title: Cauza T-362/10: Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Vtesse Networks/Comisia ( „Ajutoare de stat — Ajutor pentru dezvoltarea de rețele în bandă largă de ultimă generație în regiunea Cornwall and Isles of Scilly — Decizie prin care ajutorul se declară compatibil cu piața internă — Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE — Acțiune în anulare — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Calitate procesuală activă — Drepturi procedurale ale părților interesate — Inadmisibilitate parțială — Lipsa unor îndoieli care să justifice inițierea procedurii oficiale de investigare” )

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/16

         Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Vtesse Networks/Comisia
   (Cauza T-362/10) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutor pentru dezvoltarea de rețele în bandă largă de ultimă generație în regiunea Cornwall and Isles of Scilly - Decizie prin care ajutorul se declară compatibil cu piața internă - Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE - Acțiune în anulare - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Calitate procesuală activă - Drepturi procedurale ale părților interesate - Inadmisibilitate parțială - Lipsa unor îndoieli care să justifice inițierea procedurii oficiale de investigare”))
   (2014/C 448/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Regatul Unit) (reprezentant: H. Mercer, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și L. Armati, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprzsentanți: inițial M. Szpunar și B. Majczyna, ulterior B. Majczyna, agenți); Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial S. Behzadi-Spencer și L. Seeboruth, ulterior L. Seeboruth, J. Beeko și L. Christie, agenți, asistați inițial de K. Bacon, ulterior de S. Lee, barristers); și British Telecommunications plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial M. Nissen și J. Gutiérrez Gisbert, ulterior M. Nissen și G. van de Walle de Ghelcke și, în sfârșit, G. van de Walle de Ghelcke, J. Rivas Andrés, avocați, și J. Holmes, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 3204 a Comisiei din 12 mai 2010 prin care se declară că măsura de ajutor „Cornwall & Isles of Scilly Next Generation Broadband”, care prevede un sprijin acordat din Fondul European de Dezvoltare Regională în scopul susținerii dezvoltării de rețele în bandă largă de ultimă generație în regiunea Cornwall and Isles of Scilly, este compatibilă cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE (ajutorul de stat N 461/2009 – Regatul Unit)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Vtesse Networks Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, precum și de British Telecommunications plc.

               3)

               Republica Polonă, precum și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-89/11: Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI — Vincci Hoteles (NANU)

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/17

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2011 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/OAPI — Vincci Hoteles (NANU)
   (Cauza T-89/11)
   2011/C 113/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Germania) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vincci Hoteles S.A. (Alcobendas, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 noiembrie 2010 în cauza R 641/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „NANU” pentru produse și servicii din clasele 3, 4, 6, 16, 18, 20, 21, 24, 26 și 35 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6218879

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară „NAMMU” înregistrată cu nr. 5238704 pentru produse și servicii din clasele 3, 32 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția și, prin urmare, respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare pentru produse și servicii din clasele 3, 4, 16, 21 și 35 și respinge opoziția pentru produse și servicii din clasele 6, 9, 16, 18, 20, 21, 24, 26 și 35

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție, respinge opoziția pentru produse din clasele 4, 16 și 21, respinge în rest calea de atac și confirmă respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare pentru produse și servicii din clasele 3, 21 și 35

      Motivele invocate: încălcarea articolului 1 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a apreciat în mod greșit că exista un risc de confuzie din partea publicului relevant.


title: Cauza C-122/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias la 2 aprilie 2009 — Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoïkes Grammes, N. E.Lesbou, Blue Star Ferries/Ypourgos Emporikis Naftilías și Ypourgos Aigaíou

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias la 2 aprilie 2009 — Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoïkes Grammes, N. E.Lesbou, Blue Star Ferries/Ypourgos Emporikis Naftilías și Ypourgos Aigaíou
   (Cauza C-122/09)
   2009/C 141/52
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Enosi Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoïkes Grammes, N. E.Lesbou, și Blue Star Ferries

      Pârâte: Ypourgos Emporikis Naftilías și Ypourgos Aigaíou

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit articolului 10 al doilea paragraf CE și articolului 249 al doilea paragraf CE: i) Legiuitorul elen este obligat, pe perioada exceptării temporare până la 1 ianuarie 2004 de la aplicarea Regulamentul nr. 3577/92 al Consiliului din 7 decembrie 1992 de aplicare a principiului liberei circulații a serviciilor la transporturile maritime în interiorul statelor membre (cabotaj maritim) (JO L 364, p. 7, Ediție specială 06/vol.2, p. 83), exceptare referitoare la Grecia și introdusă prin articolul 6 alineatul (3) din acest regulament, să se abțină de la a adopta dispoziții care pot compromite grav aplicarea deplină și efectivă în Grecia a Regulamentului nr. 3577/92 după 1 ianuarie 2004? ii) Particularii au dreptul de a invoca regulamentul în discuție pentru a contesta validitatea dispozițiilor adoptate de legiuitorul elen înainte de 1 ianuarie 2004 în cazul în care aceste dispoziții naționale compromit grav aplicarea deplină și efectivă în Grecia a acestui regulament după 1 ianuarie 2004?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, deplina aplicare în Grecia a Regulamentului nr. 3577/92 după 1 ianuarie 2004 este grav compromisă în urma adoptării de către legiuitorul elen înainte de 1 ianuarie 2004 a unor dispoziții cu caracter complet și permanent, a căror ieșire din vigoare nu este prevăzută pentru 1 ianuarie 2004 și care sunt incompatibile cu dispozițiile Regulamentului nr. 3577/92?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima și la a doua întrebare, articolele 1, 2 și 4 din Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 permit adoptarea unor dispoziții naționale potrivit cărora armatorii pot furniza servicii de cabotaj maritim numai pe linii determinate, stabilite anual de autoritatea națională competentă în materie, după eliberarea unei autorizații administrative în cadrul unui sistem de autorizare ce prezintă următoarele caracteristici: i) se aplică fără distincție pentru toate liniile care deservesc insulele, ii) autoritățile naționale competente au posibilitatea de a admite o cerere de eliberare a unei autorizații la înființarea unei linii, aducând modificări unilaterale, în mod discreționar și fără definirea prealabilă a criteriilor aplicate, ale elementelor cererii referitoare la frecvența și perioada de întrerupere a serviciului, precum și la prețul închirierii navelor?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima și la a doua întrebare, o reglementare națională care prevede că armatorul căruia administrația i-a eliberat o autorizație de punere în serviciu a unei nave pe o linie determinată (admițând cererea acestuia în forma inițială sau cu modificări prealabile ale unor elemente ale cererii, acceptate de armator) este obligat în principiu să presteze serviciul fără întreruperi pe linia respectivă pentru întreaga perioadă anuală a serviciului și că, pentru a garanta îndeplinirea acestei obligații, armatorul trebuie, înainte de introducerea serviciului, să depună o scrisoare de garanție care este executată total sau parțial în cazul neîndeplinirii sau al îndeplinirii necorespunzătoare a obligației în discuție, conține o restricție nepermisă privind libera prestare a serviciilor în sensul articolului 49 CE?


title: Cauza C-554/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 31 octombrie 2016 – EP Agrarhandel GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 31 octombrie 2016 – EP Agrarhandel GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Cauza C-554/16)
   (2017/C 046/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: EP Agrarhandel GmbH

      Autoritate pârâtă: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatul (4) din Decizia Comisiei din 20 august 2001 de stabilire a unor reguli speciale aplicabile deplasărilor de bovine către locurile de pășunat pe timp de vară din zonele montane, 2001/672/CE (1) (denumită în continuare „decizia Comisiei”), astfel cum a fost modificată prin Decizia Comisiei din 25 mai 2010, 2010/300/UE (2), se opune unei dispoziții naționale, precum cea din articolul 6 alineatul 6 din Verordnung des Bundesministers für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft über die Kennzeichnung und Registrierung von Rindern (Regulamentul ministrului federal al agriculturii, silviculturii, mediului și apelor privind identificarea și înregistrarea bovinelor) (Regulamentul de identificare a bovinelor 2008), BGBl II nr. 201/2008, care pentru respectarea tuturor termenelor prevăzute de această dispoziţie și, prin urmare, și pe acela pentru notificarea deplasărilor de bovine către locurile de pășunat pe timp de vară, declară hotărâtoare primirea notificării corespunzătoare?

