title: Cauza C-219/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State van België — Belgia) — Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW/Belgische Staat (Articolul 30 CE — Regulamentul (CE) nr. 338/97 — Protecția speciilor faunei și florei sălbatice — Interdicția deținerii de mamifere din anumite specii menționate în acest regulament sau nereglementate prin acesta — Deținere autorizată în alte state membre)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iunie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State van België — Belgia) — Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW/Belgische Staat
   (Cauza C-219/07) (1)

   (Articolul 30 CE - Regulamentul (CE) nr. 338/97 - Protecția speciilor faunei și florei sălbatice - Interdicția deținerii de mamifere din anumite specii menționate în acest regulament sau nereglementate prin acesta - Deținere autorizată în alte state membre)
   (2008/C 209/15)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Raad van State van België
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW

      Pârât: Belgische Staat
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State van België — Interpretarea articolului 30 CE și a Regulamentului (CE) nr. 338/97 al Consiliului din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea (JO 1997, L 61, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 239) — Reglementare națională care prevede o listă a speciilor care pot fi deținute în statul membru respectiv având ca efect excluderea deținerii speciilor menționate în anexele B, C sau D la regulament, precum și a celor nereglementate prin regulament — Deținere autorizată în alte state membre care au o legislație conformă regulamentului
   Dispozitivul
   Articolele 28 CE și 30 CE, considerate în mod individual sau coroborate cu Regulamentul (CE) nr. 338/97 al Consiliului din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea, nu se opun unei reglementări naționale precum este cea în discuție în acțiunea principală, potrivit căreia interdicția de import, de deținere și de comercializare a mamiferelor care aparțin altor specii decât cele menționate în mod expres în această reglementare se aplică unor specii de mamifere care nu sunt incluse în anexa A la acest regulament, dacă protecția sau respectarea intereselor și a cerințelor menționate la punctele 27-29 din prezenta hotărâre nu pot fi asigurate la fel de eficient prin măsuri mai puțin restrictive pentru schimburile comunitare.
   Este de competența instanței de trimitere să verifice:

               —

               dacă întocmirea și modificările ulterioare ale listei naționale de specii de mamifere a căror deținere este autorizată se întemeiază pe criterii obiective și nediscriminatorii;

               —

               dacă este prevăzută o procedură care permite persoanelor interesate să obțină înscrierea de specii de mamifere pe această listă, dacă această procedură este ușor accesibilă, dacă poate fi dusă la îndeplinire în termene rezonabile și dacă, în caz de refuz al înscrierii, care trebuie să fie motivat, acesta poate face obiectul unei acțiuni în justiție;

               —

               dacă cererile având ca obiect obținerea înscrierii unei specii de mamifere pe lista respectivă sau care urmăresc să beneficieze de o derogare individuală pentru deținerea de exemplare din speciile nemenționate în aceasta nu pot fi respinse de autoritățile administrative competente decât dacă deținerea de exemplare din speciile respective prezintă un risc real pentru protejarea intereselor și a cerințelor menționate mai sus și

               —

               dacă condițiile impuse pentru deținerea de exemplare din speciile de mamifere nemenționate pe această listă, precum cele prevăzute la articolul 3 bis alineatul 2 punctul 3 litera b) și punctul 6 din Legea privind bunăstarea animalelor, sunt justificate în mod obiectiv și nu depășesc ceea ce este necesar pentru asigurarea finalității reglementării naționale în ansamblul său.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-566/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden la 21 decembrie 2007 — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden la 21 decembrie 2007 — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV
   (Cauza C-566/07)
   (2008/C 64/35)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Stadeco BV
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 21 alineatul (1) litera (c) din a șasea directivă privind TVA (1) trebuie interpretat în sensul că nu se datorează TVA în statul membru în care locuiește sau este stabilită persoana care emite o factură în care menționează o valoare a TVA pentru o activitate care, în temeiul sistemului comun al taxei pe valoarea adăugată, se consideră că a avut loc în alt stat membru, sau chiar într-un stat terț?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, statele membre au posibilitatea ca, atunci când o factură precum cea menționată la articolul 21 alineatul (1) litera (c) din a șasea directivă este trimisă unui destinatar care nu are dreptul să deducă TVA (astfel încât nu există niciun risc de a se pierde venituri fiscale), să supună corectarea TVA-ului greșit facturat și care este, prin urmare, plătibil în temeiul dispoziției menționate condiției ca persoana impozabilă să îi trimită clientului său o factură modificată în care nu se menționează TVA?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-138/11: Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Ahouma/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/22

         Acțiune introdusă la 11 martie 2011 — Ahouma/Consiliul
   (Cauza T-138/11)
   2011/C 130/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluzii

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Brouha Nathanaël Ahouma, Regulamentul (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și Decizia 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011, publicate la 15 ianuarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011;

                           —

                           în subsidiar, să dispună ca numele domnului Brouha Nathanaël Ahouma să fie eliminat de pe listele anexate la regulamentul menționat și la respectiva decizie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-137/11, Guiai Bi Poin/Consiliul.


title: Cauza T-811/14: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Unilever/EUIPO – Technopharma (Fair & Lovely) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Fair & Lovely — Mărcile naționale și Benelux verbale anterioare FAIR & LOVELY — Decizie cu privire la calea de atac — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 — Suspendarea procedurii administrative — Norma 20 alineatul (7) litera (c) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Încredere legitimă — Abuz de putere — Erori vădite de apreciere”]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/44

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Unilever/EUIPO – Technopharma (Fair & Lovely)
   (Cauza T-811/14) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Fair & Lovely - Mărcile naționale și Benelux verbale anterioare FAIR & LOVELY - Decizie cu privire la calea de atac - Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 - Suspendarea procedurii administrative - Norma 20 alineatul (7) litera (c) și norma 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Încredere legitimă - Abuz de putere - Erori vădite de apreciere”])
   (2017/C 104/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Unilever NV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentant: A. Fox, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Hanf și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Technopharma Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: C. Scott, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 octombrie 2014 (cauza R 1004/2013-4), referitoare la o procedură de opoziție între Technopharma și Unilever

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 6 octombrie 2014 (cauza R 1004/2013-4), referitoare la o procedură de opoziție între Technopharma Ltd și Unilever NV.

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Unilever.

