title: Cauza C-264/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 19 iunie 2008 — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie van België la 19 iunie 2008 — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV
   (Cauza C-264/08)
   (2008/C 247/05)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van Cassatie van België
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Belgische Staat

      Pârât: Direct Parcel Distribution Belgium NV
   Întrebările preliminare

               1)

               Înscrierea în evidența contabilă prevăzută la articolul 221 din Codul vamal comunitar (1) reprezintă înscrierea în evidența contabilă menționată la articolul 217 din același cod, care prevede că orice valoare este înregistrată de autoritățile vamale în evidențele contabile sau pe orice alt suport echivalent?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, cum trebuie interpretat textul prevederii articolului 217 din Codul vamal comunitar, potrivit căreia valoarea taxei „este înregistrată de autoritățile vamale în evidențele contabile sau pe orice alt suport echivalent”? De această prevedere sunt asociate cerințe minimale determinate, de ordin tehnic sau formal, ori articolul 217 acordă în totalitate statelor membre sarcina de a stabili norme detaliate cu privire la practica înscrierii în evidența contabilă a valorii taxelor, fără a asocia acestei prevederi nicio cerință minimală? Trebuie să se facă o distincție între această înscriere în evidența contabilă și constatarea valorii taxelor în contabilitatea resurselor proprii menționată la articolul 6 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 (2) al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților?

               3)

               Articolul 221 alineatul (1) din Codul vamal comunitar trebuie să fie interpretat în sensul în care comunicarea valorii taxelor în conformitate cu normele corespunzătoare nu se consideră drept comunicarea către debitor a valorii taxelor în sensul articolului 221 alineatul (1) decât dacă valoarea taxelor a fost înscrisă în evidența contabilă înainte de a fi comunicată debitorului? Pe de altă parte, ce se înțelege prin sintagma „în conformitate cu normele corespunzătoare” din articolul 221 alineatul (1)?

               4)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 3) este afirmativ, poate exista o prezumție, în favoarea statului, potrivit căreia înscrierea în evidența contabilă a valorii taxelor a fost efectuată înainte de comunicarea acestei valori către debitor? Instanța națională ar putea să se întemeieze pe o prezumție de adevăr a declarației autorităților vamale potrivit căreia valoarea taxelor a fost înscrisă în evidența contabilă înainte de comunicarea acestei valori către debitor sau autoritățile respective trebuie să prezinte în mod sistematic, în fața instanței naționale, proba scrisă a înscrierii în evidența contabilă a valorii taxelor?

               5)

               Cerința înscrierii în evidența contabilă a valorii taxelor înainte de comunicarea acestei valori către debitor, impusă la articolul 221 alineatul (1) din Codul vamal comunitar, trebuie să fie îndeplinită sub pedeapsa nulității sau a decăderii din dreptul de a percepe sau de a recupera datoria vamală? Cu alte cuvinte, articolul 221 alineatul (1) din Codul vamal comunitar trebuie să fie interpretat în sensul că, în cazul în care valoarea taxelor a fost comunicată debitorului de către autoritățile vamale în conformitate cu normele corespunzătoare, dar valoarea respectivă a taxelor nu a fost înscrisă în evidența contabilă de către autoritățile vamale anterior comunicării acesteia către debitor, această valoare nu mai poate fi percepută, consecința fiind aceea că autoritățile vamale, pentru a putea totuși percepe valoarea respectivă, trebuie să o comunice în conformitate cu normele corespunzătoare către debitor după ce această valoare a taxelor a fost înscrisă în evidența contabilă și atât timp cât această înscriere în evidența contabilă a fost efectuată în termenul de prescripție prevăzut la articolul 221 din Codul vamal comunitar?

               6)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 5) este pozitiv, care este consecința plății de către debitor a valorii taxelor care i-a fost comunicată fără să fie înscrisă anterior în evidența contabilă? Această plată trebuie să fie considerată o plată nedatorată care poate fi recuperată de la stat?

      (1)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184.


title: Cauza T-269/00: Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Sagar/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Reduceri ale contribuțiilor sociale în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite — Acțiune vădit nefondată” )

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/15

         Ordonanța Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Sagar/Comisia
   (Cauza T-269/00) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Reduceri ale contribuțiilor sociale în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care se dispune recuperarea ajutoarelor plătite - Acțiune vădit nefondată)
   2013/C 86/23
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Sagar Srl (Segrate, Italia) (reprezentanți: A. Vianello, M. Merola și M. Pappalardo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, agent, asistat deA. Dal Ferro, avocat)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Italiană (reprezentanți: inițial U. Leanza, ulterior I. Braguglia, ulterior R. Adam și în final I. Bruni, agenți, asistați de G. Aiello și P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor sociale (JO 2000, L 150, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Unește cu fondul excepția de inadmisibilitate invocată de Comisia Europeană.

               2.

               Respinge acțiunea ca fiind vădit nefondată.

               3.

               Sagar Srl suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisie.

               4.

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 355, 9.12.2000.


title: Cauza C-452/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 16 octombrie 2008 — Emilia Flores Fanega/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) și Bolumburu S.A.

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 16 octombrie 2008 — Emilia Flores Fanega/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) și Bolumburu S.A.
   (Cauza C-452/08)
   (2009/C 6/21)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Emilia Flores Fanega

      Pârâți: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) și Bolumburu S.A.
   Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 2 alineatul (6) din Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996, trebuie interpretată în sensul că respectarea drepturilor în curs de dobândire se extinde la o pensie pe viață pentru incapacitate permanentă și totală de a exercita profesia obișnuită, incapacitate cauzată în cursul perioadei de concediu pentru creșterea copilului având o durată de un an, sub forma reducerii timpului de lucru și a salariului, ca urmare a unei boli profesionale contractate în executarea muncii pentru întreprinderea care acordă concediul și care s-a manifestat pe durata concediului respectiv, ținând cont de faptul că acoperirea prestației de către asigurarea socială se realizează prin intermediul subrogării întreprinderii, în temeiul raportului de asigurare obligatorie a riscurilor profesionale de accident de muncă și de boală profesională?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, clauza 2 alineatul (6) trebuie să fie interpretat în sensul că garanția pe care o prevede este încălcată de o normă națională care, în scopul de a stabili cuantumul pensiei de incapacitate permanentă pentru boală profesională, ia în considerare salariul obținut de lucrătorul afectat și cotizațiile plătite efectiv aferente acestui salariu în cele douăsprezece luni anterioare faptului cauzator, lucrător care în cea mai mare parte din această perioadă beneficia de concediul menționat și avea un timp de lucru, o remunerație și baze de cotizare reduse, fără a prevedea niciun factor corector care să permită asigurarea îndeplinirii obiectivului vizat de norma comunitară?

               3)

               În orice caz și indiferent de răspunsul la întrebările precedente, clauza 2 alineatul (8) din Directiva 96/34/CE și clauza 4 alineatul (2) din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că obligațiile și prevederile pe care le stabilesc sunt incompatibile cu o normă de calcul precum cea prezentată?

