title: Cauza C-531/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Elda Otero Ramos/Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social [Trimitere preliminară — Directiva 92/85/CEE — Articolul 4 alineatul (1) — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Lucrătoare care alăptează — Evaluarea riscurilor pe care le prezintă postul — Contestare de către lucrătoarea în cauză — Directiva 2006/54/CE — Articolul 19 — Egalitate de tratament — Discriminare pe criteriul sexului — Sarcina probei]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spania) – Elda Otero Ramos/Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social
   (Cauza C-531/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 92/85/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Lucrătoare care alăptează - Evaluarea riscurilor pe care le prezintă postul - Contestare de către lucrătoarea în cauză - Directiva 2006/54/CE - Articolul 19 - Egalitate de tratament - Discriminare pe criteriul sexului - Sarcina probei])
   (2017/C 424/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elda Otero Ramos

      Pârâte: Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă trebuie interpretat în sensul că se aplică într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care o lucrătoare care alăptează contestă, în fața unei instanțe naționale sau a oricărui alt organ competent din statul membru în cauză, evaluarea riscurilor pe care le prezintă postul său în măsura în care aceasta nu ar fi fost efectuată în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează.

               2)

               Articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2006/54 trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în cauza principală, revine lucrătoarei în cauză sarcina de a prezenta fapte de natură să sugereze că evaluarea riscurilor prezentate de postul său nu a fost efectuată conform cerințelor articolului 4 alineatul (1) din Directiva 92/85 și care să permită astfel să se prezume existența unei discriminări directe pe criteriul sexului, în sensul Directivei 2006/54, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. Revine, așadar, pârâtului sarcina de a dovedi că respectiva evaluare a riscurilor a fost efectuată în conformitate cu cerințele acestei dispoziții și că, prin urmare, nu a existat o încălcare a principiului nediscriminării.

      (1)  JO C 429, 21.12.2015.


title: Cauza T-109/10: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Luxemburg/Comisia („Acțiune în anulare — FEDER — Reducerea unei contribuții financiare — Programul Interreg II/C «Bazin de inundare Rin – Mosela» — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea normelor fundamentale de procedură — Acțiune în mod vădit fondată”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/35

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Luxemburg/Comisia
   (Cauza T-109/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEDER - Reducerea unei contribuții financiare - Programul Interreg II/C «Bazin de inundare Rin – Mosela» - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea normelor fundamentale de procedură - Acțiune în mod vădit fondată”))
   (2017/C 424/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: inițial C. Schiltz, ulterior P. Frantzen, ulterior L. Delvaux și D. Holderer și în final D. Holderer, agenți, asistați de P. Kinsch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și A. Steiblytė, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Regatul Begiei (reprezentanți: inițial M. Jacobs și T. Materne, ulterior M. Jacobs și în final M. Jacobs și J.-C. Halleux, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues și B. Messmer, ulterior G. de Bergues și în final J. Bousin și D. Colas, agenți) și Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial C. Wissels, M. Noort și Y. de Vries, ulterior M. Noort, M. Bulterman și B. Koopman agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008), în măsura în care aceasta se aplică Marelui Ducat al Luxemburgului.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin-Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008), în măsura în care aceasta se aplică Marelui Ducat al Luxemburgului.

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Marele Ducat al Luxemburgului.

               3)

               Regatul Belgiei, Republica Franceză și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-192/16: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Stephen Fisher, Anne Fisher, Peter Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 355 alineatul (3) TFUE — Statutul Gibraltarului — Articolul 49 TFUE — Articolul 63 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera circulație a capitalurilor — Situație pur internă]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/14

         Ordonanța Curții (Camera a doua) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Regatul Unit) – Stephen Fisher, Anne Fisher, Peter Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-192/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 355 alineatul (3) TFUE - Statutul Gibraltarului - Articolul 49 TFUE - Articolul 63 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera circulație a capitalurilor - Situație pur internă])
   (2017/C 424/20)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Stephen Fisher, Anne Fisher, Peter Fisher

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Dispozitivul

   Articolul 355 alineatul (3) TFUE coroborat cu articolul 49 TFUE sau cu articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că exercitarea libertății de stabilire sau a liberei circulații a capitalurilor de către resortisanții britanici între Regatul Unit și Gibraltar constituie, în raport cu dreptul Uniunii, o situație în care toate elementele se limitează la interiorul unui singur stat membru.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza T-664/17: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2017 – eSlovensko/Comisia

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/45

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2017 – eSlovensko/Comisia
   (Cauza T-664/17)
   (2017/C 424/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: eSlovensko (Lučenec, Slovacia) (reprezentant: F. Branislav, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei ARES(2017)3107844 a Comisiei Europene din 21 iunie 2017 de excludere a reclamantei de la participarea la toate procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice și de acordare a subvențiilor reglementate de Regulamentul nr. 966/2012 și de la acordarea fondurilor reglementată de Regulamentul 2015/323;

               —

               obligarea pârâtei la efectuarea unui nou audit pentru a-și revedea concluziile referitoare la costurile eligibile;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe un abuz de putere, în special pe o apreciere juridică eronată a faptelor și a constatărilor.

                           —

                           Reclamanta susține că nu există un temei rezonabil pentru decizia Comisiei.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe motivarea neadecvată a deciziei atacate.

                           —

                           În mod evident Comisia nu a examinat în mod corespunzător și imparțial toate circumstanțele speței.


title: Cauza T-119/10: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Țările de Jos/Comisia („Acțiune în anulare — FEDER — Reducerea unei contribuții financiare — Programul Interreg II/C «Bazin de inundare Rin Mosela» — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea normelor fundamentale de procedură — Acțiune în mod vădit fondată”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/36

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-119/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEDER - Reducerea unei contribuții financiare - Programul Interreg II/C «Bazin de inundare Rin Mosela» - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea normelor fundamentale de procedură - Acțiune în mod vădit fondată”))
   (2017/C 424/52)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial Y. de Vries, J. Langer și C. Wissels, ulterior J. Langer și M. Bulterman și B. Koopman, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și A. Steiblytė, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Belgiei (reprezentanți: inițial M. Jacobs și T. Materne, ulterior M. Jacobs și J. C. Halleux, agenți) și Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues și B. Messmer, ulterior J. Bousin și D. Colas, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008), în măsura în care aceasta privește Regatul Țărilor de Jos.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Belgiei și Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-592/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 12 octombrie 2017 – Skatteministeriet/Baby Dan A/S

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 12 octombrie 2017 – Skatteministeriet/Baby Dan A/S
   (Cauza C-592/17)
   (2017/C 424/37)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Skatteministeriet

      Pârâtă: Baby Dan A/S

      Întrebările preliminare

               1)

               Fusurile care prezintă caracteristicile specifice descrise trebuie să fie considerate parte a grilei de siguranță pentru copii?