               3)

               Technopharma suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Unilever.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-361/12: Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2013 — Premiere Polish/OAPI — Donau Kanol (ECOFORCE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ECOFORCE — Marcă comunitară figurativă anterioară ECO FORTE — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/20

         Hotărârea Tribunalului din 6 decembrie 2013 — Premiere Polish/OAPI — Donau Kanol (ECOFORCE)
   (Cauza T-361/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ECOFORCE - Marcă comunitară figurativă anterioară ECO FORTE - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 24/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Premiere Polish Co., Ltd (Cheltenham, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Jones și M. Carter, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Donau Kanol GmbH & Co. KG (Ried im Traunkreis, Austria)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 iunie 2012 (cauza R 851/2011-4), privind o procedură de opoziție între Donau Kanol GmbH & Co. KG și Premiere Polish Co. Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Premiere Polish Co., Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 319, 20.10.2012


title: Cauza C-502/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sad Administracyjny (Republica Polonă) la 16 noiembrie 2007 — K-1 Sp. z o.o. w Toruniu/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sad Administracyjny (Republica Polonă) la 16 noiembrie 2007 — K-1 Sp. z o.o. w Toruniu/Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Cauza C-502/07)
   (2008/C 22/55)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Naczelny Sad Administracyjny
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: K-1 sp. z o.o. w Toruniu

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 alineatele (1) și (2) din Prima directivă 67/227/CEE (1) a Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri, coroborat cu articolul 2 și cu articolul 10 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE (2) a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, exclude posibilitatea de a impune unei persoane supuse la plata TVA obligația să suporte sarcina fiscală suplimentară prevăzută la articolului 109 alineatele 5 și 6 din legea din 11 martie 2004 privind taxa pe produse și servicii (ustawa o podatku od towarów i usług) (Dz. U. Nr. 54 Pos. 535, astfel cum a fost modificată), atunci când se constată că persoana supusă la plata TVA a menționat în declarația fiscală depusă o sumă care corespunde unei diferențe fiscale de rambursat sau unei taxe deductibile de rambursat, a cărei valoare depășeste pe cea a sumei datorate?

               2)

               Având în vedere caracterul și obiectivul acestora, „măsurile speciale” prevăzute la articolul 27 alineatul (1) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare pot consta în posibilitatea de a impune persoanei supuse la plata TVA o sarcină fiscală suplimentară, stabilită prin decizia administrației fiscale, atunci când se constată că persoana impozabilă a declarat o diferență fiscală de rambursat sau o taxă deductibilă de rambursat al cărei cuantum este supraevaluat?

               3)

               Autorizarea prevăzută la articolul 33 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare cuprinde și dreptul de a introduce sarcina fiscală suplimentară prevăzută la articolul 109 alineatele 5 și 6 din legea din 11 martie 2004 privind taxa pe produse și servicii (Dz. U. Nr. 54 Pos. 535, astfel cum a fost modificată)?

      (1)  JO L 71, p. 1301.

      (2)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-203/13: Ordonanța președintelui Curții din 12 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Bulgară

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/10

         Ordonanța președintelui Curții din 12 septembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Bulgară
   (Cauza C-203/13) (1)

   2013/C 377/22
   Limba de procedură: bulgara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 164, 8.6.2013.


title: Cauza T-630/13: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2013 — DK Recycling und Roheisen/Comisia

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/15

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2013 — DK Recycling und Roheisen/Comisia
   (Cauza T-630/13)
   2014/C 31/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: DK Recycling und Roheisen GmbH (Duisburg, Germania) (reprezentant: S. Altenschmidt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2013) 5666] (JO L 240, p. 27), în măsura în care prin aceasta au fost respinse atât includerea instalațiilor menționate cu identificatorii de instalație DE000000000001320 și DE-new-14220-0045 în anexa I literele A și D la lista privind instalațiile care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2003/87/CE (1), comunicată de Germania Comisiei în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE, cât și cantitățile anuale preliminare corespunzătoare ale cotelor de emisii care trebuie alocate cu titlu gratuit acestor instalații;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, în esență, următoarele motive.

               —

               Decizia atacată, în măsura în care este contestată de reclamantă, încalcă Directiva 2003/87/CE și Decizia 2011/278/UE (2). În plus, decizia este incompatibilă cu principiul proporționalității și cu Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. De asemenea, aceasta nu este motivată în mod corespunzător.

               —

               În măsura în care respingerea alocării cu titlu gratuit a cotelor de emisie pentru instalațiile reclamantei se întemeiază pe faptul că Germania le alocase cu titlu gratuit cote de emisie suplimentare preliminare pentru compensarea unor dificultăți nejustificate, reclamanta susține, spre deosebire de Comisie, că această alocare nu contravine Deciziei 2011/278. În orice caz, se impune o alocare specială în cazurile de dificultăți pentru compensarea unor sarcini nejustificate ca urmare a comercializării cotelor de emisii, în conformitate cu garanțiile prevăzute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special drepturile fundamentale la libertatea de a desfășura o activitate comercială și la proprietate, precum și principiul proporționalității.

               —

               În măsura în care respingerea alocării cu titlu gratuit a cotelor de emisie pentru instalațiile reclamantei se întemeiază pe faptul că Germania le alocase cu titlu gratuit cote de emisie suplimentare preliminare pentru compensarea producției concentratului de zinc în furnalul reclamantei pe baza unei subinstalații a emisiilor de proces, reclamanta invocă incompatibilitatea cu Decizia 2011/278 deciziei atacate, precum și o motivare contradictorie și insuficientă a acesteia.

               —

               În sfârșit, reclamanta invocă o încălcare a cerințelor unei bune practici administrative, potrivit articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În etapa pregătitoare a emiterii deciziei, reclamantei nu i s-a acordat posibilitatea să își exprime poziția.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).

      (2)  Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO L 130, p. 1).


title: Cauza T-102/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 iulie 2008 — Cornwell/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/23

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 iulie 2008 — Cornwell/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-102/04) (1)

   (2008/C 247/47)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza C-511/07: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/33

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-511/07)
   (2008/C 22/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și U. Wölker, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, datorită necomunicării informațiilor necesare în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (f) din Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (1), coroborat cu articolul 2 și cu articolul 4 alineatul (1) literele (b) și (d) din Decizia 2005/166/CE a Comisiei din 10 februarie 2005 de stabilire a normelor de aplicare a Deciziei nr. 280/2004/CE (2), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, Comisia reproșează pârâtului o punere în aplicare incompletă a obligațiilor cuprinse în Decizia 280/2004/CE, coroborată cu Decizia 2005/166/CE. Pe de o parte, pârâta ar fi omis, într-adevăr, să furnizeze în raportul său anual informații complete privind metodele utilizate și tipurile de date privind activitatea și de factori de emisie, utilizate pentru sursele principale ale Comunității. Pe de altă parte, Marele Ducat al Luxemburgului nici nu ar fi comunicat Comisiei o estimare generală a incertitudinii care afectează elementele raportului luxemburghez cu privire la inventarul național.

      (1)  JO L 49, p. 1, Ediție specială 15/vol. 10, p. 194.

      (2)  JO L 55, p. 57, Ediție specială 15/vol. 13, p. 146.


title: Cauza C-473/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 22 octombrie 2012 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 22 octombrie 2012 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte
   (Cauza C-473/12)
   2013/C 26/36
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Pârâți: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 alineatul (1) litera (g) in fine din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (1) trebuie interpretat în sensul că lasă statelor membre libertatea de a prevedea sau de a nu prevedea o excepție de la obligația de informare imediată prevăzută la articolul 11 alineatul (1), dacă aceasta este necesară în vederea protecției drepturilor și libertăților altora, sau statele membre sunt supuse unor restricții în această privință?

               2.

               Activitățile profesionale ale detectivilor privați reglementate de dreptul intern și exercitate în serviciul unor autorități abilitate să denunțe autorităților judiciare orice încălcare a dispozițiilor privind protecția unui titlu profesional și organizarea unei profesii intră, în funcție de circumstanțe, sub incidența excepției prevăzute la articolul 13 alineatul (1) literele (d) și (g) in fine din directiva menționată?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la cea de a doua întrebare, articolul 13 alineatul (1) literele (d) și (g) in fine din directiva menționată este compatibil cu articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, mai precis în raport cu principiul egalității și al nediscriminării?

