title: Cauza T-195/19: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – GEA Group/Comisia [„Concurență – Înțelegeri – Piețele europene ale stabilizatorilor din staniu și ale stabilizatorilor termici ESBO/esteri – Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE – Anularea deciziei de modificare a deciziei inițiale – Decizie de respingere a unei cereri privind rambursarea amenzii – Acțiune în anulare – Act supus căilor de atac – Interes de a exercita acțiunea – Admisibilitate – Articolul 266, alineatul (1) TFUE”]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/21

      Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – GEA Group/Comisia
      (Cauza T-195/19) (1)

      („Concurență - Înțelegeri - Piețele europene ale stabilizatorilor din staniu și ale stabilizatorilor termici ESBO/esteri - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Anularea deciziei de modificare a deciziei inițiale - Decizie de respingere a unei cereri privind rambursarea amenzii - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Interes de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Articolul 266, alineatul (1) TFUE”)
      (2022/C 148/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: I. du Mont, R. van der Hout și C. Wagner, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, V. Bottka et T. Baumé, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei Ares(2019) 283284 a Comisiei, din 24 ianuarie 2019 de respingere a cererii reclamantei prin care solicită rambursarea amenzii plătite în temeiul Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009, privind o procedură inițiată în temeiul articolului 81 CE și și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.589 – Stabilizatori termici)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  GEA Group AG va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza C-9/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136/Finanzamt Hamburg-Oberalster [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 66 primul paragraf litera (b) – Exigibilitatea TVA-ului – Încasarea prețului – Articolul 167 – Nașterea și întinderea dreptului de deducere a TVA-ului achitat în amonte – Articolul 167a – Derogare – Contabilitate de casă – Închirierea și subînchirierea unui imobil afectat unei exploatări industriale sau comerciale]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/2

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg – Germania) – Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136/Finanzamt Hamburg-Oberalster
      (Cauza C-9/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 66 primul paragraf litera (b) - Exigibilitatea TVA-ului - Încasarea prețului - Articolul 167 - Nașterea și întinderea dreptului de deducere a TVA-ului achitat în amonte - Articolul 167a - Derogare - Contabilitate de casă - Închirierea și subînchirierea unui imobil afectat unei exploatări industriale sau comerciale)
      (2022/C 148/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136

         Pârâtă: Finanzamt Hamburg-Oberalster

         Dispozitivul

      Articolul 167 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45/UE a Consiliului din 13 iulie 2010, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede că dreptul de deducere a taxei achitate în amonte ia naștere din momentul realizării operațiunii în cazul în care, potrivit unei derogări naționale în temeiul articolului 66 primul paragraf litera (b) din Directiva 2006/112, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/45, taxa devine exigibilă în raport cu furnizorul bunurilor sau cu prestatorul de servicii numai la încasarea remunerației, iar aceasta nu a fost încă achitată

         (1)  JO C 137, 27.4.2020.


title: Cauza T-59/22: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2022 – Conserve Italia și Conserves France/Comisia

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/31

      Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2022 – Conserve Italia și Conserves France/Comisia
      (Cauza T-59/22)
      (2022/C 148/42)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamante: Conserve Italia – Consorzio Italiano fra cooperative agricole Soc. coop. agr. (San Lazzaro di Savena, Italia), Conserves France (Tarascon, Franțs) (reprezentanți: L. Di Via, M. Petite, L. Tresoldi și E. Belli, avvocati)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității acțiunii;

                  —

                  anularea Deciziei C (2021) 8259 a Comisiei Europene din 19 noiembrie 2021 (cazul AT.40127 – Conserve vegetale) privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 SEE, în măsura în care se referă la calcularea amenzii;

                  —

                  reducerea cuantumului amenzii și dispunerea oricăror altor măsuri pe care Tribunalul le consideră adecvate și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Conserve Italia și de Conserves France.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 101 alineatul (1) TFUE, a articolului 23 alineatul (3) punctul 3 din Regulamentul nr. 1/2003 (1) și a punctului 33 din Orientările privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 1/2003, ca urmare a unor erori de fapt și de drept în ceea ce privește calificarea Conserve Italia drept întreprindere și nu drept asociere de întreprinderi și a unui viciu în stabilirea plafonului legal al amenzii.

                              —

                              În această privință, reclamantele contestă calificarea eronată a Conserve Italia ca fiind o întreprindere și nu o asociere de întreprinderi în sensul aplicării articolului 101 alineatul (1) TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE). Nerecunoașterea în decizie a Conserve Italia ca asociere de întreprinderi în conformitate cu noțiunea corectă și autonomă din legislația europeană în materie de concurență s-a reflectat într-o eroare gravă în calcularea plafonului legal al amenzii.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 101 alineatul (1) TFUE, a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și a punctelor 14, 19, 20, 22, 24 și 25 din Orientări, din cauza unei erori de cuantificare a cuantumului de bază.

                              —

                              În această privință, în primul rând, reclamantele arată că, la stabilirea valorii vânzărilor care trebuie luate ca referință pentru calcularea cuantumului de bază al amenzii care le-a fost aplicată, Comisia Europeană a luat în considerare în mod eronat valoarea vânzărilor realizate pe întregul teritoriu al SEE. În al doilea rând, reclamantele consideră că aplicarea de către Comisia Europeană a unei proporții de 18 % din valoarea vânzărilor nu este justificată în speță. În plus, Comisia Europeană a imputat societății Conserve Italia o perioadă de participare corespunzătoare întregii durate a încălcării, fără a șine cont de faptul că participarea sa la fiecare acord a fost mult mai limitată și deloc continuă, întrucât punerea în aplicare a acordurilor a fost supusă mai multor întreruperi.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-26/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 11 ianuarie 2022 – UF/Land Hessa

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 11 ianuarie 2022 – UF/Land Hessa
      (Cauza C-26/22)
      (2022/C 148/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichts Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UF

         Pârât: Landul Hessa

         Intervenientă: SCHUFA Holding AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 77 alineatul (1) coroborat cu articolul 78 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) (denumit în continuare „RGPD”) trebuie interpretat în sensul că rezultatul autorității de supraveghere pe care aceasta îl comunică persoanei vizate

                              a)

                              are caracterul unui răspuns la o petiție? Aceasta are drept consecință faptul că controlul jurisdicțional al unei decizii privind plângerea adoptate de o autoritate de supraveghere în temeiul articolului 78 alineatul (1) din RGPD este, în principiu, limitat la problema dacă autoritatea a tratat plângerea, a investigat în mod adecvat obiectul plângerii și a informat petiționarul cu privire la rezultatul examinării
                              sau

                              b)

                              trebuie interpretat ca fiind o decizie administrativă pe fond? Aceasta are drept consecință faptul că o decizie privind plângerea adoptată de o autoritate de supraveghere în temeiul articolului 78 alineatul (1) din RGPD trebuie analizată complet de către instanță, într-un caz individual – de exemplu, în cazul reducerii la zero a puterii discreționare –, autoritatea de supraveghere putând fi de asemenea obligată de instanță să adopte o măsură concretă în sensul articolului 58 din RGPD.

