title: Cauza C-402/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 30 iunie 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E, C/S, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 30 iunie 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E, C/S, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-402/21)
      (2021/C 391/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E, C

         Intimați: S, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Cetățenii turci care beneficiază de drepturile prevăzute la articolul 6 sau la articolul 7 din Decizia nr. 1/80 pot invoca de asemenea articolul 13 din Decizia nr. 1/80 (1)?

                  2)

                  Din articolul 14 din Decizia nr. 1/80 rezultă că cetățenii turci nu mai pot invoca articolul 13 din Decizia nr. 1/80 dacă, din cauza conduitei lor personale, constituie o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății?

                  3)

                  Noua restricție conform căreia dreptul de ședere al cetățenilor turci poate fi retras chiar și după 20 de ani pentru motive de ordine publică poate fi justificată pe baza percepțiilor sociale schimbate care au condus la această nouă restricție? Este suficient ca noua restricție să servească obiectivului de ordine publică sau este necesar, de asemenea, ca restricția să fie adecvată pentru atingerea acelui obiectiv și să nu depășească ceea ce este necesar în acest scop?

         (1)  Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere CEE-Turcia din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii.


title: Cauza C-410/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 5 iulie 2021 – FU, DRV Intertrans BV

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 5 iulie 2021 – FU, DRV Intertrans BV
      (Cauza C-410/21)
      (2021/C 391/15)
      Limba de procedură: olandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van Cassatie

         Părțile din procedura principală

         Apelanți: FU, DRV Intertrans BV

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretat în sensul că:

                              —

                              dacă, după o solicitare din partea autorităților din statul membru de angajare de retragere, cu efect retroactiv, a certificatelor A1, autoritățile din statul membru care a emis certificatele A1 se limitează la a retrage temporar aceste certificate, menționând că acestea nu mai au forță obligatorie, astfel încât procedura penală poate fi continuată în statul membru de angajare, iar statul membru care a emis certificatele A1 va lua o decizie definitivă numai după ce procedura penală din statul membru de angajare este definitiv soluționată, încetează prezumția asociată certificatelor A1 potrivit căreia lucrătorii în cauză s-au afiliat în mod legal la sistemul de securitate socială al statului membru emitent, iar certificatele A1 respective nu mai sunt obligatorii pentru autoritățile din statul membru de angajare;

                              —

                              în cazul unui răspuns negativ la această întrebare, autoritățile din statul membru de angajare pot, în lumina jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, să nu ia în considerare certificatele A1 menționate pe motiv de fraudă?

                  2)

                  Articolul 13 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul nr. 883/2004/CE (2) din 29 aprilie 2004 al Parlamentului European și al Consiliului privind coordonarea sistemelor de securitate socială, articolul 3 alineatul (1) litera (a) și articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 (3) din 21 octombrie 2009 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului și articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) 1072/2009 (4) din 21 octombrie 2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele comune pentru accesul la piața transportului rutier internațional de mărfuri trebuie interpretate în sensul că din împrejurarea că o întreprindere obține o licență de transport rutier într-un stat membru al Uniunii Europene, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 și cu Regulamentul (CE) nr. 1072/2009, și trebuie așadar să aibă un sediu real și stabil în acest stat membru, rezultă neapărat că s-a demonstrat astfel, în mod incontestabil, că ea își are sediul în acel stat membru, în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 883/2004/CE menționat anterior, pentru a determina sistemul de securitate socială aplicabil și a stabili că autoritățile statului membru de angajare sunt obligate să respecte această determinare?

         (1)  JO 2009, L 284, p. 1.

         (2)  JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82.

         (3)  JO 2009, L 300, p. 51.

         (4)  JO 2009, L 300, p. 72.


title: Cauza C-430/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 14 iulie 2021 – RS

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 14 iulie 2021 – RS
      (Cauza C-430/21)
      (2021/C 391/16)
      Limba de procedură: română

         Instanţa de trimitere

      Curtea de Apel Craiova

         Părţile din acţiunea principală

         Contestator petent: RS

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unei dispoziții naționale, precum aceea a articolului 148 alineatul (2) din Constituția României, astfel cum a fost interpretată de Curtea Constituțională, prin Decizia nr. 390/2021, conform căreia instanțele naționale nu au abilitarea de a analiza conformitatea unei dispoziții naționale, constatată ca fiind constituțională printr-o decizie a Curții Constituționale, cu dispozițiile de drept ale Uniunii Europene?

                  2.

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unei dispoziții naționale, precum aceea a articolului 99 litera ș) din Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor, care permite inițierea unei proceduri disciplinare și sancționarea disciplinară a judecătorului pentru nerespectarea unei decizii a Curții Constituționale, în condițiile în care judecătorul este chemat să stabilească prioritatea de aplicare a dreptului Uniunii Europene, în raport de considerentele unei decizii a Curții Constituționale, dispoziție națională ce îi înlătură judecătorului posibilitatea de a aplica hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene pe care o consideră prioritară?

                  3.

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE cu referire la articolul 2 TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, se opune unor practici judiciare naționale care interzic judecătorului, cu consecința antrenării răspunderii disciplinare, să facă aplicarea jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene în proceduri penale precum contestația privind durata rezonabilă a procesului penal, reglementată de articolul 4881 din Codul de procedură penală din România?


title: Cauza C-437/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 16 iulie 2021 – Liberty Lines SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 16 iulie 2021 – Liberty Lines SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
      (Cauza C-437/21)
      (2021/C 391/17)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Liberty Lines SpA

         Intimat: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

         Întrebarea preliminară

      Este contrară dreptului [Uniunii] și în special principiilor liberei circulații a serviciilor și deschiderii maxime a concurenței în domeniul achizițiilor publice de servicii publice o dispoziție precum articolul 47 alineatul 11-bis din Decretul-lege nr. 50 din 24 aprilie 2017, aprobat prin Legea nr. 96 din 21 iunie 2017, care:

                  —

                  asimilează sau cel puțin permite asimilarea prin lege a transportului maritim rapid de pasageri între portul Messina și cel din Reggio Calabria cu transportul feroviar pe mare între peninsulă și Sicilia, prevăzut la litera e) a articolului 2 din Decretul Ministerului Transporturilor și Navigației nr. 138 T din 31 octombrie 2000;

                  —

                  creează sau pare aptă să creeze o rezervă în favoarea Rete Ferroviaria Italiana S.p.a. de la serviciul de legătură feroviară pe mare, inclusiv prin utilizarea mijloacelor navale rapide între Sicilia și peninsulă?


title: Cauza C-438/21 P: Recurs introdus la 14 iulie 2021 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 5 mai 2021 în cauza T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/12

      Recurs introdus la 14 iulie 2021 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 5 mai 2021 în cauza T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Cauza C-438/21 P)
      (2021/C 391/18)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Haasbeek, S. Bourgois, A. Sipos, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Agenția Europeană pentru Medicamente, Biogen Netherlands BV

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  respingerea acțiunii formulate în primă instanță; și

                  —

                  obligarea Pharmaceutical Works Polpharma S.A. la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezentul recurs este îndreptat împotriva punctelor 181-218, punctelor 224-238, 248-265, 273-275, 280-282, 288, 289 și 292 din hotărârea atacată, precum și împotriva concluziilor cuprinse la punctele 295, 296 și în dispozitiv.
      Comisia invocă patru motive de recurs:

                  1.

                  Tribunalul a denaturat în mod vădit faptele, ceea ce a condus la consecințe juridice vădit eronate, atunci când și-a întemeiat raționamentul în cadrul hotărârii atacate pe premisa incorectă potrivit căreia Fumaderm a fost evaluat de către Bundesinstitut für Arzneimittel und Mediczinprodukte din Germania („BfArM”) pentru prima și singura dată în 1994.

