title: Cauza T-227/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – CBM/OAPI – Aeronautica Militare (Trecolore) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Trecolore — Mărcile comunitare și naționale verbale și figurative anterioare FRECCE TRICOLORI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/47

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – CBM/OAPI – Aeronautica Militare (Trecolore)
   (Cauza T-227/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Trecolore - Mărcile comunitare și naționale verbale și figurative anterioare FRECCE TRICOLORI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”))
   (2015/C 398/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zurich, Elveția) (reprezentanți: U. Lüken, M. Grundmann și N. Kerger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Roma, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 ianuarie 2014 (cauza R 253/2013-1) privind o procedură de opoziție între Aeronautica Militare – Stato Maggiore și CBM Creative Brands Marken GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă CBM Creative Brands Marken GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza C-498/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Spania) — Maira María Robledillo Núñez/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Politica socială — Protecția lucrătorilor în cazul insolvabilității angajatorului — Directiva 80/987/CEE modificată prin Directiva 2002/74/CE — Articolul 3 primul paragraf și articolul 10 litera (a) — Despăgubiri pentru concediere nelegală convenite pe calea unei concilieri extrajudiciare — Plată asigurată de instituția de garantare — Plată supusă condiției adoptării unei decizii judiciare — Principiile egalității și nediscriminării)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Spania) — Maira María Robledillo Núñez/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Cauza C-498/06) (1)

   (Politica socială - Protecția lucrătorilor în cazul insolvabilității angajatorului - Directiva 80/987/CEE modificată prin Directiva 2002/74/CE - Articolul 3 primul paragraf și articolul 10 litera (a) - Despăgubiri pentru concediere nelegală convenite pe calea unei concilieri extrajudiciare - Plată asigurată de instituția de garantare - Plată supusă condiției adoptării unei decizii judiciare - Principiile egalității și nediscriminării)
   (2008/C 92/10)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maira María Robledillo Núñez

      Pârât: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Interpretarea articolului 3 din Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului (JO L 283, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 197), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 (JO L 270, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 149) — Sfera garanției asigurate de instituția de garantare — Despăgubiri în cazul încetării raporturilor de muncă — Reglementare națională care impune necesitatea unei hotărâri judecătorești sau a unei decizii administrative — Principiile egalității și nediscriminării
   Dispozitivul
   Articolul 3 primul paragraf din Directiva 80/987 a Consiliului din 20 octombrie 1980 referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, trebuie interpretat în sensul că un stat membru are posibilitatea să excludă despăgubirile acordate pentru concediere nelegală din sfera garanției de plată asigurate de către instituția de garantare în temeiul acestei dispoziții dacă despăgubirile respective sunt recunoscute printr-un act de conciliere extrajudiciară și dacă o astfel de excludere, justificată în mod obiectiv, constituie o măsură necesară în vederea evitării abuzurilor, în sensul articolului 10 litera (a) din aceeași directivă.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-235/09: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — DHL Express France SAS, fostă DHL International SA/Chronopost SA [Proprietate intelectuală — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 98 alineatul (1) — Interzicerea actelor de contrafacere pronunțată de o instanță competentă în domeniul mărcilor comunitare — Domeniu de aplicare teritorial — Măsuri coercitive care însoțesc o astfel de interdicție — Efect pe teritoriul altor state membre decât cel căruia îi aparține instanța sesizată]

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — DHL Express France SAS, fostă DHL International SA/Chronopost SA
   (Cauza C-235/09) (1)

   (Proprietate intelectuală - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 98 alineatul (1) - Interzicerea actelor de contrafacere pronunțată de o instanță competentă în domeniul mărcilor comunitare - Domeniu de aplicare teritorial - Măsuri coercitive care însoțesc o astfel de interdicție - Efect pe teritoriul altor state membre decât cel căruia îi aparține instanța sesizată)
   2011/C 179/02
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DHL Express France SAS, fostă DHL International SA

      Pârâtă: Chronopost SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation — Interpretarea articolului 98 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) coroborat cu articolele 1, 14 și 94 din același regulament — Acțiune în contrafacerea unor mărci — Domeniu de aplicare teritorial al unei interdicții pronunțate de o instanță competentă în domeniul mărcilor comunitare — Posibilitatea unei astfel de instanțe de a dispune pe lângă această interdicție măsuri coercitive aplicabile pe teritoriul tuturor statelor membre în care își produce efectele interdicția de desfășurare a actelor de contrafacere

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 3288/94 al Consiliului din 22 decembrie 1994, trebuie interpretat în sensul că domeniul de aplicare al interdicției de a continua acte de contrafacere sau acte care prezintă riscul de contrafacere a unei mărci comunitare, pronunțată de o instanță competentă în domeniul mărcilor comunitare a cărei competență se întemeiază pe articolul 93 alineatele (1)-(4) și pe articolul 94 alineatul (1) din acest regulament, se extinde, în principiu, la întregul teritoriu al Uniunii Europene.

               2.

               Articolul 98 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 40/94, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 3288/94, trebuie interpretat în sensul că o măsură coercitivă, precum plata unor penalități cu titlu cominatoriu, dispusă de o instanță competentă în domeniul mărcilor comunitare în temeiul dreptului său intern în scopul de a garanta respectarea interdicției de a continua acte de contrafacere sau acte care prezintă riscul de contrafacere pe care a pronunțat o, produce efecte în alte state membre decât cel căruia îi aparține această instanță, la care se extinde domeniul de aplicare teritorial al unei astfel de interdicții, în condițiile prevăzute în capitolul III din Regulamentul nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială în ceea ce privește recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești. În cazul în care dreptul intern al unuia dintre aceste alte state membre nu prevede nicio măsură coercitivă analogă celei pronunțate de instanța menționată, obiectivul avut în vedere de această din urmă măsură va trebui urmărit de instanța competentă din acest stat membru prin recurgerea la dispozițiile relevante din dreptul său intern care sunt de natură să garanteze în mod echivalent respectarea interdicției menționate.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza F-38/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2013 — BP/FRA (Funcție publică — Personalul Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene — Agent contractual — Neînnoirea, pe durată nedeterminată, a unui contract pe durată determinată — Schimbarea repartizării într-un alt serviciu până la expirarea contractului — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/32

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2013 — BP/FRA
      (Cauza F-38/12) (1)

      (Funcție publică - Personalul Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene - Agent contractual - Neînnoirea, pe durată nedeterminată, a unui contract pe durată determinată - Schimbarea repartizării într-un alt serviciu până la expirarea contractului - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire)
      (2014/C 71/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: BP (Barcelona, Spania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

         Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) (reprezentanți: M. Kjærum,agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene de a nu înnoi contractul de agent contractual al reclamantei și a deciziei privind transferul acesteia din urmă în cadrul unui alt departament al agenției, precum și o cerere de daune interese pentru pretinsul prejudiciu material și moral suferit.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  BP suportă ansamblul propriilor cheltuieli de judecată și este obligată să suporte ansamblul cheltuielilor de judecată efectuate de Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  JO C 138, 12.5.2012, p. 37.


