title: Cauza T-251/21: Acțiune introdusă la 11 mai 2021 – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (Tigercat)

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/28

      Acțiune introdusă la 11 mai 2021 – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (Tigercat)
      (Cauza T-251/21)
      (2021/C 263/37)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Tigercat International Inc. (Cambridge, Ontario, Canada) (reprezentanți: S. Weidert, M. Pemsel și H. Bug, lawyers)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Caterpillar Inc. (Peoria, Illinois, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Tigercat” – cererea de înregistrare nr. 12 124 368

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 februarie 2021 în cauza R 16/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura în fața Camerei a doua de recurs a EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) și cu articolul 85 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-252/21: Acțiune introdusă la 11 mai 2021 – Hrebenyuk/EUIPO (Forma unui guler ridicat)

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/29

      Acțiune introdusă la 11 mai 2021 – Hrebenyuk/EUIPO (Forma unui guler ridicat)
      (Cauza T-252/21)
      (2021/C 263/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Anna Hrebenyuk (Griesheim, Germania) (reprezentant: H.-J. Ruhl, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene tridimensionale (Forma unui guler ridicat) – cererea de înregistrare nr. 17 975 716

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 februarie 2021 în cauza R 1902/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, precum și a deciziei pronunțate în primă instanță de Oficiu la 3 martie 2020;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 6 coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-260/21: Acțiune introdusă la 12 mai 2021 – E. Breuninger/Comisia

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/29

      Acțiune introdusă la 12 mai 2021 – E. Breuninger/Comisia
      (Cauza T-260/21)
      (2021/C 263/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: E. Breuninger GmbH & Co. (Stuttgart, Germania) (reprezentant: M. Vetter, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în conformitate cu articolul 264 primul paragraf TFUE, a deciziei pârâtei din 20 noiembrie 2020 (ajutorul de stat SA.59289), astfel cum a fost modificată prin decizia pârâtei din 12 februarie 2021 (ajutorul de stat SA.61744),

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că schema de ajutoare germană „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020” aprobată de pârâtă nu este compatibilă cu piața internă, întrucât denaturează concurența, fără ca acest lucru să fie justificat cu titlu excepțional în speță. Pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a stabilit că schema de ajutor condiționată de o scădere a cifrei de afaceri de cel puțin 30 % la nivel de întreprindere este compatibilă cu piața internă în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE. Evaluarea la nivel de întreprindere a schemei de ajutoare ar face neeligibile întreprinderi precum reclamanta care au mai multe domenii de activitate afectate în mod diferit de pandemia de COVID-19, unde activitatea tradițională a suferit în urma închiderii o prăbușire a cifrei de afaceri cu mult peste 30 %, numai pentru că alt domeniu de activitate nu a suferit scăderi ale cifrei de afaceri, iar prin calcularea unei medii aritmetice a cifrelor de afaceri ale diferitelor domenii de activitate nu este atinsă limita de 30 %. Astfel, aceste întreprinderi nu au primit eventual nici un ajutor, spre deosebire de întreprinderile cu un singur domeniu de activitate, și au trebuit să își subvenționeze încrucișat costurile fixe neacoperite ale domeniului de activitate închis din celelalte domenii de activitate ale acestora. Aceasta conduce la o denaturare a concurenței, atât în raport cu concurenții din domeniul afectat de COVID-19, cât și în raport cu concurenții din domeniul neafectat de COVID-19.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE, întrucât nu i-a acordat posibilitatea de a-și exprima în cadrul procedurii preliminare îndoielile cu privire la compatibilitatea schemei de ajutoare cu piața internă.


title: Cauza T-264/21: Acțiune introdusă la 17 mai 2021 – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Formă de gheată pentru sărituri având elementele verbale „Aerower Jumper1 M”)

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/30

      Acțiune introdusă la 17 mai 2021 – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Formă de gheată pentru sărituri având elementele verbale „Aerower Jumper1 M”)
      (Cauza T-264/21)
      (2021/C 263/40)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Établissement Amra (Vaduz, Liechtenstein) (reprezentant: M. Gómez Calvo, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: eXpresio, estudio creativo, SL (La Nucía, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Formă de gheată pentru sărituri având elementele verbale „Aerower Jumper1 M”) – marca Uniunii Europene nr. 17 417 015

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 martie 2021 în cauza R 1083/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea principiului egalității de tratament și al bunei administrări;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (a) și (b) și litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-265/21: Acțiune introdusă la 18 mai 2021 – Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/31

      Acțiune introdusă la 18 mai 2021 – Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)
      (Cauza T-265/21)
      (2021/C 263/41)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Sunshine Smile GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: D. Kirschner, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PlusDental+ de culoare bej cu roșu – cererea de înregistrare nr. 018126826

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 martie 2021 în cauza R 1834/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la publicarea cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 018126826;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea dreptului de a fi ascultat prevăzut la articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-266/21: Acțiune introdusă la 17 mai 2021 – Casanova/BEI

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/31

      Acțiune introdusă la 17 mai 2021 – Casanova/BEI
      (Cauza T-266/21)
      (2021/C 263/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Philippe Casanova (Fort-de-France, Franța) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocates)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea admisibilității și a temeiniciei acțiunii;

            în consecință,

                  —

                  anularea deciziei din 12 iunie 2020 prin care reclamantul a fost informat că nu i-a fost confirmat contractul la sfârșitul perioadei de probă și că, prin urmare, acesta urma să înceteze la 30 iunie 2020;

                  —

                  în măsura în care este necesar, anularea deciziei BEI din 8 februarie 2021 de respingere a cererii de conciliere și a reclamației administrative introduse de reclamant la 11 august 2020, prin care a fost confirmată decizia din 12 iunie 2020;

                  —

                  repararea prejudiciului material și moral suferit de reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtei să suporte toate cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea, de pe o parte, a articolului 24 din Convenția privind reprezentarea personalului Băncii Europene de Investiții (BEI) și, pe de altă parte, a principiului securității juridice.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa de competență a autorului actului, pe încălcarea principiului imparțialității și pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere săvârșite în perioada de probă inițială și în prelungirea perioadei de stagiu.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe abuzul de putere săvârși de BEI.


title: Cauza T-267/21: Acțiune introdusă la 19 mai 2021 – Amort și alții/Comisia

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/32

      Acțiune introdusă la 19 mai 2021 – Amort și alții/Comisia
      (Cauza T-267/21)
      (2021/C 263/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Heidi Amort (San Genesio Atesino, Italia) și alți 22 de reclamanți (reprezentantă: R. Holzeisen)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei de punere în aplicare atacate, astfel cum a fost modificată și completată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii împotriva Deciziei de punere în aplicare C(2021) 1763 (final) a Comisiei Europene din 11 martie 2021 de acordare a unei autorizații de introducere pe piață condiționate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului pentru „COVID-19 Vaccine Janssen – Vaccin COVID-19 (Ad26.COV2-S [recombinant])”, medicament de uz uman, se invocă următoarele motive:

                  1.

                  Primul motiv: Decizia de punere în aplicare atacată încalcă articolul 2 punctul 1 și punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 507/2006 (1). Este dovedit științific că panica răspândită în lume ca urmare a unei rate crescute a mortalității, pretins legată de o infecție cu Sars Cov 2, este nefondată. În plus, OMS și Uniunea Europeană nu ar fi recunoscut în mod adecvat situația de criză în sensul unei amenințări la adresa sănătății publice.

                  2.

