title: Cauza C-506/15 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2015 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 15 iulie 2015 în cauza T-561/13, Spania/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/24

         Recurs introdus la 23 septembrie 2015 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 15 iulie 2015 în cauza T-561/13, Spania/Comisia
   (Cauza C-506/15 P)
   (2015/C 381/26)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: M. A. Sampol Pucurull, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               În orice caz, admiterea recursului şi anularea în parte a Hotărârii din 15 iulie 2015, Spania/Comisia (T-561/13, EU:T:2015:496);

               —

               Anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare 2013/433/UE a Comisiei din 13 august 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care se resping prin aceasta cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Spaniei în cadrul asistenţei în temeiul ICHN pentru Programul de dezvoltare rurală 207-2013 în Galicia în cuantum de 7 57  968,97 euro care corespunde rubricii handicapuri naturale (măsurile 211 şi 212);

               —

               obligarea, în orice caz a pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: întemeiat pe săvârşirea de către Tribunal a unei erori de drept prin faptul că nu a invocat din oficiu încălcarea unor norme fundamentale de procedură în măsura în care Comisia Europeană a adoptat decizia în litigiu cu depăşirea unui termen rezonabil.

      Al doilea motiv:întemeiat pe săvârşirea unei erori de drept de către Tribunal prin încălcarea articolelor 10 şi 14 din Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 (1) al Comisiei din 7 decembrie 2006 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a eco-condiționalității în ceea ce privește măsurile de sprijin pentru dezvoltarea rurală, pe de o parte, şi prin încălcarea articolului 35 din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 (2) al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori, pe de altă parte, în măsura în care Tribunalul a statuat că aceste dispoziţii obligau autorităţile spaniole să efectueze o numărare a animalelor la momentul controalelor la faţa locului.

      (1)  JO L 368, p. 74, Ediţie specială, 03/vol. 80, p. 192.

      (2)  JO L 141, p. 18, Ediţie specială, 03/vol. 56, p. 210.


title: Cauza T-603/15: Ordonanța Tribunalului din 27 martie 2017 – Frank/Comisia („Acțiune în anulare — Program-cadru pentru cercetare și inovare Orizont 2020 — Cerere de propuneri și activități conexe în temeiul Programului de lucru al CER 2015 — Decizie a ERCEA prin care se declară neeligibilă propunerea prezentată de reclamantă — Decizie implicită a Comisiei de respingere a acțiunii administrative referitoare la decizia ERCEA — Desemnare eronată a pârâtului — Inadmisibilitate”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/19

         Ordonanța Tribunalului din 27 martie 2017 – Frank/Comisia
   (Cauza T-603/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Program-cadru pentru cercetare și inovare Orizont 2020 - Cerere de propuneri și activități conexe în temeiul Programului de lucru al CER 2015 - Decizie a ERCEA prin care se declară neeligibilă propunerea prezentată de reclamantă - Decizie implicită a Comisiei de respingere a acțiunii administrative referitoare la decizia ERCEA - Desemnare eronată a pârâtului - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 178/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Regine Frank (Bonn, Germania) (reprezentanți: inițial W. Trautner, ulterior E. Niitväli, M. Reysen, apoi E. Niitväli, M. Reysen și S. Wachs, și la final S. Conrad, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și B. Conte, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Agenției Executive a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) din 5 iunie 2015, privind, în cadrul programului „ERC starting grant”, propunerea nr. 680151 a reclamantei care nu a făcut obiectul unei evaluări pozitive în prima etapă și nu a fost admisă pentru examinarea în a doua etapă și a deciziei implicite a Comisiei de respingere a acțiunii administrative introduse de reclamantă, în temeiul articolului 22 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (JO 2003, L 11, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 256)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Doamna Regine Frank și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza C-376/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 22 iunie 2017 – The Minister for Justice and Equality Ireland și the Attorney General/Arkadiusz Piotr Lipinski

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 22 iunie 2017 – The Minister for Justice and Equality Ireland și the Attorney General/Arkadiusz Piotr Lipinski
   (Cauza C-376/17)
   (2017/C 283/35)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: The Minister for Justice and Equality Ireland și the Attorney General

      Pârât: Arkadiusz Piotr Lipinski

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care o persoană a fost declarată vinovată și a fost condamnată de o instanță competentă dintr-un stat membru, iar condamnarea pronunțată în primă instanță a fost reformată în apel, executarea acestei condamnări (astfel cum a fost reformată în apel) fiind ulterior suspendată, iar apoi reactivată prin revocarea suspendării, termenul „proces” care figurează la articolul 4a din decizia-cadru (1) trebuie interpretat în sensul că desemnează:

                           a)

                           doar procedura care conduce la declarația de vinovăție și la pronunțarea condamnării în primă instanță (denumită în continuare „condamnarea în primă instanță”) sau

                           b)

                           procedura astfel cum este descrisă la litera (a) și/sau una sau mai multe dintre următoarele proceduri:

                                       i)

                                       procedura de apel ulterioară celei menționate la litera (a), care conduce la reformarea condamnării în primă instanță (denumită în continuare „condamnarea astfel cum a fost reformată”);

                                       ii)

                                       procedura care conduce la suspendarea executării condamnării astfel cum a fost reformată (sau a unei părți a acesteia);

                                       iii)

                                       procedura care conduce la revocarea suspendării condamnării astfel cum a fost reformată (sau a unei părți a acesteia)?

               2)

               În ipoteza în care termenul „proces” trebuie interpretat în sensul că desemnează sau include orice procedură de apel care conduce la condamnarea astfel cum a fost reformată, nemenționarea faptului că persoana a cărei predare este solicitată a fost informată cu privire la judecarea apelului în cauză și a fost reprezentată de un avocat în cadrul acestuia atrage nulitatea mandatului european de arestare în pofida faptului că, pe baza informațiilor suplimentare furnizate în cadrul procedurii din statul solicitat, este cert că persoana în cauză a fost efectiv informată cu privire la judecarea apelului și a fost reprezentată de un avocat în cadrul acestuia?

      (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre.


title: Cauza T-532/17: Acțiune introdusă la 11 august 2017 – Coral Venture/SRB

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/22

         Acțiune introdusă la 11 august 2017 – Coral Venture/SRB
   (Cauza T-532/17)
   (2017/C 357/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Coral Venture, S.L. (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Niño Camazón, avocat)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să considere formulată acțiunea în anulare împotriva Deciziei Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 (SRB/EES/2017/08), prin care se declară rezoluția entității Banco Popular și prin care se aprobă schema de rezoluție care trebuie aplicată acestei entități și, după finalizarea actelor de procedură pertinente, să îi admită în întregime pretențiile.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție și T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza C-210/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 9 mai 2011 — État belge/Medicom sprl

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 9 mai 2011 — État belge/Medicom sprl
   (Cauza C-210/11)
   2011/C 211/28
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: État belge

      Pârâtă: Medicom sprl

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (2) primul paragraf litera (a) și articolul 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) trebuie interpretate în sensul că se opun să fie considerată ca o prestare de servicii scutită, cu titlu de leasing sau de închiriere a unui bun imobil în sensul articolului 13 secțiunea B litera (b) menționat, utilizarea, în folosul propriu al geranților, al administratorilor sau al asociaților și al familiei acestora, de către o societate supusă la plata taxei și care dispune de personalitate juridică, total sau parțial, a unui imobil care face parte din patrimoniul acestei societăți și care este astfel destinat în totalitate activității sale economice, în cazul în care nu este prevăzută nicio chirie care poate fi plătită în bani în schimbul acestei utilizări, dar în care aceasta se analizează ca un avantaj în natură impozitat ca atare în cadrul impozitului pe venit la care sunt supuși geranții, această utilizare fiind astfel considerată din punct de vedere fiscal ca o contraprestație a unei fracțiuni a prestării activității efectuate de geranți, administratori sau asociați?

               2.