                  2)

                  Stocarea datelor la un birou privat de informații economice în cadrul căruia sunt stocate, fără un motiv concret, date cu caracter personal provenite dintr-un registru public precum „bazele de date naționale”, în sensul articolului 79 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (UE) 2015/848 (2), pentru a putea furniza informații în cazul unei cereri, este compatibilă cu articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 12 decembrie 2007 (denumită în continuare „carta” – JO 2007, C 303, p. 1)?

                  3

                              a)

                              Bazele de date paralele private (în special bazele de date ale unui birou de informații), create în plus față de bazele de date ale statului și în care datele provenite din bazele de date ale statului (în speță, declarațiile de insolvență) sunt stocate mai mult timp decât este prevăzut în cadrul strict al Regulamentului (UE) 2015/848, coroborat cu dreptul național, sunt admisibile în principiu?

                              b)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3a), dreptul de a fi uitat prevăzut la articolul 17 alineatul (1) litera (d) din RGPD implică faptul că aceste date trebuie șterse atunci când perioada de prelucrare prevăzută pentru registrul public a expirat?

                  4)

                  În măsura în care articolul 6 alineatul (1) litera (f) din RGPD poate fi considerat drept temei juridic unic pentru stocarea datelor la birourile private de informații economice în ceea ce privește datele stocate și în registre publice, trebuie să se considere că există un interes legitim al unui birou de informații economice atunci când acest birou de informații preia datele din evidențele publice fără un motiv concret pentru ca aceste date să fie ulterior disponibile în cazul unei cereri?

                  5)

                  Codurile de conduită aprobate de autoritățile de supraveghere în temeiul articolului 40 din RGPD și care prevăd termene de examinare și de ștergere care depășesc perioadele de stocare ale registrelor publice pot suspenda evaluarea comparativă [a intereselor] prevăzută la articolul 6 alineatul (1) primul paragraf litera (f) din RGPD?

         (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).

         (2)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență (JO 2015, L 141, p. 19).


title: Cauza T-62/22: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2022 – Eesti/Comisia

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/32

      Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2022 – Eesti/Comisia
      (Cauza T-62/22)
      (2022/C 148/43)
      Limba de procedură: estona

         Părțile

         Reclamantă: Eesti Vabariik (reprezentant: M. Kriisa)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 17 noiembrie 2021, în măsura în care privește suma de 634 057,30 euro privind Republica Estonă;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv – Comisia Europeană a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 21 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 (1) coroborat cu articolul 30 din Regulamentul delegat (UE) nr. 640/2014 (2) și a dedus concluzia eronată că sistemul de introducere a cererilor de ajutoare nu este în acord cu aceste dispoziții.

                  2.

                  Al doilea motiv – Comisia Europeană a interpretat în mod arbitrar articolul 30 alineatul (2) din Regulamentul nr. 640/2014 și, prin urmare, l-a aplicat în mod eronat.

                  3.

                  Al treilea motiv – Comisia Europeană a încălcat obligația de motivare și principiul bunei administrări, deoarece nu a motivat în mod suficient de ce înlocuirea animalelor astfel cum a fost autorizată în Estonia nu este conformă cu dreptul Uniunii.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea (JO 2014, L 227, p. 69).

         (2)  Regulamentul delegat din 11 martie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește Sistemul Integrat de Administrare și Control și condițiile pentru refuzarea sau retragerea plăților și pentru sancțiunile administrative aplicabile în cazul plăților directe, al sprijinului pentru dezvoltare rurală și al ecocondiționalității (JO 2014, L 181, p. 48).


title: Cauza T-89/22: Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Homy Casa/EUIPO – Albatros International (Scaune)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/40

      Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Homy Casa/EUIPO – Albatros International (Scaune)
      (Cauza T-89/22)
      (2022/C 148/53)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Homy Casa Ltd (Canton, China) (reprezentant: J. Vogtmeier, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Albatros International GmbH (Nerdlen, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar (Scaune) – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 2745 554-0002

         Procedura în fața EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 30 noiembrie 2021 în cauza R 837/2020-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața Camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  Aplicarea și interpretarea eronate a articolului 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (JO 2002, L 3, p. 1), coroborat cu articolele 4, 5, 6 și 7 din acest regulament.


title: Cauza C-219/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austria) – LM/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld [Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Detașarea lucrătorilor – Directiva 96/71/CE – Articolul 3 alineatul (1) litera (c) – Condiții de muncă și de încadrare în muncă – Remunerație – Articolul 5 – Sancțiuni – Termen de prescripție – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 41 – Dreptul la bună administrare – Articolul 47 – Protecție jurisdicțională efectivă]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/3

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austria) – LM/Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld
      (Cauza C-219/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Detașarea lucrătorilor - Directiva 96/71/CE - Articolul 3 alineatul (1) litera (c) - Condiții de muncă și de încadrare în muncă - Remunerație - Articolul 5 - Sancțiuni - Termen de prescripție - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 41 - Dreptul la bună administrare - Articolul 47 - Protecție jurisdicțională efectivă)
      (2022/C 148/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LM

         Autoritatea pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         cu participarea: Österreichische Gesundheitskasse

         Dispozitivul

      Articolul 5 din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în lumina principiului general al dreptului Uniunii referitor la dreptul la bună administrare trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede un termen de prescripție de cinci ani pentru încălcări ale unor obligații referitoare la remunerarea lucrătorilor detașați.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.


title: Cauza C-53/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 26 ianuarie 2022 – VZ/CA

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 26 ianuarie 2022 – VZ/CA
      (Cauza C-53/22)
      (2022/C 148/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VZ

         Pârât: CA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665 (1) se opune ca unui ofertant exclus definitiv dintr-o procedură de selecție a contractantului să i se refuze posibilitatea de a exercita o cale de atac împotriva respingerii cererii de anulare a atribuirii contractului, în cazul în care acesta urmărește să demonstreze că ofertantul câștigător și toți ceilalți ofertanți clasați pe o poziție utilă în clasament au săvârșit o abatere profesională gravă constând în încheierea unor acorduri anticoncurențiale, care au fost constatate în justiție abia după excluderea sa, pentru a putea participa la reluarea procedurii?

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665 și principiile [dreptului Uniunii Europene] privind protecția concurenței se opun ca instanței administrative să i se interzică examinarea căii de atac introduse de un ofertant exclus definitiv dintr-o procedură de selecție a contractantului împotriva refuzului autorității contractante de a-și exercita competența de a retrage, de a suspenda și de a modifica propriile acte în raport cu actele de admitere și de atribuire în favoarea unor ofertanți care au încheiat acorduri anticoncurențiale în același domeniu vizat de procedură și care au fost constatate în justiție?