title: Cauza T-190/12: Hotărârea Tribunalului din 22 aprilei 2015 – Tomana și alții/Consiliul și Comisia („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Zimbabwe — Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii — Înghețarea fondurilor — Temei juridic — Eroare vădită de apreciere — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Drepturi fundamentale — Proporționalitate”)

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/10

         Hotărârea Tribunalului din 22 aprilei 2015 – Tomana și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-190/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Zimbabwe - Restricții privind intrarea și tranzitarea pe teritoriul Uniunii - Înghețarea fondurilor - Temei juridic - Eroare vădită de apreciere - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Drepturi fundamentale - Proporționalitate”))
   (2015/C 190/11)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Johannes Tomana (Harare, Zimbabwe) și alți 120 de reclamanți ale căror nume figurează în anexă (reprezentanți: inițial D. Vaughan, QC, M. Lester, R. Lööf, barristers, și M. O’Kane, solicitor, ulterior D. Vaughan, M. Lester și R. Lööf)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, M. Veiga și A. Vitro, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis, T. Scharf și E. Georgieva, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtelor: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. Jenkinson, C. Murrell și M. Holt, agenți, asistați de S. Lee, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2012/97/PESC a Consiliului din 17 februarie 2012 de modificare a Deciziei 2011/101/PESC privind măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 47, p. 50), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 151/2012 al Comisiei din 21 februarie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 49, p. 2) și a Deciziei de punere în aplicare 2012/124/PESC a Consiliului din 27 februarie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/101/PESC privind măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 54, p. 20), în măsura în care acestea îi privesc pe reclamanți.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Johannes Tomana și ceilalți 120 de reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza C-522/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Würzburg — Germania) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern [Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CE) nr. 987/2009 — Articolul 44 alineatul (2) — Examinarea dreptului la o pensie pentru limită de vârstă — Luarea în considerare a perioadelor de creștere a copiilor realizate în alt stat membru — Aplicabilitate — Articolul 21 TFUE — Libera circulație a cetățenilor]

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sozialgericht Würzburg — Germania) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern
   (Cauza C-522/10) (1)

   (Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CE) nr. 987/2009 - Articolul 44 alineatul (2) - Examinarea dreptului la o pensie pentru limită de vârstă - Luarea în considerare a perioadelor de creștere a copiilor realizate în alt stat membru - Aplicabilitate - Articolul 21 TFUE - Libera circulație a cetățenilor)
   2012/C 295/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sozialgericht Würzburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Doris Reichel-Albert

      Pârâtă: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Sozialgericht Würzburg — Interpretarea articolului 44 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 284, p. 1) — Condițiile pentru luarea în considerare, în cadrul examinării dreptului la pensie pentru limită de vârstă, a perioadelor de creștere a copilului realizate în alt stat membru — Reglementare națională care supune luarea în considerare a unor astfel de perioade condiției ca persoana în cauză să fi desfășurat, în timpul creșterii sau imediat înainte de nașterea copilului, o activitate salariată sau independentă ca perioadă de cotizare obligatorie și care poate avea efectul că o perioadă de creștere a copiilor nu va fi luată în considerare nici în statul membru de reședință cu ocazia creșterii copilului, nici în statul membru competent

      Dispozitivul

   Într o situație precum cea în discuție în acțiunea principală, articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că obligă instituția competentă dintr-un prim stat membru să ia în considerare, în scopul acordării unei pensii pentru limită de vârstă, perioadele consacrate creșterii copiilor realizate într-un al doilea stat membru ca și cum aceste perioade ar fi fost realizate pe teritoriul său național, de către o persoană care nu a exercitat activități profesionale decât în primul stat membru și care, la momentul nașterii copiilor săi, încetase temporar să lucreze și își stabilise temporar reședința, pentru motive strict familiale, pe teritoriul celui de al doilea stat membru.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-355/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie [Directiva 91/629/CEE — Norme minime privind protecția vițeilor — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Norme comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune — Legislație națională care transpune Directiva 91/629/CEE și declară aplicabile cerințele de reglementare în materie de gestionare prevăzute de aceasta inclusiv vițeilor crescuți pentru producerea laptelui]

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/6

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Cauza C-355/11) (1)

   (Directiva 91/629/CEE - Norme minime privind protecția vițeilor - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Norme comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune - Legislație națională care transpune Directiva 91/629/CEE și declară aplicabile cerințele de reglementare în materie de gestionare prevăzute de aceasta inclusiv vițeilor crescuți pentru producerea laptelui)
   2012/C 227/08
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: G. Brouwer

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Interpretarea Directivei 91/629/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 de stabilire a normelor minime privind protecția vițeilor (JO L 340 p. 28, Ediție specială 03/vol. 10, p. 193) și a articolelor 4 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială 03/vol. 49, p. 177, rectificare în JO L 270, 21.10.2003, Ediție specială 03/vol. 76, p. 291, rectificare în JO L 96, 15.4.2009, p. 39) — Legislație națională care transpune directiva în cauză declarând aplicabile cerințele de reglementare în materie de gestionare nu numai în cazul vițeilor izolați în scopul creșterii și îngrășării, ci și al vițeilor crescuți pentru producerea laptelui

      Dispozitivul

   Directiva 91/629/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 de stabilire a normelor minime privind protecția vițeilor, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 806/2003 al Consiliului din 14 aprilie 2003, trebuie interpretată în sensul că acea cerință, prevăzută la articolul 4 din această directivă, potrivit căreia condițiile privind creșterea vițeilor trebuie să fie conforme cu prevederile generale stabilite în anexa la directiva menționată, care includ punctul 8 din această anexă, ce interzice, cu excepția unor cazuri excepționale, legarea vițeilor, s-ar aplica vițeilor pe care un agricultor îi izola în cadrul unei exploatații de producere a laptelui în scopuri agricole.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza T-90/15: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – Schoeller Corporation/OAPI – Sqope (SCOPE) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală SCOPE — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Caracter distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/40

         Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2016 – Schoeller Corporation/OAPI – Sqope (SCOPE)
   (Cauza T-90/15) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală SCOPE - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Caracter distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 156/53)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Schoeller Corporation GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: D. van Ackeren, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Sqope SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M. -C. Simon, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 noiembrie 2014 (cauza R 2381/2013-1) referitoare la o procedură de declarare a nulității între Sqope SA și Schoeller Corporation GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 21 noiembrie 2014 (cauza R 2381/2013-1).