                           —

                           În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în sensul că fusurile sunt considerate ca făcând parte din grila de siguranță pentru copii, ele trebuie să fie clasificate în consecință la poziția NC 9403 90 10 sau la pozițiile NC 7326 și 4421?

                           —

                           În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în sensul că fusurile nu sunt considerate ca făcând parte din poarta de siguranță pentru copii, ele trebuie să fie clasificate în consecință la poziția NC 7318 15 90 sau la poziția NC 7318 19 00?

               2)

               Dacă fusurile care prezintă caracteristicile specifice descrise trebuie să fie clasificate la poziția CN 7318 15 90, se solicită Curţii de Justiţie a Uniunii o decizie preliminară cu privire la următoarea întrebare:

                           —

                           Regulamentul (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (1) este nevalid întrucât Comisia și Consiliul – potrivit Organului de apel al OMC – s-au întemeiat pe un proces care leagă definiția industriei Uniunii de disponibilitatea producătorilor din interiorul Uniunii de a face parte dintr-un eșantion și de a fi supuși unor inspecții, ceea ce a determinat un proces de autoselectare în cadrul industriei care a generat un risc important de denaturare a anchetei și a rezultatului?

      (1)  JO 2009, L 29, p. 1.


title: Cauza C-549/16: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano – Italia) – Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano/Palais Kaiserkron Srl [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 401 — Noțiunea „taxă pe cifra de afaceri” — Locațiune de bunuri imobile utilizate pentru activitatea comercială — Supunere la plata unei taxe de timbru și a TVA-ului]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/15

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 12 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano – Italia) – Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano/Palais Kaiserkron Srl
   (Cauza C-549/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 401 - Noțiunea „taxă pe cifra de afaceri” - Locațiune de bunuri imobile utilizate pentru activitatea comercială - Supunere la plata unei taxe de timbru și a TVA-ului])
   (2017/C 424/21)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano

      Pârâtă: Palais Kaiserkron Srl

      Dispozitivul

   Articolul 401 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu se opune perceperii unei taxe de timbru proporționale asupra contractelor de locațiune comerciale precum cel prevăzut de reglementarea națională în discuție în litigiul principal chiar în cazul în care aceste contracte sunt supuse și taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-611/17: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2017 – Republica Italiană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/26

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2017 – Republica Italiană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-611/17)
   (2017/C 424/38)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, și P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (UE) 2017/1398 al Consiliului din 25 iulie 2017 de modificare a Regulamentului (UE) 2017/127 în ceea ce privește anumite posibilități de pescuit, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 199din 29 iulie 2017, și în special a articolului 1 punctul 2, în măsura în care modifică anexa I D la Regulamentul (UE) 2017/127, punctul 3 din anexa la regulamentul atacat [care conține modificarea anexei I D la Regulamentul (UE) 2017/127] integral, și considerentele (9), (10), (11), (12) integral;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

         Primul motiv. Încălcarea articolului 1 din Decizia 86/238/CEE privind aderarea Uniunii la Convenția internațională pentru conservarea tonului de Atlantic.

   Nu exista o obligație de transpunere a deciziei ICCAT privind cotele de pescuit de pește-spadă.

         Al doilea motiv. Nemotivare (art. 296 al doilea paragraf TFUE).

   Această decizie este, în orice caz, nemotivată.

         Al treilea motiv. Încălcarea articolului 17 TUE și a articolului 16 din Regulamentul 1380/2013.

   Decizia este contrară principiului stabilității relative și interesului Uniunii.

         Al patrulea motiv. Încălcarea principiilor neretroactivității, securității juridice și încrederi legitime.

   În orice caz, decizia nu putea fi aplicată campaniei de pescuit în curs.

         Al cincilea motiv. Nemotivare (încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE).

   Decizia nu este motivată în măsura în care adoptă ca perioadă de referință pentru alocarea cotei TAC între statele membre perioada 2012-2015.

         Al șaselea motiv. Încălcarea principiului proporționalității (art. 5 TUE) și aprecierea eronată a faptelor.

   Excluderea din perioada de referință a anilor 2010 și 2011 este excesivă și eronată în raport cu obiectivul de includere în datele privind capturile numai capturile regulate.

         Al șaptelea motiv. Încălcarea articolelor 258 și 260 TFUE. Necompetență.

   Nu îi revenea Consiliului sarcina de a sancționa Italia cu privire la utilizarea de setci în derivă.

         Al optulea motiv. Încălcarea principiului bunei administrări (art. 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene) și a articolului 16 din Regulamentul nr. 1380/2013.

   Adoptarea perioadei de referință 2012-2015 a penalizat Italia, reducând capacitatea acesteia de pescuit, cu încălcarea principiului stabilității relative și fără o cercetare corespunzătoare.

         Al nouălea motiv. Încălcarea principiului nediscriminării (art. 18 TFUE).

   Această reducere discriminează în mod nejustificat pescarii italieni.

         Al zecelea motiv. Încălcarea principiilor neretroactivității, securității juridice și încrederii.

   În orice caz, reducerea nu putea fi aplicată campaniei de pescuit în curs.


title: Cauza C-640/16 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 10 octombrie 2017 – Greenpeace Energy eG/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare de stat — Acțiune în anulare — Articolul 263 TFUE — Admisibilitate — Ajutor preconizat de Regatul Unit în favoarea unității C din cadrul centralei nucleare Hinkley Point — Decizie prin care se constată că ajutorul este compatibil cu piața internă — Calitate procesuală activă — Reclamant care nu este vizat individual)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 10 octombrie 2017 – Greenpeace Energy eG/Comisia Europeană
   (Cauza C-640/16 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare de stat - Acțiune în anulare - Articolul 263 TFUE - Admisibilitate - Ajutor preconizat de Regatul Unit în favoarea unității C din cadrul centralei nucleare Hinkley Point - Decizie prin care se constată că ajutorul este compatibil cu piața internă - Calitate procesuală activă - Reclamant care nu este vizat individual))
   (2017/C 424/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Greenpeace Energy eG (reprezentanți: D. Fouquet, J. Nysten și S. Michaels, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Blanck-Putz, P. Němečková și T. Maxian Rusche, agenți)

      Intervenientă în susținerea celeilaltei părți în proces: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și J. Bousin, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: D. Robertson, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Greenpeace Energy eG să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-670/17: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – LG Vaquero Aviación, S. L. și alții/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/46

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – LG Vaquero Aviación, S. L. și alții/SRB
   (Cauza T-670/17)
   (2017/C 424/67)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: LG Vaquero Aviación, S. L. (Alcorcón, Spania) și alți 15 reclamanți (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile reclamanților

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei JUR/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 de adoptare a unui dispozitiv de rezoluție față de Banco Popular Español S. A.;