      (1)  JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10.


title: Cauza T-412/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — M/Ombudsman ( Răspundere extracontractuală — Clasarea de către Comisie a unei plângeri prin care se pune în discuție conduita unui stat membru — Decizia Ombudsmanului European referitoare la examinarea plângerii — Erori săvârșite de Comisie în constatarea cazurilor de administrare defectuoasă — Desemnare nominală a reclamantului — Încălcarea dreptului la respectarea vieții private, a principiului proporționalității și a principiului contradictorialității — Prejudiciu moral — Legătură de cauzalitate )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 24 septembrie 2008 — M/Ombudsman
   (Cauza T-412/05) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Clasarea de către Comisie a unei plângeri prin care se pune în discuție conduita unui stat membru - Decizia Ombudsmanului European referitoare la examinarea plângerii - Erori săvârșite de Comisie în constatarea cazurilor de administrare defectuoasă - Desemnare nominală a reclamantului - Încălcarea dreptului la respectarea vieții private, a principiului proporționalității și a principiului contradictorialității - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate’)
   (2008/C 285/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: M (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial G. Vandersanden și A. Kalogeropoulos, ulterior A. Kalogeropoulos și L. Levi, avocats)

      Pârât: Ombudsmanul European (reprezentanți: J. Sant'Anna și G. Grill, agenți)
   Obiectul
   Cerere de reparare, în temeiul articolului 288 al doilea paragraf CE, a prejudiciului suferit de reclamant din cauza desemnării sale nominale în Decizia Ombudsmanului European din 18 iulie 2002 privind plângerea înregistrată cu numărul 1288/99/OV și din cauza neglijențelor săvârșite de Ombudsman în ceea ce privește examinarea plângerii menționate și concluziile la care a ajuns în decizia menționată
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Ombudsmanul European la plata către domnul M. a unei despăgubiri în cuantum de 10 000 de euro.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006.


title: Cauza C-54/08: Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/16

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-54/08)
   (2008/C 107/24)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și G. Braun, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin condiționarea accesului la profesia de notar de cetățenia germană la § 5 din Bundesnotarordnung (Codul notarial), Republica Federală Germania a încălcat articolele 43 CE și 45 CE;

               —

               constatarea faptului că, prin netranspunerea Directivei 89/48/CE (respectiv Directiva 2005/36/CE) privitoare la profesia de notar, Republica Federală Germania a încălcat această directivă și articolele 43 CE și 45 CE;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 43 CE interzice orice discriminare bazată pe cetățenie, care rezultă din dispoziții legale sub forma unor restricții la libertatea de stabilire. Conform articolului 45 alineatul (1) CE, capitolul despre dreptul de stabilire nu se aplică activităților care sunt asociate într-un stat membru, în mod permanent sau ocazional, cu exercitarea autorității publice.
   În conformitate cu Bundesnotarordnung, în Germania pot fi numiți notari numai cetățenii germani. Potrivit Comisiei, dispoziția în cauză constituie astfel o discriminare pe criterii de cetățenie și încălcă libertatea de stabilire a cetățenilor altor state membre, în sensul în care îi împiedică să practice profesia de notar.
   Potrivit Comisiei, activitățile notariale nu intră sub incidența excepției de la articolul 45 CE, astfel încât libertatea de stabilire este aplicabilă profesiei de notar.
   Pentru a răspunde la întrebarea cu privire la ce înseamnă „autoritate publică” în sensul articolului 45 CE, trebuie să se facă referire, pe de o parte, la interpretarea existentă la nivel național. Activitățile care într-un stat membru nu sunt considerate ca fiind de autoritate publică nu pot face obiectul excepției menționate, chiar dacă aceleași activități intră sub incidența autorității publice în celelalte state membre. Pe de altă parte, pentru a fi interpretate în sensul articolului 45 CE, noțiunea de autoritate publică și domeniul de aplicare al acesteia trebuie determinate din punctul de vedere al dreptului comunitar, iar importanța acestei noțiuni trebuie interpretată de către Curte în mod autonom și uniform. Faptul că legiuitorul german și instanțele germane consideră, în principiu, că prin activitățile de notariat se participă la exercitarea autorității publice naționale, nu înseamnă că aceste activități pot fi excluse, din acest motiv, de la libertatea de stabilire, potrivit unei aprecieri mai restrictive a dreptului comunitar. Ca excepție de la o libertate fundamentală, articolul 45 CE alineatul (1) trebuie interpretat în mod restrictiv.
   În stadiul actual al integrării este deosebit de dificil să se găsească, din punct de vedere al conținutului, o justificare pentru condiția cetățeniei în ceea ce privește activitățile notariale. Niciuna dintre aceste activități, chiar dacă sunt de natură suverană, nu presupune un raport special cu statul, astfel cum este cazul cetățeniei. De asemenea, nu există riscul ca aceste activități să creeze conflicte cu cetățenii germani prin exercitarea autorității de stat și prin utilizarea mijloacelor puterii de stat.
   Activitățile enumerate de Republica Federală Germania pentru justificarea condiției cetățeniei — autentificarea de acte juridice și de convenții, valoarea probatorie a acestor acte, aplicarea clauzei executorii și consilierea juridică inerentă autentificării, nu sunt suficiente pentru a justifica aplicarea articolului 45 CE. În măsura în care notarii participă într-adevăr la exercitarea autorității publice, această participare nu are loc decât în mod indirect. De altfel, exercitarea autorității publice nu trebuie confundată cu activitățile de interes public. Interesul public nu este neapărat o componentă a autorității publice; activitățile care au ca scop interesul public și nu interesul indivizilor nu presupun în mod obligatoriu transferul de autoritate publică. În timp ce exercitarea efectivă a autorității publice poate să rămână în continuare rezervată propriilor resortisanți ai statelor membre, exercitarea unei anumite activități de interes public, cum este de exemplu cazul administrării justiției cu titlu preventiv, poate fi garantată și prin aplicarea unor dispoziții și a unui control specifice în ceea ce privește accesul la profesie precum și îndatoririle profesionale.
   În consecință, Comisia apreciază că niciuna dintre activitățile care sunt proprii notarilor în Germania, indiferent dacă sunt luate în considerare împreună sau în mod separat, nu constituie o participare directă și specifică la exercitarea autorității publice în sensul consacrat de jurisprudență.


title: Cauza C-431/09 și C-432/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Brussel — Belgia) — Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09)/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)/Agicoa Belgium BVBA (C-432/09) [Drept de autor — Difuzare de programe prin satelit — Directiva 93/83/CEE — Articolul 1 alineatul (2) litera (a) și articolul 2 — Comunicare publică prin satelit — Furnizor al unui pachet prin satelit — Unicitatea comunicării publice prin satelit — Imputabilitatea acestei comunicări — Autorizație din partea titularilor de drepturi de autor pentru această comunicare]