               Aceste dispoziții trebuie interpretate în sensul că scutirea menționată se aplică în ipoteza menționată atunci când societatea nu dovedește existența unei legături necesare între exploatarea întreprinderii și punerea totală sau parțială a imobilului la dispoziția geranților, administratorilor sau asociaților și, în această situație, existența unei legături indirecte este suficientă?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-320/09: Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2015 – Planet/Comisia [„Protecția intereselor financiare ale Uniunii — Sistem de avertizare rapidă (SAR) care permite identificarea nivelului de risc asociat candidaților sau ofertanților cărora li se atribuie contracte de achiziții — Investigație efectuată de OLAF cu privire la executarea unui contract de achiziții publice având ca obiect un proiect de modernizare instituțională în Siria — Decizii de activare a avertismentelor W1a și W1b — Temei juridic — Drepturi fundamentale — Obligația de motivare”]

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/8

         Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2015 – Planet/Comisia
   (Cauza T-320/09) (1)

   ([„Protecția intereselor financiare ale Uniunii - Sistem de avertizare rapidă (SAR) care permite identificarea nivelului de risc asociat candidaților sau ofertanților cărora li se atribuie contracte de achiziții - Investigație efectuată de OLAF cu privire la executarea unui contract de achiziții publice având ca obiect un proiect de modernizare instituțională în Siria - Decizii de activare a avertismentelor W1a și W1b - Temei juridic - Drepturi fundamentale - Obligația de motivare”])
   (2015/C 190/08)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și F. Dintilhac, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) prin care s-a solicitat înregistrarea reclamantei în sistemul de avertizare rapidă (SAR), precum și a celor ale Comisiei referitoare la activarea avertismentelor W1a, iar ulterior W1b.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) prin care s-a solicitat înregistrarea Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion în sistemul de avertizare rapidă (SAR), precum și pe cele ale Comisiei Europene referitoare la activarea avertismentelor W1a și W1b care o privesc pe aceasta.

               2)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza T-598/11: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2013 — MPDV Mikrolab/OAPI (Lean Performance Index) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Lean Performance Index — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b)și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/73

         Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2013 — MPDV Mikrolab/OAPI (Lean Performance Index)
   (Cauza T-598/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Lean Performance Index - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b)și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/162
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabo (Mosbach, Germania) (reprezentant: W. Göpfert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G.Marten și R. Pethke, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 septembrie 2011 (cauza R 131/2011-1), privind cererea de înregistrare a mărcii verbale Lean Performance Index ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă MPDV Mikrolab GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-302/12: Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2014 – Torrefacção Camelo/OAPI – Lorenzo Pato Hermanos (Ornementation pour emballages)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/59

         Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2014 – Torrefacção Camelo/OAPI – Lorenzo Pato Hermanos (Ornementation pour emballages)
   (Cauza T-302/12) (1)

   2014/C 292/74
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 273, 8.9.2012.


title: Cauza T-115/12: Hotărârea Tribunalului din 30 mai 2013 — Buzil-Werk Wagner/OAPI — Roca Sanitario (Roca) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Roca — Marca națională figurativă anterioară ROCA și marca internațională figurativă anterioară Roca — Motiv relativ de refuz — Similitudinea produselor — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/75

         Hotărârea Tribunalului din 30 mai 2013 — Buzil-Werk Wagner/OAPI — Roca Sanitario (Roca)
   (Cauza T-115/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Roca - Marca națională figurativă anterioară ROCA și marca internațională figurativă anterioară Roca - Motiv relativ de refuz - Similitudinea produselor - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/168
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG (Memmingen, Germania) (reprezentant: D. Waldhauser, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider și M. Lenz, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2012 (cauza R 1907/2010-4) privind o procedură de opoziție între Roca Sanitario, SA și Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Buzil-Werk Wagner GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza T-695/16 P: Hotărârea Tribunalului din 18 iulie 2017 – Comisia/RN [„Recurs — Funcție publică — Funcționari — Soț supraviețuitor — Pensii — Pensie de urmaș — Articolul 20 din anexa VIII la statut — Condiții de eligibilitate — Eroare de drept”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/46

         Hotărârea Tribunalului din 18 iulie 2017 – Comisia/RN
   (Cauza T-695/16 P) (1)

   ([„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Soț supraviețuitor - Pensii - Pensie de urmaș - Articolul 20 din anexa VIII la statut - Condiții de eligibilitate - Eroare de drept”])
   (2017/C 283/71)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A.-C. Simon, F. Simonetti și G. Gattinara, agenți)

      Celelalte părți din procedură: RN (reprezentant: F. Moyse, avocat) și Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și E. Taneva, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene (Camera a treia) din 20 iulie 2016, RN/Comisia (F-104/15, EU:F:2016:163), prin care s-a solicitat anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene (Camera a treia) din 20 iulie 2016, RN/Comisia (F-104/15).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare la o cameră a Tribunalului, alta decât cea care s-a pronunțat asupra prezentului recurs.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza T-486/11: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2011 — Telekomunikacja Polska/Comisia

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/27

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2011 — Telekomunikacja Polska/Comisia
   (Cauza T-486/11)
   2011/C 340/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Telekomunikacja Polska SA (Varșovia, Republica Polonă) (reprezentanți: M. Modzelewska de Raad, P. Paśnik, S. Hautbourg, avocați, C. Vajda, QC și A. Howard, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în întregime a Deciziei C(2011) 4378 final a Comisiei din 22 iunie 2011; cu titlu subsidiar

               —

               anularea în întregime a articolul 2 din decizia atacată; sau cu titlu subsidiar

               —

               reducerea în mod corespunzător a amenzii prevăzut în decizie; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe

                           —

                           o eroare de drept și de raționament, întrucât Comisia nu a demonstrat niciun interes legitim pentru a iniția o investigare și pentru a adopta o decizie de constatare a unei încălcări în raport cu comportamentul istoric;

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se invocă faptul că

                           —

                           articolul 2 din decizia atacată contravine articolului 6 din Convenția europeană a drepturilor omului (numită în continuare „CEDO”) și/sau articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (numită în continuare „Carta”), întrucât o acuzație în materie penală este stabilită de un organ administrativ, și anume Comisia, iar nu de o instanță independentă care să îndeplinească garanțiile prevăzute la articolul 6;

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se invocă faptul că

                           —

                           articolul 2 este nul, întrucât Comisia nu a respectat dreptul la apărare al reclamantei în cursul procedurii administrative, prin faptul că nu și-a precizat poziția cu privire la circumstanțele agravante și atenuante în vederea calculării amenzii;

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv se solicită:

                           —

                           reducerea nivelului amenzii pentru motivul că Comisia a săvârșit o eroare în aprecierea gravității încălcării și că a încălcat principiul proporționalității atunci când a stabilit nivelul de bază al amenzii:

                                       (a)

                                       neluarea în considerare a faptului că încălcarea a implicat diferite practici având durate și intensități diferite;

                                       (b)

                                       erori de apreciere în constatarea faptului că încălcarea a avut un impact negativ real asupra concurenței și consumatorilor de pe piața relevantă.

               5.

