title: Cauza T-30/16: Hotărârea Tribunalului din 15 februarie 2017 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended — Mărcile verbale anterioare ale Uniunii Europene INSTINCT și NATURE’S VARIETY — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Natura utilizării — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Norma 22 alineatele (3)-(4) din Regulamentul (CE) nr.°2868/95”]

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/11

         Hotărârea Tribunalului din 15 februarie 2017 – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)
   (Cauza T-30/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended - Mărcile verbale anterioare ale Uniunii Europene INSTINCT și NATURE’S VARIETY - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Natura utilizării - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Norma 22 alineatele (3)-(4) din Regulamentul (CE) nr.o2868/95”])
   (2017/C 095/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Statele Unite) (reprezentanți: inițial T. Elias, barrister, și B. Cookson, solicitor, ulterior M. Montañá Mora, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Natural Instinct Ltd (Camberley, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Spintig, S. Pietzcker, avocați, și B. Brandreth, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 noiembrie 2015 (cauza R 2944/2014-5), referitoare la o procedură de opoziție între M. I. Industries și Natural Instinct.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 26 noiembrie 2015 (cauza R 2944/2014-5) în măsura în care a stabilit lipsa utilizării serioase a mărcii verbale anterioare INSTINCT.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de M. I. Industries Inc.

               4)

               M. I. Industries suportă jumătate din cheltuielile de judecată.

               5)

               Natural Instinct Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza C-414/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 27 iulie 2016 – Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 27 iulie 2016 – Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.
   (Cauza C-414/16)
   (2016/C 419/36)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Vera Egenberger

      Pârâtă: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE (1) trebuie interpretat în sensul că un angajator, precum pârâta în speță – respectiv Biserica pentru el – poate stabili el însuși în mod obligatoriu dacă, prin natura activității sau prin contextul în care este exercitată, o anumită religie a unui candidat constituie o cerință profesională esențială, legitimă și justificată în privința eticii organizației respective?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Trebuie să rămână neaplicată într-un litigiu precum cel de față o normă juridică națională – precum în speță articolul 9 alineatul 1 din Legea generală privind egalitatea de tratament – conform căreia aplicarea unui tratament diferențiat pe motive de religie la angajarea în comunități religioase și în unitățile aflate în subordinea acestora este admisă și atunci când apartenența la o anumită religie reprezintă o cerință profesională justificată, ținând seama de identitatea acestei comunități religioase, în raport cu dreptul său la autodeterminare?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în plus:
               Ce cerințe legate de natura acestei activități sau de contextul în care este exercitată trebuie stabilite drept cerințe profesionale esențiale, legitime și justificate în privința eticii organizației, conform articolului 4 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediţie specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-502/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sad Administracyjny — Republica Polonă) — K-1 sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy (TVA — Nereguli în declarația persoanei impozabile — Taxă suplimentară)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Naczelny Sad Administracyjny — Republica Polonă) — K-1 sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Cauza C-502/07) (1)

   (TVA - Nereguli în declarația persoanei impozabile - Taxă suplimentară)
   (2009/C 55/05)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Naczelny Sad Administracyjny
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: K-1 sp. zoo

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) — Interpretarea articolului 2 alineatele (1) și (2) din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO L 71, p. 1301), precum și a articolului 2, a articolului 10 alineatul (1) litera (a), a articolului 10 alineatul (2), a articolului 27 alineatul (1) și a articolului 33 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Legislație națională care prevede impunerea unei sarcini fiscale suplimentare în caz de constatare a unor nereguli în declarația persoanei supuse la plata TVA
   Dispozitivul

               1)

               Sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată, astfel cum a fost definit la articolul 2 primul și al doilea paragraf din Prima directivă 67/227/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri, precum și la articolul 2 și la articolul 10 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/66/CE a Consiliului din 26 aprilie 2004, nu se opune ca un stat membru să prevadă în legislația sa o sancțiune administrativă susceptibilă să fie aplicată persoanelor supuse plății taxei pe valoarea adăugată precum „sarcina fiscală suplimentară” prevăzută la articolul 109 alineatele 5 și 6 din Legea privind taxa pe bunuri și pe servicii (ustawa o podatku od towarów i usług) din 11 martie 2004.

               2)

               Dispoziții precum cele care figurează la articolul 109 alineatele 5 și 6 din Legea privind taxa pe bunuri și pe servicii din 11 martie 2004 nu constituie „măsuri speciale de derogare” pentru a preveni anumite tipuri de evaziune fiscală sau de fraudă în sensul articolului 27 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388, cu modificările ulterioare.

               3)

               Articolul 33 din A șasea directivă 77/388, cu modificările ulterioare, nu se opune menținerii unor dispoziții precum cele care figurează la articolul 109 alineatele 5 și 6 din Legea privind taxa pe bunuri și pe servicii din 11 martie 2004.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-110/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul (Procedură privind măsurile provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Iranului — Înghețare a fondurilor și a resurselor economice — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/18

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul
   (Cauza T-110/12 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Iranului - Înghețare a fondurilor și a resurselor economice - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor)
   2013/C 147/33
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teheren, Iran) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Plaza García și V. Piessevaux, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), în măsura în care denumirea reclamantei a fost inclusă în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39, rectificare în JO L 197, p. 19), pe de o parte, și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11), precum și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste regulamente o vizează pe reclamantă, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-100/11 P: Recurs introdus la 2 martie 2011 de Helena Rubinstein și L’Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-345/08, Helena Rubinstein SNC, L’Oréal SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Allergan, Inc.

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/12

         Recurs introdus la 2 martie 2011 de Helena Rubinstein și L’Oréal împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-345/08, Helena Rubinstein SNC, L’Oréal SA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Allergan, Inc.
   (Cauza C-100/11 P)
   2011/C 145/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Helena Rubinstein SNC și L’Oréal SA (reprezentant: A. von Mühlendahl, avocat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Allergan, Inc.

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea hotărârii pronunțate de Tribunal la 16 noiembrie 2010 în cauzele conexate T-345/08 și T-357/08;

               —

               respingerea căilor de atac formulate de Allergan, Inc. împotriva Deciziilor diviziei de anulare a OAPI din 28 martie 2007 în cauza 1118 C (Helena Rubinstein SNC, BOTOLIST) și din 4 aprilie 2007 în cauza 1120 C (L’Oréal SA, BOTOCYL);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Curții și al celei în fața Tribunalului, precum și a cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs a OAPI.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele consideră că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               Tribunalul a încălcat articolul 52 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară (RMC) (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (5) din RMC prin faptul că a stabilit că OAPI a constatat în mod corect că mărcile anterioare invocate de Allergan Inc. sunt de notorietate și că utilizarea mărcilor înregistrate contestate ar genera un profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcilor anterioare sau ar aduce atingere acestora.

               Tribunalul a încălcat articolul 115 din RMC coroborat cu articolul 1 norma 38 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (2) al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară, cu modificările ulterioare (denumite în continuare „norma 38” și „RAMC”), prin faptul că a luat în considerare elemente de probă care nu au fost prezentate în limba de procedură.

               Tribunalul a încălcat articolul 63 din RMC prin faptul că a examinat și a confirmat deciziile atacate aplicând criterii juridice greșite.

               Tribunalul a încălcat articolul 73 din RMC prin faptul că a stabilit că deciziile atacate nu erau insuficient motivate.