                  Al doilea motiv: Decizia de punere în aplicare atacată încalcă articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 507/2006 ca urmare a:

                              —

                              lipsei unui raport beneficii/riscuri, astfel cum a fost definit la articolul 1 punctul 28a din Directiva 2001/83/CE (2), pozitiv;

                              —

                              neîndeplinirii condiției impuse la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006 întrucât solicitantul probabil nu va putea furniza ulterior datele clinice detaliate;

                              —

                              neîndeplinirii condiției impuse la articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006 întrucât medicamentul nu răspunde unor nevoi medicale neacoperite;

                              —

                              neîndeplinirii condiției impuse la articolul 4 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006.

                  3.

                  Al treilea motiv: încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1394/2007 (3), a Directivei 2001/83/CE, precum și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (4).

                  4.

                  Al treilea motiv: încălcarea gravă a articolelor 168 și 169 TFUE, precum și a articolelor 3, 35 și 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 507/2006 al Comisiei din 29 martie 2006 privind autorizația de introducere pe piață condiționată pentru medicamente de uz uman care se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2006, L 92, p. 6, Ediție specială/13, vol. 53, p. 45).

         (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1394/2007 al Parlamentului European si al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind medicamentele pentru terapie avansată și de modificare a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (JO 2007, L 324, p. 121).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza T-271/21: Acțiune introdusă la 19 mai 2021 – Ortis/Comisia

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/33

      Acțiune introdusă la 19 mai 2021 – Ortis/Comisia
      (Cauza T-271/21)
      (2021/C 263/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Ortis (Bütgenbach, Belgia) (reprezentant: A. de Brosses, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 al Comisiei încalcă articolul 6 du Regulamentul (CE) nr. 178/2002 și articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 și că este, prin urmare, afectat de erori de drept;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 este afectat de un abuz de putere;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 și temeiul său științific, avizul EFSA din 22 noiembrie 2017, sunt afectate de erori vădite de apreciere;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 încalcă principiul securității juridice;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 încalcă principiul proporționalității,

            în consecință,

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) nr. 2021/468 al Comisiei din 18 martie 2021 de modificare a anexei III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește speciile botanice care conțin derivați de hidroxiantracen;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe erori de drept. Reclamanta invocă în această privință faptul că regulamentul atacat încalcă articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 (1), care impune un risc identificat, clasând în partea A din anexa III la acest regulament substanțele și preparatele vizate, deși există incertitudini științifice, și clasând în partea C din anexa III alte produse decât substanțele, și încalcă articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (2), întrucât se bazează pe o evaluare a riscurilor parțială și neconformă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere, întrucât mai multe indicii precise, plauzibile și concordante demonstrează că obiectivul privind protecția sănătății consumatorilor, invocat de Comisie, nu corespunde realității. Reclamanta arată că regulamentul atacat are ca efect în special să rezerve exclusiv medicamentelor dreptul de a utiliza preparatele și substanțele care conțin derivați de hidroxiantracen (denumiți în continuare „HAD”), plasate în partea A din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006, deși nu aceasta este finalitatea urmărită.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere. În opinia reclamantei, avizul Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) din 22 noiembrie 2017 pe care se bazează regulamentul atacat este afectat de mai multe erori vădite de apreciere, în măsura în care EFSA a evaluat riscul genotoxic și cancerigen al HAD fără a respecta propriile metodologii de evaluare a riscului și metodele de evaluare a riscului ale OCDE și a tras concluzii care le contrazic pe cele ale Agenției Europene pentru Medicamente. Regulamentul atacat este, așadar, afectate de erori vădite de apreciere, deoarece, pe de o parte, Comisia a plasat în partea A din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 anumite substanțe și preparate în condițiile în care avizul EFSA din 22 noiembrie 2017 revelează incertitudini științifice, pe de altă parte, nu a aplicat principiul ALARA măsurilor de gestiune a riscului și, în sfârșit, nu a luat în considerare evoluția cunoașterii științifice intervenită ulterior avizului EFSA din 22 noiembrie 2017.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât redactarea regulamentului atacat este incoerentă în măsura în care, pe de o parte, se referă la termenul „preparate”, deși acest termen nu este definit în niciun text, pe de altă parte, anumite substanțe HAD apar ca fiind în același timp interzise și autorizate, dar sub control și, în sfârșit, Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Comitetului permanent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru animale), a trebuit să aducă precizări textului.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât regulamentul atacat clasează în partea A din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 anumite substanțe fără a stabili vreun prag, ceea ce determină interzicerea acestora, deși această interzicere nu este necesară pentru atingerea obiectivului urmărit privind protecția sănătății publice.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind adaosul de vitamine și minerale, precum și de anumite substanțe de alt tip în produsele alimentare (JO 2006, L 404, p. 26, Ediție specială, 13/vol. 59, p. 102).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO 2002, L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).


title: Cauza T-274/21: Acțiune introdusă la 19 mai 2021 – Synadiet și alții/Comisia

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/35

      Acțiune introdusă la 19 mai 2021 – Synadiet și alții/Comisia
      (Cauza T-274/21)
      (2021/C 263/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Syndicat national des compléments alimentaires (Synadiet) (Paris, Franța) și alți 21 de reclamanți (reprezentant: A. de Brosses, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 al Comisiei încalcă articolul 6 du Regulamentul (CE) nr. 178/2002 și articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 și că este, prin urmare, afectat de erori de drept;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 este afectat de un abuz de putere;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 și temeiul său științific, avizul EFSA din 22 noiembrie 2017, sunt afectate de erori vădite de apreciere;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 încalcă principiul securității juridice;

                  —

                  constatarea faptului că Regulamentul (UE) nr. 2021/468 încalcă principiul proporționalității,

            în consecință,

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) nr. 2021/468 al Comisiei din 18 martie 2021 de modificare a anexei III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește speciile botanice care conțin derivați de hidroxiantracen;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe erori de drept. Reclamanții invocă în această privință faptul că regulamentul atacat încalcă articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 (1), care impune un risc identificat, clasând în partea A din anexa III la acest regulament substanțele și preparatele vizate, deși există incertitudini științifice, și clasând în partea C din anexa III alte produse decât substanțele, și încalcă articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (2), întrucât se bazează pe o evaluare a riscurilor parțială și neconformă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere, întrucât mai multe indicii precise, plauzibile și concordante demonstrează că obiectivul privind protecția sănătății consumatorilor, invocat de Comisie, nu corespunde realității. Reclamanții arată că regulamentul atacat are ca efect în special să rezerve exclusiv medicamentelor dreptul de a utiliza preparatele și substanțele care conțin derivați de hidroxiantracen (denumiți în continuare „HAD”), plasate în partea A din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006, deși nu aceasta este finalitatea urmărită.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere. În opinia reclamanților, avizul Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) din 22 noiembrie 2017 pe care se bazează regulamentul atacat este afectat de mai multe erori vădite de apreciere, în măsura în care EFSA a evaluat riscul genotoxic și cancerigen al HAD fără a respecta propriile metodologii de evaluare a riscului și metodele de evaluare a riscului ale OCDE și a tras concluzii care le contrazic pe cele ale Agenției Europene pentru Medicamente. Regulamentul atacat este, așadar, afectate de erori vădite de apreciere, deoarece, pe de o parte, Comisia a plasat în partea A din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 anumite substanțe și preparate în condițiile în care avizul EFSA din 22 noiembrie 2017 revelează incertitudini științifice, pe de altă parte, nu a aplicat principiul ALARA măsurilor de gestiune a riscului și, în sfârșit, nu a luat în considerare evoluția cunoașterii științifice intervenită ulterior avizului EFSA din 22 noiembrie 2017.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, întrucât redactarea regulamentului atacat este incoerentă în măsura în care, pe de o parte, se referă la termenul „preparate”, deși acest termen nu este definit în niciun text, pe de altă parte, anumite substanțe HAD apar ca fiind în același timp interzise și autorizate, dar sub control și, în sfârșit, Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Comitetului permanent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru animale), a trebuit să aducă precizări textului.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât regulamentul atacat clasează în partea A din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 anumite substanțe fără a stabili vreun prag, ceea ce determină interzicerea acestora, deși această interzicere nu este necesară pentru atingerea obiectivului urmărit privind protecția sănătății publice.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1925/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind adaosul de vitamine și minerale, precum și de anumite substanțe de alt tip în produsele alimentare (JO 2006, L 404, p. 26, Ediție specială, 13/vol. 59, p. 102).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO 2002, L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).


