title: Cauza C-570/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Anotato Dikastirio Kyprou — Republica Cipru) — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon [Contracte de achiziții publice — Directiva 89/665/CEE — Articolul 2 alineatul (8) — Organism responsabil cu procedurile privind căile de atac care nu este de natură judiciară — Anularea deciziei autorității contractante de selectare a unei oferte — Posibilitatea autorității contractante de a formula o acțiune împotriva acestei anulări la o instanță judecătorească]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 octombrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Anotato Dikastirio Kyprou — Republica Cipru) — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon
   (Cauza C-570/08) (1)

   (Contracte de achiziții publice - Directiva 89/665/CEE - Articolul 2 alineatul (8) - Organism responsabil cu procedurile privind căile de atac care nu este de natură judiciară - Anularea deciziei autorității contractante de selectare a unei oferte - Posibilitatea autorității contractante de a formula o acțiune împotriva acestei anulări la o instanță judecătorească)
   2010/C 346/12
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias

      Pârâtă: Anatheoritiki Archi Prosforon

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — - Anotato Dikastirio Kyprou (Cipru) — Interpretarea articolului 2 alineatul (8) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială 06/vol. 1, p. 237) — Dreptul unei autorități contractante de a exercita o acțiune în justiție împotriva deciziilor unui organism responsabil, în sensul dispoziției menționate, care nu are natură jurisdicțională

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (8) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992, trebuie interpretat în sensul că nu instituie în sarcina statelor membre obligația de a prevedea și în favoarea autorităților contractante o acțiune în instanță împotriva deciziilor organismelor competente privind căile de atac, care nu au caracter judiciar, responsabile cu procedurile privind căile de atac în materie de contracte de achiziții publice. Totuși, această dispoziție nu împiedică statele membre să prevadă, dacă este cazul, în ordinea lor juridică respectivă o astfel de cale de atac în favoarea autorităților contractante.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-439/14: Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – LS Cable & System/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/45

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – LS Cable & System/Comisia
   (Cauza T-439/14)
   2014/C 282/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: LS Cable & System Ltd (Anyang, Republica Coreea) (reprezentanți: S. Kinsella și S. Spinks, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (11) și a articolului 2 litera (t) din Decizia Comisiei din 2 aprilie 2014 C(2014) 2139 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din SEE în cazul AT.39610 – Cabluri electrice (denumită în continuare „decizia”), în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea substanțială a cuantumului amenzii impuse reclamantei prin articolul 2 litera (t) din decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia nu conține elemente de probă de natură să demonstreze corespunzător cerințelor legale că reclamanta a participat în cadrul încălcării continue unice, având în vedere că decizia se întemeiază pe un raționament incorect și conține elemente de probă insuficiente cu privire la participarea reclamantei la încălcare, cu nerespectarea articolului 101 alineatul (1) TFUE, a articolului 2 din Regulamentul nr. 1/2003 și a principiului prezumției de nevinovăție.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe împrejurarea că aplicarea, în cadrul deciziei, a punctului 18 din Orientările privind calcularea amenzilor încalcă Orientările privind calcularea amenzilor și nu este conformă cu principiile proporționalității, egalității de tratament și protecției încrederii legitime, întrucât:

                           —

                           încalcă Orientările privind calcularea amenzilor fără o justificare obiectivă, prin faptul că are în vedere cablurile electrice UG și SM în mod separat la repartizarea vânzărilor în Spațiul Economic European în sarcina reclamantei și prin faptul că nu reflectă corespunzător contribuția relativă a reclamantei la încălcare;

                           —

                           conferă un avantaj discriminatoriu producătorilor (inclusiv reclamantei) care produc doar cabluri electrice UG și

                           —

                           determină o repartizare disproporționat de semnificativă a vânzărilor în Spațiul Economic European în sarcina reclamantei.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe împrejurarea că decizia încalcă articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, punctul 20 din Orientările privind calcularea amenzilor și principiul proporționalității, având în vedere că nu se ține seama în mod corespunzător de gravitatea încălcării la calcularea cuantumului amenzii aplicate reclamantei și că nu se ține seama de:

                           —

                           faptul că reclamanta a produs doar cabluri electrice UG;

                           —

                           faptul că reclamanta nu a avut cunoștință de partea SM și de anumite elemente cheie ale părții UG a încălcării și

                           —

                           atitudinea competitivă a reclamantei în Spațiul Economic European și în teritoriile de export, precum și distanțarea acesteia de partea UG a înțelegerii.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe împrejurarea că decizia încalcă principiile proporționalității și egalității de tratament, având în vedere că nu se acordă reclamantei o reducere pentru circumstanțe atenuante mai mare de 11 %.


title: Cauza C-116/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Dioikitiko Protodikeio Serron (Grecia) la 5 martie 2012 — Ioannis Christodoulou și alții/Elliniko Dimosio

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Dioikitiko Protodikeio Serron (Grecia) la 5 martie 2012 — Ioannis Christodoulou și alții/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-116/12)
   2012/C 138/11
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Dioikitiko Protodikeio Serron (Grecia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ioannis Christodoulou și alții

      Pârât: Elliniko Dimosio

      Întrebările preliminare

               1.

               Valoarea în vamă a mărfurilor importate se determină conform articolelor 29 și 32 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 chiar și în ipoteza în care contractul privește o prelucrare sau o transformare a materialelor (exportate în țara în care se face prelucrarea fără a fi supuse regimului vamal de perfecționare pasivă) care nu are nivelul prevăzut la articolul 24 din același regulament sau care este, oricum, insuficient pentru a da mărfurilor rezultate originea țării în care a fost efectuată prelucrarea?

               2.

               În ipoteza unui răspuns afirmativ la prima întrebare, soluția este diferită în ipoteza în care, în baza facturilor și a altor documente considerate inexacte, importul pare să fi fost făcut în cadrul unui contract de vânzare, dar se demonstrează că prevede prelucrarea nesubstanțială a materialelor originare din țara importatoare la un preț care poate fi determinat și că valoarea declarată în vamă nu corespunde sumei plătite efectiv sau sumei datorate?

               3.

               În ipoteza unui răspuns negativ la cea de a doua întrebare, soluția este diferită în ipoteza în care se demonstrează abuzul de drepturile prevăzute în dispozițiile comunitare, prin intermediul căruia persoana interesată intenționează să obțină avantaje?

               4.

               În cazul în care se consideră că articolele 29 și 32 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 se pot aplica într o situație precum cea din a doua întrebare, însă sunt întrunite circumstanțele obiective și elementul subiectiv din cea de a treia întrebare, care este valoarea elementului (în speță, a zahărului) încorporat în produsul importat și pus gratuit la dispoziția importatorului, atunci când elementul amintit, care nu poate fi supus regimului de perfecționare pasivă conform articolului 146 alineatul (1) din același regulament, nu este produs, ci achiziționat de importator la preț de export (inferior prețului practicat pe piața internă, din moment ce produsul este supus regimului restituirilor)?


title: Cauza T-456/07: Ordonanța Tribunalului din 12 februarie 2010 — Comisia/CdT ( Acțiune în anulare — Sistemul comunitar de pensii — Obligație care incumbă CdT de a plăti o contribuție pentru exercițiile financiare 1998-2005 — Act care nu este supus căilor de atac — Act care nu produce efecte juridice față de terți — Inadmisibilitate vădită )

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/40

         Ordonanța Tribunalului din 12 februarie 2010 — Comisia/CdT
   (Cauza T-456/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Sistemul comunitar de pensii - Obligație care incumbă CdT de a plăti o contribuție pentru exercițiile financiare 1998-2005 - Act care nu este supus căilor de atac - Act care nu produce efecte juridice față de terți - Inadmisibilitate vădită”)
   2010/C 100/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Pasquier și D. Martin, agenți)