                  2.

                  Tribunalul a încălcat articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2001/83 (1), astfel cum a fost interpretat în jurisprudența Curții, prin faptul că a cerut – ca parte a evaluării de către EMA și Comisie a aspectului dacă două medicamente aparțin aceleiași autorizații generale de introducere pe piață (denumită în continuare „GMA”) – o (re-)evaluare a compoziției calitative de substanțe active a medicamentului inițial.
                  În primul rând, Tribunalul a importat în mod nelegal în evaluarea GMA o evaluare care face parte din procedura de acordare a autorizației de introducere pe piață pentru medicamentul inițial. În al doilea rând, Tribunalul a creat în mod nelegal două noțiuni divergente de GMA, în funcție de aspectul dacă evaluarea GMA este efectuată de către Comisie și EMA sau de către o autoritate națională competentă.

                  3.

                  Tribunalul a încălcat sistemul de aplicare descentralizată a legislației Uniunii privind produsele farmaceutice instituit prin Regulamentul 726/2004 (2) și Directiva 2001/83, principiile atribuirii competențelor și subsidiarității astfel cum sunt acestea prevăzute la articolul 5 TUE, principiul încrederii reciproce, precum și articolul 6 alineatul (1), articolele 30 și 31 din Directiva 2001/83 și articolul 57 alineatul (1) și articolul 60 din Regulamentul 726/2004, atunci când a ajuns la concluzia că EMA și Comisia au competența și obligația – în cadrul evaluării aspectului dacă două medicamente aparțin aceleiași GMA – de a efectua o re-evaluare sau o verificare a evaluării efectuate anterior de o autoritate națională competentă a compoziției calitative de substanțe active a unuia dintre aceste medicamente.

                  4.

                  Tribunalul a depășit limitele controlului jurisdicțional prin substituirea evaluării științifice efectuate de autoritățile de reglementare competente cu propria evaluare.

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, 30.4.2004, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza C-439/21 P: Recurs introdus la 14 iulie 2021 de Biogen Netherlands BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 5 mai 2021 în cauza T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/13

      Recurs introdus la 14 iulie 2021 de Biogen Netherlands BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 5 mai 2021 în cauza T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Cauza C-439/21 P)
      (2021/C 391/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Biogen Netherlands BV (reprezentant: C. Schoonderbeek, advocaat)

         Celelalte părți din procedură: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Agenția Europeană pentru Medicamente, Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  admiterea recursului;

                  —

                  anularea hotărârii atacate.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv de recurs: Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 277 TFUE prin nerecunoașterea faptului că excepția de nelegalitate invocată împotriva deciziei Comisiei din 30 ianuarie 2014 de acordare a autorizației de introducere pe piață a medicamentului Tecfidera era inadmisibilă întrucât decizia menționată ar fi putut fi atacată direct de către Polpharma de vreme ce aceasta este un act normativ care nu presupune măsuri de executare și o privea direct.
      Al doilea motiv de recurs: în aprecierea sa legată de excepția de nelegalitate, Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat noțiunea de autorizație generală de introducere pe piață prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2001/83/CE (1).
      Al treilea motiv de recurs: Tribunalul a interpretat în mod eronat cerințele legale pentru autorizarea unei combinații de substanțe medicamentoase din 1994 și nu a recunoscut reînnoirea autorizației Fumaderm din 2013, în cadrul examinării acestui aspect.
      Al patrulea motiv de recurs: Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat principiul recunoașterii reciproce a evaluărilor și deciziilor adoptate de autoritățile naționale atunci când a concluzionat că, în cazul de față, acest principiu nu se aplica EMA și Comisiei.
      Al cincilea motiv de recurs: Tribunalul a aplicat în mod eronat nivelul de control jurisdicțional aplicabil în raport cu evaluările științifice și elementele de probă științifice, atunci când a efectuat propria evaluare a datelor științifice existente la dosar.

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-440/21 P: Recurs introdus la 15 iulie 2021 de Agenția Europeană pentru Medicamente împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 5 mai 2021 în cauza T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/13

      Recurs introdus la 15 iulie 2021 de Agenția Europeană pentru Medicamente împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) din 5 mai 2021 în cauza T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Cauza C-440/21 P)
      (2021/C 391/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: S. Marino, S. Drosos, H. Kerr, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Comisia Europeană, Biogen Netherlands BV

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate;

                  —

                  respingerea cererii de anulare formulate în cauza T-611/18; și

                  —

                  obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente cauzei T-611/18 și a cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul formulat de EMA cuprinde patru motive.

                  1.

                  În cadrul primului motiv de recurs, EMA susține că Tribunalul a săvârșit o dublă eroare, în măsura în care nu a dedus din recenta reînnoire a autorizației de introducere pe piață privind o combinație de substanțe medicamentoase că reînnoirea menționată ar fi fost efectuată în pofida elementelor de probă disponibile la momentul reînnoirii și cu încălcarea standardelor de reglementare aplicabile la momentul reînnoirii.

                  2.

                  În cadrul celui de al doilea motiv de recurs, EMA susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, în măsura în care a considerat că EMA și Comisia Europeană exercită o funcție specială în temeiul căreia aceasta din urmă avea obligația să verifice efectul terapeutic al uneia dintre substanțele active ale unei combinații de substanțe medicamentoase autorizate la nivel național, atunci când stabilește drepturile în materie de protecție a datelor pentru o monoterapie autorizată la nivel central, care conține una dintre substanțele active ale combinației de substanțe medicamentoase.

                  3.

                  În cadrul celui de al treilea motiv de recurs, EMA susține că Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 6 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 2001/83/CE (1), în măsura în care a considerat că criteriul privind autorizația generală de introducere pe piață implică verificarea de către Comisie a efectului terapeutic al uneia dintre substanțele active ale unei combinații de substanțe medicamentoase autorizate la nivel național.

                  4.

                  În cadrul celui de al patrulea motiv de recurs, EMA susține că Tribunalul și-a depășit domeniul de aplicare al competenței referitoare la controlul jurisdicțional, în măsura în care a procedat la o nouă examinare a anumitor elemente de probă științifice și în măsura în care a criticat Comisia pentru faptul că nu a investigat pretinsele îndoieli care ar fi planat în jurul acestor elemente de probă științifice.

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-456/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 23 iulie 2021 – E, F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 23 iulie 2021 – E, F/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-456/21)
      (2021/C 391/21)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: E, F

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 10 alineatul (1) litera (d) din Directiva privind calificarea (1) trebuie să fie interpretat în sensul că standardele, valorile și comportamentele occidentale pe care le adoptă resortisanții țărilor terțe în timp ce locuiesc pe teritoriul statului membru și participă pe deplin în societate în cursul unei părți semnificative a etapei din viață în care își formează identitatea trebuie considerate o istorie comună ce nu poate fi modificată sau caracteristici atât de fundamentale pentru identitate încât nu ar trebui să i se ceară unei persoane să renunțe la acestea?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, resortisanții țărilor terțe care – indiferent de motive – au adoptat standarde și valori occidentale similare ca urmare a șederii efective în statul membru în cursul etapei din viață în care își formează identitatea trebuie să fie considerați „membri ai unui anumit grup social” în sensul articolului 10 alineatul (1) litera (d) din Directiva privind calificarea? Problema existenței unui „anumit grup social care are o identitate proprie în țara în cauză” trebuie să fie analizată din perspectiva statului membru sau trebuie să fie interpretată, în coroborare cu articolul 10 alineatul (2) din Directiva privind calificarea, în sensul că o pondere decisivă revine posibilității străinului de a demonstra că în țara de origine este privit ca făcând parte dintr-un anumit grup social sau cel puțin că îi este atribuită o asemenea caracteristică? Cerința ca occidentalizarea să poată duce la statutul de refugiat numai dacă derivă din motive religioase sau politice este compatibilă cu articolul 10 din Directiva privind calificarea coroborat cu principiul nereturnării și cu dreptul de azil?