               —

               în temeiul articolului 340 alineatul (2) TFUE și al articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluție la despăgubirea reclamanților pentru prejudiciul suferit, al cărui cuantum exact va fi determinat odată ce informațiile complete solicitate vor fi furnizate reclamanților, în special raportul interimar întocmit de Deloitte și cele efectuate de experți independenți, conform Regulamentului (CE) nr. 806/2014, la care reclamanții solicită accesul;

               —

               în temeiul articolelor 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza C-166/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa [Trimitere preliminară — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Exploatare a jocurilor de noroc prin intermediul unor site-uri internet — Reglementare națională care prevede un monopol de stat — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebare identică cu o întrebare asupra căreia Curtea s-a pronunțat deja sau al cărei răspuns poate fi în mod clar dedus din jurisprudență — Articolul 102 și articolul 106 alineatul (1) TFUE — Abuz de poziție dominantă — Reglementare națională care interzice publicitatea privind jocurile de noroc, cu excepția celor organizate de un operator unic supus unui control strict din partea autorităților publice căruia i-a fost conferit dreptul exclusiv de a le organiza — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebare vădit inadmisibilă]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/16

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd/Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
   (Cauza C-166/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Exploatare a jocurilor de noroc prin intermediul unor site-uri internet - Reglementare națională care prevede un monopol de stat - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebare identică cu o întrebare asupra căreia Curtea s-a pronunțat deja sau al cărei răspuns poate fi în mod clar dedus din jurisprudență - Articolul 102 și articolul 106 alineatul (1) TFUE - Abuz de poziție dominantă - Reglementare națională care interzice publicitatea privind jocurile de noroc, cu excepția celor organizate de un operator unic supus unui control strict din partea autorităților publice căruia i-a fost conferit dreptul exclusiv de a le organiza - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebare vădit inadmisibilă])
   (2017/C 424/23)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

      Pârâtă: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 56 TFUE nu se opune reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care interzice ca operatori stabiliți în alte state membre să organizeze jocuri de noroc prin intermediul unui site internet, în condițiile în care conferă o exclusivitate pentru exploatarea acestora în favoarea unui operator unic supus unui control strict din partea autorităților publice.

               2)

               Articolul 56 TFUE nu se opune reglementării unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care interzice publicitatea privind jocurile de noroc cu excepția jocurilor organizate de un operator unic căruia i-a fost conferit dreptul exclusiv de a le organiza.

               3)

               Prima, a cincea, a șasea, precum și a opta-a zecea întrebare adresată de Supremo Tribunal de Justiça (Curtea Supremă, Portugalia) sunt vădit inadmisibile.

      (1)  JO C 202, 26.6.2017.


title: Cauza T-704/14: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Marine Harvest/Comisia [„Concurență — Concentrări — Decizie de aplicare a unei amenzi pentru efectuarea unei operațiuni de concentrare înaintea notificării și a autorizării sale — Articolul 4 alineatul (1), articolul 7 alineatele (1) și (2) și articolul 14 din Regulamentul (CE) n°139/2004 — Neglijență — Principiul ne bis in idem — Gravitatea încălcării — Cuantumul amenzii”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/28

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Marine Harvest/Comisia
   (Cauza T-704/14) (1)

   ([„Concurență - Concentrări - Decizie de aplicare a unei amenzi pentru efectuarea unei operațiuni de concentrare înaintea notificării și a autorizării sale - Articolul 4 alineatul (1), articolul 7 alineatele (1) și (2) și articolul 14 din Regulamentul (CE) no139/2004 - Neglijență - Principiul ne bis in idem - Gravitatea încălcării - Cuantumul amenzii”])
   (2017/C 424/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marine Harvest ASA (Bergen, Norvegia) (reprezentant: R. Subiotto, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Farley, C. Giolito și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2014) 5089 final a Comisiei din 23 iulie 2014, prin care se aplică o amendă pentru realizarea unei concentrări cu încălcarea articolului 4 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) no139/2004 (cauza COMP/M.7184 – Marine Harvest/Morpol) și, cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Marine Harvest ASA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza C-65/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Istanbul Lojistik Ltd/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság (Trimitere preliminară — Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Articolul 9 — Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE Turcia — Articolele 4, 5 și 7 — Uniunea vamală — Transport rutier — Taxă pe autovehicule — Impozitarea vehiculelor grele de marfă înmatriculate în Turcia care tranzitează Ungaria)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Istanbul Lojistik Ltd/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Cauza C-65/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia - Articolul 9 - Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE Turcia - Articolele 4, 5 și 7 - Uniunea vamală - Transport rutier - Taxă pe autovehicule - Impozitarea vehiculelor grele de marfă înmatriculate în Turcia care tranzitează Ungaria))
   (2017/C 424/03)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Istanbul Lojistik Ltd

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Dispozitivul

   Articolul 4 din Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE Turcia din 22 decembrie 1995 privind punerea în aplicare a fazei finale a uniunii vamale trebuie interpretat în sensul că o taxă pe autovehicule precum cea în discuție în litigiul principal, care trebuie plătită de deținătorii vehiculelor grele de marfă înmatriculate în Turcia care tranzitează teritoriul maghiar, constituie o taxă cu efect echivalent unei taxe vamale, în sensul acestui articol.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-671/17: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Turbo-K International Ltd/EUIPO – Turbo-K (TURBO-K)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/46

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2017 – Turbo-K International Ltd/EUIPO – Turbo-K (TURBO-K)
   (Cauza T-671/17)
   (2017/C 424/68)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Turbo-K International Ltd (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Norris, A. Muir Wood, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Turbo-K Ltd (Winchester, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „TURBO-K” – cererea de înregistrare nr. 13 458 039

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 iulie 2017 în cauza R 2135/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea în totalitate a declarațiilor de opoziție cu privire la înregistrarea mărcii;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-746/16: Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2017 – Andreassons Åkeri și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Securitate socială — Decizie a Comisiei privind închiderea unei proceduri EU Pilot — Clasarea unei plângeri — Refuzul Comisiei de a iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor — Act care nu este supus căilor de atac — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate vădită — Cerere care are ca obiect obţinerea pronunţării unei somaţii — Necompetenţă vădită”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/37

         Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2017 – Andreassons Åkeri și alții/Comisia
   (Cauza T-746/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Securitate socială - Decizie a Comisiei privind închiderea unei proceduri EU Pilot - Clasarea unei plângeri - Refuzul Comisiei de a iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor - Act care nu este supus căilor de atac - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate vădită - Cerere care are ca obiect obţinerea pronunţării unei somaţii - Necompetenţă vădită”))
   (2017/C 424/53)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamante: Andreassons Åkeri i Veddige AB (Veddige, Suedia), Luke Transport AB (Laholm, Suedia), Zimit Transportförmedling AB (Veddige) (reprezentant: C. von Quitzow, profesor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și K. Simonsson, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea deciziei Comisiei cuprinsă în scrisoarea din 10 august 2016 privind finalizarea procedurii EU-Pilot 7504/15/EMPL