title: Cauza T-275/21: Acțiune introdusă la 20 mai 2021 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Reprezentarea unui motiv de damier)

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/36

      Acțiune introdusă la 20 mai 2021 – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Reprezentarea unui motiv de damier)
      (Cauza T-275/21)
      (2021/C 263/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Louis Vuitton Malletier (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Roncaglia, N. Parrotta și P.-Y. Gautier, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Norbert Wisniewski (Varșovia, Polonia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative reprezentând un motiv de damier – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 986 207

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 februarie 2021 în cauza R 1307/2020-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  modificarea deciziei atacate prin constatarea faptului că reclamanta a dovedit existența unui caracter distinctiv dobândit prin utilizare;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cursul prezentei proceduri;

                  —

                  obligarea domnului Norbert Wisniewski la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cursul prezentei proceduri.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (3) și a articolului 59 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-588/20: Ordonanța Tribunalului din 21 mai 2021 – MP/Comisia

text:
               5.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/37

      Ordonanța Tribunalului din 21 mai 2021 – MP/Comisia
      (Cauza T-588/20) (1)

      (2021/C 263/49)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 414, 30.11.2020.


title: Cauza C-726/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spania) la 1 octombrie 2019 – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spania) la 1 octombrie 2019 – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario/JN
      (Cauza C-726/19)
      (2019/C 432/33)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario

         Pârât: JN

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Se poate considera că instituirea unui contract de muncă temporar precum cel de „interinidad” pentru ocuparea unui post vacant, care lasă angajatorului libertatea să decidă durata sa, dacă ocupă sau nu postul vacant, momentul la care inițiază procedura de recrutare și durata acesteia, este conformă efectului util al clauzelor 1 și 5 din Directiva 1999/70 (1)?

                  2)

                  Trebuie să se considere transpusă în dreptul spaniol obligația de a introduce una sau mai multe măsuri pentru prevenirea utilizării abuzive a contractelor de muncă temporare în ceea ce privește contractele de „interinidad” pentru ocuparea unui post vacant, prevăzută la clauza 5 din Directiva 1999/70, având în vedere că nu s-a stabilit, în conformitate cu jurisprudența, o durată maximă a acestor raporturi de muncă temporare, nu s-au precizat motivele obiective care justifică reînnoirea lor și nu s-a fixat numărul de reînnoiri permise ale acestor raporturi de muncă?

                  3)

                  Inexistența în dreptul spaniol, în conformitate cu jurisprudența, a unei măsuri efective pentru prevenirea și sancționarea abuzurilor asupra lucrătorilor cu contracte de muncă de „interinidad” pentru ocuparea unui post vacant aduce atingere obiectivului și efectului util al acordului cadru, având în vedere că nu se limitează durata maximă totală a raporturilor de muncă și că acestea nu devin niciodată pe durată nedeterminată sau pe durată nedeterminată nepermanente, indiferent de perioada scursă, și că lucrătorii nu sunt indemnizați la încetarea raporturilor lor, fără ca administrația să fie obligată să ofere o justificare pentru reînnoirea raportului de muncă de „interinidad”, în condițiile în care postul vacant nu este scos la concurs în cadrul unei oferte publice de angajare pe perioade îndelungate sau se prelungește procedura de recrutare?

                  4)

                  Un raport de muncă fără limită de timp, a cărui durată, în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, stabilită prin Hotărârea din 5 iunie 2018, pronunțată în cauza C-677/16 (2), este neobișnuit de lungă și este lăsată în totalitate la latitudinea angajatorului, fără nicio limită sau justificare, fără ca lucrătorul să poată anticipa momentul la care îi încetează raportul de muncă, acesta putându-se prelungi până la pensionarea sa, trebuie considerat conform cu obiectivul Directivei 1999/70/CE a Consiliului sau abuziv?

                  5)

                  În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, stabilită prin Hotărârea din 25 octombrie 2018, pronunțată în cauza C-331/17 (3), se poate considera că criza economică din anul 2008 poate justifica, în abstract, lipsa oricărei măsuri preventive împotriva utilizării abuzive a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive, în sensul clauzei 5 punctul 1 din acordul cadru, prin care s-ar fi putut preveni sau descuraja prelungirea duratei raportului de muncă dintre reclamantă și Comunitatea Madrid din anul 2003 până în anul 2008, perioadă în care acesta a fost reînnoit și, ulterior, până în anul 2016, raportul de „interinidad” prelungindu-se astfel pe o perioadă de 13 ani?

         (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 5/vol. 05, p. 129).

         (2)  Montero Mateos, EU:C:2018:393.

         (3)  Sciotto, EU:C:2018:859.


title: Cauza CauzaC-324/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad - Bulgaria) – Procedură penală privind pe Ivan Gavanozov (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva 2014/41/UE – Ordin european de anchetă în materie penală – Articolul 5 alineatul (1) – Formular prevăzut în anexa A – Secțiunea J – Lipsa căilor de atac în statul membru emitent)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/2

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad - Bulgaria) – Procedură penală privind pe Ivan Gavanozov
      (Cauza CauzaC-324/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2014/41/UE - Ordin european de anchetă în materie penală - Articolul 5 alineatul (1) - Formular prevăzut în anexa A - Secțiunea J - Lipsa căilor de atac în statul membru emitent)
      (2019/C 432/02)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura penală principală

      Ivan Gavanozov

         Dispozitivul

      Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală coroborat cu secțiunea J din formularul prevăzut în anexa A la această directivă trebuie interpretat în sensul că autoritatea judiciară a unui stat membru nu trebuie, cu ocazia emiterii unui ordin european de anchetă, să includă în această secțiune o descriere a căilor de atac care sunt prevăzute, dacă este cazul, în statul său membru împotriva emiterii unui astfel de ordin.

         (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza C-731/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 4 octombrie 2019 – KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 4 octombrie 2019 – KM/Subdelegación de Gobierno de Albacete
      (Cauza C-731/19)
      (2019/C 432/34)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: KM

         Pârât: Subdelegación de Gobierno de Albacete

         Întrebările preliminare

      Este compatibilă cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene referitoare la limitele efectului direct al directivelor, interpretarea Hotărârii Curții din 23 aprilie 2015 (C-38/14) (1) în sensul că administrația și instanțele spaniole pot aplica în mod direct Directiva 2008/115 (2) în detrimentul resortisantului statului terț, cu omiterea și neaplicarea unor norme interne mai favorabile în ceea ce privește sancțiunile, cu agravarea răspunderii sale în materie de sancțiuni și cu posibila omitere a principiului legalității în materie penală, iar soluționarea problemei neadaptării reglementării spaniole la directivă nu trebuie realizată pe această cale, ci prin intermediul unei reforme legale sau al căilor prevăzute de dreptul [Uniunii] pentru a impune unui stat transpunerea corespunzătoare a directivelor?