                  3)

                  O practică judiciară națională în care, la analizarea unei cereri de protecție internațională, o autoritate decizională evaluează interesul superior al copilului fără a stabili (respectiv fără să se fi stabilit) mai întâi în mod concret (în fiecare procedură) care este acesta este compatibilă cu dreptul Uniunii, în special cu articolul 24 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) coroborat cu articolul 51 alineatul (1) din cartă? Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care statul membru trebuie să analizeze o cerere de acordare a dreptului de ședere pentru motive obișnuite, iar interesul superior al copilului trebuie să fie luat în considerare în cadrul deciziei cu privire la această cerere?

                  4)

                  Având în vedere articolul 24 alineatul (2) din cartă, în ce mod și în care fază a analizării unei cereri de protecție internațională trebuie să fie luat în considerare și evaluat interesul superior al copilului, în special prejudiciul suferit de un minor ca urmare a șederii efective îndelungate într-un stat membru? Este relevant, în acest context, dacă șederea efectivă în discuție a fost legală? Atunci când se evaluează interesul superior al copilului în cadrul analizei menționate anterior, este relevant dacă statul membru a decis cu privire la cererea de protecție internațională în termenele stabilite de dreptul Uniunii, dacă nu s-a respectat o obligație de returnare impusă anterior și dacă statul membru nu a procedat la îndepărtare după emiterea unei decizii de returnare, permițând astfel continuarea șederii efective a minorului în statul membru?

                  5)

                  Având în vedere articolul 7 din cartă coroborat cu articolul 24 alineatul (2) din cartă, este compatibilă cu dreptul Uniunii o practică judiciară națională prin care se face distincție între prima cerere de protecție internațională și cererile ulterioare, în sensul că motivele obișnuite nu sunt luate în considerare în cazul cererilor ulterioare de protecție internațională?

         (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-479/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 august 2021 – Procedură penală privind pe SN și SD. Alte părți: Governor of Cloverhill Prison, Ireland, Attorney General, Governor of Mountjoy prison

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 august 2021 – Procedură penală privind pe SN și SD. Alte părți: Governor of Cloverhill Prison, Ireland, Attorney General, Governor of Mountjoy prison
      (Cauza C-479/21)
      (2021/C 391/22)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

      SN și SD

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Dispozițiile Acordului de retragere, care prevăd menținerea regimului MEA (1) în ceea ce privește Regatul Unit, în perioada de tranziție prevăzută în acordul respectiv, pot fi considerate obligatorii pentru Irlanda, având în vedere importanța conținutului lor cu privire la SLSJ (2)?

                  2.

                  Dispozițiile Acordului privind comerțul și cooperarea care prevăd menținerea regimului MEA în privința Regatului Unit după perioada de tranziție în cauză pot fi considerate obligatorii pentru Irlanda, având în vedere importanța conținutului lor cu privire la SLSJ?

         (1)  Mandatul european de arestare.

         (2)  Spațiul de libertate, securitate și justiție.


title: Cauza C-480/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 august 2021 – W O, J L/Minister for Justice and Equality

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court (Irlanda) la 3 august 2021 – W O, J L/Minister for Justice and Equality
      (Cauza C-480/21)
      (2021/C 391/23)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: W O, J L

         Pârât: Minister for Justice and Equality

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este oportună aplicarea criteriului stabilit în Hotărârea LM (1) și confirmat în Hotărârea L și P (2) în cazul în care există un risc real ca recurenții să fie judecați în fața unor instanțe care nu sunt instituite prin lege?

                  2)

                  Este oportună aplicarea criteriului stabilit în Hotărârea LM și confirmat în Hotărârea L și P în cazul în care o persoană care urmărește să conteste o cerere în temeiul unui mandat european de arestare nu poate îndeplini acest criteriu din cauza faptului că nu este posibil, la momentul respectiv, să se stabilească componența instanțelor în fața cărora va fi judecată, din cauza modului în care cauzele sunt repartizate aleatoriu?

                  3)

                  Lipsa unei căi de atac efective pentru a contesta validitatea numirii judecătorilor în Polonia, în condițiile în care este evident că recurenții nu pot dovedi în acest moment că instanțele în fața cărora vor fi judecați vor fi compuse din judecători care nu au fost numiți în mod valabil, reprezintă o încălcare a substanței dreptului la un proces echitabil care impune statului de executare să refuze predarea recurenților?

         (1)  Cauza C-216/18 PPU, ECLI:EU:C:2018:586.

         (2)  Cauzele C-354/20 PPU și C-412/20 PPU, ECLI:EU:C:2020:1033.


title: Cauza C-500/21 P: Recurs introdus la 13 august 2021 de Health Information Management (HIM) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 9 iunie 2021 în cauza T-235/19, Health Information Management (HIM)/Comisia

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/16

      Recurs introdus la 13 august 2021 de Health Information Management (HIM) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a zecea) din 9 iunie 2021 în cauza T-235/19, Health Information Management (HIM)/Comisia
      (Cauza C-500/21 P)
      (2021/C 391/24)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Health Information Management (HIM) (reprezentant: P. Zeegers, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și fondat, în consecință:

                  —

                  anularea punctelor 93-97 și 117-185 din Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 9 iunie 2021 pronunțată în cauza T-235/19, Health Information Management/Comisia;

                  —

                  anularea punctelor 1, 2, 3 și 5 din dispozitivul hotărârii atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare pentru a-i permite acestuia din urmă să se pronunțe cu privire la cererea formulată de recurentă în cererea sa introductivă depusă la 4 aprilie 2019;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata integrală a cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor și a onorariilor avocatului său, al căror cuantum este stabilit provizoriu la suma de 15 000 de euro fără TVA.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului său, Health Information Management invocă trei motive: (i) încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la o bună administrare consacrate la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale; (ii) încălcarea obligației de motivare în temeiul articolului 296 al doilea paragraf TFUE și (iii) încălcarea și aplicarea incorectă a articolului 272 TFUE și, în consecință, o încălcare a principiilor imparțialității și proporționalității.


title: Cauza T-130/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2021 – CCPL și alții/Comisia („Măsuri provizorii – Concurență – Înțelegeri – Piața ambalajelor alimentare pentru vânzarea cu amănuntul – Decizie de aplicare a unor amenzi – Garanție financiară – Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor – Capacitate contributivă – Cerere de suspendare a executării – Lipsa fumus boni juris”)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/18

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2021 – CCPL și alții/Comisia
      (Cauza T-130/21 R)
      („Măsuri provizorii - Concurență - Înțelegeri - Piața ambalajelor alimentare pentru vânzarea cu amănuntul - Decizie de aplicare a unor amenzi - Garanție financiară - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Capacitate contributivă - Cerere de suspendare a executării - Lipsa fumus boni juris”)
      (2021/C 391/25)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamanți: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio Emilia, Italia), Coopbox Group SpA (Bibbiano, Italia), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovacia) (reprezentanți: E. Cucchiara și E. Rocchi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și T. Baumé, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Deciziei C(2020) 8940 final a Comisiei din 17 decembrie 2020 de înlocuire a amenzilor aplicate prin Decizia C(2015) 4336 final a Comisiei din 24 iunie 2015 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în privința CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox Group SpA și Coopbox Eastern s.r.o. (cazul AT.39563 – Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul), în măsura în care impune reclamantelor furnizarea unei garanții financiare sau efectuarea plății provizorii a amenzilor aplicate.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-189/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2021 – Aloe Vera of Europe/Comisia [„Cerere de măsuri provizorii – Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 – Substanțe interzise, supuse restricțiilor sau aflate sub control comunitar – Regulamentul (UE) 2021/468 – Interdicția preparatelor pe bază de frunze din speciile de aloe care conțin derivați de hidroxiantrace – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței”]