               2)

               Care sunt efectele articolului 117 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (3) al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 asupra eligibilității pentru primă a bovinelor a căror deplasare către locurile de pășunat pe timp de vară a fost notificată cu întârziere în sensul articolului 2 alineatul (4) din decizia Comisiei?

               3)

               În cazul în care notificarea cu întârziere a deplasării către locurile de pășunat pe timp de vară conform articolului 117 al doilea paragraf din Regulamentul nr. 73/2009 nu are drept urmare pierderea eligibilității pentru primă, se impune aplicarea de sancțiuni din cauza notificării întârziate?

      (1)  JO L 235, p. 23, Ediție specială 03/vol. 39, p. 59.

      (2)  JO L 127, p. 19.

      (3)  JO L 030, p. 16.


title: Cauza T-110/12: Acțiune introdusă la 27 februarie 2012 — Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/23

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2012 — Iranian Offshore Engineering & Construction/Consiliul
   (Cauza T-110/12)
   2012/C 126/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Iranian Offshore Engineering & Construction (Teheran, Iran) (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Decizia 2011/783/PESC a Consiliului, în măsura în care o privește pe reclamantă și eliminarea numelui acesteia din anexa la decizia menționată;

               —

               anularea articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului, în măsura în care o privește pe reclamantă și eliminarea numelui acesteia din anexa la regulamentul menționat;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei 2011/783/PESC din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, precum și împotriva Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care dispozițiile acestora o includ pe reclamantă ca destinatară a măsurilor prevăzute de aceste acte normative.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe neîndeplinirea obligației de motivare a actelor, întrucât dispozițiile atacate cuprind o motivare greșită care este nefondată în privința reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la protecția jurisdicțională efectivă în ceea ce privește motivarea actelor, întrucât nu s-a respectat obligația de motivare.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului de proprietate, întrucât acesta a fost limitat fără o justificare reală.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât reclamanta a fost tratată în mod similar întreprinderilor care participă în mod real la proliferarea nucleară în Iran, fapt care o situează pe nedrept pe o poziție concurențială inferioară în raport cu celelalte entități naționale și străine care sunt în concurență cu aceasta pe diferite piețe.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe abuzul de putere, întrucât există indicii obiective, precise și concordante care permit să se susțină că la momentul adoptării măsurii de înghețare a fondurilor, s-a urmărit realizarea unor obiective diferite de cele invocate de Consiliu.


title: Cauza T-284/07 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — OAPI/López Teruel ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Admisibilitate — Invaliditate — Cerere de convocare a unei comisii de constatare a invalidității — Competența reglementată a AIPN )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/28

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — OAPI/López Teruel
   (Cauza T-284/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Admisibilitate - Invaliditate - Cerere de convocare a unei comisii de constatare a invalidității - Competența reglementată a AIPN’)
   (2009/C 19/53)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentanți: I. de Medrano Caballero și E. Maurage, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Adelaida López Teruel (Guadalajara, Spania) (reprezentanți: inițial L. Levi și C. Ronzi, ulterior L. Levi, avocați)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 22 mai 2007, López Teruel/OHMI (F-97/06, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-695/15: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2015 – BMB/OAPI – Ferrero (bombonieră, cutie)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/70

         Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2015 – BMB/OAPI – Ferrero (bombonieră, cutie)
   (Cauza T-695/15)
   (2016/C 038/94)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: BMB sp. z o.o. (Grójec, Polonia) (reprezentant: K. Czubkowski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero (Alba, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta.

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 826 680 0001.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 8 septembrie 2015 în cauza R 1150/2012-3.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 61 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               Încălcarea articolului 62 și a articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               Încălcarea articolului 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-81/10 P: Recurs introdus la 12 februarie 2010 de France Télécom SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 30 noiembrie 2009 în cauzele conexate T-427/04 și T-17/05, Republica Franceză și France Télécom/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/12

         Recurs introdus la 12 februarie 2010 de France Télécom SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 30 noiembrie 2009 în cauzele conexate T-427/04 și T-17/05, Republica Franceză și France Télécom/Comisia
   (Cauza C-81/10 P)
   2010/C 148/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: France Télécom SA (reprezentanți: S. Hautbourg, L. Olza Moreno, L. Godfroid și M. van der Woude, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia europeană, Republica Franceză

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate,

               —

               soluționarea definitivă a litigiului conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție și admiterea concluziilor prezentate de France Télécom în primă instanță;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă cinci motive în susținerea recursului său.
   Prin intermediul primului motiv, France Télécom susține că Tribunalul a încălcat noțiunea de ajutor de stat atunci când a acceptat o astfel de calificare în speță, în condițiile în care acesta recunoaște de altfel că existența (sau inexistența) unui eventual avantaj nu depindea în speță de caracteristicile specifice regimului în cauză, ci de factori externi regimului însuși, ale căror efecte nu au putut fi constate decât ex post. Astfel, Tribunalul ar fi încălcat natura însăși a sistemului de control prealabil al ajutoarelor de stat prevăzut la articolele 107 TFUE și 108 TFUE, un sistem ex ante întemeiat pe o analiză obiectivă a caracteristicilor schemelor pe baza unei notificări prealabile a autorităților naționale.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta invocă faptul că Tribunalul a încălcat noțiunea de avantaj în măsura în care ar fi refuzat să efectueze o analiză globală a ansamblului dispozițiilor prevăzute de regimul fiscal derogatoriu. Instituit prin Legea nr. 90-568, acest regim prevedea astfel două modalități de impozitare specifice, una constând într-o „taxă forfetară”, în perioada 1991-1993, care ar fi avut ca rezultat o supraimpozitare a reclamantei în raport cu dreptul comun, și a doua de drept comun, în perioada 1994-2002, care ar fi avut un efect fiscal favorabil pentru aceasta din urmă. Prin refuzul de a compara cu dreptul comun efectele regimului fiscal derogatoriu în ansamblul său, pentru cele două perioade în cauză, Tribunalul ar fi comis mai multe erori de drept.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta invocă o încălcare a principiului încrederii legitime în măsura în care Tribunalul ar fi refuzat să considere că tăcerea păstrată de către Comisie, în decizia sa din 8 februarie 2005 privind La Poste, cu privire la regimul fiscal instituit ar fi fost de natură să o determine pe recurentă să aibă încredere în faptul că măsurile în cauză erau conforme cu normele în materia ajutoarelor de stat. În plus, Tribunalul nu ar fi ținut seama de anumite împrejurări excepționale, specifice prezentei cauze, care ar justifica aplicarea principiului încrederii legitime.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, France Télécom invocă o lipsă de motivare a hotărârii în măsura în care Tribunalul ar fi înlocuit cu propria motivare motivarea Comisiei formulată ca răspuns la argumentele sale întemeiate pe încălcarea principiului prescrierii schemei de ajutor. Astfel, potrivit recurentei, termenul de prescripție de 10 ani prevăzut la articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1) ar fi trebuit calculat începând de la data de 2 iulie 1990, dată la care Legea nr. 90-568 a instituit regimul fiscal în cauză, iar nu din ziua în care ajutorul a fost efectiv acordat beneficiarului.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurenta susține, în sfârșit, că Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a statuat că Comisia putea, fără a încălca principiul securității juridice, să calculeze ajutorul pe baza unui interval și să dispună recuperarea acestuia, în condițiile în care era imposibil să se determine avantajul real de care ar fi putut beneficia. În plus, Tribunalul nu ar fi răspuns la toate argumentele întemeiate pe încălcarea principiului securității juridice.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-485/09: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2013 — Franța/Comisia

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/20

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2013 — Franța/Comisia
   (Cauza T-485/09) (1)

   2014/C 15/31
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-343/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) la 26 august 2009 — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/44

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) la 26 august 2009 — Afton Chemical Limited/Secretary of State for Transport
   (Cauza C-343/09)
   2009/C 267/76
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Afton Chemical Limited

      Pârât: Secretary of State for Transport

      Întrebările preliminare

   În legătură cu dispozițiile privind aditivii metalici prevăzute în Directiva 2009/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 de modificare a Directivei 98/70/CE în ceea ce privește specificațiile pentru benzine și motorine, de introducere a unui mecanism de monitorizare și reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră și de modificare a Directivei 1999/32/CE a Consiliului în ceea ce privește specificațiile pentru carburanții folosiți de navele de navigație interioară și de abrogare a Directivei 93/12/CEE (denumită în continuare „directiva”) (1):

               1.

