title: Cauza C-594/18 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Republica Austria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2018 în cauza T-356/15, Republica Austria/Comisia Europeană

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/22

      Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Republica Austria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2018 în cauza T-356/15, Republica Austria/Comisia Europeană
      (Cauza C-594/18 P)
      (2018/C 427/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Austria (reprezentant: Dr. G. Hesse, agent)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Marele Ducat al Luxemburgului, Republica Cehă, Republica Franceză, Ungaria, Republica Polonă, România, Republica Slovacă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2018 în cauza T-356/15, Republica Austria/Comisia Europeană;

                  —

                  admiterea integrală a acțiunii formulate în primă instanță având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2015/658 a Comisiei din 8 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C (1);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă în total cinci motive de recurs.

         Primul motiv de recurs: lipsa unui obiectiv de interes comun al Uniunii

      Hotărârea atacată ar părea nelegală în măsura în care, contrar opiniei Tribunalului, construcția unei noi centrale nucleare nu reprezintă un obiectiv de interes al Uniunii; prin urmare, nu ar fi trebuit respins al patrulea motiv coroborat cu a cincea parte a celui de al nouălea motiv, prin care s-a susținut că promovarea energiei nucleare nu corespunde unui interes comun – potrivit articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE – necesar pentru autorizarea ajutorului.

         Al doilea motiv de recurs: utilizarea eronată a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE

      Măsurile de ajutor ar fi fost considerate în mod eronat compatibile cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE. În hotărârea atacată, sectorul economic relevant în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE ar fi fost definit în mod eronat și examinarea unei deficiențe a pieței ar fi fost omisă în mod eronat. Primul motiv, precum și primul și al doilea aspect al celui de al nouălea motiv, legate de delimitarea și disfuncționalitatea pieței nu ar fi trebuit, așadar, respinse.

         Al treilea motiv de recurs: lipsa unei examinări corespunzătoare a proporționalității

      Hotărârea atacată a Tribunalului ar confirma examinarea necorespunzătoare a proporționalității efectuată de Comisia Europeană. Constatările efectuate de Comisia Europeană cu privire la proporționalitatea ajutorului nu ar fi nici corespunzătoare, nici clare, ceea ce afectează decizia prin nulitate: în această măsură, nu ar fi trebuit respinse al șaselea motiv, a doua obiecțiune a celui de al treilea aspect al celui de al nouălea motiv și al șaselea aspect al celui de al nouălea motiv, prin care s-a invocat în esență controlul insuficient al proporționalității măsurilor.

         Al patrulea motiv de recurs: nelegalitatea ajutoarelor de exploatare

      Tribunalul nu ar fi luat în considerare că măsurile prevăzute în beneficiul Hinkley Point C reprezintă ajutoare de exploatare nelegale. Prin urmare, nu ar fi trebuit respinse al treilea motiv, precum și prima obiecțiune a celui de al treilea aspect al celui de al nouălea motiv, prin care s-a susținut că măsurile adoptate de Regatul Unit trebuie considerate ajutoare de exploatare nelegale.

         Al cincilea motiv de recurs: insuficienta determinare a elementelor ajutorului și încălcarea „Comunicării privind garanțiile”

      În sfârșit, Tribunalul, pe de o parte, ar fi determinat în mod insuficient elementele ajutorului și, pe de altă parte, nu ar fi luat în considerare existența unei încălcări împotriva „Comunicării privind garanțiile”. Din această perspectivă, nu ar fi trebuit respinse al cincilea și al optulea motiv și al patrulea aspect al celui de al nouălea motiv, care se refereau la insuficienta determinare a elementelor ajutorului, precum și la încălcarea Comunicării privind garanțiile.

         (1)  JO 2015, L 109, p. 44.


title: Cauza T-884/16: Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2018 – Multiconnect/Comisia („Acțiune în anulare — Concurență — Concentrări — Piața cu amănuntul a serviciilor de telecomunicații mobile și piața cu ridicata a serviciilor de acces și de inițiere a apelurilor în Germania — Achiziția E-Plus de către Telefónica Deutschland — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE — Punerea în aplicare a elementului non-MNO din angajamentele finale — Acte care nu sunt supuse căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/46

      Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2018 – Multiconnect/Comisia
      (Cauza T-884/16) (1)

      („Acțiune în anulare - Concurență - Concentrări - Piața cu amănuntul a serviciilor de telecomunicații mobile și piața cu ridicata a serviciilor de acces și de inițiere a apelurilor în Germania - Achiziția E-Plus de către Telefónica Deutschland - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE - Punerea în aplicare a elementului non-MNO din angajamentele finale - Acte care nu sunt supuse căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/58)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Multiconnect GmbH (München, Germania) (reprezentanți: J.-M. Schultze, S. Pautke și C. Ehlenz, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, M. Farley și C. Vollrath, agenți)

         Obiectul

      Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește în special anularea pretinselor decizii ale Comisiei cuprinse în e-mailurile din 11 și din 29 octombrie 2016 privind punerea în aplicare a măsurilor de corecție non-MNO prevăzute în angajamentele definitive devenite obligatorii prin Decizia C(2014) 4443 final a Comisiei din 2 iulie 2014 de declarare a compatibilității unei concentrări cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE, sub rezerva respectării anumitor angajamente (cazul M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Telefónica Deutschland Holding AG și de Drillisch AG

                  3)

                  Obligă Multiconnect GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                  Telefónica Deutschland Holding suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

                  5)

                  Drillisch suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-192/17: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2018 – RZ/CESE și Comitetul Regiunilor („Funcție publică — Funcționari — [confidențial] — Acțiune în anulare și în despăgubire — Inexistența unui act care lezează — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/66

      Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2018 – RZ/CESE și Comitetul Regiunilor
      (Cauza T-192/17) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - [confidențial] (2) - Acțiune în anulare și în despăgubire - Inexistența unui act care lezează - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/88)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: RZ (reprezentanți: M. A. Lucas, avocat)

         Pârâți: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: M. Pascua Mateo, K. Gambino și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de M. Troncoso Ferrer și de F.-M. Hislaire, avocați), Comitetul Regiunilor (reprezentanți: S. Bachotet, M. Antonini și M. Esparrago Arzadun, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect în esență, pe de o parte, anularea deciziei din 11 mai 2016 prin care secretarul general al Comitetului Regiunilor a [confidențial], un serviciu comun al Comitetului Regiunilor și al Comitetului Economic și Social European (CESE), [confidențial] și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor pretins suferite de reclamant ca urmare a acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe RZ la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 178, 6.6.2017.

         (2)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza C-596/18 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de LS Cable & System Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-439/14, LS Cable & System/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/23

      Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de LS Cable & System Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 iulie 2018 în cauza T-439/14, LS Cable & System/Comisia
      (Cauza C-596/18 P)
      (2018/C 427/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: LS Cable & System Ltd (reprezentanți: S. Spinks, S. Kinsella, solicitors)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  soluționarea în mod definitiv a litigiului în conformitate cu articolul 61 din Statutul Curții și, în acest temei, anularea deciziei (1) în măsura în care o privește pe recurentă și, în exercitarea competenței de fond, reducerea amenzii aplicate recurentei;

                  —

                  în cazul în care Curtea nu se va pronunța pe fond, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunța în acord cu hotărârea Curții și soluționarea cheltuielilor de judecată odată cu fondul;

                  —

                  obligarea Comisiei să plătească cheltuielile de judecată aferente atât procedurii în primă instanță în fața Tribunalului, cât și procedurii de recurs, potrivit articolului 184 din Regulamentul de procedură.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Hotărârea atacată cuprinde erori de drept prin denaturarea vădită a înțelesului clar al probelor referitoare la ofertele recurentei pentru proiectele SEE.