               Prin intermediul celui de al cincilea motiv se solicită:

                           —

                           o reducere a nivelului amenzii pentru motivul că Comisia nu a luat în considerare în mod corespunzător și echitabil circumstanțele atenuante:

                                       (a)

                                       Comisia nu a recunoscut măsurile compensatorii adoptate de reclamantă sub forma unor investiții substanțiale pentru a îmbunătăți infrastructurile în bandă largă în Polonia în beneficiul concurenților și al consumatorilor;

                                       (b)

                                       Comisia nu a recunoscut încetarea voluntară a încălcării;

                                       (c)

                                       Comisia nu a recunoscut oferta de angajamente propusă de reclamantă.


title: Cauza T-378/02: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — Technische Glaswerke Ilmenau/Comisie

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — Technische Glaswerke Ilmenau/Comisie
   (Cauza T-378/02) (1)

   (2007/C 183/79)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 8.3.2003.


title: Cauza F-79/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 septembrie 2010 — AE/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Asigurare de accidente și de boli profesionale — Articolul 73 din statut — Refuz de recunoaștere a originii profesionale a unei boli — Hipersensibilitate la câmpurile electromagnetice)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 septembrie 2010 — AE/Comisia
   (Cauza F-79/09)
   (Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Asigurare de accidente și de boli profesionale - Articolul 73 din statut - Refuz de recunoaștere a originii profesionale a unei boli - Hipersensibilitate la câmpurile electromagnetice)
   2010/C 317/84
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AE (Muchamiel, Spania) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall și D. Martin, agenți, ulterior J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul cauzei

   Cerere de anulare, pe de o parte, a deciziei AIPN din 15 decembrie 2008, primită la 16 ianuarie 2009, de respingere a cererii reclamantului de recunoaștere drept boală profesională, în sensul articolului 73 din Statutul funcționarilor, a afecțiunii de care suferă și, pe de altă parte, în măsura în care este necesar, cerere de anulare a deciziei din 11 iunie 2009 de respingere a reclamației reclamantului.
   Cerere de daune interese în valoare de 12 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral suferit.

      Dispozitivul hotărârii

               1.

               Obligă Comisia Europeană la plata către AE a sumei de 2 000 de euro.

               2.

               Respinge restul capetelor de cerere.

               3.

               Comisia Europeană suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, un sfert din cheltuielile de judecată ale reclamantului.

               4.

               Reclamantul suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-423/07: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2011 — Ryanair/Comisia ( „Ajutoare de stat — Concurență — Abuz de poziție dominantă — Sectorul aerian — Utilizarea exclusivă a terminalului 2 al Aeroportului din München — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Luare de poziție a Comisiei — Nepronunțare asupra fondului — Obligația de a acționa — Inexistență” )

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/12

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2011 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-423/07) (1)

   (Ajutoare de stat - Concurență - Abuz de poziție dominantă - Sectorul aerian - Utilizarea exclusivă a terminalului 2 al Aeroportului din München - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Luare de poziție a Comisiei - Nepronunțare asupra fondului - Obligația de a acționa - Inexistență)
   2011/C 194/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentant: E. Vahida, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, S. Noë și E. Righini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de constatare a abținerii de a acționa a Comisiei întrucât aceasta s-a abținut în mod ilegal să își precizeze poziția cu privire la plângerea reclamantei referitoare, pe de o parte, la un pretins ajutor acordat de Republica Federală Germania societății Lufthansa și partenerilor săi din Star Alliance, sub forma utilizării exclusive a terminalului 2 al Aeroportului din München (Germania), și, pe de altă parte, la un pretins abuz de poziție dominantă din partea Aeroportului din München

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la cererea referitoare la abținerea de a acționa formulată de Ryanair Ltd în privința pretinsului ajutor de stat în favoarea Lufthansa.

               2.

               Respinge cererea referitoare la abținerea de a acționa prezentată de Ryanair cu privire la pretinsul ajutor de stat în favoarea partenerilor Lufthansa din Star Alliance.

               3.

               Respinge cererea referitoare la abținerea de a acționa prezentată de Ryanair cu privire la pretinsul abuz de poziție dominantă.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Ryanair.

               5.

               Ryanair suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008.


title: Cauza T-569/10: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2010 — Bimbo/OAPI — Panrico (BIMBO DOUGHNUTS)

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/15

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2010 — Bimbo/OAPI — Panrico (BIMBO DOUGHNUTS)
   (Cauza T-569/10)
   2011/C 46/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bimbo, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Panrico, SL (Barcelona, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 octombrie 2010 în cauza R 838/2009-4 și acordarea înregistrării mărcii comunitare care face obiectul cererii nr. 5096847;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 octombrie 2010 în cauza R 838/2009-4;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „BIMBO DOUGHNUTS” pentru produse din clasa 30 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5096847

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „DONUT” înregistrată în Spania cu nr. 399563 pentru produse din clasa 30; marca figurativă „donuts” înregistrată în Spania cu nr. 643273 pentru produse din clasa 30; marca verbală „DOGHNUTS” înregistrată în Spania cu nr. 1288926 pentru produse din clasa 30; marca figurativă „donuts” înregistrată în Spania cu nr. 2518530 pentru produse din clasa 30; marca verbală „DONUTS” înregistrată în Portugalia cu nr. 316988 pentru produse din clasa 30; marca verbală „DONUT” ce face obiectul unei înregistrări internaționale cu nr. 355753 pentru produse din clasa 30; marca figurativă „donuts” ce face obiectul unei înregistrări internaționale cu nr. 814272 pentru produse din clasa 30

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: reclamantul consideră că decizia atacată încalcă articolele 75 și 76 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs nu a ținut cont de faptele invocate și de probele depuse de părți în termenul acordat și, de asemenea, decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat întrucât camera de recurs a săvârșit o eroare de apreciere cu privire la riscul de confuzie


title: Cauza C-170/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Peter Pinckney/KDG médiatech AG [Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competență judiciară — Materie delictuală sau cvasidelictuală — Drepturi patrimoniale ale unui autor — Suport material care reproduce o operă protejată — Publicare online — Stabilirea locului materializării prejudiciului]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/27

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Peter Pinckney/KDG médiatech AG
   (Cauza C-170/12) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competență judiciară - Materie delictuală sau cvasidelictuală - Drepturi patrimoniale ale unui autor - Suport material care reproduce o operă protejată - Publicare online - Stabilirea locului materializării prejudiciului)
   2013/C 344/45
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Peter Pinckney

      Pârâtă: KDG médiatech AG

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour de cassation — Interpretarea articolului 5 punctul 3 din Regulamentul nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12 p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competența instanței naționale în materie delictuală și cvasidelictuală — Criterii pentru a stabili „locul unde s a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă” — Atingere adusă drepturilor patrimoniale ale unui autor cauzată prin publicarea online a unui conținut dematerializat sau a unui suport material care reproduce acest conținut — Conținut destinat publicului

      Dispozitivul

   Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care se invocă încălcarea drepturilor patrimoniale de autor garantate de statul membru al instanței sesizate, aceasta este competentă să judece o acțiune în răspundere formulată de autorul unei opere împotriva unei societăți care are sediul în alt stat membru și care a reprodus în acel stat respectiva operă pe un suport material care este apoi vândut de societăți cu sediul într un al treilea stat membru prin intermediul unui site internet care este accesibil și în raza teritorială a instanței sesizate. Această instanță este competentă să se pronunțe numai cu privire la prejudiciul cauzat pe teritoriul statului membru de care aparține.

      (1)  JO C 174, 16.6.2012.


title: Cauza T-12/12: Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2012 — Laboratoires CTRS/Comisia

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/15

         Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2012 — Laboratoires CTRS/Comisia
   (Cauza T-12/12)
   2012/C 58/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley, Solicitor și M. Barnden, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să hotărască, în conformitate cu articolul 265 TFUE, că pârâta s-a abținut în mod nelegal de a acționa, cu încălcarea articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (1);

               —

               în subsidiar, anularea deciziei pârâtei din 5 decembrie 2011 prin care se refuză acordarea unei autorizații de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, referitor la acțiunea în constatarea abținerii de a acționa formulată în temeiul articolului 265 TFUE, întemeiat pe faptul că refuzul de a adopta o decizie finală cu privire la cererea de autorizare a Orphacol este contrar cerințelor articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 care impun adoptarea într-un termen prevăzut a unei decizii definitive, în conformitate cu rezultatul procedurii de comitologie.

               2.

               Al doilea motiv, referitor la acțiunea în anulare formulată în subsidiar în temeiul articolului 263 TFUE, întemeiat pe faptul că, prin adoptarea unei decizii care fusese respinsă de comitetul permanent și de comitetul de apel în cadrul procedurii de comitologie, pârâta încalcă Regulamentul (UE) nr. 182/2011 (2) și Regulamentul (CE) nr. 726/2004.

