title: Cauza F-8/09: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 decembrie 2009 — Apostolov/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune inadmisibilă — Tardivitate)

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 15 decembrie 2009 — Apostolov/Comisia
   (Cauza F-8/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune inadmisibilă - Tardivitate)
   2010/C 37/78
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: S. Apostolov (Saarwelligen, Germania) (reprezentant: D. Schneider-Addae-Mensah, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei EPSO de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă privind procedura de selecție EPSO/CAST27/4/07

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă pe domnul Apostolov la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009, p. 16.


title: Cauza C-427/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 16 august 2011 — Margaret Kenny și alții/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Ireland (Irlanda) la 16 august 2011 — Margaret Kenny și alții/Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána
   (Cauza C-427/11)
   2011/C 311/41
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Margaret Kenny, Patricia Quinn, Nuala Condon, Eileen Norton, Ursula Ennis, Loretta Barrett, Joan Healy, Kathleen Coyne, Sharon Fitzpatrick, Breda Fitzpatrick, Sandra Hennelly, Marian Troy, Antoinette Fitzpatrick, Helena Gatley

      Pârâți: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Finance, Commissioner of An Garda Síochána

      Întrebările preliminare

               1.

               În împrejurări în care prima facie există o discriminare indirectă pe motive de sex în ceea ce privește remunerarea, cu încălcarea articolului 141 (devenit în prezent articolul 157 TFUE) și a Directivei 75/117/CEE a Consiliului (1), angajatorul trebuie să prezinte, pentru a demonstra existența unei justificări obiective:

                           (a)

                           o justificare în ceea ce privește angajarea persoanelor de referință în posturile ocupate de acestea;

                           (b)

                           o justificare a plății unei remunerații mai mari către persoanele de referință; sau

                           (c)

                           o justificare a plății unei remunerații mai mici către solicitanți?

               2.

               În împrejurări în care prima facie există o discriminare indirectă pe motive de sex în ceea ce privește remunerarea, angajatorul trebuie să prezinte, pentru a demonstra existența justificării obiective, justificări cu privire la:

                           (a)

                           persoanele de referință specifice citate de solicitanți și/sau

                           (b)

                           posturile persoanelor de referință în ansamblul lor?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare litera (b), o justificare obiectivă este probată chiar dacă o astfel de justificare nu se aplică persoanelor de referință alese?

               4.

               Labor Court a săvârșit o eroare de drept în raport cu dreptul comunitar atunci când a admis că „interesul unor relații bune între partenerii sociali” poate fi luat în considerare pentru a stabili dacă angajatorul poate justifica în mod obiectiv diferența în ceea ce privește remunerarea?

               5.

               În împrejurări în care prima facie există o discriminare indirectă pe motive de sex în ceea ce privește remunerarea, justificarea obiectivă poate fi stabilită în raport cu preocupările pârâtului în ceea ce relațiile între partenerii sociali? Aceste preocupări ar trebui să prezinte vreo relevanță în cadrul analizei justificării obiective?

      (1)  Directiva 75/117/CEE a Consiliului din 10 februarie 1975 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la aplicarea principiului egalității de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin (JO L 45, p.19, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 156).


title: Cauza C-228/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Jörn Petersen/Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Niederösterreich (Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 4 alineatul (1) literele (b) și (g), articolul 10 alineatul (1) și articolul 69 — Libera circulație a persoanelor — Articolele 39 CE și 42 CE — Regimul obligatoriu de asigurări de pensii sau de asigurări pentru accidente — Prestație de asigurare pentru scăderea capacității de muncă sau de invaliditate — Avans acordat șomerilor solicitanți — Calificarea prestației drept prestație de șomaj sau drept prestație de invaliditate — Condiția privind reședința)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 septembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Jörn Petersen/Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Niederösterreich
   (Cauza C-228/07) (1)

   (Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 4 alineatul (1) literele (b) și (g), articolul 10 alineatul (1) și articolul 69 - Libera circulație a persoanelor - Articolele 39 CE și 42 CE - Regimul obligatoriu de asigurări de pensii sau de asigurări pentru accidente - Prestație de asigurare pentru scăderea capacității de muncă sau de invaliditate - Avans acordat șomerilor solicitanți - Calificarea prestației drept „prestație de șomaj’ sau drept „prestație de invaliditate’ - Condiția privind reședința)
   (2008/C 285/12)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jörn Petersen