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van beroep te Brussel — Belgia) — Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09)/Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)/Agicoa Belgium BVBA (C-432/09)
   (Cauza C-431/09 și C-432/09) (1)

   (Drept de autor - Difuzare de programe prin satelit - Directiva 93/83/CEE - Articolul 1 alineatul (2) litera (a) și articolul 2 - Comunicare publică prin satelit - Furnizor al unui pachet prin satelit - Unicitatea comunicării publice prin satelit - Imputabilitatea acestei comunicări - Autorizație din partea titularilor de drepturi de autor pentru această comunicare)
   2011/C 355/03
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)

      Pârâte: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Agicoa Belgium BVBA (C-432/09)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van beroep te Brussel — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) literele (a) și (b) și a articolului 2 din Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (JO L 248, p. 15, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 134) — Drept exclusiv al autorului de a autoriza comunicarea operelor sale — Emiterea de către un organism de radiodifuziune sau televiziune de semnale purtătoare de programe în atenția unui distribuitor de televiziune digitală prin intermediul unui satelit independent — Retransmisie ulterioară a acestor semnale — Autorizație din partea titularilor drepturilor

      Dispozitivul

   Articolul 2 din Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor norme referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu trebuie interpretat în sensul că un furnizor al unui pachet prin satelit este obligat să obțină o autorizație din partea titularilor de drepturi în cauză pentru intervenția sa în transmisii directe și indirecte de programe de televiziune, precum cele în discuție în cauzele principale, cu excepția situației în care acești titulari au convenit cu organismul de radiodifuziune în cauză că operele protejate ar fi de asemenea comunicate publicului prin intermediul respectivului furnizor, cu condiția ca, în această din urmă situație, intervenția furnizorului menționat să nu permită accesul unui public nou la operele menționate.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-189/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia/Cassa conguaglio per il settore elettrico și alții (Trimitere preliminară — Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Reduceri fiscale — Domeniu de aplicare material — Avantaje privind sumele datorate pentru acoperirea costurilor generale ale sistemului de energie electrică — Articolul 17 — Întreprinderi mari consumatoare de energie — Avantaje acordate unor astfel de întreprinderi numai din sectorul de producție — Admisibilitate)

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia/Cassa conguaglio per il settore elettrico și alții
   (Cauza C-189/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Reduceri fiscale - Domeniu de aplicare material - Avantaje privind sumele datorate pentru acoperirea costurilor generale ale sistemului de energie electrică - Articolul 17 - Întreprinderi mari consumatoare de energie - Avantaje acordate unor astfel de întreprinderi numai din sectorul de producție - Admisibilitate))
   (2017/C 070/02)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia

      Pârâte: Cassa conguaglio per il settore elettrico, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità per l'energia elettrica e il gas

      cu participarea:2M SpA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 17 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că intră în noțiunea „reduceri fiscale” avantajele acordate, de dreptul național, întreprinderilor mari consumatoare de energie, astfel cum sunt definite la această dispoziție, cu privire la sume, precum cele în discuție în litigiul principal, datorate pentru acoperirea costurilor generale ale sistemului de energie electrică italian, sub rezerva verificării, de către instanța de trimitere, a elementelor de fapt și a normelor dreptului național pe care se întemeiază acest răspuns al Curții.

               2)

               Articolul 17 alineatul (1) din Directiva 2003/96 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede reduceri fiscale la consumul de electricitate, în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie, în sensul acestei dispoziții, numai din sectorul de producție.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza T-9/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 — Volkswagen/OAPI (Conturul unui autovehicul cu faruri) ( Marcă comunitară — Renunțare la înregistrarea națională — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/44

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 — Volkswagen/OAPI (Conturul unui autovehicul cu faruri)
   (Cauza T-9/08) (1)

   („Marcă comunitară - Renunțare la înregistrarea națională - Nepronunțare asupra fondului’)
   (2008/C 223/77)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus și R. Jepsen, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 6 noiembrie 2007 (cauza R 1306/2007-4) privind o înregistrare internațională a mărcii figurative reprezentând conturul unui autovehicul cu faruri, în temeiul Protocolului privind Aranjamentul de la Madrid privind înregistrarea internațională a mărcilor, semnat la Madrid la 27 iunie 1989.
   Dispozitivul

               1)

               Tribunalul constată nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Hotărârea Curții din 6 aprilie 2017 în cauza E-5/16 – Municipalitatea Oslo (Directiva 2008/95/CE – Mărci – Drepturi de autor – Ordine publică – Domeniu public – Caracter distinctiv – Caracter descriptiv – Semne constituite exclusiv din forma care dă valoare substanțială produsului)

text:
               13.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 224/18

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 6 aprilie 2017
   în cauza E-5/16
   Municipalitatea Oslo

      (Directiva 2008/95/CE – Mărci – Drepturi de autor – Ordine publică – Domeniu public – Caracter distinctiv – Caracter descriptiv – Semne constituite exclusiv din forma care dă valoare substanțială produsului)

   (2017/C 224/09)
   În cauza E-5/16, municipalitatea din Oslo – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea de Apel norvegiană competentă pentru drepturile de proprietate industrială (Klagenemnda for industrielle rettigheter) cu privire la interpretarea Directivei 2008/95/CE de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci și, în special, articolul 3 alineatul (1) literele (b)-(f), Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător raportor și Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a emis la 6 aprilie 2017 o hotărâre, al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Înregistrarea ca marcă a unui semn care constă în lucrări pentru care perioada de protejare a drepturilor de autor a expirat nu este, în sine, contrară ordinii publice sau bunelor moravuri în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2008/95/CE.

               2.

               Pentru a stabili dacă este oportun să se refuze înregistrarea ca marcă a unor semne care constau în lucrări de artă invocând bunele moravuri în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2008/95/CE, trebuie luat în calcul modul în care este percepută opera de artă respectivă în statul SEE respectiv. Riscul de însușire ilegală sau de profanare a unei lucrări poate fi relevantă în acest sens.

               3.

               Înregistrarea unui semn poate fi refuzată pe baza excepției de ordine publică prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2008/95/CE doar în cazul în care un semn este compus exclusiv din lucrări legate de domeniul public, iar înregistrarea acestui semn ar constitui o amenințare reală și suficient de gravă la adresa unuia dintre interesele fundamentale ale societății.

               4.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Directiva 2008/95/CE se poate aplica reprezentărilor bidimensionale ale formelor tridimensionale, inclusiv sculpturilor.

               5.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2008/95/CE trebuie interpretat ca fiind aplicabil reprezentărilor bidimensionale și tridimensionale sub forma unui produs.

