title: Cauza C-266/06 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 mai 2008 — Evonik Degussa GmbH, fostă Degussa GmbH/Comisia Comunităților Europene, Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața metioninei — Amendă — Regulamentul nr. 17 — Articolul 15 alineatul (2) — Principiul legalității pedepsei — Denaturarea faptelor — Principiul proporționalității — Principiul egalității de tratament)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 mai 2008 — Evonik Degussa GmbH, fostă Degussa GmbH/Comisia Comunităților Europene, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-266/06 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața metioninei - Amendă - Regulamentul nr. 17 - Articolul 15 alineatul (2) - Principiul legalității pedepsei - Denaturarea faptelor - Principiul proporționalității - Principiul egalității de tratament)
   (2008/C 171/06)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Evonik Degussa GmbH, fostă Degussa GmbH (reprezentanți: R. Bechtold, M. Karl și C. Steinle, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bouquet, W. Mölls, agenți, H.-J. Freund, Rechtsanwalt, Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Marquardt, G. Curmi și M. Simm, agenți)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 5 aprilie 2006, Degussa AG/Comisia (T-279/02), prin care Tribunalul a respins în parte acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2003/674/CE a Comisiei din 2 iulie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (JO L 255, p. 1) — Înțelegere privind piața metioninei — Condiții impuse de principiul legalității incriminării și a pedepsei în ceea ce privește sistemul de amenzi prevăzut la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17/62
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Evonik Degussa GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza C-547/11: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană „Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Deciziile 2006/323/CE și 2007/375/CE — Scutire de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil pentru producerea de alumină în Sardinia — Recuperare — Decizii de suspendare a executării unui aviz de plată adoptate de o instanță națională”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 5 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-547/11) (1)

   („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Deciziile 2006/323/CE și 2007/375/CE - Scutire de acciză pentru uleiurile minerale utilizate drept combustibil pentru producerea de alumină în Sardinia - Recuperare - Decizii de suspendare a executării unui aviz de plată adoptate de o instanță națională”)
   2014/C 253/02
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și D. Grespan, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de F. Varrone, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Ajutoare de stat – Neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolelor 5 și 6 din Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO L 119, p. 12) și articolelor 4 și 6 din Decizia 2007/375/CE a Comisiei din 7 februarie 2007 privind scutirea de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, Irlanda și, respectiv, Italia (JO L 147, p. 29) – Încălcarea articolului 288 TFUE, precum și a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [108 TFUE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41) – Cerința executării imediate și efective a deciziilor Comisiei – Caracterul insuficient al procedurii de recuperare a ajutoarelor ilegale în cauză

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenele prevăzute, a tuturor măsurilor necesare pentru recuperarea ajutoarelor de stat declarate ilegale și incompatibile cu piața comună prin Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia și prin Decizia 2007/375/CE a Comisiei din 7 februarie 2007 privind scutirea de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, Irlanda și, respectiv, Italia [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)], Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din Decizia 2006/323, al articolului 4 din Decizia 2007/375 și al articolului 249 al patrulea paragraf CE.
               Prin netransmiterea, în termenele prevăzute, a informațiilor vizate la articolul 6 alineatul (1) din Decizia 2006/323 și la articolul 6 alineatul (2) din Decizia 2007/375, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul acestor două dispoziții și al articolului 249 al patrulea paragraf CE.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012


title: Cauza F-121/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Heath/BCE (Funcție publică — Personalul BCE — Sistemul de pensii — Plan de pensii — Majorare anuală a pensiilor — Indice de armonizare a prețurilor de consum — Aviz al specialistului în finanțe — Consultarea comitetului pentru personal — Consultarea comitetului de supraveghere — Drept de negociere colectivă)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/27

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 septembrie 2011 — Heath/BCE
   (Cauza F-121/10) (1)

   (Funcție publică - Personalul BCE - Sistemul de pensii - Plan de pensii - Majorare anuală a pensiilor - Indice de armonizare a prețurilor de consum - Aviz al specialistului în finanțe - Consultarea comitetului pentru personal - Consultarea comitetului de supraveghere - Drept de negociere colectivă)
   2012/C 138/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Michael Heath (Southampton, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: P. Embley și E. Carlini, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a fișelor de pensie ale reclamantului pentru luna ianuarie 2010 și următoarele, în măsura în care se aplică o majorare a pensiei cu 0,6 % ca urmare a exercițiului de ajustare a pensiilor 2010, precum și compensarea prejudiciului suferit de reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Heath suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Banca Centrală Europeană.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011, p. 67.


title: Cauza T-593/11: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Al-Chihabi/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Dreptul de proprietate — Dreptul la respectarea vieții private — Proporționalitate”)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/28

         Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Al-Chihabi/Consiliul
   (Cauza T-593/11) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Dreptul de proprietate - Dreptul la respectarea vieții private - Proporționalitate”))
   (2015/C 198/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fares Al-Chihabi (Alep, Siria) (reprezentanţi: iniţial L. Ruessmann şi W. Berg, avocaţi, ulterior L. Ruessmann şi J. Beck, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii europene (reprezentanţi: M. Bishop şi R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenţi)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: iniţial S. Boelaert şi T. Scharf, ulterior par T. Scharf şi M. Konstantinidis, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 228, p. 16), a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 228, p. 1), a Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/273/PESC (JO L 319, p. 56), a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO L 16, p. 1), a Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782 (JO L 330, p. 21), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1117/2012 al Consiliului din 29 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul nr. 36/2012 (JO L 330, p. 9), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 363/2013 al Consiliului din 22 aprilie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 (JO L 111, p. 1) și a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului din 31 mai 2013 privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 147, p. 14), precum și a oricărui alt act legislativ ulterior în măsura în care prin acestea se mențin sau se înlocuiesc actele menționate, dacă aceste acte îl vizează pe reclamant

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Fares Al Chihabi să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-682/13 P: Recurs introdus la 23 decembrie 2013 de Andechser Molkerei Scheitz GmbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 15 octombrie 2013 în cauza T-13/12, Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Comisia Europeană

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/27

         Recurs introdus la 23 decembrie 2013 de Andechser Molkerei Scheitz GmbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 15 octombrie 2013 în cauza T-13/12, Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-682/13 P)
   2014/C 45/45
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în parte a Ordonanței Tribunalului din 15 octombrie 2013 cu numărul de dosar T-13/12 în măsura în care a respins acțiunea în anulare și cererea de declarare a nulității Regulamentului (UE) nr. 1131/2011 al Comisiei din 11 noiembrie 2011 de modificare a anexei II la Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la glicozidele derivate din steviol (1), publicat în Jurnalul Oficial din 12 noiembrie 2011, și

