title: Cauza C-431/14 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2014 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 iulie 2014 în cauza T-52/12, Grecia/Comisia

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/27

      Recurs introdus la 19 septembrie 2014 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 iulie 2014 în cauza T-52/12, Grecia/Comisia
      (Cauza C-431/14 P)
      (2014/C 395/32)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias şi A. Vasilopoulou)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Admiterea prezentului recurs;

                  —

                  anularea în totalitate a hotărârii atacate a Tribunalului Uniunii Europene;

                  —

                  admiterea acţiunii Republicii Elene, astfel cum se arată în mod mai detaliat;

                  —

                  anularea deciziei atacate a Comisiei Europene;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea dreptului Uniunii sau pe o încălcare a normelor fundamentale de procedură. Mai exact, în prima parte a motivului se susține că Tribunalul a interpretat și aplicat în mod eronat noțiunea de resurse de stat atribuite statului, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, sau că Tribunalul a săvârșit o eroare de fapt prin calificarea ca atare a cuantumului contribuțiilor obligatorii plătite de agricultorii beneficiari ai ajutoarelor, asiguraţi la Organismos Ellinikon Georgikon Asfaliseon (ELGA; societate de asigurări agricole din Grecia), în timp ce, în a doua parte a aceluiaşi motiv, se susţine că hotărârea Tribunalului a fost pronunțată cu încălcarea normelor fundamentale de procedură, în măsura în care Tribunalul nu a examinat sau motivat în mod special dacă sumele plătite cu titlu de contribuții de agricultorii beneficiari ai ajutoarelor de stat considerate ilegale le confereau acestora un avantaj necuvenit în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, și anume un avantaj care poate denatura concurența, sau în măsura în care Tribunalul ar fi interpretat și aplicat în mod eronat această dispoziţie, respingând în mod tacit argumentul în discuție.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs se susține că hotărârea atacată a fost pronunțată cu încălcarea dreptului Uniunii și în special că articolul 107 alineatul (1) TFUE a fost aplicat și interpretat în mod eronat de Tribunal, care a considerat că plățile compensatorii din anul 2009 au constituit pentru beneficiari un avantaj economic selectiv, de natură să amenințe să denatureze concurența și schimburile comerciale dintre statele membre, fără a ţine seama de împrejurările excepționale în care se afla la momentul respectiv și se află în continuare economia Greciei.
      Prin intermediul celui de al treilea motiv de recurs se susține, pe de o parte, că Tribunalul a săvârșit o eroare de interpretare și de aplicare a articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, întrucât, pentru plățile în litigiu din anul 2009, a limitat domeniul de aplicare al acestei dispoziții la prevederile Comunicării privind cadrul comunitar de susținere, în pofida împrejurărilor excepționale în care se afla la acel moment economia greacă (prima parte a celui de al treilea motiv) și, pe de altă parte, că hotărârea atacată conţine o motivare insuficientă, în măsura în care nu se examinează în niciun mod critica Republicii Elene potrivit căreia decizia Comisiei Europene este disproporționată, întrucât dispune recuperarea ajutoarelor în luna decembrie 2011 (a doua parte a celui de al treilea motiv).


title: Cauza C-581/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London Tribunal centre — Regatul Unit) — EMI Group Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [A șasea directivă TVA — Articolul 5 alineatul (6) a doua teză — Noțiunea mostre — Noțiunea cadouri de mică valoare — Înregistrări muzicale — Distribuție cu titlu gratuit în scopuri promoționale]

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 30 septembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London Tribunal centre — Regatul Unit) — EMI Group Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-581/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 5 alineatul (6) a doua teză - Noțiunea „mostre” - Noțiunea „cadouri de mică valoare” - Înregistrări muzicale - Distribuție cu titlu gratuit în scopuri promoționale)
   2010/C 317/13
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   VAT and Duties Tribunal, London Tribunal Centre

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: EMI Group Ltd

      Pârâtă: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — VAT and Duties Tribunal, London — Interpretarea articolului 5 alineatul (6) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Prelevări de bunuri, efectuate pentru necesitățile întreprinderii în scopul de a oferi cadouri de mică valoare și mostre — Noțiunea „mostră” — Caracteristici esențiale — Înregistrări muzicale sub formă de CD, furnizate gratuit în scopuri promoționale

      Dispozitivul

               1.

               O „mostră”, în sensul articolului 5 alineatul (6) a doua teză din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, este un specimen al unui produs care urmărește promovarea vânzărilor acestuia și care permite evaluarea caracteristicilor și a calităților acestui produs, fără a determina un alt consum final decât cel care este inerent unor astfel de operațiuni de promovare. Această noțiune nu poate fi limitată în mod general, printr o reglementare națională, la specimenele donate sub o formă nedisponibilă la vânzare sau la primul exemplar dintr o serie de specimene identice donate de o persoană impozabilă aceluiași destinatar, fără ca această reglementare să permită să se țină seama de natura produsului reprezentat și de contextul comercial propriu fiecărei operațiuni în care sunt oferite aceste specimene.

               2.

               Noțiunea „cadouri de mică valoare”, în sensul articolului 5 alineatul (6) a doua teză din A șasea directivă 77/388, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale prin care se stabilește un plafon valoric, precum cel instituit prin legislația în discuție în acțiunea principală, și anume 50 GBP, pentru cadourile oferite aceleiași persoane în cursul unei perioade de 12 luni sau care fac parte dintr o serie sau dintr o succesiune de cadouri.

               3.

               Articolul 5 alineatul (6) a doua teză din A șasea directivă 77/388 se opune unei reglementări naționale prin care se instituie o prezumție potrivit căreia bunurile ce constituie „cadouri de mică valoare” în sensul acestei dispoziții și sunt oferite de o persoană impozabilă unor persoane diferite având un angajator comun sunt considerate că au fost donate aceleiași persoane.

               4.

               Regimul fiscal al destinatarului mostrelor nu are influență asupra răspunsurilor date la celelalte întrebări.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-534/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 24 noiembrie 2014 – Procedură penală împotriva lui Andrea Gaiti și alții

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 24 noiembrie 2014 – Procedură penală împotriva lui Andrea Gaiti și alții
   (Cauza C-534/14)
   (2015/C 034/15)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bergamo

      Părțile din procedura principală

   Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, în lumina principiilor afirmate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 16 februarie 2012 [în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10], trebuie interpretate în sensul că se opun atribuirii printr-o procedură de cerere de ofertă a unor licențe cu o durată mai mică decât cea a licențelor atribuite în trecut?

               2)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, în lumina principiilor afirmate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene nr. 72 din 16 februarie 2012, trebuie interpretate în sensul că se opun ca cerința reorganizării sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare ale licențelor să constituie o justificare adecvată pentru o durată redusă a licențelor care fac obiectul procedurii de cerere de ofertă în raport cu durata licențelor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 TFUE și următoarele și articolul 56 TFUE și următoarele, în lumina principiilor afirmate în Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene nr. 72 din 16 februarie 2012, trebuie interpretate în sensul că se opun să se prevadă obligația de transfer cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a pariurilor în cazul încetării activității pentru motivul expirării duratei concesiunii sau prin efectul deciziilor privind decăderea sau revocarea?


title: Cauza T-774/14: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2016 – Ica Foods/EUIPO – San Lucio (GROK) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/29

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2016 – Ica Foods/EUIPO – San Lucio (GROK)
   (Cauza T-774/14) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 053/35)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ica Foods SpA (Pomezia, Italia) (reprezentant: A. Nespega, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Italia) (reprezentant: F. Sangiacomo, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 septembrie 2014 (cauza R 1815/2013-2) privind o procedură de declarare a nulității între San Lucio Srl și Ica Foods SpA

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Ica Foods SpA și San Lucio Srl să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată ale Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza T-429/09: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2009 — Campailla/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/42

      Acțiune introdusă la 21 octombrie 2009 — Campailla/Comisia
      (Cauza T-429/09)
      (2010/C 161/66)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Massimo Campailla (Boulogne-sur-Mer, Franța) (reprezentant: P. Goergen, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantului

                  —

                  Obligarea Comisiei la repararea prejudiciului pe care reclamantul l-ar fi suferit prin refuzul Comisiei de a lua măsuri în urma plângerii sale prin care se denunță încălcări ale drepturilor sale fundamentale de către autoritățile cameruneze.