      Pârâtă: Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Niederösterreich
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 39 CE și a articolului 4 alineatul (1) literele (b) și (g) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Calificare drept prestație de șomaj sau drept prestație de invaliditate a unei prestații în numerar din cadrul asigurării pentru șomaj, a cărei plată nu este supusă condiției ca solicitantul să fie apt de muncă și nici condiției privind disponibilitatea acestuia de a munci și care este acordată cu titlu de avans până la adoptarea deciziei definitive numai șomerilor care au solicitat în prealabil, ca urmare a unei capacități de muncă scăzute sau a incapacității de muncă, o prestație în temeiul regimului obligatoriu de asigurări de pensii sau de asigurări pentru accidente — Reglemantare națională care prevede suspendarea dreptului la această prestație în situația șederii șomerului respectiv într-un alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               O prestație precum cea care formează obiectul acțiunii principale trebuie considerată drept o „prestație de șomaj” în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 de aplicare a regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în forma modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996.

               2)

               Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru, în măsura în care acesta nu a prezentat niciun element de natură să demonstreze că o astfel de condiție este justificată din punct de vedere obiectiv și proporțională, să supună acordarea unei prestații precum cea care formează obiectul acțiunii principale, care trebuie considerată drept o „prestație de șomaj” în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 1408/71, condiției ca beneficiarii să locuiască pe teritoriul național al acestui stat.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-32/12: Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2012 — Vardar/OAPI — Joker (pingulina)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/27

         Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2012 — Vardar/OAPI — Joker (pingulina)
   (Cauza T-32/12) (1)

   2013/C 38/49
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza F-65/09: Acțiune introdusă la 2 iulie 2009 — Marcuccio/Comisia

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/43

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2009 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-65/09)
   2009/C 220/89
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care pârâta refuză rambursarea în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale efectuate de reclamant

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a cererii din 25 noiembrie 2002, în măsura necesară și în temeiul articolului 241 CE, neaplicând în prezentul litigiu prevederile articolului 72 din Statutul funcționarilor, reglementarea, precum și pretinsul aviz al consilierului medical;

               —

               anularea notei din 5 august 2008;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei din 1 noiembrie 2008 de respingere a reclamației;

               —

               în măsura necesară, anularea notei din 4 martie 2009;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 25 000 euro sau a oricărei alte sume pe care Tribunalul o va aprecia ca fiind justă și echitabilă pentru repararea prejudiciilor produse prin actele Comisiei a căror anulare este solicitată prin prezenta acțiune;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-34/14: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2014 – ZZ/ACER

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/46

         Acțiune introdusă la 11 aprilie 2014 – ZZ/ACER
   (Cauza F-34/14)
   2014/C 184/77
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantei şi cerere de despăgubire

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei directorului ACER de a nu prelungi a doua oară contractul de muncă al reclamantei cu ACER;

               —

               Obligarea pârâtului la plata a 10 000 de euro ca despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit de reclamantă;

               —

               obligarea ACER la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-444/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Italia) – Associazione Italia Nostra Onlus/Comune di Venezia și alții [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 2001/42/CE — Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului — Articolul 3 alineatul (3) — Planuri și programe care necesită o evaluare ecologică numai în cazul în care statele membre stabilesc că pot avea efecte semnificative asupra mediului — Validitate în raport cu Tratatul FUE și cu Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Noțiunea de utilizare a „zonelor mici la nivel local” — Reglementare națională care face trimitere la suprafața zonelor vizate]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Italia) – Associazione Italia Nostra Onlus/Comune di Venezia și alții
   (Cauza C-444/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2001/42/CE - Evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului - Articolul 3 alineatul (3) - Planuri și programe care necesită o evaluare ecologică numai în cazul în care statele membre stabilesc că pot avea efecte semnificative asupra mediului - Validitate în raport cu Tratatul FUE și cu Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Noțiunea de utilizare a „zonelor mici la nivel local” - Reglementare națională care face trimitere la suprafața zonelor vizate])
   (2017/C 053/17)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Associazione Italia Nostra Onlus