               4)

               Independent de răspunsurile la întrebările anterioare, articolul 4 alineatul (1) coroborat cu articolul 5 din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale, trebuie interpretate în sensul că egalitatea de tratament în calcularea prestațiilor se opune unei formule de calcul precum cea menționată, ținând cont că, potrivit datelor statistice, femeile care lucrează sunt cele care în mare majoritate recurg la modalitatea menționată de concediu pentru creșterea copilului?


title: Cauza C-226/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 89/391/CEE — Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă — Articolul 2, articolul 10 alineatul (1) și articolul 12 alineatele (3) și (4) — Transpunere neconformă)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-226/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 89/391/CEE - Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă  - Articolul 2, articolul 10 alineatul (1) și articolul 12 alineatele (3) și (4) - Transpunere neconformă)
   (2008/C 183/02)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și I. Kaufmann-Bühler, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și C. Bergeot-Nunes, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma articolului 2, articolului 10 alineatul (1) și articolului 12 alineatele (3) și (4) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (JO L 183, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 88)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 2, articolului 10 alineatul (1) și articolului 12 alineatele (3) și (4) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza T-406/12 P: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2014 – BG/Ombudsmanul European ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Regim disciplinar — Sancțiunea eliberării din funcție fără pierderea drepturilor de pensie — Anchetă preliminară pendinte în fața unei instanțe naționale la momentul adoptării deciziei de eliberare din funcție — Egalitate de tratament — Interdicția concedierii în cursul unui concediu de maternitate” )

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/27

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2014 – BG/Ombudsmanul European
   (Cauza T-406/12 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Regim disciplinar - Sancțiunea eliberării din funcție fără pierderea drepturilor de pensie - Anchetă preliminară pendinte în fața unei instanțe naționale la momentul adoptării deciziei de eliberare din funcție - Egalitate de tratament - Interdicția concedierii în cursul unui concediu de maternitate”))
   2014/C 212/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: BG (Strasbourg, Franța) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Ombudsmanul European (reprezentanți: J. Sant’Anna, agent, asistat de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 17 iulie 2012, BG/Ombudsmanul European (F-54/11) prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               BG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Ombudsmanul European în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauzele conexate C-344/13 și C-367/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma – Italia) – Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13)/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli (Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Legislație fiscală — Venituri provenite din câștiguri din jocuri de noroc — Diferență de impozitare între câștigurile obținute în străinătate și cele provenite de la săli de jocuri naționale)

text:
               8.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 439/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 22 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma – Italia) – Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13)/Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli
   (Cauzele conexate C-344/13 și C-367/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Legislație fiscală - Venituri provenite din câștiguri din jocuri de noroc - Diferență de impozitare între câștigurile obținute în străinătate și cele provenite de la săli de jocuri naționale))
   (2014/C 439/11)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Cristiano Blanco (C-344/13), Pier Paolo Fabretti (C-367/13)

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Roma – Ufficio Controlli

      Dispozitivul

   Articolele 52 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun legislației unui stat membru care supune impozitului pe venit câștigurile din jocuri de noroc realizate în săli de jocuri situate în alte state membre și scutește de impozitul respectiv venituri similare atunci când provin de la săli de jocuri situate pe teritoriul său național.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza C-38/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 27 ianuarie 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria/Samir Zaizoune

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 27 ianuarie 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria/Samir Zaizoune
   (Cauza C-38/14)
   2014/C 93/32
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjeria

      Pârât: Samir Zaizoune

      Întrebarea preliminară

   În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolul 4 alineatele (2) și (3) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări, precum reglementarea națională contestată în litigiul principal și jurisprudenței care o interpretează, prin care se permite sancționarea șederii ilegale a unui străin exclusiv cu o sancțiune financiară care, în plus, este incompatibilă cu sancțiunea expulzării?

      (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98).


title: Cauza T-451/10: Ordonanța Tribunalului din 21 iulie 2011 — Fuchshuber Agrarhandel/Comisia ( „Acțiune în despăgubire — Politica agricolă comună — Licitații permanente pentru revânzarea de cereale pe piața comunitară — Atribuție de control a Comisiei — Încălcare în mod vădit gravă a unei norme juridice care conferă drepturi particularilor — Acțiune în mod vădit nefondată” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/21

         Ordonanța Tribunalului din 21 iulie 2011 — Fuchshuber Agrarhandel/Comisia
   (Cauza T-451/10) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Politica agricolă comună - Licitații permanente pentru revânzarea de cereale pe piața comunitară - Atribuție de control a Comisiei - Încălcare în mod vădit gravă a unei norme juridice care conferă drepturi particularilor - Acțiune în mod vădit nefondată)
   2011/C 282/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Austria) (reprezentant: G. Lehner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubire prin care se solicită repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă din cauza lipsei controlului exercitat de Comisie privind condițiile de organizare a licitațiilor permanente pentru revânzarea de cereale pe piața comunitară, în speță porumb păstrat de agenția de intervenție maghiară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind în mod vădit nefondată.

               2.

               Fuchshuber Agrarhandel GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza T-295/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 septembrie 2007 — Document Security Systems/Banca Centrală Europeană (BCE) (Uniune monetară — Emiterea de bancnote în euro — Pretinsa folosire a unei invenții brevetate destinată a evita contrafacerea — Acțiune în contrafacere a unui brevet european — Necompetența Tribunalului — Inadmisibilitate — Acțiune în despăgubiri)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/48

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 septembrie 2007 — Document Security Systems/Banca Centrală Europeană (BCE)
   (Cauza T-295/05) (1)

   (Uniune monetară - Emiterea de bancnote în euro - Pretinsa folosire a unei invenții brevetate destinată a evita contrafacerea - Acțiune în contrafacere a unui brevet european - Necompetența Tribunalului - Inadmisibilitate - Acțiune în despăgubiri)
   (2007/C 269/85)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Document Security Systems, Inc. (Rochester, New York, Statele Unite) (reprezentanți: L. Cohen, H. Sheraton, B. Uphoff, solicitors, și C. Stanbrook, QC.)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: C. Zilioli și P. Machado, agenți, asistați de E. Garayar Gutiérrez și de G. de Ulloa y Suelves, avocats)
   Obiectul
   Acțiune în contrafacere prin care se solicită să se constate că BCE a încălcat drepturile conferite printr-un brevet european al reclamantei și o cerere în repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca o consecință a încălcării brevetului.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge, ca inadmisibilă, acțiunea în contrafacerea brevetelor.

               2)

               Respinge acțiunea în despăgubiri.