               6.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2008/95/CE trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un semn este descriptiv în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (c), acest semn este în mod necesar lipsit de caracterul distinctiv, în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (b). În cazul în care organismul de trimitere constată că semnul în cauză nu este descriptiv, acesta poate evalua caracterul distinctiv în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) în legătură cu produsele și serviciile acoperite de marca în cauză și de așteptările prezumate ale unui consumator mediu al categoriei de produseși servicii în cauză, care este destul de bine informat și suficient de atent și de avizat.


title: Cauza T-132/10: Ordonanța Tribunalului din 1 septembrie 2011 — Communauté de communes de Lacq/Comisia [ Răspundere extracontractuală — Concentrare — Decizie a Comisiei prin care se declară compatibilitatea operațiunii de concentrare privind dobândirea controlului asupra Acetex Corp. de către Celanese Corp. — Lipsa unui angajament asumat de Celanese de a continua exploatarea uzinei din Pardies (Franța) — Neîncălcarea unei norme de drept de către Comisia — Acțiune vădit nefondată ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/21

         Ordonanța Tribunalului din 1 septembrie 2011 — Communauté de communes de Lacq/Comisia
   (Cauza T-132/10) (1)

   (Răspundere extracontractuală - Concentrare - Decizie a Comisiei prin care se declară compatibilitatea operațiunii de concentrare privind dobândirea controlului asupra Acetex Corp. de către Celanese Corp. - Lipsa unui angajament asumat de Celanese de a continua exploatarea uzinei din Pardies (Franța) - Neîncălcarea unei norme de drept de către Comisia - Acțiune vădit nefondată)
   2011/C 319/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Communauté de communes de Lacq (Mourenx, Franța) (reprezentant: J. Daniel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Van Nuffel și N. von Lingen, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în despăgubiri privind repararea diverselor prejudicii pretins suferite de Communauté de communes de Lacq ca urmare a nelegalităților și a omisiunilor imputabile Comisiei în urma operațiunii de concentrare privind dobândirea controlului asupra Acetex Corp., situată la Pardies (Franța), de către Celanese Corp.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiune, în parte, ca vădit nefondată și, în parte, ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Obligă Communauté de communes de Lacq la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza T-323/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — Coffee Store/OAPI (THE COFFEE STORE) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale THE COFFEE STORE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/45

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — Coffee Store/OAPI (THE COFFEE STORE)
   (Cauza T-323/05) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale THE COFFEE STORE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 209/78)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: The Coffee Store GmbH (Mannheim, Germania) (reprezentant: M. Buddeberg, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial T. Eichenberg, ulterior G. Schneider, agenți)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 iunie 2005 (Cauza R 855/2004-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal THE COFFEE STORE ca marcă comunitară.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă The Coffee Store GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza T-129/13: Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — Alpiq RomIndustries și Alpiq RomEnergie/Comisia

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/22

         Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — Alpiq RomIndustries și Alpiq RomEnergie/Comisia
   (Cauza T-129/13)
   2013/C 141/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Alpiq RomIndustries Srl (București, România) și Alpiq RomEnergie Srl (București) (reprezentanți: H. Wollmann și F. Urlesberger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în conformitate cu articolul 264 TFUE, a Deciziei Comisiei Europene C(2012) 2542 final din 25 aprilie 2012 (SA.33451, 2012/C, ex 2012/NN), în măsura în care aceasta le privește pe reclamante;

               —

               obligarea Comisiei, conform articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă în esență necompetența Comisiei. În opinia reclamantelor, pretinsul ajutor de stat nu intră în domeniul de aplicare temporal al articolelor 107 și 108 TFUE. Conform anexei V la Actul de aderare al României, Comisia este competentă să verifice măsurile de ajutor care au fost adoptate înainte de data aderării României numai atunci când aceste măsuri au continuat să se aplice după data aderării. În această privință, reclamantele susțin, printre altele, că obligațiile Hidroelectrica față de pretinșii beneficiari au fost deja stabilite într-un mod atât de clar în contractele de furnizare a energiei electrice încheiate înainte de aderare încât era exclusă o extindere ulterioară a obligației de furnizare a Hidroelectrica care ar fi putut să conducă la acordarea unui avantaj suplimentar.


title: Cauza T-203/14: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Mo Industries/OAPI (Splendid) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Splendid — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări”]

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/13

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Mo Industries/OAPI (Splendid)
   (Cauza T-203/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Splendid - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări”])
   (2015/C 221/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mo Industries LLC (Los Angeles, California, Statele Unite) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 ianuarie 2014 (cauza R 1542/2013-1), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Splendid ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Mo Industries LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza T-166/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 29 septembrie 2008 — Powderject Research/OAPI (POWDERMED) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale POWDERMED — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/24

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 29 septembrie 2008 — Powderject Research/OAPI (POWDERMED)
   (Cauza T-166/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale POWDERMED - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 327/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Powderject Research (Oxford, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Bryson, barrister și P. Brownlow, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 12 aprilie 2006 (cauza R 1189/2005-2) referitoare la o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal POWERMED
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Powderject Research Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-756/15: Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO – Fédération Internationale des Logis (T)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/43

         Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO – Fédération Internationale des Logis (T)
   (Cauza T-756/15) (1)

   (2017/C 078/60)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-276/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšším správním soudem (Republica Cehă) la 4 iunie 2012 — Jiří Sabou/Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšším správním soudem (Republica Cehă) la 4 iunie 2012 — Jiří Sabou/Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Cauza C-276/12)
   2012/C 273/04
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jiří Sabou

      Pârâtă: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Întrebările preliminare

               1.

               Din dreptul Uniunii rezultă că un contribuabil are dreptul de a fi informat cu privire la o decizie a autorităților fiscale de a solicita informații în conformitate cu Directiva 77/799/CEE (1)? Contribuabilul are dreptul de a participa la formularea cererii adresate statului membru solicitat? În cazul în care contribuabilul nu are aceste drepturi în temeiul dreptului Uniunii, este posibil ca legislația internă să îi acorde drepturi similare?

               2.

               Un contribuabil are dreptul să participe la audierea martorilor în statul solicitat în cursul soluționării unei cereri de informații în temeiul Directivei 77/799/CEE? Statul membru solicitat are obligația de a informa în prealabil contribuabilul cu privire la data audierii martorului în cazul în care statul membru solicitant a cerut acest lucru?

               3.

               Autoritățile fiscale din statul membru solicitat sunt obligate, atunci când furnizează informații în conformitate cu Directiva 77/799/CEE, să îndeplinească anumite cerințe minime cu privire la conținutul răspunsului lor astfel încât să rezulte în mod clar sursele și metoda utilizate pentru a obține informațiile furnizate? Contribuabilul poate contesta veridicitatea informațiilor furnizate astfel, de exemplu pentru motive de vicii de procedură ale procedurii desfășurate în statul membru solicitat anterior furnizării informațiilor? Ori se aplică principiul încrederii reciproce și cooperării, potrivit căruia informațiile furnizate de autoritățile fiscale solicitate nu pot fi contestate?

      (1)  Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe (JO L 336, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 21).


title: Cauza C-227/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Salamanca (Spania) la 26 mai 2008 — Eva Martín Martín/EDP Editores SL și Juan Caballo Bueno

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Salamanca (Spania) la 26 mai 2008 — Eva Martín Martín/EDP Editores SL și Juan Caballo Bueno
   (Cauza C-227/08)
   (2008/C 223/32)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Audiencia Provincial de Salamanca (Spania)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Eva Martín Martín.