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/18

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 iulie 2021 – Aloe Vera of Europe/Comisia
      (Cauza T-189/21 R)
      („Cerere de măsuri provizorii - Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 - Substanțe interzise, supuse restricțiilor sau aflate sub control comunitar - Regulamentul (UE) 2021/468 - Interdicția preparatelor pe bază de frunze din speciile de aloe care conțin derivați de hidroxiantrace - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2021/C 391/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Aloe Vera of Europe BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. Van Vooren, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Farrell și B. Rous Demiri, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Regulamentului (UE) 2021/468 al Comisiei din 18 martie 2021 de modificare a anexei III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește speciile botanice care conțin derivați de hidroxiantracen (JO 2021, L 96, p. 6), pentru o durată de nouă luni de la data prezentei ordonanțe.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-285/21 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 27 iulie 2021 – Alliance française de Bruxelles-Europe și alții/Comisia („Măsuri provizorii – Contracte de achiziții publice de servicii – Prestare de servicii de formare lingvistică – Cerere de măsuri provizorii – Lipsa urgenței”)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/19

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 27 iulie 2021 – Alliance française de Bruxelles-Europe și alții/Comisia
      (Cauza T-285/21 R)
      („Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Prestare de servicii de formare lingvistică - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2021/C 391/27)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Alliance française de Bruxelles Europe (Bruxelles, Belgia) și ceilalți 7 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentant: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Araujo Arce și M. Ilkova, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei Comisiei din 19 aprilie 2021 de a atribui lotul nr. 4 (Formări lingvistice în franceză) din licitația referitoare la contractele-cadru pentru formare lingvistică în favoarea instituțiilor, organismelor și agențiilor Uniunii Europene (HR/2020/OP/0014), pe prima poziție, grupului CLL Centre de Langues – Allingua și, pe a doua poziție, grupului Alliance Europe Multilingue, compus din reclamanți, și, pe de altă parte, dispunerea oricărei alte măsuri provizorii pe care Tribunalul o va considera adecvată.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-457/21: Acțiune introdusă la 2 august 2021 – Coulter Ventures/EUIPO – iWeb (R)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/20

      Acțiune introdusă la 2 august 2021 – Coulter Ventures/EUIPO – iWeb (R)
      (Cauza T-457/21)
      (2021/C 391/29)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Coulter Ventures LLC (Columbus, Ohio, Statele Unite) (reprezentant: R. Dissmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: iWeb GmbH (Berlin, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere privind marca Uniunii Europene figurativă R – cererea de înregistrare nr. 13 750 849

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 iunie 2021 în cauza R 2789/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura desfășurată în fața EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-475/21: Acțiune introdusă la 6 august 2021 – Franța/Comisia

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/21

      Acțiune introdusă la 6 august 2021 – Franța/Comisia
      (Cauza T-475/21)
      (2021/C 391/30)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, T. Stéhelin, A L. Desjonquères și G. Bain, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2021/988 a Comisiei din 16 iunie 2021 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care în aceasta este aplicată o corecție de 45 869 990,19 euro în ceea ce privește „Sprijinul cuplat facultativ” la motivele redactate „Măsura 24 – anul de cerere 2017 (exercițiul financiar 2018)” și „Măsura 24 – anul de cerere 2017 (exercițiul financiar 2019)” pentru exercițiile financiare 2018 și 2019;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic împotriva deciziei atacate.
      Potrivit reclamantei, Comisia a săvârșit o eroare de drept, determinată de o interpretare eronată a articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1307/2013 (1), prin faptul că a considerat că leguminoasele cultivate în amestec cu gramineele nu puteau fi eligibile pentru o schemă de sprijin cuplat facultativ.
      În primul rând, articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1307/2013 permite statelor membre să instituie o schemă de sprijin cuplat pentru practicile curente și stabilite într-un stat membru în sectorul culturilor proteice, care vizează leguminoasele cultivate pentru conținutul lor bogat în proteine.
      În al doilea rând, articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1307/2013 trebuie să fie interpretat în sensul că sectorul culturilor proteice include practica, ce este curentă în special în Franța, a culturii amestecurilor de leguminoase furajere preponderente cu graminee.
      Prin urmare, prin faptul că a considerat, adoptând decizia atacată, că o asemenea cultură a amestecurilor de leguminoase furajere preponderente cu graminee nu poate fi eligibilă pentru sprijinul cuplat facultativ prevăzut la articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1307/2013, Comisia a săvârșit o eroare de drept.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 608).


title: Cauza T-476/21: Acțiune introdusă la 6 august 2021 – TransnetBW/ACER

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/22

      Acțiune introdusă la 6 august 2021 – TransnetBW/ACER
      (Cauza T-476/21)
      (2021/C 391/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: TransnetBW GmbH (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: T. Burmeister și P. Kistner, avocați)

         Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei de apel a ACER nr. A-001-2021 din 28 mai 2021 (versiunea consolidată) referitoare la calea de atac împotriva Deciziei ACER nr. 30/2020 privind metodologia de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă pentru regiunea de calcul al capacităților Core (denumită în continuare „decizia atacată”);

                  —

                  obligarea ACER la plata cheltuielilor de judecată efectuate de TransnetBW GmbH.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea domeniului de aplicare al metodologiei de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă, astfel cum a fost confirmată prin decizia atacată. Metodologia de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă, astfel cum a fost confirmată prin decizia atacată, extinde în mod nelegal aplicarea principiului poluatorul plătește la partajarea costurilor pentru măsurile de remediere aplicate în ceea ce privește aproape toate elementele rețelei de transport din regiunea de calcul al capacităților Core, deși este concepută, în temeiul legii, ca o derogare de la obligația generală a proprietarilor de rețea de a-și menține și de a-și extinde rețelele în funcție de nevoile pieței (principiul proprietarul plătește).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea definirii unui prag comun de flux în buclă de 10 % în metodologia de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă, astfel cum a fost confirmată prin decizia atacată. ACER nu avea competența de a defini un prag comun de flux în buclă, iar Comisia de apel a ACER nu avea competența de a confirma pragul comun de flux în buclă. Pragul comun de flux în buclă era stabilit la un nivel prea scăzut, de 10 %, și se întemeia pe date insuficiente și contestate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea penalizării fluxurilor în buclă superioare pragului. Penalizarea fluxurilor în buclă superioare pragului în comparație cu fluxurile interne nu are temei juridic, este contrară principiului poluatorul plătește, principiului nediscriminării, precum și principiului proporționalității și creează stimulente inadecvate.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, în mod nelegal, Comisia de apel a ACER a efectuat doar o examinare limitată a aprecierilor complexe de ordin tehnic și economic a căror sarcină revenea ACER în cadrul procedurii de aprobare a metodologiei de partajare a costurilor pentru redispecerizare și comercializare în contrapartidă, ceea ce încalcă gradul obligatoriu de intensitate a controlului efectuat de Comisia de apel a ACER, astfel cum este definit de Tribunal în Hotărârea din 18 noiembrie 2020, Aquind/ACER, T-735/18.


title: Cauza T-480/21: Acțiune introdusă la 9 august 2021 – British Airways/Comisia