               3.

               Al treilea motiv, referitor la acțiunea în anulare formulată în subsidiar în temeiul articolului 263 TFUE, întemeiat pe faptul că, în orice caz, decizia este afectată de erori de drept fundamentale în ceea ce privește interpretarea Directivei 2001/83/CE (cu modificările ulterioare) (3) și nu este motivată, cu încălcarea articolului 296 TFUE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, p. 13).

      (3)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza T-139/12: Acțiune introdusă la 28 martie 2012 — Wehmeyer/OAPI — Cluett, Peabody (Fairfield)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/25

         Acțiune introdusă la 28 martie 2012 — Wehmeyer/OAPI — Cluett, Peabody (Fairfield)
   (Cauza T-139/12)
   2012/C 165/44
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wehmeyer GmbH & Co. KG (Aachen, Germania) (reprezentant: C. Weil, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cluett, Peabody & Co. Inc. (New York, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din19 ianuarie 2012 pronunțate în cauza R 2509/2010-1;

               —

               respingerea opoziției introduse de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare „Fairfield” și

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Fairfield” pentru produse din clasele 3, 14, 18 și 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6294342.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă comunitară „FAIRFIELD BY ARROW” înregistrată sub nr. 3079481 pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a constatat în mod eronat existența unui risc de confuzie între cele două mărci.


title: Cauza T-324/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — F/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Indemnizație de expatriere — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor — Noțiunea de organizație internațională — Reședința obișnuită și activitatea profesională principală — Refuz retroactiv de acordare a indemnizației de expatriere — Restituirea plăților nedatorate )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/20

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — F/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-324/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Indemnizație de expatriere - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor - Noțiunea de organizație internațională - Reședința obișnuită și activitatea profesională principală - Refuz retroactiv de acordare a indemnizației de expatriere - Restituirea plăților nedatorate’)
   (2007/C 155/38)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: F (Rhode-Saint-Genèse, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: H. Krämer, agent)
   Obiectul
   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziilor Comisiei prin care nu i se acordă reclamantului, cu efect retroactiv, indemnizația de expatriere și prin care se stabilește metoda de recuperare a sumelor primite în mod necuvenit în acest temei și, pe de altă parte, cerere de rambursare a tuturor sumelor care au fost sau vor fi reținute din salariul reclamantului începând cu luna februarie 2004, la care se aplică dobânzi, precum și o cerere de despăgubiri pentru repararea prejudiciului material și moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă fiecare parte să își suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza C-479/07: Acțiune introdusă la 26 octombrie 2007 — Republica Franceză/Consiliul Uniunii Europene

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/32

         Acțiune introdusă la 26 octombrie 2007 — Republica Franceză/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-479/07)
   (2007/C 297/52)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A.-L. During, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino și M.-M. Joséphidès, agenți)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 809/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 894/97, (CE) nr. 812/2004 și (CE) nr. 2187/2005 în ceea ce privește setcile în derivă (1);

               —

               obligarea Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, introdusă la grefa Tribunalului de Primă Instanță la 10 octombrie 2007 (primită prin fax la 5 octombrie 2007) și trimisă Curții în temeiul articolelor 51 și 54 al doilea paragraf din Statutul Curții, prin ordonanța Tribunalului (Camera a opta) din 26 octombrie 2007, reclamanta contestă definiția „setcii în derivă” reținută de Consiliu în Regulamentul nr. 809/2007 în măsura în care acesta din urmă ar include printre setcile în derivă plase de pescuit stabilizate precum thonaille. Aplicând acestor plase de pescuit interdicția setcilor în derivă prevăzută de Regulamentele nr. 894/2007, nr. 812/2004 și nr. 2187/2005, prezentul regulament ar încălca atât obligația de motivare cât și principiile proporționalității și nediscriminării.
   Prin primul motiv, reclamanta arată astfel că, prin omiterea menționării în regulamentul atacat, pe de o parte, a motivelor care l-au condus să includă plasele de pescuit stabilizate printre setcile în derivă și să extindă așadar domeniul material al restricțiilor aplicabile acestui tip de plase de pescuit și, pe de altă parte, a avizelor științifice și tehnice pe care s-a întemeiat în vederea adoptării acestei măsuri, Consiliul nu și-a îndeplinit obligația de motivare.
   Prin al doilea motiv, reclamanta denunță caracterul vădit inadecvat al interdicției plaselor stabilizate, precum thonaille, atât în ceea ce privește obiectivul urmărit de regulamentele citate anterior de limitare a extinderii necontrolate a activităților de pescuit realizate cu ajutorul setcilor în derivă, cât și în ceea ce privește obiectivul de limitare a capturilor secundare. Realizat la scară foarte redusă de un număr limitat de nave de mici dimensiuni, pescuitul cu thonaille ar fi de fapt o activitate de natură artizanală practicată pe o mică parte a litoralului mediteranean, care nu ar prezenta niciun risc de extindere necontrolată. În plus, ar fi fost efectuate adaptări tehnice ale thonaille în scopul reducerii la maxim a riscului capturilor secundare și în special a capturilor de specii protejate.
   Prin al treilea motiv, reclamanta invocă în fine o încălcare a principiului nediscriminării, dat fiind că regulamentul atacat ar acorda un tratament identic thonaille și plaselor în derivă, deși situația celor două categorii de plase de pescuit ar fi diferită, atât în ceea ce privește caracteristicile tehnice specifice ale thonaille, cât și în ceea ce privește numărul mic de nave în cauză și nivelul redus al activităților de pescuit practicate.

      (1)  JO L 182, p. 1.


title: Cauza C-322/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 7 iunie 2016 – Global Starnet Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 7 iunie 2016 – Global Starnet Ltd/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato
   (Cauza C-322/16)
   (2016/C 343/37)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Global Starnet Ltd

      Intimați: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma Monopoli di Stato

      Întrebările preliminare

               1)

               Cu titlu principal: Articolul 267 al treilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că nu subzistă obligația necondiționată a instanței de ultim grad de a formula o trimitere preliminară în legătură cu o problemă de interpretare a dreptului Uniunii în cazul în care, în cadrul aceleiași proceduri judiciare, Corte costituzionale [Curtea Constituțională] a evaluat constituționalitatea reglementării naționale utilizând, în esență, aceleași criterii normative a căror interpretare este solicitată Curții de Justiție, deși sunt diferite din punct de vedere formal, întrucât sunt conținute în norme ale Constituției, iar nu în norme ale tratatelor europene?

               2)

               Cu titlu subsidiar în raport cu prima întrebare, pentru cazul în care Curtea soluționează problema privind interpretarea articolului 267 al treilea paragraf [TFUE] în sensul că este obligatorie trimiterea preliminară: Dispozițiile și principiile prevăzute la articolul 26 (Piața internă), la articolul 49 (Dreptul de stabilire), la articolul 56 (Libera prestare a serviciilor) și la articolul 63 (Libera circulație a capitalurilor) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 16 (Libertatea de a desfășura o activitate comercială) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și principiul general al încrederii legitime (care „se înscrie printre principiile fundamentale ale Uniunii”, după cum a afirmat Curtea de Justiție în Hotărârea din 14 martie 2013, Agrargenossenschaft Neuzelle, C 545/11, EU:C:2013:169) se opun adoptării și aplicării unei reglementări naționale [articolul 1 alineatul 78 litera b) punctele 4, 8, 9, 17, 23 și 25 din Legea nr. 220/2010] care prevede, inclusiv în sarcina entităților care au deja calitatea de concesionare în domeniul gestionării telematice a jocurilor legale, cerințe și obligații noi prin intermediul unui act adițional la convenția deja existentă (și fără niciun termen pentru adaptarea treptată)?


title: Cauza C-130/10: Acțiune introdusă la 11 martie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/26

         Acțiune introdusă la 11 martie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-130/10)
   2010/C 134/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: E. Perillo, K. Bradley, A. Auersperger Matić, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 1286/2009 al Consiliului (1) din 22 decembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 (2) de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii;

               —

               menținerea efectelor Regulamentului (UE) nr. 1286/2009 până la înlocuirea sa;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Parlamentul European consideră că Regulamentul (UE) nr. 1286/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al Qaida și cu talibanii nu este valid pentru următoarele motive:

               —

               având în vedere scopul și conținutul său, temeiul legal corect al regulamentului îl constituie articolul 75 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene;

               —

               în subsidiar, condițiile pentru aplicarea articolului 215 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene nu au fost îndeplinite, întrucât nicio propunere nu a fost prezentată în mod valabil, iar Consiliul nu a adoptat în prealabil o decizie în conformitate cu capitolul 2 din titlul V din Tratatul privind Uniunea Europeană.