         (1)  Directiva Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO 1989, L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).


title: Cauza T-520/19: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – Heitec/EUIPO – Hetec Datensysteme (HEITEC) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marcă a Uniunii Europene verbală HEITEC – Neluarea în considerare a unor elemente de probă prezentate în fața diviziei de anulare și în fața camerei de recurs – Articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Lipsa utilizării serioase a mărcii – Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2017/1001] – Norma 40 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenit articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625]”]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/21

      Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – Heitec/EUIPO – Hetec Datensysteme (HEITEC)
      (Cauza T-520/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene verbală HEITEC - Neluarea în considerare a unor elemente de probă prezentate în fața diviziei de anulare și în fața camerei de recurs - Articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Lipsa utilizării serioase a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2017/1001] - Norma 40 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 [devenit articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625]”)
      (2022/C 148/28)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Heitec AG (Erlangen, Germania) (reprezentant: G. Wagner, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Hetec Datensysteme GmbH (München, Germania) (reprezentanţi: A. Kockläuner și O. Nilgen, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 aprilie 2019 (cauza R 1171/2018-2) privind o procedură de decădere între Hetec Datensysteme și Heitec

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Heitec AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 312, 16.9.2019.


title: Cauza T-90/22: Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Kande Mupompa/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/41

      Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Kande Mupompa/Consiliul
      (Cauza T-90/22)
      (2022/C 148/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1) în măsura în care aceasta menține numele reclamantului la poziția nr. 7 din anexa la decizia respectivă;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2) în măsura în care acesta menține numele reclamantului la poziția nr. 7 din anexa I la regulamentul respectiv;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare. În această privință, reclamantul susține mai multe critici referitor la încălcarea drepturilor sale în cursul procedurilor care au condus la adoptarea și la reînnoirea de către Consiliu a măsurilor restrictive împotriva sa și în special referitor la încălcarea dreptului său de a fi ascultat în condiții acceptabile.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere pe care ar fi săvârșit-o Consiliul în ceea ce privește implicarea reclamantului în actele care constituie încălcări grave ale drepturilor omului în Republica Democratică Congo. Reclamantul critică contextul reexaminării care a precedat reînnoirea contestată a măsurilor restrictive și contestă orice implicare actuală în faptele pe care se întemeiază decizia de includere a sa pe lista persoanelor vizate de Decizia 2010/788/PESC.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza T-63/22: Acțiune introdusă la 1 februarie 2022 – Brooks England/EUIPO – Brooks Sports (BROOKS ENGLAND)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/33

      Acțiune introdusă la 1 februarie 2022 – Brooks England/EUIPO – Brooks Sports (BROOKS ENGLAND)
      (Cauza T-63/22)
      (2022/C 148/44)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Brooks England Ltd (Smethwick, Regatul Unit) (reprezentant: S. Feltrinelli, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brooks Sports, Inc. (Seattle, Washington, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii Uniunii Europene figurative BROOKS ENGLAND – cererea de înregistrare nr. 3 298 321

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 noiembrie 2021 în cauza R 2432/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate introduse de reclamant;

                  —

                  anularea în totalitate a deciziei atacate și constatarea faptului că semnul în litigiu trebuie înregistrat pentru toate bunurile în litigiu;

                  —

                  în subsidiar, anularea în parte deciziei atacate și constatarea faptului că semnul în litigiu trebuie înregistrat cel puțin pentru bunurile în litigiu din clasa 18;

                  —

                  obligarea EUIPO la rambursarea tuturor cheltuielile de judecată efectuate de reclamant în legătură cu prezenta procedură și cu procedura anterioară.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin aprecierea eronată a riscului de confuzie dintre semnul în litigiu și marca anterioară;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin aprecierea eronată a dovezilor privind utilizarea mărcii anterioare;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin aprecierea eronată a comparării produselor;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin aprecierea eronată a comparării semnelor și a riscului de confuzie.


title: Cauza C-56/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 28 ianuarie 2022 – PL/État belge

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 28 ianuarie 2022 – PL/État belge
      (Cauza C-56/22)
      (2022/C 148/22)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PL

         Pârât: État belge

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii, în esență dispozițiile Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii și ale Directivei 2008/115/CE (1), se aplică unei practici a unui stat membru care îi permite să regularizeze la fața locului un străin aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul acestuia? În cazul unui răspuns afirmativ, articolele 5, 6 și 13 din Directiva 2008/115/CE coroborate cu [considerentele (6) și (24) ale acesteia], precum și cu articolele 1, 7, 14, 20, 21, 24 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii trebuie interpretate în sensul că, atunci când un stat membru intenționează să acorde un permis de ședere autonom sau o altă autorizație care conferă un drept de ședere din motive de compasiune, umanitare sau de altă natură unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul său, acesta poate, pe de o parte, să impună resortisantului respectiv să dovedească în prealabil imposibilitatea de a depune cererea în țara sa de origine și, pe de altă parte, să nu prevadă în legislația sa condițiile și criteriile, a fortiori obiective, care permit dovedirea acestor motive de compasiune, umanitare sau de altă natură (fie în ceea ce privește admisibilitatea, solicitând demonstrarea unor circumstanțe excepționale fără a le defini, fie în ceea ce privește fondul, prin faptul că nu prevede niciun criteriu obiectiv care să permită definirea motivelor, în special umanitare, care justifică o autorizație de ședere), ceea ce face ca răspunsul la o astfel de cerere să fie imprevizibil sau chiar arbitrar? În cazul în care aceste criterii pot să nu fie prevăzute de legislație, în cazul unui refuz, dreptul la o cale de atac efectivă nu este afectat de faptul că singura cale de atac organizată este de strictă legalitate, cu excluderea oricărui considerent de oportunitate?

         (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98).


title: Cauza T-672/19: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – Companhia de Seguros Índico/Comisia („Achiziții publice – Regulamentul financiar – Excludere de la participarea la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice și de acordare de subvenții finanțate de la bugetul general al Uniunii și din FED pentru o durată de trei ani – Principiul bunei-credințe – Abuz de drept – Eroare vădită de apreciere – Proporționalitate”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/22

      Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – Companhia de Seguros Índico/Comisia
      (Cauza T-672/19) (1)

      („Achiziții publice - Regulamentul financiar - Excludere de la participarea la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice și de acordare de subvenții finanțate de la bugetul general al Uniunii și din FED pentru o durată de trei ani - Principiul bunei-credințe - Abuz de drept - Eroare vădită de apreciere - Proporționalitate”)
      (2022/C 148/29)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Reclamantă: Companhia de Seguros Índico SA (Maputo, Mozambic) (reprezentant: R. Oliveira, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: I. Melo Sampaio, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei Comisiei din 18 iulie 2019 privind excluderea reclamantei pentru o perioadă de trei ani de la participarea la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice și de acordare de subvenții finanțate de la bugetul general al Uniunii Europene și din Fondul european de dezvoltare (FED) și de selecție în vederea execuției fondurilor din partea Uniunii, precum și publicarea informațiilor referitoare la această excludere

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Companhia de Seguros Índico SA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 25.11.2019.


title: Cauza T-69/22: Acțiune introdusă la 4 februarie 2022 – Eurecna/Comisia

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/34

      Acțiune introdusă la 4 februarie 2022 – Eurecna/Comisia
      (Cauza T-69/22)
      (2022/C 148/45)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Eurecna SpA (Veneția, Italia) (reprezentant: R. Sciaudone, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate privind compensarea unor creanțe, cuprinsă în scrisoarea Comisiei din 25 noiembrie 2021, prin care Comisia a dispus recuperarea sumei de 22 139,05 euro din suma de 417 234,68 euro plătită în cadrul unui proiect finanțat de Uniunea Europeană și considerată că trebuie să fie recuperată ca urmare a unor nereguli pretins săvârșite în etapa contabilă; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv care cuprinde patru argumente.