      Pârât: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT) (reprezentanți: inițial G. Vandersanden și ulterior L. Levi, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a pretinsei decizii prin care CdT ar fi refuzat să plătească la bugetul general, pentru exercițiile financiare 1998-2005, o contribuție ce reprezintă cota de finanțare a sistemului comunitar de pensii, imputabilă angajatorului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006 (fosta cauză C-269/06).


title: Cauza T-343/09: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2009 — Amecke Fruchtsaft/OAPI — Beate Uhse (69 Sex up)

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/75

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2009 — Amecke Fruchtsaft/OAPI — Beate Uhse (69 Sex up)
   (Cauza T-343/09)
   2009/C 267/134
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și J. C. Plate, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii formulate împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 iunie 2009 în cauza R 1728/2008-1;

               —

               anularea deciziei atacate pentru neconformitatea cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1)

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurilor de recurs și de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Marca comunitară vizată: marca verbală „69 Sex up” pentru produse și servicii din clasele 32 și 41 (cererea de înregistrare nr. 5 274 303)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „sex:h:up” pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32 (cererea de înregistrare nr. 30 531 669), opoziția fiind îndreptată numai împotriva înregistrării pentru produse din clasa 32

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 întrucât există un risc de confuzie între mărcile aflate în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza F-104/08: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2008 — Angelidis/Parlamentul European

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/77

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2008 — Angelidis/Parlamentul European
   (Cauza F-104/08)
   (2009/C 44/140)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Angel Angelidis (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, anularea anunțului pentru ocuparea unui post vacant nr. 12564 emis de președintele Parlamentului European, din data de 26 februarie 2008, privind ocuparea postului de director al Direcției Generale Politici Interne ale Uniunii — Direcția D Afaceri Bugetare, precum și a procedurii de recrutare inițiată prin acest anunț. Pe de altă parte, anularea deciziei de a respinge candidatura reclamantului la postul de director privind afacerile bugetare din cadrul Direcției Generale Politici Interne și de numire în acest post a unui alt candidat. În sfârșit, cererea de reparare a prejudiciului moral și material suferit de reclamant și numirea sa în gradul de director „ad personam”.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei AIPN din 23 septembrie 2008 și în consecință a anunțului pentru ocuparea unui post vacant nr. 12564 emis de președintele Parlamentului European din data de 26 februarie 2008 privind ocuparea postului de director al Direcției Generale Politici Interne ale Uniunii — Direcția D Afaceri Bugetare;

               —

               în consecință, anularea procedurii de recrutare care se inițiază în urma acestui anunț de ocupare a unui post vacant prin intermediul transferului sau al promovării;

               —

               anularea deciziei AIPN din 21 noiembrie 2008 privind numirea directorului privind afacerile bugetare din cadrul Direcției Generale Politici Interne, precum și a deciziei de respingere a candidaturii reclamantului la acest post;

               —

               obligarea pârâtului la plata unei despăgubiri pentru prejudiciul moral și material, precum și pentru atingerea adusă carierei reclamantului pe care o evaluează, sub rezerva majorării sau diminuării pe parcursul procedurii, la un total de 25 000 de euro, și aceasta, ținând cont în special de executarea defectuoasă a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 13 septembrie 2007, de constatarea unui grav abuz de putere și de condițiile în care a intervenit această nouă numire contestată;

               —

               în orice caz și cel puțin, atribuirea către reclamant a gradului de director „ad personam” datorită gravului prejudiciu adus carierei sale în măsura în care Parlamentul l-a lipsit în mod injust de o numire într-un grad superior;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-296/09: Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — EFIM/Comisia

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/27

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2009 — EFIM/Comisia
   (Cauza T-296/09)
   2009/C 256/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Köln, Germania) (reprezentant: D. Ehle, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 20 mai 2009 în cazul COMP/C-3/39.391 EFIM;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta se îndreaptă împotriva Deciziei Comisiei din 20 mai 2009 în cazul COMP/C 3/39.391 EFIM. În această decizie, Comisia a respins plângerea reclamantei în care aceasta a invocat diferite încălcări ale articolelor 81 CE și 82 CE săvârșite de mai mulți producători de imprimante cu jet de cerneală pe piețele acestora de cartușe de cerneală.
   În susținerea cererii sale, reclamanta invocă în primul rând faptul că, în speță, Comisia nu a luat în considerare un număr mare de elemente de fapt importante și procedând astfel, a încălcat principiul bunei administrări, principiul diligenței, obligația de motivare, precum și dreptul de a fi ascultat. În plus, reclamanta invocă faptul că aprecierile efectuate de pârâtă în decizia atacată, în special cu privire la criteriile pentru a da prioritate soluționării procedurii privind plângerea, sunt în mod evident incorecte și constituie eroare vădită de apreciere. În sfârșit, se susține că doar pârâta poate garanta o protecție efectivă a concurenței împotriva restricțiilor de concurență invocate de reclamantă, întrucât autoritățile naționale de concurență și instanțele naționale au doar jurisdicție teritorială limitată.


title: Cauza T-291/07: Acțiune introdusă la 1 august 2007 — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe/OAPI — Byass (ALFONSO)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/19

         Acțiune introdusă la 1 august 2007 — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe/OAPI — Byass (ALFONSO)
   (Cauza T-291/07)
   (2007/C 235/34)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, S.A. (Cenicero, Spania) (reprezentanți: M. Lobato García-Miján și B. Díaz de Escauriaza, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: González Byass, S.A.
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului din 29 mai 2007 de admitere a recursul introdus de GONZÁLEZ BYASS, S.A. împotriva deciziei diviziei de opoziție din 6 iulie 2006 prin care s-a admis opoziția formulată de reclamantă împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare ALFONSO;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: GONZÁLEZ BYASS, S.A.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ALFONSO” (cererea de înregistrare nr. 3 398 278) pentru produse din clasele 30 (oțet), 32 (bere; ape minerale și gazoase și alte băuturi nealcoolice; băuturi din fructe și sucuri de fructe; siropuri și alte preparate pentru fabricarea băuturilor) și 33 (vin de Xeres).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale comunitară și națională „PRÍNCIPE ALFONSO” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în privința „vinului de Xeres” (clasa 33) și respinge cererea de înregistrare pentru aceste produse.

      Decizia camerei de recurs: admite recursul și anulează decizia recurată.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) privind marca comunitară.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-650/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Franța) la 9 decembrie 2013 – Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Franța) la 9 decembrie 2013 – Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
   (Cauza C-650/13)
   2014/C 129/08
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Thierry Delvigne

      Pârâți: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că împiedică un articol dintr-o lege națională să mențină o interdicție, de altfel nedefinită și disproporționată, de a beneficia de o pedeapsă mai ușoară pentru persoanele condamnate înainte de intrarea în vigoare a legii penale mai favorabile nr. 94-89 din 1 februarie1994?