               În ceea ce privește partea din articolul 1 alineatul 8 care introduce în Directiva 98/70 (2) un nou articol 8a alineatul (2), care limitează utilizarea în carburanți a metil-ciclopentadienil tricarbonil-manganului la 6 mg mangan pe litru începând cu 1 ianuarie 2011 și la 2 mg mangan pe litru începând cu 1 ianuarie 2014, impunerea unor astfel de limite este:

                           1.

                           ilegală întrucât este întemeiată pe o eroare vădită de apreciere?

                           2.

                           ilegală întrucât încalcă cerințele principiului precauției?

                           3.

                           ilegală întrucât nu respectă principiul proporționalității?

                           4.

                           ilegală întrucât este contrară principiului egalității de tratament?

                           5.

                           ilegală întrucât este contrară principiului securității juridice?

               2.

               În ceea ce privește partea din articolul 1 alineatul 8 prin care se introduce în Directiva 98/70 un nou articol 8a alineatele (4), (5) și (6), prin care se impune etichetarea tuturor carburanților care conțin aditivi metalici cu mențiunea „Conține aditivi metalici”, impunerea unei astfel de obligații de etichetare este:

                           1.

                           ilegală întrucât este întemeiată pe o eroare vădită de apreciere?

                           2.

                           ilegală întrucât nu respectă principiul proporționalității?

      (1)  JO L 140, p. 88.

      (2)  Directiva 98/70/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 93/12/CEE a Consiliului (JO L 350, p. 58, Ediție specială, 13/vol. 26, p. 3).


title: Cauza C-579/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Ţările de Jos) la 6 noiembrie 2015 – Openbaar Ministerie/Daniel Adam Popławski

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Ţările de Jos) la 6 noiembrie 2015 – Openbaar Ministerie/Daniel Adam Popławski
   (Cauza C-579/15)
   (2016/C 027/18)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Solicitant: Openbaar Ministerie

      Persoana urmărită: Daniel Adam Popławski

      Întrebările preliminare

               1)

               Poate un stat membru să transpună în dreptul său național articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1) astfel încât:

                           —

                           autoritatea judiciară de executare competentă din respectivul stat membru să fie obligată necondiționat să refuze predarea, în scopul executării unei pedepse, a unui cetățean al statului membru de executare sau a unei persoane care își are reședința în acest stat;

                           —

                           acest refuz să reprezinte ipso iure un argument în favoarea disponibilității de a prelua executarea pedepsei privative de libertate la care a fost condamnat cetățeanul respectiv sau persoana rezidentă;

                           —

                           dar decizia de preluare a executării pedepsei să fie luată abia după refuzul predării în scopul executării pedepsei, iar adoptarea unei decizii în sensul punerii în executare să depindă (1) de existența unui temei înscris într-un acord valabil încheiat între statul membru emitent și statul membru de executare, (2) de condițiile prevăzute de acest acord și (3) de cooperarea statului membru emitent, de exemplu în sensul emiterii de către acesta a unei cereri corespunzătoare,

                     cu riscul ca, după ce a refuzat predarea în scopul executării pedepsei, statul membru de executare să se afle în imposibilitatea de a prelua punerea în executare, însă fără ca acest risc să afecteze în vreun fel obligația de a refuza predarea în scopul executării pedepsei?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                           a)

                           instanța națională poate să aplice în mod direct dispozițiile Deciziei-cadru 2002/58/JAI, deși, conform articolului 9 din Protocolul (nr. 36) privind dispozițiile tranzitorii, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona această decizie-cadru va continua să producă efecte juridice până în momentul la care este abrogată, anulată sau modificată?

                           b)

                           în cazul unui răspuns afirmativ: articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584/JAI este suficient de clar și de previzibil încât să poată fi aplicat de instanțele naționale?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare și la întrebarea a doua litera b): este permis ca un stat membru al cărui drept național condiționează preluarea executării unei pedepse privative de libertate aplicate în străinătate de existența unui temei înscris într-un acord corespunzător să transpună în dreptul național articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584/JAI astfel încât articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584/JAI să ofere el însuși temeiul convențional cerut pentru evitarea pericolului de neexecutare a pedepsei rezultat din dispoziția din legea națională privind existența unui temei convențional (a se vedea prima întrebare)?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare și la întrebarea a doua litera b): este permis ca un stat membru să transpună în dreptul național articolul 4 punctul 6 din Decizia-cadru 2002/584/JAI astfel încât pentru refuzul predării, în scopul executării unei pedepse, a unei persoane care are reședința în statul membru de executare și care este cetățean al unui alt stat membru se prevede condiția ca statul membru de executare să aibă competență asupra faptelor menționate în mandatul european de arestare și că nu trebuie să existe o piedică reală pentru o (eventuală) urmărire penală în statul membru de executare a persoanei rezidente în acest stat pentru aceste fapte (de exemplu, refuzul statului membru emitent de a transmite statului membru de executare actele de urmărire penală), în timp ce aceste condiții nu există în privința refuzului predării, în scopul executării unei pedepse, a unui cetățean al statului membru de executare?

      (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre – Declarații efectuate de anumite state membre cu privire la adoptarea decizie-cadru (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza F-70/10: Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Hidalgo/Parlamentul European

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/75

      Acțiune introdusă la 27 august 2010 — Hidalgo/Parlamentul European
      (Cauza F-70/10)
      ()
      (2010/C 288/143)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: José Manuel Hidalgo (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea fișei de regularizare a remunerației reclamantului pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor de remunerație întocmite de la 1 ianuarie 2010 în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009, precum și o cerere de despăgubire

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Declararea ca inaplicabil a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009;

                  —

                  anularea Deciziei secretarului general al Parlamentului European din 4 iunie 2010 prin care a fost respinsă reclamanția depusă de reclamant împotriva fișei sale de regularizare a remunerației pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor sale de remunerație întocmite de la 1 ianuarie 2010, în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009;

                  —

                  anularea, în măsura în care este necesar, a deciziilor Parlamentului European privind întocmirea fișei sale de regularizare a remunerației pentru perioada iulie-decembrie 2009 și a fișelor sale de remunerație de la 1 ianuarie 2010, în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata către reclamant a restanțelor din remunerații la care are dreptul, majorate cu dobânzi de întârziere calculate, de la data scadenței restanțelor datorate, la rata stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare majorată cu două puncte;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata către reclamant a sumei simbolice de un euro drept despăgubire pentru greșelile de serviciu săvârșite și a cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-107/11 P: Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2013 — ETF/Schuerings ( „Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe perioadă nedeterminată — Decizie de reziliere — Competența Tribunalului Funcției Publice — Articolele 2 și 47 din RAA — Obligația de solicitudine — Noțiunea de interes al serviciului — Interdicția de a se pronunța ultra petita — Dreptul la apărare” )