                  2.

                  Hotărârea atacată cuprinde erori de drept atunci când s-a reținut că recurenta a aderat la înțelegerea națională în urma participării reprezentantului său la o întâlnire, și când, în consecință, i s-a aplicat jurisprudența referitoare la distanțarea publică.

                  3.

                  Hotărârea atacată cuprinde erori de drept prin faptul că s-a reținut că recurenta putea să răstoarne prezumția de apartenență la teritorial național care rezulta din participarea reprezentantului său numai prin „distanțarea publică” cu ocazia întâlnirii.

         (1)  Decizia Comisiei C (2014) 2139 final din 2 aprilie 2014 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al articolului 53 din Acordul privind SEE.


title: Cauza T-885/16: Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2018 – Mass Response Service/Comisia („Acțiune în anulare — Concurență — Concentrări — Piața cu amănuntul a serviciilor de telecomunicații mobile și piața cu ridicata a serviciilor de acces și de inițiere a apelurilor în Germania — Achiziția E-Plus de către Telefónica Deutschland — Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE — Punerea în aplicare a elementului non-MNO din angajamentele finale — Acte care nu sunt supuse căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/47

      Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2018 – Mass Response Service/Comisia
      (Cauza T-885/16) (1)

      („Acțiune în anulare - Concurență - Concentrări - Piața cu amănuntul a serviciilor de telecomunicații mobile și piața cu ridicata a serviciilor de acces și de inițiere a apelurilor în Germania - Achiziția E-Plus de către Telefónica Deutschland - Decizie prin care concentrarea este declarată compatibilă cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE - Punerea în aplicare a elementului non-MNO din angajamentele finale - Acte care nu sunt supuse căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/59)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Mass Response Service GmbH (Viena, Austria) (reprezentanți: J.-M. Schultze, S. Pautke și C. Ehlenz, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, M. Farley și C. Vollrath, agenți)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și prin care se urmărește, printre altele, anularea pretinselor decizii ale Comisiei cuprinse in e-mailurile din 24 și din 29 octombrie 2016 privind punerea în aplicare a măsurilor de corecție non-MNO prevăzute în angajamentele finale devenite obligatorii prin Decizia C(2014) 4443 final a Comisiei din 2 iulie 2014 de declarare a compatibilității unei concentrări cu piața internă și cu funcționarea Acordului privind SEE, sub rezerva respectării anumitor angajamente (cazul M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe cu privire la cererile de intervenție introduse de Telefónica Deutschland Holding AG și de Drillisch AG.

                  3)

                  Obligă Mass Response Service GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                  Telefónica Deutschland Holding suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

                  5)

                  Drillisch suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-242/17: Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2018 – SC/Eulex Kosovo („Acțiune în anulare și în despăgubire — Clauză compromisorie — Politica externă și de securitate comună — Personalul misiunilor internaționale ale Uniunii — Contracte de angajare pe durată determinată succesive — Concurs intern — Imparțialitatea comitetului de selecție — Nereînnoirea contractului pe durată determinată — Recalificarea parțială a acțiunii — Răspundere contractuală — Răspundere extracontractuală — Prejudiciu material și moral — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte în mod vădit nefondată”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/67

      Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2018 – SC/Eulex Kosovo
      (Cauza T-242/17) (1)

      („Acțiune în anulare și în despăgubire - Clauză compromisorie - Politica externă și de securitate comună - Personalul misiunilor internaționale ale Uniunii - Contracte de angajare pe durată determinată succesive - Concurs intern - Imparțialitatea comitetului de selecție - Nereînnoirea contractului pe durată determinată - Recalificarea parțială a acțiunii - Răspundere contractuală - Răspundere extracontractuală - Prejudiciu material și moral - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte în mod vădit nefondată”)
      (2018/C 427/89)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: SC (reprezentanți: L. Moro și A. Kunst, avocați)

         Pârâtă: Eulex Kosovo (reprezentant: E. Raoult, avocat)

         Obiectul

      În primul rând, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei de respingere a candidaturii sale la concursul intern organizat de Eulex Kosovo în anul 2016 pentru funcția de procuror (concursul EK30077) și a deciziei acestei misiuni de a nu reînnoi contractul de muncă pe durată determinată al reclamantei, în al doilea rând, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului material și moral pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit prin încălcarea de către Eulex Kosovo a obligațiilor sale extracontractuale și, în al treilea rând, o cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect obligarea Eulex Kosovo la plata unei despăgubiri pentru încălcarea obligațiilor sale contractuale

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe SC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 231, 17.7.2017.


title: Cauza C-597/18 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 13 iulie 2018 în cauza T-680/13, Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții/Consiliul Uniunii Europene și alții

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/24

      Recurs introdus la 21 septembrie 2018 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 13 iulie 2018 în cauza T-680/13, Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții/Consiliul Uniunii Europene și alții
      (Cauza C-597/18 P)
      (2018/C 427/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC și alții, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană, Eurogrupul, reprezentat de Consiliul Uniunii Europene, Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea părților din hotărârile atacate în care Tribunalul respinge excepția inadmisibilității invocate de Consiliu în ceea ce privește Eurogrupul,

                  —

                  obligarea intimaților la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul Consiliului vizează anularea părților din hotărârea atacată în care Tribunalul respinge excepția de inadmisibilitate invocată de Consiliu în legătură cu Eurogrupul și se întemeiază pe următoarele motive:

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare în drept atunci când a decis că Eurogrupul este un „organ al Uniunii instituit în mod oficial prin tratate”;

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins excepția de inadmisibilitate invocată de Consiliu, în condițiile în care nu a identificat nicio „putere” conferită Eurogrupului prin tratate,

                  —

                  Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că admiterea excepției de inadmisibilitate invocată de Consiliu ar avea ca rezultat „instituirea, chiar în cadrul sistemului juridic al Uniunii Europene, a unor entități ale căror acte și comportamente nu ar putea atrage răspunderea Uniunii Europene”.


title: Cauza T-257/17: Ordonanța Tribunalului din 12 septembrie 2018 – RE/Comisia („Acțiune în anulare și în despăgubire — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Respingere implicită a cererii de acces — Nepronunțare asupra fondului — Respingere explicită a cererii de acces — Adaptarea concluziilor — Articolul 86 alineatul (4) literele (a) și (b) din Regulamentul de procedură — Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/68

      Ordonanța Tribunalului din 12 septembrie 2018 – RE/Comisia
      (Cauza T-257/17) (1)

      („Acțiune în anulare și în despăgubire - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Respingere implicită a cererii de acces - Nepronunțare asupra fondului - Respingere explicită a cererii de acces - Adaptarea concluziilor - Articolul 86 alineatul (4) literele (a) și (b) din Regulamentul de procedură - Articolul 76 litera (d) din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/90)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: RE (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet și C. Ehrbar, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea unei decizii implicite a Comisiei Europene de respingere a cererii de confirmare a reclamantului din 20 ianuarie 2017 pentru accesul la unele documente, precum și a Deciziei C(2017) 3718 final a Secretarului General al Comisiei din 24 mai 2017, în măsura în care prin aceasta se respinge cererea de acces la o notă care privește recrutarea reclamantului, și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect obținerea reparării prejudiciilor pe care acesta pretinde că le-a suferit ca urmare a respingerii cererii de acces la aceste documente, precum și a întârzierii în examinarea cererii de acces la documentele menționate