         Dacă se va anula de către Curte regulamentul atacat, Parlamentul propune însă exercitarea de către Curte a puterii sale de apreciere, conform articolului 264 alineatul (2) TFUE, până la înlocuirea sa.

      (1)  JO L 346, p.42.

      (2)  JO L 139, p.9, Ediție specială, 18/vol. 01, p. 189.


title: Cauza F-46/15: Acțiune introdusă la 20 martie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/34

         Acțiune introdusă la 20 martie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-46/15)
   (2015/C 190/40)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, N. de Montigny și D. Verbeke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Biroului lichidator din Bruxelles de refuzare a recunoașterii drept boală gravă a unei boli de care suferă reclamantul

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei șefului Biroului lichidator din Bruxelles din 27 mai 2014 de respingere a cererii de recunoaștere a bolii de care suferă reclamantul drept boală gravă și a cererii acestuia de suportare în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale legate de aceasta;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-186/15: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2015 – CSTP Azienda della Mobilità/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/29

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2015 – CSTP Azienda della Mobilità/Comisia
   (Cauza T-186/15)
   (2015/C 190/32)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Salerno, Italia) (reprezentanți: G. Capo și L. Visone, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 19 ianuarie 2015 privind ajutorul de stat Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Italia, notificată reclamantei la 19 februarie 2015;

               —

               în conformitate cu articolele 263 TFUE și 264 TFUE, declararea faptului că Decizia Comisiei Europene din 19 ianuarie 2015, în procedura de ajutor de stat Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (pentru suma de 4 9 51  838 de euro), este în întregime nulă și neavenită în măsura în care reține că sumele recunoscute cu titlu de compensație pentru obligațiile de serviciu public în sensul Regulamentului (CEE) nr. 1191/69, acordate potrivit articolului 11 din regulament pentru obligația tarifară în sectorul transportului public local, trebuie considerate o măsură nenotificată care constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratat care este incompatibilă cu piața internă;

               —

               în conformitate cu articolele 263 TFUE și 264 TFUE, declararea faptului că Decizia Comisiei Europene din 19 ianuarie 2015, în procedura de ajutor de stat Sa. 35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (pentru suma de 4 9 51  838 de euro), este în întregime nulă în partea în care se dispun măsuri operaționale pentru recuperarea ajutorului în sarcina statului italian;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-185/15, Buonotourist/Comisia.


title: Cauza T-50/09: Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2011 — Ifemy's/OAPI — Dada & Co Kids (Dada & Co. kids) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Dada & Co. kids — Marca națională verbală anterioară DADA — Motiv relativ de refuz — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/15

         Hotărârea Tribunalului din 15 martie 2011 — Ifemy's/OAPI — Dada & Co Kids (Dada & Co. kids)
   (Cauza T-50/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Dada & Co. kids - Marca națională verbală anterioară DADA - Motiv relativ de refuz - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 130/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ifemy's Holding GmbH (München, Germania) (reprezentant: H.-G. Augustinowski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Dada & Co. Kids Srl (Prato, Italia)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 noiembrie 2008 (cauza R 911/2008-4) privind o procedură de opoziție între Ifemy’s Holding GmbH și Dada & Co. Kids Srl.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ifemy’s Holding GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza F-32/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 septembrie 2009 — Perez Santander/Consiliul

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/85

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 15 septembrie 2009 — Perez Santander/Consiliul
   (Cauza F-32/05) (1)

   2009/C 267/156

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 193, 06.5.2008, p. 32 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene sub numărul T-201/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005)


title: Cauza T-39/08: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/34

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-39/08)
   (2008/C 92/69)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei prin care aceasta nu a reținut oferta reclamantei și a atribuit contractul de achiziție publică adjudecatarului;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului suferit de reclamantă din cauza procedurii de atribuire a contractului de achiziție publică în discuție, în valoare de 441 564,50 EUR;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ocazionate de prezenta acțiune și în cazul respingerii acesteia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta a depus o ofertă drept răspuns la anunțul de cerere de ofertă privind suportul, administrarea, îmbunătățirea, promovarea și mentenanța portalului de internet al Comisiei Comunităților Europene consacrat la „e-learning” (elearningeuropa.info) (JO 2007/S 87-105977). Reclamanta contestă decizia pârâtei din 12 noiembrie 2007 prin care i s-a respins oferta și a fost informată de atribuirea contractului către un alt ofertant. Reclamanta solicită în plus repararea prejudiciului care pretinde că i-a fost cauzat prin procedura de cerere de ofertă.
   Reclamanta invocă în susținerea acțiunii sale faptul că pârâta a comis erori evidente de apreciere și nu a motivat decizia conform articolului 253 CE. Reclamanta consideră de asemenea că pârâta a confundat criteriile de evaluare și criteriile de atribuire cu ocazia evaluării ofertelor și a utilizat criterii de evaluare care nu au fost comunicate ofertanților înainte de expirarea termenului acordat pentru depunerea ofertelor. În final reclamanta afirmă că pârâta a încălcat principiul nediscriminării.


title: Cauza T-467/17: Acțiune introdusă la 26 iulie 2017 – Barata/Parlamentul

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/33

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2017 – Barata/Parlamentul
   (Cauza T-467/17)
   (2017/C 347/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Carlos Manuel Henriques Barata (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: G. Pandey, D. Rovetta și V. Villante, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea următoarelor decizii și acte, dacă este cazul, declarând în prealabil nelegal și inaplicabil reclamantului anunțul de concurs EP/CAST/S/16/2016 (1) în temeiul articolului 277 TFUE:

                           —

                           decizia Directorului pentru dezvoltarea resurselor umane din 26 octombrie 2016 de a nu îl include pe domnul Barata în proiectul listei candidaților pentru ocuparea unui post de agent contractual în grupa de funcții I ca șofer în cadrul așa-numitei proceduri contractuale CAST 2016/2017;

                           —

                           decizia DG INLO a Parlamentului din 28 noiembrie 2016, transmisă prin e-mail, privind reconfirmarea deciziei menţionate anterior de a nu îl include pe domnul Barata în proiectul listei candidaților pentru ocuparea unui post de agent contractual în grupa de funcții I ca șofer în cadrul așa-numitei proceduri contractuale CAST 2016/2017;