               2)

               OAPI și Sqope SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Schoeller Corporation GmbH.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-751/14: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2015 – Hikari Miso/OAPI – Nishimoto Trading (Hikari) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Hikari — Marca națională verbală anterioară HIKARI — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/51

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2015 – Hikari Miso/OAPI – Nishimoto Trading (Hikari)
   (Cauza T-751/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Hikari - Marca națională verbală anterioară HIKARI - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 038/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Hikari Miso Co. Ltd (Simosuwa-machi, Japonia) (reprezentanți: D. McFarland, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nishimoto Trading Co. Ltd (Santa Fe Springs, California, Statele Unite) (reprezentant: G. Pritchard, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 (cauza R 2394/2013-4), privind o procedură de opoziție între Nishimoto Trading Co. Ltd și Hikari Miso Co. Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hikari Miso Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza C-133/12 P: Recurs introdus la 9 martie 2012 de Stichting Woonlinie și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-202/10, Stichting Woonlinie și alții/Comisia Europeană

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/8

         Recurs introdus la 9 martie 2012 de Stichting Woonlinie și alții împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-202/10, Stichting Woonlinie și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-133/12 P)
   2012/C 138/13
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurente: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (reprezentanți: P. Glazener și E. Henny, avocați, precum și L. Hancher, profesor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea în tot sau în parte a Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-202/10, potrivit motivelor de recurs invocate;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu aspectele de drept soluționate de Curte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate la Tribunal.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Potrivit
                     primului motiv de recurs
                  , Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient, în sensul că a considerat că recurentele reprezintă doar beneficiari potențiali ai schemei de ajutor aprobate de Comisie. Tribunalul nu a luat în considerare faptul că recurentele au beneficiat de ajutoarele existente înainte de decizia atacată (1), care au necesitat modificarea ca urmare a acestei decizii. Astfel, recurentele nu sunt doar beneficiari potențiali ai ajutoarelor modificate, ci, în același timp, sunt beneficiari efectivi ai ajutoarelor existente. În această ultimă calitate, ele sunt vizate individual de decizia atacată.

               2.

               Potrivit celui de
                     al doilea motiv de recurs
                  , Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii, a apreciat în mod eronat situația de fapt și nu a motivat ordonanța în mod suficient, în sensul că a considerat că recurentele nu aparțin unei sfere limitate de societăți pentru locuințe sociale. Posibilitatea pur teoretică ca un anumit grup de beneficiari ai ajutorului să poată fi extins în viitor nu este suficientă pentru ca acest grup să fie considerat limitat. În plus, societățile pentru locuințe sociale existente formează un grup limitat, întrucât ele sunt în principal vizate de decizie precum o entitate ipotetică care, potrivit deciziei, ar fi în continuare admisă în calitate de societate pentru locuințe sociale.

      (1)  Decizia C(2009) 9963 final a Comisiei din 15 decembrie 2009 referitoare la ajutoarele de stat E 2/2005 și N 642/2009 — Țările de Jos — Ajutor existent și ajutor specific pentru proiecte, în favoarea societăților pentru locuințe sociale.


title: Cauza F-38/08: Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Liotti/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/26

         Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Liotti/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-38/08)
   (2008/C 158/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Amerigo Liotti (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea raportului asupra evoluției carierei reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2006 și 31 decembrie 2006
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului asupra evoluției carierei (REC/CDR) reclamantului pentru perioada de referință 1.1.2006-31.12.2006;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-72/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgerichts Düsseldorf (Germania) la 18 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi și Heinz Ulrich Kessel

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgerichts Düsseldorf (Germania) la 18 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi și Heinz Ulrich Kessel
   (Cauza C-72/11)
   2011/C 252/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgerichts Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

   Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
   Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel

      Întrebările preliminare

               1.

               Punerea la dispoziție în sensul articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 (1) impune ca resursa economică să fie utilizată imediat de către persoana sau entitatea care figurează pe listă pentru obținerea de fonduri sau de servicii? Sau articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 trebuie interpretat în sensul că interdicția de punere la dispoziție indirectă cuprinde furnizarea și instalarea unei resurse economice funcționale, dar care nu poate fi utilizată imediat (în acest caz, a unui cuptor în vid), către un terț din Iran, cu ajutorul căruia terțul intenționează să realizeze produse pentru o persoană juridică, o entitate sau un organism enumerate în anexele IV și V la regulament?

               2.

               Articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 trebuie interpretat în sensul că se produce o eludare doar în cazul în care, în aparență, autorul își adaptează actul în mod formal la interdicțiile care rezultă din articolul 7 alineatele (1)-(3) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007, astfel încât actul nu mai intră sub incidența dispozițiilor prohibitive nici în cea mai largă accepțiune a acestora? Prin urmare, elementele constitutive ale interdicției de punere la dispoziție și cele ale interdicției de eludare se exclud reciproc? În caz afirmativ, un comportament care nu ar face (încă) obiectul interdicției de punere la dispoziție (indirecte) poate totuși reprezenta o eludare în sensul articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007?
               Sau articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 reprezintă o clauză reziduală aplicabilă oricărei acțiune care are drept rezultat punerea unei resurse economice la dispoziția unei persoane sau entități care figurează pe listă?

               3.

               Condiția subiectivă „voluntar și deliberat”, prevăzută la articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007, presupune, pe de o parte, o cunoaștere pozitivă a scopului sau a efectelor directe sau indirecte ale eludării interdicției de punere la dispoziție și în plus o componentă voluntară mai amplă, cel puțin în sensul că în orice caz autorul acceptă posibilitatea de a se produce o eludare a interdicției? Sau este necesar ca autorul să urmărească tocmai eludarea interdicția și prin urmare, să acționeze în mod intenționat?
               Sau nu este necesară o eludare voluntară, fiind suficient numai ca autorul să considere posibilă o eludare a interdicției și să accepte posibilitatea producerii acesteia?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 103, p. 1)


title: Cauza C-82/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 73/239/CEE — Articolele 6, 8, 9, 13 și 15-17 — Directiva 92/49/CEE — Articolele 22 și 23 — Asigurare generală directă — Modificare a statutului unui organism de asigurare cu privire la competența acestuia — Neaplicarea legislației Uniunii în domeniul asigurărilor generale directe)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-82/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 73/239/CEE - Articolele 6, 8, 9, 13 și 15-17 - Directiva 92/49/CEE - Articolele 22 și 23 - Asigurare generală directă - Modificare a statutului unui organism de asigurare cu privire la competența acestuia - Neaplicarea legislației Uniunii în domeniul asigurărilor generale directe)
   2011/C 340/04
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârât: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, E. Regan, SC)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 6, 8, 9, 13, 15, 16 și 17 din Prima Directivă a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (JO L 228, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 14) — Încălcarea articolelor 22 și 23 din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 53)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neaplicarea în întregime a legislației Uniunii în domeniul asigurărilor în privința tuturor societăților de asigurare în mod nediscriminatoriu, în special a articolelor 6, 8, 9, 13 și 15-17 din Prima Directivă 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005, precum și a articolelor 22 și 23 din Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/68, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor directive.

               2.