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra concluziilor având ca obiect anularea deciziei implicite a Comisiei Europene de respingere a cererii de confirmare a RE din 20 ianuarie 2017 pentru accesul la documente.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-421/17: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2018 – Leino-Sandberg/Parlamentul („Acces la documente — Document referitor la decizia prin care se refuză unui terț accesul integral la tabelele trilogurilor privind propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului referitor la Europol și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI — Refuzul accesului — Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Excepție privind protecția procedurilor judiciare — Divulgare după introducerea acțiunii — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/68

      Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2018 – Leino-Sandberg/Parlamentul
      (Cauza T-421/17) (1)

      („Acces la documente - Document referitor la decizia prin care se refuză unui terț accesul integral la tabelele trilogurilor privind propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului referitor la Europol și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI - Refuzul accesului - Articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Excepție privind protecția procedurilor judiciare - Divulgare după introducerea acțiunii - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2018/C 427/91)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Finlanda) (reprezentanți: O. Brouwer și S. Schubert, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos, S. Alves și I. Anagnostopoulou, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei A(2016) 15112 a Parlamentului European din 3 aprilie 2017 prin care s-a refuzat accesul reclamantei la decizia A(2015) 4931 a Parlamentului din 8 iulie 2015, adresată domnului Emilio De Capitani.

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii doamnei Päivi Leino-Sandberg.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Finlanda și de Regatul Suediei.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată. Acestora le va fi transmisă o copie a prezentei ordonanțe.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza T-914/16: Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2018 – Proof IT/EIGE („Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Cerere de prestații împărțite în două loturi — Servicii de consultanță în management — Întreținerea și actualizarea instrumentelor și a resurselor statistice — Respingerea ofertei unui ofertant — Criterii de atribuire — Transparență — Egalitate de tratament — Eroare vădită de apreciere — Răspundere extracontractuală”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/48

      Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2018 – Proof IT/EIGE
      (Cauza T-914/16) (1)

      („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Cerere de prestații împărțite în două loturi - Servicii de consultanță în management - Întreținerea și actualizarea instrumentelor și a resurselor statistice - Respingerea ofertei unui ofertant - Criterii de atribuire - Transparență - Egalitate de tratament - Eroare vădită de apreciere - Răspundere extracontractuală”)
      (2018/C 427/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Proof IT SIA (Riga, Letonia) (reprezentanți: J. Jerņeva și D. Pāvila, avocați)

         Pârât: Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) (reprezentanți: J. Stuyck, V. Ost și M. Vanderstraeten, avocați)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziei EIGE, comunicată reclamantei prin scrisoarea cu numărul de referință EIGE/VL/mpD/2016/594 din 14 octombrie 2016 de respingere a ofertei depuse de aceasta în cadrul celor două loturi referitoare la cererea de ofertă EIGE/2016/OPER/01 intitulată „Contract-cadru privind întreținerea și actualizarea instrumentelor și a resurselor EIGE pentru statisticile legate de gen” și atribuirea contractului-cadru unui alt ofertant și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a pierderii unei șanse sau a pierderii contractului însuși

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Proof IT SIA la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauzele conexate T-495/17 și T-496/17: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Gratis iç ve Dis Ticaret/EUIPO (gratis) („Marcă a Uniunii Europene — Cereri de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative gratis — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/69

      Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2018 – Gratis iç ve Dis Ticaret/EUIPO (gratis)
      (Cauzele conexate T-495/17 și T-496/17) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cereri de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative gratis - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Acțiune vădit lipsită de orice temei juridic”)
      (2018/C 427/92)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Gratis iç ve Dis Ticaret AȘ (Istanbul, Turcia), autorizată să se substituie societății Sedes Holding AȘ (reprezentanți: K. Ongena și C. Du Jardin, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: M. Vuijst și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 mai 2017 (cauzele R 506/2017-2 et R 507/2017-2) privind cereri de înregistrare a semnelor figurative gratis ca mărci ale Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Gratis iç ve Dis Ticaret AȘ la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-432/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 iulie 2018 – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena/BALEMA GmbH

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 2 iulie 2018 – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena/BALEMA GmbH
      (Cauza C-432/18)
      (2018/C 427/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena

         Intimată: BALEMA GmbH

         Întrebarea preliminară

      Protecția oferită denumirii compuse „Aceto Balsamico di Modena” acoperă și utilizarea termenilor individuali negeografici din componența acesteia („Aceto”, „Balsamico”, „Aceto Balsamico”) (1)?

         (1)  Interpretarea articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 583/2009 al Comisiei din 3 iulie 2009 de înregistrare a unei denumiri în Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate (JO 2009, L 175, p. 7).


title: Cauza C-473/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 20 iulie 2018 – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 20 iulie 2018 – GP/Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West
      (Cauza C-473/18)
      (2018/C 427/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: GP

         Pârâtă: Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Care dispoziție din Decizia nr. H3 din 15 octombrie 2009 (1) trebuie aplicată în împrejurări precum cele din litigiul principal pentru conversia monetară a prestațiilor familiale pentru copii, precum alocația pentru creșterea copilului sau alocația familială?

                  2.

                  Cum trebuie interpretată în mod concret dispoziția care trebuie astfel aplicată, pentru calcularea – pe baza cursului de schimb – a alocației diferențiale pentru creșterea copilului?

                              a)

                              În cazul în care este aplicabil punctul 2 din Decizia nr. H3: care este ziua, în sensul acestei dispoziții, „în care instituția efectuează operațiunea”?

                              b)

                              În cazul în care este aplicabil punctul 3 litera (b) (eventual coroborat cu punctul 4) din Decizia nr. H3: care este luna, în sensul acestei dispoziții, „în care trebuie să se aplice dispoziția”?

                              c)

                              În cazul în care este aplicabil punctul 5 din Decizia nr. H3: o clauză de deschidere în favoarea legislației naționale este compatibilă cu abilitarea stabilită la articolul 90 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 (2)? În cazul unui răspuns afirmativ: cerința ca o legislație națională să nu „dispună altfel” impune existența unei dispoziții stabilite în mod formal prin lege sau este suficientă o dispoziție administrativă a autorității administrative naționale?

                  3.

                  Există particularități în privința conversiunii monetare a alocațiilor familiale elvețiene de către „Familienkasse” [Casa de alocații familiale] germană?

                              a)

                              La aplicarea Deciziei nr. H3 în privința Elveției, este relevant faptul că dreptul național german prevede o excludere a prestației la articolul 65 alineatul (1) prima teză punctul al doilea din Legea privind impozitul pe venit („Einkommensteuergesetz”)?

                              b)

                              Pentru conversia monetară în temeiul Deciziei nr. H3, este relevantă data la care instituția elvețiană a aprobat sau a plătit prestațiile familiale?

                              c)

                              Pentru conversia monetară în temeiul Deciziei nr. H3, este relevantă data la care instituția germană a respins sau a aprobat acordarea diferenței de alocație pentru creșterea copilului?