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/23

      Acțiune introdusă la 9 august 2021 – British Airways/Comisia
      (Cauza T-480/21)
      (2021/C 391/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: British Airways plc (Harmondsworth, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Lyle-Smythe și R. O’Donoghue, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea Comisiei la plata de îndată a dobânzilor de întârziere în cuantum de 104 040 000 de euro la rata de refinanțare a BCE, la care se adaugă 3,5 %, pentru perioada cuprinsă între 14 februarie 2011 și 8 februarie 2016 (după deducerea sumei plătite deja cu titlu de „randament minim”) sau, cu titlu subsidiar, la o rată pe care Tribunalul o consideră adecvată;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata dobânzii compuse (sau, cu titlu subsidiar, a dobânzilor de întârziere) aplicate cuantumului dobânzii de întârziere (sau oricărui alt cuantum în privința căruia Tribunalul dispune plata în conformitate cu punctul precedent) la rata de refinanțare a BCE, la care se adaugă 3,5 %, sau la orice altă rată pe care Tribunalul o consideră adecvată;

                  —

                  anularea deciziei Comisiei prin care aceasta a refuzat să plătească sumele sus-menționate prin scrisorile din 30 aprilie 2021 și 3 iulie 2021 și declararea acesteia ca fiind nulă și că nu produce efecte ex tunc;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe dreptul British Airways de a solicita plata dobânzilor de întârziere prin intermediul unei acțiuni formulate potrivit articolului 266 TFUE, întrucât Comisia a fost obligată să plătească această sumă pentru a se conforma Hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza C-48/11.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe dreptul British Airways de a solicita, cu titlu subsidiar, plata dobânzilor de întârziere prin intermediul unei acțiuni în răspundere extracontractuală formulate potrivit articolului 266 al doilea paragraf și al articolelor 268 și 340 TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe dreptul British Airways de a solicita în orice situație plata dobânzii compuse potrivit articolului 266 primul paragraf TFUE sau, cu titlu subsidiar, potrivit articolului 266 al doilea paragraf și al articolelor 268 și 340 TFUE, care este aplicată la suma ce ar fi trebuit să îi fie plătită la 8 februarie 2016.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că refuzul Comisiei de a plăti dobânzile de întârziere și dobânda compusă, menționat în scrisorile din 30 aprilie 2021 (1) și din 2 iulie 2021 (2), se întemeiază pe o încălcare a tratatelor (și anume, articolul 266 TFUE) și/sau a principiului general al dreptului Uniunii, potrivit căruia instituțiile Uniunii sunt obligate să plătească despăgubiri în urma unei hotărâri prin care o măsură este anulată. Reclamanta arată astfel că această decizie trebuie să fie anulată în conformitate cu articolul 263 TFUE.

         (1)  Scrisoarea Comisiei din 30 aprilie 2021 adresată reclamantei.

         (2)  Scrisoarea Comisiei din 2 iulie 2021 adresată reclamantei, Ref. ARES(2021)4317994.


title: Cauza T-487/21: Acțiune introdusă la 10 august 2021 – Neoperl/EUIPO (reprezentarea unui insert sanitar cilindric)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/24

      Acțiune introdusă la 10 august 2021 – Neoperl/EUIPO (reprezentarea unui insert sanitar cilindric)
      (Cauza T-487/21)
      (2021/C 391/33)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Neoperl AG (Reinach, Elveția) (reprezentanți: H. Börjes Pestalozza și U. Kaufmann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii de poziție a Uniunii Europene (reprezentarea unui insert sanitar cilindric) – cererea de înregistrare nr. 15 786 544

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 iunie 2021 în cauza R 2327/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-494/21: Acțiune introdusă la 6 august 2021 – Ryanair și Malta Air/Comisia

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/25

      Acțiune introdusă la 6 august 2021 – Ryanair și Malta Air/Comisia
      (Cauza T-494/21)
      (2021/C 391/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) și Malta Air ltd. (Pietà, Malta) (reprezentanți: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating și I.-G Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei pârâtei din 5 aprilie 2021 privind ajutorul de stat SA.59913 (2021/N) – Franța – COVID-19 – Recapitalizarea Air France și a Air France-KLM Holding (1) și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe înlăturarea eronată de către pârâtă a KLM din domeniul de aplicare al deciziei atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către pârâtă a Cadrului temporar pentru măsuri de ajutor de stat de sprijinire a economiei în contextul actualei epidemii de COVID-19.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către pârâtă a articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a dispozițiilor specifice ale TFUE și a principiilor generale ale dreptului Uniunii care au stat la baza liberalizării transportului aerian în Uniune de la sfârșitul anilor '80 (și anume nediscriminarea, libera prestare a serviciilor (2) și libertatea de stabilire).

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a inițiat o procedură formală de investigare în pofida unor dificultăți serioase și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantelor.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a obligației sale de motivare.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată nu a îndeplinit cerințele prevăzute la articolul 342 TFUE și de Regulamentul nr. 1/58 privind regimul lingvistic al actelor oficiale ale instituțiilor Uniunii (3).

         (1)  JO 2021 C 240, p. 13.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2008, L 293, p. 3).

         (3)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 1958, 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).


title: Cauza T-498/21: Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Lotion/EUIPO (BLACK IRISH)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/26

      Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Lotion/EUIPO (BLACK IRISH)
      (Cauza T-498/21)
      (2021/C 391/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Lotion LLC (Woodland Hills, California, Statele Unite) (reprezentant: A. Deutsch, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale BLACK IRISH – cererea de înregistrare nr. 18 189 156

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 7 iunie 2021 în cauza R 199/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea cererii în litigiu pentru produsele contestate și pentru produsele efectiv solicitate în cuprinsul cererii;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiilor generale ale dreptului Uniunii Europene, în special a principiului egalității de tratament și a principiului bunei administrări.


title: Cauza T-499/21: Acțiune introdusă la 14 august 2021 – Ryanair/Comisia

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/27

      Acțiune introdusă la 14 august 2021 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-499/21)
      (2021/C 391/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating și I.-G. Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 23 aprilie 2021 privind ajutorul de stat SA.62304 (2021/N) – Portugalia – COVID-19: Despăgubire acordată TAP Portugalia (1);și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta a aplicat greșit articolul 107 alineatul (2) litera (b) TFUE și a săvârșit erori vădite de apreciere în examinarea proporționalității ajutorului în raport cu daunele cauzate de criza COVID-19.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta a încălcat prevederi speciale din TFUE și principiile generale ale dreptului Uniunii care au stat la baza liberalizării transportului aerian în UE de la finalul anilor 1980 (de exemplu, nediscriminarea, libera prestare a serviciilor – aplicabile transportului aerian prin Regulamentul nr. 1008/2008 (2) – și libertatea de stabilire).

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta nu a deschis procedura oficială de investigare în pofida dificultăților serioase și că a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe susținerea că pârâta și-a încălcat obligația de motivare.

         (1)  JO 2021 C 240, p. 33.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 septembrie 2008 privind normele comune pentru operarea serviciilor aeriene în Comunitate (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2008, L 293, p. 3-20).


title: Cauza T-500/21: Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Philip Morris Products/EUIPO (TOGETHER. FORWARD.)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/28

      Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Philip Morris Products/EUIPO (TOGETHER. FORWARD.)
      (Cauza T-500/21)
      (2021/C 391/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Elveția) (reprezentant: L. Alonso Domingo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii verbale a Uniunii Europene „TOGETHER. FORWARD.” – cererea de înregistrare nr. 18 288 035

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 iunie 2021 în cauza R 417/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și, prin urmare, a alineatului (2) al articolului menționat prin aprecierea eronată a percepției consumatorului relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în privința mărcii în cauză.


title: Cauza T-501/21: Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Philip Morris Products/EUIPO (Reprezentarea unei combinații de linii în alb și negru care formează unghiul unui cub)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/28

      Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Philip Morris Products/EUIPO (Reprezentarea unei combinații de linii în alb și negru care formează unghiul unui cub)
      (Cauza T-501/21)
      (2021/C 391/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Elveția) (reprezentant: L. Alonso Domingo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii figurative a Uniunii Europene (Reprezentarea unei combinații de linii în alb și negru care formează unghiul unui cub) – cererea de înregistrare nr. 18 252 130