               2)

               Articolul 39 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene aplicabil alegerilor pentru Parlamentul European trebuie interpretat în sensul că impune statelor membre ale Uniunii Europene să nu prevadă o interdicție generală, nedefinită și automată de a exercita drepturi civile și politice, pentru a nu crea o inegalitate de tratament între resortisanții statelor membre?


title: Cauza T-51/09: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Comisia/Antiche Terre [ „Clauză compromisorie — Program privind promovarea tehnologiilor energetice pentru Europa (Thermie) — Contract privind realizarea la Umbertide (Italia) a unei centrale de producere a energiei electrice prin intermediul unei tehnologii inovatoare de ardere a biomasei agroforestiere — Modificare substanțială a condițiilor de executare a contractului — Reziliere — Rambursarea sumelor plătite — Dobânzi” ]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/42

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Comisia/Antiche Terre
   (Cauza T-51/09) (1)

   (Clauză compromisorie - Program privind promovarea tehnologiilor energetice pentru Europa (Thermie) - Contract privind realizarea la Umbertide (Italia) a unei centrale de producere a energiei electrice prin intermediul unei tehnologii inovatoare de ardere a biomasei agroforestiere - Modificare substanțială a condițiilor de executare a contractului - Reziliere - Rambursarea sumelor plătite - Dobânzi)
   2010/C 221/68
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Joris, agent, asistat de A. dal Ferro, avocat)

      Pârâtă: Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa (Arezzo, Italia) (reprezentanți: L. Defalque și P. Van Leynseele, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă de Comisie în temeiul articolului 238 CE prin care se urmărește obligarea Antiche Terre la rambursarea sumelor plătite de Comunitatea Europeană în executarea contractului BM/188/96 din 23 decembrie 1996 încheiat cu trei societăți, printre care Antiche Terre, în cadrul programului Thermie.

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa la plata către Comisia Europeană a sumei de 479 332,40 euro, majorată cu dobânzi de întârziere la nivelul dobânzii legale italiene, calculate la nivelul în vigoare începând de la 4 ianuarie 2004 și până la plata efectivă a datoriei, după deducerea sumei de 461 979 de euro recuperată de Comisie în urma executării, la 25 ianuarie 2005, a garanției bancare al cărei beneficiar era aceasta.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Obligă Antiche Terre la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-383/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 11 august 2014 – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International

text:
               13.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 361/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 11 august 2014 – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International
   (Cauza C-383/14)
   2014/C 361/06
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Pârâtă: Société Sodiaal International

      Întrebările preliminare

   Articolul 3 alineatul (1) al patrulea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 (1), potrivit căruia prescripția devine efectivă cel mai târziu la data la care expiră o perioadă egală cu dublul termenului de prescripție, fără ca autoritatea competentă să fi impus o sancțiune, mai puțin în cazul suspendării acțiunii administrative în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din acest regulament, se aplică numai în ipoteza în care autoritatea competentă nu a impus o sancțiune, în sensul articolului 5 din regulament, la expirarea unei perioade egale cu dublul termenului de prescripție, sau se aplică și în ipoteza neadoptării în acest termen a unei măsuri administrative, în sensul articolului 4 din regulament?

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediţie specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza F-66/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 2 februarie 2016 – de Stefano/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/63

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 2 februarie 2016 – de Stefano/Comisia
   (Cauza F-66/12) (1)

   (2016/C 098/82)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012, p. 28.


title: Cauza T-120/15: Ordonanța Tribunalului din 21 ianuarie 2016 – Proforec/Comisia („Acțiune în anulare — Înregistrarea unei indicații geografice protejate — Focaccia di Recco col formaggio — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/43

         Ordonanța Tribunalului din 21 ianuarie 2016 – Proforec/Comisia
   (Cauza T-120/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Înregistrarea unei indicații geografice protejate - Focaccia di Recco col formaggio - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 098/57)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Proforec Srl (Recco, Italia) (reprezentanți: G. Durazzo, M. Mencoboni și G. Pescatore, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și J. Guillem Carrau, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/39 al Comisiei din 13 ianuarie 2015 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate [Focaccia di Recco col formaggio (IGP)] (JO L 8, p. 7)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Italiană și de Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio.

               3)

               Obligă Proforec Srl să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

               4)

               Proforec Srl, Republica Italiană și Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-224/07: Acțiune introdusă la 4 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/14

         Acțiune introdusă la 4 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-224/07)
   (2007/C 155/27)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, întrucât nu a adoptat toate actele cu putere de lege și toate actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară) (1), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din această directivă.
               În subsidiar:
               constatarea că, întrucât nu a comunicat Comisiei actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 33 din această directivă.

               —

               Obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/49/CE a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 164, p. 44, și rectificare, JO L 220, p. 16.


title: Cauza C-636/13 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Roca Sanitario, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-408/10, Roca Sanitario/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/28

         Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Roca Sanitario, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-408/10, Roca Sanitario/Comisia
   (Cauza C-636/13 P)
   2014/C 52/50
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Roca Sanitario, S.A. (reprezentant: J. Folguera Crespo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea argumentelor expuse de Roca Sanitario, S.A. în prezentul recurs.

               —

               Declararea nulității parțiale a Hotărârii Tribunalului din 16 septembrie 2013 pronunțate în cauza R-408/10.

               —

               Admiterea concluziilor formulate de Roca Sanitario, S.A. reducându-se cuantumul amenzii care i-a fost aplicată în solidar cu filialele sale Roca France și Laufen Austria.

               —

               În subsidiar, având în vedere că Roca Sanitario nu a participat direct la încălcarea sancționată și că răspunderea sa rezultă doar din cea atribuită comportamentului filialelor sale, în cazul în care Curtea se pronunță în cadrul recursurilor paralele pe care prevăd să le formuleze Laufen Austria și Roca France împotriva Hotărârilor Tribunalului din 16 septembrie 2013, pronunțate în cauzele T-411/10 și T-412/10, și se acordă o reducere a amenzii aplicate acestor filiale pentru care Roca Sanitario ar răspunde în solidar, aplicarea unei reduceri echivalente a cuantumului amenzii pentru Roca Sanitario, în conformitate cu principiile stabilite la punctul 203 din hotărâre.

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Roca Sanitario în cadrul prezentei proceduri, precum și a cheltuielilor aferente cauzei T-408/10 în ceea ce privește aceleași motive de recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de aplicare a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) și a principiilor proporționalității și răspunderii individuale în ceea ce privește amenda aplicată societății Roca Sanitario, S.A. în solidar cu filiala Laufen Austria AG.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept în aplicarea jurisprudenței Curții și pe încălcarea principiilor egalității de tratament, proporționalității, motivării și încrederii legitime în cadrul aplicării orientărilor privind calcularea amenzilor aplicate în conformitate cu articolul 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (2).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264.


title: Cauza T-444/12: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2012 — Novartis AG/OAPI — Tenimenti Angelini (LINEX)

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/24

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2012 — Novartis AG/OAPI — Tenimenti Angelini (LINEX)
   (Cauza T-444/12)
   2012/C 399/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 august 2012 în cauza R 414/2011-4, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „LINEX” pentru produse și servicii din clasa 5 — cererea de marcă comunitară nr. 8122863

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: celalaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală italiană „LINES PERLA” înregistrată sub nr. 1281035 pentru produse din clasele 5, 16 și 25, marca verbală italiană „LINES LADY” înregistrată sub nr. 245598 pentru produse din clasa 5, marca verbală italiană „LINES INTERVALLO” înregistrată sub nr.311801 pentru produse din clasa 5, marca verbală italiană „LINES IDEA” înregistrată sub nr.414841 pentru produse din clasa 5, marca verbală italiană „LINES SETA” înregistrată sub nr. 584405 pentru produse din clasele 5, 16 și 25, marca verbală italiană „LINES SETA ALI” înregistrată sub nr. 607537 pentru produse din clasele 5, 16 și 25, marca verbală italiană „LINES SETA ULTRA” înregistrată sub nr. 643382 pentru produse din clasele 5, 16 și 25, marca figurativă italiană „VELO” înregistrată sub nr. 980294 pentru produse din clasele 3, 5 și 16, marca figurativă italiană „LINES” înregistrată sub nr. 980295 pentru produse din clasele 3, 5 și 16, cererea de înregistrare a mărcii figurative italiene „LINES SETA” nr. MI2007C011896 pentru produse din clasele 5, 16 și 25, marca de notorietate în Italia „LINES” pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, și