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/18

         Hotărârea Tribunalului din 4 decembrie 2013 — ETF/Schuerings
   (Cauza T-107/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe perioadă nedeterminată - Decizie de reziliere - Competența Tribunalului Funcției Publice - Articolele 2 și 47 din RAA - Obligația de solicitudine - Noțiunea de interes al serviciului - Interdicția de a se pronunța ultra petita - Dreptul la apărare)
   2014/C 24/31
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fundația Europeană de Formare (ETF) (reprezentant): L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Gisela Schuerings (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți); Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: inițial V. Salvatore, ulterior T. Jabłoński, agenți); Agenția Europeană de Mediu (AEM) (reprezentant: O. Cornu, agent); Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA) (reprezentant: P. Goudou, agent); Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor și a Informațiilor (ENISA) (reprezentant: E. Maurage, agent); Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT) (reprezentanți: J. Rikkert și M. Garnier, agenți); Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentant: M. Sprenger, agent); Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentant: M. Heikkilä, agent); și Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (reprezentant: D. Detken, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 9 decembrie 2010, Schuerings/ETF (F-87/08), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 9 decembrie 2010, Schuerings/ETF (F-87/08), în măsura în care aceasta a anulat decizia Fundației Europene de Formare (ETF) din 23 octombrie 2007 privind rezilierea contractului de agent temporar pe perioadă nedeterminată al doamnei Gisela Schuerings și a respins, în consecință, cererea sa de despăgubiri pentru prejudiciul material suferit ca fiind prematură.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza T-24/14: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — NCG Banco/Comisia

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/19

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — NCG Banco/Comisia
   (Cauza T-24/14)
   2014/C 61/35
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: NCG Banco, SA (La Coruña, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii destinatari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea unor contracte private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauza T-435/13: Acțiune introdusă la 20 august 2013 — Triarii/Comisia

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/21

         Acțiune introdusă la 20 august 2013 — Triarii/Comisia
   (Cauza T-435/13)
   2013/C 304/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Triarii BV (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: G. Verhellen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene [Re.: ENER B 1/IMMR(2013) ENER.B.1.2638778] din 20 iunie 2013 în vederea includerii ofertei reclamantei în procedura de cerere de ofertă;

               —

               în cazul în care hotărârea Tribunalului, astfel cum s-a solicitat, se pronunță după ce contractul de achiziții este atribuit unui ofertant:

                           —

                           anularea prezentei proceduri de cerere de ofertă nr. ENER/B1/2013-371 pentru a-i oferi reclamantei posibilitatea să prezinte o nouă ofertă;

                           —

                           anularea deciziei care urmează să fie luată de Comisia Europeană de atribuire a contractului de achiziții nr. ENER/B1/2013-371 unui ofertant și/sau

                           —

                           acordarea unor despăgubiri pentru pierderea șansei ca urmare a excluderii reclamantei din procedura de cerere de ofertă nr. ENER/B1/2013-371.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul este competent să judece prezenta cauză în conformitate cu articolul 263 TFUE.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin comportamentul său, Comisia a determinat reclamanta să nutrească o speranță legitimă că oferta îi va fi prezentată în timp util.


title: Cauza C-446/14 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 februarie 2016 – Republica Federală Germania/Comisia Europeană (Recurs — Ajutoare de stat — Servicii de eliminare a carcaselor de animale și a deșeurilor de abator — Menținerea unei rezerve de capacități în cazul unei epidemii — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Serviciu de interes economic general — Eroare vădită de apreciere — Compensație referitoare la obligația de serviciu public — Obligația de motivare)

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 februarie 2016 – Republica Federală Germania/Comisia Europeană
   (Cauza C-446/14 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Servicii de eliminare a carcaselor de animale și a deșeurilor de abator - Menținerea unei rezerve de capacități în cazul unei epidemii - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Serviciu de interes economic general - Eroare vădită de apreciere - Compensație referitoare la obligația de serviciu public - Obligația de motivare))
   (2016/C 145/10)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, T. Lübbig și M. Klasse, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și C. Egerer, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza T-257/10: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Italia/Comisia ( „Ajutoare de stat — Stabilirea unei întreprinderi în anumite state terțe — Împrumuturi cu dobândă redusă — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate parțial incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora — Decizie luată ca urmare a anulării de către Tribunal a deciziei inițiale privind aceeași procedură — Autoritate de lucru judecat — Obligație de motivare” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/24

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Italia/Comisia
   (Cauza T-257/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Stabilirea unei întreprinderi în anumite state terțe - Împrumuturi cu dobândă redusă - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate parțial incompatibile cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestora - Decizie luată ca urmare a anulării de către Tribunal a deciziei inițiale privind aceeași procedură - Autoritate de lucru judecat - Obligație de motivare)
   2012/C 355/52
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: P. Gentili și M. Fiorilli, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și D. Grespan, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/134/UE a Comisiei din 24 martie 2010 privind ajutorul de stat C 4/03 (ex NN 102/02) pus în aplicare de Italia în favoarea Wam SpA (JO 2011, L 57, p. 29)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-831/16: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2016 – Kabushiki Kaisha Zoom/EUIPO – Leedsworld (ZOOM)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/57

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2016 – Kabushiki Kaisha Zoom/EUIPO – Leedsworld (ZOOM)
   (Cauza T-831/16)
   (2017/C 022/76)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kabushiki Kaisha Zoom (Tokyo, Japonia) (reprezentant: M. de Arpe Tejero, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Leedsworld, Inc. (New Kensington, Pennsylvania, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ZOOM” – Cererea de înregistrare nr. 11 766 111

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 septembrie 2016 în cauza R 1235/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei contestate;

               —

               respingerea în totalitate a mărcii Uniunii Europene nr. 11 766 111 „ZOOM” pentru clasa 9;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-85/07: Acțiune introdusă la data de 15 februarie 2007 — Comisie/Republica Italiană

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/21

         Acțiune introdusă la data de 15 februarie 2007 — Comisie/Republica Italiană
   (Cauza C-85/07)
   (2007/C 95/38)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, referitor la districtul hidrografic pilot Serchio și la o serie de zone situate în districtele hidrografice ale Alpilor Orientali, ale Apeninilor de Nord, Centrali și de Sud,

                           —

                           deoarece nu a prezentat raportul de sinteză privind analizele cerute în temeiul articolului 5, astfel cum este prevăzut la articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2000/60/CE (1),

                           —

                           și deoarece nu a efectuat analizele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din această directivă,

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin conform articolului 5 alineatul (1) și articolului 15 alineatul (2) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva 2000/60/CE a fost transpusă în dreptul italian prin Decretul legislativ nr. 152 din 3 aprilie 2006. Acesta individualizează, la articolul 64, opt districte hidrografice: districtul hidrografic al Alpilor Orientali, districtul hidrografic Padano, districtul hidrografic al Apeninilor de Nord, districtul hidrografic pilot Serchio, districtul hidrografic al Apeninilor Centrali, districtul hidrografic al Apeninilor de Sud, districtul hidrografic al Sardiniei și districtul hidrografic al Siciliei.
   Directiva a intrat în vigoare la data de 22 decembrie 2000. Prin urmare, analizele menționate la articolul 5 alineatul (1) din directivă, referitoare la cele opt districte hidrografice, urmau să fie realizate până la data de 22 decembrie 2004.
   Pe de altă parte, raportul de sinteză privind analizele cerute pentru fiecare district hidrografic în conformitate cu articolul 5, după cum este prevăzut la articolul 15 alineatul (2) din directivă, urma să fie prezentat Comisiei până la data de 22 martie 2005.
   Din analiza comunicărilor înaintate de autoritățile italiene rezultă însă că, referitor la cinci dintre cele opt districte hidrografice, informațiile lipsesc sau sunt incomplete.
   Republica Italiană nu a prezentat un raport de sinteză privind analizele prevăzute la articolul 5 pentru districtul hidrografic pilot Serchio și pentru o serie de zone situate în districtele hidrografice ale Alpilor Orientali, ale Apeninilor de Nord, Centrali și de Sud și astfel nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Directiva 2000/60/CE.
   Astfel, în absența informațiilor care să dovedească contrariul, Comisia reține că Republica Italiană nu și-a respectat obligația de a efectua, la termenul stabilit, analizele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE, în conformitate cu specificațiile tehnice prevăzute în anexele II și III la această directivă, referitor la districtele hidrografice menționate mai sus.