                           —

                           decizia Secretariatului General al Parlamentului European din 25 aprilie 2017, semnată de domnul Klaus Welle, notificată domnului Barata prin scrisoare recomandată, privind respingerea reclamaţiei formulate de reclamant la 9 ianuarie 2017 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive, întemeiate pe încălcarea articolului 25 din Statutul funcţionarilor Uniunii Europene şi a articolului 296 TFUE, rezultând dintr-o eroare vădită de apreciere a competenţelor teoretice ale reclamantului şi dintr-o eroare vădită de apreciere a faptelor, luând în considerare caracterul neautentic al certificatului chestionar despre care se pretinde că ar fi corespunzător documentului furnizat de reclamant în cadrul concursului. Eroarea vădită a apărut ca o consecinţă a lipsei de supraveghere de către Parlament a obligaţiei de diligenţă a subcontractantului căruia i s-a încredinţat evaluarea candidaturilor în cadrul procedurilor de selecţie CAST 2016. Aceasta a avut în sine un efect negativ asupra obligaţiei de a furniza reclamantului o motivare suficientă.
   De asemenea, reclamantul invocă încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective prin negarea dreptului său la apărare și a dreptului de a fi ascultat, ceea ce constituie o încălcare a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și invocă o excepție de nelegalitate și de inaplicabilitate a anunțului de concurs EP/CAST/S/16/2016.
   Reclamantul susține şi că Parlamentul a acționat ultra vires prin delegarea procedurii de selecție către Ecole de Maîtrise Automobile (denumită în continuare subcontractantul), care nu era obligată să respecte Statutul funcționarilor Uniunii Europene și Codul intern de conduită al instituțiilor Uniunii Europene. Potrivit reclamantului, aceasta constituie o încălcare a anunțului de concurs și a articolului 30 din Statutul funcționarilor coroborat cu anexa III la Statutul funcționarilor, ceea ce agravează încălcarea obligației de bună administrare menţionată anterior.
   În plus, reclamantul invocă încălcarea articolului 1 din Statutul funcţionarilor, a principiului nediscriminării și a principiului proporționalității în ceea ce priveşte organizarea concursului de către Parlament și/sau de către subcontractant și în legătură cu limitarea alegerii unei a doua limbi pentru candidații care au participat la această cerere de exprimare a interesului.
   În sfârşit, reclamantul susține că a existat o încălcare a principiului egalității de șanse, precum și a articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 25 din Statutul funcționarilor – întrucât Parlamentul European şi subcontractantul nu au motivat deciziile adoptate, agravată de lipsa de supraveghere a acestuia din urmă. Reclamantul susține că aceasta constituie o încălcare a anunțului de concurs EP/CAST/S/16/2016, a principiului bunei administrări, a încrederii legitime a reclamantului și a principiului egalității.

      (1)  Cerere de exprimare a interesului – Agenți contractuali – Grupa de funcții I – Șoferi (B/F) EP/CAST/S/16/2016 (JO 2016, C131 A/01)


title: Cauza T-72/11: Acțiune introdusă la 3 februarie 2011 — Sogepi Consulting y Publicidad/OAPI (ESPETEC)

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/15

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2011 — Sogepi Consulting y Publicidad/OAPI (ESPETEC)
   (Cauza T-72/11)
   2011/C 113/31
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Vic, Spania) (reprezentanți: J. P de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque și N. Esteve Manasanch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea și revocarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 noiembrie 2010 în cauza R 312/2010-2;

               —

               înscrierea, în consecință, în registru a mărcii comunitare nr. 7 114 572„ESPETEC” și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „ESPETEC” pentru produse din clasa 29.

      Decizia examinatorului: Refuzul înregistrării mărcii solicitate.

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât termenul „ESPETEC” nu este lipsit de caracter distinctiv atunci când este apreciat independent de bunurile solicitate și încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 având în vedere denaturarea și aprecierea incorectă a dovezilor utilizării pe piață a mărcii „ESPETEC”.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza F-56/08: Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — De Britto Patricio-Dias/Comisia Comunităților Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/74

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — De Britto Patricio-Dias/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-56/08)
   (2008/C 209/136)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Jorge de Britto Patricio-Dias (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Massaux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei AIPN de respingere a cererii reclamantului referitoare la posibilitatea de a beneficia de regimul primar pentru copii săi.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei AIPN nr. R/559/07 din 10 martie 2008;

               —

               statuarea în sensul că copiii săi beneficiază de regimul primar;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


               25.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/7

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-11/15)
   (2015/C 209/06)
   La data de 21 aprilie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, situată la adresa 35, Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, reprezentată de Markus Schneider și Marlene Lie Hakkebo, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului la care se face referire la punctele 7a, 7e și 7i din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din acord;

               2.

               să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile aferente prezentei proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 24 noiembrie 2014, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 24 septembrie 2014 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, astfel cum a fost menționată la punctele 7a, 7e și 7i din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-40/10: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — Elf Aquitaine/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/49

         Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2010 — Elf Aquitaine/Comisia
   (Cauza T-40/10)
   2010/C 100/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Franța) (reprezentanți: É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger și A. Noël-Baron, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               În principal, anularea în tot, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 în cazul COMP/38 589 — Stabilizatori termici, în ceea ce privește Elf Aquitaine;

               —

               în subsidiar, anularea, în temeiul articolului 263 TFUE:

                           —

                           a articolului 2 alineatele (11), (13), (28) și (30) din Decizia C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009, în măsura în care stabilește: (i) două amenzi în cuantum de 3 864 000 de euro și de 7 154 000 de euro în solidar și indivizibil în sarcina Arkema France, CECA și Elf Aquitaine, și (ii) două amenzi de 2 704 800 de euro și 5 007 800 de euro, exclusiv în sarcina Elf Aquitaine;

                           —

                           a articolului 1 alineatul (1) litera (h) și a articolului 1 alineatul (2) litera (h) din Decizia C (2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009, în măsura în care constată că Elf Aquitaine a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE: (i) în sectorul stabilizatorilor de staniu în perioada 16 martie 1994 — 31 martie 1996 și în perioada 9 septembrie 1997 și 21 martie 2000, și respectiv (ii) în sectorul ESBO/ester în perioada 11 septembrie 1991 și 26 septembrie 2000;

               —

               cu titlu mai subsidiar:

                           —

                           anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a articolului 1 alineatul (1) litera (h) din Decizia Comisiei Europene C(2009) 8682 final din 11 noiembrie 2009, în măsura în care constată că Elf Aquitaine a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE în sectorul stabilizatorilor de staniu în perioada 16 martie 1994 — 31 martie 1996;

                           —

                           și reducerea, în temeiul articolului 261 TFUE:

                                       —

                                       a amenzilor de 3 864 000 de euro și de 7 154 000 de euro stabilite în solidar și indivizibil în sarcina Arkema France, CECA și Elf Aquitaine la alineatul (11) și, respectiv, la alineatul (28) ale articolului 2 din Decizia C (2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009, și

                                       —

                                       a amenzilor de 2 704 800 de euro și de 5 007 800 de euro stabilite în sarcina Elf Aquitaine la alineatul (13) și, respectiv la alineatul (30) ale articolului 2 din Decizia Comisiei Europene C (2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009, și

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată în integralitate.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/38.589 — Stabilizatori termici) în ceea ce privește înțelegerile de pe piețele staniului și a stabilizatorilor termici ESBO/ester la nivelul întregului SEE, înțelegeri având ca obiect stabilirea prețurilor, repartizarea piețelor și schimburile de informații comerciale sensibile sau, în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantei.
   Acțiunea se întemeiază, în principal, pe două motive de anulare, în tot, a deciziei. Primul motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantei. În cuprinsul celui de al doilea motiv, reclamanta apreciază că decizia este viciată prin mai multe erori de drept referitoare la imputarea încălcărilor săvârșite de filiala sa Arkema și de subfiliala sa CECA.
   Acțiunea se întemeiază de asemenea pe două motive invocate în subsidiar și pe două motive invocate cu titlu mai subsidiar. Prin intermediul celui de al treilea motiv (subsidiar), reclamanta invocă mai multe erori de drept care determină, cel puțin, anularea celor patru amenzi care i-au fost aplicate în temeiul articolului 2 din decizie. Prin intermediul celui de al patrulea motiv (subsidiar), reclamanta consideră că, dacă Tribunalul ar admite al doilea motiv, ar trebui să anuleze și articolul 1 din deciziei, în ceea ce o privește pe reclamantă. Prin intermediul celui de al cincilea motiv (mai subsidiar), reclamanta apreciază că dacă Tribunalul ar respinge primul aspect al celui de al treilea motiv privind încălcarea normele referitoare la prescripție, ar trebui anulat, cel puțin, articolul 1 alineatul (1) litera (h) din decizie, în măsura în care constată că reclamantul ar fi încălcat articolele 81 CE și 53 SEE în sectorul stabilizatorilor de staniu în perioada 16 martie 1994 — 31 martie 1996. Prin intermediul celui de al șaselea motiv (mai subsidiar), reclamanta susține că, dacă Tribunalul ar respinge cele două motive invocate în principal și cel de al treilea motiv invocat în subsidiar, încălcarea dreptului său la apărare ar trebuie să determine, cel puțin, reducerea celor patru amenzi care i-au fost aplicate.


title: Cauza F-80/15: Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – ZZ și ZZ/Comisia

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/58

         Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-80/15)
   (2015/C 279/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și ZZ (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Constatarea nelegalității articolului 45 și a anexei I la Statutul funcționarilor, precum și a măsurilor tranzitorii aferente, și anularea deciziilor AIPN de a nu-i include pe reclamanți pe lista funcționarilor promovați la gradul AD13 sau AD14 în cadrul exercițiului anual de promovare 2014.