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-533/15: Ordonanța președintelui Curții din 2 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Feliks Frisman/Finnair Oyj

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/24

         Ordonanța președintelui Curții din 2 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Feliks Frisman/Finnair Oyj
   (Cauza C-533/15) (1)

   (2016/C 279/35)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-154/16: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2016 – GRID applications/EUIPO (APlan)

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/29

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2016 – GRID applications/EUIPO (APlan)
   (Cauza T-154/16)
   (2016/C 200/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRID applications GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: M. Meyenburg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „APlan”– cererea de înregistrare nr. 13 374 079

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2016 în cauza R 1819/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, cu consecința că EUIPO va trebui să admită înregistrarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare CTM 13374079 conform celor precizate în cererea de înregistrare sau, în subsidiar, limitată la produsele și serviciile din clasele 9, 35 și 42, sau cel puțin pentru clasele 9 și 42;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii de opoziție desfășurate în fața OAPI/EUIPO, precum și în prezenta procedură.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-385/12: Acțiune introdusă la 22 august 2012 — France Télécom/Comisia

text:
               13.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/15

         Acțiune introdusă la 22 august 2012 — France Télécom/Comisia
   (Cauza T-385/12)
   2012/C 311/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: France Télécom (Paris, Franța) (reprezentanți: S. Hautbourg și S. Cochard-Quesson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea introductivă formulată, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2011) 9403 final a Comisiei din 20 decembrie 2011 prin care se declară compatibil cu piața internă, în anumite condiții, ajutorul acordat de Republica Franceză în favoarea France Télécom privind reforma modului de finanțare a pensiilor funcționarilor de stat care lucrează pentru France Télécom [ajutorul de stat nr. C 25/2008 (ex NN 23/2008)].
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, cu titlu principal, întemeiat pe erori de drept și de apreciere, precum și pe o încălcare a obligației de motivare, întrucât Comisia a calificat drept ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, reducerea contribuției angajatorului care trebuie plătită statului pentru pensiile alocate funcționarilor France Télécom. Reclamanta susține că Comisia a săvârșit următoarele erori:

                           —

                           a concluzionat în sensul existenței unui avantaj economic;

                           —

                           a considerat că măsura este selectivă;

                           —

                           a considerat că măsura poate denatura concurența și

                           —

                           a concluzionat în sensul existenței unui ajutor de stat, deși Comisia recunoaște că avantajul a fost neutralizat cel puțin până la 31 decembrie 2010 prin plata unei contribuții forfetare excepționale;

               2.

               Al doilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe erori de drept și de apreciere, întrucât Comisia a subordonat compatibilitatea pretinsului ajutor de respectarea condițiilor stabilite la articolul 2 din decizia în litigiu. Reclamanta susține că Comisia a săvârșit aceste erori întrucât a considerat că reclamanta trebuie să plătească contribuții sociale inferioare față de cele care revin concurenților săi și întrucât a refuzat să transpună precedentul „La Poste” în privința procedurii referitoare la France Télécom.

               3.

               Al treilea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe erori de apreciere și pe încălcarea obligației de motivare în aprecierea perioadei în care ajutorul definit în decizia în litigiu este neutralizat de contribuția forfetară extraordinară. Reclamanta susține că Comisia a săvârșit următoarele erori:

                           —

                           a inclus cheltuielile de compensare și de supracompensare în calculul privind reducerea sarcinilor financiare care rezultă din reducerea contribuției angajatorului și

                           —

                           a concluzionat în sensul că contribuția forfetară excepțională trebuie să fie capitalizată la rata de actualizare de 5,53 % iar nu de 7 %.

               4.

               Al patrulea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea drepturilor procedurale ale reclamantei.


title: Cauza C-177/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd [Trimitere preliminară — Informarea și protecția consumatorilor — Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 — Mențiuni nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare — Măsuri tranzitorii — Articolul 28 alineatul (2) — Produse care poartă mărci comerciale sau denumiri comerciale existente înainte de 1 ianuarie 2005 — Preparate pe bază de „flori de Bach” — Marca Uniunii Europene RESCUE — Produse comercializate ca medicamente înainte de 1 ianuarie 2005 și ca produse alimentare după această dată]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Nelsons GmbH/Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd
   (Cauza C-177/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Informarea și protecția consumatorilor - Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 - Mențiuni nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare - Măsuri tranzitorii - Articolul 28 alineatul (2) - Produse care poartă mărci comerciale sau denumiri comerciale existente înainte de 1 ianuarie 2005 - Preparate pe bază de „flori de Bach” - Marca Uniunii Europene RESCUE - Produse comercializate ca medicamente înainte de 1 ianuarie 2005 și ca produse alimentare după această dată])
   (2017/C 030/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Nelsons GmbH

      Intimate: Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

      Dispozitivul

   Articolul 28 alineatul (2) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 107/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008, trebuie interpretat în sensul că această dispoziție se aplică în situația în care un produs alimentar care poartă o marcă comercială sau o denumire comercială era, înainte de 1 ianuarie 2005, comercializat ca medicament, iar apoi, deși prezenta aceleași caracteristici materiale și purta aceeași marcă comercială sau aceeași denumire comercială, ca produs alimentar după această dată.

      (1)  JO C 213, 29.6.2015.


title: Cauza T-171/13: Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Benelli Q.J./OAPI — Demharter (MOTOBI B PESARO)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/28

         Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Benelli Q.J./OAPI — Demharter (MOTOBI B PESARO)
   (Cauza T-171/13)
   2013/C 147/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Italia) (reprezentant: P. Lukácsi, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Demharter GmbH (Dillingen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei pârâtului și respingerea cererii de decădere depusă de reclamantul din cererea de anulare;

               —

               anularea deciziei pârâtului și trimiterea cauzei spre rejudecare la OAPI pentru ca acesta să procedeze la o nouă examinare și să pronunțe o nouă decizie, Tribunalul trebuind să considere inevitabilă o nouă analiză aprofundată a probei referitoare la utilizarea serioasă;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca figurativă „MOTOBI B PESARO”, pentru produse din clasele 9, 12 și 25, cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 2 262 269.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Decizia diviziei de anulare: decădere din marca comunitară.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza T-497/13: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2014 – Boston Scientific Neuromodulation/OAPI (PRECISION SPECTRA) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PRECISION SPECTRA — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”]

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/22

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2014 – Boston Scientific Neuromodulation/OAPI (PRECISION SPECTRA)
   (Cauza T-497/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PRECISION SPECTRA - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”])
   (2014/C 431/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Boston Scientific Neuromodulation Corp. (Valencia, California, Statele Unite) (reprezentanți: P. Rath și W. Festl-Wietek, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 17 mai 2013 (cauza R 2099/2012-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal PRECISION SPECTRA ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Boston Scientific Neuromodulation Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-24/08: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2008 — Weldebräu/OAPI — Kofola Holding (Form einer Flasche)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/62

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2008 — Weldebräu/OAPI — Kofola Holding (Form einer Flasche)
   (Cauza T-24/08)
   (2008/C 64/100)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Weldebräu GmbH & Co. KG (Plankstadt, Germania) (reprezentant: W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kofola Holding a.s (Ostrava, Republica Cehă)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei R 1096/2006-4 a Camerei a patra de recurs din 15 noiembrie 2007;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Kofola Holding a.s

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională „Forma unei sticle” pentru produse din clasele 30, 32 și 33 (cererea de înregistrare nr. 3 367 539).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca tridimensională „Forma unei sticle” pentru produse din clasele 21, 32 și 33 (marca comunitară nr. 690 016).