      Pârâți: EDP Editores SL și Juan Caballo Bueno
   Întrebarea preliminară
   Articolul 153 CE, coroborat cu articolele 3 CE și 95 CE, precum și articolul 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și Directiva 85/577/CEE a Consiliului (1) din 20 decembrie 1985 privind protecția consumatorilor în cazul contractelor negociate în afara spațiilor comerciale și în concret articolul 4 din aceasta, trebuie să fie interpretate în sensul că permit instanței care judecă un apel formulat împotriva unei hotărâri pronunțate în primă instanță să constate din oficiu nulitatea unui contract, care intră în domeniul de aplicare al directivei menționate anterior, în cazul în care nulitatea respectivă nu a fost invocată niciodată de către pârâtul consumator în apărare în procedura somației de plată, nici în ședință, nici în apel?

      (1)  JO L 372, p. 31 — EE 15/06, p. 131.


title: Cauza T-119/11: Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Gbagbo/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire — Înghețarea fondurilor — Modificarea concluziilor — Obligația de motivare — Eroare vădită de apreciere — Abuz de putere — Dreptul la apărare — Dreptul de proprietate” )

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/15

         Hotărârea Tribunalului din 25 aprilie 2013 — Gbagbo/Consiliul
   (Cauza T-119/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire - Înghețarea fondurilor - Modificarea concluziilor - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere - Dreptul la apărare - Dreptul de proprietate)
   2013/C 164/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Simone Gbagbo (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: J.-C. Tchikaya, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și M. Chavrier, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și M. Konstantinidis, agenți) și Republica Côte d’Ivoire (reprezentanți: J.-P. Mignard, J.-P. Benoit și G. Merland, avocați)

      Obiectul

   Inițial, o cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 11, p. 36), și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 11, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Doamna Simone Gbagbo suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Republica Côte d’Ivoire și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 130, 30.4.2011.


title: Cauza C-7/17 P: Recurs introdus la 5 ianuarie 2017 de ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 27 aprilie 2016 în cauza T-155/14, ANKO/Comisia Europeană

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/21

         Recurs introdus la 5 ianuarie 2017 de ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 27 aprilie 2016 în cauza T-155/14, ANKO/Comisia Europeană
   (Cauza C-7/17 P)
   (2017/C 063/29)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (reprezentant: Stavroula Paliou, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 27 aprilie 2016, pronunțată în cauza T-155/14, și trimiterea cauzei Tribunalului în vederea pronunțării pe fond;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2016, pronunțată în cauza T-155/14, conține concluzii juridice care încalcă normele dreptului Uniunii și care sunt atacate prin prezentul recurs.
   Potrivit recurentei, hotărârea atacată trebuie să fie anulată:

               i)

                  în primul rând, prin raportare la dispozițiile aplicabile ale dreptului substanțial, în măsura în care conține erori de drept și neregularități procedurale privind motivarea hotărârii.

               ii)

                  în al doilea rând, în măsura în care conține erori de drept în raport cu normele care reglementează, în ceea ce privește acțiunea în primă instanță, obiectul și sarcina probei și, în ceea ce privește pretențiile părții adverse, repartizarea sarcinii probei.

         În acest context, motivele de recurs sunt următoarele:

               I.

               În ceea ce privește eroarea de drept și neregularitățile procedurale:

                           1)

                           Primul motiv de recurs: lipsa totală a motivării.

                           2)

                           Al doilea motiv de recurs: eroare de drept și caracterul contradictoriul al motivării

               II.

               În ceea ce privește eroarea de drept și normele care reglementează obiectul și sarcina probei:

                           3)

                           Al treilea motiv de recurs: eroare de drept în raport cu obiectul și cu sarcina probei în prima instanță.

                           4)

                           Al patrulea motiv de recurs: eroare de drept în raport cu repartizarea sarcinii probei în privința pretențiilor Comisiei.


title: Cauza T-326/13: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2016 – Comisia/Thales développement et coopération [„Clauză compromisorie — Al patrulea și al cincilea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Contracte privind proiecte având ca obiect elaborarea și dezvoltarea pilelor de combustie cu metanol introdus direct — Nulitatea contractelor pentru dol — Rambursarea contribuțiilor financiare ale Uniunii — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Prescripție — Aplicarea dreptului francez și a dreptului belgian — Dreptul la apărare — Dobânzi”]

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2016 – Comisia/Thales développement et coopération
   (Cauza T-326/13) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Al patrulea și al cincilea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Contracte privind proiecte având ca obiect elaborarea și dezvoltarea pilelor de combustie cu metanol introdus direct - Nulitatea contractelor pentru dol - Rambursarea contribuțiilor financiare ale Uniunii - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 - Prescripție - Aplicarea dreptului francez și a dreptului belgian - Dreptul la apărare - Dobânzi”])
   (2016/C 305/31)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și B. Conte, agenți, asistați de N. Coutrelis, avocat)

      Pârâtă: Thales développement et coopération SAS (Vélizy-Villacoublay, Franța) (reprezentanți: N. Huc-Morel, P. Vanderveeren, L. Defalque, A. Guillerme și J. Fréal-Saison, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și prin care se solicită Tribunalului obligarea pârâtei la rambursarea integrală a contribuțiilor financiare virate de Comisie predecesoarei sale juridice, majorate cu dobânzi, aferente contractului JOE3-CT-97-0063 încheiat în cadrul celui de Al patrulea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (1994-1998), instituit prin Decizia nr. 1110/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 aprilie 1994 (JO 1994, L 126, p. 1), și contractului ENK6-CT-2000-00315 încheiat în cadrul celui de Al cincilea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (1998-2002), instituit prin Decizia nr. 182/1999/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 decembrie 1998 (JO 1999, L 26, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Thales développement et coopération SAS să ramburseze Comisiei Europene sumele virate predecesoarei sale juridice în executarea contractului JOE3-CT-97-0063, încheiat în cadrul celui de Al patrulea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (1994-1998), instituit prin Decizia nr. 1110/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 aprilie 1994, după cum urmează:

                           —

                           suma de 162 195,79 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea franceză, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 179 201 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea franceză, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 167 612,49 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea franceză, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 136 892,29 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea franceză, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 54 434,09 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea franceză, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia.

               2)

               Obligă Thales développement et coopération să ramburseze Comisiei sumele virate predecesoarei sale juridice în executarea contractului ENK6-CT-2000-00315, încheiat în cadrul celui de Al cincilea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (1998-2002), instituit prin Decizia nr. 182/1999/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 decembrie 1998, după cum urmează:

                           —

                           suma de 232 389,04 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea belgiană, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 218 734,67 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea belgiană, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 237 504,86 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea belgiană, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia;

                           —

                           suma de 124 192,86 euro, majorată cu dobânzile legale prevăzute de legea belgiană, calculate de la data virării sumei respective până la plata integrală a acesteia.

               3)

               Comisia suportă jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Thales développement et coopération.