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 1131/2011 al Comisiei din 11 noiembrie 2011 de modificare a anexei II la Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la glicozidele derivate din steviol, publicat în Jurnalul Oficial din 12 noiembrie 2011.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă în primul rând încălcarea drepturilor fundamentale judiciare care rezultă din articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Acțiunea în anulare ar fi pe deplin admisibilă în temeiul dreptului primar al Uniunii Europene. Dreptul fundamental de la articolul 47 primul paragraf ar urmări să permită recurgerea efectivă la căile de atac admise. Ordonanța Tribunalului ar încălca dreptul recurentei la o cale de atac eficientă în sensul articolului 47 primul paragraf din cartă.
   În al doilea rând, recurenta invocă încălcarea dreptului său fundamental care rezultă din articolul 47 al doilea paragraf din cartă, întrucât s-ar aduce atingerii dreptului său fundamental la nediscriminare, în temeiul articolului 21, și dreptului său fundamental la garantarea libertății de a desfășura o activitate comercială, în temeiul articolului 16, în cazul în care acțiunea sa nu ar fi tratată ca o cale de atac efectivă. Recurenta contestă discriminarea sa ca fabricantă de produse alimentare biologice pentru că autorizația pentru glicozidele derivate din steviol a fost adoptată într-un mod care ar furniza concurenților săi convenționali un avantaj concurențial nejustificat și neloial.
   Recurenta solicită în plus din partea legiuitorului Uniunii egalitatea în fața legii. Aceasta invocă drept motiv încălcarea principiului egalității în fața legii de la articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale. Pe de altă parte, ea susține, în temeiul articolului 21 din cartă, că a fost discriminată ca întreprindere producătoare de alimente biologice în raport cu întreprinderi convenționale de produse alimentare. Recurenta invocă, în susținerea acestei afirmații, că reprezintă o discriminare arbitrară acordul încheiat între Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii în februarie 2012 prin care produse biologice fabricate cu glicozide derivate din steviol potrivit dreptului Statelor Unite sunt autorizate a fi distribuite pe piața internă a Uniunii cu logoul „bio” al Uniunii Europene. Acest lucru ar demonstra că nu ar fi existat niciun motiv rezonabil pentru a permite concurenților convenționali ai recurentei să producă iaurt cu glicozide derivate din steviol și să aleagă un instrument juridic al cărui efect este acela de a o priva de libertatea de a o desfășura o activitate comercială. Recurenta susține că s-ar încălca dreptul său fundamental privind garantarea libertății de a desfășura o activitate comercială, întemeiat pe articolul 16 din cartă.

      (1)  JO L 295, p. 205.


title: Hotărârea Curții din 21 decembrie 2012 în cauza E-14/11 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Acțiune în anulare a hotărârii Autorității AELS de Supraveghere – Accesul la documente – Admisibilitate – Măsuri privind organizarea procedurii – Redeschiderea procedurii orale)

text:
               25.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/35

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 21 decembrie 2012
   în cauza E-14/11
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere
   (Acțiune în anulare a hotărârii Autorității AELS de Supraveghere – Accesul la documente – Admisibilitate – Măsuri privind organizarea procedurii – Redeschiderea procedurii orale)
   2013/C 118/10
   În cauza E-14/11, Schenker North AB, Schenker Privpak AB și Schenker Privpak AS/Autoritatea AELS de Supraveghere – CERERE de anulare a hotărârii Autorității AELS de Supraveghere în cauza 68736 din 16 august 2011 în urma căreia reclamanților li se refuză accesul la anumite documente privind cauza 34250, Norway Post/Privpak, în temeiul Regulilor privind accesul la documente întocmite de colegiul Autorității AELS de Supraveghere la data de 27 iunie 2008, Curtea, constituită din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, s-a pronunțat la data de 21 decembrie 2012 după cum urmează:
   Curtea:

               1.

               anulează hotărârea Autorității AELS de Supraveghere din 16 august 2011 în cauza „Norway Post/Privpak – Cerere de acces la documente” în măsura în care aceasta refuză accesul complet sau parțial la documente de inspecție în cauza 34250, Norway Post/Privpak;

               2.

               respinge în rest acțiunea;

               3.

               dispune ca Autoritatea AELS de Supraveghere să își plătească propriile cheltuieli de judecată și pe cele ale reclamantului;

               4.

               dispune ca Posten Norge AS să își plătească propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-213/13: Ordonanța Tribunalului din 30 martie 2015 – Square/OAPI – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/12

         Ordonanța Tribunalului din 30 martie 2015 – Square/OAPI – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)
   (Cauza T-213/13) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 178/14)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Square, Inc. (San Francisco, Statele Unite) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (Tarbes, Franța) (reprezentanți: A. Lecomte și R. Zeineh, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 janvier 2013 (cauza R 775/2012-1), privind o procedură de opoziție între Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne și Square, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă reclamanta să suporte cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-525/11: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2014 – Volvo Trademark/OAPI – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LOVOL — Mărcile comunitare verbală şi figurativă şi mărcile naţionale figurative anterioare VOLVO — Motiv relativ de refuz — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/21

         Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2014 – Volvo Trademark/OAPI – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Cauza T-525/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LOVOL - Mărcile comunitare verbală şi figurativă şi mărcile naţionale figurative anterioare VOLVO - Motiv relativ de refuz - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2014/C 462/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Suedia) (reprezentant: M. Treis, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, China) (reprezentant: A.I. Alejos Cutuli, avocat)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 iunie 2011 (cauza R 1868/2010-1), privind o procedură de opoziţie între Volvo Trademark Holding AB şi Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Volvo Trademark Holding AB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-607/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Ministero dell'Economia e delle Finanze și alții/Francesco Cimmino și alții [Trimitere preliminară — Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Banane — Regulamentul (CE) nr. 2362/98 — Articolele 7, 11 și 21 — Contingente tarifare — Banane originare din țările ACP — Operator nou-venit — Licențe de import — Caracterul netransferabil al drepturilor conferite de anumite licențe de import — Practică abuzivă — Regulamentul (CE) nr. 2988/95 — Articolul 4 alineatul (3)]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Ministero dell'Economia e delle Finanze și alții/Francesco Cimmino și alții
   (Cauza C-607/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Banane - Regulamentul (CE) nr. 2362/98 - Articolele 7, 11 și 21 - Contingente tarifare - Banane originare din țările ACP - Operator nou-venit - Licențe de import - Caracterul netransferabil al drepturilor conferite de anumite licențe de import - Practică abuzivă - Regulamentul (CE) nr. 2988/95 - Articolul 4 alineatul (3)])
   (2015/C 294/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane, Comisia Europeană

      Pârâți: Francesco Cimmino, Costantino Elmi, Diletto Nicchi, Vincenzo Nicchi, Ivo Lazzeri, Euclide Lorenzon, Patrizia Mansutti, Maurizio Misturelli, Maurizio Momesso, Mirjam Princic, Marco Raffaelli, Gianni Vecchi, Marco Malavasi, Massimo Malavasi, Umberto Malavasi, Patrizia Mansutti, Carlo Mosca, Luca Nicoli, Raffaella Orsero, Raffaello Orsero, Erminia Palombini, Matteo Surian

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2362/98 al Comisiei din 28 octombrie 1998 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 404/93 al Consiliului cu privire la importurile de banane în Comunitate, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1632/2000 al Comisiei din 25 iulie 2000, coroborat cu articolul 11 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că condiția potrivit căreia un agent economic trebuie să desfășoare o activitate comercială în calitate de importator „pe cont propriu și în mod autonom” este impusă nu numai pentru înregistrarea acestui operator ca operator „nou-venit” în sensul acestei dispoziții, ci și pentru ca acesta să își poată menține calitatea respectivă în vederea importului de banane în cadrul contingentelor tarifare prevăzute de Regulamentul (CEE) nr. 404/93 al Consiliului din 13 februarie 1993 privind organizarea comună a pieței în sectorul bananelor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente.