         (1)  EU:C:2015:260.

         (2)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală 8 (JO 2008, L 348, p. 98).


title: Cauza C-332/19 P: Recurs introdus la 23 aprilie 2019 de Hércules Club de Fútbol, S.A.D. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 februarie 2019 în cauza T-134/17, Hércules Club de Fútbol/Comisia

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/14

      Recurs introdus la 23 aprilie 2019 de Hércules Club de Fútbol, S.A.D. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 februarie 2019 în cauza T-134/17, Hércules Club de Fútbol/Comisia
      (Cauza C-332/19 P)
      (2019/C 432/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. (reprezentanți: Y. Martínez Mata și S. Rating, abogados)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 6 noiembrie 2019, Curtea (Camera a zecea) a respins acțiunea și a stabilit că Hércules Club de Fútbol, S.A.D. este obligat să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-417/18: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – CdT/EUIPO („Acțiune în anulare – Drept instituțional – Obligația de a încredința CdT lucrările de traducere necesare funcționării EUIPO – Rezilierea acordului dintre CdT și EUIPO – Publicarea unei cereri de ofertă pentru serviciile de traducere – Excepție de inadmisibilitate – Lipsa interesului de a exercita acțiunea – Nepronunțare parțială asupra fondului – Inadmisibilitate parțială”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/43

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – CdT/EUIPO
      (Cauza T-417/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Drept instituțional - Obligația de a încredința CdT lucrările de traducere necesare funcționării EUIPO - Rezilierea acordului dintre CdT și EUIPO - Publicarea unei cereri de ofertă pentru serviciile de traducere - Excepție de inadmisibilitate - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare parțială asupra fondului - Inadmisibilitate parțială”)
      (2019/C 432/49)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (reprezentanți: J. Rikkert și M. Garnier, agenți)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: N. Bambara și D. Hanf, agenți)

         Obiectul

      În primul rând, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, primo, a scrisorii EUIPO din 26 aprilie 2018, în măsura în care prin aceasta se notifică intenția sa de a nu prelungi după 31 decembrie 2018 acordul încheiat în anul 2016 cu CdT, având ca obiect lucrările de traducere necesare funcționării EUIPO, secundo, a scrisorii EUIPO din 26 aprilie 2018, în măsura în care prin aceasta CdT este informat cu privire la intenția sa de a lua, cu titlu preventiv, măsurile necesare pentru a asigura continuitatea serviciilor de traducere după 31 decembrie 2018, în special prin publicarea de cereri de ofertă, și, tertio, a deciziei EUIPO de publicare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a unei cereri de ofertă pentru serviciile de traducere cu numărul de referință 2018/S 114 - 258472, în al doilea rând, o cerere prin care se urmărește să se interzică EUIPO să semneze contracte în temeiul cererii de ofertă menționate și, în al treilea rând, o cerere prin care se urmărește declararea ca nelegală a publicării unei cereri de ofertă pentru servicii de traducere de către o agenție sau de către orice alt organism sau oficiu al Uniunii Europene ale căror regulamente de înființare prevăd că serviciile de traducere sunt furnizate de CdT

         Dispozitivul

                  1)

                     Nu mai este necesară pronunțarea asupra concluziilor acțiunii prin care se urmărește anularea deciziei de reziliere a acordului încheiat la 13 decembrie 2016 între Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (CdT) și Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Obligă EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată ale CdT, inclusiv cele aferente procedurii de măsuri provizorii în cauza T-417/18 R.

         (1)  JO C 341, 24.9.2018.


title: Cauza C-391/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Resurse proprii – Asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări (TTPM) la Uniunea Europeană – Decizia 91/482/CEE – Articolul 101 alineatul (2) – Admiterea la import în Uniune cu scutire de taxe vamale a produselor neoriginare din TTPM care se află în liberă circulație într-o TTPM și se reexportă ca atare către Uniune – Certificate de export EXP – Eliberare nelegală de certificate de către autoritățile unei TTPM – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Principiul cooperării loiale – Răspunderea statului membru care întreține relații speciale cu TTPM vizată – Obligația de a compensa pierderea de resurse proprii ale Uniunii cauzată de eliberarea nelegală de certificate de export EXP – Importuri de aluminiu provenite din Anguilla”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
      (Cauza C-391/17) (1)

      („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Resurse proprii - Asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări (TTPM) la Uniunea Europeană - Decizia 91/482/CEE - Articolul 101 alineatul (2) - Admiterea la import în Uniune cu scutire de taxe vamale a produselor neoriginare din TTPM care se află în liberă circulație într-o TTPM și se reexportă ca atare către Uniune - Certificate de export EXP - Eliberare nelegală de certificate de către autoritățile unei TTPM - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Principiul cooperării loiale - Răspunderea statului membru care întreține relații speciale cu TTPM vizată - Obligația de a compensa pierderea de resurse proprii ale Uniunii cauzată de eliberarea nelegală de certificate de export EXP - Importuri de aluminiu provenite din Anguilla”)
      (2019/C 432/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros, J.-F. Brakeland, L. Flynn și S. Noë, agenți)

         Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju și S. Brandon, agenți, asistați de K. Beal, QC, și P. Luckhurst, barristers, ulterior S. Brandon și F. Shibli, agenți, asistați de K. Beal, QC, și P. Luckhurst, barristers)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, P Huurnink și J. Langer agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin faptul că nu a compensat pierderea de resurse proprii ce rezultă din eliberarea nelegală în raport cu Decizia 91/482/CEE a Consiliului din 25 iulie 1991 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Economică Europeană de către autoritățile din Anguilla de certificate de export EXP în ceea ce privește importurile de aluminiu provenite din Anguilla în perioada 1999/2000, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE.

                  2)

                  Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată

         (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-451/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 12 iunie 2019 – Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 12 iunie 2019 – Subdelegación del Gobierno en Toledo/XU
      (Cauza C-451/19)
      (2019/C 432/18)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Pârât: XU

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă cerința ca cetățeanul spaniol care nu și-a exercitat dreptul de circulație să îndeplinească condițiile prevăzute la articolul 7.1 din Decretul regal 240/2007, ca o condiție necesară pentru recunoașterea dreptului de ședere al copilului minor, extracomunitar, al soțului extracomunitar în temeiul articolului 7.2 din Decretul regal menționat, poate implica, în cazul neîndeplinirii acestor condiții, încălcarea articolului 20 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1) dacă, drept consecință a refuzului acestui drept, cetățeanul spaniol ar fi obligat să părăsească teritoriul Uniunii în ansamblu.
                  La aprecierea tuturor acestor aspecte, trebuie să se țină seama de faptul că articolul 68 din Codul civil spaniol stabilește obligația soților de a locui împreună.

                  2)

                  Dacă, în orice caz, independent de cele expuse mai sus și cu titlu subsidiar, încalcă articolul 20 TFUE în termenii citați anterior practica statului spaniol de a aplica în mod automat reglementarea cuprinsă în articolul 7 din Decretul regal 240/2007, refuzând acordarea permisului de ședere cetățeanului unei țări terțe, copil minor, extracomunitar, al soțului extracomunitar al unui cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație (care, la rândul său, are un copil minor spaniol care nici el nu și-a exercitat vreodată dreptul de circulație) pentru unicul motiv că cetățeanul Uniunii nu îndeplinește condițiile prevăzute de această dispoziție, fără să fi examinat în mod concret și individual dacă între acest cetățean al Uniunii și resortisantul unei țări terțe există o relație de dependență de o asemenea natură încât, indiferent de motiv și ținând seama de împrejurări, implică faptul că, în cazul refuzului acordării dreptului de ședere unui cetățean al unei țări terțe, cetățeanul Uniunii nu s-ar putea separa de membrul de familie de care depinde și ar trebui să părăsească teritoriul Uniunii. Cu atât mai mult în cazul în care cetățeanul spaniol și soția sa extracomunitară sunt, la rândul lor, părinții unui copil minor spaniol care ar putea, de asemenea, să fie obligat să părăsească teritoriul spaniol pentru a-și urma părinții.
                  Toate aceste aspecte trebuie apreciate în lumina jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, printre care Hotărârea din 8 mai 2018, C-82/16, K. A. și alții/Belgische Staat (2).

