title: Cauza C-356/16: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 26 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgia) – Procedură penală privind pe Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol („Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Legislație națională care interzice publicitatea intervențiilor referitoare la chirurgia estetică sau la medicina estetică nechirurgicală”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/14

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 26 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgia) – Procedură penală privind pe Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol
   (Cauza C-356/16) (1)

   ((„Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Legislație națională care interzice publicitatea intervențiilor referitoare la chirurgia estetică sau la medicina estetică nechirurgicală”))
   (2018/C 005/19)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Părțile din procedura penală principală

   Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că aceasta nu se opune unei legislații naționale precum cea în cauză în litigiul principal, care protejează sănătatea publică, precum și demnitatea și integritatea profesiilor de chirurg estetician și de medic estetician care interzice oricăror persoane fizice sau juridice să facă publicitate intervențiilor referitoare la chirurgia estetică sau la medicina estetică nechirurgicală.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-653/17: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2017 – Relea Álvarez și alții/SRB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/44

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2017 – Relea Álvarez și alții/SRB
   (Cauza T-653/17)
   (2018/C 005/60)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: María Jesús Relea Álvarez (Madrid, Spania) și alți 20 de reclamanți (reprezentanți: M. Gómez de Liaño Botella, V. Hernández-Talavera Martin, M. Gómez de Liaño Botella, F. Azpeitia Gamazo și L. Lopez Álvarez, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               constatarea răspunderii patrimoniale a Uniunii Europene pentru prejudiciile cauzate și obligarea pârâtului la plata, în sarcina mecanismului unic de rezoluție, a valorii instrumentelor de capital înainte de executarea mecanismului de rezoluție sau, cu titlu subsidiar, a valorii acestor instrumente potrivit expertizei efectuate de o persoană independentă, conform articolului 340, în temeiul căruia reclamanții introduc, pe lângă acțiunile în anulare, o acțiune în repararea prejudiciului suferit;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată conform articolelor 132 și următoarele din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și CRU, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza C-599/17: Acțiune introdusă la 16 octombrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/23

         Acțiune introdusă la 16 octombrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-599/17)
   (2018/C 005/30)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Rius și T. Scharf, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea, înainte de 3 iulie 2016, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei de punere în aplicare (UE) 2015/2392 a Comisiei din 17 decembrie 2015 privind Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (1) în ceea ce privește raportarea către autoritățile competente a încălcărilor efective sau potențiale ale acestui regulament (2) sau, în orice caz, prin necomunicarea dispozițiilor menționate Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 primul paragraf din directiva menționată;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul prevăzut pentru transpunerea în dreptul intern a Directivei de punere în aplicare (UE) 2015/2392 a Comisiei a expirat la 3 iulie 2016.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind abuzul de piață (Regulamentul privind abuzul de piață) și de abrogare a Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivelor 2003/124/CE, 2003/125/CE și 2004/72/CE ale Comisiei (JO 2014, L 173, p. 1).

      (2)  JO 2015, L 332, p. 126.


title: Cauza C-489/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – CTL Logistics GmbH/DB Netz AG (Trimitere preliminară — Transportul feroviar — Directiva 2001/14/CE — Tarifele de utilizare a infrastructurii — Tarifare — Organism național de control care asigură conformitatea tarifelor de utilizare a infrastructurii cu directiva în cauză — Contract de utilizare a infrastructurii încheiat între un administrator al infrastructurii feroviare și o întreprindere feroviară — Principiul nediscriminării — Rambursarea tarifelor fără intervenția organismului de control și în afara procedurilor de atac care să implice acest organism — Reglementare națională care permite instanței civile să stabilească un cuantum echitabil în cazul unor tarife contrare echității)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Berlin – Germania) – CTL Logistics GmbH/DB Netz AG
   (Cauza C-489/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Transportul feroviar - Directiva 2001/14/CE - Tarifele de utilizare a infrastructurii - Tarifare - Organism național de control care asigură conformitatea tarifelor de utilizare a infrastructurii cu directiva în cauză - Contract de utilizare a infrastructurii încheiat între un administrator al infrastructurii feroviare și o întreprindere feroviară - Principiul nediscriminării - Rambursarea tarifelor fără intervenția organismului de control și în afara procedurilor de atac care să implice acest organism - Reglementare națională care permite instanței civile să stabilească un cuantum echitabil în cazul unor tarife contrare echității))
   (2018/C 005/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CTL Logistics GmbH

      Pârâtă: DB Netz AG

      Dispozitivul

   Dispozițiile Directivei 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004, în special articolul 4 alineatul (5) și articolul 30 alineatele (1), (3), (5) și (6) din directiva respectivă, trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unei reglementări naționale precum cea în cauză în litigiul principal, care prevede controlul caracterului echitabil al tarifelor pentru utilizarea infrastructurii feroviare exercitat, de la caz la caz, de instanțele de drept comun și posibilitatea acestora de a modifica, eventual, cuantumul tarifelor respective, independent de supravegherea exercitată de organismul de control în temeiul articolului 30 din Directiva 2001/14, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza T-586/16: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – Vincenti/EUIPO („Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2015 — Lipsa rapoartelor de evaluare din cauza concediului medical — Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 45 din statut”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/35

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – Vincenti/EUIPO
   (Cauza T-586/16) (1)

   ((„Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2015 - Lipsa rapoartelor de evaluare din cauza concediului medical - Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 45 din statut”))
   (2018/C 005/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Guillaume Vincenti (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: K. Tóth și A. Lukošiūtė, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei EUIPO din 24 iulie 2015 prin care reclamantul nu a fost promovat în gradul superior (AST 8), în temeiul procedurii de promovare 2015, prin neînscrierea numelui său pe lista funcţionarilor promovaţi în exerciţiul de promovare 2015

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 24 iulie 2015 de stabilire a listei funcţionarilor promovaţi pentru exerciţiul de promovare 2015 în măsura în care domnul Guillaume Vincenti nu a fost luat în considerare pentru exerciţiul de promovare 2015.