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1) întrucât există risc de confuzie între mărcile aflate în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146.


title: Cauza T-192/06: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Caffaro/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Prescripție — Tratament diferențiat — Durata încălcării — Circumstanțe atenuante” )

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/21

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2011 — Caffaro/Comisia
   (Cauza T-192/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Peroxid de hidrogen și perborat de sodiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Prescripție - Tratament diferențiat - Durata încălcării - Circumstanțe atenuante)
   2011/C 226/40
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Caffaro Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Santa Maria și C. Biscaretti di Ruffia, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și F. Amato, ulterior V. Di Bucci și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2006) 1766 final a Comisiei din 3 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.620 — Peroxid de hidrogen și perborat), în măsura în care Comisia impune prin aceasta o amendă în solidar reclamantei și SNIA SpA, și, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii menționate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Caffaro Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-389/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 8 august 2014 – Esso Italiana srl şi alţii/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE şi alţii

text:
               20.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 8 august 2014 – Esso Italiana srl şi alţii/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE şi alţii
   (Cauza C-389/14)
   2014/C 372/09
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Esso Italiana srl, Eni SpA, Linde Gas Italia srl

      Pârâte: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del Protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Întrebările preliminare

               1.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 (1) este invalidă întrucât nu a ținut seama la calcularea cotelor care trebuie alocate cu titlu gratuit de ponderea emisiilor asociate arderii de gaze reziduale – sau de gaze rezultate din procese siderurgice –, nici de cea a emisiilor asociate energiei termice produse prin cogenerare, prin aceasta încălcând articolul 290 TFUE și articolul 10a alineatele (1), (4) și (5) din Directiva 2003/87/CE (2), depășind limitele delegației conferite de această directivă și contravenind scopurilor directivei (stimularea celor mai eficiente tehnologii energetice și protejarea cerințelor dezvoltării economice și ale încadrării în muncă)?

               2.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în lumina articolului 6 TUE întrucât contravine articolului 1 din Protocolul adițional la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO), precum și a articolului 17 din această convenție prin faptul că a determinat în mod nejustificat lezarea așteptării legitime a societăților reclamante privind menținerea activului constând in cantitatea de cote alocate în prealabil și care li se cuvin în temeiul prevederilor directivei, prin aceasta determinând privarea de utilitatea economică asociată activului menționat mai sus?

               3.

               De asemenea, Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, luând în considerare faptul că decizia încalcă articolul 296 al doilea paragraf TFUE și articolul 41 din Carta de la Nisa, întrucât este lipsită de o motivare corespunzătoare?

               4.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, luând în considerare faptul că decizia încalcă articolul 10a alineatul (5) din Directiva 2003/87/CE și principiul proporționalității consacrat de articolul 5 alineatul (4) TUE și, în plus, este viciată prin lipsa examinării și printr-o eroare de apreciere, având în vedere faptul că la calcularea cantității maxime a cotelor care trebuie alocate cu titlu gratuit (date relevante pentru stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform) nu a ținut seama de efectele modificărilor intervenite în ceea ce privește interpretarea noțiunii „instalație de ardere” între prima (2005-2007) și a doua etapă (2008-2012) de punere în aplicare a Directivei 2003/87/CE?

               5.

               Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, întrucât încalcă articolul 10a alineatul (5) și articolul 9a alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, precum și pentru lipsa examinării și pentru eroare de apreciere, deoarece calcularea cantității maxime a cotelor care trebuie alocate cu titlu gratuit (date relevante pentru stabilirea factorului de corecție transsectorial uniform) a fost efectuată pe baza datelor furnizate de statele membre, care sunt inconsecvente pentru că se bazează pe o interpretare diferită a articolului 9a alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE?

               6.

               În sfârșit, Decizia 2013/448/UE a Comisiei Europene din 5 septembrie 2013 este invalidă în măsura în care stabilește factorul de corecție transsectorial, întrucât încalcă normele privind procedura prevăzută la articolul 10a alineatul (1) și la articolul 23 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE?

      (1)  Decizia privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 240, p. 27).

      (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială,15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza F-135/12: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — ZZ/REA

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/74

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — ZZ/REA
   (Cauza F-135/12)
   2013/C 26/154
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot, A. Tymen, lawyers)

      Pârâtă: Research Executive Agency

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl include pe reclamant pe lista de rezervă a concursului REA/2011/TA/PO/AD5.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 21 februarie 2012 de a nu îl include pe reclamant pe lista de rezervă a concursului REA/2011/TA/PO/AD5;

               —

               anularea deciziei din 10 august 2012 de respingere a plângerii reclamantei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-26/08: Ordonanța președintelui Curții din 4 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/31

         Ordonanța președintelui Curții din 4 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-26/08) (1)

   (2009/C 69/63)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-774/14: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2014 – Ica Foods/OAPI – San Lucio (GROK)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/40

         Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2014 – Ica Foods/OAPI – San Lucio (GROK)
   (Cauza T-774/14)
   (2015/C 026/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ica Foods SpA (Pomezia, Italia) (reprezentant: A. Nespega, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca verbală „GROK” – marca comunitară nr. 4 4 39  956.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 septembrie 2014 în cauza R 1815/2013-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate referitoare la procedura de declarare a nulității nr. 6374C împotriva înregistrării mărcii comunitare GROK nr. 4439956 pentru încălcarea articolelor 62 și 63 din Regulamentul privind marca comunitară și/sau pentru încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 40/94 și/sau pentru vicii de motivare, pentru motivele expuse mai sus;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolelor 62 și 63 din Regulamentul privind marca comunitară întrucât OAPI nu a notificat reclamantei termenul de depunere a observațiilor cu privire la calea de atac, cu încălcarea principiului contradictorialității;

               —

               încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 40/94 și vicii de motivare în ceea ce privește similitudinea dintre produsele lactate ale San Lucio și produsele care fac obiectul înregistrării mărcilor aparținând ICA;

               —

               încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 40/94 și vicii de motivare în ceea ce privește similitudinea dintre marca GROK aparținând San Lucio și marca CRIK CROK aparținând ICA;

               —

               încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 40/94 și vicii de motivare în ceea ce privește notorietatea mărcii CRIK CROK aparținând ICA.


title: Cauza C-309/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 30 iunie 2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 30 iunie 2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Cauza C-309/14)
   2014/C 339/02
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

      Pârâți: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Întrebare preliminară

   Principiile consacrate de Directiva 2003/109/CE a Consiliului (1), cu modificările și completările ulterioare, se opun unei reglementări naționale precum cea constituită de articolul 5 alineatul 2-ter din Decretul legislativ nr. 286 din 25 iulie 1998 în măsura în care prevede că [„c]ererea de eliberare și de reînnoire a permisului de ședere este supusă plății unei taxe al cărei cuantum este stabilit între minimum 80 de euro și maximum 200 de euro prin decret al ministrului economiei și finanțelor, adoptat în acord cu ministrul de interne, care prevede de asemenea modalitățile de plată […]”, stabilind astfel un cuantum minim al taxei de aproximativ opt ori mai mare decât costul pentru eliberarea unei cărți naționale de identitate?