         (1)  Decizia nr. H3 din 15 octombrie 2009 privind datele care trebuie luate în considerare pentru stabilirea cursurilor de schimb menționate la articolul 90 din Regulamentul nr. 987/2009 (JO 2010, C 106, p. 56)

         (2)  Regulamentul nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2009, L 284, p. 1)


title: Cauza T-713/17: Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2018 – Motex/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor pus în aplicare de Ungaria în favoarea întreprinderilor care au angajat lucrători cu handicap — Procedură preliminară de examinare — Presupuse decizii ale Comisiei prin care măsura de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă — Noțiunea de persoană interesată — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/73

      Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2018 – Motex/Comisia
      (Cauza T-713/17) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Ajutor pus în aplicare de Ungaria în favoarea întreprinderilor care au angajat lucrători cu handicap - Procedură preliminară de examinare - Presupuse decizii ale Comisiei prin care măsura de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Noțiunea de persoană interesată - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”)
      (2018/C 427/98)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) (Esztergom-Kertváros, Ungaria) (reprezentant: L. Szabó, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka și C. Georgieva-Kecsmar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziilor pretins adoptate de Comisie cu privire la plângerile SA.29432 – CP 290/2009 – Ungaria – Ajutor în ceea ce privește angajarea lucrătorilor cu handicap presupus ilegal din cauza caracterului discriminatoriu al reglementării și SA.45498 (FC/2016) – Reclamația OPS Újpest-lift Kft. privind ajutorul de stat acordat întreprinderilor care au angajat lucrători cu handicap între 2006 și 2012.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 437, 18.12.2017.


title: Cauza T-583/18: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2018 – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen/Comisia

text:
               26.11.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 427/95

      Acțiune introdusă la 26 septembrie 2018 – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen/Comisia
      (Cauza T-583/18)
      (2018/C 427/125)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (Hanovra, Germania) (reprezentant: C. Antweiler, avocat)

         Pârâtă: Comisia

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:
      anularea Deciziei C(2018) 4385 final adoptată de Comisie la 12 iulie 2018 cu privire la plângerea reclamantei din 28 septembrie 2016 referitoare la un ajutor de stat – SA.46538 (2017/NN).

         Motivele și principalele argumente

      Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2018) 4385 final a Comisie din 12 iulie 2018 privind plângerea sa privind un ajutor de stat îndreptată împotriva articolului 7a din Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Legea privind transportul local a landului Saxonia Inferioară, Germania, denumită în continuare „NNVG”) (cazul SA. 46538 [2017/NN]) (JO 2018, C 292, p. 1).
      Acțiunea se întemeiază pe motivele de mai jos.

                  1.

                  Lipsa notificării ca schemă de ajutor [încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE]
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că articolul 7a din NNVG constituie o schemă de ajutor nouă care, conform 108 alineatul (3) TFUE, ar fi trebuit să fie notificată Comisiei.

                  2.

                  Lipsa notificării ca normă generală [încălcarea articolului 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului (1)]
                  Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că articolul 7a din NNVG constituie o schemă autonomă referitoare la compensațiile financiare acordate pentru obligațiile de serviciu public care stabilește tarife minime pentru elevi, studenți, ucenici și personale cu mobilitate redusă și care, conform intenției Landului Saxonia Inferioară, ar trebui exclusă din domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1370/2007. Aceasta ar trebui să aibă drept consecință faptul că articolul 7a din NNVG ar fi trebuit să fie notificat Comisiei în temeiul articolului 3 alineatul (3) a doua teză din regulamentul menționat.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


title: Cauza T-617/18: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2018 – ZH/ECHA

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/63

      Acțiune introdusă la 12 octombrie 2018 – ZH/ECHA
      (Cauza T-617/18)
      (2018/C 436/87)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZH (reprezentanți: L. Levi and N. Flandin, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea raportului de evaluare a reclamantului pentru anul 2016;

                  —

                  anularea deopotrivă, în măsura în care este necesar, a deciziei ECHA din 2 iulie 2018, notificată reclamantului la 3 iulie 2018 prin care se respinge plângerea reclamantului îndreptată împotriva raportului de evaluare pentru anul 2016;

                  —

                  obligarea la plata de despăgubiri pentru prejudiciul material suferit de reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (2) din decizia ECHA din 18 iunie 2015 de stabilire a dispozițiilor generale de punere în aplicare a articolului 15 alineatul (2) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (denumit în continuare „RAA”) și de punere în aplicare a articolului 44 primul paragraf din Statutul funcționarilor Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea cadrului procedural privind elaborarea unui raport de evaluare, astfel cum este prevăzut în decizia ECHA, în special la articolul 7, precum și pe încălcarea articolului 43 din Statutul funcționarilor, aplicabil prin analogie agențiilor temporari în temeiul articolului 15 din RAA.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe erori vădite de apreciere din partea evaluatorului, având în vedere critica negativă a reclamantului.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.


title: Cauza C-548/17: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 29 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Goslar/baumgarten sports & more GmbH [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxă pe valoarea adăugată (TVA) – Impozitare a agențiilor de jucători de fotbal profesionist – Plată eșalonată și supusă unei condiții – Faptul generator, exigibilitatea și recuperarea taxei]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/7

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 29 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Goslar/baumgarten sports & more GmbH
      (Cauza C-548/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxă pe valoarea adăugată (TVA) - Impozitare a agențiilor de jucători de fotbal profesionist - Plată eșalonată și supusă unei condiții - Faptul generator, exigibilitatea și recuperarea taxei])
      (2019/C 35/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Finanzamt Goslar

         Pârâtă: baumgarten sports & more GmbH

         Dispozitivul

      Articolul 63 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborat cu articolul 64 alineatul (1) din această directivă trebuie interpretat în sensul că se opune să se considere că faptul generator și exigibilitatea taxei aferente unei prestări de servicii de plasare de jucători de fotbal profesionist de către un agent precum cea în discuție în litigiul principal, care face obiectul unor plăți eșalonate și condiționate pe o perioadă de mai mulți ani ulterior plasării, intervin la data acesteia din urmă.

         (1)  JO C 437, 18.12.2017.


title: Cauza C-654/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Stuttgart (Germania) la 18 octombrie 2018 – Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH/SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Stuttgart (Germania) la 18 octombrie 2018 – Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH/SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH
      (Cauza C-654/18)
      (2019/C 35/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Stuttgart

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH

         Pârâtă: SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 (1),
                  potrivit căruia transferurile următoarelor deșeuri destinate recuperării fac obiectul cerințelor generale de informare prevăzute la articolul 18, în cazul în care cantitatea de deșeuri transferate depășește 20 kg:

                              (a)

                              deșeurile menționate la anexa III sau IIIB;

                              (b)

                              amestecurile, neclasificate la o rubrică unică la anexa III, de două sau mai multe deșeuri enumerate la anexa III, în măsura în care compoziția amestecurilor respective nu dăunează recuperării ecologice raționale a acestora și cu condiția ca amestecurile respective să fie enumerate la anexa IIIA, în conformitate cu articolul 58,

                        trebuie interpretat în sensul că amestecurile de deșeuri de hârtie, carton și produse din hârtie, care – sunt astfel compuse încât fracțiunile de deșeuri considerate separat – sunt vizate de primele trei liniuțe de la rubrica B3020 din anexa IX la Convenția de la Basel, și care prezintă în plus o fracțiune de până la 10 % de substanțe care interferează, se încadrează la codul Basel B3020, făcând astfel obiectul cerințelor generale de informare în conformitate cu articolul 18, iar nu al obligației notificării prevăzute la articolul 4?
                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                  2.