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Andreassons Åkeri i Veddige AB, Luke Transport AB şi Zimit Transportförmedling AB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza C-101/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – SC Paper Consult SRL/Direcţia Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bistriţa Năsăud (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Drept de deducere — Condiții de exercitare — Articolul 273 — Măsuri naționale — Combaterea fraudei și a evaziunii fiscale — Factură emisă de un contribuabil declarat „inactiv” de administrația fiscală — Risc de fraudă — Refuzarea dreptului de deducere — Proporționalitate — Refuzul de a lua în considerare dovezi privind absența unei fraude sau a unei pierderi fiscale — Limitarea în timp a efectelor hotărârii care urmează a fi pronunțată — Lipsă)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – SC Paper Consult SRL/Direcţia Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bistriţa Năsăud
   (Cauza C-101/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Drept de deducere - Condiții de exercitare - Articolul 273 - Măsuri naționale - Combaterea fraudei și a evaziunii fiscale - Factură emisă de un contribuabil declarat „inactiv” de administrația fiscală - Risc de fraudă - Refuzarea dreptului de deducere - Proporționalitate - Refuzul de a lua în considerare dovezi privind absența unei fraude sau a unei pierderi fiscale - Limitarea în timp a efectelor hotărârii care urmează a fi pronunțată - Lipsă))
   (2017/C 424/04)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SC Paper Consult SRL

      Pârâte: Direcţia Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bistriţa Năsăud

      Dispozitivul

   Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în cauza principală, în temeiul căreia dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată este refuzat unei persoane impozabile pentru motivul că operatorul care i a furnizat o prestare de servicii în schimbul unei facturi pe care figurează separat prețul și taxa pe valoarea adăugată a fost declarat inactiv de administrația fiscală a unui stat membru, această declarare a inactivității fiind publică și accesibilă pe internet oricărei persoane impozabile în acest stat, atunci când acest refuz al dreptului de deducere este sistematic și definitiv, nepermițând să se facă dovada absenței unei fraude sau a unei pierderi de venituri fiscale.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza C-519/17: Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-181/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/17

         Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-181/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-519/17)
   (2017/C 424/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: L’Oréal (reprezentanți: T. de Haan, P. Péters, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2017 în cauza T-181/16, EU:T:2017:447;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunalul Uniunii Europene spre rejudecare; și

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată; în subsidiar obligarea Oficiului să suporte cheltuielile de judecată ale recurentei efectuate atât în procedura de recurs, cât și în cea în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit recurentei, Tribunalul a denaturat faptele și argumentele pe care i le-a prezentat și a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-675/17: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – Aplicacions de Servei Monsan y otros/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/47

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2017 – Aplicacions de Servei Monsan y otros/SRB
   (Cauza T-675/17)
   (2017/C 424/69)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Aplicacions de Servei Monsan, SLU (Mollet del Vallés, Spania) și alți 79 de reclamanți (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, declararea nulității Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție (SRB) prin care s-a decis adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español, S.A.;

               —

               în conformitate cu articolul 340 alineatul (2) TFUE și cu articolul 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluţie să despăgubească reclamanții pentru prejudiciile suferite cu următoarele sume:

                           i.

                           acționarii: valoarea patrimonială netă pe acțiune a Banco Popular, care va fi cuantificată cu precizie prin intermediul unui supliment la raportul de expertiză al reclamanților atașat ca Anexa A.5, de îndată ce reclamanții vor fi primit estimările provizorii și definitive realizate de „experți independenți”, după cum impune articolul 20 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (concluziile Raportului de expertiză, Anexa A.5.1, pagina 106);

                           ii.

                           deținătorii unor instrumente de fonduri proprii de nivel 1: cuantumul corespunzător valorii nominale a obligațiunilor, actualizat la data rezoluției, la care se adaugă dobânzile de întârziere aferente datorate de la data menționată până la momentul efectuării rambursării corespunzătoare (Raportul de expertiză, Anexa A.5.2, pagina 105);

                           ii.

                           deținătorii unor instrumente de fonduri proprii de nivel 2: cuantumul corespunzător valorii nominale a obligațiunilor, actualizat la data rezoluției, la care se adaugă dobânzile de întârziere aferente datorate de la data menționată până la momentul efectuării rambursării corespunzătoare (Raportul de expertiză, Anexa A.5.3, pagina 12);

               —

               în conformitate cu articolele 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-394/15: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – KPN/Comisia („Concurență — Concentrări — Piața neerlandeză a serviciilor de televiziune și a serviciilor de telecomunicații — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE — Angajamente — Obligația de motivare — Piață relevantă — Efecte verticale — Control jurisdicțional”)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/28

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – KPN/Comisia
   (Cauza T-394/15) (1)

   ((„Concurență - Concentrări - Piața neerlandeză a serviciilor de televiziune și a serviciilor de telecomunicații - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE - Angajamente - Obligația de motivare - Piață relevantă - Efecte verticale - Control jurisdicțional”))
   (2017/C 424/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: KPN BV (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: J. de Pree, C. van der Hoeven și G. Hakopian, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Malferrari, J. Szczodrowski, H. van Vliet și F. van Schaik, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul pe 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei C(2014) 7241 final a Comisiei din 10 octombrie 2014, prin care operațiunea de concentrare privind dobândirea de către Liberty Global plc a controlului exclusiv asupra Ziggo NV este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE (cazul COMP/M.7000 – Liberty Global/Ziggo) (JO 2015, C 145, p. 7)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2014) 7241 final a Comisiei prin care operațiunea de concentrare privind dobândirea de către Liberty Global plc a controlului exclusiv asupra Ziggo NV (cazul COMP/M.7000 – Liberty Global/Ziggo) este declarată compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind SEE.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza T-678/17: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2017 – Minera Catalano Aragonesa și Luengo Martínez/Comisia și SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/48

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2017 – Minera Catalano Aragonesa și Luengo Martínez/Comisia și SRB
   (Cauza T-678/17)
   (2017/C 424/70)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Minera Catalano Aragonesa, SA (Ariñoteruel, Spania) și Ángel Luengo Martínez (Zaragoza, Spania) (reprezentanți: R. Montejo Pérez, F. Ferrara și F. Banti, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea rezoluțiilor din data de 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție identificată cu nr. SRB/EES/2017/08 și a Comisiei Europene identificată cu nr. 1246;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție și a Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza C-194/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan/Svensk Handel AB (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Articolul 7 punctul 2 — Competență specială în materie delictuală și cvasidelictuală — Încălcare a drepturilor unei persoane juridice prin publicarea pe internet a unor informații pretins inexacte referitoare la ea și prin omisiunea de a șterge comentariile în privința sa — Locul materializării prejudiciului — Centrul intereselor acestei persoane)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 17 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan/Svensk Handel AB
   (Cauza C-194/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Articolul 7 punctul 2 - Competență specială în materie delictuală și cvasidelictuală - Încălcare a drepturilor unei persoane juridice prin publicarea pe internet a unor informații pretins inexacte referitoare la ea și prin omisiunea de a șterge comentariile în privința sa - Locul materializării prejudiciului - Centrul intereselor acestei persoane))
   (2017/C 424/05)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Riigikohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Bolagsupplysningen OÜ, Ingrid Ilsjan