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-588/10: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Republica Elenă/Comisia

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/18

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-588/10)
   2011/C 89/41
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: K. Chalkias, E. Leftheriotou și X. Basakou)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 4 noiembrie 2010„de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)”, în ce privește partea referitoare la corecțiile financiare stabilite în cazul Republicii Elene;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul cererii introductive, Republica Elenă solicită anularea Deciziei 2010/668/UE a Comisiei din 4 noiembrie 2010„de excludere de la finanțarea din fondurile Uniunii Europene a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)”, notificată cu numărul C(2010) 7555 și publicată în Jurnalul Oficial al UE cu numărul L 288 din 5 noiembrie 2010, pagina 24 (JO L 288, p. 24), în ce privește partea referitoare la corecțiile financiare stabilite în cazul Republicii Elene în domeniile a) prime directe — terenuri arabile, b) tutun, c) ecocondiționalitate, d) stafide, e) insulele din Marea Egee și f) prime pentru zootehnie.
   În ceea ce privește corecția aplicată în cazul primelor directe — terenuri arabile, reclamanta invocă, în primul rând, lipsa unui temei juridic valabil pentru aplicarea vechilor orientări în cazul noii politici agricole comune (PAC) și al noii scheme de plată unică, precum și lipsa definirii, în cadrul acestei noi scheme, a controalelor principale și auxiliare, pentru a putea aplica procentele forfetare de corecție.
   În al doilea rând, reclamanta subliniază că aplicarea vechilor orientări în cazul noii PAC încalcă în esență principiul proporționalității.
   În al treilea rând, reclamanta arată că impunerea corecției, în speță cu un cuantum de trei ori mai ridicat, încalcă principiul încrederii legitime, întrucât, ca urmare a unor hotărâri judecătorești, nu au fost posibile înnoirea și finalizarea sistemelor de identificare a parcelelor agricole — sistemul informațional geografic (SIPA-SIG), iar Grecia și UE au convenit cu privire la un plan de acțiune pentru finalizarea SIPA-SIG, care a fost respectat întocmai.
   În al patrulea rând, reclamanta susține a) că situația de fapt a făcut obiectul unei aprecieri inadecvate și eronate (în ceea ce privește realizarea pretins tardivă și calitatea necorespunzătoare a controalelor la fața locului) și b) că din comparația datelor SIPA-SIG utilizate pentru anul cererii, 2006, cu cele ale SIPA-SIG complet și fiabil din 2009, astfel cum a constatat Comisia prin intermediul unui control la fața locului, reiese că diferențele și impreciziile sunt minime și nu depășesc 2,5 %.
   În ceea ce privește corecția aplicată în domeniul tutunului, reclamanta invocă, în primul rând, interpretarea și aplicarea eronată a articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 (1), întrucât motivele invocate de UE nu au creat niciun risc pentru FEOGA.
   În al doilea rând, reclamanta subliniază că, la articolul 5 din Regulamentul (CEE) nr. 2075/92 (2), condițiile de acordare a primei au fost definite în mod limitativ și exclusiv și, în consecință, Comisia a impus în mod nelegal la articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2848/1998 (3) drept condiție suplimentară pentru acordarea primei livrarea tutunului la întreprinderile de primă procesare cel mai târziu la 30 aprilie al anului următor recoltării (livrările târzii de tutun).
   În al treilea rând, reclamanta evidențiază faptul că dispozițiile articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2848/1998 al Comisiei încalcă principiul proporționalității, întrucât o întârziere de câteva zile la livrarea tutunului, care nu este imputabilă producătorilor de tutun, ci producătorilor industriali cumpărători ai tutunului, îi privează pe producători de totalitatea veniturilor lor anuale, fără eșalonarea/reducerea obligatorii a primei, și încalcă deopotrivă articolul 39 alineatul (1) litera (b) TFUE și articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2075/92.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că nu este legală privarea producătorilor de primă ca urmare a unei întârzieri de câteva zile la livrarea tutunului, cu atât mai mult cu cât întreprinderea a invocat existența unor împrejurări excepționale care nu i-au permis să furnizeze la timp scrisorile de garanție și să participe la livrările de tutun.
   În al cincilea rând, reclamanta subliniază eroarea pe care Comisia a săvârșit-o atunci când a reținut că Regulamentul nr. 2075/92 și Regulamentul nr. 2848/98 nu autorizează cesiunea contractelor de cultură.
   În al șaselea rând, reclamanta invocă a) aprecierea și aplicarea eronată a articolului 5 și a articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 2075/92 în ceea ce privește autorizarea celor trei întreprinderi de primă procesare care nu dețin echipamente proprii (întreprinderi neadmisibile) și b) neluarea în considerare de către Comisie în special de a datelor Centrului de Prelucrare a Tutunului din Grecia Centrală, A.T.P.L.
   În ce privește ecocondiționalitatea, reclamanta invocă în primul rând lipsa unui temei juridic valabil pentru impunerea unei corecții în acest domeniu.
   În al doilea rând, reclamanta subliniază că aplicarea retroactivă a dispozițiilor din documentul AGRI 64043 din 9 iunie 2006 în cazul anului de control 2005 este inacceptabilă.
   În al treilea rând, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a obligației de cooperare impuse prin tratat, întrucât anul 2005 corespundea primului an de aplicare a noii scheme, iar reclamanta s-a conformat în mod direct și complet recomandărilor UE, astfel încât, de asemenea în temeiul principiului general al echității, corecțiile de ordinul a 10 % într-un nou sector al obligațiilor nu sunt justificate.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că s-a săvârșit o eroare de apreciere a faptelor de către Comisie în ce privește ansamblul celor șase aspecte invocate de Uniunea Europeană.
   În ce privește stafidele, reclamanta arată, în primul rând, că la baza corecțiilor nelegale și nejustificate se află o eroare de fapt, precum și o apreciere eronată a elementelor de fapt și a dispozițiilor articolului 3 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1621/1999 (4).
   În al doilea rând, reclamanta subliniază că majorarea de cinci ori, de la 2 % la 10 %, a corecției aplicate în cazul stafidelor între perioada 2002-2003 și perioada 2003-2004 și faptul că această corecție s-a majorat de peste două ori, de la 10 % la 25 %, între perioadele 2003-2004, 2004-2005 și perioada următoare, 2005-2006, rezultă dintr-o aplicare eronată a orientărilor privind corecțiile forfetare și dintr-o apreciere eronată a faptelor. În plus, aceasta constituie o încălcare vădită a principiului proporționalității și o încălcare a puterii de apreciere a Uniunii Europene.
   În al treilea rând, reclamanta susține că a) majorarea de cinci ori a corecției aplicate în cazul stafidelor de Corint, care a ajuns de la 5 % pentru perioada 2004-2005 la 25 % pentru perioada 2005-2006, constituie o interpretare și o aplicare eronată a orientărilor privind corecțiile forfetare, o încălcare vădită a principiului proporționalității și o încălcare a puterii de apreciere a Uniunii Europene în ceea ce privește impunerea corecției și că b) imputarea de ordinul a 5 % pentru perioada 2004-2005, perioadă în care nu a fost acordat niciun ajutor pentru parcelele viticole care nu au atins randamentul minim, este arbitrară și nejustificată.
   În al patrulea rând, reclamanta invocă aprecierea eronată a situației de fapt în ceea ce privește pretinsele carențe ale registrului viticol, identificarea și măsurarea parcelelor viticole.
   În al cincilea rând, reclamanta subliniază aprecierea eronată a faptelor în ceea ce privește pretinsele neajunsuri ale cerințelor în materie de gestiune și de control al măsurii.
   În ceea ce privește insulele din Marea Egee, reclamanta invocă, în primul rând, încălcarea autorității de lucru judecat, în măsura în care, în Hotărârea din 27 octombrie 2005, Grecia/Comisia (C-175/03), Curtea a anulat corecția financiară impusă în acest sector pentru aceiași ani și, în subsidiar, încălcarea articolelor 264 TFUE și 265 TFUE.
   În al doilea rând, reclamanta invocă o interpretare și o aplicare eronată a articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 (5), potrivit căruia corecțiile se impun în temeiul regulii celor 24 de luni, și, în subsidiar, încălcarea unor norme fundamentale de procedură sau necompetența Comisiei ratione temporis pentru a impune o corecție în 2010 întemeindu-se pe scrisoarea sa din 17 august 2000; aceasta mai susține că impunerea corecțiilor în 2010 pentru deficiențe ale sistemului de control din 1999, 2000 și 2001 încalcă principiile generale ale securității juridice, termenului rezonabil și acțiunii în timp util a Uniunii Europene, ca urmare a faptului că procedura a avut, în mod nejustificat, o durată excesivă.
   În cele din urmă, în ceea ce privește primele pentru zootehnie, reclamanta subliniază în primul rând nevaliditatea procedurii de închidere a conturilor din cauza necompetenței ratione temporis a Comisiei de a impune corecții financiare și, în al doilea rând, aprecierea eronată a faptelor și încălcarea principiului proporționalității în ceea ce privește evaluarea riscului pe care îl prezintă pentru fond problemele în cauză