         Motivele și principalele argumente

      Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită repararea prejudiciului pretins suferit prin deciziile Comisiei, cuprinse în scrisoarea D3 *3/2004/D/4809 din 30 iulie 2004 și în scrisoarea D3 D*3/2004/D/5438 din 9 septembrie 2004, adresate reclamantului, prin care Comisia a refuzat să ia măsuri în urma plângerii reclamantului prin care se denunță pretinse încălcări ale drepturilor sale fundamentale de către autoritățile cameruneze.
      În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă motive deduse din nelegalitatea deciziei ca urmare a denaturării faptelor și a abuzului de putere, precum și din încălcarea dispozițiilor și principiilor din Tratatul CE și din Tratatul UE, precum și a drepturilor fundamentale garantate prin Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și prin Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (printre altele: principiile securității juridice, încrederii legitime, bunei administrări, obligației de nediscriminare, bunei guvernări, respectării normelor fundamentale, interdicției tratamentelor inumane și degradante).


20150731013616652015/C 270/202582015CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150601161721Cauza C-258/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 1 iunie 2015 – Gorka Salaberria Sorondo/Academia Vasca de Policía y Emergencias
 ---documentbreak--- C2702015RO1610120150601RO0020161172Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 1 iunie 2015 – Gorka Salaberria Sorondo/Academia Vasca de Policía y Emergencias
   (Cauza C-258/15)2015/C 270/20Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Gorka Salaberria Sorondo

      Pârâtă: Academia Vasca de Policía y Emergencias

      Întrebarea preliminară

   Stabilirea vârstei maxime de 35 de ani drept condiție pentru participarea la o procedură de selecție pentru încadrarea în funcția de agent în Poliția Comunității autonome a Țării Bascilor este conformă cu interpretarea articolului 2 alineatul (2), a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78/CE (
         1
      ) a Consiliului din 27 noiembrie 2000?
   (
         1
      )	Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-64/12: Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2013 — Henkel și Henkel France/Comisia ( „Acțiune în anulare — Cerere prin care se urmărește transmiterea către autoritatea franceză în domeniul concurenței a unor documente care fac parte din dosarulComisiei privind o procedură în materia concurenței referitoare lapiața europeană a producătorilor de detergenți pentru uz casnic — Utilizare încadrul unei proceduri naționale privind sectorul detergenților de rufe din Franța — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate” )

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/20

         Ordonanța Tribunalului din 7 martie 2013 — Henkel și Henkel France/Comisia
   (Cauza T-64/12) (1)

   (Acțiune în anulare - Cerere prin care se urmărește transmiterea către autoritatea franceză în domeniul concurenței a unor documente care fac parte din dosarulComisiei privind o procedură în materia concurenței referitoare lapiața europeană a producătorilor de detergenți pentru uz casnic - Utilizare încadrul unei proceduri naționale privind sectorul detergenților de rufe din Franța - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate)
   2013/C 129/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania) și Henkel France (Boulogne Billancourt, Franța) (reprezentanți: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet și É. Paroche, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei pretins conținute într-o scrisoare a Comisiei din 7 decembrie 2011 (cazul COMP/39.579 — detergenți pentru uz casnic — și cazul 09/0007 F) prin care aceasta a refuzat să dea curs unei cereri formulate de reclamante prin care se urmărea transmiterea către autoritatea în domeniul concurenței (Franța), în cadrul cazului 09/0007 F având ca obiect sectorul francez al detergenților, a mai multor documente depuse în cazul COMP/39.579 și, pe de altă parte, o cerere prin care se solicita Tribunalului să dispună ca Comisia să autorizeze reclamantele să utilizeze documentele în cauză în procedura desfășurată în fața autorității franceze în domeniul concurenței sau în fața instanței franceze competente în contextul unei acțiuni formulate împotriva deciziei autorității franceze în domeniul concurenței, precum și să adopte orice altă măsură pe care o consideră adecvată.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Unilever PLC și de Unilever NV.

               3.

               Henkel AG & Co. KGaA și Henkel France suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-254/13: Hotărârea Tribunalului din 4 iunie 2015 – Stayer Ibérica/OAPI – Korporaciya „Masternet” (STAYER) („Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă STAYER — Marca internațională verbală anterioară STAYER — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/33

         Hotărârea Tribunalului din 4 iunie 2015 – Stayer Ibérica/OAPI – Korporaciya „Masternet” (STAYER)
   (Cauza T-254/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă STAYER - Marca internațională verbală anterioară STAYER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009”))
   (2015/C 236/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Spania) (reprezentant: S. Rizzo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: ZAO Korporaciya „Masternet” (Moscova, Rusia) (reprezentant: N. Bürglen, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 martie 2013 (cauza R 2196/2011-2), referitoare la o procedură de declarare a nulității între ZAO Korporaciya „Masternet” și Stayer Ibérica, SA.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia camerei a doua de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI) din 4 martie 2013 (cauza R 2196/2011-2) în măsura în care prin aceasta s-a declarat nulitatea mărcii comunitare figurative STAYER pentru „piese de mașini de tăiere și de polizare cu burghiu de diamant; burghie și discuri pentru tăiere destinate industriei marmurei, granitului, pietrei, gresiei, plăcilor ceramice, cărămizii și, în general, unelte de tăiere ca piese pentru mașinile din clasa 7”, din clasa 7, precum și pentru „instrumente manuale pentru șlefuit (discuri și pietre de șlefuit)”, din clasa 8.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               OAPI, Stayer Ibérica, SA și ZAO Korporaciya „Masternet” suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-500/07: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2007 — Republica Bulgaria/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/51

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2007 — Republica Bulgaria/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-500/07)
   (2008/C 64/83)
   Limba de procedură: bulgara
   Părțile

      Reclamantă: Republica Bulgaria (reprezentanți: Anani Ananiev, Daniela Drambozova și Elina Petranova)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               În temeiul articolului 230 CE, anularea în întregime a Deciziei C(2007)5256 final a Comisiei din 26 octombrie 2007 privind planul național de alocare a cotelor pentru anul 2007 referitor la alocarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră, notificat de Bulgaria în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului,
               în subsidiar,

               —

               în temeiul articolului 230 CE, anularea în parte a Deciziei C(2007)5256 final a Comisiei din 26 octombrie 2007 privind planul național de alocare a cotelor pentru anul 2007 referitor la alocarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră, notificat de Bulgaria în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, în măsura în care aceasta stabilește cantitatea totală a cotelor de atribuit,