               2)

               Articolul 21 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2362/98, cu modificările ulterioare, trebuie interpretat în sensul că se opune unor operațiuni precum cele în discuție în litigiul principal, prin care un operator nou-venit cumpără prin intermediul unui alt operator înregistrat în calitate de nou-venit o marfă de la un operator tradițional înainte ca aceasta să fie importată în Uniune, iar ulterior o revinde acestui operator tradițional recurgând la același intermediar după ce a importat-o în Uniune, atunci când aceste operațiuni constituie o practică abuzivă, aspect care trebuie stabilit de instanța de trimitere.

               3)

               Articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene trebuie interpretat în sensul că constatarea unei practici abuzive în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal implică faptul că operatorul care s-a plasat în mod artificial într-o situație care îi permite să beneficieze în mod nejustificat de tariful preferențial pentru importul de banane are obligația să plătească taxele aferente produselor în cauză, fără a se aduce atingere aplicării, după caz, a unor sancțiuni administrative, civile sau penale prevăzute de legislația națională.

      (1)  JO C 61, 1.3.2014.


title: Cauza C-173/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 25 aprilie 2008 — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Gerechtshof te Amsterdam (Țările de Jos) la 25 aprilie 2008 — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid
   (Cauza C-173/08)
   (2008/C 183/24)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Gerechtshof te Amsterdam.
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Kloosterboer Services BV.

      Pârâți: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid.
   Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (CE) nr. 384/2004 al Comisiei din 1 martie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (1) este valid, în măsura în care prevede că mărfurile descrise la punctul 2.7 (2) se clasifică la subpoziția 8414 59 30 din Nomenclatura combinată?

               2)

               Dacă Regulamentul nr. 384/2004 nu este valid, Tariful vamal comun poate fi interpretat în sensul că mărfurile în discuție trebuie clasificate ca „Părți și accesorii de mașini de la poziția 8471” la subpoziția 8473 30 90 din Nomenclatura combinată?

      (1)  JO L 64, p. 21, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 203.

      (2)  Mărfurile în discuție se compun din două elemente: un așa-numit „heatsink” (schimbător de căldură) și un ventilator, care sunt fixate durabil împreună și care constituie în acest fel un întreg.


title: Cauza T-650/13: Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2014 – Lomnici/Parlamentul ( „Acțiune în anulare — Petiție adresată Parlamentului European referitor la noua lege privind cetățenia slovacă — Petiție declarată admisibilă — Decizie de închidere a procedurii — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate” )

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/42

         Ordonanța Tribunalului din 10 septembrie 2014 – Lomnici/Parlamentul
   (Cauza T-650/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Petiție adresată Parlamentului European referitor la noua lege privind cetățenia slovacă - Petiție declarată admisibilă - Decizie de închidere a procedurii - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
   2014/C 409/60
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamant: Zoltán Lomnici (Budapest, Ungaria) (reprezentant: Z. Lomnici, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: A. Pospíšilová Padowska și T. Lukácsi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei din 17 octombrie 2013 a Comisiei pentru petiții a Parlamentului, de a declara încheiată procedura privind petiția nr. 1298/2013.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de de constatare a lipsei necesității de a se pronunța asupra fondului cauzei formulată de Parlamentul European.

               2)

               Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               3)

               Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție formulate de Republica Slovacă și de Ungaria.

               4)

               Domnul Zoltán Lomnici suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Parlament.

               5)

               Republica Slovacia și Ungaria suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza C-456/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Najvyšším súdom Slovenskej republiky (Republica Slovacă) la 9 octombrie 2007 — Karol Mihal/Daňový úrad Košice V

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Najvyšším súdom Slovenskej republiky (Republica Slovacă) la 9 octombrie 2007 — Karol Mihal/Daňový úrad Košice V
   (Cauza C-456/07)
   (2007/C 315/45)
   Limba de procedură: slovaca
   Instanța de trimitere
   Najvyššim súdom Slovenskej republiky
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Karol Mihal

      Pârât: Daňový úrad Košice V
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (5) primul paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (denumită în continuare „a șasea directivă”) poate fi interpretat în sensul că acesta se referă doar la organismele de drept public care sunt persoane juridice, iar nu la organismele de drept public care sunt persoane fizice, și anume că organismele de drept public persoane juridice nu sunt considerate persoane plătitoare de impozit în ceea ce privește activitățile sau tranzacțiile în care sunt angajate în calitate de autorități publice, în timp ce organismele de drept public persoane fizice sunt considerate persoane plătitoare de impozit?

               2)

               În cazul în care o dispoziție de drept național restrânge cercul persoanelor care nu sunt considerate persoane plătitoare de impozit (nesupuse taxei pe valoarea adăugată) în raport cu articolul 4 alineatul (5) primul paragraf din a șasea directivă, dispoziția prevăzută la articolul 4 alineatul (5) primul paragraf din a șasea directivă poate fi considerată direct aplicabilă?

               3)

               Activitățile unei persoane fizice, precum în cauza principală cazul unui executor judecătoresc care exercită puterea publică și care potrivit ordinii juridice interne este considerat funcționar public, pot fi reținute drept activități ale unui organism de drept public, și anume este posibil să nu fie considerat persoană plătitoare de impozit pentru activitățile și tranzacțiile pe care le desfășoară în calitate de autoritate publică, potrivit articolului 4 alineatul (5) primul paragraf din a șasea directivă?


title: Cauza T-225/10: Acțiune introdusă la 18 mai 2010 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Comisia

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/56

         Acțiune introdusă la 18 mai 2010 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Comisia
   (Cauza T-225/10)
   2010/C 179/96
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Spania) (reprezentanți: J. Buendia Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan și R. Calvo Salinero, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1 din decizia atacată în măsura în care prin aceasta se declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS (textul codificat al Legii privind impozitul pe societăți), cuprinde elemente de ajutor de stat;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1 alineatul (1) din decizia atacată în măsura în care prin aceasta se declară că articolul 12 alineatul (5) din TRLIS cuprinde elemente de ajutor de stat atunci când se aplică în privința achizițiilor de participații care implică o preluare a controlului, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia împotriva căreia este îndreptată prezenta acțiune este aceeași cu cea atacată în cauzele T-219/10 Autogrill España/Comisia și T-221/10 Iberdrola/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cadrul cauzelor menționate.
   În concret, reclamanta invocă erori juridice în ceea ce privește calificarea juridică a măsurii ca ajutor de stat și identificarea beneficiarului acestei măsuri.


title: Cauza C-96/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Nîmes – Franța) – Jean-Claude Van Hove/CNP Assurances SA [Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive — Contract de asigurare — Articolul 4 alineatul (2) — Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale — Excluderea clauzelor referitoare la obiectul principal al contractului — Clauză care urmărește să garanteze acoperirea plății ratelor unui contract de împrumut imobiliar — Incapacitate totală de muncă a împrumutatului — Excludere de la beneficiul acestei garanții în caz de aptitudine recunoscută de a exercita o activitate remunerată sau neremunerată]

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de grande instance de Nîmes – Franța) – Jean-Claude Van Hove/CNP Assurances SA
   (Cauza C-96/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive - Contract de asigurare - Articolul 4 alineatul (2) - Aprecierea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Excluderea clauzelor referitoare la obiectul principal al contractului - Clauză care urmărește să garanteze acoperirea plății ratelor unui contract de împrumut imobiliar - Incapacitate totală de muncă a împrumutatului - Excludere de la beneficiul acestei garanții în caz de aptitudine recunoscută de a exercita o activitate remunerată sau neremunerată])
   (2015/C 205/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Nîmes