               3)

               Document Security Systems, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe acelea ale Băncii Centrale Europene.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005.


title: Cauzele conexate F-1/14 și F-48/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 22 ianuarie 2015 – Kakol/Comisia (Funcție publică — Concurs — Concursul general EPSO/AD/177/10 — Condiții de eligibilitate — Neadmitere în concurs — Nemotivare — Admiterea participării la un concurs similar anterior — Obligație de motivare specifică — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/45

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 22 ianuarie 2015 – Kakol/Comisia
   (Cauzele conexate F-1/14 și F-48/14) (1)

   ((Funcție publică - Concurs - Concursul general EPSO/AD/177/10 - Condiții de eligibilitate - Neadmitere în concurs - Nemotivare - Admiterea participării la un concurs similar anterior - Obligație de motivare specifică - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire))
   (2015/C 089/54)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Danuta Kakol (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: inițial F. Frabetti, avocat, ulterior R. Duta, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul cauzelor

      F-1/14: Cerere de anulare a deciziei EPSO de a nu admite reclamanta la faza de evaluare din cauza nivelului său de studii care nu ar corespunde unui ciclu complet de studii universitare de cel puțin trei ani, atestat printr-o diplomă, având legătură cu natura funcțiilor sau unei formări/calificări profesionale având legătură cu natura funcţiilor și de nivel echivalent

      F-48/14: Cerere, pe de o parte, de anulare a deciziei din 14 februarie 2014 prin care juriul constituit în procedura de selecție EU Careers EPSO/AD/177/10 – AUDIT2013 a confirmat, după reexaminare, decizia inițială a juriului din 3 octombrie 2013 de a nu admite participarea reclamantei la faza centrului de evaluare din cauza nivelului său de pregătire care nu corespunde unui ciclu complet de studii universitare echivalent cu cel puțin trei ani, atestat printr-o diplomă aflată în raport cu natura funcțiilor sau o formare/calificare profesională în raport cu natura funcțiilor și de nivel echivalent și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, anularea deciziei inițiale a juriului din 3 octombrie 2013

      Dispozitivul

               1)

               Radiază cauza F-1/14 din registrul Tribunalului.

               2)

               Anulează cererea din 14 februarie 2014 a juriului concursului EPSO/AD/177/10 de a nu o admite pe doamna Kakol la concursul EPSO/AD/177/10.

               3)

               Respinge în rest acțiunea în cauza F-1/14.

               4)

               În cauza F-1/14, Comisia Europeană suportă cheltuielile de judecată efectuate de doamna Kakol și este obligată să suporte propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               În cauza F-48/14, Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de doamna Kakol.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014, p. 54 și JO C 235, 21.7.2015, p. 35.


title: Cauza C-467/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Acțiune penală împotriva Giovanni Dell'Orto (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală — Decizie-cadru 2001/220/JAI — Directiva 2004/80/CE — Noțiunea de victimă în cadrul procedurilor penale — Persoană juridică — Restituirea bunurilor sechestrate în cursul unei proceduri penale)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Acțiune penală împotriva Giovanni Dell'Orto
   (Cauza C-467/05) (1)

   (Cooperare polițienească și judiciară în materie penală - Decizie-cadru 2001/220/JAI - Directiva 2004/80/CE - Noțiunea de „victimă’ în cadrul procedurilor penale - Persoană juridică - Restituirea bunurilor sechestrate în cursul unei proceduri penale)
   (2007/C 199/14)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale di Milano
   Părțile din acțiunea principală
   Giovanni Dell'Orto

      în prezența: Saipem SpA
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Tribunale di Milano — Interpretarea articolelor 2 și 9 din Decizia-cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale și a articolului 17 din Directiva 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (JO L 261, p. 15) — Noțiunea de victimă care include „orice altă persoană afectată de o infracțiune” — Dreptul la despăgubire al unor astfel de persoane
   Dispozitivul
   Decizia-cadru 2001/220/JAI a Consiliului din 15 martie 2001 privind statutul victimelor în cadrul procedurilor penale trebuie interpretată în sensul că, în cadrul unei proceduri penale și, mai precis, în cadrul unei proceduri de executare ulterioară unei hotărâri definitive de condamnare, precum cea în cauză în acțiunea principală, noțiunea de „victimă” în sensul deciziei-cadru nu include persoanele juridice care au suferit un prejudiciu cauzat direct de acte sau omisiuni care încalcă dreptul penal al unui stat membru.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza F-147/15: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 – ZZ/Parlamentul

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/46

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2015 – ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-147/15)
   (2016/C 068/59)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se pune capăt contractului reclamantului

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate din 24 februarie 2015;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere din data de 9 septembrie 2015;

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-721/15: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2015 – BASF/OAPI – Evonik Industries (DINCH)

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/32

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2015 – BASF/OAPI – Evonik Industries (DINCH)
   (Cauza T-721/15)
   (2016/C 068/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Germania) (reprezentant: A. Schulz și C. Onken, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Evonik Industries AG (Marl, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „DINCH” – marca comunitară nr. 2 563 856

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 23/10/2015 în cauza R 2080/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate astfel încât calea de atac a celeilalte părți în fața camerei de recurs să fie respinsă;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 și

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-412/16 P: Recurs introdus la 27 iulie 2016 de Ice Mountain Ibiza, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 25 mai 2016 în cauza T-5/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/10

         Recurs introdus la 27 iulie 2016 de Ice Mountain Ibiza, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 25 mai 2016 în cauza T-5/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
   (Cauza C-412/16 P)
   (2017/C 046/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Ice Mountain Ibiza, S.L. (reprezentanți: J. L. Gracia Albero și F. Miazzetto, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului din 25 mai 2016 în cauza T-5/15, Ice Mountain Ibiza/EUIPO (EU:T:2016:311);

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care să se admită în totalitate concluziile prezentate de recurentă în fața Tribunalului;

               —

               obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a tuturor celor efectuate până în prezent în fața Camerei întâi de recurs a oficiului menționat și a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul se întemeiază pe aplicarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) și, mai precis, pe următoarele motive și argumente.

               1.

                  Prin hotărârea atacată se constată în mod eronat caracterul distinctiv al elementului „OCEAN”.

               Mijloacele de probă prezentate în cauză sunt denaturate și apreciate în mod ilogic.
               În plus, în hotărâre nu se aplică jurisprudența relevantă în materie, și anume jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene din hotărârile pronunțate în cauzele C-479/12 (2) (în care se apreciază proba prezentată în mod excesiv de riguros având în vedere dificultatea administrării probei) și C-24/05 P (3) (în care se exclude impresia consumatorului relevant).

               2.

                  Prin hotărârea atacată se apreciază în mod eronat caracterul dominant al diverselor elemente.

               Denaturarea faptelor. Incoerența argumentelor prezentate în hotărâre pentru justificarea caracterului dominant al elementelor verbale.
               Neaplicarea jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene din hotărârile pronunțate în cauzele C-251/95 (4) și C-342/97 (5) (în hotărâre se face referire la un consumator relevant complet denaturat).
               Aplicarea eronată a jurisprudenței Tribunalului din hotărârea pronunțată în cauza T-134/06 (6) (aplicarea incoerentă a definiției date noțiunii „element dominant”).
               Neaplicarea jurisprudenței Tribunalului din cauzele conexate T-83/11 și T-84/11 (7). În hotărâre se ignoră jurisprudența existentă în cazuri în care o piață determinată este saturată.

               3.

                  Prin hotărârea atacată se apreciază în mod eronat asemănarea existentă între mărci, fără a se ține seama de circumstanțele relevante pentru această apreciere.