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193)

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2075/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 privind organizarea comună a pieței în sectorul tutunului brut (JO L 215, p. 70, Ediție specială, 3/vol. 11, p. 77)

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 2848/98 al Comisiei din 22 decembrie 1998 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2075/92 (JO L 358, p. 17).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1621/1999 al Comisiei din 22 iulie 1999 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2201/96 al Consiliului referitor la ajutorul acordat pentru cultivarea strugurilor destinați producerii unor soiuri de struguri uscați (JO L 192, p. 191, Ediție specială, 3/vol. 29, p. 18).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 160, p. 103).


title: Cauza T-379/12: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2013 — Electric Bike World/OAPI — Brunswick (LIFECYCLE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LIFECYCLE — Marcă națională verbală anterioară LIFECYCLE — Refuz parțial de înregistrare de către camera de recurs — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/15

         Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2013 — Electric Bike World/OAPI — Brunswick (LIFECYCLE)
   (Cauza T-379/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LIFECYCLE - Marcă națională verbală anterioară LIFECYCLE - Refuz parțial de înregistrare de către camera de recurs - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2013/C 352/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Electric Bike World Ltd (Southampton, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Brunswick Corp. (Lake Forest, Illinois, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 mai 2012 (cauza R 2308/2011-1) privind o procedură de opoziție între Brunswick Corp. și Electric Bike World Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Electric Bike World Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-559/14: Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2015 – Ackermann Saatzucht și alții/Parlamentul European și Consiliul [„Acțiune în anulare — Regulamentul (UE) nr. 511/2014 — Măsuri de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”]

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/13

         Ordonanța Tribunalului din 18 mai 2015 – Ackermann Saatzucht și alții/Parlamentul European și Consiliul
   (Cauza T-559/14) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Regulamentul (UE) nr. 511/2014 - Măsuri de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 228/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG (Irlbach, Germania) și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: P. de Jong, P. Vlaemminck și B. Van Vooren, avocați)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio, J. Rodrigues și R. Van de Westelaken, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și M. Simm, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 511/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind măsurile de conformitate destinate utilizatorilor prevăzute în Protocolul de la Nagoya privind accesul la resursele genetice și împărțirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune (JO L 150, p. 59)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție prezentată de European Seed Association (ESA).

               3)

               Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG și ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European și de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 388, 3.11.2014.


title: Cauza C-490/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 octombrie 2012 — Róbert Gálóczhi-Tömösváry/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 octombrie 2012 — Róbert Gálóczhi-Tömösváry/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Cauza C-490/12)
   2013/C 79/06
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Róbert Gálóczhi-Tömösváry

      Pârâtă: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că are ca obiect numai să garanteze existența unei căi de atac în cazul unei concedieri nelegale și nejustificate („unjustified”)?

               2.

               [Această dispoziție] înseamnă că, la momentul concedierii, angajatorul are obligația de a comunica în scris lucrătorului motivele care au stat la baza acesteia, [în caz contrar] aceasta putând să se producă în mod nejustificat (unjustified)?

               3.

               Lipsa comunicării motivelor determină, în sine, nelegalitatea măsurii sau angajatorul poate să precizeze motivele ulterior în cadrul unei eventuale proceduri contencioase?


title: Cauza T-344/14: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2014 – Lidl Stiftung/OAPI (Deluxe) [Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Deluxe — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/15

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2014 – Lidl Stiftung/OAPI (Deluxe)
   (Cauza T-344/14) (1)

   ([Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Deluxe - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   (2015/C 056/20)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: M. Kefferpütz și A. Wrage, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 martie 2014 (cauza R 1223/2013-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Deluxe ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lidl Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza C-391/10: Acțiune introdusă la 3 august 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/16

         Acțiune introdusă la 3 august 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-391/10)
   ()
   2010/C 274/24
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și L. de Schietere de Lophem, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/36/CE a expirat la 3 august 2009. La data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă toate măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acestea.

      (1)  JO L 184, p. 17.


title: Cauza C-324/15 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2017 – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA/New Japan Chemical REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Agenția Europeană pentru Produse Chimice, Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) — Articolul 57 litera (f) — Autorizare — Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Identificare — Nivel de îngrijorare echivalent — Anhidrida hexahidrometilftalică, anhidrida hexahidro-4-metilftalică, anhidrida hexahidro-1-metilftalică și anhidrida hexahidro-3-metilftalică]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 martie 2017 – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA/New Japan Chemical REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Agenția Europeană pentru Produse Chimice, Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană
   (Cauza C-324/15 P) (1)

   ([Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) - Articolul 57 litera (f) - Autorizare - Substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Identificare - Nivel de îngrijorare echivalent - Anhidrida hexahidrometilftalică, anhidrida hexahidro-4-metilftalică, anhidrida hexahidro-1-metilftalică și anhidrida hexahidro-3-metilftalică])
   (2017/C 151/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați)

      Celelalte părți din procedură: New Japan Chemical (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați), REACh ChemAdvice GmbH, (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați), Sitre Srl (reprezentanți: C. Mereu și M. Grunchard, avocați), Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä, C. Buchanan, W. Broere și T. Zbihlej, agenți, asistați de J. Stuyck, advocaat), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Schillemans și M. Bulterman, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: D. Kukovec și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Hitachi Chemical Europe GmbH și Polynt SpA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

               3)

               Regatul Țărilor de Jos și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               New Japan Chemical și REACh ChemAdvice GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015


title: Cauza T-375/07 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 7 ianuarie 2008 — Pellegrini/Comisia Comunităților Europene (Măsuri provizorii — Răspundere extracontractuală a Comunității — Omisiunea Comisiei de a acționa — Plata cu titlu provizoriu a despăgubirii solicitate în cadrul acțiunii principale — Lipsă de fumus boni juris)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/39