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jean-Claude Van Hove

      Pârâtă: CNP Assurances SA

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că o clauză stipulată într-un contract de asigurare și care urmărește să garanteze acoperirea plății ratelor datorate împrumutătorului în caz de incapacitate totală de muncă a împrumutatului nu intră sub incidența excepției care figurează la această dispoziție decât în măsura în care instanța de trimitere constată:

               —

               pe de o parte, că, având în vedere natura, economia generală și stipulațiile ansamblului contractual căruia îi aparține, precum și contextul său juridic și factual, această clauză stabilește un element esențial al ansamblului menționat, care, ca atare, îl caracterizează și

               —

               pe de altă parte, că respectiva clauză este redactată în mod clar și inteligibil, cu alte cuvinte, nu numai că este inteligibilă pentru consumator pe plan gramatical, ci și că contractul expune în mod transparent funcționarea concretă a mecanismului la care se referă respectiva clauză, precum și relația dintre acest mecanism și cel prevăzut prin alte clauze, astfel încât consumatorul amintit să fie în măsură să evalueze, pe baza unor criterii precise și inteligibile, consecințele economice care rezultă din aceasta în ceea ce îl privește.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza F-47/08: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 25/03/2010 — Buschak/FEACVT (Funcție publică — Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă — Descrierea postului de director adjunct — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri — Interesul de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate vădită)

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/52

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 25/03/2010 — Buschak/FEACVT
   (Cauza F-47/08) (1)

   (Funcție publică - Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă - Descrierea postului de director adjunct - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri - Interesul de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate vădită)
   2010/C 134/87
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Willy Buschak (Bonn, Germania) (reprezentanți: inițial L. Levi și C. Ronzi, avocați, ulterior L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (reprezentant: C. Callanan, solicitor)

      Obiectul

   Funcție publică — Anularea deciziei prin care se modifică descrierea postului reclamantului și obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material și moral suferit de reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Îl obligă pe domnul Buschak la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008, p. 52.


title: Cauza C-479/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 martie 2009 – Republica Franceză/Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Regulamentul (CE) nr. 809/2007 — Definiția noțiunii setcă în derivă — Thonaille — Obligația de motivare — Încălcarea principiilor proporționalității și nediscriminării)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 martie 2009 – Republica Franceză/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-479/07) (1)

   (Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 809/2007 - Definiția noțiunii „setcă în derivă” - Thonaille - Obligația de motivare - Încălcarea principiilor proporționalității și nediscriminării)
   2009/C 102/09
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues și A.-L. During, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. De Gregorio Merino, M.-M. Joséphidès și E. Chaboureau, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Nolin, M. van Heezik și M. T. van Rijn, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în anulare – Anularea Regulamentului (CE) nr. 809/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 894/97, (CE) nr. 812/2004 și (CE) nr. 2187/2005 în ceea ce privește setcile în derivă (JO L 182, p. 1) – Noțiunea „setcă în derivă” – Includerea în această noțiune a plaselor de pescuit stabilizate, precum thonaille – Nerespectarea obligației de motivare și încălcarea principiilor proporționalității și nediscriminării

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza F-84/13: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/52

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-84/13)
   2013/C 325/85
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se calculează sporul de drepturi de pensie dobândite anterior angajării în muncă, pe baza dispozițiilor generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) noi și privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene care aplică noile DGA a articolelor 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea faptului că articolul 9 din DGA a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut este nelegal și, prin urmare, neaplicabil;

               —

               anularea Deciziei din 26 noiembrie 2012 — și a celei din 27 iunie 2013 de confirmare a acesteia — de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamantă anterior angajării în muncă, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul DGA a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-522/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Lecce (Italia) la 13 octombrie 2011 — Procedură penală împotriva lui Abdoul Khadre Mbaye

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Lecce (Italia) la 13 octombrie 2011 — Procedură penală împotriva lui Abdoul Khadre Mbaye
   (Cauza C-522/11)
   2011/C 370/29
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di Pace di Lecce (Italia)

      Partea din acțiunea principală

   Abdoul Khadre Mbaye

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2008/115/CE (1) se opune posibilității de aplicare a aceleiași directive și în prezența unei legislații interne (articolul 10a din Decretul legislativ nr. 286/98) care sancționează intrarea și șederea ilegală cu măsura sancțiunii alternative a expulzării?

               2.

               Directiva comunitară privind returnarea resortisanților țărilor terțe se opune posibilității de a sancționa penal simpla prezență a străinului, aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul național, independent de finalizarea procedurii administrative de returnare prevăzută de legea internă și de aceeași directivă?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-491/09: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Spania/Comisia ( „FEOGA — Secțiunea «Garantare» — Cheltuieli excluse de la finanțare — Prime pentru carne — ovine și caprine — Controale la fața locului” )

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/4

         Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-491/09) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțare - Prime pentru carne - ovine și caprine - Controale la fața locului)
   2012/C 373/05
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial M. Muñoz Pérez, ulterior S. Martínez-Lage Sobredo și, în final, A. Rubio González, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: F. Jimeno Fernández, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2009/721/CE a Comisiei din 24 septembrie 2009 de excludere de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 257, p. 28).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-434/08: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2008 — TONO/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/47

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2008 — TONO/Comisia
   (Cauza T-434/08)
   (2008/C 313/85)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: TONO (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: S. Teigum și A. Ringnes, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   Reclamanta solicită Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene:

               —

               anularea articolului 3 din Decizia Comisiei COMP/C2/38.698 — CISAC;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 3 din Decizia Comisiei COMP/C2/38.698 — CISAC în ceea ce privește retransmisiile prin cablu;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei C(2008)3435 din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și în special a articolului 3, prin care se stabilește că membrii din SEE ai CISAC (1) au participat la o practică concertată cu încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 SEE „prin coordonarea delimitărilor teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă pe care și le acordă într-un mod care limitează o licență la teritoriul național al fiecărei societăți de gestiune colectivă”. În subsidiar, reclamanta solicită anularea articolului 3 din decizia atacată în ceea ce privește retransmisia prin cablu.
   Reclamanta susține că decizia atacată este viciată atât de erori de fapt cât și de drept, precum și de încălcarea garanțiilor procedurale ale reclamantei privind dreptul la apărare.
   În ceea ce privește pretinsele erori de fapt, reclamanta susține că nu a fost recunoscut de către Comisie sistemul de licențe colective ale drepturilor de autor pentru opere muzicale și, prin urmare, nici contextul de fapt din Norvegia.
   În ceea ce privește pretinsele erori de drept, reclamanta susține următoarele:
   În primul rând, reclamanta susține că decizia atacată este viciată de o eroare de formă care ar trebui să conducă la anularea acesteia. În speță, reclamanta susține că dreptul său la apărare a fost încălcat întrucât decizia finală diferă de comunicarea privind obiecțiunile în legătură cu un punct esențial privind descrierea încălcării.
   În al doilea rând, reclamanta contestă faptul că includerea delimitării teritoriale în acordurile reciproce, la care a luat parte, este rezultatul unor practici concertate între membrii CISAC din SEE.
   În al treilea rând, reclamanta susține că Comisia a concluzionat în mod greșit că delimitarea teritorială paralelă în privința retransmisiei prin cablu restrânge concurența cu încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE. Potrivit reclamantei, pretinsa practică concertată privind delimitarea teritorială vizează o formă de concurență care nu este protejată ca atare de articolul 81 alineatul (1) CE. În plus, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare de fapt atunci când a presupus că în Norvegia există un monopol național pentru licențele multi-repertoriu ale drepturilor de execuție publică care cuprind retransmisia în rețelele de cablu. Mai mult, potrivit reclamantei, chiar dacă s-ar considera că pretinsa practică concertată restrânge concurența, aceasta nu încalcă articolul 81 alineatul (1) CE, întrucât este necesară și proporțională cu un obiectiv legitim, ținând seama de cerințele specifice ale administrării licențelor, ale drepturilor de execuție, ale auditului, ale controlului și aplicării în legătură cu retransmisia prin cablu.
   În al patrulea rând, reclamanta susține că delimitările teritoriale din acordurile sale reciproce sunt exceptate în temeiul articolului 81 alineatul (3) CE. Susținerea reclamantei în această privință se referă la faptul că delimitările menționate anterior sunt indispensabile pentru garantarea principiilor eficiente ale „ghișeului unic” și a sistemului norvegian extins de acordare a licențelor, asigurând astfel un grad minim de administrare și protejând în același timp interesele titularilor de drepturi.