      (1)  JO L 327, p. 1.


title: Cauza C-219/09: Ordonanța președintelui Curții din 15 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Vitra Patente AG/High Tech Srl

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/20

         Ordonanța președintelui Curții din 15 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Vitra Patente AG/High Tech Srl
   (Cauza C-219/09) (1)

   2011/C 211/38
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza T-90/09: Acțiune introdusă la 27 februarie 2009 – Mojo Concerts en Amsterdam Music Dome Exploitatie/Comisia

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/31

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2009 – Mojo Concerts en Amsterdam Music Dome Exploitatie/Comisia
   (Cauza T-90/09)
   2009/C 102/46
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Mojo Concerts BV (Delft, Olanda) și Amsterdam Music Dome Exploitatie BV (Delft, Olanda) (reprezentant: S. Beeston, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții urmăresc anularea Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2008 privind investiția orașului Rotterdam în complexul Ahoy [ajutor de stat C 4/2008 (ex N 97/2007, ex CP 91/2007]
   Aceștia susțin că raționamentul Comisiei din decizia atacată evidențiază o apreciere vădit incorectă și că etapele acestui raționament sunt motivate în mod incorect și/sau neadecvat.
   În primul rând, reclamanții afirmă că valoarea de închiriere și valoarea acțiunilor la Ahoy astfel cum au fost stabilite nu corespund valorii pe piață. În plus, o investiție care conduce numai la menținerea valorii poate într-adevăr constitui un avantaj. Mai mult, la stabilirea valorii de închiriere și a valorii acțiunilor nu s-a ținut seama de investiție. Potrivit reclamanților, restricțiile din contractul dintre municipalitate și operator nu ar împiedica investiția să producă valoare adăugată. În sfârșit, sistemul de repartizare a profiturilor nu furnizează o garanție suplimentară a conformității tranzacțiilor cu piața.
   Reclamanții susțin de asemenea că a fost încălcată procedura și că raționamentul nu a fost motivat: argumentele pe care le-au prezentat nu au fost luate în considerare sau au fost luate în considerare în mod inadecvat de Comisie în decizia atacată, anumite părți ale dosarelor au fost clasate în mod greșit drept confiedențiale, iar reclamanții nu au fost informați cu privire la toate probele de la dosar, ceea ce constituie o încălcare a dreptului de a fi audiat.


title: Cauza F-138/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 ianuarie 2016 – Schwander/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/62

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 28 ianuarie 2016 – Schwander/Comisia
   (Cauza F-138/11) (1)

   (2016/C 098/81)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 24.


title: Cauza T-561/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 octombrie 2009 — Bactria și Gutknecht/Comisia

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/39

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 octombrie 2009 — Bactria și Gutknecht/Comisia
   (Cauza T-561/08) (1)

   2010/C 11/74

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea parțială a cauzei.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-376/09: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2009 — Glenton España/OAPI — Polo/Lauren (POLO SANTA MARIA)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/57

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2009 — Glenton España/OAPI — Polo/Lauren (POLO SANTA MARIA)
   (Cauza T-376/09)
   2009/C 282/107
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Glenton España, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Polo/Lauren Company L. P. (New York, Statele Unite)

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii;

               —

               modificarea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 iunie 2009 în cauza R 594/2008-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „POLO SANTA MARIA” pentru bunuri și servicii din clasele 18, 25, 36, 41 și 43

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă înregistrată în Benelux „reprezentarea unei siluete de jucător de polo” pentru bunuri din clasele 18 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate bunurile contestate.

      Decizia camerei de recurs: anulează parțial decizia contestată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 1 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care Camera de recurs a considerat eronat că exista un risc de confuzie între mărcile implicate.


title: Cauza C-248/12: Recurs introdus la 22 mai 2012 de Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 6 martie 2012 în cauza T-453/10, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development/Comisia Europeană

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/9

         Recurs introdus la 22 mai 2012 de Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 6 martie 2012 în cauza T-453/10, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development/Comisia Europeană
   (Cauza C-248/12)
   2012/C 200/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (reprezentanți: K.J. Brown, Departmental Solicitor's office, D. Wyatt QC, V. Wakefield, Barristers)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea ordonanței Tribunalului;

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare formulată de Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se poată pronunța asupra fondului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta cauză, precum și la plata celor din cadrul excepției de inadmisibilitate ridicată în primă instanță; și

               —

               amânarea pronunțării cu privire la plata cheltuielilor de judecată pentru rest.

      Motivele și principalele argumente

      Primul motiv, potrivit căruia Tribunalul nici nu a identificat, nici nu a aplicat un criteriu juridic adecvat, Hotărârile Piraiki-Patraiki și alții/Comisia și Dreyfus/Comisia nefiind decât două exemple ale unui principiu de drept mai larg, potrivit căruia un act al Uniunii trebuie să fie considerat că vizează direct persoanele a căror situație juridică este afectată atunci când consecințele actului în cauză „se impun fără echivoc”, atunci când orice altă posibilitate este „pur teoretică” sau atunci când este „evident” că puterea discriminatorie a unui terț nu s-ar putea exercita decât într-un sens determinat. Acest principiu trebuie aplicat la situația de fapt din fiecare litigiu.

      Al doilea motiv, potrivit căruia Tribunalul a comis o eroare de drept și a acționat cu încălcarea principiului securității juridice, încercând să limiteze domeniul de aplicare al Hotărârilor Piraiki-Patraiki și alții/Comisia și Dreyfus/Comisia (limitând în special domeniul de aplicare al primei hotărâri la situațiile în care actul Uniunii este adoptat ca răspuns la o cererea a unui stat membru și limitând domeniul de aplicare al celei de a doua la situațiile care se înscriu într-un „context factual foarte specific”).

      Al treilea motiv, potrivit căruia Tribunalul a comis o eroare de drept întrucât a făcut mai strict criteriul calității procesuale active în temeiul articolului 263 TFUE. Această concepție este contrară interpretării corecte a articolului 263 TFUE, astfel cum a fost modificat prin Tratatul de la Lisabona, având în special în vedere obiectivul acestuia și principiul protecției jurisdicționale efective.

      Al patrulea motiv, potrivit căruia, dacă Tribunalul ar fi respectat principiile de drept aplicabile prezentei cauze, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development ar fi fost considerat „vizat în mod direct”. Mai precis, situația constituțională a Regatului Unit este de așa natură încât administrația regională — în speță Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development — suportă în mod direct costul unui refuz de finanțare. Legătura de cauzalitate este directă și automată. Acordurile privind transferul de competență în cadrul Regatului Unit sunt bine stabilite (a se vedea Hotărârea din 16 iulie 2009, Horvath, C-428/07, Rep., p. I-6355) și orice argument potrivit căruia aplicarea lor nu se impune „fără echivoc” trebuie să fie respins.


title: Cauza C-505/16 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 iulie 2017 – Olga Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a lui Viktor Viktorovych Yanukovych/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Includerea numelui reclamantului — Adaptarea concluziilor — Memoriu depus în numele și pe seama reclamantului decedat)