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 7 ianuarie 2008 — Pellegrini/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-375/07 R)
   (Măsuri provizorii - Răspundere extracontractuală a Comunității - Omisiunea Comisiei de a acționa - Plata cu titlu provizoriu a despăgubirii solicitate în cadrul acțiunii principale - Lipsă de fumus boni juris)
   (2008/C 64/64)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Rosario Maria Pellegrini (Genova, Italia) (reprezentant: L. Sulfaro, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Cerere de obligare a Comisiei la repararea, cu titlu provizoriu, a prejudiciului financiar pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a faptului că instituția menționată nu ar fi supravegheat deplina aplicare și interpretarea corectă a dispozițiilor comunitare care reglementează activitățile intermediarilor financiari
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-528/15: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2016 – Bimbo/OAPI – Globo (Bimbo)

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2016 – Bimbo/OAPI – Globo (Bimbo)
   (Cauza T-528/15) (1)

   (2016/C 165/27)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a şasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauzele conexate C-363/15 P și C-364/15 P: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 21 iulie 2016 – Louis Vuitton Malletier SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (Recurs – Marcă comunitară – Nepronunțare asupra fondului)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/10

      Ordonanța Curții (Camera întâi) din 21 iulie 2016 – Louis Vuitton Malletier SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
      (Cauzele conexate C-363/15 P și C-364/15 P) (1)

      ((Recurs - Marcă comunitară - Nepronunțare asupra fondului))
      (2016/C 454/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Louis Vuitton Malletier SA (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: P. Bullock și D. Hanf, agenți), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (reprezentanți: T. Boddien și A. Nordemann, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra recursului.

                  2)

                  Obligă Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG la plata propriilor cheltuieli de judecată în cauzele C-363/15 P și C-364/15 P.

                  3)

                  Obligă Louis Vuitton Malletier SA la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în cauzele C-363/15 P și C-364/15 P.

         (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza T-111/12: Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Spania/Comisia

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/24

         Acțiune introdusă la 7 martie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-111/12)
   2012/C 126/46
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei C(2011) 9990 a Comisiei din 22 decembrie 2011 de reducere a contribuției Fondului de coeziune acordate în favoarea următoarelor proiecte: „Gestionarea deșeurilor în Comunitatea autonomă Extremadura — 2001” (CCI n. 2001.ES.16.C.PE.043); „Canalizarea și alimentarea în bazinul hidrografic al Duero — 2001” (CCI n. 2000.ES.16.C.PE.070); „Gestionarea deșeurilor în Comunitatea autonomă Valencia — 2011 — Grupa II” (CCI n. 2001.ES.16.C.PE.026) și „Canalizarea și tratarea apelor râului Bierzo Bajo” (CCI n. 2000.ES.16.C.PE.036).

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă motive identice în esență cu cele deja invocate în cauza T-109/12, Spania/Comisia.
   Reclamantul invocă în special nemotivarea aplicării principiului proporționalității enunțat la articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune, întrucât Comisia s-a limitat să se refere la documentul intitulat „Orientări privind corecțiile financiare referitoare la contractele de achiziții publice”, prezentat statelor membre în cadrul reuniunii comitetului de coordonare a fondurilor din 28 noiembrie 2007, deși acesta nu conține nicio analiză a motivelor care justifică stabilirea nivelelor corecției forfetare care sunt indicate în acesta.


title: Cauza C-147/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, la 29 martie 2010 — British Sugar plc/Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, la 29 martie 2010 — British Sugar plc/Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-147/10)
   2010/C 148/29
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: British Sugar plc

      Pârâtă: Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food and Rural Affairs

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei (1) este nevalid în lumina Hotărârii din 8 mai 2008, Zuckerfabrik Jülich (C-5/06 și C-23/06-C-36/06, Rep., p. I-3231) și a Ordonanței din 6 octombrie 2008, SAFBA (C-175/07-C-184/07, Rep., p. I-142*)?

               2.

               Regulamentul (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei este nevalid prin raportare la temeiul juridic al adoptării acestuia, respectiv Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 al Consiliului din 19 iunie 2001 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (2)?

               3.

               La calcularea indemnizației care trebuie plătită în temeiul plăților excedentare ale cotizațiilor la producția de zahăr pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, cursul de schimb aplicabil și data conversiunii trebuie stabilite conform dreptului Uniunii Europene? În caz afirmativ, articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei trebuie să fie interpretat în sensul că impune plata unei indemnizații prin raportare la cursurile de schimb care s-au aplicat la data calculării inițiale a cotizațiilor excedentare? În caz afirmativ, articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei este valid?

               4.

               În ceea ce privește dobânzile:

                           (i)

                           Dreptul Uniunii Europene se opune posibilității ca o persoană care se află în situația reclamantei să pretindă plata dobânzilor aferente sumelor plătite în exces ca urmare a unui regulament nevalid al Comisiei de la autoritatea națională competentă să colecteze cotizațiile la producție, în cazul în care autoritatea națională competentă să colecteze cotizațiile la producție nu poate pretinde plata dobânzilor aferente sumelor corespunzătoare care îi sunt datorate de Comisie?

                           (ii)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea (i) de mai sus este afirmativ, legislația Uniunii Europene privitoare la resursele proprii [Decizia 2000/597/CE, Euratom (3) și Regulamentul (CE) nr. 1150/2000 de aplicare a acestei decizii (4)], corect interpretată, se opune ca o autoritate națională competentă să colecteze cotizații la producție să pretindă plata dobânzilor aferente sumelor corespunzătoare care îi sunt datorate de Comisie în împrejurările prezentei cauze?

                           (iii)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea (i) de mai sus este negativ, dreptul Uniunii Europene se opune ca o instanță sau autoritate națională să își exercite puterea de apreciere de care dispune pentru a nu acorda dobânzi în astfel de împrejurări, în cazul în care recunoaște dreptul la rambursare al unei persoane care se află în situația reclamantei?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 de rectificare a Regulamentelor (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004, (CE) nr. 1686/2005, (CE) nr. 164/2007 și de stabilire, pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a valorilor cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului (JO L 321, p. 1).

      (2)  JO L 178, p. 1.

      (3)  Decizia Consiliului din 29 septembrie 2000 privind sistemul de resurse proprii al Comunităților Europene (JO L 253, p. 42, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 206).

      (4)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184).


title: Cauza C-575/15 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 26 octombrie 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Marca verbală ZARA — Servicii de transport — Utilizare serioasă — Procedură de decădere — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) — Denaturarea unor elemente de probă — Dreptul la apărare]

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/6

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 26 octombrie 2016 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-575/15 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Marca verbală ZARA - Servicii de transport - Utilizare serioasă - Procedură de decădere - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) - Denaturarea unor elemente de probă - Dreptul la apărare])
   (2017/C 063/09)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (reprezentant: C. Duch Fonoll, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Industria de Diseño Textil SA (Inditex) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-560/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – M/Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea solicita acordarea statutului de refugiat — Cerere de protecție subsidiară — Legalitatea procedurii naționale de examinare a unei cereri de protecție subsidiară formulate ulterior respingerii unei cereri de acordare a statutului de refugiat — Dreptul de a fi ascultat — Conținut — Dreptul la interviu — Dreptul de a propune martori și de a participa la audierea încrucișată a martorilor)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – M/Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General
   (Cauza C-560/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea solicita acordarea statutului de refugiat - Cerere de protecție subsidiară - Legalitatea procedurii naționale de examinare a unei cereri de protecție subsidiară formulate ulterior respingerii unei cereri de acordare a statutului de refugiat - Dreptul de a fi ascultat - Conținut - Dreptul la interviu - Dreptul de a propune martori și de a participa la audierea încrucișată a martorilor))
   (2017/C 104/17)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Intimat: M