      Pârâte: Comune di Venezia, Ministero per i beni e le attività culturali, Regione del Veneto, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero della Difesa Capitaneria di Porto di Venezia, Agenzia del Demanio

      cu participarea: Società Ca’ Roman Srl

      Dispozitivul

               1)

               Examinarea primei întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 3 alineatul (3) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului, în raport cu dispozițiile din Tratatul FUE și din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2)

               Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 2001/42, citit în coroborare cu considerentul (10) al acestei directive, trebuie să fie interpretat în sensul că noțiunea „zone mici la nivel local” care figurează la alineatul (3) menționat trebuie definită prin referire la suprafața zonei vizate în următoarele condiții:

                           —

                           planul sau programul este elaborat și/sau adoptat de o autoritate locală, iar nu de o autoritate regională sau națională, și

                           —

                           această zonă, în interiorul cadrului de competență teritorială a autorității locale, reprezintă, proporțional cu această competență teritorială, o dimensiune redusă.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-222/09: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2011 — Ineos Healthcare/OAPI — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALPHAREN — Mărci naționale verbale anterioare ALPHA D3 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Examinarea din oficiu a faptelor — Articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009)]

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/16

         Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2011 — Ineos Healthcare/OAPI — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Cauza T-222/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALPHAREN - Mărci naționale verbale anterioare ALPHA D3 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Examinarea din oficiu a faptelor - Articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009))
   2011/C 89/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ineos Healthcare Ltd (Warrington, Cheshire, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, și A. Smith, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 24 martie 2009 (cauza R 1897/2007-2), privind o procedură de opoziție între Teva Pharmaceutical Industries Ltd și Ineos Healthcare Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 martie 2009 (cauza R 1897/2007-2) în ceea ce privește produsele din următoarele categorii: „produse farmaceutice și de uz veterinar care conțin hidroxid de carbonat de magneziu, hidroxid de carbonat de fer, hidrotalcit sau derivați ai acestor substanțe”, „agenți de legare a fosfatului pentru tratamentul hiperfosfatemiei”.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Ineos Healthcare Ltd.

               4.

               Ineos Healthcare suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 180, 1.8.2009


title: Cauza C-310/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 4 august 2009 — Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique/Société Accor

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 4 august 2009 — Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique/Société Accor
   (Cauza C-310/09)
   2009/C 233/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Pârâtă: Société Accor

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Articolele 56 și 43 din Tratatul de instituire a Comunității Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unui regim fiscal, care are ca obiect evitarea dublei impuneri economice a dividendelor, care:

                                       (i)

                                       permite unei societăți-mamă să deducă din impozitul anticipat, pe care îl datorează cu ocazia redistribuirii către acționarii săi a dividendelor plătite de filialele sale, creditul fiscal aferent distribuirii acestor dividende dacă acestea provin de la o filială stabilită în Franța,

                                       (ii)

                                       însă nu oferă această posibilitate dacă aceste dividende provin de la o filială stabilită într-un alt stat membru al Comunității Europene, în condițiile în care acest regim nu dă dreptul, în acest caz, la acordarea unui credit fiscal aferent distribuirii acestor dividende de către această filială, pentru motivul că un astfel de regim ar aduce atingere, prin natura sa, pentru această societate-mamă, principiilor liberei circulații a capitalurilor sau libertății de stabilire?