      (1)  JO L 011, p. 1.

      (2)  JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189.


title: Cauza F-39/14: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2014 – ZZ/Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și pieţe (AEVMP)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/58

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2014 – ZZ/Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și pieţe (AEVMP)
   (Cauza F-39/14)
   2014/C 421/83
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și pieţe (AEVMP)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu reînnoi contractul reclamantului și despăgubiri pentru prejudiciul imaterial suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei ESMA/2013/ED/23 din 28 iunie 2013 referitoare la nereînnoirea contractului reclamantului;

               —

               obligarea pârâtei la plata unor despăgubiri în cuantum de 20  000 de euro pentru prejudiciul imaterial suferit;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-149/13: Ordonanța Tribunalului din 15 octombrie 2013 — Spania/Comisia ( „Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Publicare în Jurnalul Oficial — Inadmisibilitate” )

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/14

         Ordonanța Tribunalului din 15 octombrie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-149/13) (1)

   (Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Publicare în Jurnalul Oficial - Inadmisibilitate)
   2013/C 359/26
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial S. Centeno Huerta, ulterior M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, J. Baquero Cruz și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a anunțului de concurs general EPSO/AST/126/12 în vederea constituirii unei liste de rezervă pentru recrutarea de asistenți (AST 3), sectorul „Cercetare”, în domeniile „Biologie, științele vieții și ale sănătății”, „Chimie”, „Fizică și științele materialelor”, „Cercetare în domeniul nuclear”, „Inginerie civilă și mecanică” și „Inginerie electrică și electronică” (JO 2012, C 394 A, p. 11).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza C-269/16: Ordonanța președintelui Curții din 24 martie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă Letrado de la Administración de Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa (Spania) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/13

         Ordonanța președintelui Curții din 24 martie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă Letrado de la Administración de Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spania) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano
   (Cauza C-269/16) (1)

   (2017/C 202/20)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016


title: Cauza C-557/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 14 decembrie 2007 — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH/Tele2 Telecommunication GmbH

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 14 decembrie 2007 — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH/Tele2 Telecommunication GmbH
   (Cauza C-557/07)
   (2008/C 64/30)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH

      Pârâtă: Tele2 Telecommunication GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „intermediar” menționată de articolul 5 alineatul (1) litera (a) și de articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (1) trebuie interpretată în sensul că se aplică și unui furnizor de servicii de accesare care permite utilizatorului numai accesul la rețea prin atribuirea unei adrese IP dinamice, căruia însă nu îi oferă servicii precum servicii e-mail, FTP sau de partajare fișiere, dar care nu exercită niciun control de drept sau de fapt asupra serviciului folosit de utilizator?

               2)

               În cazul unui răspuns pozitiv la prima întrebare:
               Luând în considerare în mod limitativ articolele 6 și 15 din Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice, articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (2), trebuie interpretat în sensul că nu permite comunicarea către terți privați a datelor referitoare la traficul personal în scopul inițierii procedurii judiciare civile împotriva încălcărilor drepturilor exclusive conferite de drepturile de autor (drepturi de exploatare și de utilizare a operei)?

      (1)  JO L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol. 1, p. 230.

      (2)  JO L 157, p. 45, Ediție specială 17/vol. 2, p. 56.


title: Cauza T-521/15: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Reprezentarea unei linii curbate și cotite) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative reprezentând o linie curbată și cotită — Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând litera majusculă «D» — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/33

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Reprezentarea unei linii curbate și cotite)
   (Cauza T-521/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative reprezentând o linie curbată și cotită - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând litera majusculă «D» - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 283/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Diesel SpA (Breganze, Italia) (reprezentanți: A. Gaul, M. Frank, A. Parassina și K. Dani, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sprinter megacentros del deporte (Elche, Spania) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 iunie 2015 (cauza R 3291/2014-2) privind o procedură de opoziție între Diesel și Sprinter megacentros des deporte.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 18 iunie 2015 (cauza R 3291/2014-2).

               2)

               Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile efectuate de Diesel SpA.

               3)

               Sprinter megacentros del deporte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza C-380/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 8 august 2014 – Dorothea Eckert şi Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 8 august 2014 – Dorothea Eckert şi Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-380/14)
   2014/C 421/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH
   Prin Ordonanța Curții din 9 septembrie 2014, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza T-335/11: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — Bulgaria/Comisia [ „FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Plată unică pe suprafață — «Zone defavorizate» — Plăți naționale directe complementare — Funcționarea sistemului pentru informații geografice și a sistemului de identificare a parcelelor agricole — Articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Proporționalitate — Securitate juridică — Obligația de motivare” ]

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/19

         Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2013 — Bulgaria/Comisia
   (Cauza T-335/11) (1)

   (FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Plată unică pe suprafață - «Zone defavorizate» - Plăți naționale directe complementare - Funcționarea sistemului pentru informații geografice și a sistemului de identificare a parcelelor agricole - Articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Proporționalitate - Securitate juridică - Obligația de motivare)
   2013/C 189/38
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Republica Bulgaria (reprezentanți: E. Petranova și T. Ivanov, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, D. Dimov, G. Koleva și D. Stefanov, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anularea a Deciziei de punere în aplicare 2011/244/UE a Comisiei din 15 aprilie 2011 de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 102, p. 33), în ceea ce privește Republica Bulgaria.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza C-440/16 P: Recurs introdus la 4 august 2016 de Staywell Hospitality Group Pty Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 2 iunie 2016 în cauzele conexate T-510/14 și T-536/14: STAYWELL HOSPITALITY GROUP ȘI SHERATON INTERNATIONAL IP/EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP ȘI STAYWELL HOSPITALITY GROUP (PARK REGIS)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/3

         Recurs introdus la 4 august 2016 de Staywell Hospitality Group Pty Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 2 iunie 2016 în cauzele conexate T-510/14 și T-536/14: STAYWELL HOSPITALITY GROUP ȘI SHERATON INTERNATIONAL IP/EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP ȘI STAYWELL HOSPITALITY GROUP (PARK REGIS)
   (Cauza C-440/16 P)
   (2017/C 095/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (reprezentant: D. Farnsworth, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Sheraton International IP LLC
   Prin Ordonanța din 12 ianuarie 2017, Curtea (Camera a noua) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-413/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Salamanca — Spania) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León/Anuntis Segundamano España SL (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Acțiune în încetare formulată de o asociație regională pentru protecția consumatorilor — Instanța competentă teritorial — Imposibilitate de a exercita o cale de atac împotriva unei decizii de declinare de competență pronunțate în primă instanță — Autonomie procedurală a statelor membre — Principiile echivalenței și efectivității)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Salamanca — Spania) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León/Anuntis Segundamano España SL
   (Cauza C-413/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Acțiune în încetare formulată de o asociație regională pentru protecția consumatorilor - Instanța competentă teritorial - Imposibilitate de a exercita o cale de atac împotriva unei decizii de declinare de competență pronunțate în primă instanță - Autonomie procedurală a statelor membre - Principiile echivalenței și efectivității)
   2014/C 45/21
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Salamanca