      Recurenți: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General

      Dispozitivul

   Dreptul de a fi ascultat, astfel cum se aplică în cadrul Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate, nu impune în principiu ca, atunci când o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal prevede două proceduri distincte și succesive pentru examinarea cererii de obținere a statutului de refugiat și, respectiv, a cererii de protecție subsidiară, solicitantul protecției subsidiare să beneficieze de dreptul la un interviu cu privire la cererea sa și de dreptul de a propune martori sau de a participa la audierea încrucișată a martorilor cu ocazia acestui interviu.
   Cu toate acestea, trebuie să fie organizat un interviu atunci când circumstanțe specifice, care țin de elementele de care dispune autoritatea competentă sau de situația personală sau generală în care se înscrie cererea de protecție subsidiară, îl fac necesar pentru examinarea în deplină cunoștință de cauză a acestei cereri, fapt a cărui verificare îi revine instanței de trimitere.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza C-193/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 19 aprilie 2010 — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 19 aprilie 2010 — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg
   (Cauza C-193/10)
   ()
   2010/C 209/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: KMB Europe BV

      Pârât: Hauptzollamt Duisburg

      Întrebarea preliminară

   Poziția 8521 din Nomenclatura combinată, în versiunea din Anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (1), modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17.10.2006 (2), trebuie interpretată în sensul că nu include aparate precum aparatele MP3/Media-Player prezentate mai jos, întrucât prezintă funcția principală de aparat de reproducere a sunetului sau întrucât capacitatea acestora de a reproduce filme și imagini individuale este diminuată din cauza ecranului mic cu rezoluție și videofrecvență reduse?

      (1)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17.10.2006 de modificare a Anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 301, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 21, p. 3)


title: Cauza C-510/11 P: Recurs introdus la 29 septembrie 2011 de Kone Oyj, de Kone GmbH și de Kone BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH și Kone BV/Comisia Europeană

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/13

         Recurs introdus la 29 septembrie 2011 de Kone Oyj, de Kone GmbH și de Kone BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH și Kone BV/Comisia Europeană
   (Cauza C-510/11 P)
   2011/C 362/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Kone Oyj, Kone GmbH și Kone BV (reprezentanți: T. Vinje, Solicitor, D. Paemen și A. Tomtsis, avocați, și A. Morfey, Solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               anularea articolului 2 alineatul (2) din Decizia Comisiei din 21 februarie 2007 privind o procedură prevăzută de articolul 101 TFUE (cazul COMP/E-1/38.823 — Ascensoare și scări rulante) (denumită în continuare „decizia atacată”), în măsura în care prin acesta au fost aplicate amenzi societăților Kone Oyj și Kone GmbH, precum și neaplicarea niciunei amenzi sau aplicarea unor amenzi cu un cuantum mai redus decât cel stabilit în decizia atacată;

               —

               anularea articolului 2 alineatul (4) din decizia atacată, în măsura în care prin acesta sunt aplicate amenzi societăților Kone Oyj și Kone BV, și stabilirea unui cuantum al amenzilor inferior celui prevăzut în decizia atacată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurentele invocă următoarele motive:

               În ceea ce privește încălcarea din Germania, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a stabilit că Comisia nu a depășit în mod vădit limitele puterii sale de apreciere atunci când a evaluat contribuția avută de Kone la inițierea investigației și la constatarea existenței încălcării în decizia atacată. Efectul acestei erori de drept a Tribunalului a fost că Kone a fost lipsită în mod nejustificat de posibilitatea de a beneficia de imunitate în temeiul Comunicării Comisiei din 2002 privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (denumită în continuare „Comunicarea din 2002”).

               Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare de drept prin faptul că a stabilit că încălcarea Comunicării din 2002 de către Comisie nu a reprezentat o încălcare a principiului protecției încrederii legitime.

               În ceea ce privește încălcarea din Țările de Jos, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a confirmat refuzul Comisiei de a reduce cuantumul amenzii aplicate societății Kone în temeiul Comunicării din 2002, ca urmare a modului în care Kone a caracterizat informațiile pe care le-a comunicat în cererea sa de clemență. În consecință, Tribunalul a confirmat decizia Comisiei în măsura în care aceasta a refuzat să acorde societății Kone o reducere a cuantumului amenzii aplicate pentru participarea sa la înțelegerea din Țările de Jos.

               Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare de drept prin faptul că a stabilit că Comisia nu a încălcat principiul egalității de tratament atunci când a concluzionat că informațiile comunicate de Kone cu privire la înțelegerea din Țările de Jos nu erau comparabile cu cele comunicate de ThyssenKrupp cu privire la înțelegerea din Belgia.


title: Cauza C-134/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgerichts Hamburg (Germania) la 18 martie 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgerichts Hamburg (Germania) la 18 martie 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Cauza C-134/11)
   2011/C 179/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgerichts Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jürgen Blödel-Pawlik

      Pârâtă: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 7 din Directiva 90/314/CEE (1) privind pachetele de servicii pentru călătorii se aplică și în cazul în care organizatorul călătoriei devine insolvabil pentru că a deturnat totalitatea sumelor încasate de la turiști, în scopuri încă de la început frauduloase, și nu s-a prevăzut în niciun moment să se realizeze călătoria?

      (1)  Directiva 90/314/CEE din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite (JO L 158, p. 59, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 248).


title: Cauza T-151/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 mai 2009 — NVV și alții/Comisia ( Concurență — Concentrări — Piețe de cumpărare a porcilor și a scroafelor vii destinate sacrificării — Decizie prin care o concentrare este declarată compatibilă cu piața comună — Definiția pieței geografice relevante — Obligația de diligență — Obligația de motivare )

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 mai 2009 — NVV și alții/Comisia
   (Cauza T-151/05) (1)

   („Concurență - Concentrări - Piețe de cumpărare a porcilor și a scroafelor vii destinate sacrificării - Decizie prin care o concentrare este declarată compatibilă cu piața comună - Definiția pieței geografice relevante - Obligația de diligență - Obligația de motivare”)
   2009/C 153/63
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamanți: Nederlandse Vakbond Varkenshouders (NVV) (Lunteren, Țările de Jos); Marius Schep (Lopik,Țările de Jos) și Nederlandse Bond Van Handelaren in Vee (NBHV) (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial J. Kneppelhout și M. van der Kaden, ulterior J. Kneppelhout, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial A. Whelan și S. Noë, ulterior A. Bouquet și S. Noë, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Sovion NV (Best, Țările de Jos) (reprezentanți: J. de Pree și W. Geursen, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 21 decembrie 2004 prin care o operațiune de concentrare este declarată compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul COMP/M.3605).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Nederlandse Vakbond Varkenshouders (NVV), domnul Marius Schep și Nederlandse Bond van Handelaren in Vee (NBHV) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie și de Sovion NV.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005.


title: Cauza C-198/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 95/59/CE — Alte impozite decât cele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat — Articolul 9 alineatul (1) — Determinarea liberă de către producători și importatori a prețului maxim de vânzare cu amănuntul pentru produsele lor — Reglementare națională prin care se impune un preț minim de vânzare cu amănuntul pentru țigări, precum și un preț minim de vânzare cu amănuntul pentru tutunul tăiat fin — Justificare — Protecția sănătății publice — Convenția cadru a Organizației Mondiale a Sănătății privind controlul tutunului]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-198/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 95/59/CE - Alte impozite decât cele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat - Articolul 9 alineatul (1) - Determinarea liberă de către producători și importatori a prețului maxim de vânzare cu amănuntul pentru produsele lor - Reglementare națională prin care se impune un preț minim de vânzare cu amănuntul pentru țigări, precum și un preț minim de vânzare cu amănuntul pentru tutunul tăiat fin - Justificare - Protecția sănătății publice - Convenția cadru a Organizației Mondiale a Sănătății privind controlul tutunului)
   2010/C 113/08
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și R. Lyal, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentanți: E. Riedl, J. Bauer și C. Pesendorfer, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat (JO L 291, p. 40, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 5) — Stabilirea de către autoritățile publice a unor prețuri minime la vânzarea cu amănuntul a tutunului prelucrat