      Pârâtă: Svensk Handel AB

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că o persoană juridică care pretinde că drepturile sale referitoare la personalitate ar fi fost încălcate prin publicarea pe internet a unor informații inexacte referitoare la ea și prin omisiunea de a șterge comentariile în privința sa poate formula în fața instanțelor din statul membru în care se află centrul intereselor sale o acțiune având ca obiect rectificarea acestor informații, ștergerea acestor comentarii și repararea integrală a prejudiciului suferit.
               Atunci când persoana juridică interesată desfășoară cea mai mare parte a activităților sale într-un alt stat membru decât cel în care are sediul social, această persoană poate să acționeze în justiție autorul prezumat al încălcării pe baza locului materializării prejudiciului în acest alt stat membru.

               2)

               Articolul 7 punctul 2 din Regulamentul nr. 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că o persoană care pretinde că drepturile sale referitoare la personalitate ar fi fost încălcate prin publicarea pe internet a unor informații inexacte referitoare la ea și prin omisiunea de a șterge comentariile în privința sa nu poate formula o acțiune având ca obiect rectificarea acestor informații și ștergerea acestor comentarii în fața instanțelor fiecărui stat membru pe al cărui teritoriu sunt sau au fost accesibile informațiile publicate pe internet.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza T-685/15: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Sulayr Global Service/ EUIPO – Sulayr Calidad (sulayr GLOBAL SERVICE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative sulayr GLOBAL SERVICE — Marca națională verbală anterioară SULAYR — Motiv relativ de refuz — Lipsa de similitudine a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b), din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/29

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Sulayr Global Service/ EUIPO – Sulayr Calidad (sulayr GLOBAL SERVICE)
   (Cauza T-685/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative sulayr GLOBAL SERVICE - Marca națională verbală anterioară SULAYR - Motiv relativ de refuz - Lipsa de similitudine a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b), din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b), din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 424/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Sulayr Global Service, SL (Valle de Zalabi, Spania) (reprezentanţi: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal și E. Armero Lavie, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial S. Palmero Cabezas, ulterior J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sulayr Calidad, SL (Granada, Spania) (reprezentanţi: inițial E. Bayo de Gispert și G. Hinarejos Mulliez, ulterior G. Hinarejos Mulliez și I. Valdelomar Serrano, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 septembrie 2015 (cauza R 149/2015-1) privind o procedură de opoziție între Sulayr Calidad și Sulayr Global Service

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 septembrie 2015 (cauza R 149/2015-1) în partea în care a admis opoziția în măsura în care era formulată împotriva înregistrării mărcii solicitate pentru servicii din clasa 40.

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Sulayr Global Service, SL în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul Tribunalului.

               3)

               Sulayr Calidad, SL suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii care s-a aflat pe rolul Tribunalului, precum și cheltuielile necesare efectuate de Sulayr Global Service în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-528/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Ballesté Torralba și alții/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/37

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Ballesté Torralba și alții/SRB
   (Cauza T-528/17)
   (2017/C 424/54)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: María Ballesté Torralba (Alcarrás, Spania), David Lozano Jiménez (Alcarrás), María Carmen Estruch Martínez (Alcarrás) și Ramón Ribes Jové (Alcarrás) (reprezentant: E. Silva Pacheco, avocat)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Declararea nulității ex tunc a rezoluției Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, determinând astfel nulitatea efectelor sale;

               —

               despăgubirea reclamanților 1 cu suma de 37 877 euro, a reclamanților 2 cu suma de 11 000 de euro și a doamnei María Ballesté Torralba cu suma de 1 309,14 euro.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor susținute în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Comisia și SRB


title: Cauza C-198/16 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 – Agriconsulting Europe SA/Comisia Europeană (Recurs — Răspundere extracontractuală a Uniunii — Contract de achiziții publice de servicii — Asistență tehnică operațională în vederea stabilirii și a gestionării unui mecanism de rețea pentru punerea în aplicare a parteneriatului european pentru inovare „Productivitatea și dezvoltarea durabilă a agriculturii” — Respingerea ofertei unui ofertant — Ofertă anormal de mică — Procedură în contradictoriu)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 octombrie 2017 – Agriconsulting Europe SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-198/16 P) (1)

   ((Recurs - Răspundere extracontractuală a Uniunii - Contract de achiziții publice de servicii - Asistență tehnică operațională în vederea stabilirii și a gestionării unui mecanism de rețea pentru punerea în aplicare a parteneriatului european pentru inovare „Productivitatea și dezvoltarea durabilă a agriculturii” - Respingerea ofertei unui ofertant - Ofertă anormal de mică - Procedură în contradictoriu))
   (2017/C 424/06)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Agriconsulting Europe SA (reprezentant: R. Sciaudone, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Di Paolo și F. Moro, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Agriconsulting Europe SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-680/17: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Helibética/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/49

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Helibética/SRB
   (Cauza T-680/17)
   (2017/C 424/72)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Helibética, SL (Alicante, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și obligarea acestuia la repararea pagubelor suferite de reclamantă care rezultă din ansamblul acțiunilor și al omisiunilor Comitetului unic de rezoluție care au privat-o pe reclamantă de obligațiunile și de titlurile Banco Popular Español, S.A. pe care le deținea;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata către reclamană a sumei de 50 000 de euro pentru repararea prejudiciului suferit („cuantumul exigibil”):

                           —

                           în principal, rambursarea investițiilor efectuate, în cuantum de 1 010 677,5 euro, în acțiunile Banco Popular sau

                           —

                           în subsidiar, rambursarea sumei de 514 957 de euro;

               —

               majorarea cuantumului exigibil cu dobânzi compensatorii de la data de 7 iunie 2017 până la pronunțarea hotărârii prin care se va soluționa prezenta acțiune;

               —

               majorarea cuantumului exigibil cu dobânzi moratorii aferente de la data pronunțării hotărârii până la plata integrală a cuantumului exigibil, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Cauza C-200/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA/ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA, Arthur George Resendes și alții [Trimitere preliminară — Directiva 2001/23/CE — Articolul 1 alineatul (1) — Transfer de întreprindere sau de unitate — Menținerea drepturilor lucrătorilor — Obligație de preluare a lucrătorilor de către cesionar — Prestarea de servicii de pază și de securitate efectuată de o întreprindere — Cerere de ofertă — Atribuirea contractului altei întreprinderi — Nepreluarea personalului — Dispoziție națională care exclude din „noțiunea de transfer al unei întreprinderi sau al unei unități” pierderea unui client de către un operator în urma atribuirii unui contract de achiziții de servicii altui operator]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/5