      Concluziile reclamanților

               —

               Cu titlu principal:

                           —

                           constatarea nelegalității articolului 45 din Statut și a anexei I, precum și a măsurilor tranzitorii aferente;

                           —

                           anularea deciziei AIPN din 14 noiembrie 2014, de a nu-i include pe reclamanți pe lista funcționarilor promovați la gradul AD13 sau AD14 în cadrul exercițiului anual de promovare 2014 prevăzut la articolul 45 din Statut;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               Cu titlu subsidiar:

                           —

                           anularea deciziei AIPN din 14 noiembrie 2014, de a nu-i include pe reclamanți pe lista funcționarilor promovați la gradul AD13 sau AD14 în cadrul exercițiului anual de promovare 2014 prevăzut la articolul 45 din Statut;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-231/08 P: Ordonanța Curții din 3 februarie 2009 — Massimo Giannini/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcție publică comunitară — Dreptul la un proces echitabil — Încălcarea articolelor 4, 27 și 29 din Statutul funcționarilor — Principiul nediscriminării — Interes de serviciu și obligație de solicitudine — Denaturare a elementelor de probă și norme privind administrarea probelor — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/18

         Ordonanța Curții din 3 februarie 2009 — Massimo Giannini/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-231/08 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică comunitară - Dreptul la un proces echitabil - Încălcarea articolelor 4, 27 și 29 din Statutul funcționarilor - Principiul nediscriminării - Interes de serviciu și obligație de solicitudine - Denaturare a elementelor de probă și norme privind administrarea probelor - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2009/C 113/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Massimo Giannini (reprezentanți: L. Levi și C. Ronzi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Berscheid și L. Lozano Palacios, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 12 martie 2008, Giannini/Comisia (T-100/04) prin care Tribunalul a respins acțiunea recurentului privind anularea deciziei juriului concursului COM/A/9/01, pentru constituirea unei rezerve de recrutare de administratori în domeniile economiei și statisticii, de a nu-l înscrie pe recurent pe lista de rezervă a acestui concurs și acordarea unor daune interese — Încălcarea dreptului la un proces echitabil, în legătură cu durata excesivă a procedurii — Încălcarea articolelor 4, 27 și 29 din Statutul funcționarilor, precum și a noțiunii de interes de serviciu și a obligației de solicitudine — Încălcarea principiului nediscriminării și a normelor privind administrarea probelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Giannini la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-235/08: Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Acron și Dorogobuzh/Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/59

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Acron și Dorogobuzh/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-235/08)
   (2008/C 209/106)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Acron OAO (Veliky Novgorod, Rusia) și Dorogobuzh OAO (Verkhnedneprovsky, Rusia) (reprezentanți: P. Vander Schueren și B. Evtimov, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 236/2008 din 10 martie 2008 de încheiere a reexaminării intermediare parțiale, în temeiul articolului 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 384/96, a taxei antidumping la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia, în măsura în care se impune prin acesta o taxă antidumping reclamanților și societăților afiliate acestora, astfel cum sunt stabiliți în alineatul (11) din regulamentul atacat;

               —

               obligarea instituțiilor abilitate, în lumina gravității încălcărilor identificate ale dreptului comunitar, la încetarea impunerii taxei antidumping cu privire la reclamanți și la societățile afiliate acestora, până la adoptarea de către instituțiile Comunității a măsurilor necesare pentru respectarea hotărârii Curții;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții, producători și exportatori de nitrat de amoniu cu sediul în Rusia, solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 236/2008 (denumit în continuare „regulamentul atacat”) (1) în temeiul articolului 230 CE.
   În susținerea cererii introductive, reclamanții formulează un singur motiv alcătuit din două aspecte. Reclamanții susțin că instituțiile Comunității au stabilit în mod incorect valoarea normală aplicabilă acestora, ceea ce a condus la majorarea artificială a acesteia și, în consecință, la o concluzie eronată în sensul existenței dumpingului, încălcându-se astfel articolele 1 și 2 din Regulamentul de bază (2), săvârșindu-se o serie de erori vădite de apreciere și încălcându-se principiile fundamentale ale dreptului comunitar. Potrivit reclamanților, aceste încălcări au condus în mod direct la încetarea nejustificată a reexaminării intermediare parțiale, fără modificarea măsurii antidumping cu privire la reclamanți.
   În special, reclamanții susțin, în temeiul primului aspect, că instituțiile Comunitare au săvârșit o eroare de drept și au încălcat articolul 2 alineatul (3) și alineatul (5) din Regulamentul de bază prin neluarea în considerare a unei părți foarte mari a costurilor de producție ale reclamanților cu motivarea că ar fi nefiabile și/sau prin aplicarea unei metodologii necaracteristice unei economii de piață pentru stabilirea celei mai mari părți a valorii normale a reclamanților.
   În plus, reclamanții susțin că, o dată ce a decis să continue ajustarea prețului gazului, Comisia a încălcat articolul 2 alineatul (5) teza a doua și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a dat dovadă de o judecată defectuoasă prin implementarea ajustării prețului gazului pe baza prețului intracomunitar al gazului natural la Waidhaus, în Germania, fără a deduce din cuantumul ajustării taxa vamală de 30 % aplicabilă în Rusia exportului de gaz natural provenit din Rusia.
   Reclamanții susțin că, în cazul în care marja de dumping ar fi fost determinată corect, în conformitate cu Regulamentul de bază și cu principiile fundamentale ale dreptului comunitar, instituțiile comunitare ar fi concluzionat în sensul lipsei sau al unui dumping minim, iar măsurile antidumping ar fi putut fi retrase sau modificate semnificativ în raport cu reclamanții și cu societățile afiliate acestora.

      (1)  JO 2008, L 75, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996 L 50, p. 1, Ediție specială 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-12/14: Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 – Comisia Europeană/Republica Malta

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/11

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 – Comisia Europeană/Republica Malta
   (Cauza C-12/14)
   2014/C 159/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici, D. Martin, Agenți)

      Pârâtă: Republica Malta

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că, prin deducerea, din pensia pentru limită de vârstă prevăzută de legea malteză, a cuantumului pensiei pentru funcționari din Regatul Unit obținute în temeiul, după caz, al Principal Civil Service Pension Scheme, al National Health Service Pension Scheme sau al Armed Forces Pension Scheme 1975 privind Royal Air Force, Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 46b din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat și actualizat prin Regulamentul nr. 118/97 din 2 decembrie 1996 (2), și al articolului 54 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (3) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială;

               —

               obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că, prin deducerea, din pensia pentru limită de vârstă prevăzută de legea malteză, a pensiei pentru funcționari obținute în temeiul legislației altui stat membru, Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Regulamentelor nr. 1408/71 și nr. 883/2004. Comisia apreciază că regimurile de pensii pentru funcționari din Regatul Unit sunt întemeiate pe legislație și, prin urmare, intră în domeniul de aplicare al regulamentelor menționate. Acestea din urmă interzic deducerea, dintr-o pensie pentru limită de vârstă prevăzută de legea malteză, a cuantumului unei pensii pentru funcționari din Regatul Unit. Între Regatul Unit și Malta nu s-a încheiat nicio convenție de securitate socială privind pensiile pentru funcționari din Regatul Unit și nicio anexă la Regulamentele nr. 1408/71 și nr. 883/2004 nu conține vreo rubrică referitoare la Malta, astfel încât nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute de aceste regulamente pentru a permite aplicarea în continuare a unor convenții de securitate socială.
   Întrucât regimurile de pensii pentru funcționari din Regatul Unit intră în domeniul de aplicare al acestor regulamente, articolul 46b alineatul (1) din Regulamentul nr. 1408/71 și articolul 54 alineatul (1) din Regulamentul nr. 883/2004 interzic aplicarea unei norme de drept național pentru prevenirea cumulului de prestații, precum articolul 56 din Maltese Social Security Act (Legea malteză privind securitatea socială).