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/8

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 6 iulie 2017 – Olga Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a lui Viktor Viktorovych Yanukovych/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-505/16 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Includerea numelui reclamantului - Adaptarea concluziilor - Memoriu depus în numele și pe seama reclamantului decedat))
   (2017/C 300/10)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Olga Stanislavivna Yanukovych, în calitate de moștenitoare a lui Viktor Viktorovych Yanukovych (reprezentant: T. Beazley QC)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Mahnič Bruni și M. J.-P. Hix, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Bartelt și J. Norris-Usher, ulterior E. Paasivirta și J. Norris-Usher, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Doamna Olga Stanislavivna Yanukovych suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de către Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza C-298/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 16 iunie 2010 — Land Berlin/Alexander Mai

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 16 iunie 2010 — Land Berlin/Alexander Mai
   (Cauza C-298/10)
   ()
   2010/C 260/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Land Berlin

      Pârât: Alexander Mai

      Întrebarea preliminară

   Un sistem de remunerare a angajaților din sectorul public potrivit căruia salariul de bază aferent grupelor individuale de lucrători se calculează în funcție de vârstă (astfel cum prevede articolul 27 din Bundes-Angestelltentarifvertrag [BAT] coroborat cu Contractul adițional nr. 35 anexă la BAT) încalcă principiul nediscriminării pe motive de vârstă [consacrat în prezent la articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], astfel cum este transpus prin Directiva 2000/78/CE (1), luând în considerare dreptul la negocieri colective de care beneficiază partenerii sociali, consfințit în dreptul primar (în prezent la articolul 28 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-288/13 P: Recurs introdus la 24 mai 2013 de AK împotriva Hotărârii din 13 martie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-91/10, AK/Comisia

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/11

         Recurs introdus la 24 mai 2013 de AK împotriva Hotărârii din 13 martie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-91/10, AK/Comisia
   (Cauza T-288/13 P)
   2013/C 233/19
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: AK (Esbo, Finlanda) (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să pronunțe:

                           —

                           anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 martie 2012 în cauza F-91/10, AK/Comisia Europeană;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata către recurentă:

                                       —

                                       a unei indemnizații pentru pierderea unei șanse de 95 % de a fi promovată la gradul A4 în cadrul exercițiului de promovare 2003, 2005 sau cel mai târziu 2007, în cuantum de 375 295 de euro, 204 996 de euro și, respectiv, 90 130 de euro, care include suma forfetară de 4 000 de euro plătită deja, pe lângă regularizarea drepturilor sale de pensie prin plata cotizațiilor corespunzătoare;

                                       —

                                       a sumei de 55 000 de euro, pe lângă cuantumul de 15 000 de euro plătit deja, pentru prejudiciul moral suferit ca urmare a menținerii situației sale administrative neregulate, în pofida, printre altele, a Hotărârilor Tribunalului din 20 aprilie 2005 și din 6 octombrie 2009 și a Hotărârii din 13 decembrie 2007 a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene, precum și a deciziei din 23 aprilie 2007 a AIPN de a admite reclamația depusă de recurentă la 4 septembrie 2006;

                           —

                           obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept întrucât TFP s-ar fi întemeiat pe rapoarte de evaluare a carierei (REC) pe care le-ar fi eliminat el însuși din dezbateri (în ceea ce privește punctele 55, 56, 73 și 87 din hotărârea atacată).

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept cu ocazia evaluării prejudiciului moral și pe o încălcare a principiului proporționalității, întrucât TFP a redus evaluarea prejudiciului moral la 15 000 de euro ținând seama numai de întârzierea deosebit de semnificativă în întocmirea diferitelor REC și a limitat întinderea prejudiciului moral la perioada în care recurenta se afla încă în activitate, fără a ține seama de alți parametri, precum starea de incertitudine și de neliniște a recurentei în ceea ce privește viitorul său profesional după perioada în care se afla încă în activitate (în ceea ce privește punctele 63 și 83 și următoarele din hotărârea atacată).

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept la momentul evaluării prejudiciului cauzat de pierderea unei șanse de a fi promovată și pe o încălcare a obligației de motivare întrucât TFP nu ar putea să concluzioneze numai pe baza punctelor de merit și a pragurilor de promovare că probabilitatea de promovare a recurentei era scăzută, pe de o parte, iar TFP ar fi evaluat prejudiciul pierderii unei șanse de a fi promovată la 4 000 de euro în mod forfetar fără a oferi nici cea mai mică explicație cu privire la raționamentul care l-a condus la acest rezultat, pe de altă parte (în ceea ce privește punctele 71-73 și 89 și următoarele din hotărârea atacată).


title: Cauza C-263/09 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 iulie 2011 — Edwin Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Elio Fiorucci [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 52 alineatul (2) litera (a) — Marcă comunitară verbală ELIO FIORUCCI — Cerere de declarare a nulității întemeiată pe un drept la nume potrivit dreptului național — Controlul exercitat de Curte cu privire la interpretarea și aplicarea dreptului național de către Tribunal — Competența Tribunalului de a modifica decizia camerei de recurs — Limite]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 iulie 2011 — Edwin Co. Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Elio Fiorucci
   (Cauza C-263/09 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 52 alineatul (2) litera (a) - Marcă comunitară verbală ELIO FIORUCCI - Cerere de declarare a nulității întemeiată pe un drept la nume potrivit dreptului național - Controlul exercitat de Curte cu privire la interpretarea și aplicarea dreptului național de către Tribunal - Competența Tribunalului de a modifica decizia camerei de recurs - Limite)
   2011/C 252/04
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Edwin Co. Ltd (reprezentanți: D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro și M. Balestriero, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto, L. Rampini și J. Crespo Carrillo, agenți), Elio Fiorucci (reprezentanți: A. Vanzetti și A. Colmano, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 14 mai 2009, Elio Fiorucci/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (T-165/06), prin care Tribunalul a anulat, în măsura în care conține o eroare de drept în interpretarea articolului 8 alineatul 3 din Codice della Proprietà Industriale, Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 aprilie 2006 (cauza R 238/2005-1) privind o procedură de nulitate și de decădere între domnul Elio Fiorucci și Edwin Co. Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Respinge cererea domnului Fiorucci privind modificarea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 14 mai 2009, Fiorucci/OAPI — Edwin (ELIO FIORUCCI) (T-165/06).

               3.

               Edwin Co. Ltd și Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și, în solidar, trei pătrimi din cheltuielile de judecată ale domnului Fiorucci.

               4.

               Domnul Fiorucci suportă o pătrime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-370/13: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre/Minister Skarbu Państwa (Trimitere preliminară — Articolul 18 TFUE — Cetățenia Uniunii — Nediscriminare — Despăgubiri pentru pierderea unor bunuri imobiliare abandonate în afara frontierei actuale a statului membru în cauză — Condiție privind cetățenia — Lipsa unei legături cu dreptul Uniunii — Necompetență vădită a Curții)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/28

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre/Minister Skarbu Państwa
   (Cauza C-370/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 18 TFUE - Cetățenia Uniunii - Nediscriminare - Despăgubiri pentru pierderea unor bunuri imobiliare abandonate în afara frontierei actuale a statului membru în cauză - Condiție privind cetățenia - Lipsa unei legături cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții))
   2014/C 315/43
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Henryk Teisseyre, Jan Teisseyre

      Pârât: Minister Skarbu Państwa

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia).