                           (b)

                           În cazul unui răspuns negativ, aceste articole trebuie interpretate în sensul că se opun totuși unui astfel de regim în condițiile în care ar trebui să fie luată în considerare și situația acționarilor pentru motivul că, având în vedere plata impozitului anticipat, cuantumul dividendelor primite de la filialele sale și redistribuite de către această societate-mamă acționarilor săi este diferit în funcție de locul în care au sediul aceste filiale, în Franța sau într-un alt stat membru al Comunității Europene, astfel încât acest regim ar avea ca efect descurajarea acționarilor de a investi în această societate-mamă și, prin urmare, ar avea ca efect afectarea atragerii de capitaluri de către această societate și ar fi de natură să descurajeze această societate să acorde capitaluri filialelor sale stabilite în alte state membre decât Franța sau să înființeze în aceste state astfel de filiale?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la punctul a) sau la punctul b) al întrebării 1) și în condițiile în care articolele 43 și 56 din Tratatul de instituire a Comunității Europene ar fi interpretate în sensul că se opun regimului de impozit anticipat descris mai sus, iar administrația este, prin urmare, în principiu, obligată să restituie sumele primite în temeiul acestuia în măsura în care acestea au fost primite cu încălcarea dreptului comunitar, acest drept, în cazul unui astfel de regim care, prin natura sa, nu conduce la repercutarea unei taxe de către persoana impozabilă asupra unui terț, se opune:

                           (a)

                           ca administrația să se poată refuza rambursarea sumelor plătite de societatea-mamă pentru motivul că această rambursare ar conduce la îmbogățirea fără justă cauză a acestei societăți,

                           (b)

                           și, în cazul unui răspuns negativ, ca împrejurarea că suma achitată de societatea-mamă nu constituie pentru aceasta o sarcină contabilă sau fiscală, ci se impută numai supra totalului sumelor susceptibile de a fi redistribuite acționarilor acesteia, să poată fi invocată pentru a nu dispune restituirea acestei sume societății-mamă?

               3.

               Având în vedere răspunsul dat la întrebările 1) și 2), principiile comunitare ale echivalenței și efectivității se opun ca restituirea sumelor de natură să garanteze aplicarea aceluiași regim fiscal dividendelor care stau la baza redistribuirii efectuate de societatea-mamă, indiferent dacă aceste dividende provin din sume distribuite de filialele sale stabilite în Franța sau în alt stat membru al Comunității Europene, să fie supusă condiției, sub rezerva, dacă este cazul, a prevederilor convenției bilaterale aplicabile între Franța și statul membru în care este stabilită filiala referitoare la schimbul de informații, ca persoana impozabilă să prezinte informațiile pe care numai ea le deține referitoare, pentru fiecare dividend în litigiu, în special la cota de impozitare efectiv aplicată și la cuantumul impozitului efectiv plătit pentru beneficiile realizate de filialele sale stabilite în alte state membre ale Comunității Europene decât Franța, în condițiile în care, pentru filialele stabilite în Franța, justificativele, cunoscute de administrație, nu sunt cerute?


title: Cauza T-5/12: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2012 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/OAPI (Wash & Coffee)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/19

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2012 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/OAPI (Wash & Coffee)
   (Cauza T-5/12)
   2012/C 65/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Germania) (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 7 noiembrie 2011 în cazul R 992/2011-4 și a Deciziei Oficiului pentru Armonizare (Departamentul Mărci) din 11 martie 2001 referitoare la cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 094 459 în măsura în care cererea de înregistrare a fost respinsă;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Wash & Coffee”, pentru produse și servicii din clasele 25, 37 și 43

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât Oficiul a omis să examineze faptele pe care se întemeiază decizia sa, precum și încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat, întrucât marca propusă pentru înregistrare are un caracter distinctiv


title: Cauza C-199/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture (Trimitere preliminară — Directiva 2004/18/CE — Articolul 45 — Articolele 49 și 56 TFUE — Achiziții publice — Condiții de excludere de la o procedură de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii — Obligații privind plata contribuțiilor la asigurările sociale — Document unic care atestă îndeplinirea obligațiilor în materia contribuțiilor la asigurările sociale — Rectificarea neregularităților)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/7

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Cauza C-199/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2004/18/CE - Articolul 45 - Articolele 49 și 56 TFUE - Achiziții publice - Condiții de excludere de la o procedură de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii - Obligații privind plata contribuțiilor la asigurările sociale - Document unic care atestă îndeplinirea obligațiilor în materia contribuțiilor la asigurările sociale - Rectificarea neregularităților))
   (2017/C 014/08)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Ciclat Soc. Coop.