                  1.

                  Motivul unic, întemeiat pe inexistența creanței contestate.

                              —

                              În această privință, reclamanta invocă o încălcare a principiului bunei administrări și diligenței în cadrul acțiunii administrative în legătură cu auditul efectuat de Ernst &Young (EY); încălcarea dreptului la apărare în legătură cu auditul efectuat de EY; încălcarea principiului bunei administrări ca urmare a nerespectării obligației de imparțialitate în cadrul acțiunii administrative; și interpretarea eronată a contractului în raportul întocmit de EY.


title: Cauza C-64/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Wiesbaden (Germania) la 2 februarie 2022 – AB/Land Hessen

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichts Wiesbaden (Germania) la 2 februarie 2022 – AB/Land Hessen
      (Cauza C-64/22)
      (2022/C 148/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichts Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: AB

         Pârât: Land Hessen

         Intervenientă: SCHUFA Holding AG

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 77 alineatul (1) coroborat cu articolul 78 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/679 (1) (denumit în continuare „RGPD”) trebuie interpretat în sensul că rezultatul autorității de supraveghere pe care aceasta îl comunică persoanei vizate

                              a)

                              are caracterul unui răspuns la o petiție?
                              Aceasta are drept consecință faptul că controlul jurisdicțional al unei decizii privind plângerea adoptate de o autoritate de supraveghere în temeiul articolului 78 alineatul (1) din RGPD este, în principiu, limitat la problema dacă autoritatea a tratat plângerea, a investigat în mod adecvat obiectul plângerii și a informat petiționarul cu privire la rezultatul examinării
                              sau

                              b)

                              trebuie interpretat ca fiind o decizie administrativă pe fond?
                              Aceasta are drept consecință faptul că o decizie privind plângerea adoptată de o autoritate de supraveghere în temeiul articolului 78 alineatul (1) din RGPD trebuie analizată complet de către instanță, într-un caz individual – de exemplu, în cazul reducerii la zero a puterii discreționare –, autoritatea de supraveghere putând fi de asemenea obligată de instanță să adopte o măsură concretă în sensul articolului 58 din RGPD.

                  2)

                  Stocarea datelor la un birou privat de informații economice în cadrul căruia sunt stocate, fără un motiv concret, date cu caracter personal provenite dintr-un registru public precum „bazele de date naționale”, în sensul articolului 79 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (UE) 2015/848 (2), pentru a putea furniza informații în cazul unei cereri, este compatibilă cu articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 12 decembrie 2007?

                  3

                              a)

                              Bazele de date paralele private (în special bazele de date ale unui birou de informații), create în plus față de bazele de date ale statului și în care datele provenite din bazele de date ale statului (în speță, declarațiile de insolvență) sunt stocate mai mult timp decât este prevăzut în cadrul strict al Regulamentului (UE) 2015/848, coroborat cu dreptul național, sunt admisibile în principiu?

                              3b)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3a), dreptul de a fi uitat prevăzut la articolul 17 alineatul (1) litera (d) din RGPD implică faptul că aceste date trebuie șterse atunci când perioada de prelucrare prevăzută pentru registrul public a expirat?

                  4)

                  În măsura în care articolul 6 alineatul (1) litera (f) din RGPD poate fi considerat drept temei juridic unic pentru stocarea datelor la birourile private de informații economice în ceea ce privește datele stocate și în registre publice, trebuie să se considere că există un interes legitim al unui birou de informații economice atunci când acest birou de informații preia datele din evidențele publice fără un motiv concret pentru ca aceste date să fie ulterior disponibile în cazul unei cereri?

                  5)

                  Codurile de conduită aprobate de autoritățile de supraveghere în temeiul articolului 40 din RGPD și care prevăd termene de examinare și de ștergere care depășesc perioadele de stocare ale registrelor publice pot suspenda evaluarea comparativă [a intereselor] prevăzută la articolul 6 alineatul (1) primul paragraf litera (f) din RGPD?

         (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1).

         (2)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență (JO 2015, L 141, p. 19).


title: Cauza C-485/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – XXXX/HR Rail SA (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2000/78/CE – Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă – Interzicerea discriminării pe motive de handicap – Concedierea unui lucrător care a devenit definitiv incapabil să îndeplinească funcțiile esențiale corespunzătoare postului său – Agent care efectuează o perioadă de probă în cadrul recrutării sale – Articolul 5 – Amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap – Obligația de repartizare la un nou loc de muncă – Admitere cu condiția să nu presupună o sarcină disproporționată pentru angajator)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/3

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – XXXX/HR Rail SA
      (Cauza C-485/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Interzicerea discriminării pe motive de handicap - Concedierea unui lucrător care a devenit definitiv incapabil să îndeplinească funcțiile esențiale corespunzătoare postului său - Agent care efectuează o perioadă de probă în cadrul recrutării sale - Articolul 5 - Amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap - Obligația de repartizare la un nou loc de muncă - Admitere cu condiția să nu presupună o sarcină disproporționată pentru angajator)
      (2022/C 148/04)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: XXXX

         Pârâtă: HR Rail SA

         Dispozitivul

      Articolul 5 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că noțiunea „amenajări corespunzătoare pentru persoanele cu handicap”, în sensul acestui articol, implică faptul ca un lucrător, inclusiv cel care efectuează o perioadă de probă consecutivă recrutării sale, care, din cauza handicapului său, a fost declarat inapt să exercite funcțiile esențiale ale postului pe care îl ocupă, să fie repartizat într-un alt post pentru care dispune de competențele, capacitățile și disponibilitățile necesare, cu condiția ca o astfel de măsură să nu presupună o sarcină disproporționată pentru angajator.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza T-791/19: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – Sped-Pro/Comisia [„Concurență – Abuz de poziție dominantă – Piața serviciilor de transport feroviar de marfă – Decizie de respingere a unei plângeri – Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 – Termen rezonabil – Interesul Uniunii de a continua examinarea unei plângeri – Determinarea autorității celei mai bine plasate pentru examinarea unei plângeri – Criterii – Eroare vădită de apreciere – Deficiențe sistemice sau generalizate în ceea ce privește respectarea statului de drept – Risc de încălcare a drepturilor autorului unei plângeri în cazul respingerii plângerii – Obligația de motivare”]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/23

      Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2022 – Sped-Pro/Comisia
      (Cauza T-791/19) (1)

      („Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața serviciilor de transport feroviar de marfă - Decizie de respingere a unei plângeri - Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 - Termen rezonabil - Interesul Uniunii de a continua examinarea unei plângeri - Determinarea autorității celei mai bine plasate pentru examinarea unei plângeri - Criterii - Eroare vădită de apreciere - Deficiențe sistemice sau generalizate în ceea ce privește respectarea statului de drept - Risc de încălcare a drepturilor autorului unei plângeri în cazul respingerii plângerii - Obligația de motivare”)
      (2022/C 148/30)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Sped-Pro S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Kozak, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Szczodrowski, L. Wildpanner și P. van Nuffel, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei C(2019) 6099 final a Comisiei din 12 august 2019 (cazul AT.40459 – Expediere feroviară de mărfuri în Polonia – PKP Cargo) de respingere a plângerii formulate de reclamantă privind pretinse încălcări ale articolului 102 TFUE pe piața serviciilor de transport feroviar de marfă din Polonia

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia C(2019) 6099 final a Comisiei Europene din 12 august 2019 (cazul AT.40459 – Expediere feroviară de mărfuri în Polonia – PKP Cargo).