      (1)  JO C 291, 5.10.2013.


title: Cauza T-53/17: Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2017 – Austrian Power Grid/ACER

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/61

         Ordonanța Tribunalului din 30 iunie 2017 – Austrian Power Grid/ACER
   (Cauza T-53/17) (1)

   (2017/C 277/87)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 95, 27.3.2017.


title: Cauza F-55/09: Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Maxwell/Comisia

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/64

         Acțiune introdusă la 26 mai 2009 — Maxwell/Comisia
   (Cauza F-55/09)
   2009/C 180/120
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Allan Maxwell (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de reparare a prejudiciului suferit de reclamant în timpul concediului pentru interese personale solicitat pentru exercitarea funcției de „EU Senior Advisor” pe lângă Organizația pentru dezvoltare energetică coreeană (KEDO), prejudiciu produs prin nerestituirea cheltuielilor de cazare și de școlarizare

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN din 2 septembrie 2008 prin care se respinge cererea reclamantului de reparare a prejudiciului;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 132 900 euro cu titlu de restituire a cheltuielilor de cazare și de școlarizare efectuate de acesta în cadrul funcției de EU Senior Advisor pe lângă KEDO;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-200/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Avery Dennison/OAPI — Dennison Hesperia (AVERY DENNISON) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale AVERY DENNISON — Marca națională verbală anterioară DENNISON — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obiectul litigiului care s-a aflat pe rolul camerei de recurs” ]

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/17

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Avery Dennison/OAPI — Dennison Hesperia (AVERY DENNISON)
   (Cauza T-200/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale AVERY DENNISON - Marca națională verbală anterioară DENNISON - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obiectul litigiului care s-a aflat pe rolul camerei de recurs)
   2013/C 336/33
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Avery Dennison Corp. (Pasadena, California, Statele Unite) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez și A. Sanz Cerralbo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Dennison-Hesperia, SA (Torrejón de Ardoz, Spania) (reprezentant: L. Broschat García, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 februarie 2010 (cauza R 798/2009-2) privind o procedură de opoziție între Dennison-Hesperia, SA și Avery Dennison Corp.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Avery Dennison Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-440/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Stichting Administratiekantoor Portielje și Gosselin Group NV [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE — Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia — Stabilirea directă și indirectă a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurilor de depunere a ofertelor — Imputabilitatea comportamentului ilicit în sarcina entității care controlează părțile sociale — Noțiunea „întreprindere” — Prezumția exercitării efective a unei influențe decisive — Restrângere a concurenței în funcție de obiect — Orientări privind efectul asupra comerțului dintre statele membre — Orientări privind calcularea amenzilor (2006) — Circumstanțe atenuante]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Stichting Administratiekantoor Portielje și Gosselin Group NV
   (Cauza C-440/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE - Piața serviciilor de mutări internaționale din Belgia - Stabilirea directă și indirectă a prețurilor, împărțirea pieței și manipularea procedurilor de depunere a ofertelor - Imputabilitatea comportamentului ilicit în sarcina entității care controlează părțile sociale - Noțiunea „întreprindere” - Prezumția exercitării efective a unei influențe decisive - Restrângere a concurenței în funcție de obiect - Orientări privind efectul asupra comerțului dintre statele membre - Orientări privind calcularea amenzilor (2006) - Circumstanțe atenuante)
   2013/C 252/13
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, S. Noë și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Stichting Administratiekantoor Portielje (reprezentanți: D. Van hove, F. Wijckmans, S. De Keer și H. Burez, avocați), Gosselin Group NV

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 16 iunie 2011, Gosselin Group și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia (T-208/08 și T-209/08), prin care Tribunalul, în cauza T-208/08, a anulat Decizia C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale), în măsura în care se constată că Gosselin Group NV a participat la o încălcare a articolului 81 alineatul (1) CE în perioada cuprinsă între 30 octombrie 1993 și 14 noiembrie 1996, iar, în cauza T-209/08, a anulat Decizia C(2008) 926, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2009) 5810, în măsura în care privește Stichting Administratiekantoor Portielje

      Dispozitivul

               1.

               Anulează punctele 4 și 6 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 16 iunie 2011, Gosselin Group și Stichting Administratiekantoor Portielje/Comisia (T-208/08 și T-209/08).

               2.

               Respinge acțiunea formulată de Stichting Administratiekantoor Portielje în cauza T-209/08.

               3.

               Obligă Stichting Administratiekantoor Portielje la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în primă instanță în cauza T-209/08, cât și în recurs.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza T-386/08: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Trautwein/OAPI (Reprezentarea unui cal) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând un cal — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/33

         Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2010 — Trautwein/OAPI (Reprezentarea unui cal)
   (Cauza T-386/08) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare figurative reprezentând un cal - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 234/57
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Germania) (reprezentanți: C. Czychowski, A. Nordemann și A. Dustmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 iulie 2008 (Cauza R 1730/2007-1) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ reprezentând un cal ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


               28.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/32

         Acțiune introdusă la 16 august 2013 de Konkurrenten.no AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-19/13)
   2013/C 347/13
   La data de 16 august 2013, Konkurrenten.no AS, reprezentată de Jon Midthjell, avocat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvegia a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamanții cer Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 519/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 19 decembrie 2012 (AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene) și să oblige pârâtul și orice intervenient la plata cheltuielilor de judecată;

               2.

               să anuleze Decizia nr. 181/13/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 8 mai 2013 (Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS și Unibuss AS) și să oblige pârâtul și orice intervenient la plata cheltuielilor de judecată;

               3.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere (și orice intervenient) la plata cheltuielilor de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               solicitantul, Konkurrenten.no AS, este un operator privat pe piața autobuzelor expres care fac legătura între regiunea centrală și regiunea de sud a Norvegiei;

               —

               solicitantul a înaintat Autorității AELS de Supraveghere o plângere privind ajutorul de stat la 11 august 2006 și o a doua plângere privind ajutorul acordat AS Oslo Sporveier, la 8 septembrie 2011;

               —

               la 21 iunie 2010, Autoritatea AELS de Supraveghere a închis cazul privind prima plângere fără a iniția o procedură oficială de investigare. Această decizie a fost anulată de Curtea de Justiție a AELS la 22 august 2011 în cauza E-14/10 – Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere, [2011], Raportul Curții de Justiție a AELS, p. 266;

               —

               Decizia Autorității AELS de Supraveghere din 28 martie 2012 de inițiere a procedurii oficiale de investigare privind un posibil ajutor în favoarea AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în suplimentul SEE la acesta, la 5 iulie 2012;

               —

               printr-o decizie din 19 decembrie 2012, Autoritatea AELS de Supraveghere a închis procedura oficială de investigare privind un posibil ajutor în favoarea AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene. La 8 mai 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere a luat o decizie cu privire la posibilul ajutor în favoarea Kollektivtransportproduksjon AS Oslo Vognselskap AS și Unibuss AS. Niciuna dintre decizii nu a fost încă publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau în suplimentul SEE la acesta;

               —

               prin prezenta acțiune solicitantul dorește anularea ambelor decizii.

         Solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere:

               În ceea ce privește prima decizie (din 19 decembrie 2012):

                           —

                           a considerat, în mod ilegal, că o injecție de capital constituia, parțial, un ajutor existent și că aceasta nu constituia, parțial, un ajutor; a considerat că o compensație forfetară anuală constituia un ajutor existent; și

                           —

                           a încălcat articolul 61 din Acordul privind SEE în ceea ce privește utilizarea tranzacțiilor intra-grup în vederea obținerii de la an la an a unor situații fiscale negative.

               În ceea ce privește cea de a doua decizie (din 8 mai 2013):

                           —

                           și-a încălcat obligația de a deschide o procedură oficiale de investigare considerând, în mod ilegal, că operațiunea constituia un ajutor existent și că împrumuturile de lichiditate pe termen scurt și contractele atribuite fără asigurarea condițiilor concurențiale nu constituiau un ajutor; și

                           —

                           și-a încălcat obligația de a deschide o procedură oficiale de investigare privind garanțiile acordate fără perceperea unor prime și privind împrumuturile pe termen lung pentru infrastructuri publice acordate în favoarea AS Oslo Sporveier în condiții aplicabile municipalității însăși, considerând, în mod ilegal, că măsurile constituiau un ajutor existent.


title: Cauza C-180/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 16 aprilie 2012 — Stoilov i Ko EOOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 16 aprilie 2012 — Stoilov i Ko EOOD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Cauza C-180/12)
   2012/C 194/18
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Stoilov i Ko EOOD

      Pârât: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Întrebările preliminare

               1.