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Republica Bulgaria în cadrul procedurii.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că decizia atacată C(2007)5256 final a Comisiei din 26 octombrie 2007 privind planul național de alocare a cotelor pentru anul 2007 referitor la alocarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră trebuie anulată total sau parțial pentru următoarele motive:
   Încălcarea unor norme fundamentale de procedură
   Comisia ar fi respins planul național de alocare a cotelor bulgar fără a motiva suficient concluzia sa potrivit căreia planul nu corespunde criteriilor 1, 2, 3 și 10 din anexa III la Directiva 2003/87/CE (1), încălcând astfel articolul 253 CE.
   Decizia atacată a Comisiei ar fi fost adoptată după expirarea termenului prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE.
   Înainte de adoptarea deciziei, Comisia nu ar fi dat Bulgariei posibilitatea de a-și expune obiecțiile cu privire la faptul că planul național de alocare a cotelor a fost evaluat în temeiul celei mai recente versiuni a modelului PRIMES, încălcând astfel dreptul de a fi ascultat.
   Încălcarea Tratatului CE sau a unei norme de punere în aplicare a acestuia
   Potrivit articolului 9 alineatele (1) și (3), precum și articolului 11 alineatul (1) din Directiva 2003/87/CE statele membre sunt singurele competente pentru stabilirea cantității totale de cote. Comisia controlează aplicarea criteriilor din anexa III la directivă dar nu este abilitată să determine cantitatea totală de cote fără a lua în considerare planurile naționale de alocare a cotelor elaborate de către statele membre. Comisia ar fi depășit prerogativele de control care îi sunt conferite prin directivă, întrucât a înlocuit metodologia utilizată de Bulgaria, care este conformă criteriilor din anexa III, printr-o metodologie care nu este adaptată aprecierii economiei bulgare, și ar fi încălcat o parte din criterii.
   Comisia ar fi evaluat planul național de alocare a cotelor bulgar în temeiul celei mai recente versiuni a modelului PRIMES, ale cărui date nu au fost puse la dispoziția Bulgariei decât după adoptarea deciziei atacate. Prin urmare, Comisia ar fi încălcat principiul cooperării loiale.
   În cadrul evaluării planului național de alocare a cotelor pe baza modelului PRIMES, Comisia nu ar fi analizat în mod adecvat planul național de alocare a cotelor bulgar în raport cu obiectivele Directivei 2003/87/CE. Prin aplicarea modelului PRIMES în cadrul evaluării planului național de alocare a cotelor bulgar, Comisia ar fi concluzionat în mod greșit că planul nu este compatibil cu criteriile 1, 2 și 3 din anexa III la directivă. Respingerea planului și reducerea cu 20 % a cantității totale a cotelor de atribuit ar determina o situație de inegalitate între operatorii bulgari ai instalațiilor și ceilalți operatori din sistemul comercial al Comunității. Astfel, Comisia ar fi încălcat principiul proporționalității și al egalității de tratament.
   Având în vedere hotărârea Tribunalului de Primă Instanță în cauza T-374/04, Comisia ar fi încălcat principiul încrederii legitime și al securității juridice întrucât, în cadrul evaluării planului național de alocare a cotelor bulgar, aceasta nu a aplicat totalitatea actelor pe care le adoptase în raport cu Directiva 2003/87/CE. Principiul încrederii legitime ar fi fost încălcat întrucât planul național de alocare a cotelor bulgar este evaluat pe baza celei mai recente versiuni a modelului PRIMES ale cărui date nu au fost puse la dispoziția Bulgariei decât după adoptarea deciziei atacate.
   Principiul securității juridice ar fi fost încălcat întrucât, în cadrul evaluării planului național de alocare a cotelor bulgar, Comisia a aplicat un document neoficial.
   Principiul bunei administrări ar fi fost încălcat întrucât, în cadrul evaluării planului național de alocare a cotelor bulgar în ceea ce privește conformitatea acestuia cu criteriile 1, 2 și 3 din anexa III la Directiva 2003/87/CE, Comisia nu a examinat cu atenție și în mod obiectiv toți factorii economici și ecologici relevanți.
   Comisia ar fi aplicat în mod greșit actele cu forță juridică obligatorie, pe care le-a adoptat în raport cu Directiva 2003/87/CE, în cadrul evaluării planului național de alocare a cotelor și, astfel, ar fi încălcat criteriile 1, 2, 3, 4, 6 și 10 din anexa III la Directiva 2003/87/CE.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza C-194/14 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 octombrie 2015 – AC-Treuhand AG/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piețele europene ale stabilizatorilor din staniu și ale stabilizatorilor termici ESBO/esteri — Articolul 81 alineatul (1) CE — Domeniu de aplicare — Întreprindere de consultanță care nu își desfășoară activitatea pe piețele relevante — Noțiunile „acord între întreprinderi” și „practică concertată” — Calculul cuantumului amenzilor — Orientările din anul 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Competență de fond)

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 octombrie 2015 – AC-Treuhand AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-194/14 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piețele europene ale stabilizatorilor din staniu și ale stabilizatorilor termici ESBO/esteri - Articolul 81 alineatul (1) CE - Domeniu de aplicare - Întreprindere de consultanță care nu își desfășoară activitatea pe piețele relevante - Noțiunile „acord între întreprinderi” și „practică concertată” - Calculul cuantumului amenzilor - Orientările din anul 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Competență de fond))
   (2015/C 414/06)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: AC-Treuhand AG (reprezentanți: C. Steinle, I. Bodenstein și C. von Köckritz, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Leupold, F. Ronkes Agerbeek și R. Sauer, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul

               2)

               Obligă AC Treuhand AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza T-367/14: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2016 – August Storck/EUIPO – Chiquita Brands (Fruitfuls) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca verbală a Uniunii Europene Fruitfuls — Utilizare serioasă — Articolul 51alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/15

      Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2016 – August Storck/EUIPO – Chiquita Brands (Fruitfuls)
      (Cauza T-367/14) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca verbală a Uniunii Europene Fruitfuls - Utilizare serioasă - Articolul 51alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2016/C 441/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: August Storck KG (Berlin, Germania) (reprezentanți: I. Rohr, A.-C. Richter, P. Goldenbaum, T. Melchert și T. Reher, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial A. Poch, ulterior G. Schneider și D. Gája, și în sfârșit D. Gája, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Chiquita Brands LLC (Charlotte, Carolina de Nord, Statele Unite) (reprezentant: L. Bakers, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 martie 2014 (cauza R 1580/2013-5) privind o procedură de decădere între Chiquita Brands și August Storck.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 27 martie 2014 (cauza R 1580/2013-5) în măsura în care aceasta a confirmat decizia diviziei de anulare prin care s-a declarat decăderea din drepturile asupra mărcii contestate în ceea ce privește „produsele zaharoase” incluse în clasa 30 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-333/12: Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/12

         Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-333/12) (1)

   2013/C 129/22
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-752/14: Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 2017 – Combaro/Comisia [„Uniunea vamală — Acord de asociere între Comunitatea Europeană și Republica Letonia — Articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Rambursare și remiterea taxelor la import — Import de țesătură din in din Letonia — Clauză de echitate — Situație specială — Înșelăciune sau neglijență evidentă — Decizie a Comisiei prin care se declară nejustificată remiterea taxelor la import”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/30

         Hotărârea Tribunalului din 19 iulie 2017 – Combaro/Comisia
   (Cauza T-752/14) (1)

   ([„Uniunea vamală - Acord de asociere între Comunitatea Europeană și Republica Letonia - Articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Rambursare și remiterea taxelor la import - Import de țesătură din in din Letonia - Clauză de echitate - Situație specială - Înșelăciune sau neglijență evidentă - Decizie a Comisiei prin care se declară nejustificată remiterea taxelor la import”])
   (2017/C 283/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Combaro SA (Lausanne, Elveția) (reprezentant: D. Ehle, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și B.-R. Killmann, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2014) 4908 final a Comisiei din 16 iulie 2014 de respingere a unei cereri a reclamantei referitoare la remiterea taxelor la import în cuantum de 461 415,12 euro

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia C(2014) 4908 final a Comisiei din 16 iulie 2014 de respingere a cererii Combaro SA referitoare la remiterea taxelor la import în cuantum de 461 415,12 euro.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Combaro.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-486/10: Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2011 — Iberdrola/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/36

         Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2011 — Iberdrola/Comisia
   (Cauza T-486/10) (1)

   2011/C 238/63
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza C-567/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 5 noiembrie 2013 — Baczó Nóra și Vizsnyiczai János István/Raiffeisen Bank Zrt.

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Ungaria) la 5 noiembrie 2013 — Baczó Nóra și Vizsnyiczai János István/Raiffeisen Bank Zrt.
      (Cauza C-567/13)
      (2014/C 71/02)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Baczó Nóra, Vizsnyiczai János István

         Pârâtă: Raiffeisen Bank Zrt.

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Cauzează prejudicii consumatorului procedura judiciară în care reclamantul din cadrul unui litigiu dedus instanței locale în vederea declarării nevalidității unui contract (condițiile contractuale generale) nu poate solicita de asemenea, prin acțiunea formulată, să fie declarată abuzivă o clauză din contractul care face obiectul litigiului, fără ca acest fapt să implice competența altei instanțe, și anume instanța regională (törvényszék) [?] Astfel, într-un litigiu inițiat de cocontractant, consumatorul poate invoca la instanța locală caracterul abuziv al unei clauze contractuale (1), în timp ce sesizarea instanței regionale presupune pentru consumator taxe mai ridicate.

                  2.

                  Situația s-ar echilibra în cazul în care consumatorul ar putea invoca de asemenea, în procedura pe care a inițiat-o la instanța locală în scopul declarării nevalidității contractului, caracterul abuziv al anumitor clauze ale acestuia, fără ca instanța locală să înceteze să mai fie competentă [?]