               Neaplicarea jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene din hotărârea pronunțată în cauza C-251/95 coroborată cu Hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene pronunțate în cauzele C-361/04 P (8) și C-342/97 (9).

               4.

                  Prin hotărârea atacată se concluzionează în mod eronat că există un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).

      (2)  Hotărârea din 13 februarie 2014, H. Gautzsch Großhandel, C-479/12, EU:C:2014:75.

      (3)  Hotărârea din 22 iunie 2006, Storck/OAPI, C-24/05 P, EU:C:2006:421.

      (4)  Hotărârea din 11 noiembrie 1997, SABEL, C-251/95, EU:C:1997:528.

      (5)  Hotărârea din 22 juin 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C-342/97, EU:C:1999:323.

      (6)  Hotărârea din 13 decembrie 2007, Xentral/OAPI – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM), T-134/06, EU:T:2007:387.

      (7)  Hotărârea din 13 noiembrie 2012, Antrax It/OAPI – THC (Radiatoare de încălzire), T-83/11 și T-84/11, EU:T:2012:592.

      (8)  Hotărârea din 12 ianuarie 2006, Ruiz-Picasso și alții/OAPI, C-361/04 P, EU:C:2006:25.

      (9)  Hotărârea din 22 iunie 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C-342/97, EU:C:1999:323.


title: Cauza T-432/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — AKM/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/35

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — AKM/Comisia
   (Cauza T-432/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/61
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM) (Viena, Austria) (reprezentanți: H. Wollmann și F. Urlesberger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis și O. Weber, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Austria (reprezentanți: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann și A. Posch, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg. Gen. mbH (AKM).

               2.

               Anulează articolul 4 din Decizia C(2008) 3435 final, în măsura în care se referă la articolul 3 din aceasta, în ceea ce privește AKM.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cele efectuate de AKM.

               5.

               AKM suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               6.

               Republica Austria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-182/14 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 martie 2015 – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MAGNEXT — Opoziția titularului mărcii naționale verbale anterioare MAGNET 4 — Risc de confuzie]

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 martie 2015 – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-182/14 P) (1)

   ([Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale MAGNEXT - Opoziția titularului mărcii naționale verbale anterioare MAGNET 4 - Risc de confuzie])
   (2015/C 155/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (reprezentanți: A. Nordemann și M. Maier, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează punctul 4 al dispozitivului Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene Mega Brands/OAPI – Diset (MAGNEXT) (T-604/11 și T-292/12, EU:T:2014:56).

               2)

               Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-162/11: Acțiune introdusă la 17 martie 2011 — Cofra/OAPI — O2 (can do)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/27

         Acțiune introdusă la 17 martie 2011 — Cofra/OAPI — O2 (can do)
   (Cauza T-162/11)
   2011/C 139/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Cofra Holding AG (Zug, Elveția) (reprezentanți: K.-U. Jonas și J. Bogatz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: O2 Holdings Ltd (Slough, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 10 ianuarie 2011 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 242/2009-4;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: O2 Holdings Ltd

      Marca comunitară vizată: marca verbală „can do” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 25, 35, 36, 38 și 43

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:„CANDA” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 15 și a articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), precum și a normei 22 a Regulamentului (CE) nr. 2868/95 (2) întrucât, la aprecierea dovezii utilizării importante, camera de recurs a recurs la criterii stricte și nu a luat în considerare în mod suficient situația specială a distribuției în cadrul întreprinderii reclamantei. În continuare, încălcarea articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât, în mod greșit, camera de recurs a decis să nu ia în considerare susținerile formulate pentru dovedirea utilizării importante a mărcii invocate în sprijinul opoziției. În sfârșit, încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 întrucât camera de recurs nu a adus la cunoștință reclamantei faptul că nu consideră suficiente dovezile prezentate privind utilizarea și nu i-a oferit reclamantei posibilitatea de a furniza dovezi suplimentare în cadrul unei proceduri orale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-207/16 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Comisia („Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice — Aviz de excludere — Aviz de verificare — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 8 mai 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/Comisia
   (Cauza T-207/16 R)
   ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice - Aviz de excludere - Aviz de verificare - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 231/29)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Salonic, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și A. Katsimerou, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării deciziei de excludere generală a reclamantului, precum și decizii de înscriere și de activare a avizului de excludere cu privire la reclamant în sistemul de alertă timpurie sau în sistemul de detecție rapidă și excludere

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-344/17: Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – Latam Airlines Group și Lan Cargo/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/65

         Acțiune introdusă la 31 mai 2017 – Latam Airlines Group și Lan Cargo/Comisia
   (Cauza T-344/17)
   (2017/C 239/77)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Latam Airlines Group SA (Santiago, Chile), Lan Cargo SA (Santiago) (reprezentanți: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, lawyer, și W. Sparks, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE, al articolului 53 din Acordul privind SEE și al articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cauza AT.39258 – Transport aerian de mărfuri) în ceea ce le privește pe reclamante;

               —

               în mod alternativ sau suplimentar, reducerea amenzilor aplicate reclamantelor și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept, în măsura în care a interpretat în mod greșit probele prezentate împotriva reclamantelor, a aplicat în mod greșit articolul 101 TFUE, articolul 53 din Acordul privind SEE și articolul 8 din Acordul cu Elveția și nu și-a motivat în măsură suficientă decizia când a stabilit răspunderea reclamantelor pentru încălcare în măsura în care se referă la suprataxa pentru securitate și la neplata unui comision pe suprataxe.

                           —

                           Reclamantele susțin că Comisia reține în mod greșit că acestea aveau cunoștință despre comportamentul anticoncurențial referitor la suprataxa pentru securitate și la neplata unui comision.

                           —

                           În plus, reclamantele susțin că aceste aspecte ale pretinsei încălcări unice și continue nu sunt separabile de întreg și, în consecință, decizia atacată trebuie să fie anulată în totalitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept atunci când a interpretat în mod greșit probele aduse împotriva reclamantelor, a aplicat în mod greșit dispozițiile relevante și nu și-a motivat în măsură suficientă decizia când a stabilit că reclamantele au participat la încălcarea privind suprataxa de carburant.

                           —

                           Reclamantele invocă faptul că Comisia nu a dovedit suficient faptul că ele au participat la presupusa încălcare în ceea ce privește suprataxa de carburant.

                           —

                           Pe de altă parte, reclamantele arată că primirea comunicatelor de presă nu era capabilă să le informeze despre presupusul cartel.

                           —

                           Reclamantele afirmă, în cele din urmă, că probele limitate prezentate referitoare la contactele lor cu transportatorii nu dovedesc un comportament anticoncurențial al reclamantelor sau nu demonstrează că știau sau ar fi putut să prevadă comportamentul anticoncurențial al altor transportatori.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de fapt și de drept, în măsura în care le-a considerat pe reclamante responsabile pentru încălcarea pe rutele identificate la articolul 1 alineatele (1), (3) și (4) din decizia atacată și că nu și-a îndeplinit obligația de motivare.