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León

      Pârâtă: Anuntis Segundamano España SL

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Audiencia Provincial de Salamanca — Spania — Interpretarea articolelor 4, 12, 114 și 169 TFUE, a articolului 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2000, C 364, p. 1) și a Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) — Mijloace adecvate și suficiente pentru a conduce la încetarea utilizării clauzelor abuzive — Acțiune preventivă de interes colectiv formulată de o asociație de protecție a consumatorilor și având ca obiect interzicerea utilizării de către un comerciant a unor clauze abuzive — Norme naționale de procedură civilă prin care se conferă competență instanței de la domiciliul pârâtului — Legislație națională prin care se exclude orice cale de atac împotriva unei ordonanțe de declarare a necompetenței teritoriale

      Dispozitivul

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, precum și principiile efectivității și echivalenței trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia, în materie de acțiuni în încetare exercitate de asociațiile pentru protecția consumatorilor, pe de o parte, o astfel de acțiune trebuie exercitată în fața instanțelor de la sediul sau de la domiciliul pârâtului și, pe de altă parte, decizia de necompetență teritorială pronunțată în primă instanță nu este supusă apelului.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza C-443/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză ( Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 1999/13/CE — Reducerea emisiilor de compuși organici volatili — Netranspunerea noțiunilor instalație mică și modificare substanțială )

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/17

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-443/08) (1)

   („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 1999/13/CE - Reducerea emisiilor de compuși organici volatili - Netranspunerea noțiunilor «instalație mică» și «modificare substanțială»”)
   2009/C 153/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și A. Adam, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a transpune corect articolul 2 punctul 3, articolul 2 punctul 4 și articolul 4 alineatul (4) din Directiva 1999/13/CE a Consiliului din 11 martie 1999 privind reducerea emisiilor de compuși organici volatili datorate utilizării solvenților organici în anumite activități și instalații (JO L 85, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 5) — Noțiunile „instalație mică” și „modificare substanțială”

      Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prescris, toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a transpune corect articolul 2 punctele (3) și (4) și articolul 4 punctul (4) din Directiva 1999/13/CE a Consiliului din 11 martie 1999 privind reducerea emisiilor de compuși organici volatili datorate utilizării solvenților organici în anumite activități și instalații, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauzele conexate C-71/11 și C-99/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesrepublik Deutschland/Y (C-71/11), Z (C-99/11) [Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Articolul 2 litera (c) — Calitatea de „refugiat” — Articolul 9 alineatul (1) — Noțiunea „acte de persecuție” — Articolul 10 alineatul (1) litera (b) — Religia drept motiv de persecuție — Legătura dintre acest motiv de persecuție și actele de persecuție — Resortisanți pakistanezi membri ai comunității religioase ahmadiyya — Acte ale autorităților pakistaneze prin care se urmărește interzicerea dreptului de a practica religia în public — Acte suficient de grave pentru ca persoana interesată să poată avea temeri bine fondate de a fi expusă unei persecuții din cauza religiei sale — Evaluare individuală a faptelor și a circumstanțelor — Articolul 4]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — Bundesrepublik Deutschland/Y (C-71/11), Z (C-99/11)
      (Cauzele conexate C-71/11 și C-99/11) (1)

      (Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Articolul 2 litera (c) - Calitatea de „refugiat” - Articolul 9 alineatul (1) - Noțiunea „acte de persecuție” - Articolul 10 alineatul (1) litera (b) - Religia drept motiv de persecuție - Legătura dintre acest motiv de persecuție și actele de persecuție - Resortisanți pakistanezi membri ai comunității religioase ahmadiyya - Acte ale autorităților pakistaneze prin care se urmărește interzicerea dreptului de a practica religia în public - Acte suficient de grave pentru ca persoana interesată să poată avea temeri bine fondate de a fi expusă unei persecuții din cauza religiei sale - Evaluare individuală a faptelor și a circumstanțelor - Articolul 4)
      (2012/C 331/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Bundesrepublik Deutschland

         Pârâte: Y (C-71/11), Z (C-99/11)

         Cu participarea: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragter für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesverwaltungsgericht — Interpretarea articolului 2 litera (c) și a articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52) — Condiții pentru a fi considerat refugiat — Caracter suficient de grav al unui act de persecuție — Acte ale autorităților pakistaneze care urmăresc limitarea activității comunității religioase Ahmadiyya

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              nu orice atingere adusă dreptului la libertatea de religie care încalcă articolul 10 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate constitui un „act de persecuție” în sensul dispoziției respective din directivă,

                              —

                              existența unui act de persecuție poate rezulta dintr o atingere adusă manifestării exterioare a acestei libertăți și

                              —

                              pentru a aprecia dacă o atingere adusă dreptului la libertatea de religie care încalcă articolul 10 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate constitui un „act de persecuție”, autoritățile competente trebuie să verifice, având în vedere situația personală a persoanei interesate, dacă din cauza exercitării acestei libertăți în țara sa de origine aceasta se expune unui risc real, în special de a fi urmărită penal sau de a fi supusă unor tratamente sau pedepse inumane ori degradante care să provină de la unul dintre agenții prevăzuți la articolul 6 din Directiva 2004/83.

                  2.

                  Articolul 2 litera (c) din Directiva 2004/83 trebuie interpretat în sensul că temerile solicitantului de a fi persecutat sunt fondate din moment ce autoritățile competente, având în vedere situația personală a solicitantului, consideră că este rezonabil să se creadă că, la întoarcerea în țara de origine, acesta va efectua acte religioase care îl expun unui risc real de persecuție. În cadrul evaluării individuale a unei cereri de obținere a statutului de refugiat, autoritățile respective nu se pot aștepta în mod rezonabil ca solicitantul să renunțe la aceste acte religioase.

         (1)  JO C 130, 30.4.2011

         JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza T-27/13: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2013 — Elan/Comisia

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/20

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2013 — Elan/Comisia
   (Cauza T-27/13)
   2013/C 86/34
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Elan, proizvodnja športnih izdelkov, d.o.o. (Begunje na Gorenjskem, Slovenia) (reprezentant: P. Pensa, odvetnik)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea articolelor 2-5 din decizia Comisiei din 19 septembrie 2012 referitoare la măsurile luate în favoarea întreprinderii ELAN d.o.o., SA.26379 (C 13/2010),

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată..

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv al acțiunii: încălcarea obligației de motivare (articolul 296 al doilea paragraf TFUE) și încălcarea normelor fundamentale de procedură prin nemotivare (articolul 263 al doilea paragraf TFUE)
               Comisia a motivat în mod necorespunzător motivul pentru care reproșează statului acordarea de capitaluri de către societățile Zavarovalnica Triglav și Triglav Naložbe. În plus, nu a expus motivele pentru care nu a acceptat cesiunile în cadrul secțiunii maritime a societății Elan drept măsuri adecvate de compensare.

               2.

               Al doilea motiv al acțiunii: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE din cauza unei erori vădite de apreciere a situației de fapt în raport cu existența unor resurse de stat și întrucât a imputat statului modul de operare al societăților Zavarovalnica Triglav, Triglav Naložb și KAD-PPS
               În primul rând, Comisia a săvârșit o eroare vădită în evaluarea contextului de fapt în raport cu supravegherea și influența statului asupra Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje (ZPIZ) și prin urmare asupra societăților Zavarovalnica Triglav și Triglav Naložbe. În al doilea rând, Comisia nu a menționat niciunul dintre indiciile, necesare în conformitate cu jurisprudența din cauza Stardust Marine, pentru a face posibilă atribuirea în sarcina statului a modului de operare al societăților KAD-PPS, Zavarovalnica Triglav și Triglav Naložbe, ignorând complet că societățile private Zavarovalnica Triglav și Triglav Naložbe au exercitat un control negativ asupra societății Elan.