         (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95 din 21 aprilie 1993, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza T-553/13: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Întreprinderea comună Fusion for Energy („Achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizarea de servicii de tehnologia informației, de consultanţă, de dezvoltare de software, de internet și de asistenţă — Respingere a ofertei unui ofertant și atribuirea contractelor în favoarea altor ofertanți — Răspundere extracontractuală”)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/41

         Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Întreprinderea comună Fusion for Energy
   (Cauza T-553/13) (1)

   ((„Achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea de servicii de tehnologia informației, de consultanţă, de dezvoltare de software, de internet și de asistenţă - Respingere a ofertei unui ofertant și atribuirea contractelor în favoarea altor ofertanți - Răspundere extracontractuală”))
   (2016/C 027/49)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) şi Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanţi: D. Mabger şi I. Ampazis, avocaţi)

      Pârâtă: Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune (reprezentanţi: iniţial H. Jahreiss, R. Hanak, A. Verpont, I. Costin şi A. Nagy, ulterior R. Hanak, A. Verpont, I. Costin şi A. Nagy, agenţi, asistaţi de P. Wytinck şi de B. Hoorelbeke, avocaţi)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei din 7 august 2013 a Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune, adoptată în cadrul procedurii de cerere de ofertă F4E-ADM-0464 privind servicii de tehnologia informației, de consultanţă, de dezvoltare de software, de internet și de asistenţă (JO 2012/S 213 – 352451), de respingere a ofertei prezentate de European Dynamics Luxembourg SA și de atribuire a contractelor în favoarea altor ofertanți și, pe de altă parte, cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Dynamics Luxembourg SA şi Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza T-279/11: Acțiune introdusă la 30 mai 2011 — T&L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/33

         Acțiune introdusă la 30 mai 2011 — T&L Sugars și Sidul Açúcares/Comisia
   (Cauza T-279/11)
   2011/C 232/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: T&L Sugars Ltd (Londra, Regatul Unit) și Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalia) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat și D. Slater, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Declararea prezentei cereri de anulare formulate în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE și/sau a excepției de nelegalitate invocate conform articolului 277 TFUE cu privire la Regulamentul nr. 222/2011, la Regulamentul nr. 293/2011, la Regulamentul nr. 302/2001 și la Regulamentul nr. 393/2011 ca fiind admisibile și fondate;

               —

               anularea Regulamentului nr. 222/2011 de stabilire a unor măsuri excepționale privind plasarea pe piața Uniunii în anul de comercializare 2010/2011 a zahărului și a izoglucozei peste cotă cu taxă pe excedent redusă;

               —

               anularea Regulamentului nr. 293/2011 de stabilire a coeficientului de atribuire, de respingere a cererilor ulterioare și de încheiere a perioadei de depunere a cererilor pentru cantitățile disponibile de zahăr peste cotă pentru comercializare pe piața Uniunii Europene cu taxă pe excedent redusă;

               —

               anularea Regulamentului nr. 302/2001 de deschidere a unui contingent tarifar de import excepțional pentru anumite cantități de zahăr în anul de comercializare 2010/2011;

               —

               anularea Regulamentului nr. 393/2011 de fixare a coeficienților de alocare pentru eliberarea licențelor de import pentru care s-au depus cereri în perioada 1-7 aprilie 2011 pentru produse din sectorul zahărului în cadrul anumitor contingente tarifare și de suspendare a depunerii de cereri pentru astfel de licențe;

               —

               cu titlu subsidiar, declararea excepției de nelegalitate a articolului 186 litera (a) și a articolului 187 din Regulamentul nr. 1234/2007 ca fiind admisibilă și fondată și declararea dispozițiilor respective ca fiind nelegale, precum și anularea regulamentelor atacate, care se întemeiază în mod direct sau indirect pe aceste dispoziții;

               —

               obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la repararea oricărui prejudiciu suferit de reclamante ca urmare a încălcării de către Comisie a obligațiilor sale legale și stabilirea cuantumului acestor despăgubiri pentru prejudiciul suferit de reclamante în perioada 1 octombrie 2009-31 martie 2011 la suma de 35 485 746 EUR, majorată cu pierderile curente suferite de reclamante începând cu această dată sau stabilirea oricărui alt cuantum care reflectă prejudiciul suferit sau pe care îl vor suferi reclamantele, astfel cum îl vor stabili acestea în cursul prezentei proceduri, în special pentru a lua în considerare în mod adecvat prejudiciul viitor;

               —

               obligarea la plata unei dobânzi, la rata curentă stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale, sau la orice altă rată adecvată care urmează a fi determinată de Curte pentru suma datorată de la data pronunțării hotărârii Curții până la plata efectivă;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a Regulamentului nr. 1234/2007 (1) și pe lipsa unui temei juridic adecvat. Cu încălcarea Regulamentului nr. 1234/2007, Regulamentul nr. 222/2011 atacat majorează efectiv cotele de producție acordate producătorilor naționali. Reclamantele consideră că Comisia nu dispune de o astfel de competență și că este însărcinată în mod expres să reducă cotele de producție. Cu toate acestea, pentru a obține un rezultat echivalent și în pofida obligației legale a Comisiei de a impune o taxă pe excedent de un nivel disuasiv, Regulamentul nr. 222/2011 stabilește în mod nelegal nivelul taxei pe excedent pentru zahărul peste cotă la 0 EUR. În plus, prin încercarea de a corecta perturbările pieței cauzate de un deficit al importurilor, nici Regulamentul nr. 222/2011 și nici Regulamentul nr. 302/2011 nu țin seama de prioritatea legală acordată în temeiul Regulamentului nr. 1234/2007 măsurilor la import și rafinăriilor cu activitate permanentă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului nediscriminării. Reclamantele susțin că, în pofida identității chimice a zahărului din trestie și a celui din sfeclă, regulamentele atacate favorizează producătorii naționali în detrimentul rafinăriilor importatoare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului proporționalității. Regulamentele atacate au ca scop remedierea penuriei de pe piața zahărului din UE cauzate de un deficit al importului de zahăr din trestie brut. Cu toate acestea, în loc să remedieze problema prin autorizarea importurilor necesare de zahăr din trestie brut, regulamentele au extins posibilitățile de producție națională de zahăr. Drept urmare, acestea sunt în mod evident inadecvate și disproporționate.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiului încrederii legitime. În opinia reclamantelor, Comisia a oferit garanții repetate cu privire la faptul că nu va majora cotele de producție și că va menține echilibrul dintre părțile interesate. Cu toate acestea, regulamentele atacate au fost în mod clar menite să favorizeze producția națională în dauna rafinăriilor importatoare.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o încălcare a principiilor diligenței și bunei administrări. Reclamantele susțin că, inițial, Comisia s-a abținut în totalitate să acționeze, în pofida avertismentelor repetate cu privire la perturbările pieței, adoptând ulterior măsuri evident neadecvate de combatere a acestor perturbări. Procedând astfel, Comisia a afectat echilibrul stabilit de Consiliu între diferiții operatori de pe piață.

         Reclamantele invocă de asemenea motivele de anulare menționate mai sus împotriva Regulamentului nr. 222/2011 și a Regulamentului nr. 302/2011, drept excepții de nelegalitate formulate în temeiul articolului 277 TFUE. Cu titlu subsidiar, reclamantele invocă în egală măsură o excepție de nelegalitate, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolelor 186a și 187 din Regulamentul nr. 1234/2007, care reprezintă temeiul juridic al regulamentelor atacate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul unic OCP) (JO L 299, p. 1).


title: Cauza T-128/08: Acțiune introdusă la 25 martie 2008 — CBI și Abisp/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/30

         Acțiune introdusă la 25 martie 2008 — CBI și Abisp/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-128/08)
   (2008/C 142/55)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Coordination Bruxelloise d'Institutions sociales et de santé (CBI) (Bruxelles, Belgia) și Association Bruxelloise des Institutions de Soins Privées (Abisp) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, și D. Slater, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei Comisiei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea deciziei Comisiei din 10 ianuarie 2008 prin care se respinge plângerea lor formulată la 7 septembrie și 17 octombrie 2005 împotriva ajutoarelor de stat acordate de Regatul Belgiei unor spitale publice din rețeaua Iris din Regiunea Bruxelles-Capitale și se refuză inițierea procedurii oficiale de investigare a ajutoarelor în cauză în temeiul articolului 88 alineatul (2) CE.
   Reclamantele susțin, mai întâi, că decizia atacată este afectată de vicii de procedură, în măsura în care ar fi trebuit să fie adoptată de Comisie în calitate de organ colegial, adresată statului membru destinatar și publicată în Jurnalul oficial al Uniunii europene.
   Pe fond, reclamantele susțin că au fost săvârșite de către Comisie erori vădite de apreciere și că aceasta nu și-a îndeplinit obligațiile de motivare considerând că măsurile în cauză erau compatibile cu articolul 86 alineatul (2) CE și că nu era necesară inițierea procedurii oficiale de investigare în temeiul articolului 88 alineatul (2) CE.
   Reclamantele susțin că în prezenta cauză nu sunt îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 86 alineatul (2) CE întrucât:

               —

               misiunea de serviciu public a spitalelor beneficiare ale ajutorului nu este clar definită;

               —

               criteriile de compensare nu au fost stabilite în prealabil;

               —

               compensarea depășește costurile efectuate și

               —

               nu a fost efectuată o comparație între spitalele beneficiare ale ajutorului și spitalele private comparabile.