                  Articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006,
                  potrivit căruia transferurile următoarelor deșeuri destinate recuperării fac obiectul cerințelor generale de informare prevăzute la articolul 18, în cazul în care cantitatea de deșeuri transferate depășește 20 kg:

                              (a)

                              deșeurile menționate la anexa III sau IIIB;

                              (b)

                              amestecurile, neclasificate la o rubrică unică la anexa III, de două sau mai multe deșeuri enumerate la anexa III, în măsura în care compoziția amestecurilor respective nu dăunează recuperării ecologice raționale a acestora și cu condiția ca amestecurile respective să fie enumerate la anexa IIIA, în conformitate cu articolul 58,

                        trebuie interpretat în sensul că amestecurile de deșeuri de hârtie, carton și produse din hârtie, care – sunt astfel compuse încât fracțiunile de deșeuri considerate separat – sunt vizate de primele trei liniuțe de la rubrica B3020 din anexa IX la Convenția de la Basel, și care prezintă în plus o fracțiune de până la 10 % de substanțe care interferează, nu trebuie clasificate la punctul 3 litera (g) din Anexa IIIA și nu fac astfel obiectul cerințelor generale de informare în conformitate cu articolul 18, ci al obligației notificării prevăzute la articolul 4?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO 2006, L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172).


title: Cauza T-692/18: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2018 – Montanari/SEAE

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/27

      Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2018 – Montanari/SEAE
      (Cauza T-692/18)
      (2019/C 35/33)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Marco Montanari (Reggio Emilia, Italia) (reprezentanți: A. Champetier și S. Rodrigues, avocați)

         Pârât: Serviciul European pentru Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acestei acțiuni ca admisibilă și întemeiată;

                  —

                  anularea deciziei atacate prin care se refuza total sau parțial accesul reclamantului la documentul menționat anterior;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este îndreptată împotriva deciziei din 24 octombrie 2018 a Serviciului European de Acțiune Externă prin care se refuză reclamantului accesul la raportul din 29 iulie 2017 întocmit la finalul misiunii de mediere conduse de șeful diviziei „Asistență în misiuni”.
      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului nr. 1049/2001, a articolului 15 alineatul (3) TFUE și a articolului 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În special, reclamantul susține că accesul publicului la documentele instituțiilor constituie principiul de drept, iar posibilitatea de refuz este excepția. Or, excepțiile prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 și invocate de Serviciul European de Acțiune Externă nu pot justifica refuzul accesului la documente, pentru motivul că condițiile prevăzute la articolul menționat nu sunt îndeplinite.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 296 TFUE și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că deciziile atacate sunt afectate de nemotivare sau de o insuficiență a motivării.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.


title: Cauza C-659/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Instrucción de Badalona (Spania) la 22 octombrie 2018 – Procedura penală împotriva lui VW

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Instrucción de Badalona (Spania) la 22 octombrie 2018 – Procedura penală împotriva lui VW
      (Cauza C-659/18)
      (2019/C 35/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Instrucción de Badalona

         Partea din procedura principală

      VW

         Întrebarea preliminară

      Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în special articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2013/48/UE (1) trebuie interpretate în sensul că exercitarea dreptului de a avea acces la un avocat poate fi amânată în mod justificat în cazul în care persoana suspectată sau acuzată nu se înfățișează la prima citare a instanței și se emite mandat de arestare național, european sau internațional, accesul la avocat și înfățișarea sa în cauză fiind amânate până la momentul la care aceste mandate sunt executate, iar suspectul este adus în fața instanței cu concursul forței publice?

         (1)  Directiva 2013/48/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2013 privind dreptul de a avea acces la un avocat în cadrul procedurilor penale și al procedurilor privind mandatul european de arestare, precum și dreptul ca o persoană terță să fie informată în urma privării de libertate și dreptul de a comunica cu persoane terțe și cu autorități consulare în timpul privării de libertate (JO 2013, L 294, p. 1).


title: Cauza C-727/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 22 noiembrie 2018 – HX/Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 22 noiembrie 2018 – HX/Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris
      (Cauza C-727/18)
      (2019/C 35/17)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: HX

         Pârâți: Procureur général près la cour d'appel de Paris, Ville de Paris

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2006/123/CE din 12 decembrie 2006 (1), având în vedere definiția obiectului și a domeniului său de aplicare la articolele 1 și 2, se aplică închirierii cu titlu oneros, chiar fără caracter profesional, în mod repetat și pe perioade scurte, a unui spațiu mobilat cu destinație de locuință care nu constituie reședința principală a locatorului, unei clientele ocazionale care nu își stabilește domiciliul în spațiul respectiv, în special ținând seama de noțiunile de prestator și de servicii?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, o reglementare națională precum cea prevăzută la articolul L. 631-7 din Codul construcțiilor și al locuințelor constituie un regim de autorizare a activității menționate mai sus în sensul articolelor 9-13 din Directiva 2006/123 din 12 decembrie 2006 sau doar o cerință supusă dispozițiilor articolelor 14 și 15?
                  În ipoteza în care sunt aplicabile articolele 9-13 din Directiva 2006/123/CE din 12 decembrie 2006:

                  3)

                  Articolul 9 litera (b) din această directivă trebuie interpretat în sensul că obiectivul referitor la combaterea penuriei de locuințe destinate închirierii constituie un motiv imperativ de interes general care permite justificarea unei măsuri naționale care supune autorizării, în anumite zone geografice, închirierea unui spațiu mobilat cu destinație de locuință în mod repetat, pe perioade scurte, unei clientele ocazionale care nu își stabilește domiciliul în spațiul respectiv?

                  4)

                  În cazul unui răspuns afirmativ, o astfel de măsură este proporțională cu obiectivul urmărit?

                  5)

                  Articolul 10 alineatul (2) literele (d) și (e) din directivă se opune unei măsuri naționale care supune autorizării închirierea unui spațiu mobilat cu destinație de locuință „în mod repetat”, pe „perioade scurte”, unei „clientele ocazionale care nu își stabilește domiciliul în spațiul respectiv”?

                  6)

                  Articolul 10 alineatul (2) literele (d)-(g) din directivă se opune unui regim de autorizare care prevede că condițiile de acordare a autorizației sunt stabilite, prin decizia consiliului municipal, în raport cu obiectivele de diversitate socială, în special în funcție de caracteristicile piețelor spațiilor de locuit și de necesitatea de a nu agrava penuria de locuințe?

         (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza C-681/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Brescia (Italia) la 31 octombrie 2018 – JH/KG

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Brescia (Italia) la 31 octombrie 2018 – JH/KG
      (Cauza C-681/18)
      (2019/C 35/12)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale ordinario di Brescia

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: JH

         Pârâtă: KG

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (5) din Directiva 2008/104/CE (1) din 19 noiembrie 2008 trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării Decretului legislativ 276/2003, astfel cum a fost modificat prin Decretul-lege 34/2014, care: a) nu prevede limite pentru misiunile de muncă temporară succesive ale aceluiași lucrător în cadrul aceleiași întreprinderi utilizatoare; b) nu condiționează legalitatea recurgerii la punerea la dispoziție de personal pe durată determinată de indicarea motivelor cu caracter tehnic, de producție, organizatoric sau substitutiv ale recurgerii la punerea la dispoziție respectivă; c) nu prevede, drept condiție de legalitate a recurgerii la o astfel de formă a contractului de muncă, cerința ca necesitatea în materie de producție a întreprinderii utilizatoare să aibă caracter temporar?