               3.

               Al treilea motiv al acțiunii: încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în ceea ce privește conformitatea modului de operare al societăților cu principiul investitorului privat într-o economie de piață din cauza unei evaluări vădit eronate a situației de fapt în raport cu procesul decizional al asociaților înainte de recapitalizare și cu punerea în aplicare a măsurii nr. 2 (recapitalizarea societății Elan în vara anului 2008)
               Comisia a evaluat în mod vădit eronat șese circumstanțe decisive de fapt în temeiul cărora a concluzionat că măsura nr. 2 nu ar fi conformă cu principiul investitorului privat în economia de piață:

                           —

                           în primul rând, Comisia s-a limitat, în mod denaturat, să țină seama de cea mai nefavorabilă estimare a valorii proprietății din capitalul societății Elan deși în evaluarea rapidă a valorii erau citate patru evaluări;

                           —

                           în al doilea rând, a respins în mod arbitrar și fără expertiză profesională, drept obsoletă și irelevantă evaluarea valorii realizate de societatea Audit-IN, și de asemenea a acordat o prioritate nejustificată evaluării rapide a valorii;

                           —

                           în al treilea rând, Comisia a constatat în mod eronat că niciun investitor privat nu a participat la recapitalizare, deși cota capitalului privat a fost de cel puțin 35, 05 %;

                           —

                           în al patrulea rând, Comisia a constatat în mod eronat că aceeași societate Elan a elaborat planul multianual 2008-2012 și planul de redresare, întrucât a ignorat complet faptul că baza de elaborare a planului de redresare a societății Elan era strategia de reorientare pregătită de un consultant extern pentru societate;

                           —

                           în al cincilea rând, este eronată de asemenea constatarea potrivit căreia nu s-a ajuns la un acord cu băncile cu privire la reeșalonarea împrumuturilor existente înainte de recapitalizare, întrucât în mod evident Comisia a ignorat complet înscrisurile potrivit cărora băncile au garantat societății Elan că îi vor reeșalona împrumuturile, în cazul în care asociații ar recapitaliza societatea Elan;

                           —

                           în al șaselea rând, afirmația Comisiei potrivit căreia recapitalizarea societății Elan din 2007 nu a fost un succes și prin urmare asociații privați nu au mai investit în societatea Elan, este falsă.

               4.

               Al patrulea motiv al acțiunii: evaluarea vădit eronată a situației de fapt în raport cu măsurile compensatorii întemeiate pe punctele 38-40 din Liniile directoare comunitare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate și încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE
               Comisia a constatat în mod vădit eronat că societatea Elan nu a adoptat măsurile compensatorii corespunzătoare și în consecință a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE coroborat cu Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate:

                           —

                           în primul rând, Comisia nu a ținut seama de faptul că în strategia de reorientare se menționează în mod expres că în caz de extremă urgență, societatea de distribuție în Statele Unite ale Americii va intra în lichidare;

                           —

                           în al doilea rând, Comisia a menționat în mod eronat că încetarea cooperării în societatea comună de distribuție a avut loc la inițiativa întreprinderii Dal Bello;

                           —

                           în al treilea rând Comisia nu a analizat, în mod nejustificat, efectul măsurilor compensatorii referitoare la distribuția de schiuri asupra activității „principale” a societății Elan, și prin urmare asupra producției de schiuri.


title: Cauza T-64/12: Acțiune introdusă la 15 februarie 2012 — Henkel și Henkel France/Comisia

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/28

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2012 — Henkel și Henkel France/Comisia
   (Cauza T-64/12)
   2012/C 98/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania) și Henkel France (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet și E. Paroche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Comisiei Europene din 7 decembrie 2011 în cazul „COMP/39.579 — detergenți pentru uz casnic” prin care pârâta a respins cererea reclamantelor prin care urmăreau să obțină transmiterea unor documente depuse în cauza COMP/39.579 către autoritatea franceză în domeniul concurenței în vederea bunei desfășurări a cauzei 09/0007F legate de sectorul detergenților în Franța;

               —

               obligarea pârâtei să permită reclamantelor de a se întemeia pe documentele solicitate în procedura pendinte pe rolul Cour d’appel de Paris, în care reclamantele contestă decizia autorității franceze în domeniul concurenței din 8 decembrie 2011 (ori în procedura în fața autorității franceze în domeniul concurenței în eventualitatea în care aceasta ar decide redeschiderea dosarului);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               adoptarea oricăror alte măsuri pe care Tribunalul le-ar considera necesare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic, susținând că pârâta a respins în mod ilegal cererea lor de transmitere a documentelor solicitate sau de a permite utilizarea documentelor menționate de către reclamante în procedura franceză, încălcând astfel dreptul lor fundamental la apărare, precum și propriile obligații rezultate din articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană.


title: Cauza T-297/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Walter Klein/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/46

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Walter Klein/Comisia
   (Cauza T-297/14)
   2014/C 223/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme und T. Wielsch)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE împotriva Republicii Federale Germania în privința sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și a reducerii suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie, Ajutorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), în măsura în care se referă la reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unei favorizări în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie, pe care o prevede Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”), nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În această privință, reclamanta arată că întreprinderile mari consumatoare de energie nu sunt favorizate prin această reglementare. Regimul specific de compensare este mai degrabă o compensație pentru sarcinile extraordinare care revin în mare măsură reclamantei și altor întreprinderi similare în cadrul sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și contribuie la restabilirea competitivității întreprinderilor mari consumatoare de energie, care au fost, inițial, afectate în mod considerabil prin suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența unor resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține totodată că regimul specific de compensare nu reprezintă o măsură „acordată de stat sau prin intermediul resurselor de stat”. Reclamanta arată în această privință că suprataxa EEG în sine nu reprezintă o resursă de stat și, prin urmare, nici o renunțare la această resursă, prin intermediul regimului specific de compensare, nu reprezintă o măsură acordată din resurse de stat.

                           —

                           Potrivit reclamantei, suprataxa EEG nu este percepută, gestionată sau distribuită de stat sau de un organism public sau privat desemnat sau instituit de stat. Suprataxa EEG poate fi percepută, mai degrabă, în mod direct de operatorii de sisteme de transport de energie electrică în temeiul unei acțiuni civile corespunzătoare. Suprataxa EEG nu revine bugetului de stat, astfel încât regimul specific de compensare nu reduce nicidecum, direct sau indirect, veniturile la buget.