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-16/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-649/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – TV2/Danmark A/S/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Viasat Broadcasting UK Ltd [Recurs — Ajutoare de stat — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Serviciu public de radiodifuziune — Măsuri adoptate de autoritățile daneze în privința organismului de radiodifuziune danez TV2/Danmark — Noțiunea „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat” — Hotărârea Altmark]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – TV2/Danmark A/S/Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Viasat Broadcasting UK Ltd
   (Cauza C-649/15 P) (1)

   ([Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Serviciu public de radiodifuziune - Măsuri adoptate de autoritățile daneze în privința organismului de radiodifuziune danez TV2/Danmark - Noțiunea „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat” - Hotărârea Altmark])
   (2018/C 005/04)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: TV2/Danmark A/S (reprezentant: O. Koktvedgaard, advokat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche, B. Stromsky și L. Grønfeldt, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning, agent, asistat de R. Holdgaard, advokat), Viasat Broadcasting UK Ltd (reprezentanți: S. Kalsmose-Hjelmborg și M. Honoré, advokater)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               TV2/Danmark A/S suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, totalitatea celor efectuate de Comisie și de Viasat Broadcasting UK Ltd atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

               3)

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza C-474/16: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 24 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Colmar – Franța) – Procedură penală privind pe Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Coordonarea sistemelor de securitate socială — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Legislație aplicabilă — Certificat A 1 — Forță probatorie]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/15

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 24 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Colmar – Franța) – Procedură penală privind pe Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless
   (Cauza C-474/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Coordonarea sistemelor de securitate socială - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Legislație aplicabilă - Certificat A 1 - Forță probatorie])
   (2018/C 005/20)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Colmar

      Părțile din procedura principală

   Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

      cu participarea: Syndicat Prism’emploi, Union départementale CGT du Bas-Rhin, Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), succesoare în drepturi a Urssaf du Bas-Rhin

      Dispozitivul

   Articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că un certificat A 1, eliberat de instituția desemnată de autoritatea competentă a unui stat membru, în temeiul articolului 12 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială este obligatoriu atât pentru instituțiile de securitate socială ale statului membru în care este efectuată munca, cât și pentru instanțele acestui stat membru, chiar și atunci când acestea constată că condițiile în care se desfășoară activitatea lucrătorului vizat nu intră în mod vădit în domeniul de aplicare material al acestei dispoziții din Regulamentul nr. 833/2004.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza C-607/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 24 octombrie 2017 – Skatteverket/Memira Holding AB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 24 octombrie 2017 – Skatteverket/Memira Holding AB
   (Cauza C-607/17)
   (2018/C 005/31)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și pârâtă: Skatteverket

      Pârâtă și reclamantă: Memira Holding AB

      Întrebările preliminare

               1)

               Atunci când se apreciază dacă pierderile unei filiale dintr-un alt stat membru sunt definitive în sensul jurisprudenței care rezultă printre altele din Hotărârea A (C-123/11, EU:C:2013:84) – astfel încât societatea-mamă să poată deduce pierderile respective în temeiul articolului 49 TFUE – trebuie să se țină cont de restricția, prevăzută de legislația din statul în care este stabilită filiala, privind posibilitatea deducerii pierderilor de către alte entități decât cea care le-a suferit ea însăși?

               2)

               În cazul în care trebuie să se țină cont de o restricție cum este cea menționată în prima întrebare, este necesar să fie luat în considerare aspectul dacă, în speță, în statul în care este stabilită filiala există în mod efectiv o altă entitate care ar fi putut să deducă pierderile dacă o astfel de deducere ar fi fost posibilă acolo?


title: Cauza C-656/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – Comisia Europeană/TV2/Danmark A/S, Regatul Danemarcei, Viasat Broadcasting UK Ltd [Recurs — Ajutoare de stat — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Serviciu public de radiodifuziune — Măsuri adoptate de autoritățile daneze în privința organismului de radiodifuziune danez TV2/Danmark — Noțiunea „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat”]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – Comisia Europeană/TV2/Danmark A/S, Regatul Danemarcei, Viasat Broadcasting UK Ltd
   (Cauza C-656/15 P) (1)

   ([Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Serviciu public de radiodifuziune - Măsuri adoptate de autoritățile daneze în privința organismului de radiodifuziune danez TV2/Danmark - Noțiunea „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat”])
   (2018/C 005/05)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky, T. Maxian Rusche și L. Grønfeldt, agenți)

      Celelalte părți din procedură: TV2/Danmark A/S (reprezentant: O. Koktvedgaard, advokat), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning, agent, asistat de R. Holdgaard, advokat), Viasat Broadcasting UK Ltd (reprezentanți: M. Honoré și S. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Intervenientă în susținerea recurentei: Autoritatea de Supraveghere AELS (reprezentanți: C. Zatschler, M. Schneider, Í Isberg și C. Perrin, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 24 septembrie 2015, TV2/Danmark/Comisia (T-674/11, EU:T:2015:684), în măsura în care prin aceasta s-a anulat Decizia 2011/839/UE a Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/03) în favoarea TV2/Danmark întrucât Comisia Europeană a considerat că veniturile din publicitate aferente anilor 1995 și 1996 acordate TV2/Danmark prin intermediul Fondului TV2 constituiau ajutoare de stat.

               2)

               Respinge acțiunea în anulare formulată de TV2/Danmark A/S împotriva Deciziei 2011/839.

               3)

               TV2/Danmark A/S suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, totalitatea celor efectuate de Comisia Europeană și de Viasat Broadcasting UK Ltd atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

               4)

               Regatul Danemarcei și Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza T-666/17: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – NeoCell/EUIPO (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/45

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – NeoCell/EUIPO (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)
   (Cauza T-666/17)
   (2018/C 005/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: NeoCell Holding Company LLC (Sunrise, Florida, Statele Unite) (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN” – cererea de înregistrare nr. 1 298 829 care desemnează Uniunea Europeană

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 iulie 2017 în cauza R 147/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               cu titlu subsidiar, modificarea deciziei atacate și constatarea faptului că cererea prezintă un caracter distinctiv suficient pentru ca niciun refuz al înregistrării să nu îi fie opus în temeiul articolului 7 alineatul (1) literele (b) sau (c) din regulament;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauzele conexate C-655/16 și C-656/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 octombrie 2017 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Hitachi Rail Italy Investments Srl (C-655/16), Finmeccanica SpA (C-656/16)/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Dreptul societăților — Directiva 2004/25/CE — Oferte publice de cumpărare — Articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf — Posibilitatea modificării prețului ofertei în circumstanțe și în conformitate cu criterii clar determinate — Reglementare națională care prevede posibilitatea autorității de control de a majora oferta publică de cumpărare în caz de coluziune între ofertant și vânzător]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 24 octombrie 2017 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Hitachi Rail Italy Investments Srl (C-655/16), Finmeccanica SpA (C-656/16)/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Cauzele conexate C-655/16 și C-656/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Dreptul societăților - Directiva 2004/25/CE - Oferte publice de cumpărare - Articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf - Posibilitatea modificării prețului ofertei în circumstanțe și în conformitate cu criterii clar determinate - Reglementare națională care prevede posibilitatea autorității de control de a majora oferta publică de cumpărare în caz de coluziune între ofertant și vânzător])
   (2018/C 005/21)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Hitachi Rail Italy Investments Srl (C-655/16), Finmeccanica SpA (C-656/16)

      Pârâtă: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      cu participarea: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp, Bluebell Partners Limited, Elliot International Lp, The Liverpool Limited Partnership, Elliot Associates L.P.