         Reclamantele susțin, în plus, că Directiva privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice (1) nu a fost respectată în acest caz.

      (1)  Directiva 2006/111/CE a Comisiei din 16 noiembrie 2006 privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice, precum și transparența relațiilor financiare din cadrul anumitor întreprinderi (JO L 318, p. 17, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 66).


title: Cauzele conexate T-75/04 și T-77/04-T-79/04: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Arch Chemicals și alții/Comisia [ Acțiune în anulare — Sănătate animală — Introducerea pe piață a produselor biocide — Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/11

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Arch Chemicals și alții/Comisia
   (Cauzele conexate T-75/04 și T-77/04-T-79/04) (1)

   (Acțiune în anulare - Sănătate animală - Introducerea pe piață a produselor biocide - Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2011/C 319/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Statele Unite) și Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Regatul Unit) (cauza T-75/04), Rhodia UK Ltd, fostă Rhodia Consumer Specialties Ltd (Watford, Hertfordshire, Regatul Unit) (cauza T-77/04), Sumitomo Chemical (UK) plc (Londra, Regatul Unit) (cauza T-78/04), precum și Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Țările de Jos) (cauza T-79/04) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial X. Lewis și F. Simonetti, ulterior P. Oliver și G. Wilms, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial M. Bronckers, Y. van Gerven și P. Charro, ulterior Y. van Gerven, avocați)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Parlementul European (reprezentanți: inițial A. Neergaard și M. Moore, ulterior A. Neergaard și J. Rodrigues, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial B. Hoff-Nielsen, M. Sims și F. Ruggeri Laderchi, ulterior M. Sims și F. Florindo Gijón și, în final, F. Florindo Gijón și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți) și Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial S. Terstal, ulterior H. Sevenster, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 3, a articolului 4 alineatul (2), a articolului 5 alineatul (3), a articolului 10 alineatul (2) al doilea paragraf, a articolului 11 alineatul (3), a articolului 13, a articolului 14 alineatul (2) și a anexei II la Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 al Comisiei din 4 noiembrie 2003 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 (JO L 307, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 51, p. 39)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc și Troy Chemical Co. BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, inclusiv, în ceea ce privește Sumitomo Chemical (UK) plc, cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               3.

               Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene, Regatul Țărilor de Jos și European Chemical Industry Council (CEFIC) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza F-83/13: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/69

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-83/13)
   2013/C 344/128
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: P. Joassart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a schimba repartizarea reclamantei

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei, notificată prin mesajul de postă electronică din 1 februarie 2013, luată de șeful de unitate din cadrul O.I.B., prin care se dispune îndepărtarea reclamantei din funcția de infirmieră și afectarea acesteia la serviciul pentru hrănit sugarii, începând cu 4 februarie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-290/07 P: Recurs introdus la 14 iunie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 29 martie 2007 în cauza T-366/00, Scott SA, susținută de Republica Franceză/Comisia Comunităților Europene

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/25

         Recurs introdus la 14 iunie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 29 martie 2007 în cauza T-366/00, Scott SA, susținută de Republica Franceză/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-290/07 P)
   (2007/C 183/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J. Flett, agent)

      Celelalte părți în proces: Scott SA, Republica Franceză
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               casarea hotărârii recurate;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive privind aspectele ce fac obiectul recursului. În cazul în care nu se pronunță o astfel de hotărâre, Comisia solicită Curții transmiterea cauzei către TPI pentru rejudecarea oricărui aspect cu privire la care Curtea consideră că stadiul procedurii nu permite pronunțarea unei hotărâri definitive;

               —

               obligarea reclamantei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de către Comisie în procedura în fața Curții precum și în fața Tribunalului de Primă Instanță; obligarea Republicii Franceze la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Primele patru motive de recurs fac referire la erori de drept cuprinse de hotărârea recurată referitoare la drepturile procedurale ale terților și la obligațiile procedurale ce incumbă Comisiei în cadrul procedurilor privind ajutorul de stat:

               Primul motiv de recurs privește excluderea din dosarul administrativ a comentariilor suplimentare ale societății Scott din 24.12.1999, transmise la 13 luni de la expirarea termenului prevăzut.

               Cel de-al doilea motiv de recurs privește faptul că prin hotărârea recurată se constată că, din punct de vedere procedural, Comisia avea obligația să acorde Franței o posibilitate suplimentară de a face dovada presupuselor evaluări.

               Cel de-al treilea motiv de recurs privește faptul că prin hotărârea recurată se constată că, din punct de vedere procedural, Comisia avea obligația să acorde societății Scott o posibilitate suplimentară de a prezenta comentarii.

               Cel de-al patrulea motiv de recurs privește faptul că prin hotărârea recurată se constată că, din punct de vedere procedural, Comisia avea obligația de a folosi serviciile unui „expert extern”.

         În legătură cu aceste aspecte, Comisia susține că hotărârea recurată nici nu enunță și nici nu aplică criteriul legal corect, anume acela privitor la încălcarea de către Comisie a unei norme fundamentale de procedură. În plus, hotărârea recurată nu putea să decidă în mod legal asupra acestor aspecte, dat fiind că cererea societății Scott nu cuprindea niciun astfel de motiv de anulare. În orice caz, Comisia susține că nu a fost încălcată nicio normă fundamentală de procedură. Nicio astfel de normă nu este prevăzută de Regulamentul de procedură și nu există temei legal pentru ca prin hotărârea recurată să se „acorde” asemenea drepturi sau să se impună asemenea obligații pe baza aprecierilor eronate cuprinse în hotărârea recurată. În fine, nu a fost încălcată nicio normă fundamentală de procedură:

               Argumentele suplimentare prezentate de Scott, excluse din dosarul cauzei, au fost prezentate din nou de Franța la 21.2.2000, incluse în dosarul administrativ, fiind evaluate în cadrul hotărârii recurate.

               Date fiind cele patru solicitări de informații și ordinul de furnizare a informațiilor, Comisia nu avea obligația de a acorda Franței o posibilitate suplimentară de a prezenta pretinsele evaluări.

               Scott a avut numeroase posibilități de a prezenta observații și, mai ales, a participat la redactarea răspunsului la ordinul de furnizare a informațiilor.

               Atât Franța cât și Scott au avut numeroase posibilități de a prezenta o evaluare la data acordării ajutorului, însă nu au făcut acest lucru.