                           —

                           Potrivit reclamantei, fondurile EEG nici nu ar fi la dispoziția statului. În plus, nu există un control de stat asupra fondurilor EEG, precum controalele pe care le desfășoară Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) sau Bundesnetzagentur.


title: Cauza T-240/11: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2012 — L’Oréal/OAPI — United Global Media Group (MyBeauty TV) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cheltuieli recuperabile în fața OAPI — Cheltuieli de reprezentare de către un angajat — Articolul 85 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată” ]

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/31

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2012 — L’Oréal/OAPI — United Global Media Group (MyBeauty TV)
   (Cauza T-240/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cheltuieli recuperabile în fața OAPI - Cheltuieli de reprezentare de către un angajat - Articolul 85 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată)
   2012/C 287/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și S. Abel, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: United Global Media Group, Inc. (El Segundo, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 februarie 2011 (cauza R 898/2010-1) privind o procedură de opoziție între United Global Media Group, Inc. și L’Oréal

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă L’Oréal SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza C-339/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 24 august 2009 — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 24 august 2009 — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc
   (Cauza C-339/09)
   2009/C 282/43
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Skoma-Lux sro

      Pârâtă: Celní ředitelství Olomouc

      Întrebarea preliminară

   Mărfurile comercializate sub denumirea „vin de desert roșu Kagor VK” în sticle de 0,75 litri având o tărie alcolică în volume de 15,8 % — 16,1 %, cărora li s-a adăugat în cursul producției zahăr de sfeclă și alcol de porumb, cu alte cuvinte substanțe care nu provin din struguri proaspeți, trebuie clasificate la poziția 2204 sau la poziția 2206 din Nomenclatura Combinată a Tarifului Vamal?


title: Cauza C-131/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 13 martie 2017 – Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 13 martie 2017 – Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel
   (Cauza C-131/17)
   (2017/C 168/32)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Hélder José Cunha Martins [debitor în procedura de executare]

      Intimat: Fundo de Garantia Automóvel [creditor în procedura de executare]

      Întrebările preliminare

               1)

               Impunerea unei obligații solidare într-o acțiune în răspundere civilă rezultată dintr-un accident rutier, în cadrul unei căi de atac introduse la o instanță superioară, fără să se respecte principiul administrării nemijlocite a probelor și fără să se facă uz în mod corespunzător de toate mijloacele de apărare, trebuie considerată o cauză judecată în mod just și echitabil, în conformitate cu dispozițiile articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

               2)

               Sechestrul asupra bunurilor instituit în cadrul unei proceduri de executare este contrar articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în cazul în care nu s-a exercitat în prealabil acțiunea în regres?


title: Cauza C-92/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 28 februarie 2011 — RWE Vertrieb AG/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 28 februarie 2011 — RWE Vertrieb AG/Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.
   (Cauza C-92/11)
   2011/C 211/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: RWE Vertrieb AG

      Pârâtă: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretat în sensul că clauzele contractuale privind modificările de preț din contractele de furnizare a gazelor naturale încheiate cu consumatorii, care nu intră sub incidența obligației generale de aprovizionare, ci a libertății contractuale generale (denumiți în continuare „consumatori speciali”), nu fac obiectul directivei în cazul în care, în aceste clauze contractuale din raporturile contractuale cu consumatorii speciali, au fost preluate literal dispozițiile legale aplicabile consumatorilor supuși tarifării standard în cadrul obligației generale de racordare și de aprovizionare?

               2.

               Articolele 3 și 5 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, coroborate cu punctul 1 litera (j) și cu punctul 2 litera (b) a doua teză din anexa la articolul 3 alineatul (3) din această directivă, precum și articolul 3 alineatul (3) coroborat cu litera (b) și/sau cu litera (c) din anexa A la Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 98/30/CE (2), în măsura în care sunt aplicabile, trebuie interpretate în sensul că clauzele contractuale privind modificările de preț din contractele de furnizare a gazelor naturale încheiate cu consumatori speciali îndeplinesc cerințele privind redactarea clară și inteligibilă și/sau privind gradul necesar de transparență în cazul în care, deși în cuprinsul acestora nu se indică motivul, condițiile și întinderea unei modificări a prețului, totuși se garantează faptul că întreprinderea de distribuție a gazelor notifică clienților săi fiecare majorare de preț, cu un termen de preaviz rezonabil, și că aceștia au dreptul de a rezilia contractul dacă nu doresc să accepte condițiile modificate care le-au fost notificate?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 176, p. 57, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 80.


title: Cauza C-578/14: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat [Trimitere preliminară — Impozite pe profit — Directiva 90/435/CEE — Articolul 1 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (2) — Societăți - mamă și filiale din state membre diferite — Regim fiscal comun — Deductibilitate din beneficiul impozabil al societății -mamă — Context factual și normativ al litigiului principal — Motive care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară — Lipsa unor precizări suficiente — Inadmisibilitate vădită]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/21

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
   (Cauza C-578/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Impozite pe profit - Directiva 90/435/CEE - Articolul 1 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (2) - Societăți - mamă și filiale din state membre diferite - Regim fiscal comun - Deductibilitate din beneficiul impozabil al societății -mamă - Context factual și normativ al litigiului principal - Motive care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară - Lipsa unor precizări suficiente - Inadmisibilitate vădită])
   (2015/C 236/30)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Argenta Spaarbank NV

      Pârât: Belgische Staat

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) prin decizia din 28 noiembrie 2014 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 81din 9.3.2015.


title: Cauza C-518/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 noiembrie 2012 — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 15 noiembrie 2012 — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli
   (Cauza C-518/12)
   2013/C 26/65
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Intimată: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Întrebarea preliminară

   Potrivit articolului 4 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 (1), dreptul la compensație se naște numai dacă, în urma unei solicitări exprese în acest sens, autoritățile competente nu au dispus încetarea obligației de a presta serviciul care determină un dezavantaj economic pentru întreprinderea de transport sau această dispoziție se aplică numai acelor obligații de serviciu pentru care regulamentul prevede încetarea și nu permite menținerea?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 al Consiliului din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare (JO L 156, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 25).


title: Cauza C-254/15 P: Recurs introdus la 29 mai 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-413/13, City Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/11

         Recurs introdus la 29 mai 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-413/13, City Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-254/15 P)
   (2015/C 254/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, M. França, agenți)

      Celelalte părți din procedură: City Cycle Industries, Consiliul Uniunii Europene, Maxcom Ltd

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului pronunțate la 19 martie 2015 în cauza T-413/13, Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene și notificate Comisiei la 23 martie 2015, respingerea cererii formulate în primă instanță și obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată
               sau, cu titlu subsidiar,

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare, amânarea pronunțării asupra cheltuielilor de judecată în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul formulat de Comisie privește Hotărârea Tribunalului pronunțată la 19 martie 2015 în cauza T-413/13, Cycle Industries/Consiliul Uniunii Europene. Prin această hotărâre, Tribunalul a anulat, în măsura în care privește City Cycle Industries, articolul 1 alineatele (1) și (3) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 (1) al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia.
   În susținerea recursului, Comisia invocă patru motive. În primul rând, Comisia susține că Tribunalul nu a analizat din oficiu dacă acțiunea în anulare era admisibilă în conformitate cu articolul 263 al patrulea paragraf TFUE. În al doilea rând, Comisia consideră că Tribunalul nu putea să ajungă în mod legal la concluzia că, în speță, Consiliul a încălcat articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul antidumping de bază (2), deoarece această concluzie se bazează pe o incorectă interpretare a considerentului pertinent al regulamentului atacat și pe o incorectă interpretare a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul antidumping de bază. În al treilea rând, Comisia susține că Tribunalul nu și-a motivat suficient soluția, încălcând articolul 36 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene. În al patrulea rând, Comisia consideră că Tribunalul i-a încălcat drepturile procesuale prevăzute la articolul 40 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.