      Intimate: Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      cu participarea: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Team Service SCARL, în calitate de mandatar al ATI-Snam Lazio Sud Srl și al Ati-Linda Srl, Consorzio Servizi Integrati

      Dispozitivul

   Articolul 45 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care obligă autoritatea contractantă să considere drept motiv de excludere încălcarea în materia plății contribuțiilor la asigurările sociale, constatată printr-un certificat solicitat din oficiu de autoritatea contractantă și eliberat de organismele de asigurări sociale, în cazul în care această încălcare exista la data participării la o cerere de ofertă, chiar dacă nu mai exista la data atribuirii sau a verificării din oficiu de către autoritatea contractantă.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-473/11: Acțiune introdusă la 30 august 2011 — Longevity Health Products/OAPI — Weleda Trademark (MENOCHRON)

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/45

         Acțiune introdusă la 30 august 2011 — Longevity Health Products/OAPI — Weleda Trademark (MENOCHRON)
   (Cauza T-473/11)
   2011/C 311/84
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Weleda Trademark AG (Arlesheim, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității acțiunii formulate de societatea Longevity Health Products, Inc.;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 iulie 2011 în cauza R 2345/2010-4 și respingerea opoziției formulate de Weleda Trademark AG împotriva cererii de înregistrare a mărcii comunitare CTM 005050752 și

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „MENOCHRON” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 35

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Weleda Trademark AG

      Marca sau semnul invocat: Marca verbală „MENODORON” pentru produsele și serviciile din clasele 3, 5 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: Admiterea opoziției

      Decizia camerei de recurs: Respingerea căii de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 207/2009 (1), întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în litigiu

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-244/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — A șasea directivă TVA — Articolul 17 — A opta directivă 79/1072/CEE — Articolul 1 — A treisprezecea directivă 86/560/CEE — Articolul 1 — Restituirea sau deducerea taxei pe valoarea adăugată — Persoană impozabilă stabilită în alt stat membru sau într-o țară terță dar care are o unitate fixă în statul membru vizat)

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 16 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-244/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - A șasea directivă TVA - Articolul 17 - A opta directivă 79/1072/CEE - Articolul 1 - A treisprezecea directivă 86/560/CEE - Articolul 1 - Restituirea sau deducerea taxei pe valoarea adăugată - Persoană impozabilă stabilită în alt stat membru sau într-o țară terță dar care are o unitate fixă în statul membru vizat)
   2009/C 220/20
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, G. De Bellis și G. Palmieri, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 1 din A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării (JO L 331, p. 11, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 34) și a articolului 1 din A treisprezecea Directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității — Restituirea taxei pe valoarea adăugată unei persoane impozabile stabilite în alt sat membru sau într-o țară terță dar care are o unitate fixă în Italia

      Dispozitivul

               1)

               Republica Italiană nu și-a respectat, în domeniul restituirii taxei pe valoarea adăugată unei persoane impozabile care are reședința în alt stat membru sau într-o țară terță, dar care are o unitate fixă în statul membru vizat, obligațiile care îi revin în temeiul articolului 1 din A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării și al articolului 1 din A treisprezecea Directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității, prin obligarea unei persoane impozabile stabilite în alt stat membru sau într-o țară terță, dar care are o unitate fixă în Italia și care, în cursul perioadei în cauză, a efectuat livrări de bunuri sau prestări de servicii în Italia, să solicite restituirea taxei pe valoarea adăugată achitate în amonte conform procedurilor prevăzute de directivele menționate mai degrabă decât deducerea acesteia atunci când achiziția pentru care se solicită restituirea taxei este efectuată nu prin intermediul acestei unități fixe, ci direct de către sediul principal al acestei persoane impozabile.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-165/15: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2015 – Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/18