      (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO L 16, p. 44, Ediție specială 19/vol. 6, p. 225)


title: Cauza T-318/13: Acțiune introdusă la 13 iunie 2013 — Vita Phone/OAPI (LIFEDATA)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/25

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2013 — Vita Phone/OAPI (LIFEDATA)
   (Cauza T-318/13)
   (2013/C 226/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Vita Phone GmbH (Mannheim, Germania) (reprezentanți: P. Ruess și A. Doepner-Thiele, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 martie 2013 în cauza R 1072/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „LIFEDATA” pentru produse și servicii din clasele 10 și 44 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 525 053

      Decizia examinatorului: respinge înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-813/16: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2016 – Abes/Comisia

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/50

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2016 – Abes/Comisia
   (Cauza T-813/16)
   (2017/C 030/58)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Abes – companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, Lda (São Pedro de Tomar, Portugalia) (reprezentant: N. Mimoso Ruiz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că acțiunea în anulare a fost formulată potrivit dispozițiilor legale și că este admisibilă în conformitate cu articolul 263 TFUE și cu efectele articolului 264 TFUE;

               —

               anularea Deciziei C(2016) 5054 din 9 august 2016 în conformitate cu articolul 263 TFUE, în partea în care a considerat că măsura descrisă în plângere nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE;

               —

               anularea Deciziei C(2016) 5054 din 9 august 2016 în conformitate cu articolul 263 TFUE, în partea în care a considerat că chiar și în ipoteza în care măsura descrisă în plângere ar constitui un ajutor de stat, aceasta ar fi compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa de motivare

                           —

                           Reclamanta consideră că decizia nu este întemeiată, întrucât în cuprinsul acesteia se arată că, chiar și în ipoteza în care măsura ar constitui un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, ea ar fi compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, această concluzie nefiind însă motivată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere

                           —

                           Reclamanta consideră că decizia este afectată de o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește efectele măsurii asupra concurenței și asupra schimburilor comerciale dintre statele membre, întrucât motivele care determină Comisia să afirme că efectul măsurii în discuție asupra schimburilor comerciale dintre statele membre este pur ipotetic sau presupus și că, chiar dacă ar exista un asemenea efect, ar avea doar un caracter marginal sunt neîntemeiate și se bazează, în practică, pe măsuri suplimentare punctuale analoge, nu numai în regiunea Tomar, ci în întreaga țară, cu consecințele inerente în ceea ce privește descurajarea investițiilor naționale și investițiile ce provin din alte state membre.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în condițiile în care Comisia i) nu a examinat cu diligența necesară și în mod obiectiv aspectul dacă ajutorul în discuție putea afecta schimburile comerciale dintre statele membre; ii) nu a luat în considerare inexistența unei limite sau a unui procentaj minim până la care să se poată considera a priori că schimburile comerciale dintre statele membre nu este afectat; iii) nu a luat în considerare faptul că atingerea adusă schimburilor comerciale dintre statele membre nu depinde de caracterul local sau regional al serviciilor prestate ori de importanța activității în cauză; iv) nu a subliniat în suficientă măsură că atunci când un ajutor acordat de către stat întărește poziția unei întreprinderi față de alte întreprinderi concurente, trebuie să se considere că întreprinderile concurente ale întreprinderii beneficiare s-au aflat în condiții mai puțin favorabile pentru a finanța noi investiții în statul respectiv.


title: Cauza T-481/07: Ordonanța Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Deltalinqs și SVZ/Comisia ( Ajutoare de stat — Schemă de ajutor acordat de autoritățile belgiene pentru susținerea transportului intermodal pe cale navigabilă — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții — Acțiune în anulare formulată de asociații de reprezentare a intereselor întreprinderilor implantate în zona portuară din Rotterdam — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Inadmisibilitate vădită )

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/37

         Ordonanța Tribunalului din 9 decembrie 2009 — Deltalinqs și SVZ/Comisia
   (Cauza T-481/07) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutor acordat de autoritățile belgiene pentru susținerea transportului intermodal pe cale navigabilă - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții - Acțiune în anulare formulată de asociații de reprezentare a intereselor întreprinderilor implantate în zona portuară din Rotterdam - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Inadmisibilitate vădită”)
   2010/C 37/50
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Deltalinqs (Rotterdam, Țările de Jos); și SZV, Havenondernemersvereniging Rotterdam (Rotterdam) (reprezentant: M. Meulenbelt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Conte și S. Noë, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Vlaams Gewest (Bruxelles, Belgia) și Waterwegen en Zeekanaal NV (Willebroek, Belgia) (reprezentant: Y. van Gerven, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2007) a Comisiei din 10 mai 2007 de a nu ridica obiecții în urma procedurii preliminare de investigare prevăzute la articolului 88 alineatul (3) CE în raport cu schema de ajutor prevăzută de Vlaams Gewest (Regiunea flamandă, Belgia) în vederea susținerii transportului intermodal pe cale navigabilă (ajutorul de stat N 682/2006 — Belgia)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Deltalinqs și SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               3.

               Vlaams Gewest și Waterwegen en Zeekanaal NV suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-407/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 27 iulie 2015 – Ovidiu Rîpanu/Compania Națională „Loteria Română” S.A.