      Dispozitivul

   Articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuţie în litigiul principal, care permite autorităţii naționale de control să majoreze prețul unei oferte publice de cumpărare în caz de „coluziune”, fără a preciza comportamentele specifice care caracterizează această noțiune, cu condiția ca interpretarea noțiunii respective să poată fi dedusă într-un mod suficient de clar, de precis și de previzibil din această reglementare, prin intermediul metodelor de interpretare recunoscute de dreptul intern.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza C-608/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 24 octombrie 2017 – Skatteverket/Holmen AB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 24 octombrie 2017 – Skatteverket/Holmen AB
   (Cauza C-608/17)
   (2018/C 005/32)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și pârâtă: Skatteverket

      Pârâtă și reclamantă: Holmen AB

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul – care decurge printre altele din Hotărârea Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763) – al unei societăți-mamă dintr-un stat membru de a deduce, în temeiul articolului 49 TFUE, pierderile definitive ale unei filiale stabilite în alt stat membru presupune ca filiala să fie deținută în mod direct de societatea-mamă?

               2)

               Partea dintr-o pierdere care, ca urmare a normelor în vigoare în statul filialei, nu a putut fi compensată cu profiturile realizate în respectivul stat într-un anumit an, dar care, în schimb, ar putea fi reportată astfel încât să poată fi dedusă eventual într-un exercițiu viitor, trebuie considerată de asemenea ca fiind definitivă?

               3)

               Pentru a aprecia dacă o pierdere este definitivă, trebuie să se țină seama de restricția, prevăzută de legislația statului filialei, privind posibilitatea altor entități decât cea care a suferit ea însăși pierderea să deducă respectiva pierdere?

               4)

               În cazul în care este necesar să se țină seama de o restricție precum cea menționată în a treia întrebare, trebuie să se ia în considerare măsura în care restricția a condus în mod efectiv la situația în care nu se poate compensa o parte din pierderi cu profiturile realizate de o altă entitate?


title: Cauza C-657/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – Viasat Broadcasting UK Ltd/TV2/Danmark A/S, Comisia Europeană, Regatul Danemarcei [Recurs — Ajutoare de stat — Articolul 107 alineatul (1) TFUE — Serviciu public de radiodifuziune — Măsuri adoptate de autoritățile daneze în privința organismului de radiodifuziune danez TV2/Danmark — Noțiunea „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat” — Hotărârea Altmark]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – Viasat Broadcasting UK Ltd/TV2/Danmark A/S, Comisia Europeană, Regatul Danemarcei
   (Cauza C-657/15 P) (1)

   ([Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Serviciu public de radiodifuziune - Măsuri adoptate de autoritățile daneze în privința organismului de radiodifuziune danez TV2/Danmark - Noțiunea „ajutoare acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat” - Hotărârea Altmark])
   (2018/C 005/06)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurentă: Viasat Broadcasting UK Ltd (reprezentanți: M. Honoré și S. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Celelalte părți din procedură: TV2/Danmark A/S (reprezentant: O. Koktvedgaard, advokat), Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky, T. Maxian Rusche și L. Grønfeldt, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Thorning, agent, asistat de R. Holdgaard, advokat)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 24 septembrie 2015, TV2/Danmark/Comisia (T-674/11, EU:T:2015:684), în măsura în care prin aceasta s-a anulat Decizia 2011/839/UE a Comisiei din 20 aprilie 2011 privind măsurile puse în aplicare de Danemarca (C 2/03) în favoarea TV2/Danmark întrucât Comisia Europeană a considerat că veniturile din publicitate aferente anilor 1995 și 1996 acordate TV2/Danmark prin intermediul Fondului TV2 constituiau ajutoare de stat.

               2)

               Respinge recursul în rest.

               3)

               Respinge acțiunea în anulare formulată de TV2/Danmark A/S împotriva Deciziei 2011/839.

               4)

               TV2/Danmark A/S suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cele efectuate de Viasat Broadcasting UK Ltd în cadrul prezentului recurs, precum și totalitatea celor efectuate de aceasta din urmă în primă instanță.

               5)

               Viasat Broadcasting UK Ltd suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată aferente prezentului recurs.

               6)

               Comisia Europeană și Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-667/16 P: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – De Meyer și alții/Comisia („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2014 — Lista funcționarilor propuși pentru promovare de directorii generali și de șefii de servicii — Omiterea numelor reclamanților — Obligația de motivare — Absența unei erori de drept — Absența unei denaturări a elementelor de probă — Cerere de recuzare a unui judecător”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/36

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – De Meyer și alții/Comisia
   (Cauza T-667/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2014 - Lista funcționarilor propuși pentru promovare de directorii generali și de șefii de servicii - Omiterea numelor reclamanților - Obligația de motivare - Absența unei erori de drept - Absența unei denaturări a elementelor de probă - Cerere de recuzare a unui judecător”))
   (2018/C 005/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Pieter De Meyer (Bruxelles, Belgia) și ceilalți 8 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: R. Rata, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Berscheid, C. Berardis-Kayser și A.-A. Gilly, ulterior G. Berscheid, G. Gattinara și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (judecător unic) din 20 iulie 2016, Adriaen și alții/Comisia (F-113/15, EU:F:2016:162) prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Pieter De Meyer și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza C-46/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts ieņēmumu dienests/„LS Customs Services” SIA [Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Codul vamal comunitar — Mărfuri necomunitare — Regim vamal de tranzit comunitar extern — Sustragere de sub supravegherea vamală a mărfurilor supuse taxelor la import — Stabilirea valorii în vamă — Articolul 29 alineatul (1) — Condițiile aplicării metodei valorii de tranzacție — Articolele 30 și 31 — Alegerea metodei de stabilire a valorii în vamă — Obligația autorităților vamale de a motiva metoda aleasă]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – Valsts ieņēmumu dienests/„LS Customs Services” SIA
   (Cauza C-46/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul vamal comunitar - Mărfuri necomunitare - Regim vamal de tranzit comunitar extern - Sustragere de sub supravegherea vamală a mărfurilor supuse taxelor la import - Stabilirea valorii în vamă - Articolul 29 alineatul (1) - Condițiile aplicării metodei valorii de tranzacție - Articolele 30 și 31 - Alegerea metodei de stabilire a valorii în vamă - Obligația autorităților vamale de a motiva metoda aleasă])
   (2018/C 005/07)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Valsts ieņēmumu dienests

      Pârâtă:„LS Customs Services” SIA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 29 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 955/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 1999, trebuie interpretat în sensul că metoda de stabilire a valorii în vamă prevăzută de această dispoziție nu este aplicabilă în privința unor mărfuri care nu au fost vândute pentru export în Uniunea Europeană.