                           —

                           Reclamantele invocă faptul că Comisia le-a inclus în mod greșit atunci când a stabilit răspunderea la articolul 1 alineatele (1), (3) și (4) din decizia atacată, deoarece termenul de prescripție a expirat.

                           —

                           Pe de altă parte, reclamantele arată că Comisia nu este competentă să stabilească răspunderea lor pentru încălcarea articolului 101 TFUE în ceea ce privește rutele interne SEE înainte de 1 mai 2004 sau a articolului 53 din Acordul privind SEE înainte de 19 mai 2005.

                           —

                           În plus, reclamantele susțin că Comisia nu este competentă să se pronunțe asupra încălcării de către reclamante a rutelor dinspre UE înspre Elveția.

                           —

                           În sfârșit, reclamantele invocă faptul că constatările încalcă principiul ne bis in idem.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de fapt și de drept, în măsura în care a constatat existența presupusului cartel și nu și-a îndeplinit obligația de motivare.

                           —

                           Reclamantele invocă faptul că constatările Comisiei referitoare la faptul că au participat la presupusul cartel sunt lipsite de dovezi.

                           —

                           În plus, reclamantele susțin că aceasta se întemeiază pe presupunerea incorectă că încălcarea a afectat toate rutele.

                           —

                           Reclamantele susțin, de asemenea, că aceasta depășește competența Comisiei și conduce la o ambiguitate în ceea ce privește domeniul de aplicare geografic al pretinsei infracțiuni.

                           —

                           În sfârșit, reclamantele invocă faptul că aceasta determină apariția unor discrepanțe între motivare și dispozitiv în ceea ce privește obiectul său, care nu permit reclamantelor să înțeleagă natura și amploarea pretinsei încălcări.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de fapt și de drept, în măsura în care a constatat faptul că comportamentul pretins constituie o încălcare unică și continuă și nu și-a îndeplinit obligația de motivare cu privire la această constatare.

                           —

                           Reclamantele susțin că comportamentul în discuție nu a urmărit un obiectiv unic de a restrânge concurența.

                           —

                           În plus, reclamantele susțin că comportamentul în discuție nu a privit un produs sau serviciu unic.

                           —

                           Reclamantele susțin, de asemenea, că comportamentul în discuție nu a privit aceeași întreprindere.

                           —

                           În plus, reclamantele arată că pretinsa încălcare nu a avut o natură unică.

                           —

                           Reclamantele susțin, de asemenea, că elementele pretinsei încălcări nu au fost analizate în paralel.

                           —

                           În sfârșit, reclamantele invocă faptul că Comisia nu a furnizat dovezi suficiente și nu a efectuat o analiză conform articolului 101 alineatul (3) TFUE în ceea ce privește refuzul de a plăti un comision pe suprataxe.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat dreptul la apărare al reclamantelor și nu și-a îndeplinit obligația de motivare.

                           —

                           Reclamantele invocă faptul că nu au putut răspunde la constatarea Comisiei conform căreia acestea știau despre încălcarea referitoare la suprataxa pentru securitate și la neplata unui comision pe suprataxe.

                           —

                           În plus, reclamantele susțin că au fost făcute noi afirmații pentru a susține constatarea Comisiei privind pretinsul cartel.

                           —

                           Reclamantele susțin, de asemenea, că Comisia se întemeiază pe probe care nu sunt admisibile împotriva lor.

                           —

                           În plus, reclamantele invocă faptul că discrepanțele dintre motivarea deciziei atacate și dispozitiv conduc, de asemenea, la o lipsă de motivare.

                           —

                           În sfârșit, reclamantele invocă faptul că nu și-au putut prezenta opiniile cu privire la decizia de a înlătura 13 transportatori și trei aspecte ale încălcării, ca urmare a comunicării privind obiecțiunile, iar Comisia nu a precizat niciun motiv pentru aceasta.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și de fapt atunci când a calculat cuantumul amenzii reclamantelor și nu și-a îndeplinit obligația de motivare.

                           —

                           Reclamantele invocă nediferențierea între coordonarea ultimului preț și coordonarea în raport cu elementele limitate de preț.

                           —

                           Reclamantele invocă, de asemenea, faptul că nu s-a luat în considerare cota de piață combinată limitată a destinatarilor și reglementările în vigoare în domeniu.

                           —

                           În plus, reclamantele susțin că Comisia a tratat comportamentul acestora în aceeași manieră precum a făcut-o în ceea ce privește alte comportamente, mult mai grave, ale altor destinatari, inclusiv „grupul de bază”.

                           —

                           În sfârșit, reclamantele invocă neluarea în considerare a participării lor, mult mai limitată, la încălcare, în raport cu alți destinatari care au primit de asemenea o reducere a amenzii în temeiul unor circumstanțe atenuante.


title: Cauza T-484/09: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — McLoughney/OAPI — Kern (Powerball) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Powerball — Marcă verbală anterioară neînregistrată POWERBALL — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/13

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — McLoughney/OAPI — Kern (Powerball)
   (Cauza T-484/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Powerball - Marcă verbală anterioară neînregistrată POWERBALL - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 6/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Rory McLoughney (Thurles, Irlanda) (reprezentant: J. Stratford Lysandrides, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ernst Kern (Zahling, Germania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 septembrie 2009 (cauza R 1547/2006-4), privind o procedură de opoziție între domnul Rory McLoughney și domnul Ernst Kern

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe domnul Rory McLoughney la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-507/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 ianuarie 2013 — Slovenia/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Decizie prin care se declară ajutorul incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa de la beneficiar — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/27

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 17 ianuarie 2013 — Slovenia/Comisia
   (Cauza T-507/12 R)
   (Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Decizie prin care se declară ajutorul incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa de la beneficiar - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2013/C 108/70
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovenia (reprezentanți: V. Klemenc și A. Grum, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, D. Kukovec și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2012) 6345 final a Comisiei din 19 septembrie 2012 privind măsurile luate în favoarea întreprinderii Elan d.o.o. [(SA.26379 (C 13/2010) (ex NN 17/2010)].