               4)

               Thales développement et coopération suportă cheltuielile de judecată efectuate de Comisie și jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 298, 12.10.2013.


title: Cauza T-296/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 ianuarie 2009 — Korsch/OAPI (PharmaCheck) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PharmaCheck — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Limitarea listei de produse )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 ianuarie 2009 — Korsch/OAPI (PharmaCheck)
   (Cauza T-296/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PharmaCheck - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Limitarea listei de produse’)
   (2009/C 55/40)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Korsch AG (Berlin, Germania) (reprezentanți: inițial J. Grzam, ulterior J. Grzam, M. Dittmann și M. Scheffler, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 iunie 2007 (cauza R 358/2007-4) privind cererea de înregistrare a semnului verbal PharmaCheck ca marcă comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Korsch AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza C-314/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolul 4 alineatele (1) și (3) — Tratare secundară sau tratare echivalentă)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-314/15) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolul 4 alineatele (1) și (3) - Tratare secundară sau tratare echivalentă))
   (2017/C 030/07)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: S. Ghiandoni, A. Daly și D. Colas, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a asigurat o tratare secundară sau o tratare echivalentă a apelor urbane reziduale provenite din aglomerările Goyave, Bastelica, Morne-à-l’Eau, Aiguilles-Château-Ville Vieille, Borgo-Nord, Isola, Plombières-les-Bains, Saint-Céré, Vincey, Etueffont, precum și Volx și Villeneuve, pentru toate evacuările, pentru aglomerări cu un echivalent-locuitor cuprins între 10 000 și 15 000, și pentru evacuările în ape dulci și în estuare, pentru aglomerări cu un echivalent-locuitor cuprins între 2 000 și 10 000, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 4 alineatele (1) și (3) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată de Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-777/16: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2016 – Isocell/EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/46

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2016 – Isocell/EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)
   (Cauza T-777/16)
   (2017/C 014/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Germania) (reprezentant: C. Thiele, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: iCell AB (Älvdalen, Suedia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „iCell. Insulation Technology Made in Sweden” – cererea de înregistrare nr. 12 882 023

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 28 iulie 2016 în cauza R 181/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei atacate prin admiterea opoziției în întregime și respingerea cererii de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 12 882 023;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-527/14: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Rosenich/EUIPO [„Piaţa internă — Decizie a EUIPO de respingere a unei cereri de înscriere pe lista mandatarilor agreaţi — Condiţie referitoare la existenţa unui domiciliu profesional în Uniune — Articolul 93 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Libera prestare a serviciilor — Articolul 36 din Acordul privind SEE — Interpretare conformă”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/30

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Rosenich/EUIPO
   (Cauza T-527/14) (1)

   ([„Piaţa internă - Decizie a EUIPO de respingere a unei cereri de înscriere pe lista mandatarilor agreaţi - Condiţie referitoare la existenţa unui domiciliu profesional în Uniune - Articolul 93 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Libera prestare a serviciilor - Articolul 36 din Acordul privind SEE - Interpretare conformă”])
   (2017/C 283/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Paul Rosenich (Triesenberg, Liechtenstein) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și C. Eckhartt, avocați)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), (reprezentanți: inițial G. Schneider, ulterior D. Walicka, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 aprilie 2014 (cauza R 2063/2012-4), privind refuzul EUIPO de înscriere a reclamantului pe lista mandatarilor agreaţi prevăzută la articolul 93 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene (JO 2009, L 78, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 29 aprilie 2014 (cauza R 2063/2012-4).

               2)

               Anulează decizia din 7 septembrie 2012 a directorului Departamentului „Suport operaţional” din cadrul EUIPO.

               3)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza C-471/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonă) la 14 septembrie 2011 — SIA Cido Grupa /Valsts ieņēmumu dienests

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Republica Letonă) la 14 septembrie 2011 — SIA „Cido Grupa”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-471/11)
   2011/C 331/24
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SIA „Cido Grupa”

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (3) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 60/2004 (1) al Comisiei de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care s-a constatat în posesia unui operator o cantitate excedentară individuală de produs care poate fi denumit zahăr în înțelesul articolului 4 punctul 1 din regulament, respectivul operator are obligația de a plăti la finanțele publice o sumă al cărei calcul este bazat pe cantitatea de zahăr alb (poziția 1701 99 10 din Nomenclatura combinată) corespunzătoare conținutului de zahăr din produsul constatat în posesia operatorului, și nu pe cantitatea de produs propriu-zis constatat în posesia acestuia (de exemplu, sirop de zahăr)?

               2.

               Calculul sumei respective trebuie să includă taxele la import cele mai ridicate aplicabile zahărului alb în locul celor aplicabile produsului efectiv constatat în posesia operatorului?

      (1)  JO L 9, p. 8, Ediție specială, 03/vol. 52, p. 202.


title: Cauza F-68/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 — Bakema/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Agenți contractuali — Încadrare în grad — Grupa de funcții IV — Diplomă — Experiență profesională)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 3 aprilie 2008 — Bakema/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-68/06) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Încadrare în grad - Grupa de funcții IV - Diplomă - Experiență profesională)
   (2008/C 209/126)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Reint J. Bakema (Zuidlaren, Țările de Jos) (reprezentanți: L. Rijpkema și A. Kootstra, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei Comisiei prin care se refuză reîncadrarea reclamantului din gradul 14 în gradul 16 din grupa de funcții IV și considerarea „kandidaatsdiploma” pe care o deține ca atestând o formare universitară completă în temeiul articolului 82 din RAA și a articolului 2 din DGE privind procedurile care reglementează angajarea și posturile agenților contractuali la Comisie.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia prin care autoritatea abilitată să încheie contracte de muncă l-a încadrat pe domnul Bakema în grupa de funcții IV gradul 14 eșalonul 1, în temeiul contractului semnat la 25 octombrie 2005 cu Comisia Comunităților Europene în calitate de agent contractual.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006, p. 48.


title: Cauza C-175/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 28 martie 2013 — MTÜ Liivimaa Lihaveis/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 28 martie 2013 — MTÜ Liivimaa Lihaveis/Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
   (Cauza C-175/13)
   2013/C 156/39
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Riigikohus

      Părțile din procedura principală

      Recurentă-reclamantă: MTÜ Liivimaa Lihaveis

      Intimat-pârât: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

      Terță parte: Eesti Vabariigi Siseministeerium

      Întrebările preliminare

               2.1.

               La instituirea Comitetului de supraveghere menționat la articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 (1) al Consiliului din 11 iulie 2006 și la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iulie 2006, statele membre care participă la programul estono-letonian 2007-2013 sunt obligate, în conformitate cu articolul 19 alineatul (1) a treia teză din Tratatul privind Uniunea Europeană și cu articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, să convină cu privire la instanța competentă să soluționeze acțiunile formulate împotriva deciziilor adoptate de Comitetul de supraveghere și cu privire la legislația aplicabilă la judecarea acțiunilor respective?