      (1)  JO L 153, p. 1

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51)


title: Cauza C-167/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 aprilie 2017 – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 aprilie 2017 – Volkmar Klohn/An Bord Pleanála
   (Cauza C-167/17)
   (2017/C 178/14)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Volkmar Klohn

      Pârâtă: An Bord Pleanála

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 10a din Directiva privind participarea publicului cu privire la „cost[ul] care să nu fie prohibitiv” se pot aplica în vreun fel într-o cauză precum cauza în discuție în care autorizația contestată în litigiu a fost acordată anterior datei limită de transpunere a directivei menționate și procedura prin care se contestă autorizația în cauză a fost de asemenea inițiată anterior datei respective? În caz afirmativ, dispozițiile Directivei privind participarea publicului cu privire la „cost[ul] care să nu fie prohibitiv” se aplică eventual tuturor cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii sau numai cheltuielilor efectuate după data limită de transpunere?

               2)

               O instanță națională care beneficiază de putere de apreciere cu privire la obligarea părții care cade în pretenții la plata cheltuielilor de judecată, în lipsa oricărei măsuri specifice care să fi fost adoptată de statul membru în discuție în scopul transpunerii articolului 10a din Directiva privind participarea publicului, are obligația, atunci când se pronunță cu privire la cheltuielile aferente procedurii căreia i se aplică dispoziția menționată, să se asigure că orice decizie pronunțată conduce la o procedură „cu un cost care să nu fie prohibitiv”, fie pentru că dispozițiile relevante au efect direct, fie pentru că se solicită instanței statului membru în cauză să interpreteze dreptul său procedural național într-o manieră, în cea mai mare măsură posibilă, care îndeplinește obiectivele articolului 10a?

               3)

               Atunci când o decizie cu privire la cheltuielile de judecată se adoptă fără rezerve și, ca urmare a neexercitării unei căi de atac, ar fi considerată ca fiind definitivă în raport cu dreptul național, dreptul Uniunii impune fie:

                           a)

                           unui Taxing Master competent în conformitate cu dreptul național să stabilească cuantumul cheltuielilor de judecată efectuate în mod rezonabil de partea care a avut câștig de cauză; fie

                           b)

                           unei instanțe care trebuie să reexamineze o decizie a unui asemenea Taxing Master

                     să aibă totuși obligația de a se îndepărta de la măsurile de drept național aplicabile altfel și de a stabili cuantumul cheltuielilor de judecată care trebuie plătite, astfel încât cheltuielile stabilite în acest mod să nu determine un cost prohibitiv al procedurii?


title: Cauza T-52/16: Acțiune introdusă la 3 februarie 2016 – Crédit Mutuel Arkéa/BCE

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/34

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2016 – Crédit Mutuel Arkéa/BCE
   (Cauza T-52/16)
   (2016/C 111/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Franța) (reprezentant: H. Savoie, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 4 decembrie 2015 (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B84NLR5984/40) prin care se stabilesc cerințele prudențiale aplicabile Groupe Crédit Mutuel.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-712/15, Crédit Mutuel Arkéa/BCE.


title: Cauza F-41/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 6 martie 2013 — Scheefer/Parlamentul European (Funcție publică — Agent temporar — Rezilierea unui contract de agent temporar pe durată nedeterminată — Motiv legitim)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/34

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 6 martie 2013 — Scheefer/Parlamentul European
   (Cauza F-41/12) (1)

   (Funcție publică - Agent temporar - Rezilierea unui contract de agent temporar pe durată nedeterminată - Motiv legitim)
   2013/C 147/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Séverine Scheefer (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: R. Adam și P. Ketter, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: V. Montebello-Demogeot și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului European de reziliere a contractului de agent temporar pe durată nedeterminată al reclamantei și o cerere în despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Scheefer suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012, p. 38.


title: Cauza C-527/09: Ordonanța președintelui Curții din 22 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/27

      Ordonanța președintelui Curții din 22 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia
      (Cauza C-527/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/49)
      Limba de procedură: estona
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-421/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Procedură penală împotriva Frede Damgaard (Medicamente de uz uman — Directiva 2001/83/CE — Noțiunea publicitate — Difuzarea unor informații privind un medicament de către un terț care acționează din proprie inițiativă)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 aprilie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vestre Landsret — Danemarca) — Procedură penală împotriva Frede Damgaard
   (Cauza C-421/07) (1)

   (Medicamente de uz uman - Directiva 2001/83/CE - Noțiunea „publicitate” - Difuzarea unor informații privind un medicament de către un terț care acționează din proprie inițiativă)
   2009/C 141/16
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Partea din acțiunea principală

   Frede Damgaard

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Vestre Landsret — Interpretarea articolului 86 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67) — Noțiunea de publicitate — Difuzarea de informații despre un medicament de către o terță parte care acționează din proprie inițiativă și total independent față de vânzător și de producător

      Dispozitivul

   Articolul 86 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, trebuie interpretat în sensul că difuzarea de către un terț a unor informații cu privire la un medicament, în special în legătură cu proprietățile sale curative sau preventive, poate fi considerată drept publicitate în sensul acestui articol chiar atunci când acest terț acționează din proprie inițiativă și în mod cu totul independent, de iure și de facto, față de producătorul și față de vânzătorul unui astfel de medicament. Este de competența instanței naționale să determine dacă această difuzare constituie o formă de informare la domiciliu, prin contact direct, sau o activitate de prospectare sau de stimulare destinată să promoveze prescrierea, eliberarea, vânzarea sau consumul de medicamente.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza F-162/12: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2012 — ZZ/AEM

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/30

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2012 — ZZ/AEM
   (Cauza F-162/12)
   2013/C 86/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană de Mediu

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de reintegrare a reclamantului în urma unui concediu de boală după data la care acesta ar fi fost apt de muncă potrivit avizelor medicale.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea decizie de respingere, adoptată la 20 septembrie 2012 de autoritatea competentă să încheie contractele, a reclamației din 21 mai 2012 prin care se solicita retragerea deciziei din 21 februarie 2012 de a-l reintegra la 24 ianuarie 2012 în urma unui concediu de boală.

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-528/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Bonn (Germania) la 21 noiembrie 2012 — Mömax Logistik GmbH

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Bonn (Germania) la 21 noiembrie 2012 — Mömax Logistik GmbH
   (Cauza C-528/12)
   2013/C 63/12
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Bonn

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mömax Logistik GmbH

      Pârât: Bundesamt für Justiz

      Întrebarea preliminară

   Este conformă cu libertatea de stabilire (articolul 49 TFUE) o reglementare națională potrivit căreia dispozițiile prevăzute la articolul 57 alineatul (1) din Directiva 78/660/CEE (1) privind conținutul, auditarea și publicitatea conturilor anuale nu se aplică societăților care intră sub incidența dreptului intern al statului membru în cauză decât în cazul în care întreprinderea-mamă intră sub incidența legislației aceluiași stat membru și a întocmit conturile consolidate conform legislației sale?

      (1)  A Patra Directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat, privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (JO L 222, p. 11, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 21).


title: Repartizarea judecătorilor pe camere

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/6

         Repartizarea judecătorilor pe camere
   2009/C 267/12
   La 7 octombrie 2009, Conferința plenului Tribunalului de Primă Instanță a decis, pe de o parte ca urmare a intrării în funcția de judecător a domnului Kanninen și a domnului Schwarcz și, pe de altă parte, ca urmare a alegerii doamnei Wiszniewska-Białecka ca președinte al Camerei întâi, să modifice deciziile Conferinței plenului din 25 septembrie 2007, din 8 iulie 2008 și din 17 septembrie 2008 privind repartizarea judecătorilor pe camere.
   Pentru perioada cuprinsă între 7 octombrie 2009 și 31 august 2010, judecătorii sunt repartizați pe camere după cum urmează:

                  Camera întâi extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Doamna Wiszniewska-Białecka, președinte de cameră, domnul Dehousse, doamna Jürimäe, domnul Soldevila Fragoso și domnul Kanninen, judecători.