               2)

               Articolul 31 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 955/1999, coroborat cu articolul 6 alineatul (3) din acest regulament cu modificările ulterioare, trebuie interpretat în sensul că autoritățile vamale sunt obligate să indice în decizia lor de stabilire a cuantumului taxelor la import datorate motivele care le-au determinat să excludă metodele de stabilire a valorii în vamă prevăzute la articolele 29 și 30 din regulamentul menționat cu modificările ulterioare înainte de a putea decide aplicarea metodei prevăzute la articolul 31 din acesta, precum și informațiile pe baza cărora a fost calculată valoarea în vamă a mărfurilor pentru a permite persoanei interesate să aprecieze temeinicia deciziei și să decidă în deplină cunoștință de cauză dacă este util să formuleze o acțiune împotriva acesteia. Revine statelor membre obligația să reglementeze, în cadrul exercitării autonomiei lor procedurale, consecințele unei încălcări a obligației de motivare de către autoritățile vamale și să prevadă dacă și în ce măsură este posibilă o regularizare în cadrul unei proceduri jurisdicționale, sub rezerva respectării principiilor echivalenței și efectivității.

               3)

               Articolul 30 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 955/1999, trebuie interpretat în sensul că, înainte de a putea exclude aplicarea metodei de stabilire a valorii în vamă prevăzute de această dispoziție, autoritatea competentă nu este obligată să solicite producătorului să îi furnizeze informațiile necesare pentru aplicarea acestei metode. Autoritatea menționată este însă obligată să consulte toate sursele de informare și bazele de date de care dispune. Ea trebuie de asemenea să permită operatorilor economici interesați să îi comunice orice informație care ar putea contribui la stabilirea valorii în vamă a mărfurilor în temeiul acestei dispoziții.

               4)

               Articolul 30 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 955/1999, trebuie interpretat în sensul că autoritățile vamale nu sunt obligate să motiveze neaplicarea metodelor prevăzute de această dispoziție la literele (c) și (d) în cazul în care stabilesc valoarea în vamă a mărfurilor pornind de la valoarea de tranzacție a unor mărfuri similare, în conformitate cu articolul 151 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1762/95 al Comisiei din 19 iulie 1995.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-75/14: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2017 – USFSPEI/Parlamentul și Consiliul [„Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Inadmisibilitate — Răspundere extracontractuală — Reforma statutului și a RAA — Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 — Neregularități în cursul procedurii de adoptare a actelor — Neconsultarea comitetului pentru statut și a organizațiilor sindicale — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/25

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2017 – USFSPEI/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza T-75/14) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Inadmisibilitate - Răspundere extracontractuală - Reforma statutului și a RAA - Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 - Neregularități în cursul procedurii de adoptare a actelor - Neconsultarea comitetului pentru statut și a organizațiilor sindicale - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”])
   (2018/C 005/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J.-N. Louis și D. de Abreu Caldas, ulterior J.-N. Louis, avocați)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: A. Troupiotis și E. Taneva, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și A. Bisch, ulterior M. Bauer și M. Veiga, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtelor: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Gattinara și J. Currall, ulterior G. Gattinara și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea articolului 1 punctele 27, 32, 46 și 61, punctul 64 litera (b), punctul 65 litera (b) și punctul 67 litera (d) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (JO 2013, L 287, p. 15), și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a adoptării Regulamentului nr. 1023/2013 cu încălcarea Acordului privind reforma din 2004, a articolelor 12 și 27 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 10 din statut și a procedurii de concertare prevăzute prin Decizia Consiliului din 23 iunie 1981

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) să plătească, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-333/17: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 26 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Portugalia) – Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho și alții (Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 21 și 38 — Nediscriminare — Protecția consumatorilor — Contract de împrumut bancar — Lipsa unei întrebări privind o altă normă de drept al Uniunii decât cele care figurează în Carta drepturilor fundamentale — Necompetență vădită a Curții)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 26 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Portugalia) – Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho și alții
   (Cauza C-333/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 21 și 38 - Nediscriminare - Protecția consumatorilor - Contract de împrumut bancar - Lipsa unei întrebări privind o altă normă de drept al Uniunii decât cele care figurează în Carta drepturilor fundamentale - Necompetență vădită a Curții))
   (2018/C 005/22)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Judicial da Comarca de Braga

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caixa Económica Montepio Geral

      Pârâți: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho, Vera da Conceição Pimenta Marinho

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă pentru a răspunde la întrebarea adresată de Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Tribunalul Districtual din Braga, Portugalia), prin decizia din 29 martie 2017.

      (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza T-831/14: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – Alfamicro/Comisia [„Clauză compromisorie — Convenție de subvenționare încheiată în cadrul Programului-cadru pentru inovare și competitivitate (CIP) (2007-2013) — Raport de audit — Costuri eligibile — Restituirea sumelor avansate — Proporționalitate — Încredere legitimă — Securitate juridică — Principiul bunei administrări — Obligația de motivare — Adaptarea concluziilor în cursul judecății — Compensarea creanțelor — Cerere reconvențională — Daune moratorii”]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/26

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – Alfamicro/Comisia
   (Cauza T-831/14) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Convenție de subvenționare încheiată în cadrul Programului-cadru pentru inovare și competitivitate (CIP) (2007-2013) - Raport de audit - Costuri eligibile - Restituirea sumelor avansate - Proporționalitate - Încredere legitimă - Securitate juridică - Principiul bunei administrări - Obligația de motivare - Adaptarea concluziilor în cursul judecății - Compensarea creanțelor - Cerere reconvențională - Daune moratorii”])
   (2018/C 005/34)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamante: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (Cascais, Portugalia) (reprezentanți: inițial G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe și L. Rodrigues Carvalho, ulterior G. Gentil Anastácio și D. Pirra Xarepe, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE având ca obiect în esență constatarea inexistenței creanței pe care Comisia pretinde că o are față de reclamantă în temeiul Convenției de subvenționare nr. 238882 privind finanțarea de către Uniune a proiectului „Save Energy”, încheiată în cadrul Programului-cadru pentru inovare și competitivitate (2007-2013) instituit prin Decizia nr. 1639/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 2006 (JO 2006, L 310, p. 15), și, pe de altă parte, cerere reconvențională având ca obiect în esență obligarea reclamantei la restituirea subvenției nelegal avansate în cadrul convenției menționate

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea formulată de Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda.

               2)

               Obligă Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda la plata către Comisie a unei sume de 277 849,93 euro plus 26,88 euro dobândă pe fiecare zi de întârziere calculată de la data de 20 iunie 2015.