               2.2.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 2.1 este afirmativ: în lipsa unei convenții în acest sens, faptul că o instanță din statul membru al cărui cetățean este reclamantul se pronunță în temeiul dreptului național cu privire la o acțiune formulată împotriva unei decizii a Comitetului de supraveghere este în conformitate cu articolul 63 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iulie 2006 privind Fondul European de Dezvoltare Regională și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1783/1999 (JO L 210, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 236).


title: Cauza T-353/06: Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Vermeer Infrastructuur/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/21

         Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Vermeer Infrastructuur/Comisie
   (Cauza T-353/06)
   (2007/C 20/31)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Vermeer Infrastructuur (reprezentant: M.M. Slotboom, advocaat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               în primul rând, anularea Deciziei C(2006) 4090 final din 13 septembrie 2006 a Comisiei, referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/F/38.456 — Bitum — Țările de Jos); sau

               —

               ca alternativă, anularea articolelor 1, 2 litera d) și 3 din decizie în măsura în care (i) acele dispoziții prevăd că Vermeer a participat la stabilirea prețului brut pentru vânzarea și aprovizionarea cu bitum rutier în Țările de Jos și (ii) o amendă și un ordin au fost date în această privință;

               —

               ca alternativă suplimentară, anularea articolului 2 litera d) din decizie, în măsura în care impune o amendă societății Vermeer;

               —

               ca o altă alternativă suplimentară, reducerea amenzii aplicate societății Vermeer prin articolul 2 litera d) din decizie; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/F/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care s-a aplicat reclamantei o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta pretinde că articolul 81 CE a fost încălcat de către Comisie prin faptul că nu a dovedit participarea reclamantei la stabilirea prețului brut al bitumului sau că aceasta a avut ea însăși un interes într-o astfel de stabilire. Prin urmare, Comisia a tras în mod greșit concluzia că furnizorii de bitum și societățile de construcții rutiere au participat la una și aceeași încălcare a articolului 81 CE.
   Reclamanta mai susține că nu s-a demonstrat de către Comisie că reclamanta a participat la o înțelegere secretă dintre un grup de furnizori de bitum și un grup de importante societăți de construcții rutiere, având ca obiect stabilirea regulată a unei reduceri mai mici din prețul brut pentru alte societăți de construcții rutiere.
   Mai mult, reclamanta susține că articolul 81 CE și orientările privind metoda de stabilire a amenzilor au fost încălcate de către Comisie prin faptul că aceasta nu a demonstrat (i) că reclamanta a participat la o încălcare foarte gravă a articolului 81 CE și (ii) că implicarea reclamantei în pretinsa încălcare a durat de la 1 aprilie 1994 până la 15 aprilie 2002. În consecință, din punctul de vedere al reclamantei, Comisia a luat în considerație o perioadă prea mare în scopul calculării amenzii aplicate reclamantei.
   În concluzie, reclamanta invocă o încălcare a articolului 253 CE și a cerințelor procedurale esențiale.


               10.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/8

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2013 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-15/13)
   2013/C 294/08
   La data de 9 iulie 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Markus Schneider și Catherine Howdle, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că prin faptul că: (i) nu a adoptat; sau (ii) notificat Autorității, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 7d din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din acord;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               prezenta cerere depusă de către Autoritatea AELS de Supraveghere se referă la nerespectarea de către Islanda, până cel târziu la data de 5 noiembrie 2012, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 5 septembrie 2012 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor (actul), după cum se menționează la punctul 7d din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că nu dispune de informații care ar putea indica faptul că actul respectiv a fost transpus pe deplin.


title: Cauza T-315/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 28 aprilie 2008 — Grohe/OAPI — Compañía Roca Radiadores (ALIRA) ( Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 28 aprilie 2008 — Grohe/OAPI — Compañía Roca Radiadores (ALIRA)
   (Cauza T-315/07) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Lipsa necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei’)
   (2008/C 171/68)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Grohe AG (Hemer, Germania) (reprezentant: A. Lensing-Kramer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Weberndörfer, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Compañía Roca Radiadores, SA (Bacelona, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 iunie 2007 (cauza R 850/2006-4) privind o procedură de opoziție între Grohe AG și Compañía Roca Radiadores, SA.
   Dispozitivul

               1)

               Tribunalul constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de pârât.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza C-162/16: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo regionale per il Molise – Italia) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Directiva 2014/24/UE — Participare la o cerere de oferte — Ofertant care a omis să menționeze în ofertă costurile întreprinderii pentru securitatea la locul de muncă — Obligație jurisprudențială de a face această mențiune — Excludere din contract fără posibilitatea de a rectifica această omisiune)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/10

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo regionale per il Molise – Italia) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl/Comune di Monteroduni
   (Cauza C-162/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Directiva 2014/24/UE - Participare la o cerere de oferte - Ofertant care a omis să menționeze în ofertă costurile întreprinderii pentru securitatea la locul de muncă - Obligație jurisprudențială de a face această mențiune - Excludere din contract fără posibilitatea de a rectifica această omisiune))
   (2017/C 063/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

      Pârâtă: Comune di Monteroduni

      în prezența: I.c.i Impresa Costruzioni Industriali Srl și alții, Alba Costruzioni ScpA, Ottoerre Group Srl

      Dispozitivul

   Principiul egalității de tratament și obligația de transparență, astfel cum sunt puse în aplicare prin Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, trebuie interpretate în sensul că se opun excluderii unui ofertant din procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice în urma nerespectării de către acesta a obligației de a indica distinct în ofertă costurile întreprinderii pentru securitatea la locul de muncă – a cărei nerespectare este sancționată cu excluderea din procedură – care nu rezultă expres din documentele contractului sau din reglementarea națională, ci dintr-o interpretare a acestei reglementări și din acoperirea lacunelor prezentate de documentele respective, de către instanța națională de ultim grad de jurisdicție. Principiile egalității de tratament și proporționalității trebuie interpretate de asemenea în sensul că nu se opun faptului de a acorda unui astfel de ofertant posibilitatea de a remedia situația și de a își îndeplini acea obligație într-un termen stabilit de autoritatea contractantă.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza C-329/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 13 iunie 2016 – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 13 iunie 2016 – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Cauza C-329/16)
   (2016/C 296/30)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France

      Pârât: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Întrebarea preliminară

   Directiva 93/42/CEE din 14 iunie 1993 (1) trebuie interpretată în sensul că un program de calculator al cărui obiect este de a propune medicilor care prescriu și care își desfășoară activitatea în oraș, într-o instituție de sănătate sau într-o instituție medico-socială, un ajutor pentru stabilirea prescrierii medicamentelor, pentru îmbunătățirea siguranței prescripției, facilitarea activității medicului, favorizarea conformității rețetei cu cerințele legislative naționale și diminuarea costului tratamentului la o calitate egală, constituie un dispozitiv medical în sensul acestei directive, atunci când respectivul program de calculator prezintă cel puțin o funcție ce permite exploatarea datelor proprii unui pacient pentru a ajuta medicul să întocmească prescripția, în special prin identificarea contraindicațiilor, a interacțiunilor cu alte medicamente și a posologiilor excesive, chiar dacă nu acționează ca atare în sau pe organismul uman?

      (1)  Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale (JO 1993, L 169, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 11, p. 244).


title: Cauza T-502/08: Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2010 — Volkswagen/OAPI — Deutsche BP (SunGasoline) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/18

         Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2010 — Volkswagen/OAPI — Deutsche BP (SunGasoline)
   (Cauza T-502/08) (1)

   („Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
   2010/C 195/29
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H.-P. Schrammek, C. S. Drzymalla și S. Risthaus, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Deutsche BP AG (Gelsenkirchen, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 septembrie 2008 (cauza R 513/2007-4), privind o procedură de opoziție între Deutsche BP AG și Volkswagen AG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și pârâtul să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.