         (1)  Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară (JO 2008, L 327, p. 9).


title: Cauza C-600/16 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2018 – National Iranian Tanker Company/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran – Înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Anulare a unei includeri de către Tribunal – Reincludere – Elemente de probă cu o dată anterioară primei includeri – Fapte cunoscute înainte de prima includere – Autoritate de lucru judecat – Întindere – Securitate juridică – Protecția încrederii legitime – Protecție jurisdicțională efectivă – Motiv de includere referitor la sprijinul logistic acordat guvernului Iranului – Întindere – Activitate de transport al țițeiului)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2018 – National Iranian Tanker Company/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-600/16 P) (1)

      ((Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Anulare a unei includeri de către Tribunal - Reincludere - Elemente de probă cu o dată anterioară primei includeri - Fapte cunoscute înainte de prima includere - Autoritate de lucru judecat - Întindere - Securitate juridică - Protecția încrederii legitime - Protecție jurisdicțională efectivă - Motiv de includere referitor la sprijinul logistic acordat guvernului Iranului - Întindere - Activitate de transport al țițeiului))
      (2019/C 35/02)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: National Iranian Tanker Company (reprezentanți: T. de la Mare, QC, M. Lester, QC, M. J. Pobjoy, barrister și R. Chandrasekera, S. Ashley și C. Murphy, solicitors)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro și M. Bishop, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă National Iranian Tanker Company să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-296/17: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Buck-Chemie/EUIPO – Henkel (Reprezentarea unor rezervoare pentru WC) [„Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un rezervor pentru WC – Motiv de nulitate – Caracter individual – Articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/21

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Buck-Chemie/EUIPO – Henkel (Reprezentarea unor rezervoare pentru WC)
      (Cauza T-296/17) (1)

      ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un rezervor pentru WC - Motiv de nulitate - Caracter individual - Articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
      (2019/C 35/25)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Buck-Chemie GmbH (Herrenberg, Germania) (reprezentanți: C. Schultze, J. Ossing, R. D. Härer, C. Weber, H. Ranzinger, C. Brockmann și C. Gehweiler, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: J. Schmidt, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 martie 2017 (cauza R 2113/2015-3) privind o procedură de declarare a nulității între Buck-Chemie și Henkel

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Buck-Chemie GmbH să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Henkel AG & Co. KGaA, inclusiv cheltuielile indispensabile efectuate în fața camerei de recurs a EUIPO.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-686/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 5 noiembrie 2018 – OC și alții/Banca d’Italia și alții

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 5 noiembrie 2018 – OC și alții/Banca d’Italia și alții
      (Cauza C-686/18)
      (2019/C 35/13)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: OC și alții, Adusbef, Federconsumatori, PB și alții, QA și alții

         Pârâți: Banca d’Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’economia e delle finanze

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 [privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții] (1), articolul 10 din Regulamentul delegat nr. 241/2014 (2) și articolele 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, inclusiv coroborate cu articolul 6 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 (3), se opun unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 1 din Decretul-lege nr. 3/2015, aprobat cu modificări prin Legea nr. 33/2015, [și, în prezent, și la articolul 1 alineatul 15 din Decretul legislativ nr. 72/2015, care a înlocuit articolul 28 alineatul 2-ter [din Textul unic în materie bancară], preluând în esență textul articolului 1 alineatul 1 litera a) din Decretul-lege nr. 3/2015, astfel cum a fost aprobat cu modificări care nu sunt relevante în prezenta cauză], care impune un prag al activelor de la care banca populară este obligată să se transforme în societate pe acțiuni, fixând acest plafon la o valoare a activelor de opt miliarde? De asemenea, parametrii de drept al Uniunii menționați se opun unei reglementări naționale care, în cazul transformării unei bănci populare în societate pe acțiuni, îi permite instituției în cauză să amâne sau să limiteze, chiar pe termen nedeterminat, răscumpărarea acțiunilor asociatului care s-a retras?

                  2)

                  Articolul 3 și articolul 63 și următoarele TFUE, cu privire la concurența pe piața internă și la libera circulație a capitalurilor, se opun unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 1 din Decretul-lege nr. 3//2015, aprobat cu modificări prin Legea nr. 33/2015, care limitează exercitarea activității bancare sub formă de cooperativă în cadrul unui plafon determinat al activelor, obligând instituția să se transforme în societate pe acțiuni în cazul depășirii plafonului menționat mai sus?

                  3)

                  Articolul 107 și următoarele TFUE, cu privire la ajutoarele de stat, se opun unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 1 din Decretul-lege nr. 3/2015, aprobat cu modificări prin Legea nr. 33/2015, [și, în prezent, și la articolul 1 alineatul 15 din Decretul legislativ nr. 72/2015, care a înlocuit articolul 28 alineatul 2-ter [din Textul unic în materie bancară], preluând în esență textul articolului 1 alineatul 1 litera a) din Decretul-lege nr. 3/2015, astfel cum a fost aprobat cu modificări, care nu sunt relevante pentru prezenta cauză], care impune transformarea unei bănci populare în societate pe acțiuni în cazul depășirii unui plafon determinat al activelor (fixat la 8 miliarde), prevăzând limitarea răscumpărării participației asociatului în caz de retragere, pentru a evita eventuala lichidare a băncii transformate?

                  4)

                  Articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 coroborat cu articolul 10 din Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 1 din Decretul-lege nr. 3/2015, aprobat cu modificări prin Legea nr. 33/2015, astfel cum a fost interpretată de Corte costituzionale [Curtea Constituțională] în hotărârea nr. 99/2018, care permite unei bănci populare să amâne pe termen nedeterminat răscumpărarea și să limiteze în tot sau în parte cuantumul acesteia?

                  5)

                  În cazul în care, cu ocazia interpretării, Curtea de Justiție reține compatibilitatea cu reglementarea Uniunii a interpretării propuse de celelalte părți, se solicită Curții de Justiție să evalueze legalitatea în raport cu dreptul Uniunii a articolului 10 din Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 al Comisiei, având în vedere articolul 16 și articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (potrivit căruia „[o]rice persoană are dreptul de a deține în proprietate, de a folosi, de a dispune și de a lăsa moștenire bunurile pe care le-a dobândit în mod legal. Nimeni nu poate fi lipsit de bunurile sale decât pentru o cauză de utilitate publică, în cazurile și condițiile prevăzute de lege și în schimbul unei despăgubiri juste acordate în timp util pentru pierderea pe care a suferit-o. Folosința bunurilor poate fi reglementată prin lege în limitele impuse de interesul general”), precum și în lumina articolului 52 alineatul (3) din aceeași cartă (potrivit căruia, „[î]n măsura în care prezenta cartă conține drepturi ce corespund unor drepturi garantate prin Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, înțelesul și întinderea lor sunt aceleași ca și cele prevăzute de convenția menționată. Această dispoziție nu împiedică dreptul Uniunii să confere o protecție mai largă”) și a jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului cu privire la articolul 1 din Protocolul adițional nr. 1 la CEDO.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 al Comisiei din 7 ianuarie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la standardele tehnice de reglementare pentru cerințele de fonduri proprii în cazul instituțiilor (JO 2014, L 74, p. 8).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63).


title: Cauza C-248/17 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2018 – Bank Tejarat/Consiliul Uniunii Europene (Recurs – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran – Înghețarea fondurilor și a resurselor economice – Anulare a unei includeri de către Tribunal – Reincludere – Motiv de includere referitor la sprijinul financiar acordat guvernului Iranului și la implicarea în achiziționarea de bunuri și de tehnologii interzise – Întindere – Finanțarea unor proiecte în sectorul petrolului și gazelor naturale – Elemente de probă cu o dată anterioară primei includeri – Fapte cunoscute înainte de prima includere – Articolul 266 TFUE – Autoritate de lucru judecat – Întindere – Protecție jurisdicțională efectivă)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2018 – Bank Tejarat/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-248/17 P) (1)