               3)

               Obligă Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-687/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Vendrell Marti/SRB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/46

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Vendrell Marti/SRB
   (Cauza T-687/17)
   (2018/C 005/62)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Pedro Vendrell Marti (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Martínez Martínez și C. López-Mélida de Ramón, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comitetului unic de rezoluție (SBS/EES/2017/08) și a evaluării expertului independent pe care se întemeiază aceasta în conformitate cu articolul 20 alineatul 15 din Regulamentul nr. 806/2014;

               —

               constatarea nelegalității și a inaplicabilității articolelor 18 și 29 din Regulamentul nr. 806/2014,

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB şi T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-500/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 18 august 2017 – Thomas Krauss/TUIfly GmbH

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 18 august 2017 – Thomas Krauss/TUIfly GmbH
   (Cauza C-500/17)
   (2018/C 005/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Frankfurt am Main

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Thomas Krauss

      Pârâtă: TUIfly GmbH
   Prin Ordonanța din 28 septembrie 2017, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-204/16 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 noiembrie 2017 – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) [Recurs — Dumping — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 — Articolul 3 — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Taxă antidumping definitivă — Scutirea importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat — Separabilitate]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 noiembrie 2017 – SolarWorld AG/Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)
   (Cauza C-204/16 P) (1)

   ([Recurs - Dumping - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 - Articolul 3 - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă antidumping definitivă - Scutirea importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat - Separabilitate])
   (2018/C 005/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentant: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și M. J. Beck, solicitor), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, asistat de N. Tuominen, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Demeneix, T. Maxian Rusche și J.-F. Brakeland, agenți), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (reprezentanți: J.-F. Bellis și A. Scalini, avocați, F. Di Gianni, avvocato)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă SolarWorld AG la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza T-690/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Uluru și alții/Comisia și SRB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/46

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Uluru și alții/Comisia și SRB
   (Cauza T-690/17)
   (2018/C 005/63)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Uluru, SL (Madrid, Spania), Juan Adolfo Álvarez Lorenzana (Santo Domingo, Republica Dominicană) și Raquel Fortet Rodríguez (Madrid) (reprezentanți: B. Cremades Roman, J. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín și P. Marrodán Lázaro, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție și a Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei, ambele din 7 iunie 2017, și, în consecință, (a) obligarea SRB și a Comisiei Europene să ramburseze reclamanților investițiile acestora în Banco Popular în termenii precizați în cerere sau (b) în subsidiar, obligarea SRB și a Comisiei Europene să plătească reclamanților despăgubiri în temeiul răspunderii extracontractuale în termenii precizați în cerere;

               —

               obligarea SRB și a Comisiei Europene să plătească reclamanților despăgubiri în temeiul răspunderii extracontractuale în termenii precizați în cerere;

               —

               declararea nulității evaluării efectuate de expertul independent al SRB și, după calcularea valorii nete a activelor Banco Popular, obligarea SRB și a Comisiei Europene la plata unor despăgubiri către reclamanți în termenii precizați în cerere;

               —

               obligarea SRB și a Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri;

               —

               să dispună ca la toate sumele acordate reclamanților să se calculeze dobânzi compensatorii din data de 23 mai 2017 (sau, în subsidiar, din data de 7 iunie 2017) până la data pronunțării hotărârii și, de asemenea, dobânzi de întârziere de la data pronunțării hotărârii, cu excepția cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, la care se vor calcula numai dobânzi de întârziere de la data pronunțării hotărârii și

               —

               să acorde reclamanților orice altă reparație suplimentară pe care o consideră adecvată din punct de vedere juridic.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza C-515/17 P: Recurs introdus la 24 august 2017 de Uniwersytet Wrocławski împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2017 în cauza T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/17

         Recurs introdus la 24 august 2017 de Uniwersytet Wrocławski împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2017 în cauza T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)
   (Cauza C-515/17 P)
   (2018/C 005/24)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Uniwersytet Wrocławski (reprezentanți: A. Krawczyk-Giehsmann, K. Szarek, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile recurentei

               —

               anularea ordonanței atacate;

               —

               constatarea că acțiunea a fost valabil formulată;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedură la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 19 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene. Se întemeiază pe circumstanța că interpretarea dată de Tribunal cu privire la aplicarea acestei dispoziții este eronată și contrară principiilor proporționalității și subsidiarității, întrucât nu ține seama de faptul că raportul juridic respectiv, care leagă consilierul juridic de universitate, se bazează pe independența și pe egalitatea părților și că, în sistemul de drept polonez, profesia de consilier juridic este, prin însăși natura sa, caracterizată prin independență și prin absența oricărei subordonări față de terți, fiind o profesie întemeiată pe încrederea publicului.
   Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 119 din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 23 aprilie 2015. Acest motiv se întemeiază pe faptul că Tribunalul și-a prezentat motivele într-un mod eronat, dat fiind faptul că a utilizat expresii abstracte în motivarea ordonanței atacate și că nu a făcut referire la faptele prezentei cauze în punctul de vedere expus, ceea ce a limitat în mod semnificativ posibilitatea recurentei de a se apăra într-o manieră efectivă.


title: Cauza T-697/17: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – De Longhi Benelux/EUIPO (COOKING CHEF GOURMET)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/47

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – De Longhi Benelux/EUIPO (COOKING CHEF GOURMET)
   (Cauza T-697/17)
   (2018/C 005/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: De Longhi Benelux SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: M. Arnott, A. Nicholls, solicitors și G. Hollingworth, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „COOKING CHEF GOURMET” – cererea de înregistrare nr. 15 549 637

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 iulie 2017 în cauza R 231/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la suportarea propriilor cheltuieli de judecată aferente procedurii în fața sa și în fața Tribunalului și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-229/15: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2017 – European Dynamics Luxembourg și alții/ABE („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizarea de personal interimar pentru servicii informatice — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/27

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2017 – European Dynamics Luxembourg și alții/ABE
   (Cauza T-229/15) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea de personal interimar pentru servicii informatice - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere”))
   (2018/C 005/36)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) și European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, ulterior M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, avocați)

      Pârâtă: Autoritatea Bancară Europeană (ABE) (reprezentanți: J. Overett Somnier, J. Mifsud și S. Giordano, agenți, asistați de H.-G. Kamann și A. Dritsa, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei ABE din 2 martie 2015 prin care a respins oferta reclamantelor, prezentată ca răspuns la cererea de ofertă restrânsă EBA/2014/06/OPS/SER/RT, având ca obiect lotul nr. 1 intitulat „Punere la dispoziție de personal interimar: punere la dispoziție de personal interimar în domeniul informatic” și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins suferit de reclamante ca urmare a acestei decizii prin pierderea șansei de a se clasa pe primul loc din cascadă în cadrul procedurii de atribuire în cauză, în cuantum de 300 000 de euro plus dobânzi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE și European Dynamics Belgium SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-668/16 P: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – HL/Comisia („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2014 — Lista funcționarilor propuși pentru promovare de directorii generali și de șefii de servicii — Omiterea numelui reclamantului — Obligația de motivare — Inexistenţa unei erori de drept — Lipsa denaturării elementelor de probă — Cerere de recuzare a unui judecător”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/37