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA/ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA, Arthur George Resendes și alții
   (Cauza C-200/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2001/23/CE - Articolul 1 alineatul (1) - Transfer de întreprindere sau de unitate - Menținerea drepturilor lucrătorilor - Obligație de preluare a lucrătorilor de către cesionar - Prestarea de servicii de pază și de securitate efectuată de o întreprindere - Cerere de ofertă - Atribuirea contractului altei întreprinderi - Nepreluarea personalului - Dispoziție națională care exclude din „noțiunea de transfer al unei întreprinderi sau al unei unități” pierderea unui client de către un operator în urma atribuirii unui contract de achiziții de servicii altui operator])
   (2017/C 424/07)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA

      Pârâți: ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA, Arthur George Resendes și alții

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități trebuie interpretat în sensul că intră în sfera noțiunii „transfer al unei întreprinderi [sau al unei] unități”, în sensul acestei dispoziții, o situație în care un achizitor a reziliat contractul de prestări de servicii de supraveghere și de pază a instalațiilor sale încheiat cu o întreprindere, iar ulterior a încheiat, în vederea executării acestei prestări, un nou contract cu o altă întreprindere, care refuză să preia salariații celei dintâi, în condițiile în care echipamentele indispensabile exercitării prestării menționate au fost preluate de a doua întreprindere.

               2)

               Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2001/23 trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că nu intră în sfera noțiunii „transfer al unei întreprinderi [sau al unei] unități”, în sensul acestui articol 1 alineatul (1), pierderea unui client de către un operator ca urmare a atribuirii unui contract de achiziții de servicii unui alt operator.

      (1)  JO C 211, 13.6.2016.


title: Cauza C-522/17 P: Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-179/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/17

         Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-179/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-522/17 P)
   (2017/C 424/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: L’Oréal (reprezentanţi: T. de Haan şi P. Péters, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guinot

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Ordonanţei Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2017 în cauza T-179/16, EU:T:2017:445;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene şi

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată; cu titlu subsidiar, obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă atât în procedura de recurs, cât şi în procedura în primă instanţă.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit recurentei, Tribunal a denaturat situaţia de fapt şi argumentaţia prezentată în faţa acestuia şi a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr.o207/2009 a Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-685/17: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Miralla Inversiones/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/50

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Miralla Inversiones/SRB
   (Cauza T-685/17)
   (2017/C 424/73)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Miralla Inversiones, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               În primul rând – în cadrul reprezentării pe care o susțin și o dovedesc, să se considere ca fiind depusă prezenta cerere introductivă și implicit acțiunea în anulare împotriva Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 privind rezoluția Banco Popular, precum și evaluarea pe care este bazată; și, după efectuarea verificărilor necesare, să se admită desfășurarea procedurii și să se urmeze procedura prevăzută la articolul 120 și următoarele din Regulamentul de procedură al Tribunalului;

               —

               În al doilea rând – conform pretențiilor formulate în cuprinsul cererii, să se pună în vedere Comitetului unic de rezoluție să depună în cauză fără întârziere evaluarea provizorie realizată de Deloitte, conform prevederilor articolului 20 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014, astfel încât reclamanta să își poată exercita în mod corespunzător dreptul la apărare; și, după depunerea evaluării menționate, Tribunalul să stabilească un termen special pentru analizarea și studierea acesteia în mod detaliat, astfel încât reclamanta să se poată opune acesteia în stadiul memoriului în replică;

               —

               În al treilea rând – în cazul în care Tribunalul nu ar admite capătul de cerere de la punctul anterior și procedura ar continua, pronunțarea unei hotărâri prin care să se constate caracterul incompatibil cu dreptul Uniunii al Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 privind rezoluția Banco Popular, precum și al evaluării pe care este bazată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-26/16: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2017 – Grecia/Comisia [„FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Nereguli în constatarea cuantumului creanțelor — Întârzieri în procedura de recuperare a creanțelor — Necompensare între fonduri — Stabilirea cuantumului dobânzilor — Proporționalitate — Corecție financiară forfetară — Articolele 31-33 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Situații individuale”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/30

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2017 – Grecia/Comisia
   (Cauza T-26/16) (1)

   ([„FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Nereguli în constatarea cuantumului creanțelor - Întârzieri în procedura de recuperare a creanțelor - Necompensare între fonduri - Stabilirea cuantumului dobânzilor - Proporționalitate - Corecție financiară forfetară - Articolele 31-33 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Situații individuale”])
   (2017/C 424/42)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou și A. Vasilopoulou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/2098 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2015, L 303, p. 35), în măsura în care privește Republica Elenă.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-686/17: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Policlínico Centro Médico de Seguros și Medicina Asturiana/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/50

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2017 – Policlínico Centro Médico de Seguros și Medicina Asturiana/SRB
   (Cauza T-686/17)
   (2017/C 424/74)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Policlínico Centro Médico de Seguros, SA (Oviedo, Spania) și Medicina Asturiana, SA (Oviedo, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție [SRB] și obligarea acestuia la repararea prejudiciului suferit de reclamante cauzat de ansamblul acțiunilor și omisiunilor SRB care le-au privat pe reclamante de obligațiunile și de titlurile BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A. pe care le dețineau;

               —

               obligarea SRB la plata sumei de 1 850 000 de euro majorată cu dobânzile datorate și neplătite pentru obligațiuni până la data rambursării prezentei părți cu titlu de reparare a prejudiciului suferit („suma exigibilă”);

               —

               majorarea sumei exigibile cu dobânzi compensatorii începând din 7 iunie 2017 și până la pronunțarea hotărârii în prezenta cauză;

               —

               majorarea sumei exigibile cu dobânzi de întârziere de la pronunțarea hotărârii menționate și până la plata integrală a sumei exigibile, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt asemănătoare cu cele invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Cauza T-330/16: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Hello Media Group/EUIPO – Hola (#hello digitalmente diferentes) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative #hello digitalmente diferentes — Mărcile Uniunii Europene figurative și verbală anterioare HELLO! — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Substituirea unei părți la litigiu”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/30

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – Hello Media Group/EUIPO – Hola (#hello digitalmente diferentes)
   (Cauza T-330/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative #hello digitalmente diferentes - Mărcile Uniunii Europene figurative și verbală anterioare HELLO! - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Substituirea unei părți la litigiu”])
   (2017/C 424/43)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Hello Media Group, SL (Madrid, Spania), admisă să se substituie în locul Hello Media, SL (reprezentant: A. Alejos Cutuli, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hola, SL (Madrid) (reprezentant: F. Arroyo Álvarez de Toledo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 aprilie 2016 (cauza R 1979/2015-2), privind o procedură de opoziție între Hola și Hello Media.