                  2)

                  Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Sped-Pro S. A.

                  3)

                  Republica Slovenia suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza T-91/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Ruhorimbere/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/42

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Ruhorimbere/Consiliul
      (Cauza T-91/22)
      (2022/C 148/55)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Éric Ruhorimbere (Mbuji-Mayi, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1), în măsura în care menține reclamantul la nr. 8 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2), în măsura în care menține reclamantul la nr. 8 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive, care sunt, în esență, identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza T-73/22: Acțiune introdusă la 8 februarie 2022 – Walsall Conduits/EUIPO – Liberty Engineering (Willenhall) (WALSALL CONDUITS)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/34

      Acțiune introdusă la 8 februarie 2022 – Walsall Conduits/EUIPO – Liberty Engineering (Willenhall) (WALSALL CONDUITS)
      (Cauza T-73/22)
      (2022/C 148/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Walsall Conduits Ltd (Liverpool, Regatul Unit) (reprezentant: C. Bey, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Liberty Engineering (Willenhall) Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale a WALSALL CONDUITS – cererea de înregistrare nr. 16 369 944

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 22 noiembrie 2021 în cauza R 575/2021-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  menținerea opoziției ca întemeiată și respingerea în totalitate a cererii de înregistrare a mărcii contestate; în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la divizia de opoziție a EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO și a Shifter (Willenhall) Limited la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în procedura care s-a aflat pe rolul Camerei întâi de recurs a EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 11 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 41 alineatul (1) și a articolului 47 alineatele (1) și (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-709/20: Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – OJ/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Concurs EPSO/AD/380/19 – Decizie de refuz al prelungirii datelor de test ale unui concurs – Termene prevăzute pentru desfășurarea unei probe de selecție într-un centru de testare – Dreptul la o procedură echitabilă – Obligația de solicitudine – Egalitate de tratament”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/23

      Hotărârea Tribunalului din 23 februarie 2022 – OJ/Comisia
      (Cauza T-709/20) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Concurs EPSO/AD/380/19 - Decizie de refuz al prelungirii datelor de test ale unui concurs - Termene prevăzute pentru desfășurarea unei probe de selecție într-un centru de testare - Dreptul la o procedură echitabilă - Obligația de solicitudine - Egalitate de tratament”)
      (2022/C 148/31)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: OJ (reprezentant: H.-E. von Harpe, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Hohenecker și I. Melo Sampaio, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, în esență, anularea deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) din 30 ianuarie 2020, prin care acest oficiu a refuzat prelungirea datei probei de selecție a concursului EPSO/AD/380/19.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  În obligă pe OJ la plata cheltuielilor de judecată inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza T-75/22: Acțiune introdusă la 11 februarie 2022 – Prigozhin/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/35

      Acțiune introdusă la 11 februarie 2022 – Prigozhin/Consiliul
      (Cauza T-75/22)
      (2022/C 148/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Yevgeniy Viktorovich Prigozhin (Sankt Petersburg, Rusia) (reprezentant: M. Cessieux, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității acțiunii formulate de Yevgeniy Viktorovich Prigozhin și

            în măsura în care îl privesc pe reclamant

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2197 a Consiliului din 13 decembrie 2021 de modificare a Deciziei (PESC) 2020/1999 privind măsuri restrictive împotriva încălcărilor grave ale drepturilor omului și a abuzurilor grave împotriva drepturilor omului;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2195 al Consiliului din 13 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2020/1998 privind măsuri restrictive împotriva încălcărilor grave ale drepturilor omului și a abuzurilor grave împotriva drepturilor omului
                  în măsura în care aceste două decizii îl desemnează nominativ drept finanțator al Grupului Wagner;

                  —

                  declararea faptului că, în orice caz, numele de Yevgeniy Viktorovich Prigozhin va trebui să fie scos fără întârziere din actele atacate;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene să suporte cheltuielile de judecată în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare: reclamantul susține că Consiliul nu a respectat obligația de motivare a actelor atacate întrucât nu a furnizat nici un element precis de justificare a menționării numelui reclamantului în cuprinsul deciziilor atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe existența unui abuz de putere. Reclamantul arată în această privință că, în lipsă de elemente care să justifice descrierea sa drept „finanțator al Grupului Wagner”, Consiliul nu putea să îl desemneze decât indirect în motivarea înscrierii Grupului Wagner, eludând astfel scopul urmărit inițial de măsură.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere. Reclamantul susține că nu este finanțatorul Grupului Wagner și că nu există nicio legătură între el și această entitate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale. Reclamantul pretinde că, prin înscrierea numelui său în cuprinsul motivării înscrierii Grupului Wagner, Consiliul a încălcat articolele 10, 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului.


title: Cauza C-85/22: Acțiune introdusă la 8 februarie 2022 – Comisia Europeană/Bulgaria

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/17

      Acțiune introdusă la 8 februarie 2022 – Comisia Europeană/Bulgaria
      (Cauza C-85/22)
      (2022/C 148/24)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Koleva și C. Hermes, agenți)

         Pârâtă: Republica Bulgaria

         Concluziile

      Reclamanta solicită:

                  1)

                  constatarea faptului că Republica Bulgaria și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (4) și al articolului 6 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (Directiva habitat) (1) întrucât aceasta:

                              —

                              nu a desemnat cât mai curând posibil – în termen de maxim șase ani – drept arii speciale de conservare (denumite în continuare „ASC”) 194 din totalul de 229 de arii, care sunt menţionate în Deciziile 2009/93/CE, 2009/91/CE și 2009/92/CE din 12 decembrie și în Decizia 2013/23/CE din 16 noiembrie 2021 ca situri de importanță comunitară (denumite în continuare „SIC”),

                              —

                              și-a încălcat în mod sistematic și constant obligația de a desemna obiectivele de protecție detaliate specifice pentru aceste situri;

                              —

                              și-a încălcat în mod sistematic și constant obligația de a stabili măsurile de conservare necesare în conformitate cu necesitățile ecologice ale tipurilor de habitate naturale din anexa I sau ale speciilor din anexa II prezente pe teritoriul respectivelor situri și

                              —

                              nu a implementat în mod corespunzător articolul 6 alineatul (1) în dreptul național.