         (1)  JO 2012, C 326, p. 1.

         (2)  EU:C:2018:308.


title: Cauza C-395/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Resurse proprii – Asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări (TTPM) la Uniunea Europeană – Decizia 91/482/CEE – Decizia 2001/822/CE – Admiterea la import în Uniune cu scutire de taxe vamale a produselor originare din TTPM – Certificat de circulație a mărfurilor EUR. 1 – Eliberare nelegală de certificate de către autoritățile unei TTPM – Taxe vamale nepercepute de statele membre de import – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Principiul cooperării loiale – Răspunderea statului membru care întreține relații speciale cu TTPM vizate – Obligația de a compensa pierderea de resurse proprii ale Uniunii cauzată de eliberarea nelegală de certificate EUR. 1 – Importuri de lapte praf și de orez provenind din Curaçao, precum și importuri de crupe și de griș provenind din Aruba)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 31 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
      (Cauza C-395/17) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Resurse proprii - Asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări (TTPM) la Uniunea Europeană - Decizia 91/482/CEE - Decizia 2001/822/CE - Admiterea la import în Uniune cu scutire de taxe vamale a produselor originare din TTPM - Certificat de circulație a mărfurilor EUR. 1 - Eliberare nelegală de certificate de către autoritățile unei TTPM - Taxe vamale nepercepute de statele membre de import - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Principiul cooperării loiale - Răspunderea statului membru care întreține relații speciale cu TTPM vizate - Obligația de a compensa pierderea de resurse proprii ale Uniunii cauzată de eliberarea nelegală de certificate EUR. 1 - Importuri de lapte praf și de orez provenind din Curaçao, precum și importuri de crupe și de griș provenind din Aruba)
      (2019/C 432/04)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, A. Caeiros, L. Flynn și S. Noë, agenți)

         Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. K. Bulterman, M.H.S. Gijzen, P Huurnink și J. Langer, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju și S. Brandon, agenți, asistați de K. Beal, QC, și P. Luckhurst, barristers, ulterior S. Brandon și F. Shibli, agenți, asistați de K. Beal, QC, și P. Luckhurst, barristers)

         Dispozitivul

                  1)

                  Întrucât nu a compensat pierderea de resurse proprii care rezultă din eliberarea nelegală, în raport cu dispozițiile Deciziei 91/482/CEE a Consiliului din 25 iulie 1991 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Economică Europeană și ulterior ale Deciziei 2001/822/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2001 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Europeană, de către autoritățile din Curaçao și din Aruba a unor certificate de circulație a mărfurilor EUR. 1 în ceea ce privește importurile de lapte praf și de orez provenind din Curaçao în perioada 1997/2000 și, respectiv, importurile de crupe și de griș provenind din Aruba în perioada 2002/2003, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE.

                  2)

                  Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-432/18: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2019 – Palo/Comisia („Funcție publică – Agenți temporari – Pensii – Modalitățile sistemului de pensii – Indemnizație de plecare – Articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Principiile egalității de tratament și nediscriminării – Încredere legitimă – Principiul bunei administrări – Obligația de solicitudine”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/44

      Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2019 – Palo/Comisia
      (Cauza T-432/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Pensii - Modalitățile sistemului de pensii - Indemnizație de plecare - Articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Principiile egalității de tratament și nediscriminării - Încredere legitimă - Principiul bunei administrări - Obligația de solicitudine”)
      (2019/C 432/50)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Peeter Palo (Tallinn, Estonia) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Mongin și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, prin care se urmărește, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 5 octombrie 2017 de a nu plăti reclamantului indemnizația de plecare prevăzută de articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, în versiunea sa rezultată din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (JO 2013, L 287, p. 15), și anularea deciziei Comisiei din 10 aprilie 2018 de respingere a reclamației formulate de reclamant împotriva deciziei menționate și, pe de altă parte, repararea prejudiciului material și moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Peeter Palo la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 319, 10.9.2018.


title: Cauza C-796/19: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/31

      Acțiune introdusă la 29 octombrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Austria
      (Cauza C-796/19)
      (2019/C 432/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: Walter Mölls, Cécile Vrignon)

         Pârâtă: Republica Austria

         Concluziile

      Reclamanta solicită:

                  —

                  constatarea faptului că Republica Austria și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 litera (a) din Directiva 2007/59/CE (1), întrucât a desemnat ca autoritate competentă în sensul acestei directive o altă autoritate decât autoritățile de siguranță menționate la articolul 16 din Directiva 2004/49/CE (2);

                  —

                  obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia arată că articolul 3 litera (a) din Directiva 2007/59 definește autoritățile competente în sensul acestei directive ca fiind „autoritățile de siguranță menționate la articolul 16 din Directiva 2004/49/CE”.
      Cu toate acestea, legiuitorul austriac a făcut o alegere diferită.
      În locul autorității competente în sensul Directivei 2004/49 (respectiv ministrul federal al Transporturilor, Inovației și Tehnologiei) a fost desemnată Schieneninfrastruktur-Dienstleistungsgesellschaft mbH ca autoritate competentă în legătură cu o serie de atribuții care intră sub incidența Directivei 2007/59. Acest fapt nu este conform cu directiva menționată.

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007 privind certificarea mecanicilor de locomotivă care conduc locomotive și trenuri în sistemul feroviar comunitar (JO 2007, L 315, p. 51).

         (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (JO 2004, L 164, p. 44, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 62).


title: Cauza T-727/18 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 septembrie 2019 – ZW/BEI („Procedură de măsuri provizorii – Funcție publică – Inadmisibilitate”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/55

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 septembrie 2019 – ZW/BEI
      (Cauza T-727/18 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Funcție publică - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 432/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: ZW (reprezentant: T. Petsas, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, prin care se urmărește dispunerea unor măsuri provizorii care ar consta în suspendarea sau prelungirea anumitor termene și în obligarea la depunerea unor documente

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-434/18: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2019 – Vans/EUIPO (ULTRARANGE) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ULTRARANGE – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/45

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2019 – Vans/EUIPO (ULTRARANGE)
      (Cauza T-434/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ULTRARANGE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 432/51)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Vans, Inc. (Costa Mesa, California, Statele Unite) (reprezentanți: M. Hirsch și M. Metzner, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Markakis, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 aprilie 2018 (cauza R 2544/2017-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ULTRARANGE ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Vans, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 301, 27.8.2018.


title: Cauza C-806/19 P: Recurs introdus la 31 octombrie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T-105/17, HSBC Holdings plc și alții/Comisia

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/32

      Recurs introdus la 31 octombrie 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua extinsă) din 24 septembrie 2019 în cauza T-105/17, HSBC Holdings plc și alții/Comisia
      (Cauza C-806/19 P)
      (2019/C 432/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, M. Farley și F. van Schaik, agenți)

         Celelalte părți din procedură: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France

         Concluziile

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate (punctele 336-354 și dispozitivul) în măsura în care prin aceasta se anulează amenda aplicată prin articolul 2 din decizie (1);