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2017 – HL/Comisia
   (Cauza T-668/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2014 - Lista funcționarilor propuși pentru promovare de directorii generali și de șefii de servicii - Omiterea numelui reclamantului - Obligația de motivare - Inexistenţa unei erori de drept - Lipsa denaturării elementelor de probă - Cerere de recuzare a unui judecător”))
   (2018/C 005/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: HL (reprezentant: R. Rata, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Berscheid, C. Berardis-Kayser și A.-A. Gilly, ulterior G. Berscheid, G. Gattinara și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Judecător unic) din 20 iulie 2016, HL/Comisia (F-112/15, EU:F:2016:161), prin care se solicită anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               HL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza C-205/16 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 noiembrie 2017 – SolarWorld AG/ Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) [Recurs — Subvenții — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 — Articolul 2 — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China — Taxă compensatorie definitivă — Scutirea importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat — Separabilitate]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 noiembrie 2017 – SolarWorld AG/ Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)
   (Cauza C-205/16 P) (1)

   ([Recurs - Subvenții - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 - Articolul 2 - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din China - Taxă compensatorie definitivă - Scutirea importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat - Separabilitate])
   (2018/C 005/09)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, asistată de N. Tuominen, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Demeneix, J.-F. Brakeland și T. Maxian Rusche, agenți), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (reprezentanți: J.-F. Bellis și A. Scalini, avocați, F. Di Gianni, avvocato)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă SolarWorld AG la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza C-556/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 22 septembrie 2017 – Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 22 septembrie 2017 – Alekszij Torubarov/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
   (Cauza C-556/17)
   (2018/C 005/25)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alekszij Torubarov

      Pârât: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      Întrebarea preliminară

   Articolul 46 alineatul (3) din Directiva 2013/32/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale, coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că instanțele maghiare au competența să modifice deciziile administrative adoptate de autoritatea competentă în materia azilului prin care se refuză acordarea protecției internaționale, precum și să acorde protecția respectivă?

      (1)  JO 2013, L 180, p. 60.


title: Cauza T-700/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Traviacar și alții/SRB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/48

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – Traviacar și alții/SRB
   (Cauza T-700/17)
   (2018/C 005/65)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Traviacar, S.L. (O Carballiño, Spania) și alți 96 de reclamanți (reprezentant: P. Rúa Sobrino, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție (SRB/EES/2017/08) și a evaluării expertului independent pe care aceasta se întemeiază, în conformitate cu articolul 20 alineatul (15) din Regulamentul nr. 806/2014;

               —

               constatarea nelegalității și a inaplicabilității articolelor 18 și 29 din Regulamentul (UE) nr.o806/2014;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza C-217/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Efeteio Athinon – Grecia) – Comisia Europeană/Dimos Zagoriou (Trimitere preliminară — Decizie a Comisiei Europene privind restituirea sumelor plătite și care constituie titlu executoriu — Articolul 299 TFUE — Executare silită — Măsuri de executare — Stabilirea instanței naționale competente în materie de contencios al executării — Stabilirea persoanei căreia îi revine obligația pecuniară — Condiții de aplicare a modalităților procedurale naționale — Autonomie procedurală a statelor membre — Principiile echivalenței și efectivității)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Efeteio Athinon – Grecia) – Comisia Europeană/Dimos Zagoriou
   (Cauza C-217/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Decizie a Comisiei Europene privind restituirea sumelor plătite și care constituie titlu executoriu - Articolul 299 TFUE - Executare silită - Măsuri de executare - Stabilirea instanței naționale competente în materie de contencios al executării - Stabilirea persoanei căreia îi revine obligația pecuniară - Condiții de aplicare a modalităților procedurale naționale - Autonomie procedurală a statelor membre - Principiile echivalenței și efectivității))
   (2018/C 005/10)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Efeteio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Comisia Europeană

      Intimată: Dimos Zagoriou

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 299 TFUE trebuie interpretat în sensul că acest articol nu stabilește alegerea instanței naționale competente în ceea ce privește acțiunile legate de executarea silită a actelor Comisiei Europene care impun o obligație pecuniară în sarcina altor persoane decât statele membre care constituie titlu executoriu, conform articolului menționat, întrucât această stabilire intră sub incidența dreptului național în temeiul principiului autonomiei procedurale, sub rezerva ca această stabilire să nu aducă atingere aplicării și eficacității dreptului Uniunii.
               Revine instanței naționale sarcina de a stabili dacă aplicarea normelor procedurale naționale acțiunilor aferente executării silite a actelor menționate la articolul 299 TFUE se efectuează într-un mod nediscriminatoriu în raport cu procedurile prin care se urmărește soluționarea litigiilor naționale de același tip și potrivit unor modalități care să nu facă mai dificilă recuperarea sumelor vizate prin aceste acte decât în cazuri comparabile privind punerea în aplicare a unor dispoziții naționale corespunzătoare.

               2)

               Articolul 299 TFUE, precum și Regulamentul (CEE) nr. 2052/88 al Consiliului din 24 iunie 1988 privind misiunile și eficiența fondurilor structurale, precum și coordonarea activităților proprii între ele și cu operațiunile Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente, Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte, și Regulamentul (CEE) nr. 4256/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului nr. 2052/88 în ceea ce privește Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Orientare, trebuie interpretate în sensul că nu stabilesc, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, persoanele împotriva cărora poate fi continuată executarea silită în temeiul unei decizii a Comisiei Europene privind restituirea sumelor plătite și care constituie titlu executoriu.
               Revine dreptului național sarcina de a stabili aceste persoane, sub rezerva respectării principiilor echivalenței și efectivității.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza C-227/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Țările de Jos) – Jan Theodorus Arts/Veevoederbedrijf Alpuro BV [Trimitere preliminară — Agricultură — Politica agricolă comună — Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Schemă de plată unică — Crescător de viței care a încheiat un contract de integrare — Clauză contractuală în temeiul căreia plata unică revine întreprinderii de integrare — Admisibilitate]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/9

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Țările de Jos) – Jan Theodorus Arts/Veevoederbedrijf Alpuro BV
   (Cauza C-227/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Politica agricolă comună - Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Schemă de plată unică - Crescător de viței care a încheiat un contract de integrare - Clauză contractuală în temeiul căreia plata unică revine întreprinderii de integrare - Admisibilitate])
   (2018/C 005/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Jan Theodorus Arts

      Intimată: Veevoederbedrijf Alpuro BV

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei clauze contractuale în temeiul căreia cuantumul ajutorului pe care un crescător de viței are dreptul să îl pretindă în temeiul schemei de plată unică revine unei întreprinderi de integrare în cazul în care transferul acestui ajutor se înscrie în cadrul unor avantaje și obligații reciproce negociate între părțile la contract.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-706/17: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – UP/Comisia