               Marfa — benzi de material nețesut sub formă de rulouri destinate confecționării de storuri de interior —, în scopul clasificării tarifare conform Nomenclaturii combinate 2009, care constituie anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, trebuie clasificată în funcție de caracteristicile mărfii ca „țesătură” sub codul NC 5407 61 30 sau în funcție de utilizarea sa unică — pentru storuri de interior — sub codul NC 6303 92 10, ținând seama de următoarele:

                           (a)

                           noțiunea „articole confecționate”, în sensul notei 7 din capitolul 63 („Alte articole textile confecționate; seturi; îmbrăcăminte purtată sau uzată și articole textile purtate sau uzate; zdrențe”) din secțiunea XI („Materiale textile și articole din aceste materiale”) din Nomenclatura combinată 2009, interpretată în coroborare cu [secțiunea A] punctul 2 litera (a) din Regulile generale ale Nomenclaturii cu privire la noțiunea „articol incomplet sau nefinit” și având în vedere cazul amintit la litera (c) din nota 7, caracteristicile articolului care face obiectul litigiului, precum și posibilitatea ca din acest articol să se confecționeze un produs finit unic;

                           (b)

                           aspectul dacă noțiunea „țesătură”, conform capitolului 54 subpoziția 5407 61 30 din Nomenclatura combinată, cuprinde și benzi de material, care, la fel ca produsul finit, care reprezintă scopul lor de utilizare unic — storuri de interior —, sunt prevăzute cu margini întărite pe lungime, având în vedere astfel enumerarea expresă a acestui produs la subpoziția 6303 92 10 din nomenclatură?

               2.

               Există vreun motiv rațional pentru prezumția că în persoana declarantului vamal, care are și calitatea de persoană plătitoare de taxe vamale ca urmare a importului de mărfuri, s-a născut și dreptul la încrederea legitimă în ceea ce privește clasificarea tarifară a mărfii și că, în conformitate cu articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, precum și ținând seama de principiul încrederii legitime, trebuie aplicată poziția tarifară a mărfii indicată în declarația vamală în cazul în care, potrivit situației de fapt din acțiunea principală, la momentul depunerii declarației vamale existau următoarele împrejurări:

                           (a)

                           în privința unei declarații vamale depuse anterior cu privire la aceleași mărfuri, care aveau aceeași poziție tarifară, autoritățile vamale nu au prelevat eșantioane conform procedurii de control al mărfii, inclusiv conform unui control privind clasificarea tarifară, reținute într-un proces-verbal, astfel încât s-a tras concluzia că marfa corespundea datelor din declarație;

                           (b)

                           nu a fost efectuat niciun control ulterior acordării liberului de vamă pentru alte cinci declarații vamale pentru aceleași mărfuri cu aceeași poziție tarifară care au fost depuse de asemenea anterior, mai exact înainte și după data întocmirii procesului-verbal privind controlul vamal în care s-a constatat că poziția tarifară este corectă?

               3.

               În ceea ce privește respectarea principiului autorității de lucru judecat, articolul 243 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92 trebuie interpretat în sensul că dreptul la acțiune există în privința actului menționat la articolul 232 alineatul (1) litera (a) din acest regulament numai în cazul în care acest act a fost adoptat în urma depășirii termenului de plată și prin respectivul act se stabilește concomitent și cuantumul taxelor la import, iar actul, în temeiul dreptului național al statului membru, constituie titlu executoriu pentru încasarea taxelor vamale?

               4.

               Articolul 41 alineatul (2) litera (a) și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care cererea de a administra probe relevate într-un raport de expertiză întocmit de un expert independent care a fost depus de plătitorul de taxe vamale după ce a fost înștiințat conform articolului 221 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/1992 nu a fost acceptată în mod expres de către autoritatea vamală și nu a fost explicată în expunerea de motive a deciziilor ulterioare, există o încălcare de neînlăturat a dreptului la o bună administrare și a dreptului la apărare în procedurile administrative care nu mai poate fi remediată în procedurile judiciare, întrucât în împrejurările din acțiunea principală persoana vizată avea numai în primă instanță posibilitatea de a face dovada obiecțiilor referitoare la clasificarea tarifară a mărfii prin adresarea de întrebări unui expert independent?


title: Cauza T-904/16: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – Labiri/CESE și Comitetul Regiunilor

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/33

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – Labiri/CESE și Comitetul Regiunilor
   (Cauza T-904/16)
   (2017/C 063/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vassiliki Labiri (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-N. Louis și N. De Montigny, avocați)

      Pârâți: Comitetul Economic și Social European, Comitetul Regiunilor Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   Să declare și să hotărască,

               —

               anularea Deciziei secretarului general al Comitetului Regiunilor din 11 mai 2016 de a o transfera pe reclamantă, în calitate de administrator la Direcția de traducere, în executarea tranzacției din cauza F-33/15;

               —

               constatarea că CESE este vinovat de comiterea unui abuz de putere și că și-a încălcat obligația de loialitate față de reclamantă prin aceea că a indus-o în eroare cu bună știință cu privire la domeniul de aplicare al acordului intervenit între părți la data de 4 februarie 2016;

               —

               obligarea CESE și a CoR la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE, în măsura în care decizia atacată ar fi fost adoptată prin încălcarea evidentă a soluționării amiabile intervenite în cauza F-33/15, Labiri/CESE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe un abuz de putere, în măsura în care reclamanta ar fi fost indusă în eroare în mod deliberat cu privire la domeniul de aplicare al acordului intervenit între părți și mai exact în ceea ce privește interpretarea termenilor acordului realizată de cele două comitete.


title: Cauza C-298/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 23 mai 2017 – France Télévisions SA/Playmédia, Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 23 mai 2017 – France Télévisions SA/Playmédia, Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)
   (Cauza C-298/17)
   (2017/C 256/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: France Télévisions SA

      Pârâte: Playmédia, Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)

      Întrebările preliminare

               1)

               O întreprindere care propune vizionarea de programe de televiziune în flux continuu și în direct pe internet trebuie considerată, numai din acest motiv, o întreprindere care administrează o rețea de comunicații electronice pentru difuzarea publică a emisiunilor de radio sau de televiziune în sensul articolului 31 alineatul (1) din Directiva 2002/22/CE din 7 martie 2002 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, un stat membru poate, fără a încălca directiva sau alte norme ale dreptului Uniunii Europene, să prevadă o obligație de difuzare a serviciilor de radio sau de televiziune care să fie impusă atât întreprinderilor care administrează rețele de comunicații electronice, cât și întreprinderilor care, fără a administra astfel de rețele, propun vizionarea de programe de televiziune în flux continuu și în direct pe internet?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, statele membre pot să se abțină de la condiționarea obligației de difuzare, în ceea ce privește distribuitorii de servicii care nu administrează rețele de comunicații electronice, de îndeplinirea tuturor condițiile prevăzute la articolul 31 alineatul (1) din Directiva 2002/22/CE din 7 martie 2002, deși aceste condiții se impun în temeiul directivei în ceea ce privește administratorii de rețele?

               4)

               Un stat membru care a instituit o obligație de difuzare a anumitor servicii de radio sau de televiziune pe anumite rețele poate să prevadă, fără a încălca directiva, obligația acestor servicii de a accepta să fie difuzate pe aceste rețele, inclusiv în cazul unei difuzări pe un site, atunci când serviciul în cauză difuzează el însuși propriile sale programe pe internet?

               5)

               Condiția prevăzută la articolul 31 alineatul (1) din Directiva 2002/22/CE, potrivit căreia un număr mare de utilizatori finali ai rețelelor care fac obiectul obligației de difuzare trebuie să folosească aceste rețele ca mijloace principale de recepție a emisiunilor de radio sau de televiziune, trebuie să fie apreciată, în ceea ce privește difuzarea pe internet, în raport cu toți utilizatorii care vizionează programe de televiziune în flux continuu și în direct pe rețeaua internet sau numai cu utilizatorii site-ului care face obiectul obligației de difuzare?

      (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).