      ((Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran - Înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Anulare a unei includeri de către Tribunal - Reincludere - Motiv de includere referitor la sprijinul financiar acordat guvernului Iranului și la implicarea în achiziționarea de bunuri și de tehnologii interzise - Întindere - Finanțarea unor proiecte în sectorul petrolului și gazelor naturale - Elemente de probă cu o dată anterioară primei includeri - Fapte cunoscute înainte de prima includere - Articolul 266 TFUE - Autoritate de lucru judecat - Întindere - Protecție jurisdicțională efectivă))
      (2019/C 35/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Bank Tejarat (reprezentanți: S. Zaiwalla, P. Reddy și A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle QC, T. Otty QC, R. Blakeley, Barrister)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Kneale și M. Bishop, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Bank Tejarat să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017


title: Cauza T-693/18: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2018 – ZY/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/28

      Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2018 – ZY/Comisia
      (Cauza T-693/18)
      (2019/C 35/34)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: ZY (reprezentanți: N. Voß și D. Fouquet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind ajutorul de stat SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), având numărul de ordine C(2018) 3166, în măsura în care în aceasta se dispune, în ceea ce privește anii 2012 și 2013, rambursarea de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 000 de ore pe an a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate, de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 7 500 de ore pe an a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate și de către consumatorii sarcinii de bază cu un consum energetic de cel puțin 8 000 de ore pe an a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o premisă eronată privind existența unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea, Comisia a considerat în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei măsuri de stat.
                  În plus, în cadrul examinării elementului constitutiv reprezentat de „selectivitate”, Comisia a stabilit în mod eronat și incomplet sistemul de referință.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament
                  Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că în decizia Comisiei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai în sarcina consumatorilor sarcinii de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii sarcinii de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu s-au stabilit obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că pe baza împrejurărilor individuale putea nutri încrederea că va avea posibilitatea să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.


title: Cauza T-339/17: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (SEVENOAK) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SEVENOAK – Marca internațională figurativă anterioară 7seven – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/21

      Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2018 – Shenzhen Jiayz Photo Industrial/EUIPO – Seven (SEVENOAK)
      (Cauza T-339/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SEVENOAK - Marca internațională figurativă anterioară 7seven - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 35/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd (Shenzhen, China) (reprezentant: M. de Arpe Tejero, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Seven SpA (Leinì, Italia) (reprezentant: L. Trevisan, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 martie 2017 (cauza R 1326/2016-1) privind o procedură de opoziție între Seven și Shenzhen Jiayz Photo Industrial.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 martie 2017 (cauza R 1326/2016-1).

                  2)

                  Respinge acțiunea în rest.

                  3)

                  EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, opt zecimi din cele efectuate de Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd.

                  4)

                  Seven SpA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, o zecime din cele efectuate de Shenzhen Jiayz Photo Industrial.

                  5)

                  Shenzhen Jiayz Photo Industrial suportă o zecime din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 239, 24.7.2017.


title: Cauza C-737/18 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2018 de Republica Portugheză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 26 septembrie 2018 în cauza T-463/16, Portugalia/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/14

      Recurs introdus la 27 noiembrie 2018 de Republica Portugheză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 26 septembrie 2018 în cauza T-463/16, Portugalia/Comisia
      (Cauza C-737/18 P)
      (2019/C 35/18)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Recurentă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea hotărârii atacate în măsura în care, prin această hotărâre, Tribunalul a respins acțiunea în anularea Deciziei C(2016) 3753 (1) a Comisiei Europene din 20 iunie 2016;

                  —

                  anularea Deciziei C(2016) 3753 a Comisiei Europene din 20 iunie 2016, având în vedere că Tribunalul este în măsură să aprecieze temeinicia argumentelor invocate de Republica Portugheză;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Portugheză solicită anularea hotărârii atacate și, în consecință, anularea deciziei în litigiu, pe baza următoarelor motive:

                  1)

                     Săvârșirea unei erori de drept și încălcarea principiului securității juridice – Încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (2) și a prevederilor articolului 54 alineatul (1) litera (c) al doilea paragraf și ale articolului 71 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 (3) și contradicția vădită, rezultată dintr-o eroare de drept, cu cele statuate la punctele 43 și 44 din hotărârea atacată, în măsura în care, atunci când a considerat că al doilea motiv invocat de Comisie este nefondat, Tribunalul a presupus că sistemul portughez de controlul privind ecocondiționalitatea era un sistem de control eficient și, astfel, întrucât a respins motivul ca nefondat și nu a anulat decizia atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept vădită și a pronunțat o hotărâre contradictorie, încălcând de asemenea principiul securității juridice.

                  2)

                     Săvârșirea unei erori de drept, pronunțarea unei hotărâri contradictorii și încălcarea principiului proporționalității, în măsura în care hotărârea atacată admite la punctul 41 distincția clară dintre eligibilitate și sistemul ecocondiționalității și, la punctele 46 și 47, afirmă, dimpotrivă, că cuantumul total al ajutorului plătit agricultorilor trebuia să facă obiectul unei corecții. Astfel, la punctul 43 din hotărârea atacată s-a concluzionat, în mod eronat, că riscul pentru fond nu poate fi limitat la eșantionul de control și s-a menținut corecția financiară a Comisiei aplicată la totalitatea cheltuielilor, ceea ce nu este nici adecvat, nici necesar pentru realizarea scopului urmărit, fiind prin urmare, disproporționat. Această concluzie a Tribunalului încalcă prevederile articolului 5 TUE, ale articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005 (4) și ale articolului 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1122/2009, din care rezultă că rata de corecție este aplicabilă numai acelei părți din cheltuieli expuse riscului, și anume 1 %. În acest mod, hotărârea atacată este viciată de o eroare vădită de drept și de o motivare contradictorie, încălcând principiile generale și normele prevăzute la alineatul (2) primul și al șaselea paragraf din documentul de lucru al Comisiei, AGRI-2005-64043, prin aplicarea greșită a acestora, precum și documentul de lucru DS/2010/29 REV al Comisiei și principiul proporționalității.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2016/1059 a Comisiei din 20 iunie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2016) 3753] (JO 2016, L 173, p. 59).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO 2009, L 30, p. 16).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei din 30 de noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO 2009, L 316, p. 65).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza T-424/17: Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Fruit of the Loom/EUIPO – Takko (FRUIT) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbale FRUIT – Utilizare serioasă a mărcii – Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Autoritate de lucru judecat – Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001)]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/22

      Hotărârea Tribunalului din 22 noiembrie 2018 – Fruit of the Loom/EUIPO – Takko (FRUIT)
      (Cauza T-424/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbale FRUIT - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Autoritate de lucru judecat - Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001)])
      (2019/C 35/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: D. Gája și D. Walicka, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Takko Holding GmbH (Telgte, Germania)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 aprilie 2017 (cauza R 2119/2016-4), privind o procedură de decădere între Takko Holding şi Fruit of the Loom

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Obligă Fruit of the Loom, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-706/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 14 noiembrie 2018 – X/Belgische Staat

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgia) la 14 noiembrie 2018 – X/Belgische Staat
      (Cauza C-706/18)
      (2019/C 35/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: X

         Pârât: Belgische Staat

         Întrebarea preliminară

      Directiva 2003/86/CE (1), luând în considerare articolul 3 alineatul (5) din aceasta, precum și obiectivul său, care este stabilirea condițiilor pentru exercitarea dreptului la reîntregirea familiei, se opune unei dispoziții naționale potrivit căreia articolul 5 alineatul (4) din aceeași directivă este interpretat în sensul că absența unei decizii la expirarea termenului prevăzut are drept consecință o obligație a autorităților naționale de a elibera din oficiu o autorizație de ședere persoanei în cauză fără a constata în prealabil că persoana interesată îndeplinește efectiv condițiile pentru șederea în Belgia în conformitate cu dreptul Uniunii?

