelor și ale întreprinderilor stabilite în statele membre ale SEE de a deține participații și de a exercita un drept de vot în instituțiile de infrastructură a serviciilor financiare din Norvegia, astfel cum se prevede la secțiunea 35 subpunctele (1), (2) și (3) și în secțiunea 36 din Legea nr. 74 din 29 iunie 2007 privind piețele reglementate (Legea bursei) și în secțiunea 5 punctul 3 subpunctele (1), (2) și (3) și secțiunea 5 punctul 4 din Legea din 5 iulie 2002 privind înregistrarea instrumentelor financiare (Legea depozitarilor de valori mobiliare), Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 31 și 40 din Acordul privind SEE;

               2.

               hotărăște ca Regatul Norvegiei să suporte cheltuielile de judecată.


title: Cauze conexate C-350/06 și C-520/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords — Germania, Regatul Unit) — Gerhard Schultz-Hoff/Deutsche Rentenversicherung Bund (Condiții de muncă — Organizarea timpului de lucru — Directiva 2003/88/CE — Dreptul la concediul anual plătit — Concediu medical — Concediu anual care coincide cu un concediu medical — Indemnizație pentru concediul anual plătit neefectuat până la încetarea contractului pe motiv de boală)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords — Germania, Regatul Unit) — Gerhard Schultz-Hoff/Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Cauze conexate C-350/06 și C-520/06) (1)

   (Condiții de muncă - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Dreptul la concediul anual plătit - Concediu medical - Concediu anual care coincide cu un concediu medical - Indemnizație pentru concediul anual plătit neefectuat până la încetarea contractului pe motiv de boală)
   (2009/C 69/04)
   Limba de procedură: germana și engleza
   Instanța de trimitere
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Gerhard Schultz-Hoff (C-350/06), Stringer și alții (C-520/06)

      Pârâte: Deutsche Rentenversicherung Bund (C-350/06), Her Majesty's Revenue and Customs
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords — Interpretarea articolului 7 alineatele (1) și (2) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3) — Drept la concediul anual remunerat subordonat următoarelor condiții: prezență efectivă la locul de muncă, menținerea capacității de muncă pe perioada concediului și efectuare a concediului care nu poate fi prelungită după o dată limită în cursul anului următor — Dreptul unui lucrător aflat în concediu medical pe durată nedeterminată de a beneficia de concediu în această perioadă — Dreptul unui lucrător concediat în timpul unui concediu medical de lungă durată de a fi despăgubit pentru concediul neefectuat în anul de referință
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că nu se opune unor dispoziții sau unor practici naționale potrivit cărora un lucrător aflat în concediu medical nu are dreptul la un concediu anual plătit efectuat într-o perioadă de concediu medical.

               2)

               Articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88 trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale care prevăd că dreptul la concediul anual plătit se stinge la expirarea perioadei de referință și/sau a unei perioade de report stabilite de dreptul național chiar și în cazul în care lucrătorul s-a aflat în concediu medical în toată perioada de referință sau într-o parte din aceasta și incapacitatea sa de muncă a continuat până la încetarea raportului său de muncă, motiv pentru care nu a putut să își exercite dreptul la concediul anual plătit.

               3)

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88 trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unor practici naționale care prevăd că, la încetarea raportului de muncă, nu se acordă nicio indemnizație pentru concediul anual plătit neefectuat lucrătorului care s-a aflat în concediu medical în toată perioada de referință sau într-o parte din aceasta și/sau în toată perioada de report sau într-o parte din aceasta, motiv pentru care nu a putut să își exercite dreptul la concediul anual plătit. Pentru calculul indemnizației menționate, remunerația obișnuită a lucrătorului, care este cea care trebuie menținută în perioada de repaus ce corespunde concediului anual plătit, este de asemenea determinantă.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.

      JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-94/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 98 alineatele (1) și (2) — Prestări de servicii furnizate de întreprinderile de pompe funebre — Aplicarea unei cote reduse prestărilor de servicii de transport de corpuri cu vehicule]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 6 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-94/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 98 alineatele (1) și (2) - Prestări de servicii furnizate de întreprinderile de pompe funebre - Aplicarea unei cote reduse prestărilor de servicii de transport de corpuri cu vehicule)
   2010/C 179/16
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: M. Afonso, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și J.-S. Pilczer, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 96-99 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Activități ale întreprinderilor de pompe funebre — Obligația aplicării unei cote unice de impozitare prestării de servicii, complexă și indivizibilă, realizată de aceste întreprinderi — Interdicția aplicării unor cote reduse variabile de TVA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza C-488/08 P: Recurs introdus la 12 noiembrie 2008 de Matthias Rath împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 8 septembrie 2008 în cauza T-373/06 — Matthias Rath/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/9

         Recurs introdus la 12 noiembrie 2008 de Matthias Rath împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 8 septembrie 2008 în cauza T-373/06 — Matthias Rath/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne
   (Cauza C-488/08 P)
   (2009/C 82/16)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Matthias Rath (reprezentanți: S. Ziegler, C. Kleiner și F. Dehn, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentului

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 8 septembrie 2008, (cauza T-373/06);

               —

               admiterea cererilor formulate în primă instanță, și

               —

               obligarea OAPI și a intervenientului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În ordonanța atacată cu recurs, Tribunalul de Primă Instanță a confirmat decizia primei camere de recurs potrivit căreia există un risc de confuzie între marca verbală „EPICAN”, a cărui înregistrare a fost solicitată de recurent, și marca verbală comunitară anterioară „EPIGRAN” pentru substanțele dietetice cu uz nemedical.
   Recurentul își întemeiază recursul pe o încălcare de către Tribunal a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Tribunalul s-ar fi bazat pe fapte inexacte pentru a aprecia asemănarea produselor și a semnelor. Dacă Tribunalul ar fi apreciat faptele în mod corect, acesta ar fi ajuns în mod necesar la concluzia că nu există risc de confuzie între semnele aflate în opoziție. Aceasta este cu atât mai mult adevărat dacă se consideră, astfel cum a remarcat pe bună dreptate Tribunalul, că produsele în litigiu beneficiază de un grad ridicat de atenție din partea consumatorilor.


title: Cauza T-454/13: Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – SNCM/Comisia [„Ajutoare de stat — Cabotaj maritim — Ajutoare puse în aplicare de Franța în favoarea Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) și a Compagnie méridionale de navigation — Serviciu de interes economic general — Compensații pentru un serviciu complementar serviciului de bază destinat să acopere perioadele de vârf în sezonul turistic — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Hotărârea Altmark — Determinarea cuantumului ajutorului”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/21

         Hotărârea Tribunalului din 1 martie 2017 – SNCM/Comisia
   (Cauza T-454/13) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Cabotaj maritim - Ajutoare puse în aplicare de Franța în favoarea Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) și a Compagnie méridionale de navigation - Serviciu de interes economic general - Compensații pentru un serviciu complementar serviciului de bază destinat să acopere perioadele de vârf în sezonul turistic - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Hotărârea Altmark - Determinarea cuantumului ajutorului”])
   (2017/C 121/30)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marsilia, Franța) (reprezentanți: inițial A. Winckler, F.-C. Laprévote, J.-P. Mignard și S. Mabile, ulterior A. Winckler și F.-C. Laprévote și în cele din urmă F.-C. Laprévote și C. Froitzheim, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Afonso și B. Stromsky, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Franța) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei 2013/435/UE a Comisiei din 2 mai 2013 privind ajutorul de stat SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Franța în favoarea Société nationale Corse Méditerranée și a Compagnie méridionale de navigation (JO 2013, L 220, p. 20)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Corsica Ferries France SAS.

      (1)  JO C 325, 9.11.2013.


title: Cauza F-110/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 2 mai 2016 – Nill/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 2 mai 2016 – Nill/Comisia
   (Cauza F-110/14) (1)

   (2016/C 222/78)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015, p. 46.