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/49

         Acțiune introdusă la 11 octombrie 2017 – UP/Comisia
   (Cauza T-706/17)
   (2018/C 005/67)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: UP (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei cereri admisibilă și fondată;

         în consecință:

               —

               anularea Deciziei din 26 aprilie în care DG RRHH se opunea cererii reclamantului de a lucra în regim de timp parțial din motive medicale;

               —

               pronunțarea anulării, în măsura în care este necesar, a Deciziei din 12 iulie 2017 de respingere a reclamației;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului financiar și moral al reclamantului, care decurge din aceste decizii, estimat, sub rezerva unei reevaluări, la suma de 8 800 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, divizat în două aspecte.
   Primul aspect întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și nediscriminării și pe încălcarea dreptului de a fi ascultat prin faptul că autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) s-ar fi întemeiat pe o reglementare care privea cazuri diferite față de cel al reclamantului, fără să îl fi ascultat sau să-i fi permis să prezinte observații care să influențeze conținutul deciziei avute în vedere și, în consecință, ar fi încălcat drepturile sale la apărare.
   Al doilea aspect întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de diligență, precum și pe existența unei erori vădite de apreciere a faptelor săvârșită de AIPN, prin faptul că aceasta ar fi apreciat indemnizațiile pentru incapacitatea de muncă în lumina regulilor generale de rambursare din Reglementarea comună. Reclamantul apreciază că nicio dispoziție statutară nu împiedică faptul ca indemnizațiile menționate să poată fi cumulate cu veniturile rezultate din activitatea sa profesională, pentru motivul că situația sa medicală și gradul său de incapacitate nu răspund criteriilor de invaliditate pe planul medical prevăzut de statutul funcționarilor.


title: Cauza C-561/17 P: Recurs introdus la 22 septembrie 2017 de Republica Polonă împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2017 în cauza T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/18

         Recurs introdus la 22 septembrie 2017 de Republica Polonă împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2017 în cauza T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)
   (Cauza C-561/17 P)
   (2018/C 005/26)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Celelalte părți din procedură: Uniwersytet Wrocławski, Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile recurentei

               —

               anularea în tot a Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene (Camera a opta) din 13 iunie 2017, în cauza T-137/16, Uniwersytet Wrocławski/Agenția Executivă pentru Cercetare (REA);

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               obligarea fiecărei părți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată;

               —

               trimiterea cauzei Marii Camere, potrivit articolului 16 al treilea paragraf din Statut.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, Republica Polonă critică ordonanța atacată pentru încălcarea articolului 19 al treilea și al patrulea paragraf din Statut ca urmare a unei interpretări eronate a acestuia. Ordonanța atacată se bazează în mod expres pe linia jurisprudențială constantă a instanțelor Uniunii potrivit căreia cerința independenței avocatului întemeiată pe articolul 19 din Statut este legată de necesitatea absenței oricărui raport de muncă între avocat și clientul său. În opinia Republicii Polone această linie jurisprudențială este fundamental eronată și ar trebui revizuită.
   În plus, ordonanța atacată se bazează pe o linie jurisprudențială existentă a instanțelor Uniunii, însă în același timp depășește cadrul stabilit de această jurisprudență. În ordonanța atacată cerința de independență a fost legată nu doar de absența oricărui raport de muncă, ci și de absența oricărui raport juridic civil precum și de absența oricărui risc ca mediul profesional al avocatului să influențeze opinia sa juridică.
   Această abordare are drept consecință limitarea profundă a dreptului la apărare în fața instanțelor Uniunii. Este vorba astfel de o limitare întemeiată pe criterii foarte vagi și arbitrare, fără nicio bază explicită în dispozițiile dreptului Uniunii și care nu servesc niciun obiectiv ușor de înțeles.
   În al doilea rând, Republica Polonă critică ordonanța atacată pentru încălcarea principiului securității juridice. Ordonanța atacată introduce o condiție nouă și imprecisă privind independența reprezentantului, legată de absența riscului de influență din partea mediului său profesional, nefurnizând nicio indicație referitoare la modalitatea de apreciere a riscului. În consecință, partea nu este în măsură să stabilească dacă reprezentantul pe care l-a ales întrunește condiția de independență și dacă acțiunea va fi considerată admisibilă.
   În al treilea rând, Republica Polonă critică ordonanța atacată pentru motivarea insuficientă atât în ceea ce privește aprecierea Tribunalului potrivit căreia reprezentantul nu întrunește cerința de independență cât și în ceea ce privește respingerea cererii introductive semnate de acesta.
   Tribunalul nu a explicat în special de ce un raport precum cel care îl leagă pe reprezentant de Uniwersytet Wrocławski trebuie asimilat unui raport de muncă în pofida inexistenței unei subordonări. În plus, Tribunalul nu a explicat de ce a ținut cont mai degrabă de alte circumstanțe decât cele referitoare la prestarea de către reprezentant a unui serviciu de asistență juridică. Tribunalul nu a precizat nici cum trebuie interpretată, într-un contract de drept civil, noțiunea de mediu profesional și ce tip de influență exercită asupra reprezentatului. În plus, ordonanța atacată nu indică tipul de risc legat de acest tip de contract și nici la ce se referă limitarea independenței din cauza căreia era necesară excluderea reprezentantului.


title: Cauza T-245/15: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2017 – Klymenko/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețare a fondurilor — Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Obligația de motivare — Temei juridic — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare — Dreptul de proprietate — Dreptul la reputație — Proporționalitate — Protecția drepturilor fundamentale echivalentă cu cea garantată în Uniune — Excepție de nelegalitate”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/28

         Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2017 – Klymenko/Consiliul
   (Cauza T-245/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețare a fondurilor - Lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Obligația de motivare - Temei juridic - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Dreptul de proprietate - Dreptul la reputație - Proporționalitate - Protecția drepturilor fundamentale echivalentă cu cea garantată în Uniune - Excepție de nelegalitate”))
   (2018/C 005/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moscova, Rusia) (reprezentanți: inițial B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, și R. Gherson, solicitor, ulterior B. Kennelly, J. Pobjoy, R. Gherson și T. Garner, solicitor, și la final M. Phelippeau, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și J.-P. Hix, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, în primul rând, a Deciziei (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015 L 62, p. 25) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015 L 62, p. 1), în al doilea rând, a Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1), și, în al treilea rând, a Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost menținut pe lista persoanelor, a entităților și a organismelor cărora li se aplică măsurile restrictive.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Oleksandr Viktorovych Klymenko la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-722/16: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2017 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative zerø — Marca Uniunii Europene verbală anterioară ZERO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/38