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 iunie 2021 în cauza R 79/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin aprecierea eronată a percepției consumatorului relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în privința mărcii în cauză.


title: Cauza T-502/21: Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Philip Morris Products/EUIPO (Reprezentarea unei combinații de linii în alb și negru care formează un pătrat)

text:
               27.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 391/29

      Acțiune introdusă la 16 august 2021 – Philip Morris Products/EUIPO (Reprezentarea unei combinații de linii în alb și negru care formează un pătrat)
      (Cauza T-502/21)
      (2021/C 391/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Elveția) (reprezentant: L. Alonso Domingo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii figurative a Uniunii Europene (Reprezentarea unei combinații de linii în alb și negru care formează un pătrat) – cererea de înregistrare nr. 18 252 146

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 mai 2021 în cauza R 78/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin aprecierea eronată a percepției consumatorului relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului în privința mărcii în cauză.


title: Cauza C-760/18: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Monomeles Protodikeio Lasithiou – Grecia) – M.V. și alții/ Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou” (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 1999/70/CE – Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Clauza 5 – Măsuri de prevenire a abuzurilor ce rezultă din folosirea contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive – Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public – Contracte succesive sau primul contract prelungit – Măsură legală echivalentă – Interdicție constituțională absolută de a transforma contracte de muncă pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată – Obligația de interpretare conformă)

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/2

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Monomeles Protodikeio Lasithiou – Grecia) – M.V. și alții/ Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou”
      (Cauza C-760/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 5 - Măsuri de prevenire a abuzurilor ce rezultă din folosirea contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive - Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public - Contracte succesive sau primul contract prelungit - Măsură legală echivalentă - Interdicție constituțională absolută de a transforma contracte de muncă pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată - Obligația de interpretare conformă)
      (2021/C 128/02)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Monomeles Protodikeio Lasithiou

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: M.V. și alții

         Pârât: Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou”

         Dispozitivul

                  1)

                  Clauza 1 și clauza 5 punctul (2) din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretate în sensul că expresia „contracte de muncă pe durată determinată succesive” care figurează în acestea include și prelungirea de plin drept a contractelor de muncă pe durată determinată ale lucrătorilor din sectorul salubrizării al colectivităților teritoriale, intervenită în conformitate cu dispoziții naționale exprese și în pofida faptului că nu a fost respectată forma scrisă, prevăzută în principiu pentru încheierea contractelor succesive.

                  2)

                  Clauza 5 punctul (1) din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată trebuie interpretată în sensul că, atunci când a avut loc o folosire abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată succesive, în sensul acestei dispoziții, obligația instanței de trimitere de a efectua, în măsura posibilului, o interpretare și o aplicare ale tuturor dispozițiilor relevante ale dreptului intern de natură să sancționeze acest abuz în mod corespunzător și să înlăture consecințele încălcării dreptului Uniunii include aprecierea aspectului dacă dispozițiile unei reglementări naționale anterioare, încă în vigoare, care permit transformarea succesiunii de contracte pe durată determinată într-un contract de muncă pe durată nedeterminată, pot, după caz, să se aplice în scopul acestei interpretări conforme, deși dispoziții naționale de natură constituțională interzic în absolut o astfel de transformare în sectorul public.

         (1)  JO C 103, 18.3.2019.


title: Cauza C-56/19 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2021 – RFA International LP/Comisia Europeană [Recurs – Dumping – Import de ferosiliciu originar din Rusia – Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 – Articolul 11 alineatele (9) și (10) – Respingere a cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate – Preț de export construit – Apreciere a reflectării taxelor antidumping în prețurile de revânzare și în prețurile de vânzare ulterioare în Uniunea Europeană – Obligație de a aplica aceeași metodă ca în ancheta care a avut ca rezultat impunerea taxei antidumping – Schimbarea circumstanțelor – Deducerea taxelor antidumping achitate – Elemente de probă concludente]

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 februarie 2021 – RFA International LP/Comisia Europeană
      (Cauza C-56/19 P) (1)

      (Recurs - Dumping - Import de ferosiliciu originar din Rusia - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolul 11 alineatele (9) și (10) - Respingere a cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate - Preț de export construit - Apreciere a reflectării taxelor antidumping în prețurile de revânzare și în prețurile de vânzare ulterioare în Uniunea Europeană - Obligație de a aplica aceeași metodă ca în ancheta care a avut ca rezultat impunerea taxei antidumping - Schimbarea circumstanțelor - Deducerea taxelor antidumping achitate - Elemente de probă concludente)
      (2021/C 128/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: RFA International LP (reprezentanți: B. Evtimov, advokat, M. Krestiyanova și E. Borovikov, avocats, N. Tuominen, avocată și D. O’Keeffe, solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial de J.-F. Brakeland, A. Demeneix și P. Němečková, ulterior de J.-F. Brakeland și P. Němečková, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă RFA International LP la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauzele conexate C-407/19 și C-471/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State, Grondwettelijk Hof – Belgia) – Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)/ Belgische Staat (C-407/19), Ministerraad (C-471/19) (Trimitere preliminară – Articolul 45 TFUE – Libera circulație a lucrătorilor – Articolul 49 TFUE – Libertatea de stabilire – Articolul 56 TFUE – Libera prestare a serviciilor – Desfășurare a activităților portuare – Muncitori portuari – Acces la profesie și recrutare – Modalități de recunoaștere a muncitorilor portuari – Muncitori portuari care nu fac parte din contingentul de lucrători prevăzut de legislația națională – Limitare a duratei contractului de muncă – Mobilitate a muncitorilor portuari între diferite zone portuare – Lucrători care efectuează o muncă logistică – Certificat de securitate – Motive imperative de interes general – Securitate în zonele portuare – Protecția lucrătorilor – Proporționalitate)

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State, Grondwettelijk Hof – Belgia) – Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)/ Belgische Staat (C-407/19), Ministerraad (C-471/19)
      (Cauzele conexate C-407/19 și C-471/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 45 TFUE - Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Desfășurare a activităților portuare - Muncitori portuari - Acces la profesie și recrutare - Modalități de recunoaștere a muncitorilor portuari - Muncitori portuari care nu fac parte din contingentul de lucrători prevăzut de legislația națională - Limitare a duratei contractului de muncă - Mobilitate a muncitorilor portuari între diferite zone portuare - Lucrători care efectuează o muncă logistică - Certificat de securitate - Motive imperative de interes general - Securitate în zonele portuare - Protecția lucrătorilor - Proporționalitate)
      (2021/C 128/04)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State, Grondwettelijk Hof

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)

         Pârâți: Belgische Staat (C-407/19), Ministerraad (C-471/19)

         Cu participarea: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV, Koninklijk Verbond der Beheerders van Goederenstromen (KVBG) CVBA, MVH Logistics en Stuwadoring BV

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care obligă persoanele sau întreprinderile care doresc să desfășoare activități portuare într-o zonă portuară, inclusiv activități străine de încărcarea și de descărcarea navelor în sens strict, să recurgă doar la muncitori portuari recunoscuți ca atare în conformitate cu condițiile și modalitățile stabilite în aplicarea acestei reglementări, în măsura în care condițiile și modalitățile menționate, pe de o parte, sunt întemeiate pe criterii obiective, nediscriminatorii, cunoscute în prealabil și care permit muncitorilor portuari ai altor state membre să demonstreze că îndeplinesc, în statul lor de origine, cerințe echivalente celor aplicate muncitorilor portuari naționali și, pe de altă parte, nu stabilesc un contingent limitat de muncitori care pot face obiectul unei asemenea recunoașteri.