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bacău (România) la data de 27 iulie 2015 – Ovidiu Rîpanu/Compania Națională „Loteria Română” S.A.
   (Cauza C-407/15)
   (2016/C 200/07)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bacău

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamant: Ovidiu Rîpanu

      Pârâtă: Compania Națională Loteria Română S.A.
   Prin Ordonanța din 18 februarie 2016, Curtea (Camera zecea) s-a declarat vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată.


title: Cauza F-142/11 DEP: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 decembrie 2014 – Erik Simpson/Consiliul (Funcție publică — Procedură — Stabilirea cheltuielilor de judecată)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/45

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 decembrie 2014 – Erik Simpson/Consiliul
   (Cauza F-142/11 DEP) (1)

   ((Funcție publică - Procedură - Stabilirea cheltuielilor de judecată))
   (2015/C 026/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Erik Simpson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și A. F. Jensen, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică – Cererea de anulare a deciziei de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD9 după ce a reușit la concursul EPSO/AD/113/07 „Șefi de unitate (AD9) de limbă cehă, slovenă, estoniană, maghiară, lituaniană, letonă, malteză, polonă, slovacă și slovenă în domeniul traducerii” și cererea de daune interese

      Dispozitivul

   Se stabilește cuantumul total al cheltuielilor de judecată care trebuie rambursate de Consiliul Uniunii Europene domnului Simpson cu titlu de cheltuieli de judecată recuperabile în cauza F-142/11 la suma de 8  600 de euro, care se majorează cu taxa pe valoarea adăugată care este eventual datorată în privința acestei sume.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 26.


title: Cauza T-430/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO (BRENT INDEX)

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/16

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO (BRENT INDEX)
   (Cauza T-430/16)
   (2016/C 371/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Statele Unite) (reprezentant: P. Heusler, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „BRENT INDEX” – Cererea de înregistrare nr. 14 284 947

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 iunie 2016 în cauza R 8/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și a articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-642/14: Acțiune introdusă la 29 august 2014 – JP Divver Holding Company/OAPI (EQUIPMENT FOR LIFE)

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/29

         Acțiune introdusă la 29 august 2014 – JP Divver Holding Company/OAPI (EQUIPMENT FOR LIFE)
   (Cauza T-642/14)
   (2014/C 431/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: JP Divver Holding Company Ltd (Newry, Irlanda) (reprezentanți: A. Franke, E. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu în cauză: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii „EQUIPMENT FOR LIFE”

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 iunie 2014 în cauza R 64/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-583/13: Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Shire Pharmaceutical Contracts/Comisia [„Acțiune în anulare — Medicamente de uz pediatric — Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 — Articolul 37 — Prelungirea duratei de exclusivitate pe piață a produselor medicamentoase orfane nebrevetate — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”]

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/23

         Ordonanța Tribunalului din 3 septembrie 2014 – Shire Pharmaceutical Contracts/Comisia
   (Cauza T-583/13) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Medicamente de uz pediatric - Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 - Articolul 37 - Prelungirea duratei de exclusivitate pe piață a produselor medicamentoase orfane nebrevetate - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”])
   (2014/C 431/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shire Pharmaceutical Contracts Ltd (Hampshire, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley și M. Vickers, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Sipos și V. Walsh, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei care ar fi cuprinsă în scrisoarea Comisiei adresată reclamantei la 2 septembrie 2013, astfel cum a fost confirmată ulterior prin scrisoarea din 18 octombrie 2013, în ceea ce privește eligibilitatea medicamentului Xagrid pentru recompensa prevăzută la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 privind medicamentele de uz pediatric și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1768/92, a Directivei 2001/20/CE, a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (JO L 378, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 83).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Shire Pharmaceutical Contracts Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 377, 21.12.2013.


title: Cauza C-302/15: Ordonanța președintelui Curții din 9 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo n° 1 de Tarragona – Spania) – Correos y Telégrafos SA/Ayuntamiento de Vila Seca

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/15

         Ordonanța președintelui Curții din 9 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Tarragona – Spania) – Correos y Telégrafos SA/Ayuntamiento de Vila Seca
   (Cauza C-302/15) (1)

   (2016/C 200/22)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-568/17: Acțiune introdusă la 18 august 2017 – Korea National Insurance Corporation/Consiliul și Comisia

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/19

         Acțiune introdusă la 18 august 2017 – Korea National Insurance Corporation/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-568/17)
   (2017/C 338/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Korea National Insurance Corporation (Pyongyang, Republica Populară Democrată Coreeană) (reprezentanți: M. Lester și S. Midwinter, QC, T. Brentnall și A. Stevenson, Solicitors)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/993 al Comisiei din 12 iunie 2017 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 329/2007 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene (JO 2017, L 149, p. 67), a Deciziei (PESC) 2017/994 a Consiliului din 12 iunie 2017 de modificare a Deciziei (PESC) 2016/849 privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene (JO 2017, L 149, p. 75), a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2017/1459 a Consiliului din 10 august 2017 privind punerea în aplicare a Deciziei (PESC) 2016/849 privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene (JO 2017, L 208, p. 38) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/1457 al Comisiei din 10 august 2017 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 329/2007 al Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Republicii Populare Democrate Coreene (JO 2017, L 208, p. 33), în măsura în care aceste acte includ reclamanta in lista entităților care fac obiectul măsurilor restrictive;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că pârâtele nu au motivat în mod adecvat sau suficient includerea în listă a reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâtele au săvârșit o eroare vădită considerând că în cazul reclamantei erau îndeplinite toate criteriile de includere în măsurile atacate; nu există o bază factuală pentru includerea acesteia.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe susținerea că pârâtele nu au furnizat reclamantei pretinsa dovadă în susținerea deciziei lor de a include reclamanta din nou în listă înainte de includere, sau în susținerea punerii în aplicare în UE a includerii sale în listă în cadrul ONU, cu încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă ale reclamantei.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe susținerea că pârâtele nu și-au îndeplinit obligațiile atunci când au decis să includă reclamanta în listă ca urmare a desemnării sale de ONU.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe susținerea că pârâtele au săvârșit un abuz de putere încercând să facă neefectiv și, prin aceasta, să ignore dreptul reclamantei la o cale de atac efectivă în privința includerii sale în listă în temeiul articolului 230 TFUE și/sau au încălcat dreptul reclamantei la egalitate de tratament.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că pârâtele au încălcat dreptul privind protecția datelor.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe faptul pârâtele au încălcat, în mod nejustificat și neproporțional, drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul acesteia la protecția proprietății, a activității comerciale și a reputației sale.


title: Cauza T-590/11: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2011 — S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski/OAPI — Scotch & Soda (SODA)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/61

      Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2011 — S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski/OAPI — Scotch & Soda (SODA)
      (Cauza T-590/11)
      (2012/C 25/117)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: S & S Piotr Szlegiel Jacek Szlegiel i Robert Wiśniewski sp. j. (Gorzów Wielkopolski, Republica Polonă) (reprezentant: R. Sikorski, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Scotch & Soda BV (Hoofddorp, Țările de Jos)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 august 2011 pronunțată în cauza R 1570/2010-2;

                  —

                  respingerea în întregime a opoziției nr. B1438250;

                  —

                  obligarea pârâtului să înregistreze marca solicitată, și

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

         Marca comunitară vizată: marca verbală „SODA”, pentru produse din clasa 25 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6970875.

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară „SCOTCH & SODA”, înregistrată sub nr. 3593498, pentru produse din clasa 25.