         Motivele de recurs de la cel de-al cincilea la al optulea reunesc ceea ce Comisia a denumit, pentru facilitare, doar „aspecte preliminare”, referitoare la erori de drept cuprinse în hotărârea recurată privind: lipsa oricărui motiv de anulare privitor la pretinsele evaluări din cererea înaintată de Scott, criteriul de revizuire aplicat de către Tribunalul de Primă Instanță (conform căruia Comisia nu deține nicio marjă de apreciere), faptul că hotărârea recurată se fundamentează pe speculații și nu pe dovezi reale, precum și inversarea sarcinii probei în procedura ajutorului de stat și în procedura în fața Tribunalului de Primă Instanță.
   Cel de-al nouălea și al zecelea motiv de recurs privesc erori de drept material referitoare la uzină.
   Cel de-al nouălea motiv de recurs se referă la metoda de evaluare a elementului de ajutor de stat cuprins de transferurile în natură. Contrar constatărilor din hotărârea recurată, în lipsa unei evaluări a prețului de la data acordării ajutorului de stat sau a unei licitații deschise, Comisia este îndreptățită să utilizeze costul ca substitut al valorii. Această metodă se dovedește a fi fost cu atât mai logică în prezenta cauză cu cât uzina fusese construită pentru a corespunde cerințelor Scott. Motivarea din hotărârea recurată cu privire la pretinsul preț de vânzare la 11 ani după acordare se bazează pe o serie de presupuse neregularități procedurale și alte erori de drept, fiind, în orice caz, eronată din punct de vedere material.
   Cel de-al zecelea motiv de recurs privește presupuse erori ale Comisiei în privința aplicării metodei costului. Constatările cuprinse în hotărârea recurată se bazează pe o serie de pretinse neregularități procedurale și alte erori de drept. Devizul moderat privind costurile realizat de către Comisie era cel mai redus posibil și nu există niciun temei care să susțină anularea deciziei atacate pentru motivul că ajutorul de stat ar fi putut fi mai ridicat.
   Motivele de recurs de la cel de-al unsprezecelea la al treisprezecelea au în vedere erori de drept material referitoare la teren.
   Cel de-al unsprezecelea motiv de recurs privește faptul că, prin hotărârea recurată, evaluarea moderată cuprinsă în procesul-verbal al ședinței consiliului municipal al orașului Orléans din 27.5.1994 a fost respinsă ca reprezentând numai un „rezumat foarte concis și lipsit de explicații detaliate”.
   Cel de-al doisprezecelea motiv de recurs se referă la metoda de evaluare a elementelor de ajutor de stat cuprinse de transferul în natură, fiind similar celui de-al nouălea motiv de recurs. În lipsa unei evaluări a prețului de la data acordării ajutorului de stat sau a unei licitații deschise, Comisia este îndreptățită să utilizeze costul ca substitut al valorii. Această metodă se dovedește a fi fost cu atât mai logică în prezenta cauză cu cât cea de a treia achiziție de teren fusese concepută pentru a corespunde cerințelor Scott. Argumentația din hotărârea recurată cu privire la pretinsul audit fiscal depinde de presupuse neregularități procedurale și alte erori de drept, fiind, în orice caz, eronată din punct de vedere material.
   Cel de-al treisprezecelea motiv de recurs privește anumite presupuse erori ale Comisiei în privința aplicării metodei costului. Constatările cuprinse în hotărârea recurată se bazează pe o serie de pretinse neregularități procedurale și alte erori de drept. Comisia a utilizat cea mai redusă valoare posibilă a terenului, astfel cum au afirmat atât Scott cât și Franța. Faptele și dovezile ce susțin afirmațiile Comisiei sunt următoarele: documentul cuprinzând oferta, presupusele evaluări efectuate de Galtier și Commissaire aux apports, procesul-verbal al ședinței consiliului municipal al orașului Orléans din 27.5.1994 precum și prețul mediu al celor trei achiziții de parcele de teren. Nu există niciun temei care să fundamenteze anularea deciziei atacate pentru motivul că ajutorul de stat ar fi putut fi mai ridicat.
   Cel de-al paisprezecelea motiv de recurs privește ordinul de furnizare a informațiilor, mai ales în ceea ce privește terenul, metoda costului utilizată pentru evaluarea elementului de ajutor de stat și achizițiile celor trei parcele de teren. Acesta reprezintă un aspect procedural, fiind tratat însă în final întrucât este conex celui de-al treisprezecelea motiv de recurs.
   Prin cel de-al cincisprezecelea motiv de recurs, Comisia solicită Curții casarea hotărârii recurate întrucât Tribunalul de Primă Instanță a denaturat înțelesul vădit al elementelor de probă supuse aprecierii acestuia și mai ales întrucât Tribunalul de Primă Instanță a înlocuit argumentația ce stătea la baza deciziei atacate cu propria argumentație.


title: Cauza C-517/10: Ordonanța președintelui Curții din 9 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Spania) — María Luisa Gómez Cueto/Administración del Estado

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/17

         Ordonanța președintelui Curții din 9 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Spania) — María Luisa Gómez Cueto/Administración del Estado
   (Cauza C-517/10) (1)

   2011/C 186/30
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-453/15: Acțiune introdusă la 6 august 2015 – Trinity Haircare/OAPI – Advance Magazine Publishers (VOGUE)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/46

         Acțiune introdusă la 6 august 2015 – Trinity Haircare/OAPI – Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Cauza T-453/15)
   (2015/C 320/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Trinity Haircare AG (Herisau, Elveția) (reprezentanți: J. Kroher și K. Bach, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă în negru și alb care cuprinde elementul verbal „VOGUE” – marca comunitară nr. 9 944 547

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 27/05/2015 în cauza R 2426/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și declararea nulității mărcii comunitare nr. 009 944 547 VOGUE;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-52/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Marknadsdomstolen — Suedia) — Kanal 5 Ltd, TV 4 AB/Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM) (Drept de autor — Organism de gestiune a drepturilor de autor care beneficiază de o situație de monopol de fapt — Perceperea unei redevențe în legătură cu difuzarea prin televiziune a operelor muzicale — Metodă de calcul al acestei redevențe — Poziție dominantă — Abuz)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Marknadsdomstolen — Suedia) — Kanal 5 Ltd, TV 4 AB/Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)
   (Cauza C-52/07) (1)

   (Drept de autor - Organism de gestiune a drepturilor de autor care beneficiază de o situație de monopol de fapt - Perceperea unei redevențe în legătură cu difuzarea prin televiziune a operelor muzicale - Metodă de calcul al acestei redevențe - Poziție dominantă - Abuz)
   (2009/C 32/03)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Marknadsdomstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Kanal 5 Ltd, TV 4 AB

      Pârât: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Marknadsdomstolen — Interpretarea articolului. 82 CE — Redevențe plătite de posturi private de televiziune către un organism de gestiune a drepturilor de executare a operelor muzicale — Calcul al redevențelor pe baza unei părți din venituri care provin, printre altele, din abonamente și publicitate
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 82 CE trebuie interpretat în sensul că un organism de gestiune colectivă a drepturilor de autor care deține o poziție dominantă pe o parte semnificativă a pieței comune nu folosește în mod abuziv această poziție în cazul în care, drept remunerație datorată pentru difuzarea prin televiziune a operelor muzicale protejate prin dreptul de autor, aplică unor posturi private de televiziune un sistem de redevențe potrivit căruia cuantumul acestor redevențe corespunde unei părți din veniturile acestor posturi, cu condiția ca această parte să fie proporțională, în ansamblu, cu cantitatea de opere muzicale protejate prin dreptul de autor efectiv difuzate prin televiziune sau susceptibile de a fi difuzate și cu excepția cazului în care o altă metodă permite să se identifice și să se cuantifice într un mod mai precis utilizarea acestor opere, precum și audiența, fără însă a determina o creștere disproporționată a cheltuielilor efectuate pentru gestionarea contractelor și pentru supravegherea utilizării operelor respective.

               2)

               Articolul 82 CE trebuie interpretat în sensul că, prin calcularea redevențelor percepute ca remunerație datorată pentru difuzarea prin televiziune a unor opere muzicale protejate prin dreptul de autor în mod diferit după cum este vorba despre societăți private de televiziune sau despre societăți de servicii publice, un organism de gestiune colectivă a drepturilor de autor este susceptibil să folosească în mod abuziv poziția sa dominantă în sensul articolului menționat atunci când aplică în raporturile cu aceste societăți condiții inegale la prestații echivalente și le creează astfel un dezavantaj concurențial, cu excepția cazului în care o astfel de practică poate avea o justificare obiectivă.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza C-235/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 13 mai 2014 – Safe Interenvios, S.A./Liberbank, S.A. și alții

text:
               21.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 13 mai 2014 – Safe Interenvios, S.A./Liberbank, S.A. și alții
   (Cauza C-235/14)
   2014/C 235/13
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Safe Interenvios, S.A.

      Pârâte: Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A. și Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Cu privire la interpretarea articolului 11 alineatul (1) din Directiva 2005/60/CE (1):

                           a)

                           coroborat cu articolul 7 din aceeași directivă, legiuitorul comunitar a urmărit să instituie o derogare efectivă de la obligația instituţiilor de credit de a adopta măsuri de precauție privind clientela, atunci când și acestea sunt instituții de plată supuse, la rândul lor, propriului sistem de supraveghere, sau a dorit să instituie o simplă autorizare în vederea unei derogări?

                           b)

                           coroborat cu articolul 5 din aceeași directivă, legiuitorul comunitar poate transpune derogarea prevăzută la norma menționată în alți termeni decât cei utilizați în conținutul acesteia?