                  —

                  respingerea celui de al doilea, a celui de al treilea și a celui de al patrulea aspect al celui de al șaselea motiv al acțiunii introduse de HSBC la Tribunal referitor la amenzi, precum și a cererii sale formulate cu titlu subsidiar privind exercitarea competenței de fond;

            sau, în subsidiar:

                  —

                  trimiterea cauzei în fața Tribunalului spre rejudecarea celui de al doilea, a celui de al treilea și a celui de al patrulea aspect al celui de al șaselea motiv al acțiunii introduse de HSBC la Tribunal, precum și a cererii sale formulate cu titlu subsidiar privind exercitarea competenței de fond și

                  —

                  obligarea HSBC la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și adaptarea părții din hotărârea atacată referitoare la obligarea la plata cheltuielilor de judecată pentru a ține seama de rezultatul prezentului recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a reținut, la punctele 345-353 din hotărârea atacată, încălcarea de către Comisie a obligației de motivare care îi revine conform articolului 296 TFEU în ceea ce privește factorul de scontare în vederea stabilirii cuantumului de bază al amenzii aplicate HSBC și, în consecință, a anulat în acest temei articolul 2 litera (b) din decizia atacată.
      Tribunalul a aplicat un criteriu juridic eronat pentru a aprecia caracterul adecvat al motivării deciziei atacate în ceea ce privește factorul de scontare. În materia deciziilor prin care se aplică amenzi unor întreprinderi pentru încălcarea articolului 101 TFEU, Comisia nu este obligată să indice elementele cifrice referitoare la modul de calcul al amenzii sau să indice toate datele cifrice referitoare la fiecare dintre etapele intermediare ale modului de calcul al amenzii reținut. Atunci când este evaluată în raport cu criteriul juridic corect, motivarea deciziei atacate îndeplinește cerințele articolului 296 TFEU din moment ce cuprinde motivarea Comisiei privind: (i) necesitatea aplicării unui factor de scontare; (ii) nivelul la care a fost stabilit acest factor de scontare; (iii) elementele pe care Comisia le-a luat în considerare pentru a stabili nivelul factorului de scontare; (iv) motivul pentru care Comisia a considerat adecvat să ia în considerare fiecare dintre aceste elemente și (v) indicarea impactului pe care fiecare element l-a avut asupra factorului de scontare. În plus, motivarea deciziei atacate a permis destinatarilor acestei decizii să verifice că principiul egalității de tratament a fost respectat.

         (1)  Deciziei Comisiei din 7 decembrie 2016 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 din TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul AT.39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro) [notificată cu numărul C(2016) 8530].


title: Cauza C-525/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 9 iulie 2019 – GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 9 iulie 2019 – GF/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Cauza C-525/19)
      (2019/C 432/19)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: GF

         Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă cerința îndeplinirii condițiilor articolului 7 [alineatul 1] din RD 240/2007 de către cetățeanul spaniol care nu și-a exercitat dreptul de liberă circulație, în calitate de condiție necesară pentru recunoașterea dreptului de ședere al soțului său extracomunitar în temeiul articolului 7 [alineatul 2] din acest RD, poate constitui, în eventualitatea nerespectării acestor condiții, o încălcare a articolului 20 [TFUE] în cazul în care, ca o consecință a refuzului acestui drept, cetățeanul spaniol ar fi obligat să părăsească teritoriul Uniunii în ansamblu. La aprecierea tuturor acestor aspecte, trebuie să se țină seama de faptul că articolul 68 din Código Civil (Codul Civil) spaniol stabilește obligația soților de a locui împreună.

                  2)

                  Dacă, în orice caz, independent de cele expuse mai sus și cu titlu subsidiar, încalcă articolul 20 [TFUE], în termenii citați anterior, practica statului spaniol de a aplica în mod automat reglementarea cuprinsă în articolul 7 din RD 240/2007, refuzând acordarea permisului de ședere membrului de familie al unui cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație, pentru unicul motiv că cetățeanul Uniunii nu îndeplinește condițiile prevăzute de această dispoziție, fără să fi examinat în mod concret și individual dacă între acest cetățean al Uniunii și resortisantul unei țări terțe există o relație de dependență de asemenea natură încât, indiferent de motiv și ținând seama de împrejurări, implică faptul că, în cazul refuzului acordării dreptului de ședere unui cetățean al unei țări terțe, cetățeanul Uniunii nu s-ar putea separa de membrul de familie de care este dependent și ar trebui să părăsească teritoriul Uniunii. Toate aceste aspecte trebuie apreciate în lumina jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, printre altele, Hotărârea din 8 mai 2018, C-82/16, K. A. și alții/Belgische Staat (1).

         (1)  Hotărârea din 8 mai 2018, K. A. și alții (reîntregirea familiei în Belgia) (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Cauzele conexate C-663/17 P, C-665/17 P și C-669/17 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 noiembrie 2019 – Banca Centrală Europeană (BCE)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Comisia Europeană/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Banca Centrală Europeană (BCE) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Banca Centrală Europeană (BCE) (C-669/17 P) (Recurs – Admisibilitate – Reprezentare a unei părți în fața Curții – Mandat acordat avocatului – Retragere a mandatului de către lichidatorul societății reclamante – Continuare a procedurii de către organul de conducere al societății reclamante – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 – Dreptul la o cale de atac efectivă – Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit – Decizie de retragere a autorizației unei instituții de credit – Acțiune în anulare în fața Tribunalului Uniunii Europene – Admisibilitate – Afectare directă a acționarilor societății a cărei autorizație a fost retrasă)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 noiembrie 2019 – Banca Centrală Europeană (BCE)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Comisia Europeană/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Banca Centrală Europeană (BCE) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Banca Centrală Europeană (BCE) (C-669/17 P)
      (Cauzele conexate C-663/17 P, C-665/17 P și C-669/17 P) (1)

      (Recurs - Admisibilitate - Reprezentare a unei părți în fața Curții - Mandat acordat avocatului - Retragere a mandatului de către lichidatorul societății reclamante - Continuare a procedurii de către organul de conducere al societății reclamante - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la o cale de atac efectivă - Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit - Decizie de retragere a autorizației unei instituții de credit - Acțiune în anulare în fața Tribunalului Uniunii Europene - Admisibilitate - Afectare directă a acționarilor societății a cărei autorizație a fost retrasă)
      (2019/C 432/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         (Cauza C-663/17 P)

         Recurentă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, agenți, asistați de B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (reprezentanți: M. Kirchner, L. Feddern și O. H. Behrends, Rechtsanwälte)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė, V. Di Bucci și K.-Ph. Wojcik, agenți)

         (Cauza C-665/17 P)

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė, V. Di Bucci și K.-Ph. Wojcik, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (reprezentanți: M. Kirchner, L. Feddern și O. H. Behrends, Rechtsanwälte), Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, agenți, asistați de B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, avocat)

         (Cauza C-669/17 P)

         Recurente: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (reprezentanți: M. Kirchner, L. Feddern și O. H. Behrends, Rechtsanwälte)

         Celelalte părți din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, agenți, asistați de B. Schneider, Rechtsanwalt, M. Petite, avocat)

         Intervenientă în susținerea Băncii Centrale Europene: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė, V. Di Bucci și K.-Ph. Wojcik, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge ca inadmisibil recursul în cauza C-669/17 P, astfel cum a fost formulat de domnii Ivan Fursin și Igors Buimisters, precum și de C & R Invest SIA, de Figon Co. Ltd, de GCK Holding Netherlands BV și de Rikam Holding SA.