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2017 – Mapei/EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Cauza T-722/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative zerø - Marca Uniunii Europene verbală anterioară ZERO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 005/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Mapei SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: F. Caricato, ulterior M. Fazzini, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgia) (reprezentanți: J. Muyldermans și P. Maeyaert, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 iulie 2016 (cauza R 2371/2015-1) privind o procedură de opoziție între Steenfabrieken Vandersanden și Mapei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mapei SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 462, 12.12.2016.


title: Cauza C-298/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Trimitere preliminară — Principii generale ale dreptului Uniunii — Dreptul la o bună administrare și dreptul la apărare — Reglementare națională fiscală care prevede dreptul de a fi ascultat și dreptul de a fi informat în cursul unei proceduri administrative fiscale — Decizie de impunere a taxei pe valoarea adăugată emisă de autoritățile fiscale naționale fără a da acces contribuabilului la informațiile și la documentele care constituie temeiul deciziei menționate)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Cauza C-298/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Principii generale ale dreptului Uniunii - Dreptul la o bună administrare și dreptul la apărare - Reglementare națională fiscală care prevede dreptul de a fi ascultat și dreptul de a fi informat în cursul unei proceduri administrative fiscale - Decizie de impunere a taxei pe valoarea adăugată emisă de autoritățile fiscale naționale fără a da acces contribuabilului la informațiile și la documentele care constituie temeiul deciziei menționate))
   (2018/C 005/12)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Teodor Ispas, Anduţa Ispas

      Pârâtă: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Dispozitivul

   Principiul general al dreptului Uniunii al respectării dreptului la apărare trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unor proceduri administrative de inspecție și de stabilire a bazei de impunere a taxei pe valoarea adăugată, un particular trebuie să aibă posibilitatea să i se comunice, la cerere, informațiile și documentele care se găsesc în dosarul administrativ și care au fost luate în considerare de autoritatea publică la adoptarea deciziei sale, cu excepția cazului în care obiective de interes general justifică restrângerea accesului la respectivele informații și documente.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza C-584/17 P: Recurs introdus la 4 octombrie 2017 de ADR Center SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 20 iulie 2017 în cauza T-644/14, ADR Center SpA/Comisia Europeană

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/20

         Recurs introdus la 4 octombrie 2017 de ADR Center SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi extinsă) din 20 iulie 2017 în cauza T-644/14, ADR Center SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-584/17 P)
   (2018/C 005/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: ADR Center SpA (reprezentanți: A. Guillerme, avocate, T. Bontinck, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 20 iulie 2017, ADR/Comisia (T-644/14);

               —

               anularea Deciziei C(2014) 4485 final a Comisiei din 27 iunie 2014 privind recuperarea unei părți a asistenței financiare plătite recurentei;

               —

               soluționarea definitivă a litigiului și admiterea concluziilor formulate de recurentă în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, inclusiv cheltuielile de judecată efectuate de recurente în fața Curții și în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a interpretat principiul UE care guvernează ajutoarele financiare ale Uniunii Europene, conform căruia Uniunea nu poate subvenționa decât cheltuielile care au fost într-adevăr efectuate.
               Recurenta consideră că Tribunalul UE a efectuat o interpretare deosebit de strictă a acestui principiu, care este incompatibilă cu jurisprudența anterioară a Curții și cu voința legiuitorului european.

               2)

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a interpretat articolul 299 TFUE, articolul 79 din Regulamentul financiar al UE (1), articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a UE și jurisprudența CJUE.
               Recurenta consideră că Tribunalul a interpretat în mod greșit articolul 299 TFUE și articolul 79 alineatul (2) din Regulamentul financiar în sensul că acordă Comisiei competența să adopte un ordin de recuperare în materie contractuală. În plus, hotărârea atacată este incompatibilă cu cauza Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE /Comisia. În sfârșit, eficacitatea acțiunii întemeiată pe articolul 272 TFUE este redusă semnificativ în ceea ce îl privește pe beneficiarul grantului, întrucât Comisia Europeană poate decide să inițieze o procedură de executare silită înainte de pronunțarea unei hotărâri definitive de către instanța competentă.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1).


title: Cauza T-246/15: Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2017 – Ivanyushchenko/Consiliul („Politică externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/29

         Hotărârea Tribunalului din 8 noiembrie 2017 – Ivanyushchenko/Consiliul
   (Cauza T-246/15) (1)

   ((„Politică externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Eroare vădită de apreciere”))
   (2018/C 005/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Yenakievo, Ucraina) (reprezentanți: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson și T. Garner, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și N. Rouam, ulterior J.-P. Hix și P. Mahnič Bruni, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea, pe de o parte, a Deciziei (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015, L 62, p. 1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015, L 62, p. 1) și, pe de altă parte, a Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost menținut pe lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

               2)

               Anulează Decizia (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza C-586/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 6 octombrie 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I., D.

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 6 octombrie 2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I., D.
   (Cauza C-586/17)
   (2018/C 005/28)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I.

      Cealaltă parte: D.

      Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           Articolul 46 alineatul (3) din Directiva 2013/32/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (versiunea revizuită) […] coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune unui sistem potrivit căruia instanța de contencios administrativ care judecă în primă instanță în materie de azil nu poate ține seama, în principiu, de un motiv de azil invocat de străin pentru prima dată în cadrul acțiunii introduse în fața acestei instanțe, în examinarea acestei acțiuni?

                           b)

                           Prezintă relevanță aspectul dacă se invocă efectiv un nou motiv de azil, mai precis un motiv pentru solicitarea de protecție internațională, care se întemeiază pe fapte și împrejurări care au survenit după decizia autorității decizionale cu privire la cererea de protecție internațională sau un motiv de azil ascuns, mai precis un motiv pentru solicitarea de protecție internațională care se întemeiază pe fapte și împrejurări care au survenit anterior deciziei autorității decizionale cu privire la cererea de protecție internațională, pe care, cu toate că a avut cunoștință de acestea, în mod imputabil, străinul nu le-a prezentat deja în cadrul procedurii administrative?

                           c)

                           Prezintă relevanță aspectul dacă motivul de azil se invocă în fața instanței de contencios administrativ care judecă în primă instanță în materie de azil, în cadrul unei acțiuni îndreptate împotriva deciziei autorității decizionale cu privire la o primă cerere de protecție internațională sau cu privire la o cerere ulterioară?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1)a): dispozițiile dreptului Uniunii se opun ca instanța de contencios administrativ care judecă în primă instanță în materie de azil să poată decide să trimită examinarea unui motiv de azil invocat pentru prima dată în cadrul acțiunii introduse în fața sa, pentru o nouă procedură în fața autorității decizionale, pentru a garanta buna administrare a justiției în cadrul procedurii judiciare sau pentru a împiedica o întârziere intolerabilă a acestei proceduri?

      (1)  JO 2013, L 180, p. 60.