      (1)  Confederația Internațională a Societăților de Autori și Compozitori.


title: Cauza C-459/15 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 – Iranian Offshore Engineering & Construction Co./Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran — Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Sprijin logistic pentru guvernul iranian — Includerea numelui recurentei)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/11

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 8 septembrie 2016 – Iranian Offshore Engineering & Construction Co./Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-459/15 P) (1)

   ((Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Sprijin logistic pentru guvernul iranian - Includerea numelui recurentei))
   (2016/C 402/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (reprezentanți: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. de Elera-San Miguel Hurtado și V. Piessevaux, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Iranian Offshore Engineering & Construction Co. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 19.10. 2015.


title: Cauza T-29/15: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2015 – International Management Group/Comisia

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/28

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2015 – International Management Group/Comisia
   (Cauza T-29/15)
   (2015/C 081/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Management Group (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Burgstaller și C. Farrell, Solicitors, și E. Wright, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anexei modificate a deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 7 noiembrie 2013 privind Programul de acțiune anual 2013 în favoarea Myanmar/Birmania cu finanțare din bugetul general al Uniunii Europene, adoptat la 16 decembrie 2014; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Comisia nu a demonstrat că reclamanta nu a respectat cerințele prevăzute la articolul 53d alineatul (1) din Regulamentul financiar din 2002 (1) și la articolul 60 alineatul (2) din Regulamentul financiar în 2012 (2).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că nu a avut loc nicio modificare a standardelor aplicate de reclamantă în contabilitatea sa, în auditul propriu, în controlul său intern și în procedura sa de achiziții publice, care ar justifica o decizie a Comisiei Europene prin care concluzionează că reclamantei nu îi mai pot fi încredințate sarcini de execuție bugetară.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nerespectarea de către Comisie a obligațiilor care îi revin potrivit principiului bunei administrări și al bunei gestiuni financiare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligațiilor care îi revin potrivit principiului transparenței.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Comisia nu a indicat reclamantei nicio cale de atac.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe nerespectarea de către Comisie a obligației sale de motivare.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe faptul că adoptarea măsurilor atacate încalcă dreptul reclamantei la protecția încrederii legitime.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO 2002 L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012 L 298, p. 1).


title: Cauza C-600/13: Ordonanța Curții (Camera a şaptea) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Matera – Italia) – Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli (Trimitere preliminară — Articolele 34 TFUE, 35 TFUE, 37 TFUE, 56 TFUE și 60 TFUE — Directiva 2006/112 — Legislație națională prin care notarilor le este rezervată activitatea de redactare și de autentificare a actelor de vânzare a imobilelor — Inadmisibilitate vădită)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/10

         Ordonanța Curții (Camera a şaptea) din 30 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Matera – Italia) – Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli
   (Cauza C-600/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 34 TFUE, 35 TFUE, 37 TFUE, 56 TFUE și 60 TFUE - Directiva 2006/112 - Legislație națională prin care notarilor le este rezervată activitatea de redactare și de autentificare a actelor de vânzare a imobilelor - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 261/17
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di pace di Matera

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Intelcom Service Ltd

      Pârât: Vincenzo Mario Marvulli

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară prezentată de Giudice de pace di Matera (Italia) prin decizia din 22 aprilie 2013 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza F-93/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 iulie 2016 – HE/Comisia

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/58

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 iulie 2016 – HE/Comisia
      (Cauza F-93/15)
      (2016/C 364/77)
      Limba de procedură: franceza
      Judecătorul unic a dispus radierea cauzei.


title: Cauza F-142/14: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – ZZ/Eurojust

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/30

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2014 – ZZ/Eurojust
   (Cauza F-142/14)
   (2015/C 081/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: Ekkehard H. Schulze, avocat)

      Pârât: Eurojust

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu îl admite pe reclamant în a doua etapa a procedurii de selecție, în contextul candidaturii sale la postul de consilier la cabinetul președintelui Eurojust

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor din 8 august 2014 și din 25 septembrie 2014;

               —

               obligarea pârâtului să permită candidatului să participe în continuare în procesul de selecție și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant.


title: Cauza C-559/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 5 decembrie 2014 – Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Augstākā tiesa (Letonia) la 5 decembrie 2014 – Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited
   (Cauza C-559/14)
   (2015/C 089/02)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Rūdolfs Meroni

      Pârâtă: Recoletos Limited

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 34 punctul 1 din Regulamentul Bruxelles I trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei proceduri de recunoaștere a unei hotărâri străine, încălcarea drepturilor persoanelor care nu sunt părți în litigiul principal poate constitui un motiv pentru a aplica clauza de ordine publică prevăzută la articolul 34 punctul 1 menționat din Regulamentul Bruxelles I și pentru a refuza recunoașterea hotărârii străine în măsura în care vizează persoane care nu sunt părți în litigiul principal?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 47 din cartă trebuie interpretat în sensul că principiul unui proces echitabil pe care îl prevede permite ca printr-o procedură privind adoptarea unor măsuri provizorii de protecție să fie limitate drepturile patrimoniale ale unei persoane care nu a fost parte la procedură, dacă se prevede că orice persoană vizată de hotărârea privind măsurile provizorii de protecție are dreptul să solicite în orice moment instanței modificarea sau anularea hotărârii, iar notificarea hotărârii persoanelor interesate este lăsată în grija persoanelor interesate?