      Dispozitivul

               1)

               Admite substituirea Hello Media Group, SL în locul Hello Media, SL, în calitate de reclamantă.

               2)

               Respinge acțiunea.

               3)

               Obligă Hello Media Group la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-538/17: Acțiune introdusă la 5 august 2017 – Jess Liberty/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/38

         Acțiune introdusă la 5 august 2017 – Jess Liberty/SRB
   (Cauza T-538/17)
   (2017/C 424/55)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Jess Liberty, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: C. Aguirre de Cárcer Moreno, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               considerarea drept formulată a acțiunii în anulare împotriva Deciziei SRB/EES/2017/08 adoptate de Comitetul unic de rezoluție în cadrul sesiuni sale executive extinse din 7 iunie 2017, prin care a fost adoptată o schemă de rezoluție privind entitatea Banco Popular Español S. A., conform articolului 29 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 și, după ce în prealabil va permite accesul la ansamblul înscrisurilor din dosar și formularea de observații suplimentare, anularea sau revocarea deciziei atacate, repunând-o pe deplin și efectiv pe reclamantă în drepturile sale patrimoniale, conform cerințelor privind despăgubirea totală.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.


title: Cauza T-695/17: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2017 – Italia/Comisia

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/51

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2017 – Italia/Comisia
   (Cauza T-695/17)
   (2017/C 424/75)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, și P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea anunțului de concursuri generale – EPSO/AD/343/17 – Traducători (AD 5) de limba germană (DE) – EPSO/AD/344/17 – Traducători (AD 5) de limba franceză (FR) – EPSO/AD/345/17 – Traducători (AD 5) de limba italiană (IT) – EPSO/AD/346/17 – Traducători (AD 5) de limba neerlandeză (NL), publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 13 iulie 2017, numărul C 224 A;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 263, 264, 266 TFUE.

                           —

                           Comisia a încălcat autoritatea de lucru judecat a hotărârii pronunțate de Curte în cauza C-566/10 P și a hotărârii Tribunalului din 24 septembrie 2015, pronunțată în cauzele T-124/13 și T-191/13, prin care se declară nelegale anunțurile care limitează la engleză, franceză și germană, limbile pe care candidații din concursurile generale ale Uniunii le pot indica drept limba 2.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 342 TFUE și a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58

                           —

                           În această privință, se susține că, prin limitarea la trei a limbilor eligibile drept limba 2 de către candidații din concursurile generale ale Uniunii, Comisia a impus în practică un nou regulament lingvistic al instituțiilor, încălcând competența exclusivă a Consiliului în această materie.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 12 CE, în prezent articolul 18 TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii, a articolului 6 alineatul (3) TUE, a articolului 1 alineatele (2) și (3) din anexa III la Statutul funcționarilor, a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 27 alineatul (2), a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           În această privință, se susține că restricția lingvistică introdusă de Comisie este discriminatorie, întrucât normele menționate anterior interzic să se impună cetățenilor europeni și funcționarilor instituțiilor restricții lingvistice neprevăzute în mod general și obiectiv de regulamentele interne ale instituțiilor prevăzute la articolul 6 din Regulamentul nr. 1/58 și neadoptate până în prezent și interzic introducerea unor astfel de limitări în lipsa unui interes al serviciului, specific și motivat.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 6 alineatul (3) TUE în partea în care prevede principiul protecției încrederii legitime ca drept fundamental rezultat din tradițiile constituționale comune statelor membre.

                           —

                           În această privință, se susține că Comisia a încălcat încrederea cetățenilor în posibilitatea de a alege drept limba 2 oricare dintre limbile Uniunii, așa cum s-a întâmplat întotdeauna până în 2007 și așa cum este confirmat cu autoritate de hotărârea Curții în cauza C-566/10 P.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe abuzul de putere și pe încălcarea normelor fundamentale de procedură inerente caracterului și finalității anunțurilor de concurs, în special a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 28 litera (f), a articolului 27 alineatul (2), a articolului 34 alineatul (3) și a articolului 45 alineatul (1) din Statutul funcționarilor, precum și pe încălcarea principiului proporționalității.

                           —

                           În această privință, se susține că, prin limitarea în avans și în mod general la trei limbi eligibile drept limba 2, Comisia a anticipat, de fapt, în etapa publicării anunțului și a condițiilor de admitere, examinarea competențelor lingvistice ale candidaților, care însă ar trebui să aibă loc în cadrul concursului. Astfel, cunoștințele lingvistice devin decisive în detrimentul cunoștințelor profesionale.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 18 și 24 alineatul (4) TFUE, a articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58 și a articolului 1d alineatele (1) și (6) din Statutul funcționarilor.

                           —

                           În această privință, se susține că, prin faptul că a prevăzut că cererile de participare trebuie trimise în mod obligatoriu în limba engleză, franceză sau germană și că Epso transmite candidaților comunicările care țin de desfășurarea concursului în aceeași limbă, s-a încălcat dreptul cetățenilor europeni de a comunica în propria limbă cu instituțiile și s-a introdus o discriminare suplimentară în detrimentul celor care nu au o cunoaștere aprofundată a acestor trei limbi.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1/58, a articolului 1d alineatele (1) și (6), a articolului 28 litera (f) din Statutul funcționarilor, a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la Statutul funcționarilor și a articolului 296 alineatul (2) TFUE (nemotivarea), precum și a principiului proporționalității și pe denaturarea situației de fapt.

                           —

                           În această privință, se susține că Comisia a justificat limitarea la cele trei limbi prin cerința ca noii angajați să poată comunica imediat în cadrul instituțiilor. Această motivație denaturează situația de fapt, deoarece nu rezultă că cele trei limbi în cauză sunt cele mai utilizate pentru comunicarea dintre diferitele grupuri lingvistice în cadrul instituțiilor; și este disproporționată față de restrângerea unui drept fundamental precum lipsa de discriminare lingvistică atunci când există sisteme mai puțin restrictive pentru a se asigura o comunicare internă rapidă în cadrul instituțiilor.


title: Cauza T-545/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Afectados Banco Popular/JUR

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/38

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Afectados Banco Popular/JUR
   (Cauza T-545/17)
   (2017/C 424/56)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Afectados Banco Popular (Madrid, Spania) (reprezentant: I. Ferrer Bonsoms Millet, avocat)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității deciziei atacate și privarea de efecte a operațiunilor realizate, restituind proprietatea Banco Popular Español SA acționarilor și deținătorilor de obligațiuni afectați, repunându-i în situația anterioară adoptării deciziei;