                  2)

                  obligarea Bulgariei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta cauză priveşte neimplementarea corespunzătoare a articolului 6 alineatul (1) și aplicarea necorespunzătoare a articolului 4 alineatul (4) și a articolului 6 alineatul (1) din Directiva habitat de către Republica Bulgaria.
      Articolul 4 alineatul (4) din Directiva habitat prevede, printre altele: după reținerea unui sit de importanță comunitară în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (2), statul membru respectiv desemnează situl ca arie specială de conservare cât mai curând posibil, în termen de maximum șase ani. În Hotărârea Comisia/Grecia, C-849/19 (EU:C:2020:1047), Curtea a precizat că statele membre sunt obligate în mod similar să stabilească obiective concrete de protecție pentru fiecare BSG. Potrivit articolului 6 alineatul (1) din Directiva habitat, pentru ASC, statele membre adoptă măsurile de conservare necesare, inclusiv, după caz, planuri de gestionare adecvate, speciale sau incluse în alte planuri de dezvoltare, precum și actele administrative sau clauzele contractuale adecvate în conformitate cu necesitățile ecologice ale tipurilor de habitate naturale din anexa I sau ale speciilor din anexa II prezente pe teritoriul respectivelor situri.
      În opinia Comisiei, Republica Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor sus-menţionate: de a desemna ASC în termenul stabilit, de a stabili măsurile de conservare specifice ariilor, de a adopta măsurile de protecție necesare și implementarea corespunzătoare a articolului 6 alineatul (1) din Directiva habitat în dreptul național.

         (1)  JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-487/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – Philips Orăștie S. R. L./Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili [Trimitere preliminară – Armonizarea legislațiilor fiscale – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolele 179 și 183 – Dreptul de deducere a TVA-ului – Modalități – Compensarea sau rambursarea excedentului de TVA – Obligații de plată suplimentare – Principiul neutralității fiscale – Principiile echivalenței și efectivității]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/4

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – Philips Orăștie S. R. L./Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Cauza C-487/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Armonizarea legislațiilor fiscale - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolele 179 și 183 - Dreptul de deducere a TVA-ului - Modalități - Compensarea sau rambursarea excedentului de TVA - Obligații de plată suplimentare - Principiul neutralității fiscale - Principiile echivalenței și efectivității)
      (2022/C 148/05)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Philips Orăștie S. R. L.

         Pârâtă: Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Dispozitivul

      Articolul 179 primul paragraf și articolul 183 primul paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, precum și principiul echivalenței trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care prevede modalități procedurale referitoare la acțiuni care au ca obiect rambursarea taxei pe valoarea adăugată (TVA), întemeiate pe o încălcare a sistemului comun de TVA, mai puțin favorabile decât cele aplicabile acțiunilor similare întemeiate pe o încălcare a dreptului intern referitor la alte impozite și taxe decât TVA-ul.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza C-109/22: Acţiune introdusă la data de 15 februarie 2022 – Comisia Europeană / România

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/18

      Acţiune introdusă la data de 15 februarie 2022 – Comisia Europeană / România
      (Cauza C-109/22)
      (2022/C 148/25)
      Limba de procedură: română

         Părţile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Nicolae, E. Sanfrutos Cano, agenţi)

         Pârâtă: România

         Concluziile reclamantei

      Comisia a solicitat Curții:

                  —

                  să constate că, prin faptul că nu a luat toate măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii Curții în cauza C-301/17, Comisia/România (1), România nu şi-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) din TFUE;

                  —

                  să oblige România, în conformitate cu prevederile articolului 260 alineatul (2) din TFUE, la plata unor penalități pe zi de întârziere pentru încălcarea obligației de a lua măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii în cauza C-301/17, Comisia/România, în cuantum de 29 781,3 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză şi până la adoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii în cauza C-301/17, Comisia/România;

                  —

                  să oblige România, în conformitate cu prevederile articolului 260 alineatul (2) din TFUE, la plata unei sume forfetare, bazate pe un cuantum zilnic de 3 311,5 euro, înmulțit cu numărul zilelor care s-au scurs începând din ziua următoare pronunțării hotărârii în cauza C-301/17, Comisia/România până la data luării tuturor măsurilor necesare de către România pentru a se conforma acestei hotărâri, sau, în lipsa luării acestor măsuri, până la data pronunțării hotărârii de către Curte în prezenta cauză, sub rezerva depășirii sumei forfetare minime de 1 643 000 euro;

                  —

                  să oblige România la plata cheltuielilor de judecată.

         Motive şi argumente principale

      Acțiunea formulată de Comisia Europeană împotriva României are ca obiect neîndeplinirea de către acest stat membru a obligației de a lua toate măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii Curții în cauza C-301/17, deoarece 44 din cele 68 de depozite de deşeuri la care se referă această hotărâre nu sunt încă închise în conformitate cu Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (2).
      Comisia susține că România nu poate invoca situații pur interne pentru a justifica neexecutarea hotărârii Curții, precum necesitatea realizării unor studii de fezabilitate, realizarea unor proceduri de expropriere, desfășurarea unor proceduri administrative sau neluarea măsurilor necesare de către operatorii economici care exploatează depozitele respective.
      Prin urmare, Comisia propune aplicarea de penalități României pe zi de întârziere pentru neexecutarea hotărârii Curții în cuantum de 29 781,3 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză şi până la adoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii în cauza C-301/17. Pentru a asigura posibilitatea de a monitoriza, a verifica şi a lua în considerare progresele realizate de România, Comisia propune ca penalitățile pe zi de întârziere să fie calculate pe baza unor perioade de 6 luni de întârziere în luarea măsurilor necesare pentru a se conforma hotărârii Curţii în cauza C-301/17, prin utilizarea unei formule degresive, prin care se reduce totalul referitor la astfel de perioade cu un procent care corespunde proporției reprezentând numărul de depozite de deșeuri pentru care s-a asigurat conformitatea cu dispozițiile Directivei 1999/31.
      De asemenea, Comisia propune obligarea României la plata unei sume forfetare, bazate pe un cuantum zilnic de 3 311,5 euro, înmulțit cu numărul zilelor care s-au scurs începând din ziua următoare pronunțării hotărârii în cauza C-301/17 până la data luării tuturor măsurilor necesare de către România pentru a se conforma acestei hotărâri, sau, în lipsa luării acestor măsuri, până la data pronunțării hotărârii de către Curte în prezenta cauză, sub rezerva depășirii sumei forfetare minime de 1 643 000 euro.
      Cuantumul acestor penalități a fost determinat ținând seama de gravitatea încălcării, durata acesteia, cât și de necesitatea asigurării unui efect disuasiv al sancțiunilor, în funcție de capacitatea de plată a acestui stat membru, prin intermediul factorului „n”.

         (1)  Hotărârea Curţii din 18 octombrie 2018 în cauza Comisia/România, C-301/17, EU:C:2018:846.