title: Hotărârea Curții din 22 decembrie 2016 în cauza E-3/16 – Ski Taxi SA, Follo Taxi SA și Ski Follo Taxidrift AS/Guvernul Norvegiei, reprezentat de autoritatea în domeniul concurenței (Articolul 53 din Acordul privind SEE – Restrângere a concurenței prin obiect – Achiziții publice – Depunerea de oferte comune prin intermediul unei societăți de administrare în comun)

text:
               27.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/5

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 22 decembrie 2016
   în cauza E-3/16
   Ski Taxi SA, Follo Taxi SA și Ski Follo Taxidrift AS/Guvernul Norvegiei, reprezentat de autoritatea în domeniul concurenței
   (Articolul 53 din Acordul privind SEE – Restrângere a concurenței prin obiect – Achiziții publice – Depunerea de oferte comune prin intermediul unei societăți de administrare în comun)
   (2017/C 133/05)
   În cauza E-3/16, Ski Taxi SA, Follo Taxi SA și Ski Follo Taxidrift AS/Guvernul Norvegiei, reprezentat de autoritatea în domeniul concurenței – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea Supremă din Norvegia (Norges Høyesterett) privind interpretarea Acordului privind Spațiul Economic European, în special a articolului 53, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 22 decembrie 2016 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Pentru a considera că un acord reprezintă o restrângere a concurenței prin obiect, în sensul articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE, acordul respectiv trebuie să indice un grad suficient de prejudiciere a concurenței. Nu este suficient să fie pur și simplu susceptibil, având în vedere contextul juridic și economic în care se află, să conducă la împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței.

               2.

               Pentru a aprecia dacă un acord între întreprinderi sau o decizie a unei asociații de întreprinderi indică un grad suficient de prejudiciere a concurenței, ar trebui să se aibă în vedere cuprinsul dispozițiilor acordului sau deciziei în cauză, obiectivele urmărite și contextul economic și juridic din care face parte. În cadrul aprecierii respectivului context, trebuie să se ia în considerare și natura serviciilor afectate, precum și condițiile reale de funcționare și structura pieței sau a piețelor în cauză. În plus, deși intenția părților nu constituie un factor necesar pentru a determina caracterul restrictiv al unui acord între întreprinderi, niciun element nu interzice autorităților din domeniul concurenței, instanțelor naționale sau Curții să ia în considerare acest aspect.

               3.

               Un acord indică un grad suficient de prejudiciere a concurenței care ar putea fi considerat o restrângere a concurenței prin obiect numai dacă respectivul caracter de prejudiciere este ușor de identificat. Această apreciere nu se poate transforma într-o examinare completă a efectelor sale reale sau potențiale. Și nici nu poate să conducă la efectuarea unei evaluări a efectelor proconcurențiale și anticoncurențiale și, prin urmare, să ducă la aplicarea unei „reguli a bunului simț”.

               4.

               Pentru a stabili dacă prezentarea de oferte comune prin intermediul unei societăți de administrare comună indică un grad suficient de prejudiciere care ar putea fi considerat o restrângere a concurenței prin obiect, trebuie să se aibă în vedere conținutul cooperării, obiectivele urmărite și contextul economic și juridic din care face parte. Intenția părților poate, de asemenea, să fie luată în considerare, deși aceasta nu reprezintă un factor necesar.

               5.

               Întrucât transmiterea ofertelor comune implică fixarea prețurilor, care este interzisă în mod expres prin articolul 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE, analiza contextului economic și juridic poate fi limitată la ceea ce este strict necesar pentru a dovedi existența unei restrângeri a concurenței prin obiect. Totuși, o astfel de evaluare trebuie să ia în considerare, chiar dacă într-o manieră simplificată, dacă părțile la un acord sunt concurenți existenți sau potențiali și dacă stabilirea în comun a prețurilor oferite autorității contractante constituie o restrângere accesorie.

               6.

               Deși prezentarea informațiilor cu privire la natura comună a ofertelor către autoritatea contractantă poate să indice faptul că părțile nu au avut intenția de a încălca interdicția privind acordurile între întreprinderi, acest aspect, în sine, nu este o condiție prealabilă pentru a stabili dacă un acord poate fi considerat o restrângere a concurenței prin obiect.


title: Cauza C-233/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa - Letonia) - SIA „Oniors Bio”/Valsts ieņēmumu dienests [Trimitere preliminară — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Subpozițiile 1517 90 91 și 1518 00 31 — Amestec vegetal fluid, neprelucrat, nevolatil, compus din ulei de rapiță (88 %) și ulei de floarea-soarelui (12 %)]

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa - Letonia) - SIA „Oniors Bio”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-233/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Subpozițiile 1517 90 91 și 1518 00 31 - Amestec vegetal fluid, neprelucrat, nevolatil, compus din ulei de rapiță (88 %) și ulei de floarea-soarelui (12 %)])
   (2016/C 243/12)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Administratīvā apgabaltiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SIA „Oniors Bio”

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa 1 la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea rezultată din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1006/2011 al Comisiei din 27 septembrie 2011, trebuie interpretată în sensul că, pentru a determina dacă un amestec de uleiuri vegetale precum cel în discuție în litigiul principal trebuie să fie clasificat, ca amestec alimentar de uleiuri vegetale, la subpoziția 1517 90 91 din aceasta sau, ca amestec nealimentar de uleiuri vegetale, la subpoziția 1518 00 31 din nomenclatura menționată, trebuie să se țină seama de toate elementele pertinente ale speței, în măsura în care acestea privesc caracteristicile și proprietățile obiective inerente acestui produs. Printre elementele pertinente susceptibile să justifice calificarea unui astfel de amestec drept „nealimentar”, trebuie să se analizeze informațiile furnizate de fabricantul acestui amestec în declarația vamală, potrivit cărora, din cauza caracteristicilor procedeului de fabricație, prezența unor substanțe dăunătoare în amestecul menționat nu poate fi exclusă. În această privință, faptul că o analiză a unor mostre prelevate dintr-un astfel de amestec de uleiuri vegetale nu a indicat prezența în acesta a niciunei substanțe dăunătoare nu este suficient, în sine, pentru a repune în discuție calificarea amestecului în cauză drept „nealimentar”. O astfel de consecință presupune existența altor elemente probatorii pertinente, susceptibile să repună în discuție exactitatea informațiilor privind procedeul de fabricație a amestecului în cauză, furnizate de fabricantul amestecului și care figurează în această declarație, conform articolelor 62, 68 și 71 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-187/16: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO – Viña y Bodega Botalcura (LITU) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene LITU — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsă de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/20

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO – Viña y Bodega Botalcura (LITU)
   (Cauza T-187/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene LITU - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsă de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 070/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erding, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Chile)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 9 februarie 2016 (cauza R 719/2015-2) privind o procedură de opoziție între Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik și Viña y Bodega Botalcura.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza F-50/07: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — Valentina Hristova/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/36

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — Valentina Hristova/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-50/07)
   (2008/C 79/68)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Valentina Hristova (Pavlikeni, Bulgaria) (reprezentant: Georgi Kerelov, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Motivele și principalele argumente
   Anularea deciziei din 3 aprilie 2007 a comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AST/14/06 prin care nu se admitea participarea reclamantei la concurs și nu se evalua proba sa practică din cauza faptului că studiile sale postliceale nu erau într-un domeniu relevant pentru atribuțiile descrise în anunțul de concurs și aceasta nu avea trei ani de experiență profesională cu normă întreagă, ulterioară terminării studiilor liceale, într-un domeniu relevant.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 3 aprilie 2007 a comisiei de evaluare din cadrul concursul EPSO/AST/14/06 prin care nu se admitea participarea sa la concurs;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a unor daune interese într-un cuantum fix stabilit pe principii de echitate la 28 718 EUR (salariul pe un an) pentru prejudiciul material și moral suferit de reclamantă din cauza ilegalității deciziei comisiei de evaluare a concursului, la care se adaugă dobânzi legale din data în care a fost introdusă cererea;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-31/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 septembrie 2011 — Pino/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Numire — Articolul 5 alineatul (2) din anexa III la statut — Concurs intern de trecere într-o altă categorie publicat înainte de 1 mai 2004 — Candidat înscris pe lista de rezervă înainte de 1 mai 2006 — Încadrare în grad — Aplicarea unui factor de multiplicare subunitar — Pierderea punctelor de promovare]