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauze conexate C-120/06 P și C-121/06 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 septembrie 2008 — Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) și Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc./Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei (Recurs — Recomandări și hotărâri ale Organului de soluționare a litigiilor al Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) — Constatare făcută de Organul de soluționare a litigiilor cu privire la incompatibilitatea regimului comunitar al importurilor de banane cu normele OMC — Instaurarea de către Statele Unite ale Americii a unor măsuri de retorsiune sub forma unor suprataxe vamale aplicate anumitor importuri de produse provenind din diverse state membre — Măsuri de retorsiune autorizate de OMC — Lipsa răspunderii extracontractuale a Comunității — Durata procedurii în fața Tribunalului — Termen rezonabil — Cerere de despăgubire echitabilă)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 septembrie 2008 — Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) și Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc./Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei
   (Cauze conexate C-120/06 P și C-121/06 P) (1)

   (Recurs - Recomandări și hotărâri ale Organului de soluționare a litigiilor al Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) - Constatare făcută de Organul de soluționare a litigiilor cu privire la incompatibilitatea regimului comunitar al importurilor de banane cu normele OMC - Instaurarea de către Statele Unite ale Americii a unor măsuri de retorsiune sub forma unor suprataxe vamale aplicate anumitor importuri de produse provenind din diverse state membre - Măsuri de retorsiune autorizate de OMC - Lipsa răspunderii extracontractuale a Comunității - Durata procedurii în fața Tribunalului - Termen rezonabil - Cerere de despăgubire echitabilă)
   (2008/C 285/04)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurente: Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies), Giorgio Fedon & Figli SpA, Fedon America, Inc. (reprezentanți: I. Van Bael, A. Cevese, F. Di Gianni și R. Antonini, avocați)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro, S. Marquardt și A. De Gregorio Merino, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. J. Kuijper, V. Di Bucci, C. Brown și E. Righini, agenți), Regatul Spaniei (cauza C-120/06 P) (reprezentanți: E. Braquehais Conesa și M. Muñoz Pérez, agenți)

      Intervenient în susținerea Consiliului Uniunii Europene și a Comisiei Comunităților Europene: Regatul Spaniei (cauza C-121/06 P) (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Marea Cameră) din 14 decembrie 2005 pronunțate în cauza T-69/00, FIAMM și FIAMM Technologies/Consiliul și Comisia, prin care Tribunalul a respins ca nefondată o acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamante în urma măsurilor de retorsiune aplicate de autoritățile americane unei serii de produse comunitare, printre care figurau acumulatorii fabricați și exportați de reclamante, în cadrul litigiului privind regimul european al importurilor de banane
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Marea Cameră) din 14 decembrie 2005 pronunțate în cauza T-135/01, Fedon & Figli și Fedon America/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene, prin care Tribunalul a respins ca nefondată o acțiune în despăgubire având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamante în urma măsurilor de retorsiune aplicate de autoritățile americane unei serii de produse comunitare, printre care figurează tocurile pentru ochelari fabricate și exportate de reclamante, în cadrul litigiului privind regimul european al importurilor de banane
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile principale.

               2)

               Respinge recursurile incidente.

               3)

               Obligă Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA, Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies LLC, Giorgio Fedon & Figli SpA și Fedon America, Inc. la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Comunităților Europene.

               4)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 108, 6.5.2006.


title: Cauza T-292/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 13 septembrie 2007 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Lipsa acțiunii principale — Inadmisibilitate )

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 13 septembrie 2007 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-292/07 R)
   („Măsuri provizorii - Lipsa acțiunii principale - Inadmisibilitate’)
   (2007/C 283/52)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlin, Germania) (reprezentant: L. Bechtel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării avizelor de debit cu numerele 3240905385, 3240905379, 3240905378 și 3240905393 emise de Comisie în cadrul contractelor JAI/DAP/2000/338-C, JAI/2001/DAP/161/C, JAI/2002/DAP/094-W și JAI/2003/DAP/080-W.
   Dispozitivul

               1)

               Cererea este inadmisibilă.

               2)

               Reclamantul suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-1/07: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Apache Footwear și Apache II Footwear/Consiliul ( Dumping — Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam — Statut de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață — Interes al Comunității )

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/46

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Apache Footwear și Apache II Footwear/Consiliul
   (Cauza T-1/07) (1)

   („Dumping - Importuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Statut de întreprindere care funcționează în condiții de economie de piață - Interes al Comunității”)
   2010/C 24/80
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Apache Footwear Ltd (Pingsha, China) și Apache II Footwear Ltd (Qingxin) (Taiping Zhen, China) (reprezentanți: inițial O. Prost și S. Ballschmiede, ulterior O. Prost și E. Berthelot, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch, avocat)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și T. Scharf, agenți); Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn și S. Verhulst, ulterior P. Vlaemminck și A. Hubert, avocați) și BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Italia), precum și ceilalți șaisprezece intervenienți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: P. Tabellini, G. Celona și C. Cavaliere, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO L 275, p. 1), în măsura în care le privește pe reclamante

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Apache Footwear Ltd și Apache II Footwear Ltd (Qingxin) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-408/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 21 iulie 2016 – Compania Naţională de Autostrăzi și Drumuri Naţionale din România SA/Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 21 iulie 2016 – Compania Naţională de Autostrăzi și Drumuri Naţionale din România SA/Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe
   (Cauza C-408/16)
   (2016/C 383/04)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Compania Naţională de Autostrăzi și Drumuri Naţionale din România SA

      Pârât: Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 15 litera (c) din Directiva 2004/18/CE (1) trebuie interpretat în sensul că permite ca un stat membru să nu aplice, ulterior aderării sale la Uniunea Europeană, directiva în cauză, atunci când beneficiază de un contract de finanțare încheiat cu Banca Europeană de Investiții, semnat înainte de aderare, potrivit căruia contractelor de achiziții publice ce vor fi atribuite li se aplică cerințe specifice finanțatorului, precum cele din prezenta cauză, care sunt mai restrictive decât cele permise prin directivă?

               2)

               Directiva 2004/18/CE trebuie interpretată în sensul că se opune existenței unui act normativ în dreptul intern, precum O.U.G. nr. 72/2007, care prevede aplicarea prevederilor Ghidului de achiziții al Băncii Europene de Investiții, prin derogare de la prevederile actului normativ prin care a fost transpusă în dreptul intern directiva, în speță O.U.G. nr. 34/2006, pentru motive precum cele indicate în nota de fundamentare, în vederea respectării contractului de finanțare încheiat anterior aderării?

               3)

               În interpretarea articolului 9 alineatul (5) și a articolului 60 litera (a) din Regulamentul CE nr. 1083/2006 (2), poate fi considerat conform cu legislația Uniunii și eligibil pentru o finanțare europeană nerambursabilă, acordată retroactiv, un astfel de contract de achiziții publice, încheiat cu respectarea Ghidului de achiziții al Băncii Europene de Investiții și a dreptului intern?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea anterioară, dacă un astfel de contract de achiziții publice a fost declarat totuși conform la momentul verificării cerințelor de calificare ale Programului operațional sectorial „Transport” 2007-2013, o atare prezumtivă încălcare a normelor din dreptul Uniunii privind achizițiile publice (stabilirea unor criterii de precalificare a ofertanților de natura celor din Ghidul de achiziții al Băncii Europene de Investiții, mai restrictive decât cele din Directiva 2004/18/CE – prezentate detaliat la punctele 12-14 ale prezentei sesizări) constituie o „neregularitate” în interpretarea articolului 2 punctul 7 din Regulamentul nr. 1083/2006, care dă naștere obligației statului membru în cauză de a impune o corecție financiară/reducere procentuală în temeiul articolului 98 alineatul (2) din regulamentul respectiv?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 2004 L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO 2006 L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64)


title: Cauza T-355/17: Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/70

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 – Daico International/EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)
   (Cauza T-355/17)
   (2017/C 239/81)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Daico International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: M. Kassner, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: American Franchise Marketing Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „RoB” – marca Uniunii Europene nr. 5 284 104

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 martie 2017 în cauza R 1405/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 75 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 62 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară.


title: Cauza C-113/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 6 martie 2017 – QJ/Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovacia) la 6 martie 2017 – QJ/Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad
   (Cauza C-113/17)
   (2017/C 168/30)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurent: QJ

      Intimat: Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 46 alineatul (3) din Directiva 2013/32/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (reformare) (denumită în continuare „Directiva privind procedurile”) trebuie interpretat în sensul că instanța națională care evaluează temeinicia necesității de protecție internațională a solicitantului poate, ca urmare a faptului că decizia de respingere a fost anterior anulată în mod repetat, cu trimiterea dosarului la autoritatea administrativă în urma soluționării pozitive repetate a căii de atac – care se dovedește astfel lipsită de efecte –, să decidă ea însăși să o acorde solicitantului, deși o astfel de competență a organului judiciar nu rezultă din reglementarea națională?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, o asemenea competență este atribuită și instanței (supreme) de recurs?