         (2)  JO 1999, L 182, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 5, p. 96.


title: Cauza C-499/20: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias (Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Directiva 97/23/CE – Echipamente sub presiune – Marcajul CE – Introducere pe piață și punere în funcțiune – Restricții privind asigurarea protecției persoanelor – Articolele 34 și 36 TFUE – Reglementare națională care impune restricții privind modul de instalare a conductelor de gaze)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/5

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias
      (Cauza C-499/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Directiva 97/23/CE - Echipamente sub presiune - Marcajul CE - Introducere pe piață și punere în funcțiune - Restricții privind asigurarea protecției persoanelor - Articolele 34 și 36 TFUE - Reglementare națională care impune restricții privind modul de instalare a conductelor de gaze)
      (2022/C 148/06)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Pârât: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (1) punctul 1.1 și anexa I la Directiva 97/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 mai 1997 de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la echipamentele sub presiune, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, coroborate cu articolul 2 alineatul (2) din aceasta trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, pentru a garanta siguranța persoanelor, în special împotriva seismelor, impune anumite modalități de instalare pentru echipamente sub presiune, precum conductele destinate transportului de gaze, inclusiv cele care dispun de marcajul CE, în măsura în care această reglementare nu presupune nicio modificare a acestor echipamente și nu constituie o încălcare interzisă de articolele 34 și 36 TFUE.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza T-76/22: Acțiune introdusă la 9 februarie 2022 – Schwa-Medico/EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (STIWELL)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/36

      Acțiune introdusă la 9 februarie 2022 – Schwa-Medico/EUIPO – Med-El Elektromedizinische Geräte (STIWELL)
      (Cauza T-76/22)
      (2022/C 148/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Schwa-Medico, Medizinische Apparate, Vertriebsgesellschaft mbH (Ehringshausen, Germania) (reprezentanți: E. Fortunet și P. Marchiset, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Med-El Elektromedizinische Geräte GesmbH (Innsbruck, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală STIWELL – marca Uniunii Europene nr. 4 072 542

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 noiembrie 2021 în cauza R 1383/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, în măsura în care refuză să admită cererea de decădere din drepturile asupra mărcii Uniunii Europene STIWELL nr. 4 072 542 pentru produsele „aparate de stimulare neuromusculară” din clasa 10 și în care refuză stabilirea momentului decăderii pentru ansamblul produselor la data împlinirii a cinci ani de la publicarea înregistrării acestei mărci în Buletinul mărcilor Uniunii Europene (21 februarie 2011);

                  —

                  obligarea EUIPO și a societății Med-El la suportarea cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și motivare insuficientă a deciziei sale, întrucât camera de recurs a analizat incorect noțiunea de utilizare efectivă a mărcii, neefectuând o apreciere globală care să țină seama de toți factorii și să se întemeieze pe ansamblul faptelor;

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și motivare insuficientă a deciziei sale, întrucât camera de recurs a analizat incorect noțiunea de utilizare efectivă a mărcii, apreciind caracterul specific al produselor în raport cu activitatea titularului mărcii, iar nu în raport cu denumirea produselor;

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și motivare insuficientă a deciziei sale, întrucât camera de recurs a analizat incorect noțiunea de utilizare efectivă a mărcii, adoptând motive contradictorii referitoare la pretinsul caracter specific al produselor menționate;

                  —

                  eroare săvârșită de camera de recurs cu privire la stabilirea datei de la care produce efecte decăderea, cu privire la faptul că a reținut cerința unui motiv legitim și că a interpretat greșit acest motiv legitim.


title: Cauza C-116/22: Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/19

      Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-116/22)
      (2022/C 148/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, M. Noll-Ehlers, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  1.

                  constatarea că Republica Federală Germania

                              —

                              a încălcat articolul 4 alineatul (4) din Directiva 92/43/CEE (1) prin faptul că nu a desemnat 88 din 4 606 situri, în privința cărora a expirat termenul de șase ani prevăzut de această dispoziție, ca fiind arii speciale de conservare;

                              —

                              a încălcat articolul 4 alineatul (4) din Directiva 92/43 prin faptul că în privința a 88 din cele 4 606 situri în discuție nu a stabilit niciun obiectiv de conservare și, în plus, la stabilirea obiectivelor de conservare a urmat în mod structurat și general o practică ce nu îndeplinește cerințele legale prevăzute de această dispoziție;

                              —

                              a încălcat articolul 6 alineatul (1) din Directiva 92/43 prin faptul că, în privința a 737 din cele 4 606 situri în discuție, nu a adoptat nicio măsură de conservare și, în plus, la adoptarea măsurilor de conservare a urmat în mod structurat și general o practică ce nu îndeplinește cerințele legale prevăzute de această dispoziție;

                  2.

                  obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia Europeană invocă o omisiune a Republicii Federale Germania de a adopta măsurile necesare, potrivit Directivei 92/43/CEE, în privința desemnării și a gestionării rețelei sale Natura 2000.
      În primul rând, Germania nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 4 alineatul (4) din directivă, prin faptul că nu a desemnat ca fiind arii speciale de conservare 88 din 4 606 situri, în privința cărora a expirat termenul de șase ani prevăzut de această dispoziție în raport cu momentul neîndeplinirii obligațiilor.
      În al doilea rând, Germania nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 4 alineatul (4) din directivă, de a defini în mod suficient obiectivele de conservare, prin faptul că în privința a 88 din cele 4 606 situri în discuție nu a stabilit niciun obiectiv de conservare și, în plus, la stabilirea obiectivelor de conservare a urmat în mod structurat și general o practică ce nu îndeplinește cerințele legale prevăzute de această dispoziție. Potrivit articolului 4 alineatul (4) din directivă, obiectivele de conservare trebuie să fie cuantificate și măsurabile, obiectivele de „restabilire” trebuie să se diferențieze în mod clar de obiectivele de „conservare” a intereselor protejate în situl respectiv și trebuie să fie prevăzute în acte legislative obligatorii cu aplicabilitate generală. Practica germană privind obiectivele de conservare nu îndeplinesc aceste cerințe.
      În al treilea rând, Germania nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 6 alineatul (1) din directivă, de a adopta măsurile necesare de conservare. În privința a 737 din cele 4 606 situri în discuție, Germania nu a adoptat nicio măsură de conservare și, în plus, la adoptarea obiectivelor de conservare, a încălcat în mod general și structurat cerința prevăzută la articolul 6 alineatul (1) din directivă, potrivit căreia măsurile de conservare trebuie să se întemeieze în mod suficient pe obiective de conservare specifice.

         (1)  Directiva Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).


title: Cauza T-92/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Amisi Kumba/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/42

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Amisi Kumba/Consiliul
      (Cauza T-92/22)
      (2022/C 148/56)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1), în măsura în care menține reclamantul la nr. 2 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2), în măsura în care menține reclamantul la nr. 2 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive, care sunt, în esență, identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza C-522/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – OE/VY [Trimitere preliminară – Validitate – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența de a soluționa o cerere de divorț – Articolul 18 TFUE – Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 – Articolul 3 alineatul (1) litera (a) a cincea și a șasea liniuță – Diferență între duratele perioadelor de ședere necesare pentru stabilirea instanței competente – Distincție între un rezident resortisant al statului membru al instanței sesizate și un rezident care nu este resortisant al acestuia – Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate – Inexistență]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/5

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – OE/VY
      (Cauza C-522/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Validitate - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența de a soluționa o cerere de divorț - Articolul 18 TFUE - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Articolul 3 alineatul (1) litera (a) a cincea și a șasea liniuță - Diferență între duratele perioadelor de ședere necesare pentru stabilirea instanței competente - Distincție între un rezident resortisant al statului membru al instanței sesizate și un rezident care nu este resortisant al acestuia - Discriminare pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Inexistență)
      (2022/C 148/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OE

         Pârâtă: VY

         Dispozitivul

      Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate, consacrat la articolul 18 TFUE, trebuie interpretat în sensul că nu se opune condiționării competenței instanțelor din statul membru pe teritoriul căruia se află reședința obișnuită a reclamantului, astfel cum aceasta este prevăzută la articolul 3 alineatul (1) litera (a) a șasea liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, de o durată minimă de ședere a reclamantului, imediat înaintea introducerii cererii sale, cu șase luni mai scurtă decât cea prevăzută la articolul 3 alineatul (1) litera (a) a cincea liniuță din regulamentul menționat, pentru motivul că persoana respectivă este resortisant al acestui stat membru.