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/34

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 26 septembrie 2011 — Pino/Comisia
   (Cauza F-31/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Numire - Articolul 5 alineatul (2) din anexa III la statut - Concurs intern de trecere într-o altă categorie publicat înainte de 1 mai 2004 - Candidat înscris pe lista de rezervă înainte de 1 mai 2006 - Încadrare în grad - Aplicarea unui factor de multiplicare subunitar - Pierderea punctelor de promovare)
   2011/C 340/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant): Marco Pino (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Arpio Santacruz și M. Simm, ulterior M. Bauer, J. Monteiro și K. Zieleśkiewicz, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei de numire a reclamantului, funcționar din categoria B și laureat al unui concurs intern de trecere într-o altă categorie, în funcția de administrator, în măsura în care prin aceasta se stabilește încadrarea reclamantului în temeiul anexei XIII la statut, se menține aplicarea la remunerațiile acestuia a unui factor de multiplicare și se revocă punctele sale de promovare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, în calitate de intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 131, 3.6.2006, p. 50.


title: Cauza T-153/08: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2008 — Shenzhen Taiden Industrial Co. Ltd/OAPI — Bosch Security Systems (desen sau model industrial de echipamente de telecomunicații)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/21

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2008 — Shenzhen Taiden Industrial Co. Ltd/OAPI — Bosch Security Systems (desen sau model industrial de echipamente de telecomunicații)
   (Cauza T-153/08)
   (2008/C 158/35)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Shenzhen Taiden Industrial Co. Ltd (Shenzhen, China) (reprezentanți: M. Hartmann, M. Helmer, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bosch Security Systems BV (Eindhoven, Olanda)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 februarie 2008 în cauza R 1437/2006-3; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un desen sau model industrial pentru produsul „echipament de comunicații” — desenul sau modelul industrial comunitar înregistrat sub nr. 214903 0001A.

      Titularul desenului comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: cealaltă parte în procedura aflată pe rolul camerei de recurs.

      Desen sau modelul industrial prezentat ca dovadă de către partea care a solicitat declararea nulității: desen sau model industrial anterior pus la dispoziția publicului de către Koninklijke Philips Electronics NV, înregistrat ca desen sau model industrial sub nr. DM/055655.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și declară nul desenul sau modelul industrial contestat.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului întrucât Camera a treia de recurs s-a întemeiat pe fapte prezumate, prezentate de partea care a solicitat declararea nulității pentru care nu a fost furnizată nicio dovadă; încălcarea articolului 4 alineatul (1) și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului deoarece Camera a treia de recurs a reținut în mod greșit că desenul sau modelul industrial contestat nu avea caracter individual și nu a evaluat și nu a comparat desenele sau modelele industriale în cauză din punctul de vedere al unui utilizator informat.


title: Cauza C-126/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 10 martie 2010 — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 10 martie 2010 — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais
   (Cauza C-126/10)
   2010/C 134/37
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

      Pârât: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

      Intervenient: Ministério Público

      Întrebările preliminare

               1.

               Care sunt semnificația și domeniul de aplicare ale articolului 11 alineatul (1) litera (a) din Directiva 90/434/CEE din 23 iulie 1990 (1) și în special care este conținutul noțiunii „motive economice valabile” și al noțiunii „restructurarea sau raționalizarea activităților societăților” participante la operațiune incluse în domeniul de aplicare al Directivei 90/434/CEE?

               2.

               Este compatibilă cu această normă comunitară interpretarea administrației fiscale în sensul că nu există motive economice serioase care să justifice cererea de transfer al pierderilor fiscale formulată de societatea absorbantă, cerere cu privire la care administrația fiscală a considerat că nu există un interes economic evident al fuziunii, din punctul de vedere al societății absorbante, întrucât societatea absorbită nu a desfășurat vreo activitate ca societate de gestionare de participații sociale, nu deținea nicio participație financiară și nu transfera decât pierderi semnificative, deși fuziunea putea avea un efect pozitiv din punctul de vedere al structurii costurilor grupului?

      (1)  Directiva 90/434/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO L 225, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 92)


title: Cauza C-52/13: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint/Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri (Trimitere preliminară  — Directiva 2006/114/CE  — Noțiunile „publicitate înșelătoare” și „publicitate comparativă”  — Reglementare națională care consideră publicitatea înșelătoare și publicitatea comparativă ilegală drept două fapte ilicite distincte)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/13

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint/Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Cauza C-52/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2006/114/CE - Noțiunile „publicitate înșelătoare” și „publicitate comparativă” - Reglementare națională care consideră publicitatea înșelătoare și publicitatea comparativă ilegală drept două fapte ilicite distincte))
   2014/C 135/14
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint

      Pârâtă: Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   în prezența: Cg srl, Tacoma srl

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Consiglio di Stato – Interpretarea Directivei 2006/114/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind publicitatea înșelătoare și comparativă (JO L 376, p. 21, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 229) – Practici comerciale neloiale între întreprinzători (JO L 376, p. 21) – Noțiunea „publicitate înșelătoare și publicitate comparativă” – Reglementarea națională prin care se interzice publicitatea care este, în același timp, și înșelătoare și comparativă ilicită și prin care se prevede, de asemenea, că publicitatea înșelătoare și publicitatea comparativă sunt două fapte ilicite distincte

      Dispozitivul

   Directiva 2006/114/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind publicitatea înșelătoare și comparativă trebuie interpretată în sensul că, în materie de protecție a comercianților, vizează publicitatea înșelătoare și publicitatea comparativă ilegală ca două fapte ilicite autonome și că, pentru a interzice și a sancționa publicitatea înșelătoare, nu este necesar ca aceasta să constituie în același timp publicitate comparativă ilegală.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza T-418/14: Acțiune introdusă la 25 mai 2014 – Sina Bank/Consiliul

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/40

         Acțiune introdusă la 25 mai 2014 – Sina Bank/Consiliul
   (Cauza T-418/14)
   2014/C 282/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sina Bank (Teheran, Iran) (reprezentanți: B. Mettetal și C. Wucher-North, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Consiliului adoptată în urma modificării cuprinse în notificarea din 15 martie 2014 în atenția persoanelor și entităților care fac obiectul unor măsuri restrictive prevăzute în Decizia 2010/413/PESC a Consiliului (1) și în Regulamentul (UE) nr. 267/2012 (2) al Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO C 77, p. 1), care prevede că Decizia 2010/413/PESC a Consiliului și Regulamentul (UE) nr. 267/2012 continuă să afecteze direct reclamanta;

               —

               anularea punctului I.B.8 din anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului, în măsura în care afectează în continuare reclamanta în mod direct, astfel cum se menționează în notificarea din 15 martie 2014;

               —

               obligarea Consiliului la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Decizia Consiliului în urma modificării cuprinse în notificarea din 15 martie 2014 a încălcat cerințele procedurale privind o motivare corespunzătoare, respectarea dreptului la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Bank nu are legătură cu dobânda „Daftar” și nu contribuie la finanțarea așa-numitor dobânzi strategice ale statului și nici la programul său nuclear. Prin urmare, criteriile esențiale pentru includerea pe listă în temeiul actelor atacate nu sunt îndeplinite în ceea ce privește Bank și/sau Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere stabilind dacă aceste criterii au fost sau nu au fost respectate. Consiliul nu a aplicat nici modalitatea de verificare corespunzătoare.