         Decizia diviziei de opoziție: respinge în întregime cererea de înregistrare a unei mărcii comunitare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât Camera de recurs: (i) nu a apreciat că existau diferențe suficiente pe plan vizual, auditiv și conceptual între mărci, în special din perspectiva analizei sensurilor conceptuale ale mărcilor; (ii) nu a circumscris și nu a analizat în mod adecvat elementul dominant al semnelor contestate; și (iii) nu a luat în considerare în mod adecvat nivelul de atenție al consumatorului mediu al categoriei de produse în cauză.


title: Cauza T-380/12: Acțiune introdusă la 22 august 2012 — Demon International/OAPI — Big Line Sas di Graziani Lorenzo (DEMON)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/28

      Acțiune introdusă la 22 august 2012 — Demon International/OAPI — Big Line Sas di Graziani Lorenzo (DEMON)
      (Cauza T-380/12)
      (2012/C 331/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Demon International, LC (Orem, Statele Unite) (reprezentant: T. Krüger, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (Thiene (VI), Italia)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei a Camerei a patra a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 iunie 2012 în cauza R 1845/2011-4;

                  —

                  obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată ocazionate de acțiune și de procedura în fața camerei de recurs R 1845/2011-4.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care conține elementul verbal „Demon” pentru produse din clasa 9 — marca comunitară nr. 6 375 398

         Titularul mărcii comunitare: Big Line Sas di Graziani Lorenzo

         Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

         Motivele cererii de declarare a nulității: marca verbală internațională „DEMON” pentru produse din clasa 28

         Decizia diviziei de anulare: admiterea în parte a cererii de declarare a nulității

         Decizia camerei de recurs: admiterea căii de atac și respingerea cererii de declarare a nulității

         Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-27/10: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — AC-Treuhand/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/45

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — AC-Treuhand/Comisia
   (Cauza T-27/10)
   2010/C 100/70
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: AC-Treuhand AG (Zürich, Elveția) (reprezentanți: C. Steinle și I. Hermeneit, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 (cazul COMP/38589 — stabilizatori termici) în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               în subsidiar, anularea amenzilor aplicate reclamantei la articolul 2 punctele 17 și 38 din decizia menționată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 în cazul COMP/38589 — Stabilizatori termici. Prin decizia atacată au fost aplicate reclamantei și altor întreprinderi amenzi pentru încălcarea articolului 81 CE și — începând cu 1 ianuarie 1994 — a articolului 53 din Acordul SEE. În opinia Comisiei, reclamanta ar fi participat la o serie de acorduri și/sau de practici concertate în sectorul stabilizatorilor staniu și în cel al ESBO/al esterilor în SEE constând în stabilirea prețurilor, repartizarea piețelor prin intermediul cotelor de vânzare, repartizarea și împărțirea clienților și schimbul de informații comerciale sensibile, în special cu privire la clienți și la cantitățile de producție și de vânzare.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă nouă motive.
   În primul rând, în opinia reclamantei, Comisia a presupus în mod eronat că înțelegerea în sectorul stabilizatorilor staniu ar fi durat până la 21 martie 2000 și cea în sectorul ESBO/al esterilor ar fi durat până la 26 septembrie 2000. În această privință, reclamanta susține că activitățile înțelegerii ar fi încetat deja la mijlocul anului 1999.
   Ca al doilea motiv, reclamanta susține că prerogativa Comisiei de a aplica o amendă ar fi fost prescrisă. Aceasta arată că termenul de prescripție absolut de 10 ani ar fi expirat deja la mijlocul anului 1999. În plus, termenul de prescripție nu ar fi fost suspendat în cursul procedurii jurisdicționale în cauzele conexate T-125/03 și T-253/03, Akzo Nobel Chemicals și Akcros Chemicals/Comisia.
   În al treilea rând, se invocă o încălcare a articolului 81 CE și a principiului legalității, întrucât reclamanta, în calitate de societate de consiliere nu putea fi sancționată în temeiul articolului 81 CE. În această privință, reclamanta susține că textul articolului nu ar cuprinde conduita sa și că, în orice caz, nu ar fi fost previzibilă o astfel de interpretare la data comiterii încălcărilor.
   În subsidiar, reclamanta invocă în cadrul motivelor al patrulea-al șaselea erori ale Comisiei la calcularea amenzilor. Mai precis, se arată că s-ar fi putut aplica reclamantei numai o amendă simbolică întrucât la data comiterii încălcărilor nu ar fi fost previzibilă interpretarea potrivit căreia articolul 81 CE ar viza și societățile de consiliere. De asemenea, s-ar fi încălcat orientările în materie de amenzi (1) întrucât amenzile nu ar fi putut fi stabilite forfetar, ci în raport cu onorariile primite de reclamantă pentru prestarea serviciilor. În plus, dată fiind existența unei singure încălcări, Comisia ar fi încălcat limita de 10 % prevăzută la articolul 23 alineatul (2) teza a doua din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (2). În această privință, reclamanta arată de asemenea că amenzile aplicate sunt de natură să pună în pericol existența întreprinderilor și nu sunt compatibile cu sensul și cu finalitatea acestei limite.
   În cadrul ultimelor trei motive, reclamanta invocă erori procedurale. Se invocă o încălcare a principiului termenului rezonabil (al șaptelea motiv), informarea tardivă a reclamantei cu privire la procedura de investigație în curs împotriva sa (al optulea motiv) și faptul că decizia atacată nu ar fi fost notificată reclamantei în mod corespunzător (al nouălea motiv).

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/4, p. 264).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/1

         (2008/C 327/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 313, 6.12.2008

   Publicații anterioare

      JO C 301, 22.11.2008

      JO C 285, 8.11.2008

      JO C 272, 25.10.2008

      JO C 260, 11.10.2008

      JO C 247, 27.9.2008

      JO C 236, 13.9.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-244/09: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2010 — Accenture Global Services/OAPI — Silver Creek Properties (acsensa) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative acsensa — Mărci comunitare și naționale verbale și figurative anterioare ACCENTURE și accenture — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Obligația de motivare — Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009) ]

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/30

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2010 — Accenture Global Services/OAPI — Silver Creek Properties (acsensa)
   (Cauza T-244/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative acsensa - Mărci comunitare și naționale verbale și figurative anterioare ACCENTURE și accenture - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009))
   2010/C 317/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Accenture Global Services GmbH (Schaffhausen, Elveția) (reprezentant: R. Niebel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Silver Creek Properties SA (Panama, Panama)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 martie 2009 (cauza R 802/2008-2) privind o procedură de opoziție între Accenture Global Services GmbH și Silver Creek Properties SA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Accenture Global Services GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza T-744/15: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Puro/OAPI (smartline)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/23

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2015 – Puro/OAPI (smartline)
   (Cauza T-744/15)
   (2016/C 078/34)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Puro Italian Style SpA (Puro SpA) (Modena, Italia) (reprezentant: F. Terrano, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „smartline” – cererea de înregistrare nr. 12 574 802

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 octombrie 2015 în cauza R 2258/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.