               —

               în cazul în care aceasta nu este posibilă, privarea de efecte a conversiunii obligațiunilor în acțiuni și menținerea deținătorilor de obligațiuni într-o situație identică celei în care se aflau la 6 iunie 2017. De asemenea, obligarea la despăgubirea titularilor de acțiuni prin intermediul unei plăți a valorii reale a băncii și, în consecință, a valorii acțiunilor, la data de 30 iunie 2016.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție


title: Cauza T-431/16: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – VIMC/Comisia [„Concurenţă — Abuz de poziție dominantă — Piața îngrijirilor medicale private — Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr.°1/2003 — Decizie de respingere a unei plângeri — Tratarea cazului de către o autoritate de concurență dintr-un stat membru”]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/31

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2017 – VIMC/Comisia
   (Cauza T-431/16) (1)

   ([„Concurenţă - Abuz de poziție dominantă - Piața îngrijirilor medicale private - Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr.o1/2003 - Decizie de respingere a unei plângeri - Tratarea cazului de către o autoritate de concurență dintr-un stat membru”])
   (2017/C 424/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Germania) (reprezentanți: R. Bramerdorfer și H. Grubmüller, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Dawes și C. Vollrath, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2016) 3351 final a Comisiei din 27 mai 2016 de respingere a plângerii formulate de reclamantă privind o încălcare a articolului 102 TFUE pretins săvârșite de Wirtschaftskammer Österreich (WKO, Camera de comerț a Austriei) sau Fachverband der Gesundheitsbetriebe (Asociația profesională a întreprinderilor din sectorul sănătății, Austria) (cazul AT.40231 – VIMC/WK&FGB).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza C-524/17 P: Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-182/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/19

         Recurs introdus la 30 august 2017 de L’Oréal împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 26 iunie 2017 în cauza T-182/16, L’Oréal/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-524/17 P)
   (2017/C 424/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: L'Oréal (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guinot

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 26 iunie 2017 în cauza T-182/16, EU:T:2017:448;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare în fața Tribunalului Uniunii Europene, și

               —

               soluționarea odată cu fondul a capătului de cerere privind cheltuielile de judecată; cu titlu subsidiar, obligarea Oficiului să suporte cheltuielile de judecată ale recurentei aferente atât procedurii de recurs, cât și celei în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit recurentei, Tribunalul a denaturat situația de fapt și argumentația pe care aceasta le-a dezvoltat în fața instanței și a încălcat articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) Nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-702/17: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/53

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Cauza T-702/17)
   (2017/C 424/76)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: V. Marsland, solicitor, și S. Malynicz, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Papouis Dairies LTD (Nicosia, Cipru)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „Papouis Halloumi” – cererea de înregistrare nr. 11 176 344

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 august 2017 în cauza R 2782/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO şi a celeilalte părţi din procedură să suporte propriile cheltuieli de judecată şi să plătească cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-231/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Merck KGaA/Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH [Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Marcă a Uniunii Europene — Articolul 109 alineatul (1) — Acțiuni civile pe baza unor mărci ale Uniunii Europene și a unor mărci naționale — Litispendență — Noțiunea „aceleași fapte” — Utilizarea termenului „Merck” în numele de domenii și pe platformele de comunicare socială online — Acțiune întemeiată pe o marcă națională urmată de o acțiune întemeiată pe o marcă a Uniunii Europene — Desesizare — Întindere]

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Merck KGaA/Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH
   (Cauza C-231/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Marcă a Uniunii Europene - Articolul 109 alineatul (1) - Acțiuni civile pe baza unor mărci ale Uniunii Europene și a unor mărci naționale - Litispendență - Noțiunea „aceleași fapte” - Utilizarea termenului „Merck” în numele de domenii și pe platformele de comunicare socială online - Acțiune întemeiată pe o marcă națională urmată de o acțiune întemeiată pe o marcă a Uniunii Europene - Desesizare - Întindere])
   (2017/C 424/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Merck KGaA

      Pârâte: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 109 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că condiția prevăzută la acest articol, referitoare la existența „acel[or]ași fapte”, este îndeplinită atunci când acțiuni în contrafacere întemeiate pe o marcă națională și, respectiv, pe o marcă a Uniunii Europene, sunt formulate între aceleași părți în fața unor instanțe din state membre diferite numai în măsura în care acțiunile în cauză privesc o pretinsă contrafacere a unei mărci naționale și a unei mărci a Uniunii Europene identice pe teritoriul acelorași state membre.

               2)

               Articolul 109 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretat în sensul că, în situația în care acțiuni în contrafacere întemeiate, prima, pe o marcă națională, privind o pretinsă contrafacere pe teritoriul unui stat membru, și, a doua, pe o marcă a Uniunii Europene, privind o pretinsă contrafacere pe întreg teritoriul Uniunii Europene, sunt formulate între aceleași părți în fața unor instanțe din state membre diferite, cea de a doua instanță sesizată trebuie să se desesizeze cu privire la partea litigiului referitoare la teritoriul statului membru vizat de acțiunea în contrafacere formulată în fața primei instanțe sesizate.

               3)

               Articolul 109 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretat în sensul că condiția prevăzută la acest articol, referitoare la existența „acel[or]ași fapte”, nu mai este îndeplinită atunci când, în urma unei desistări parțiale a unui reclamant, în măsura în care este formulată în mod valabil, de o acțiune în contrafacere întemeiată pe o marcă a Uniunii Europene care urmărea inițial interzicerea utilizării mărcii respective pe teritoriul Uniunii Europene, o astfel de desistare privind teritoriul statului membru vizat de acțiunea formulată în fața primei instanței sesizate, întemeiată pe o marcă națională, care urmărea interzicerea utilizării mărcii respective pe teritoriul național, acțiunile în cauză nu mai privesc o pretinsă contrafacere a unei mărci naționale și a unei mărci a Uniunii Europene identice pe teritoriul acelorași state membre.

               4)

               Articolul 109 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 trebuie interpretat în sensul că, în caz de identitate a mărcilor, cea de a doua instanță sesizată trebuie să se desesizeze în favoarea primei instanțe sesizate numai în măsura în care mărcile respective sunt valabile pentru produse sau servicii identice.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-555/17: Acțiune introdusă la 16 august 2017 – TW și alții/SRB

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/39

         Acțiune introdusă la 16 august 2017 – TW și alții/SRB
   (Cauza T-555/17)
   (2017/C 424/57)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: TW, TY, UA și UB (reprezentant: L. Chen Chen, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               considerarea drept formulată a acțiunii în anulare împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție de a amortiza totalitatea capitalului social al Banco Popular Español S.A. de 0 euro și de a vinde ulterior această entitate către Banco de Santander S.A. pentru 1 euro și, după examinarea ansamblului documentației disponibile oficial și examinarea motivelor expuse, constatarea nulității sau anularea deciziei luate de Comitetul unic de rezoluție, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 7 iunie 2017.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.