      (1)  Decizia Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).


title: Cauza T-373/12: Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2015 – REWE-Zentral/OAPI – Planet GDZ (PRO PLANET) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/52

         Ordonanța Tribunalului din 1 decembrie 2015 – REWE-Zentral/OAPI – Planet GDZ (PRO PLANET)
   (Cauza T-373/12) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 038/68)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: REWE-Zentral AG (Köln, Germania) (reprezentanţi: iniţial M. Kinkeldey şi A. Bognár, ulterior M. Kinkeldey şi C. Schmitt, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă â parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Planet GDZ AG (Tagelswangen, Elveţia) (reprezentanţi: iniţial M. Nentwig şi G. M. Becker, ulterior M. Nentwig, avocaţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 14 iunie 2012 (cauza R 1350/2011-1) privind o procedură de opoziție între Planet GDZ AG și REWE-Zentral AG.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă REWE-Zentral AG și Planet GDZ AG să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și câte o jumătate din cheltuielile efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 319, 20.10.2012.


title: Cauza C-495/15 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 iulie 2015 în cauza T-314/13, Portugalia/Comisia

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/17

         Recurs introdus la 21 septembrie 2015 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 iulie 2015 în cauza T-314/13, Portugalia/Comisia
   (Cauza C-495/15 P)
   (2015/C 371/20)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Portugheză

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 15 iulie 2015 în cauza T-314/13;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea statului portughez la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei căi de atac ordinare.

      Motivele și principalele argumente

      Motivele: Cu titlu principal, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că Comisia trebuie să adopte decizia de corecție financiară, în cadrul Fondului de coeziune, în termenul stabilit de actul normativ de bază începând de la data audierii statului membru.
   Cu titlu subsidiar, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a considerat că termenul acordat Comisiei pentru adoptarea deciziei de corecție financiară este un termen imperativ, a cărui nerespectare constituie o încălcare gravă ce invalidează decizia adoptată în afara termenului.

      Principalele argumente: Cu titlu principal, Comisia susține că, în acest caz, nu se aplică articolul 100 din Regulamentul nr. 1083/2006 (1), ci articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 (2). Potrivit Comisiei, interpretarea dată de Tribunal articolului 108 din Regulamentul nr. 1083/2006 este eronată. Articolul 108 se aplică numai proiectelor cofinanțate care au fost aprobate în conformitate cu noile reguli (perioada 2007-2013). În acest caz, în temeiul articolului 105 din Regulamentul nr. 1083/2006, regula aplicabilă era articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94. În opinia Comisiei, Regulamentul nr. 1164/94 nu prevede niciun termen în care Comisia trebuie să adopte decizia de corecție financiară.
   Cu titlu subsidiar, Comisia susține că legiuitorul Uniunii nu a stabilit niciun termen imperativ în care Comisia trebuie să adopte deciziile de corecție financiară. Scopul esențial al deciziei de corecție financiară se raportează la protecția intereselor financiare ale Uniunii. Pe de altă parte, legea nu prevede nicio sancțiune și nicio consecință în legătură cu nerespectarea termenului. Termenul de adoptare a deciziei de corecție financiară este un termen orientativ.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p 64, rectificare în JO 2008, L 301, p. 40).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de înființare a Fondului de coeziune (JO L 130, p. 1).


title: Cauza T-535/15: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2015 – CBM/OAPI – ÏD Group (Fashion ID)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/39

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2015 – CBM/OAPI – ÏD Group (Fashion ID)
   (Cauza T-535/15)
   (2015/C 371/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Elveția) (reprezentanți: U. Lüken, J. Bärenfänger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ÏD Group (Roubaix, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Fashion ID” – cererea de înregistrare nr. 10 638 658.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 iulie 2015 în cauza R 2470/2014-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a menținut decizia diviziei de opoziție de respingere a cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 638 658 în ceea ce privește produsele și serviciile din clasele 9, 14, 18, 25 și 35 care au făcut obiectul opoziției;

               —

               anularea deciziei corespunzătoare a diviziei de opoziție a OAPI din 28 iulie 2014 (cauza B 2 038 399) în măsura în care divizia de opoziție a admis opoziția prin care se urmărea respingerea cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 638 658;

               —

               respingerea opoziției formulate la 26 iunie 2012 împotriva cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 638 658 în totalitatea sa;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Divizia de opoziție și camera da recurs nu au ținut seama de jurisprudența constantă a Curții de Justiție potrivit căreia impresia globală produsă de un semn trebuie apreciată prin luarea în considerare a mărcii ca un tot, iar nu prin examinarea unor elemente distincte.


title: Cauza C-118/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 18 martie 2008 — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 18 martie 2008 — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado
   (Cauza C-118/08)
   (2008/C 128/44)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Supremo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL

      Pârâtă: Administración del Estado
   Întrebările preliminare
   Este contrară principiilor echivalenței și efectivității aplicarea de către Tribunal Supremo del Reino de España, prin hotărârile din 29 ianuarie 2004 și din 24 mai 2005, a unor soluții jurisprudențiale diferite cazurilor în care se solicită răspunderea patrimonială a statului pentru fapta legiuitorului întemeiate pe acte administrative adoptate în temeiul unei legi declarate neconstituționale față de acelea întemeiate pe aplicarea unei norme declarate contrare dreptului comunitar?


title: Cauza C-159/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 2 aprilie 2012 — Alessandra Venturini/ASL Varese și alții

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 2 aprilie 2012 — Alessandra Venturini/ASL Varese și alții
   (Cauza C-159/12)
   2012/C 157/07
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Alessandra Venturini

      Pârâți: A.S.L. Varese și alții

      Întrebarea preliminară

   Principiul libertății de stabilire, al nediscriminării și al protecției concurenței prevăzute la articolul 49 TFUE și următoarele se opun unei reglementări naționale care nu îi permite farmacistului autorizat și înscris în ordinul profesional respectiv, dar care nu este proprietarul unei activități comerciale încadrate în planul organic, să poată distribui cu amănuntul, în parafarmacia pe care o deține, chiar și acele medicamente eliberate pe baza prescripției medicale pe „rețetă albă”, adică neacoperite de Serviciul Național de Sănătate și care sunt integral în sarcina cetățeanului, stabilind, și în acest domeniu, o interdicție a vânzării anumitor categorii de produse farmaceutice și o limitare numerică a activităților comerciale care se pot înființa pe teritoriul național?


title: Cauza C-609/15: Ordonanța președintelui Curții din 2 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Spania) – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/28

         Ordonanța președintelui Curții din 2 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Spania) – María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez
   (Cauza C-609/15) (1)

   (2017/C 283/39)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.