         (1)  Directiva Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO 2003, L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164).


title: Cauza T-694/18: Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2018 – DEI/Comisia

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/29

      Acțiune introdusă la 17 noiembrie 2018 – DEI/Comisia
      (Cauza T-694/18)
      (2019/C 35/35)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grecia) (reprezentanți: Bourtzalas Efthymios, Iliadou Aikaterini, Synodinos Charalampos, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantei solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018)4947 final a Comisiei Europene din 30 iulie 2018 în cauza SA.50152 în măsura în care aceasta decide să nu ridice obiecții cu privire la schema de ajutoare pentru noul Mecanism tranzitoriu de indemnizare a flexibilității („noul MTIF”) notificat de Grecia, întemeindu-se pe concluzia că această schemă este compatibilă cu piața internă, conform articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată ale DEI.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Potrivit primului motiv, actul atacat este afectat de o eroare vădită de apreciere în drept și în fapt și de încălcarea unei norme fundamentale de procedură la momentul aplicării articolului 108 alineatul (2) TFUE, în măsura în care Comisia nu a deschis procedura oficială de investigare.

                  2.

                  Potrivit celui de al doilea motiv, actul atacat este afectat de o eroare vădită de apreciere în drept și în fapt în ceea ce privește aprecierea potrivit căreia noul Mecanism tranzitoriu de indemnizare a flexibilității îndeplinește criteriile Orientărilor privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 în vederea aprecierii compatibilității ajutorului cu piața internă în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și în special a criteriilor privind necesitatea, proporționalitatea, efectul stimulativ și de prevenire a efectelor negative nedorite asupra concurenței.


title: Cauze conexate C-262/17, C-263/17 și C-273/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Solvay Chimica Italia SpA și alții (C-262/17), Whirlpool Europe Srl și alții (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17)/Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico [Trimitere preliminară – Piața internă a energiei electrice – Directiva 2009/72/CE – Rețele de distribuție – Articolul 28 – Sisteme de distribuție închise – Noțiune – Scutiri – Limite – Articolul 32 alineatul (1) – Accesul terților – Articolul 15 alineatul (7) și articolul 37 alineatul (6) litera (b) – Tarife datorate pentru serviciul de dispecerizare]

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/3

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 noiembrie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italia) – Solvay Chimica Italia SpA și alții (C-262/17), Whirlpool Europe Srl și alții (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17)/Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico
      (Cauze conexate C-262/17, C-263/17 și C-273/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/72/CE - Rețele de distribuție - Articolul 28 - Sisteme de distribuție închise - Noțiune - Scutiri - Limite - Articolul 32 alineatul (1) - Accesul terților - Articolul 15 alineatul (7) și articolul 37 alineatul (6) litera (b) - Tarife datorate pentru serviciul de dispecerizare])
      (2019/C 35/04)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Solvay Chimica Italia SpA, Solvay Specialty Polymers Italy SpA, Solvay Chimica Bussi SpA, Ferrari f.lli Lunelli SpA, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, Erg Power Srl, Erg Power Generation SpA, Eni SpA, Enipower SpA (C-262/17), Whirlpool Europe Srl, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, FCA Italy SpA, FCA Group Purchasing Srl, FCA Melfi SpA, Barilla G. e R. Fratelli SpA, Versalis SpA (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17)

         Pârâtă: Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico

         cu participarea: Nuova Solmine SpA, American Husky III, Inovyn Produzione Italia SpA, Sasol Italy SpA, Radici Chimica SpA, La Vecchia Soc. cons. arl, Zignago Power Srl, Santa Margherita e Kettmeir e Cantine Torresella SpA, Zignago Vetro SpA, Chemisol Italia Srl, Vinavil SpA, Italgen SpA, Arkema Srl, Yara Italia SpA, Ineos Manufacturing Italia SpA, ENEL Distribuzione SpA, Terna SpA, CSEA – Cassa per i servizi energetici e ambientali, Ministero dello Sviluppo economico (C-262/17), Terna SpA, CSEA – Cassa per i servizi energetici e ambientali, Ministero dello Sviluppo economico, ENEL Distribuzione SpA (C-263/17), Terna SpA, Ministero dello Sviluppo economico (C-273/17)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 punctul 5 și articolul 28 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 2003/54/CE trebuie interpretate în sensul că rețelele, precum cele în discuție în litigiul principal, realizate în scopul consumului propriu înainte de intrarea în vigoare a acestei directive și gestionate de o entitate privată, la care sunt racordate un număr limitat de unități de producție și de consum și care sunt conectate, la rândul lor, la rețeaua publică constituie rețele de distribuție care intră în domeniul de aplicare al directivei menționate.

                  2)

                  Articolul 28 din Directiva 2009/72 trebuie interpretat în sensul că rețelele, precum cele în discuție în litigiul principal, care au fost calificate de un stat membru drept sisteme de distribuție închise, în sensul alineatului (1) al acestui articol, pot, în această calitate, să fie scutite în temeiul acestuia numai de obligațiile prevăzute la alineatul (2) al articolului respectiv, fără a aduce atingere posibilității ca aceste rețele să fie, pe de altă parte, eligibile pentru alte scutiri prevăzute de această directivă, în special cea prevăzută la articolul 26 alineatul (4) din aceasta, dacă îndeplinesc condițiile prevăzute de această dispoziție, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere. În orice caz, statul membru respectiv nu poate să includă aceste rețele într o categorie distinctă de rețele de distribuție pentru a le acorda derogări care nu sunt prevăzute de directiva menționată.

                  3)

                  Articolul 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că sistemele de distribuție închise, în sensul articolului 28 alineatul (1) din această directivă, nu sunt supuse obligației de acces al terților, ci trebuie numai să permită accesul terților care se încadrează în categoria utilizatorilor care pot fi conectați la aceste sisteme, utilizatori care au un drept de acces la rețeaua publică.

                  4)

                  Articolul 15 alineatul (7) și articolul 37 alineatul (6) litera (b) din Directiva 2009/72 trebuie interpretate în sensul că, în lipsa unei justificări obiective, acestea se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că tarifele datorate pentru serviciul de dispecerizare de utilizatorii unui sistem de distribuție închis sunt calculate pe energia electrică schimbată cu acest sistem de fiecare dintre utilizatorii acestuia prin intermediul punctului de conectare a instalației lor la sistemul menționat, dacă se dovedește – aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere – că utilizatorii unui sistem de distribuție închis nu se află în aceeași situație cu ceilalți utilizatori ai rețelei publice și că prestatorul serviciului de dispecerizare din rețeaua publică suportă costuri limitate în privința acestor utilizatori ai unui sistem de distribuție închis.

         (1)  JO C 309, 18.9.2017.


title: Cauza T-696/18: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2018 – C.R.D.O.P „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel”/EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)

text:
               28.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 35/30

      Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2018 – C.R.D.O.P „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel”/EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)
      (Cauza T-696/18)
      (2019/C 35/36)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” (Teruel, Spania) (reprezentant: F. Pérez Álvarez, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Airesano Foods, SL (La Puebla de Valverde, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii figurative AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel – cererea de înregistrare nr. 15 240 005

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 septembrie 2018 în cauza R 88/2018-4

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a părților la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 13 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.