                  2)

                  Articolele 45, 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia:

                              —

                              recunoașterea muncitorilor portuari revine unei comisii administrative constituite în mod paritar din membri desemnați de organizațiile patronale și de organizațiile lucrătorilor;

                              —

                              această comisie decide de asemenea, în funcție de nevoia de forță de muncă, dacă muncitorii recunoscuți trebuie sau nu să fie incluși într-un contingent de lucrători portuari, înțelegându-se că, pentru muncitorii portuari neincluși în acest contingent, durata recunoașterii lor este limitată la durata contractului lor de muncă, astfel încât trebuie inițiată o nouă procedură de recunoaștere pentru fiecare nou contract pe care aceștia îl încheie, și

                              —

                              nu se prevede niciun termen maxim în care comisia menționată trebuie să decidă.

                  3)

                  Articolele 45, 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, cu excepția cazului în care poate demonstra că îndeplinește în alt stat membru condiții echivalente, un lucrător trebuie, pentru a fi recunoscut drept muncitor portuar:

                              —

                              să fie declarat apt din punct de vedere medical pentru munca portuară de către un serviciu extern pentru prevenire și protecție la locul de muncă la care este afiliată o organizație la care toți angajatorii care își desfășoară activitatea în zona portuară în cauză trebuie să se afilieze în mod obligatoriu;

                              —

                              să promoveze testele psihotehnice realizate de organul desemnat în acest sens de organizația patronală menționată;

                              —

                              să urmeze timp de trei săptămâni cursuri pregătitoare referitoare la securitatea la locul de muncă și care vizează obținerea unei calificări profesionale și

                              —

                              să promoveze proba finală,

                              —

                              în măsura în care misiunea încredințată organizației patronale și, dacă este cazul, sindicatelor muncitorilor portuari recunoscuți în desemnarea organelor însărcinate cu efectuarea unor astfel de examene, teste sau probe nu este de natură să repună în discuție caracterul transparent, obiectiv și imparțial al acestora din urmă.

                  4)

                  Articolele 45, 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia muncitorii portuari, recunoscuți ca atare în conformitate cu regimul juridic care le era aplicabil înainte de intrarea în vigoare a acestei reglementări, păstrează, în temeiul acesteia din urmă, calitatea de muncitori portuari recunoscuți și sunt incluși în contingentul de muncitori portuari prevăzut de reglementarea menționată.

                  5)

                  Articolele 45, 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care prevede că transferul unui muncitor portuar în contingentul de lucrători ai unei alte zone portuare decât cea în care a obținut recunoașterea sa este supus unor condiții și modalități stabilite printr-un contract colectiv de muncă, în măsura în care acestea din urmă se dovedesc necesare și proporționale în raport cu obiectivul de a asigura securitatea în fiecare zonă portuară, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere.

                  6)

                  Articolele 45, 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care prevede că lucrătorii logistici trebuie să dispună de un „certificat de securitate”, emis pe baza prezentării cărții lor de identitate și a contractului lor de muncă și ale cărui modalități de emitere, precum și procedura care trebuie urmată pentru obținerea sa sunt stabilite printr-un contract colectiv de muncă, în măsura în care condițiile de eliberare a unui astfel de certificat sunt necesare și proporționale cu obiectivul de a garanta securitatea în zonele portuare, iar procedura prevăzută pentru obținerea sa nu impune sarcini administrative nerezonabile și disproporționate.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.

         JO C 348 du 14.10.2019.


title: Cauza CauzaC-77/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Irlanda) – Procedură penală privind pe K.M. [„Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul pescuitului – Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 – Sistem de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului – Utilizarea la bordul unei nave de pescuit a unui utilaj capabil să sorteze pești în mod automat, după dimensiuni – Articolul 89 – Măsuri care urmăresc să asigure respectarea normelor – Articolul 90 – Sancțiuni penale – Principiul proporționalității”]

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/5

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 februarie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Irlanda) – Procedură penală privind pe K.M.
      (Cauza CauzaC-77/20) (1)

      („Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul pescuitului - Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 - Sistem de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului - Utilizarea la bordul unei nave de pescuit a unui utilaj capabil să sorteze pești în mod automat, după dimensiuni - Articolul 89 - Măsuri care urmăresc să asigure respectarea normelor - Articolul 90 - Sancțiuni penale - Principiul proporționalității”)
      (2021/C 128/05)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal

         Partea din procedura penală principală

      K.M.

         Cu participarea: The Director of Public Prosecutions

         Dispozitivul

      Articolele 89 și 90 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem de control al Uniunii pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006, interpretate în lumina principiului proporționalității consacrat la articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că, sub rezerva verificărilor a căror efectuare revine instanței de trimitere, acestea nu se opun unei dispoziții naționale care, pentru a sancționa o încălcare a articolului 32 din Regulamentul (CE) nr. 850/98 al Consiliului din 30 martie 1998 pentru conservarea resurselor de pescuit prin măsuri tehnice de protecție a puietului de organisme marine, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 227/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 martie 2013, prevede nu numai aplicarea unei amenzi, ci și confiscarea obligatorie a capturilor și a uneltelor de pescuit interzise sau neconforme aflate la bordul navei în cauză.

         (1)  JO C 137, 27.4.2020.


title: Cauza C-356/20 P: Recurs introdus la 31 iulie 2020 de AL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 iunie 2020 în cauza T-83/19, AL/Comisia

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/5

      Recurs introdus la 31 iulie 2020 de AL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 10 iunie 2020 în cauza T-83/19, AL/Comisia
      (Cauza C-356/20 P)
      (2021/C 128/06)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: AL (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 10 decembrie 2020, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul ca vădit nefondat.


title: Cauza C-561/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel (Belgia) la 26 octombrie 2020 – Q, R, S/United Airlines, Inc.

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel (Belgia) la 26 octombrie 2020 – Q, R, S/United Airlines, Inc.
      (Cauza C-561/20)
      (2021/C 128/07)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Q, R, S

         Pârâtă: United Airlines, Inc.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 din Regulamentul (CE) 261/2004 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, așa cum sunt interpretate de Curte, trebuie interpretate în sensul că un pasager are dreptul la compensație financiară din partea unui operator de transport aerian necomunitar, atunci când ajunge la destinația sa finală cu o întârziere de mai mult de trei ore ca urmare a unei întârzieri a ultimului zbor, ale cărui loc de plecare și loc de sosire sunt situate pe teritoriul unei țări terțe, fără escală pe teritoriul unui stat membru, în cadrul unui zbor cu corespondență care începe pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru, toate zborurile fiind efectuate, din punct de vedere material, de acest operator de transport aerian necomunitar, și rezervate de pasager printr-o rezervare unică la un operator de transport aerian comunitar care nu a efectuat niciunul din aceste zboruri din punct de vedere material?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, Regulamentul (CE) 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, astfel cum a fost interpretat în cadrul primei întrebări, încalcă dreptul internațional, în special principiul suveranității complete și exclusive a unui stat asupra teritoriului său și a spațiului său aerian, deoarece această interpretare face ca dreptul Uniunii să fie aplicabil unei situații care se derulează pe teritoriul unei țări terțe?