      (1)  JO 2013, L 180, p. 60.


title: Cauza T-349/13: Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2016 – Orange Business Belgium/Comisia („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestarea de «Servicii transeuropene de telematică între administrații — Noua generație (TESTA-ng)» — Respingerea ofertei unui ofertant — Atribuirea contractului — Transparență — Egalitate de tratament — Nediscriminare — Obligația de motivare”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/24

         Hotărârea Tribunalului din 4 iulie 2016 – Orange Business Belgium/Comisia
   (Cauza T-349/13) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestarea de «Servicii transeuropene de telematică între administrații - Noua generație (TESTA-ng)» - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului - Transparență - Egalitate de tratament - Nediscriminare - Obligația de motivare”))
   (2016/C 305/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Orange Business Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: B. Schutyser și T. Villé, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude, S. Lejeune și F. Moro, agenți, asistați de P. Wytinck și B. Hoorelbeke, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 19 aprilie 2013 de respingere a ofertei depuse de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă restrânsă DIGIT/R2/PR/2011/039 privind „Servicii transeuropene de telematică între administrații – Noua generație (TESTA-ng)”, și de atribuire a contractului unui alt ofertant.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Orange Business Belgium SA la plata cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-330/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 iunie 2017 – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V./Germanwings GmbH

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 iunie 2017 – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V./Germanwings GmbH
   (Cauza C-330/17)
   (2017/C 293/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

      Intimată: Germanwings GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Tarifele aferente serviciilor intracomunitare de transport aerian de pasageri, care trebuie specificate potrivit articolului 23 alineatul (1) a doua și a treia teză din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 (1), trebuie indicate într-o anumită monedă atunci când nu sunt exprimate în euro?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               În ce monedă locală pot fi indicate tarifele menționate la articolul 2 punctul 18 și la articolul 23 alineatul (1) a doua și a treia teză din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008, dacă un transportator aerian cu sediul într-un stat membru (în speță Germania) face publicitate și oferă pe internet consumatorilor un serviciu aerian cu locul decolării situat în alt stat membru (în speță Regatul Unit)?
               Este relevant în acest context faptul că pentru ofertă s-a utilizat o adresă de internet a unui domeniu național de prim nivel (în speță: www.germanwings.de), care face trimitere la statul membru de reședință al transportatorului aerian, iar consumatorul este rezident în acel stat membru?
               Este relevant faptul că toți sau majoritatea transportatorilor aerieni indică tarifele în discuție în moneda locală de la locul decolării?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (JO 2008, L 293, p. 3).


title: Cauza T-144/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 mai 2008 — TF1/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Decizia Comisiei prin care se califică anumite măsuri adoptate de Republica franceză în favoarea France 2 și France 3 drept ajutoare de stat compatibile cu piața comună — Termen de introducere a acțiunii — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/33

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 mai 2008 — TF1/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-144/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Decizia Comisiei prin care se califică anumite măsuri adoptate de Republica franceză în favoarea France 2 și France 3 drept ajutoare de stat compatibile cu piața comună - Termen de introducere a acțiunii - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 171/60)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Télévision française 1 SA (TF1) (Nanterre, Franța) (reprezentanți: J. -P. Hordies și C. Smits, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Buendía Sierra, N. Niejahr și C. Giolito, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica franceză (reprezentant: G. de Bergues, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2004/838/CE a Comisiei din 10 decembrie 2003 privind ajutoarele de stat puse în aplicare de Franța în favoarea France 2 și France 3 (JO 2004, L 361, p. 21).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Télévision française 1 SA (TF1) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 168, 26.6.2004.


title: Cauza T-259/13: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Franța/Comisia („FEOGA — Secțiunea «Garantare» — FEGA și FEADER — Cheltuieli excluse de la finanțare — Măsuri de susținere pentru dezvoltarea rurală — Zone cu handicapuri naturale — Corecție financiară forfetară — Cheltuieli efectuate de Franța — Criteriul sarcinii — Controale la fața locului — Garanții procedurale”)

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/10

         Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Franța/Comisia
   (Cauza T-259/13) (1)

   ((„FEOGA - Secțiunea «Garantare» - FEGA și FEADER - Cheltuieli excluse de la finanțare - Măsuri de susținere pentru dezvoltarea rurală - Zone cu handicapuri naturale - Corecție financiară forfetară - Cheltuieli efectuate de Franța - Criteriul sarcinii - Controale la fața locului - Garanții procedurale”))
   (2015/C 228/11)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, D. Colas, C. Candat și G. de Bergues, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și G. von Rintelen, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial N. Díaz Abad, ulterior A. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei de punere în aplicare 2013/123/UE a Comisiei din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 67, p. 20).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2013/123/UE a Comisiei din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care s-a aplicat o corecție financiară Republicii Franceze în cadrul măsurilor de susținere a dezvoltării rurale pentru ovinele care nu au făcut obiectul unei cereri pentru primele la ovine pentru exercițiile financiare 2008 și 2009.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Republica Franceză suportă trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată și trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Comisia Europeană suportă o pătrime din propriile cheltuieli de judecată și o pătrime din cheltuielile de judecată efectuate de Republica Franceză.