                  Camera întâi, întrunită în complet de trei judecători:

                           Doamna Wiszniewska-Białecka, președinte de cameră;

                           Domnul Dehousse, judecător;

                           Domnul Kanninen, judecător.

                  Camera a doua extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Doamna Pelikánová, președinte de cameră, domnul Dehousse, doamna Jürimäe, domnul Soldevila Fragoso și domnul Kanninen, judecători.

                  Camera a doua, întrunită în complet de trei judecători:

                           Doamna Pelikánová, președinte de cameră;

                           Doamna Jürimäe, judecător;

                           Domnul Soldevila Fragoso, judecător.

                  Camera a treia extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Domnul Azizi, președinte de cameră, doamna Cremona, doamna Labucka, domnul Frimodt Nielsen și domnul O’Higgins, judecători.

                  Camera a treia, întrunită în complet de trei judecători:

                           Domnul Azizi, președinte de cameră;

                           Doamna Cremona, judecător;

                           Domnul Frimodt Nielsen, judecător.

                  Camera a patra extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Domnul Czúcz, președinte de cameră, doamna Cremona, doamna Labucka, domnul Frimodt Nielsen și domnul O’Higgins, judecători

                  Camera a patra, întrunită în complet de trei judecători:

                           Domnul Czúcz, președinte de cameră;

                           Doamna Labucka, judecător;

                           Domnul O’Higgins, judecător

                  Camera a cincea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Domnul Vilaras, președinte de cameră, domnul Moavero Milanesi, domnul Prek, domnul Ciucă și domnul Schwarcz, judecători.

                  Camera a cincea, întrunită în complet de trei judecători:

                           Domnul Vilaras, președinte de cameră;

                           Domnul Prek, judecător;

                           Domnul Ciucă, judecător.

                  Camera a șasea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Domnul Meij, președinte de cameră, domnul Vadapalas, domnul Tchipev, domnul Dittrich și domnul Truchot, judecători.

                  Camera a șasea, întrunită în complet de trei judecători:

               Domnul Meij, președinte de cameră;

                           (a)

                           Domnul Vadapalas și domnul Tchipev, judecători.

                           (b)

                           Domnul Vadapalas și domnul Truchot, judecători.

                           (c)

                           Domnul Tchipev și domnul Truchot, judecători.

                  Camera a șaptea extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Domnul Forwood, președinte de cameră, domnul Moavero Milanesi, domnul Prek, domnul Ciucă și domnul Schwarcz, judecători.

                  Camera a șaptea, întrunită în complet de trei judecători:

                           Domnul Forwood, președinte de cameră;

                           Domnul Moavero Milanesi, judecător;

                           Domnul Schwarcz, judecător.

                  Camera a opta extinsă, întrunită în complet de cinci judecători:

               Doamna Martins Ribeiro, președinte de cameră, domnul Papasavvas, domnul Wahl, domnul Tchipev și domnul Dittrich, judecători.

                  Camera a opta, întrunită în complet de trei judecători:

               Doamna Martins Ribeiro, președinte de cameră;

                           (a)

                           Domnul Papasavvas și domnul Wahl, judecători.

                           (b)

                           Domnul Papasavvas și domnul Dittrich, judecători.

                           (c)

                           Domnul Wahl și domnul Dittrich, judecători.


title: Cauza T-209/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Gmina Kosakowo/Comisia

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/37

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – Gmina Kosakowo/Comisia
   (Cauza T-209/15)
   (2015/C 205/50)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Gmina Kosakowo (Kosakowo, Polonia) (reprezentant: M. Leśny, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 2 alineatele (1) și (2) din Decizia Comisiei Europene din 26 februarie 2015 privind măsura SA.35388 (2013/C) (ex 2013/NN și ex 2012/N),

               —

               anularea articolului 3 alineatele (1) (2) (3) și (4) din Decizia Comisiei Europene din 26 februarie 2015 privind măsura SA.35388 (2013/C) (ex 2013/NN și ex 2012/N),

               —

               anularea articolului 4 alineatele (1) și (2) din Decizia Comisiei Europene din 26 februarie 2015 privind măsura SA.35388 (2013/C) (ex 2013/NN și ex 2012/N),

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de reprezentare ale reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv:

                           —

                           Aprecierea eronată a situației de fapt pe care se întemeiază decizia atacată

               2.

               Al doilea motiv:

                           —

                           încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, ca urmare a concluziei neîntemeiate a Comisiei, potrivit căreia municipalitatea Kosakowo a acordat un ajutor public cu încălcarea acestei dispoziții, în condițiile în care subscrierea de acțiuni de către această municipalitate în societatea Port Lotniczy Gdynia – Kosakowo sp. z o.o. constituia executarea unei tranzacții în contextul unei arendări de terenuri; ca urmare a aplicării incorecte de către Comisia Europeană a criteriului investitorului privat; precum și ca urmare a concluziei eronate că acordarea unui ajutor public în favoarea societății Port Lotniczy Gdynia – Kosakowo sp. z o.o. a denaturat sau risca să denatureze concurența, și a afectat schimburile dintre statele membre

               3.

               Al treilea motiv:

                           —

                           încălcarea articolului 107 alineatul (3) literele (a) și (c) TFUE, ca urmare a faptului că Comisia Europeană a apreciat că realizarea investiției nu este justificată de considerente legate de dezvoltarea regională și nu este proporțională cu dificultățile pe care urmărește să le redreseze; precum și ca urmare a concluziei că ajutorul acordat în favoarea PL GK este incompatibil cu condițiile de funcționare a pieței interne

               4.

               Al patrulea motiv:

                           —

                           încălcarea articolului 108 alineatul (2) primul paragraf TFUE, ca urmare a faptului că Comisia Europeană a abuzat de dreptul care îi este recunoscut în condițiile în care nu a identificat și a calificat în mod eronat activitatea reclamantei; ca urmare a calificării eronate a măsurii, a nerealizării cerinței legale privind analizarea așa-numitului „criteriu al investitorului privat” la aprecierea proiectului de construcție a aeroportului Gdynia – Kosakowo, precum și a examinării eronate și incomplete a pieței aeroporturilor poloneze regionale și locale.

               5.