         (1)  JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 12, p. 218


title: Cauza C-579/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag cu sediul în Haarlem (Țările de Jos) la 2 noiembrie 2020 – F, A, G, H, I/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag cu sediul în Haarlem (Țările de Jos) la 2 noiembrie 2020 – F, A, G, H, I/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-579/20)
      (2021/C 128/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag cu sediul în Haarlem

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: F, A, G, H, I

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 partea introductivă și litera (c) din Directiva privind calificarea (1) urmărește să asigure protecție numai în situația excepțională în care gradul de violență generalizată în caz de conflict armat intern sau internațional atinge un nivel atât de ridicat încât există motive serioase și întemeiate de a crede că un civil trimis în țara în discuție sau, dacă este cazul, în regiunea în discuție este expus, ca urmare a simplei sale prezențe pe teritoriile menționate, unui risc real de a suferi amenințarea menționată în această parte a articolului? Această situație excepțională intră în sfera noțiunii „most extreme case of general violence”, în sensul Hotărârii N.A. împotriva Regatului Unit (2)?
                  În cazul unui răspuns negativ la prima parte a primei întrebări:

                  2)

                  Articolul 15 partea introductivă și litera (c) din Directiva privind calificarea trebuie interpretat în sensul că și un grad mai mic de violență generalizată decât situația excepțională menționată anterior, coroborat cu situația personală și individuală a unui solicitant, poate duce la concluzia că există motive serioase și întemeiate de a crede că un solicitant trimis în țara respectivă sau în regiunea în cauză este expus unui risc de a suferi amenințările menționate în această parte a articolului?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare:

                  3)

                  Trebuie folosită, în acest context, o scară progresivă cu o diferențiere în privința gradelor posibile de violență generalizată și a măsurii corespunzătoare pe care o are situația individuală? Care sunt circumstanțele personale și individuale care pot avea un rol în evaluarea autorității decizionale și a instanței naționale?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                  4)

                  Prevederile articolului 15 din Directiva privind calificarea sunt considerate respectate atunci când unui solicitant aflat într-o situație în care există un nivel de violență generalizată mai puțin ridicat decât în situația extraordinară menționată, care poate demonstra că este afectat în mod specific, ca urmare a unor elemente proprii situației sale personale (printre altele), i se acordă protecție subsidiară numai în temeiul articolului 15 partea introductivă și litera (a) sau (b) din această Directiva privind calificarea?

         (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).

         (2)  Curtea EDO, 17 iulie 2008, CE:ECHR:2008:07l7JUDO02590407.


title: Cauza C-624/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Țările de Jos) la 24 noiembrie 2020 – E.K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Țările de Jos) la 24 noiembrie 2020 – E.K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-624/20)
      (2021/C 128/09)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: E.K.

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Statele membre sunt competente să stabilească dacă dreptul de ședere în temeiul articolului 20 TFUE are sau nu are caracter temporar ca atare sau acest aspect trebuie definit de dreptul Uniunii?

                  2)

                  În cazul în care este aplicabilă o interpretare a dreptului Uniunii, în scopul aplicării Directivei 2003/109/CE (1), este necesar să se facă distincție între diferitele drepturi de ședere condiționate de care beneficiază resortisanții unor țări terțe în temeiul dreptului Uniunii, printre care dreptul de ședere condiționat al unui membru de familie al unui cetățean al Uniunii în temeiul Directivei privind șederea, și dreptul de ședere prevăzut la articolul 20 TFUE?

                  3)

                  Dreptul de ședere în temeiul articolului 20 TFUE, care, prin natura sa, este subordonat existenței unei relații de dependență între resortisantul unei țări terțe și cetățeanul Uniunii, fiind așadar limitat, are caracter temporar?

                  4)

                  În măsura în care dreptul de ședere în temeiul articolului 20 TFUE are caracter temporar, articolul 3 alineatul (2) litera (e) din directivă (în acest caz) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale potrivit căreia numai permisele de ședere prevăzute de dreptul național sunt excluse de la dobândirea statutului de rezident pe termen lung în sensul acestei directive?

         (1)  Directiva Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza C-626/20 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2020 de Arkadiusz Kaminski împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 septembrie 2020 în cauza T-677/19, Polfarmex/EUIPO – Kaminski

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/8

      Recurs introdus la 23 noiembrie 2020 de Arkadiusz Kaminski împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 23 septembrie 2020 în cauza T-677/19, Polfarmex/EUIPO – Kaminski
      (Cauza C-626/20 P)
      (2021/C 128/10)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Arkadiusz Kaminski (reprezentanți: E. Pijewska, M. Mazurek și W. Trybowski, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Polfarmex S.A
      Prin Ordonanța din 28 ianuarie 2020, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis ca recursul să nu fie admis în principiu și a dispus ca domnul Arkadiusz Kaminski să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-665/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 7 decembrie 2020 – Mandat european de arestare emis împotriva lui X; cealaltă parte din procedură: Openbaar Ministerie

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 7 decembrie 2020 – Mandat european de arestare emis împotriva lui X; cealaltă parte din procedură: Openbaar Ministerie
      (Cauza C-665/20)
      (2021/C 128/11)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Mandat european de arestare emis împotriva: X

         Cealaltă parte din procedură: Openbaar Ministerie

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 4 punctul 5 din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1) trebuie, într-adevăr, interpretat în sensul că, atunci când un stat membru alege să transpună această dispoziție în dreptul său intern, autoritatea judiciară de executare trebuie să dispună de o anumită marjă de apreciere în ceea ce privește aspectul dacă trebuie sau nu trebuie să refuze executarea MEA?

                  2)

                  Noțiunea „aceleași fapte” de la articolul 4 punctul 5 din Decizia-cadru 2002/584/JAI trebuie interpretată în același mod precum aceeași noțiune de la articolul 3 punctul 2 din Decizia-cadru 2002/584/JAI și, în caz contrar, cum trebuie interpretată această noțiune din prima dispoziție menționată?

                  3)

                  Condiția menționată la articolul 4 punctul 5 din Decizia-cadru 2002/584/JAI ca „sentința să fi fost executată […] sau să nu mai poată fi executată, în conformitate cu dreptul țării de condamnare” trebuie interpretată în sensul că include o situație în care persoana căutată a fost condamnată definitiv, pentru aceleași fapte, la o pedeapsă privativă de libertate pe care a executat-o în parte în țara de condamnare și care în rest a fost anulată de o autoritate nejudiciară a acelei țări, în cadrul unei măsuri generale de clemență care se aplică și condamnaților care au comis fapte grave, precum persoana căutată, și care nu se bazează pe considerente raționale de politică penală?

         (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-674/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 10 decembrie 2020 – Airbnb Ireland UC/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               12.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 10 decembrie 2020 – Airbnb Ireland UC/Région de Bruxelles-Capitale
      (Cauza C-674/20)
      (2021/C 128/12)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour constitutionnelle

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Airbnb Ireland UC

         Pârâtă: Région de Bruxelles-Capitale

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (5) litera (a) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă, („Directiva privind comerţul electronic”) (1) trebuie interpretat în sensul că o legislație națională care obligă furnizorii unui serviciu de intermediere care are ca obiect să pună în legătură, prin intermediul unei platforme electronice, în schimbul unei remunerații, potențiali locatari cu locatori profesioniști sau neprofesioniști care oferă servicii de cazare de scurtă durată, să comunice, la cererea scrisă a administrației fiscale și sub sancțiunea unei amenzi administrative, „datele operatorului și datele de contact ale unităților de cazare turistică, precum și numărul de nopți și de unități de cazare exploatate în cursul anului anterior”, în scopul identificării persoanelor obligate la plata unei taxe regionale pe unitățile de cazare turistică și pe veniturile lor impozabile, ţine de „domeniul fiscal” și, prin urmare, trebuie considerată exclusă din domeniul de aplicare al acestei directive?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolele 1-3 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (2) trebuie interpretate în sensul că această directivă este aplicabilă unei legislații naționale precum cea descrisă în prima întrebare preliminară? În orice eventualitate, articolul 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se aplică unei astfel de legislații?

                  3)

                  Articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2000/31/CE trebuie interpretat în sensul că este aplicabil unei legislații naționale precum cea descrisă în prima întrebare preliminară și că permite existența unei astfel de legislații?

         (1)  JO 2000, L 178, p. 1, Ediţie specială, 13/vol. 29, p. 257.

         (2)  JO 2006, L 376, p. 36, Ediţie specială, 13/vol. 58, p. 50.