         (1)  JO C 35, 1.2.2021.


title: Cauza T-93/22: Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Shadary/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/43

      Acțiune introdusă la 18 februarie 2022 – Shadary/Consiliul
      (Cauza T-93/22)
      (2022/C 148/57)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1), în măsura în care menține reclamantul la nr. 9 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2), în măsura în care menține reclamantul la nr. 9 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive, care sunt, în esență, identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).


title: Cauza T-736/20: Ordonanța Tribunalului din 11 februarie 2022 – OP/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Concurs general EPSO/AST/147/19 – Decizia de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă a concursului – Obligația de motivare – Egalitate de tratament”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/24

      Ordonanța Tribunalului din 11 februarie 2022 – OP/Comisia
      (Cauza T-736/20) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Concurs general EPSO/AST/147/19 - Decizia de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă a concursului - Obligația de motivare - Egalitate de tratament”)
      (2022/C 148/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: OP (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: I. Melo)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei comisiei de evaluare a concursului general EPSO/AST/147/19 din 5 februarie 2020 de a nu înscrie numele reclamantului pe lista de rezervă a concursului respectiv

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

                  2)

                  Îl obligă pe OP la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 79, 8.3.2021.


title: Cauza C-564/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – PF, MF/Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority [Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul pescuitului – Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 – Sistem de control – Articolul 33 alineatul (2) litera (a) și articolul 34 – Înregistrarea capturilor și a efortului de pescuit – Transmiterea la Comisia Europeană a informațiilor privind cantitățile de langustine capturate – Posibilitatea de a utiliza alte date decât cele care figurează în jurnalul de pescuit – Metodă rezonabilă și valabilă din punct de vedere științific pentru tratarea și verificarea datelor – Încheierea activităților de pescuit]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/6

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – PF, MF/Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority
      (Cauza C-564/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 - Sistem de control - Articolul 33 alineatul (2) litera (a) și articolul 34 - Înregistrarea capturilor și a efortului de pescuit - Transmiterea la Comisia Europeană a informațiilor privind cantitățile de langustine capturate - Posibilitatea de a utiliza alte date decât cele care figurează în jurnalul de pescuit - Metodă rezonabilă și valabilă din punct de vedere științific pentru tratarea și verificarea datelor - Încheierea activităților de pescuit)
      (2022/C 148/08)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: PF, MF

         Intimați: Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

         Dispozitivul

      Articolul 33 alineatul (2) litera (a) și articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2015/812 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015, trebuie interpretate în sensul că autoritatea unică de control a unui stat membru nu este obligată să notifice Comisiei Europene numai datele înregistrate de comandanții navelor de pescuit în jurnalul de pescuit, în temeiul articolelor 14 și 15 din acest regulament, ci poate utiliza o metodă rezonabilă și valabilă din punct de vedere științific de tratare a datelor respective, precum cea așa-numită a „timpului petrecut”, pentru a se asigura de exactitatea cifrelor privind capturile pe care le notifică Comisiei.

         (1)  JO C 19, 18.1.2021.


title: Cauza T-67/21: Ordonanța Tribunalului din 4 februarie 2022 – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international) („Marcă a Uniunii Europene – Proceduri de declarare a nulității și de decădere – Marca Uniunii Europene verbală ultrafilter international – Cerere de transformare în cerere de marcă națională – Procedură de decădere rămasă fără obiect – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/24

      Ordonanța Tribunalului din 4 februarie 2022 – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)
      (Cauza T-67/21) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Proceduri de declarare a nulității și de decădere - Marca Uniunii Europene verbală ultrafilter international - Cerere de transformare în cerere de marcă națională - Procedură de decădere rămasă fără obiect - Acțiune vădit nefondată”)
      (2022/C 148/33)
      Limba de procedură: germana.

         Părțile

         Reclamantă: ultra air GmbH (Hilden, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Markakis, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Germania) (reprezentant: N. Siebertz, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2020 (cauza R 271/2020-2) privind o procedură de declarare a nulității între ultra air și Donaldson Filtration Deutschland

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă ultra air GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 88, 15.3.2021.


title: Cauza C-595/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – UE/ShareWood Switzerland AG, VF [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Lege aplicabilă obligațiilor contractuale – Regulamentul (CE) nr. 593/2008 (Roma I) – Contracte de consum – Alegerea legii aplicabile – Articolul 6 alineatul (4) litera (c) – Excluderea contractelor privind un drept real imobiliar sau privind dreptul de locațiune asupra unui bun imobil – Contract de vânzare care include un contract de locațiune și un contract de prestări de servicii având ca obiect arbori plantați exclusiv în vederea recoltării lor în scopuri lucrative]

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/7

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – UE/ShareWood Switzerland AG, VF
      (Cauza C-595/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Lege aplicabilă obligațiilor contractuale - Regulamentul (CE) nr. 593/2008 (Roma I) - Contracte de consum - Alegerea legii aplicabile - Articolul 6 alineatul (4) litera (c) - Excluderea contractelor privind un drept real imobiliar sau privind dreptul de locațiune asupra unui bun imobil - Contract de vânzare care include un contract de locațiune și un contract de prestări de servicii având ca obiect arbori plantați exclusiv în vederea recoltării lor în scopuri lucrative)
      (2022/C 148/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: UE

         Intimați: ShareWood Switzerland AG, VF

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (4) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) trebuie interpretat în sensul că un contract de vânzare care include un contract de locațiune și un contract de prestări de servicii privind arbori plantați pe un teren închiriat exclusiv în vederea recoltării lor în scopuri lucrative nu constituie un „contract privind un drept real imobiliar sau privind dreptul de locațiune asupra unui bun imobil”, în sensul acestei dispoziții.

         (1)  JO C 35, 1.2.2021.


title: Cauza T-94/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Mutondo/Consiliul

text:
               4.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/44

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – Mutondo/Consiliul
      (Cauza T-94/22)
      (2022/C 148/58)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Kalev Mutondo (Kinshasa, Republica Democratică Congo) (reprezentanți: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme și T. Payan, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 (1) în măsura în care menține numele reclamantului la poziția nr. 10 din anexa la această decizie;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 (2) în măsura în care menține numele reclamantului la poziția nr. 10 din anexa I la acest regulament;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-90/22, Kande Mupompa/Consiliul.

         (1)  Decizia (PESC) 2021/2181 a Consiliului din 9 decembrie 2021 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 75).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2021/2177 al Consiliului din 9 decembrie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2021, L 443, p. 3).