                  2)

                  Anulează Ordonanța Tribunalului Uniunii Europene din 12 septembrie 2017, Fursin și alții/BCE (T-247/16, nepublicată, EU:T:2017:623).

                  3)

                  Respinge excepția de inadmisibilitate a Băncii Centrale Europene, în măsura în care privește acțiunea introdusă de Trasta Komercbanka AS având ca obiect anularea deciziei ECB/SSM/2016 - 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 a Băncii Centrale Europene din 3 martie 2016 privind retragerea autorizației acordate Trasta Komercbanka.

                  4)

                  Respinge acțiunea introdusă de domnii Ivan Fursin și Igors Buimisters, precum și de C & R Invest SIA, de Figon Co. Ltd, de GCK Holding Netherlands BV și de Rikam Holding SA având ca obiect anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 3 martie 2016.

                  5)

                  Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra acțiunii introduse de Trasta Komercbanka AS având ca obiect anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 3 martie 2016.

                  6)

                  Obligă Trasta Komercbanka AS, pe domnii Ivan Fursin și Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, precum și Rikam Holding SA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană și de Comisia Europeană în cadrul recursurilor în cauzele C-663/17 P și, respectiv, C-665/17 P.

                  7)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată în cauza C-663/17 P.

                  8)

                  Îi obligă pe domnii Ivan Fursin și Igors Buimisters, precum și C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV și Rikam Holding SA să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană în cadrul procedurii în primă instanță aferente acțiunii formulate de acești acționari.

                  9)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată în cauza C-669/17 P se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018

         JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza C-532/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 11 iulie 2019 – QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 11 iulie 2019 – QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Cauza C-532/19)
      (2019/C 432/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Pârât: QP

         Reclamantă: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dacă cerința îndeplinirii condițiilor articolului 7 [alineatul 1] din RD 240/2007 de către cetățeanul spaniol care nu și-a exercitat dreptul de liberă circulație, în calitate de condiție necesară pentru recunoașterea dreptului de ședere al soțului său extracomunitar în temeiul articolului 7 [alineatul 2] din acest RD, poate constitui, în eventualitatea nerespectării acestor condiții, o încălcare a articolului 20 [TFUE] în cazul în care, ca o consecință a refuzului acestui drept, cetățeanul spaniol ar fi obligat să părăsească teritoriul Uniunii în ansamblu.
                  La aprecierea tuturor acestor aspecte, trebuie să se țină seama de faptul că articolul 68 din Código Civil (Codul Civil) spaniol stabilește obligația soților de a locui împreună.

                  2)

                  Dacă, în orice caz, independent de cele expuse mai sus și cu titlu subsidiar, încalcă articolul 20 [TFUE], în termenii citați anterior, practica statului spaniol de a aplica în mod automat reglementarea cuprinsă în articolul 7 din RD 240/2007, refuzând acordarea permisului de ședere membrului de familie al unui cetățean al Uniunii care nu și-a exercitat niciodată libertatea de circulație, pentru unicul motiv că cetățeanul Uniunii nu îndeplinește condițiile prevăzute de această dispoziție, fără să fi examinat în mod concret și individual dacă între acest cetățean al Uniunii și resortisantul unei țări terțe există o relație de dependență de asemenea natură încât, indiferent de motiv și ținând seama de împrejurări, implică faptul că, în cazul refuzului acordării dreptului de ședere unui cetățean al unei țări terțe, cetățeanul Uniunii nu s-ar putea separa de membrul de familie de care este dependent și ar trebui să părăsească teritoriul Uniunii.
                  Toate aceste aspecte trebuie apreciate în lumina jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, printre altele, Hotărârea din 8 mai 2018, C-82/16, K. A. și alții/Belgische Staat (1).

         (1)  Hotărârea din 8 mai 2018, K. A. și alții (reîntregirea familiei în Belgia) (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Cauza T-454/18: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2019 – Biasotto/EUIPO – Oofos (OO) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative – Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară OO – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/45

      Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2019 – Biasotto/EUIPO – Oofos (OO)
      (Cauza T-454/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară OO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 432/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Alessandro Biasotto (Treviso, Italia) (reprezentanți: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni și E. Cammareri, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Markakis și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Statele Unite) (reprezentant: J. Klink, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 mai 2018 (cauza R 1281/2017-2) privind o procedură de opoziție între Oofos și domnul Biasotto

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe domnul Alessandro Biasotto la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza C-192/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 noiembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Stat de drept – Protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii – Principiile inamovibilității și independenței judecătorilor – Reducerea vârstei de pensionare a judecătorilor de la instanțele de drept comun poloneze – Posibilitate de continuare a exercitării funcției de judecător peste vârsta nou-stabilită cu autorizarea ministrului justiției – Articolul 157 TFUE – Directiva 2006/54/CE – Articolul 5 litera (a) și articolul 9 alineatul (1) litera (f) – Interzicerea discriminărilor pe motiv de sex în materie de remunerație, de încadrare în muncă și de muncă – Instituirea unei vârste de pensionare diferite pentru femeile și pentru bărbații care ocupă funcția de judecător la instanțele de drept comun poloneze și la Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia), precum și pe cea de procuror polonez)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/6

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 5 noiembrie 2019 – Comisia Europeană/Republica Polonă
      (Cauza C-192/18) (1)

      (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Stat de drept - Protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii - Principiile inamovibilității și independenței judecătorilor - Reducerea vârstei de pensionare a judecătorilor de la instanțele de drept comun poloneze - Posibilitate de continuare a exercitării funcției de judecător peste vârsta nou-stabilită cu autorizarea ministrului justiției - Articolul 157 TFUE - Directiva 2006/54/CE - Articolul 5 litera (a) și articolul 9 alineatul (1) litera (f) - Interzicerea discriminărilor pe motiv de sex în materie de remunerație, de încadrare în muncă și de muncă - Instituirea unei vârste de pensionare diferite pentru femeile și pentru bărbații care ocupă funcția de judecător la instanțele de drept comun poloneze și la Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia), precum și pe cea de procuror polonez)
      (2019/C 432/06)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Szmytkowska, K. Banks, C. Valero și H. Krämer, agenți)

         Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna, K. Majcher și S. Żyrek, agenți, asistați de W. Gontarski, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin introducerea, prin articolul 13 punctele 1-3 din ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (Legea de modificare a Legii privind pensiile pentru limită de vârstă care pot fi plătite din Fondul de securitate socială și a altor legi) din 12 iulie 2017, a unei vârste de pensionare diferite pentru femeile și bărbații care aparțin corpului judecătorilor de la instanțele de drept comun poloneze și de la Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) sau corpului procurorilor polonezi, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 157 TFUE, precum și al articolului 5 litera (a) și al articolului 9 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă.

                  2)

                  Prin faptul că, în temeiul articolului 1 punctul 26 literele b) și c) din Legea de modificare a Legii privind pensiile pentru limită de vârstă care pot fi plătite din Fondul de securitate socială și a altor legi din 12 iulie 2017, a conferit ministrului justiției (Polonia) puterea de a autoriza sau nu exercitarea în continuare a funcțiilor judecătorilor de la instanțele de drept comun poloneze peste noua vârstă de pensionare a judecătorilor respectivi, astfel cum a fost redusă prin articolul 13 punctul 1 din aceeași lege, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE.