               Al cincilea motiv:

                           —

                           încălcarea dispozițiilor de procedură: încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 107 alineatul (1) TFUE și ale articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41), în condițiile în care Comisia Europeană a aplicat în mod incorect criteriul investitorului privat; încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, în ceea ce privește lipsa de motivare; încălcarea principiului bunei administrări; încălcarea principiului egalității în fața legii; încălcarea principiului securității juridice.


title: Cauza T-398/11: Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2012 — Barthel și alții/Curtea de Justiție ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Refuzul de a acorda reclamanților o indemnizație pentru muncă neîntreruptă sau în schimburi — Termen de depunere a unei reclamații — Tardivitate — Recurs în parte vădit nefondat și în parte vădit inadmisibil” )

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/26

         Ordonanța Tribunalului din 19 martie 2012 — Barthel și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza T-398/11) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Refuzul de a acorda reclamanților o indemnizație pentru muncă neîntreruptă sau în schimburi - Termen de depunere a unei reclamații - Tardivitate - Recurs în parte vădit nefondat și în parte vădit inadmisibil)
   2012/C 133/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Yvette Barthel (Arlon, Belgia), Marianne Reiffers (Olm, Luxemburg) și Lieven Massez (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: A. Placco, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 mai 2011, Barthel și alții/Curtea de Justiție (F-59/10, nepublicată încă în Repertoriu) prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Doamna Yvette Barthel, doamna Marianne Reiffers și domnul Lieven Massez suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauzele conexate T-444/08 și T-448/08: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2010 — FIFA/OAPI — Ferrero (WORLD CUP 2006 și altele)

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/34

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2010 — FIFA/OAPI — Ferrero (WORLD CUP 2006 și altele)
   (Cauzele conexate T-444/08 și T-448/08) (1)

   2011/C 55/62
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzelor conexate.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza C-50/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 ianuarie 2016 – Kurt Hesse/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hubert Ampferl, în calitate de lichidator al Lutter & Partner GmbH, fostă Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 5 — Marca verbală Carrera — Opoziție a titularului mărcilor verbale națională și comunitară CARRERA — Risc de confuzie — Renume dobândit de marca anterioară)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/15

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 ianuarie 2016 – Kurt Hesse/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hubert Ampferl, în calitate de lichidator al Lutter & Partner GmbH, fostă Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
   (Cauza C-50/15 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 5 - Marca verbală Carrera - Opoziție a titularului mărcilor verbale națională și comunitară CARRERA - Risc de confuzie - Renume dobândit de marca anterioară))
   (2016/C 098/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Kurt Hesse (reprezentant: M. Krogmann, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent), Hubert Ampferl, în calitate de lichidator al Lutter & Partner GmbH, fostă Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (reprezentant: E. Stolz, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Kurt Hesse la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-511/14: Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Novartis Europharm/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/17

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Novartis Europharm/Comisia
   (Cauza T-511/14)
   2014/C 388/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Regatul Unit) (reprezentant: C. Schoonderbeek, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și

               —

               obligarea Comisiei Europene la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Novartis.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C (2014) 2155 final a Comisiei din 27 martie 2014 de acordare a unei autorizații de introducere pe piață societății Teva Generics pentru medicamentul de uz uman „Zoledronic acid Teva Generics – Zoledronic Acid”.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, în esență identic sau similar cu motivul invocat în cauzele T-472/12 Novartis Europharm/Comisia (1) și T-67/13 Novartis Europharm/Comisia (2).

      (1)  JO C 389, p. 8.

      (2)  JO C 101, p. 24.


title: Cauza C-61/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento – Italia) – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato/Azienda Pubblica di Servizi alla persona San Valentino – Città di Levico Terme și alții (Trimitere preliminară — Directiva 89/665/CEE — Achiziții publice — Legislație națională — Taxe judiciare pentru accesul la justiția administrativă în domeniul achizițiilor publice — Dreptul la o cale de atac efectivă — Taxe cu efect de descurajare — Control jurisdicțional al actelor administrative — Principiile efectivității și echivalenței — Efect util)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento – Italia) – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato/Azienda Pubblica di Servizi alla persona San Valentino – Città di Levico Terme și alții
   (Cauza C-61/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 89/665/CEE - Achiziții publice - Legislație națională - Taxe judiciare pentru accesul la justiția administrativă în domeniul achizițiilor publice - Dreptul la o cale de atac efectivă - Taxe cu efect de descurajare - Control jurisdicțional al actelor administrative - Principiile efectivității și echivalenței - Efect util))
   (2015/C 389/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato

      Pârâți: Azienda Pubblica di Servizi alla persona San Valentino – Città di Levico Terme, Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio die Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

      cu participarea: Associazione Infermieristica D & F Care, Camera degli Avvocati Amministrativisti, Camera Amministrativa Romana, Associazione dei Consumatori Cittadini Europei, Coordinamento delle associazioni e dei comitati di tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e dei consumatori (Codacons), Associazione dei giovani amministrativisti (AGAmm), Ordine degli Avvocati di Roma, Società italiana degli avvocati amministrativisti (SIAA), Ordine degli Avvocati di Trento, Consiglio dell’ordine degli Avvocati di Firenze, Medical Systems SpA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la aplicarea procedurilor privind căile de atac în ceea ce privește atribuirea contractelor de achiziții publice de bunuri și de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007, precum și principiile echivalenței și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care impune achitarea unor taxe judiciare, precum taxa unificată în discuție în litigiul principal, la introducerea în fața instanțelor administrative a unei căi de atac în materie de achiziții publice.

               2)

               Articolul 1 din Directiva 89/665, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66, precum și principiile echivalenței și efectivității nu se opun perceperii unor taxe judiciare multiple de la un justițiabil care introduce mai multe căi de atac jurisdicționale care se raportează la aceeași atribuire a contractului de achiziții publice și nici obligării justițiabilului la plata unor taxe judiciare adiționale pentru a putea invoca motive suplimentare care privesc aceeași atribuire a contractului de achiziții publice în cadrul unei proceduri jurisdicționale în curs. Cu toate acestea, în caz de contestare de către o parte interesată, revine instanței naționale sarcina de a examina obiectele căilor de atac formulate de un justițiabil sau ale motivelor invocate de acesta în cadrul aceleiași proceduri. Dacă instanța națională constată că respectivele obiecte nu sunt efectiv distincte sau nu constituie o extindere importantă a obiectului litigiului deja pendinte, ea este ținută să scutească acest justițiabil de obligația de plată a taxelor judiciare cumulative.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-560/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Ulm/Ingeborg Wagner-Raith (Trimitere preliminară — Libera circulaţie a capitalurilor — Derogare — Circulația capitalurilor care implică prestarea de servicii financiare — Reglementare națională care prevede impozitarea forfetară a veniturilor din capitaluri care provin din participații la fonduri de investiții din străinătate — Fonduri negre)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Ulm/Ingeborg Wagner-Raith
   (Cauza C-560/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera circulaţie a capitalurilor - Derogare - Circulația capitalurilor care implică prestarea de servicii financiare - Reglementare națională care prevede impozitarea forfetară a veniturilor din capitaluri care provin din participații la fonduri de investiții din străinătate - Fonduri negre))
   (2015/C 236/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Finanzamt Ulm

      Pârâtă: Ingeborg Wagner-Raith

      Cu participarea: Bundesministerium der Finanzen

      Dispozitivul

   Articolul 64 TFUE trebuie interpretat în sensul că o legislație națională, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede o impozitare forfetară a veniturilor deținătorilor de unități ale unui fond de investiții nerezident, atunci când acesta din urmă nu a îndeplinit anumite obligații legale, constituie o măsură cu privire la circulația capitalurilor care implică prestarea de servicii financiare, în sensul acestui articol.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza F-61/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 mai 2012 — AF/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Cerere de asistență — Hărțuire morală și tratament discriminatoriu — Eroare de apreciere)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 16 mai 2012 — AF/Comisia
   (Cauza F-61/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Cerere de asistență - Hărțuire morală și tratament discriminatoriu - Eroare de apreciere)
   2012/C 227/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: AF (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pârâtei prin care s-a respins cererea de asistență referitoare la o hărțuire morală căreia reclamanta consideră că i-a fost victimă, precum și o cerere de reparare a prejudiciului moral suferit.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AF suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 301, 6/11/2010, p. 63.