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.

      (2)  JO L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35.

      (3)  JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82.


title: Cauza C-545/10: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               5.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/5

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-545/10)
   2011/C 38/06
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová, H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1), articolului 6 alineatul (2), articolului 7 alineatul (3), articolului 11 și articolului 30 alineatul (5) din Directiva 2001/14/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță;

               —

               constatarea faptului că Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 10 alineatul (7) din Directiva 91/440/CEE (2) a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Cehă a încălcat articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE prin faptul că a stabilit un cuantum maxim al tarifului pentru utilizarea infrastructurii, pe care administratorul infrastructurii nu îl poate depăși. Administratorul infrastructurii este obligat să realizeze impunerea și perceperea tarifelor pentru utilizarea infrastructurii în conformitate cu dispozițiile articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE. Statele membre au dreptul să stabilească doar cadrul privind tarifele pentru utilizarea infrastructurii.
   Republica Cehă a încălcat articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2001/14/CE prin faptul că nu a adoptat măsurile care să încurajeze administratorii infrastructurii să reducă costurile de punere la dispoziție a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces.
   Republica Cehă a încălcat articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2001/14/CE prin faptul că nu a asigurat ca tarifele pentru setul minim de prestații și accesul pe rețea la serviciile infrastructurii să fie stabilite la costul direct imputabil exploatării serviciilor de transport feroviar.
   Republica Cehă a încălcat articolul 11 din Directiva 2001/14/CE prin faptul că nu a introdus un sistem de creștere a performanței care să încurajeze întreprinderile feroviare și administratorul infrastructurii să reducă perturbările și să îmbunătățească performanțele rețelei feroviare.
   Republica Cehă a încălcat articolul 30 alineatul (5) din Directiva 2001/14/CE prin transpunerea incorectă a acesteia în ordinea juridică internă.
   Republica Cehă a încălcat articolul 10 alineatul (7) din Directiva 91/440/CEE prin faptul că nu a asigurat înființarea unui organism referitor la Republica Cehă care să fi putut fi considerat un organism în conformitate cu articolul 10 alineatul (7) și să fi putut îndeplini atribuțiile prevăzute de această dispoziție.

      (1)  JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66.

      (2)  JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86.


title: Cauza C-324/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Legfelsőbb Bíróság — Ungaria) — Gábor Tóth/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága (Fiscalitate — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 9 — Noțiunea „persoană impozabilă” — Drept de deducere — Refuz — Principiul neutralității fiscale — Emitent al facturii radiat din registrul întreprinzătorilor individuali — Emitent al facturii care nu și-a îndeplinit obligația de a-și declara angajații la administrația fiscală — Obligația persoanei impozabile de a se asigura cu privire la comportamentul legal al emitentului acestei facturi în raport cu administrația financiară)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Legfelsőbb Bíróság — Ungaria) — Gábor Tóth/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
      (Cauza C-324/11) (1)

      (Fiscalitate - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 9 - Noțiunea „persoană impozabilă” - Drept de deducere - Refuz - Principiul neutralității fiscale - Emitent al facturii radiat din registrul întreprinzătorilor individuali - Emitent al facturii care nu și-a îndeplinit obligația de a-și declara angajații la administrația fiscală - Obligația persoanei impozabile de a se asigura cu privire la comportamentul legal al emitentului acestei facturi în raport cu administrația financiară)
      (2012/C 331/14)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Legfelsőbb Bíróság

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Gábor Tóth

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Magyar Köztársaság Legfelsöbb Bírósága — Interpretarea Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7) — Condiții de exercitare a dreptului la deducerea taxei plătite în amonte în practica autorităților fiscale naționale — Obligația persoanei impozabile de a se asigura de calitatea de persoană impozabilă a celui care a emis factura, precum și de legalitatea raportului juridic și a situației fiscale a angajaților acesteia, care efectuează lucrările facturate

         Dispozitivul

                  1.

                  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și principiul neutralității fiscale trebuie interpretate în sensul că se opun ca autoritatea fiscală să refuze unei persoane impozabile dreptul de a deduce taxa pe valoarea adăugată datorată sau achitată pentru servicii care i-au fost furnizate numai pentru motivul că autorizația de întreprinzător individual a emitentului facturii i-a fost retrasă acestuia din urmă înainte de a presta serviciile în cauză sau de a emite factura aferentă, atunci când aceasta din urmă cuprinde toate informațiile impuse la articolul 226 din această directivă, în special pe cele necesare identificării persoanei care a întocmit factura respectivă și a naturii serviciilor prestate.

                  2.

                  Directiva 2006/112 trebuie interpretată în sensul că se opune ca autoritatea fiscală să refuze unei persoane impozabile dreptul de a deduce taxa pe valoarea adăugată datorată sau achitată pentru servicii care i-au fost furnizate pentru motivul că emitentul facturii aferente acestor servicii nu a declarat lucrătorii pe care îi folosea, fără ca această autoritate să dovedească, având în vedere elemente obiective, că această persoană impozabilă știa sau trebuia să știe că operațiunea invocată pentru a justifica dreptul de deducere era implicată într-o fraudă săvârșită de emitentul respectiv sau de un alt operator care intervine în amonte în lanțul de prestații.

                  3.

                  Directiva 2006/112 trebuie interpretată în sensul că faptul că persoana impozabilă nu a verificat dacă există un raport juridic între lucrătorii folosiți pe șantier și emitentul facturii sau dacă emitentul facturii a declarat acești lucrători nu constituie o circumstanță obiectivă de natură să permită să se concluzioneze că destinatarul facturii știa sau trebuia să știe că lua parte la o operațiune implicată într-o fraudă privind taxa pe valoarea adăugată, în cazul în care acest destinatar nu dispunea de indicii care să justifice presupunerea existenței unor nereguli sau a unei fraude în sfera emitentului menționat. În consecință, dreptul de deducere nu poate fi refuzat din cauza faptului menționat, atât timp cât condițiile de fond și de formă prevăzute de directiva menționată pentru exercitarea acestui drept sunt întrunite.

                  4.

                  Atunci când autoritatea fiscală furnizează indicii concrete privind existența unei fraude, Directiva 2006/112 și principiul neutralității fiscale nu se opun ca instanța națională să verifice, în temeiul unei examinări globale a tuturor circumstanțelor speței, dacă emitentul facturii a efectuat el însuși operațiunea în cauză. Cu toate acestea, într-o situație precum cea din acțiunea principală, dreptul de deducere nu poate fi refuzat decât atunci când autoritatea fiscală dovedește, având în vedere elemente obiective, că destinatarul facturii știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea invocată pentru a justifica dreptul de deducere era implicată într-o fraudă săvârșită de emitentul respectiv sau de un alt operator care intervine în amonte în lanțul de prestații.

         (1)  JO C 282, 24.9.2011.