                  3)

                  Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza T-48/17: Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – ADDE/Parlamentul („Drept instituțional – Parlamentul European – Decizie prin care se declară neeligibile anumite cheltuieli ale unui partid politic în vederea unui grant pentru anul 2015 – Decizie prin care se acordă un grant pentru anul 2017 și care prevede prefinanțarea a 33 % din cuantumul maxim al grantului și obligația de a furniza o garanție bancară – Obligație de imparțialitate – Dreptul la apărare – Regulamentul financiar – Norme de aplicare a Regulamentului financiar – Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 – Proporționalitate – Egalitate de tratament”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/34

      Hotărârea Tribunalului din 7 noiembrie 2019 – ADDE/Parlamentul
      (Cauza T-48/17) (1)

      („Drept instituțional - Parlamentul European - Decizie prin care se declară neeligibile anumite cheltuieli ale unui partid politic în vederea unui grant pentru anul 2015 - Decizie prin care se acordă un grant pentru anul 2017 și care prevede prefinanțarea a 33 % din cuantumul maxim al grantului și obligația de a furniza o garanție bancară - Obligație de imparțialitate - Dreptul la apărare - Regulamentul financiar - Norme de aplicare a Regulamentului financiar - Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 - Proporționalitate - Egalitate de tratament”)
      (2019/C 432/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial L. Defalque și L. Ruessmann, ulterior M. Modrikanen și în sfârșit Y. Rimokh, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: C. Burgos și S. Alves, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea, pe de o parte, a deciziei Parlamentului din 21 noiembrie 2016 prin care se declară neeligibile anumite cheltuieli în vederea unui grant pentru anul 2015 și, pe de altă parte, a deciziei FINS-2017-13 a Parlamentului din 12 decembrie 2016 privind acordarea unui grant reclamantei pentru anul 2017, în măsura în care această decizie limitează prefinanțarea la 33 % din cuantumul maxim al grantului sub rezerva furnizării unei garanții bancare

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Parlamentului din 21 noiembrie 2016 prin care se declară neeligibile anumite cheltuieli în vederea unei grant în cadrul exercițiului financiar 2015.

                  2)

                     Respinge cererea de anulare a deciziei FINS-2017-13 a Parlamentului din 12 decembrie 2016 privind acordarea unui grant reclamantei în cadrul exercițiului financiar 2017.

                  3)

                     Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL și Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

         (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza C-576/19 P: Recurs introdus la 29 iulie 2019 de Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 iunie 2019 în cauza T-377/18, Intercept Pharma și Intercept Pharmaceuticals/EMA

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/17

      Recurs introdus la 29 iulie 2019 de Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 28 iunie 2019 în cauza T-377/18, Intercept Pharma și Intercept Pharmaceuticals/EMA
      (Cauza C-576/19 P)
      (2019/C 432/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. (reprezentanți: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos, solicitors, F. Campbell, barrister)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Medicamente

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului pronunțată la 28 iunie 2019;

                  —

                  anularea deciziei comunicate de intimată recurentelor la 15 mai 2018 de divulgare a Raportului periodic de evaluare a beneficiilor și a riscurilor, și

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată și a altor costuri și cheltuieli în legătură cu prezenta cauză, atât în procedura în primă instanță, cât și în procedura de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că Tribunalul a concluzionat în mod eronat că „protecția procedurilor judiciare” prevăzută la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1) este relevantă numai în cazul când documentele erau pregătite în contextul unor anumite proceduri judiciare când cuprind poziții legale care fac obiectul unor asemenea proceduri. Aceasta a stabilit o restrângere nepermisă asupra modului de redactare a articolului 4 alineatul (2), care nu e cuprinsă în regulament.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Tribunalul a concluzionat eronat că „interesele comerciale” prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 sunt aplicabile numai atunci când se consideră că anumite elemente ale documentelor aduc atingere intereselor comerciale ale părții relevante și nu se poate aplica numai în temeiul faptului că divulgarea unui document în întregime ar aduce atingere intereselor comerciale ale autorului acestuia. Această abordare a împiedicat Tribunalul să recunoască eroarea de drept și eroarea vădită de apreciere săvârșite de intimată prin faptul că a refuzat să ia în considerare contextul cererii de divulgare în această cauză.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-750/18: Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2019 – Briois/Parlamentul („Drept instituțional – Membru al Parlamentului European – Privilegii și imunități – Decizie de ridicare a imunității parlamentare – Încheierea mandatului de deputat – Dispariția interesului de a exercita acțiunea – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/56

      Ordonanța Tribunalului din 25 octombrie 2019 – Briois/Parlamentul
      (Cauza T-750/18) (1)

      („Drept instituțional - Membru al Parlamentului European - Privilegii și imunități - Decizie de ridicare a imunității parlamentare - Încheierea mandatului de deputat - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 432/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Alonso de León și C. Burgos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei P8_TA(2018)0401 a Parlamentului din 24 octombrie 2018 de ridicare a imunității parlamentare a reclamantului

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza T-332/17: Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – E-Control/ACER („Energie – Decizie a Comisiei de apel a ACER – Determinarea regiunilor de calcul al capacităților – Acțiune în anulare – Interesul de a exercita acțiunea – Inadmisibilitate parțială – Regulamentul (UE) 2015/1222 – Competența ACER”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/35

      Hotărârea Tribunalului din 24 octombrie 2019 – E-Control/ACER
      (Cauza T-332/17) (1)

      („Energie - Decizie a Comisiei de apel a ACER - Determinarea regiunilor de calcul al capacităților - Acțiune în anulare - Interesul de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate parțială - Regulamentul (UE) 2015/1222 - Competența ACER”)
      (2019/C 432/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Viena, Austria) (reprezentant: F. Schuhmacher, avocat)

         Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (reprezentanți: P. Martinet și E. Tremmel, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Verbund AG (Viena, Austria) (reprezentant: S. Polster, avocat)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și T. Müller, agenți) și Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită anularea Deciziei A-001-2017 (consolidată) a Comisiei de apel a ACER din 17 martie 2017 prin care se respinge calea de atac împotriva Deciziei 6/2016 a ACER privind determinarea regiunilor de calcul al capacităților.

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia A-001-2017 (consolidată) a Comisiei de apel a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) din 17 martie 2017 prin care se respinge calea de atac împotriva Deciziei 6/2016 a ACER privind determinarea regiunilor de calcul al capacităților în măsura în care prin aceasta este respinsă calea de ataca formulată de Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control).

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     ACER suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și un sfert din cele efectuate de E-Control.

                  4)

                     E-Control suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată.

                  5)

                     Republica Cehă, Republica Polonă și Verbund AG suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 249, 31.7.2017.


title: Cauza T-145/19: Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales/Comisia („Acțiune în anulare – Acord de subvenționare încheiat în cadrul instrumentului financiar pentru mediu (LIFE+) – Notă de debit – Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisolubil legat – Lipsa recalificării acțiunii – Inadmisibilitate vădită”)

text:
               23.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 432/56

      Ordonanța Tribunalului din 17 octombrie 2019 – Jap Energéticas y Medioambientales/Comisia
      (Cauza T-145/19) (1)

      („Acțiune în anulare - Acord de subvenționare încheiat în cadrul instrumentului financiar pentru mediu (LIFE+) - Notă de debit - Act care se înscrie într-un cadru pur contractual de care este indisolubil legat - Lipsa recalificării acțiunii - Inadmisibilitate vădită”)
      (2019/C 432/67)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencia, Spania) (reprezentant: G. Alabau Zabal, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și S. Izquierdo Pérez, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea unei note de debit emise de Comisie la 14 ianuarie 2019 în vederea recuperării sumei de 82 750,96 euro, plătită reclamantei în cadrul unei contribuții financiare pentru susținerea unui proiect de prototip pentru producerea de hidrogen obținut din apă curată, amoniac și aluminiu reciclat

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                     Obligă Jap Energéticas y Medioambientales, SL la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.