                           c)

                           derogarea prevăzută la articolul 11 alineatul (1) este aplicabilă, de asemenea, cu privire la măsurile sporite de precauție, în aceiași termeni ca în cazul măsurilor de precauție?

               2)

               În subsidiar, în cazul în care răspunsul la întrebările anterioare este în sensul că instituțiile de credit pot adopta măsuri de precauție și măsuri sporite de precauție cu privire la instituțiile de plată:

                           a)

                           până unde se extinde posibilitatea instituțiilor de credit de a supraveghea activitatea instituțiilor de plată? În temeiul dispozițiilor Directivei 2005/60/CE, aceste instituții pot fi considerate ca fiind autorizate să supravegheze procedurile și măsurile de precauție adoptate, la rândul lor, de instituțiile de plată, sau o astfel de competență revine exclusiv instituțiilor publice la care se referă Directiva 2007/64/CE (2), în cazul de față, Banco de España (Banca Centrală a Spaniei)?

                           b)

                           aplicarea de către instituțiile de credit a acestei competențe de a adopta măsuri implică o justificare specială care poate fi dedusă din comportamentul instituției de plată sau poate fi adoptată cu caracter general, pentru simplul fapt că instituția de plată desfășoară o activitate care presupune riscuri, precum transferul fondurilor în străinătate?

                           c)

                           în cazul în care se apreciază că este necesară o justificare concretă pentru ca instituțiile de credit să poată adopta măsuri de precauție cu privire la instituțiile de plată:

                                       i.

                                       care sunt acțiunile relevante care trebuie avute în vedere de instituția bancară, în scopul adoptării măsurilor de precauție?

                                       ii.

                                       instituția de credit poate fi considerată competentă să evalueze, în acest scop, măsurile de precauție pe care le aplică instituția de plată în cadrul procedurilor desfășurate?

                                       iii.

                                       exercitarea acestei competențe impune ca instituția bancară să fi identificat în operațiunile unei entități de plată un comportament care să sugereze că a avut un rol în activitățile de spălare a banilor sau în finanțarea terorismului?

               3)

               De asemenea, în cazul în care se apreciază că instituțiile de credit au competența de a adopta măsuri sporite de precauție cu privire la instituțiile de plată:

                           a)

                           printre măsurile menționate poate fi inclusă și solicitarea de a furniza datele de identificare ale tuturor clienților de la care provin fondurile care trebuie transferate, precum și identitatea destinatarilor?

                           b)

                           este compatibilă cu Directiva 95/46/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date obligația instituțiilor de plată de a furniza datele clienților săi către instituții de credit cu care sunt nevoite să colaboreze și cu care, totodată, concurează pe [aceeași] piață?

      (1)  Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (JO L 309, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 214).

      (2)  Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO L 319, p. 1).

      (3)  JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10.


title: Cauza T-74/07: Acțiune introdusă la data de 12 martie 2007 — Republica Federală Germania/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/54

         Acțiune introdusă la data de 12 martie 2007 — Republica Federală Germania/Comisie
   (Cauza T-74/07)
   (2007/C 95/108)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, C. Blaschke, asistați de C. von Donat, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei C(2006) 7271 a Comisiei din 27 decembrie 2006 privind reducerea participării financiare a FEDR la Programul Operațional pus în aplicare în cadrul Inițiativei Comunitare INTEREG II în regiunile Saarland, Lorena și Westpfalz acordată prin Decizia C(95) 2271 a Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia contestată, Comisia a redus participarea Fondului European pentru Dezvoltare Regională (FEDR) la Programul Operațional al landului Renania de Nord-Westfalia pus în aplicare în cadrul Inițiativei Comunitare INTEREG II în regiunile Saarland, Lorena și Westpfalz.
   În motivarea acțiunii sale reclamanta invocă încălcarea articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 (1), respectiv nerespectarea condițiilor pentru aplicarea reducerii. În acest context, aceasta susține, în special, că devierea de la planul financiar indicativ nu reprezintă o modificare considerabilă a programului. Chiar și în cazul în care o modificare considerabilă a programului ar putea fi constatată, reclamanta afirmă că aceasta a fost făcută cu aprobarea Comisiei.
   În plus reclamanta susține că reducerea este insuficient motivată. În această privință se invocă în special faptul că neaplicarea regulii de flexibilitate prevăzută în „Ghidul pentru închiderea financiară a măsurilor operaționale (1994-1999) ale fondurilor structurale “[SEC (1999) 1316] este nemotivată.
   În ipoteza în care ar fi îndeplinite condițiile necesare pentru aplicarea reducerii, reclamanta critică faptul că pârâta, în cazul acestui program, nu a recurs la puterea de apreciere ce îi este acordată. Potrivit reclamantei, Comisia ar fi trebuit să aprecieze dacă o reducere a participării FEDR apărea ca fiind adecvată în cazul respectiv.
   În final, reclamanta este de părere că principiul parteneriatului a fost încălcat.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ce priveşte, pe de o parte, coordonarea intervenţiilor diferitelor fonduri structurale şi, pe de altă parte, coordonarea între aceste intervenţii şi cele ale Băncii Europene de Investiţii şi ale celorlalte instrumente financiare (JO L 374, 31.12.1988, p. 1).


title: Cauza T-55/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Țările de Jos/Comisia [ FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Susținerea dezvoltării rurale — Măsuri tranzitorii — Noțiunea cheltuieli multianuale — Articolul 4 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 2603/1999 ]

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/41

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-55/07) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Susținerea dezvoltării rurale - Măsuri tranzitorii - Noțiunea «cheltuieli multianuale» - Articolul 4 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 2603/1999”)
   2009/C 282/77
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial Sevenster și M. de Grave, ulterior M. de Grave, C. Wissels și M. Noort, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. van Rijn și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2006/932 a Comisiei din 14 decembrie 2006, care refuză finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre și acoperite din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 355, p. 96), în măsura în care privește Regatul Țărilor de Jos și, în special, rectificarea financiară aplicată rambursării cheltuielilor neeligibile în temeiul FEOGA secțiunea „Garantare” pentru anul 2002 în valoare de 5,67 milioane de euro.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-135/16: Acțiune introdusă la 29 martie 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres/BCE

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/32

         Acțiune introdusă la 29 martie 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres/BCE
   (Cauza T-135/16)
   (2016/C 175/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres (Saintes, France) (reprezentant: H. Savoie, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Băncii Centrale Europene din 29 ianuarie 2016 (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/101) adoptată în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene şi în temeiul articolelor L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 şi R. 612-29-3 din Codul monetar şi financiar francez.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive care sunt, în esenţă, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-133/16, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence/BCE.


title: Cauza T-454/15: Acțiune introdusă la 10 august 2015 – Laboratorios Ern/OAPI – Werner (Dynamic Life)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/47

         Acțiune introdusă la 10 august 2015 – Laboratorios Ern/OAPI – Werner (Dynamic Life)
   (Cauza T-454/15)
   (2015/C 320/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: M. Pérez Serres, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Matthias Werner (Neufahrn, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă în alb, roșu, portocaliu, galben, verde și albastru purpuriu care cuprinde elementul verbal „Dynamic Life” – cererea de înregistrare nr. 11 303 468

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 mai 2015 în cauza R 441/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea MC nr. 11 303 468 DYNAMIC LIFE & design pentru clasele 5 și 32;

               —

               obligarea OAPI și a domnului Matthias Werner, în cazul în care decide să intervină în procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-104/11: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2013 — Ferrari/OAPI (PERLE') [ „Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca figurativă PERLE' — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/14

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2013 — Ferrari/OAPI (PERLE')
   (Cauza T-104/11) (1)

   (Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca figurativă PERLE' - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 79/23
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Ferrari F.lli Lunelli SpA (Trento, Italia) (reprezentanți: P. Perani și G. Ghisletti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Mannucci, ulterior L. Rampini și F. Mattina, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 decembrie 2010 (cauza R 1249/2010-2), privind înregistrarea internațională care desemnează Comunitatea Europeană a mărcii figurative PERLE'

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ferrari F.lli Lunelli SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 9.4.2011.