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a unei legislații în temeiul căreia autoritățile publice stabilesc prețuri minime de vânzare cu amănuntul pentru țigări și pentru tutunul tăiat fin pentru rularea țigărilor, Republica Austria nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 privind alte impozite decât impozitele pe cifra de afaceri care afectează consumul de tutun prelucrat, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/10/CE a Consiliului din 12 februarie 2002.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza C-140/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tallinna Halduskohus (Republica Estonia) la 7 aprilie 2008 — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium și Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tallinna Halduskohus (Republica Estonia) la 7 aprilie 2008 — Rakvere Lihakombinaat AS/Põllumajandusministeerium și Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Cauza C-140/08)
   (2008/C 171/23)
   Limba de procedură: estona
   Instanța de trimitere
   Tallinna Halduskohus
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Rakvere Lihakombinaat AS

      Pârâte: Põllumajandusministeerium și Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   Întrebările preliminare

               1)

               Carnea separată mecanic, congelată, obținută prin dezosarea mecanică a păsărilor (noțiunea de carne separată mecanic a fost definită pentru prima oară la punctul 1.14 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală) trebuie clasificată, începând cu 1 mai 2004, sub codul NC 0207 14 10 sau sub codul NC 0207 14 99 din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 (2) al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun?

               2)

               În cazul în care produsul descris la întrebarea 1.1 trebuie clasificat sub codul NC 0207 14 10, se adresează Curții următoarele întrebări preliminare:

                           2.1)

                           Articolul 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 (3) al Comisiei se opune stabilirii cantității stocului excedentar al unui producător prin deducerea în mod automat din stocul excedentar (privit ca stoc tranzitoriu) a stocului mediu deținut de producător la data de 1 mai în cursul ultimilor patru ani de activitate dinainte de 1 mai 2004, înmulțit cu 1,2?
                           În cazul unui răspuns afirmativ, răspunsul este diferit dacă, pentru a stabili cantitatea stocului tranzitoriu și cantitatea stocului excedentar, este posibil să se ia în considerare și creșterea volumului de producție, a volumului de procesare sau a volumului de vânzare al producătorului, perioada de ajungere la maturitate a produsului agricol, perioada de constituire a stocurilor, precum și alte elemente care pot reprezenta împrejurări independente față de producător?

                           2.2)

                           Perceperea taxei asupra stocului excedentar corespunde obiectivului Regulamentului (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei și în cazul în care se stabilește existența unui stoc excedentar deținut de producător la 1 mai 2004, însă acesta dovedește că, după 1 mai 2004, comercializarea stocului excedentar nu a produs un profit efectiv sub forma unei diferențe de preț?

      (1)  JO L 139, p. 55, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 71.

      (2)  JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din 10 noiembrie 2003 privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei.


title: Cauza T-108/14: Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Burazer și alții/Uniunea Europeană

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/37

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2014 – Burazer și alții/Uniunea Europeană
   (Cauza T-108/14)
   2014/C 142/49
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Reclamanți: Drago Burazer (Zagreb, Croația), Nikolina Nežić (Zagreb), Blaženka Bošnjak (Sv. Ivan Zelina, Croația), Bosiljka Grbašić (Križevci, Croația), Tea Tončić (Pula, Croația), Milica Bijelić (Dubrovnik, Croația), Marijana Kruhoberec (Varaždin, Croația) (reprezentant: Mato Krmek, avocat)

      Pârâtă: Uniunea Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Pronunțarea unei hotărâri prin care să se declare că Uniunea Europeană trebuie să despăgubească reclamanții pentru prejudiciile produse prin neîndeplinirea de către Comisia Europeană a obligației de monitorizare a executării Tratatului de aderare a Republicii Croate la Uniunea Europeană care îi revine în temeiul articolului 36 din Actul de aderare (anexa VII punctul 1), în ceea ce privește introducerea serviciului agenților publici de executare în ordinea juridică a Republicii Croația;

               —

               suspendarea deliberărilor cu privire la suma pretinsă până la momentul când prezenta hotărâre dobândește autoritate de lucru judecat;

               —

               amânarea deciziei privind cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Întrucât nu s-a opus abrogării instrumentelor care instituie și organizează profesia de agent public de executare care au fost adoptate de Croația în timpul negocierilor de aderare la Uniunea Europeană, Comisia Europeană și-a încălcat obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 36 din actul de aderare (anexa VI punctul 1), care face parte integrantă din Tratatul de aderare la Uniunea Europeană, încheiat între Republica Croația și statele membre ale Uniunii Europene (JO 2013 L 300, p. 7). Articolul 36 din actul de aderare stabilește obligația Comisiei de a monitoriza toate angajamentele asumate de Croația în decursul negocierilor de aderare la Uniunea Europeană și, în consecință, angajamentul juridic asumat de Croația cu privire la instituirea profesiei de agent public de executare și cu privire la crearea tuturor condițiilor necesare pentru punerea în aplicare deplină a acestei profesii în ordinea juridică croată înaintea datei de 1 ianuarie 2012. Comisia Europeană nu este totuși abilitată să aprobe modificări unilaterale ale angajamentului asumat astfel de Croația.

               2.

               Ca urmare a acestei încălcări, Comisia Europeană a produs un prejudiciu direct reclamanților care au fost numiți agenți publici de executare și care se puteau aștepta în mod legitim să își înceapă activitatea la 1 ianuarie 2012.

               3.

               Prin încălcarea obligațiilor sale, Comisia a încălcat în mod vădit și grav limitele puterii discreționare care i-au fost impuse, producând astfel reclamanților (agenților publici de executare numiți), în contradicție cu așteptările legitime ale acestora, un prejudiciu patrimonial și nepatrimonial considerabil pe care Uniunea Europeană este obligată să îl repare în conformitate cu articolul 340 al doilea paragraf TFUE.


title: Cauza C-184/06: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 13 decembrie 2007 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene (Pescuit — Regulamentul (CE) nr. 51/2006 — Alocarea cotelor de captură între statele membre — Actul de aderare al Regatului Spaniei — Sfârșitul perioadei tranzitorii — Cerința stabilității relative — Principiul nediscriminării — Noi posibilități de pescuit)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 13 decembrie 2007 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-184/06) (1)

   (Pescuit - Regulamentul (CE) nr. 51/2006 - Alocarea cotelor de captură între statele membre - Actul de aderare al Regatului Spaniei - Sfârșitul perioadei tranzitorii - Cerința stabilității relative - Principiul nediscriminării - Noi posibilități de pescuit)
   (2008/C 51/22)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. De Gregorio Merino și A. Westerhof Löfflerova, agenți)

      Intervenientă în interesul reclamantei: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. van Rijn, și F. Jimeno Fernández, agenți)
   Obiectul
   Anularea Regulamentului (CE) nr. 51/2006 al Consiliului din 22 decembrie 2005 de stabilire pentru 2006 a posibilităților de pescuit și a condițiilor asociate pentru anumite stocuri de pește și grupe de stocuri de pește, aplicabile în apele comunitare și, pentru navele comunitare, în ape în care sunt necesare limitări ale capturilor (JO L 16, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 9, p. 1) — Discriminare — Aplicarea articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (JO L 358, p. 59, Ediție specială, 04/vol. 6, p. 237)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 154, 1.7.2007.