               5)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-355/13: Acțiune introdusă la 4 iulie 2013 — easyJet Airline/Comisia

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/44

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2013 — easyJet Airline/Comisia
   (Cauza T-355/13)
   2013/C 260/79
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: easyJet Airline Co. Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. J. Werner și R. Marian, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2013) 2727 final a Comisiei din 3 mai 2013 în cazul COMP/39.869 — easyJet/Schiphol, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de o eroare de drept [interpretarea eronată a dispozițiilor articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1)] combinată cu o eroare vădită de apreciere (concluzia eronată potrivit căreia procedura națională din Țările de Jos era echivalentă cu o soluționare a cauzei de către o autoritate națională de concurență).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă o normă fundamentală de procedură, în măsura în care aceasta nu conține o motivare corespunzătoare a respingerii. În plus, Comisia nu a luat în considerare toate elementele de fapt și de drept supuse atenției sale de reclamantă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-490/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – A.S./Republica Slovenia [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să obțină o protecție internațională — Organizarea trecerii frontierei de către autoritățile unui stat membru în vederea tranzitării către un alt stat membru — Intrare autorizată prin derogare pentru motive umanitare — Articolul 13 — Trecerea ilegală a unei frontiere externe — Termen de 12 luni de la trecerea frontierei — Articolul 27 — Cale de atac — Întinderea controlului jurisdicțional — Articolul 29 — Termen de șase luni în vederea executării transferului — Calculul termenelor — Exercitarea unei căi de atac — Efect suspensiv]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/14

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – A.S./Republica Slovenia
   (Cauza C-490/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să obțină o protecție internațională - Organizarea trecerii frontierei de către autoritățile unui stat membru în vederea tranzitării către un alt stat membru - Intrare autorizată prin derogare pentru motive umanitare - Articolul 13 - Trecerea ilegală a unei frontiere externe - Termen de 12 luni de la trecerea frontierei - Articolul 27 - Cale de atac - Întinderea controlului jurisdicțional - Articolul 29 - Termen de șase luni în vederea executării transferului - Calculul termenelor - Exercitarea unei căi de atac - Efect suspensiv])
   (2017/C 309/19)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: A.S.

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid, citit în lumina considerentului (19) al acestui regulament, trebuie interpretat în sensul că un solicitant de protecție internațională poate să invoce, în cadrul unei căi de atac exercitate împotriva unei decizii de transfer luate împotriva sa, aplicarea eronată a criteriului de responsabilitate referitor la trecerea ilegală a frontierei unui stat membru, enunțat la articolul 13 alineatul (1) din regulamentul menționat.

               2)

               Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie să fie interpretat în sensul că un resortisant al unei țări terțe a cărui intrare a fost tolerată de către autoritățile unui prim stat membru confruntate cu sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să tranziteze acest stat membru pentru a prezenta o cerere de protecție internațională într-un alt stat membru, fără a îndeplini condițiile de intrare în principiu impuse în acest prim stat membru, trebuie să fie considerat că a „trecut ilegal” frontiera primului stat membru menționat în sensul acestei dispoziții.

               3)

               Articolul 13 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul Dublin III coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din acesta, trebuie să fie interpretat în sensul că introducerea unei căi de atac împotriva deciziei de transfer este lipsită de efect în ceea ce privește calculul termenului prevăzut la articolul 13 alineatul (1) amintit.

         Articolul 29 alineatele (1) și (2) din regulamentul menționat trebuie interpretat în sensul că introducerea unei asemenea căi de atac implică faptul că termenul enunțat la aceste dispoziții nu începe să curgă decât începând de la hotărârea definitivă privind această cale de atac, inclusiv atunci când instanța sesizată a decis să adreseze o cerere preliminară Curții, cu condiția ca respectiva cale de atac să se bucure de un efect suspensiv, conform articolului 27 alineatul (3) din același regulament.

      (1)  JO C 419, 14.11.2016


title: Cauza C-198/12: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/14

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-198/12)
   2012/C 194/23
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Scharf, O. Beynet, S. Petrova)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită:

               —

               constatarea faptului că Republica Bulgaria și-a încălcat obligația care îi revine în temeiul articolului 14 alineatul (1) coroborat cu articolul 16 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 715/2009 (1) de a pune la dispoziția tuturor actorilor pieței o capacitate maximă și în special servicii de transport virtual de gaz în sens invers,

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta cerere introductivă, Comisia urmărește să se constate că Republica Bulgaria și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 alineatul (1) coroborat cu articolul 16 alineatul (1) și alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 715/2009, care înlocuiesc articolul 4 alineatul (1) și, respectiv, articolul 5 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1775/2005.
   Aceste obligație constă în:

               —

               obligația întemeiată pe articolul 14 alineatul (1) coroborat cu articolul 16 alineatele (1) și alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 715/2009 de a oferi tuturor actorilor de pe piață o capacitate maximă și în special servicii de transport virtual de gaz în sens invers.
               Potrivit autorităților bulgare, neîndeplinirea obligației amintite de a oferi o capacitate maximă se datorează faptului că în Republica Bulgaria nu există o interconectabilitate fizică între sistemul de tranzit și sistemul național de transport de gaz al Republicii Bulgaria, dar și faptului că aceste sisteme sunt supuse unor reglementări juridice diferite.
               O altă justificare pentru neîndeplinirea obligației amintite invocată de autoritățile bulgare este existența a trei acorduri interguvernamentale în vigoare, încheiate în 1986 și în 1989 între Republica Bulgaria și guvernul URSS.
               Comisia susține că deși contractul comercial din 27 aprilie 1998, încheiat între OOO Gazprom și Bulgartransgaz EAD în temeiul acestor convenții internaționale, constituie un obstacol în calea îndeplinirii obligației de punere la dispoziție a unei capacități maxime, Bulgaria este ținută, în conformitate cu articolul 351 alineatul (2) TFUE, să recurgă la toate mijloacele adecvate pentru a elimina o astfel de incompatibilitate eventuală cu dispozițiile de drept al Uniunii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 715/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețelele pentru transportul gazelor naturale și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1775/2005 (JO L 211, p. 36, rectificare în JO L 229, 1.9.2009, p. 29, și în JO L 309, 24.11.2009, p. 87).


title: Cauza T-32/11: Hotărârea Tribunalului din 10 februarie 2012 — Verenigde Douaneagenten/Comisia [ „Uniune vamală — Import de zahăr brut din trestie de zahăr originar din Antilele Olandeze — Recuperare ulterioară a unor taxe la import — Cerere de remitere a unor taxe la import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Încălcarea normelor fundamentale de procedură” ]

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/21

         Hotărârea Tribunalului din 10 februarie 2012 — Verenigde Douaneagenten/Comisia
   (Cauza T-32/11) (1)

   (Uniune vamală - Import de zahăr brut din trestie de zahăr originar din Antilele Olandeze - Recuperare ulterioară a unor taxe la import - Cerere de remitere a unor taxe la import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Încălcarea normelor fundamentale de procedură)
   2012/C 89/34
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: J. van der Meché și S. Moolenaar, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Bouyon și B. Burggraaf, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 6574 final a Comisiei din 1 octombrie 2010 prin care se constată, pe de o parte, caracterul justificat al recuperării ulterioare a taxelor la import și, pe de altă parte, că remiterea acestor taxe nu este justificată într-un caz specific (REC 02/09)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2010) 6754 final a Comisiei din 1 octombrie 2010, în care se constată că nu este justificată remiterea taxelor la import în cuantum de 531 985,59 euro în temeiul articolului 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


title: Cauza T-67/16: Ordonanța Tribunalului din 21 decembrie 2016 – fleur ami/EUIPO – 8 seasons design (Lampes)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/47

         Ordonanța Tribunalului din 21 decembrie 2016 – fleur ami/EUIPO – 8 seasons design (Lampes)
   (Cauza T-67/16) (1)

   (2017/C 053/57)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.