title: Cauza T-242/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Weiler/OAPI — IQNet Association — The International Certification Network (Q2WEB) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală Q2WEB — Marca comunitară verbală anterioară QWEB și marca comunitară figurativă anterioară QWEB Certified Site — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Weiler/OAPI — IQNet Association — The International Certification Network (Q2WEB)
   (Cauza T-242/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală Q2WEB - Marca comunitară verbală anterioară QWEB și marca comunitară figurativă anterioară QWEB Certified Site - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 6/53)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Dieter Weiler (Pulheim, Germania) (reprezentanți: T. Dolde, V. von Bomhard și A. Renck, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: IQNet Association — The International Certification Network (Berna, Elveția) (reprezentați: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli și P. Bodenham, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 martie 2007 (cauza R 893/2005-1) referitoare la o procedură de declarare a nulității, între CISQ Federazione Certificazione Italiana Sistemi di Qualità Aziendali, ulterior IQNet Association — The International Certification Network, și domnul D. Weiler
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Dieter Weiler la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/1

         2009/C 167/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 153, 4.7.2009

      Publicații anterioare

      JO C 141, 20.6.2009

      JO C 129, 6.6.2009

      JO C 113, 16.5.2009

      JO C 102, 1.5.2009

      JO C 90, 18.4.2009

      JO C 82, 4.4.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-385/14: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Volkswagen/OAPI (ULTIMATE) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ULTIMATE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/51

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Volkswagen/OAPI (ULTIMATE)
   (Cauza T-385/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ULTIMATE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/57)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: U. Sander, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 martie 2014 (cauza R 1787/2013-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ULTIMATE ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Volkswagen AG la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-662/16 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2016 de Laboratoire de la mer împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 18 octombrie 2016 în cauza T-109/16, Laboratoire de la mer/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/20

         Recurs introdus la 21 decembrie 2016 de Laboratoire de la mer împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 18 octombrie 2016 în cauza T-109/16, Laboratoire de la mer/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-662/16 P)
   (2017/C 277/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Laboratoire de la mer (reprezentant: J. Blanchard, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin Ordonanţa din 20 iunie 2017, Curtea de Justiţie (Camera a şasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-566/08: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/37

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2008 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-566/08)
   (2009/C 44/63)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, G. Mazzini și D. Gauci, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea, întrucât a încălcat Tratatul CE, a Deciziei 2008/780/CE a Consiliului din 29 septembrie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului privind pescuitul în sudul Oceanului Indian (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Parlamentul European invocă un motiv unic în susținerea acțiunii sale, care se bazează pe temeiul juridic eronat al deciziei atacate. Potrivit reclamantului, într-adevăr, ar rezulta în mod clar atât din interpretarea articolului 300 CE cât și din conținutul acordului în discuție în prezenta cauză că acesta din urmă intră în categoria acordurilor de instituire a unui cadru instituțional specific prin organizarea procedurilor de cooperare. În consecință, decizia în litigiu ar fi trebuit adoptată în temeiul articolului 37 CE coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și alineatul (3) al doilea paragraf CE — care prevăd avizul conform al Parlamentului European —, și nu în temeiul articolului 37 CE coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și alineatul (3) primul paragraf CE care prevăd o simplă consultare a acestei instituții.

      (1)  JO L 268, p. 27.


title: Cauza C-535/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Protodikeío Athinón (Grecia) la 10 octombrie 2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi AE

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Protodikeío Athinón (Grecia) la 10 octombrie 2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha/Maria Patmanidi AE
   (Cauza C-535/13)
   2013/C 377/13
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Protodikeío Athinón

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

      Pârâtă: Maria Patmanidi AE

      Întrebările preliminare

   Care este sfera de aplicare a dispozițiilor articolului 7 din Directiva 89/104/CEE (1) (devenit articolul 7 din Directiva 2008/95/CE (2)) și ale articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (3) (devenit articolul 13 din Regulamentul nr. 207/2009 (4)) în ceea ce privește dreptul titularului unei mărci de a interzice importul paralel pe teritoriul UE și al SEE al mărfurilor sale, precum piese de schimb pentru autovehicule de orice tip, fabricate și comercializate pentru prima dată într-o țară terță față de UE și de SEE, în special în cazul în care este vorba despre mărfuri caracterizate printr-o marjă amplă de profit și de comprimare a prețurilor, fapt demonstrat prin fluctuațiile semnificative ale politicii de prețuri, și/sau în cazul în care importurile paralele ar putea determina reduceri importante ale prețurilor pentru consumatorul final, în beneficiul acestuia din urmă și al concurenței, în lumina următoarelor prevederi, avute în vedere separat sau prin coroborare:

               (a)

               articolele 101 TFUE și 102 TFUE;

               (b)

               articolele I, XI alineatul (1), ΙΙΙ alineatul (4) și XX litera d) din GATT, precum și, în general, dispozițiile Acordului GΑΤΤ din 1994, și

               (c)

               articolele I e [Χ]XIV din Acordul GΑΤΤ din 1994, și, în special, dacă acestea din urmă [extind] aplicarea articolului 7 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (…) asupra mărfurilor introduse pe piață în statele care au aderat la Acordul GΑΤΤ din 1994, precum [și] dacă există un conflict între aceste dispoziții.

      (1)  Prima Directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92).

      (2)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 299, p. 25).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-493/11: Ordonanța Curții din 15 iunie 2012 — United Technologies Corp./Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante — Amenzi — Societate-mamă și filiale — Imputabilitatea comportamentului ilicit)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/20

         Ordonanța Curții din 15 iunie 2012 — United Technologies Corp./Comisia Europeană
   (Cauza C-493/11) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante - Amenzi - Societate-mamă și filiale - Imputabilitatea comportamentului ilicit)
   2012/C 366/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: United Technologies Corp. (reprezentanți: A. Winckler și D. Gerard, avocați, J. Temple Lang și C. Cook, solicitors)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, R. Sauer și J. Bourke, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iulie 2011 — General Technic-Otis și alții/Comisia (cauzele conexate T-141/07, T-142/07, T-145/07 și T-146/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea prin care se solicita anularea în parte a Deciziei C(2007) 512 final a Comisiei din 21 februarie 2007 privind o procedură prevăzută de articolul 81 din Tratatul CE (cazul COMP/E-1/38.823 — PO/Ascensoare și scări rulante), privind o înțelegere pe piața instalării și a întreținerii ascensoarelor și a scărilor rulante în Belgia, în Germania, în Luxemburg și în Țările de Jos având ca obiect manipularea cererilor de ofertă, împărțirea pieței, stabilirea prețurilor, atribuirea de proiecte și de contracte referitoare la acestea și schimbul de informații, precum și, în subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei — Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările regulilor concurenței comise de filialele sale

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă United Technologies Corporation la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cerere înaintată de Borgarting lagmannsrett, la data de 21 mai 2012 , pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Staten v/Arbeidsdepartementet/Stig Arne Johnsson (Cauza E-3/12)

text:
               25.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 324/12

         Cerere înaintată de Borgarting lagmannsrett, la data de 21 mai 2012, pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Staten v/Arbeidsdepartementet/Stig Arne Johnsson
   (Cauza E-3/12)
   2012/C 324/10
   Prin scrisoarea din 21 mai 2012, Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel a Borgarting) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 29 mai 2012, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Staten v/Arbeidsdepartementet/Stig Arne Johnsson, cu privire la următoarea întrebare:
   În cazul în care legislația națională prevede inter alia șederea efectivă în statul respectiv pentru a avea dreptul la prestațiile de șomaj, în ce măsură este compatibil cu articolul 71 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului faptul de a impune o ședere continuă în statul competent (statul ultimului loc de muncă) pentru a putea obține prestațiile menționate de la statul respectiv, acest lucru aplicându-se și în cazul unei persoane aflate în șomaj total care, pe perioada ultimei încadrări în muncă, a avut reședința în statul respectiv ca lucrător, altul decât lucrător frontalier?
   În ce măsură este relevant pentru răspunsul la această întrebare dacă:

               1.

               persoana aflată în șomaj locuiește într-o țară din apropierea statului competent (statul ultimului loc de muncă), astfel încât îi este posibil, în practică, să se prezinte la biroul de ocupare a forței de muncă din statul respectiv, chiar dacă nu locuiește în acel stat?

               2.

               persoana aflată în șomaj, după întoarcerea în statul de reședință, se înscrie la serviciile de ocupare a forței de muncă în calitate de persoană în căutarea unui loc de muncă și solicită, de asemenea, prestațiile de șomaj în statul respectiv?