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2015 – Ryanair și Airport Marketing Services/Comisia
   (Cauza T-165/15)
   (2015/C 228/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) și Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (reprezentanți: G. Berrisch, E. Vahida și G. Metaxas-Maranghidis, avocați, și B. Byrne, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1) și a articolului 1 alineatul (2), precum și a articolelor 3, 4 și 5 [în sensul că privesc articolul 1 alineatele (1) și (2)] din Decizia Comisiei din 23 iulie 2014 privind ajutorul de stat SA.22614 prin care s-a constatat că Ryanair și Airport Marketing Services au primit un ajutor de stat ilegal de la Chambre de Commerce et d'Industrie de Pau-Béarn, incompatibil cu piața internă și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a principiului bunei administrări și a dreptului la apărare al reclamantelor, întrucât Comisia nu a permis reclamantelor să aibă acces la dosarul de investigație și nu le-a pus într-o situație în care pot să își exprime efectiv punctul de vedere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că Comisia a imputat în mod greșit măsurile în discuție statului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în sensul că Comisia a refuzat în mod eronat să se întemeieze pe o analiză comparativă, care ar fi dus la constatarea inexistenței ajutorului în cazul reclamantelor. În subsidiar, Comisia a omis să atribuie o valoare corespunzătoare serviciilor de marketing, a respins în mod eronat motivația care stă la baza deciziei aeroportului de a achiziționa astfel de servicii, a respins în mod eronat posibilitatea ca o parte a serviciilor de marketing să fi fost achiziționate pentru motive de interes general, a omis să evalueze contractele de marketing potrivit punctelor de vedere distincte ale investitorilor în economia de piață, a proprietarului și a operatorului aeroportului, și-a întemeiat concluziile pe date incomplete și necorespunzătoare pentru calcularea profitabilității aeroportului, a aplicat un orizont de timp excesiv de scurt, și-a întemeiat evaluarea numai pe rute agreate și nu a ținut seama de externalitățile de rețea pe care aeroportul se poate aștepta să le obțină din relația sa cu Ryanair. În orice caz, chiar dacă ar exista un avantaj pentru reclamante, Comisia a omis să stabilească dacă avantajul era selectiv.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, în sensul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept întrucât a constatat că ajutorul către Ryanair și AMS a fost egal cu pierderile marginale cumulate ale aeroportului Pau în loc de profitul real al Ryanair și AMS. Comisia ar fi trebuit să examineze măsura în care pretinsul avantaj ar fi fost transferat efectiv pasagerilor Ryanair. În plus, Comisia a omis să cuantifice avantajul competitiv de care ar fi dispus Ryanair prin fluxurile de plăți efectuate (pretins) sub costuri de către aeroportul Pau. În sfârșit, Comisia a omis să explice corespunzător motivul pentru care recuperarea cuantumului ajutorului specificat în decizie era necesar pentru a asigura restabilirea situației anterioare acordării ajutorului.


title: Cauza C-597/11 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2011 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-232/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/42

      Recurs introdus la 25 noiembrie 2011 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-232/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană
      (Cauza C-597/11 P)
      (2012/C 25/79)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  Anularea hotărârii Tribunalului

                  —

                  exercitarea competenței sale de fond și anularea Deciziei Comisiei (DG Impozitare și Uniune vamală) de respingere a ofertei recurentei depuse în cadrul cererii de ofertă TAXUD/2005/AO-001 privind specificarea, dezvoltarea, întreținerea și asistența sistemelor informatice vamale referitoare la proiectele informatice ale DG-TAXUD „CUST-DEV” (JO 2005/S 187-183846) și de atribuire a contractului unui alt ofertant, comunicată recurentei prin scrisoarea din 19 iunie 2006 și acordarea despăgubirilor solicitate;

                  —

                  în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal pentru a se pronunța asupra acesteia;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli efectuate de reclamantă, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie să fie anulată pentru următoarele motive:

                  În primul rând, aceasta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin interpretarea eronată, pe de o parte, a articolului 89 alineatul (1) și a articolului 98 alineatul (1) din regulamentul financiar, precum și a articolului 140 alineatele (1) și (2) și a articolului 141 alineatul (2) din normele de aplicare și, pe e altă parte, a principiilor egalității de tratament și nediscriminării, transparenței și liberei concurențe.

                  În al doilea rând, recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin interpretarea greșită și denaturarea probelor prezentate.

                  În plus, recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin interpretarea eronată a modificărilor criteriilor de selecție, precum și prin omiterea examinării existenței mai multor erori vădite de apreciere în evaluarea ofertei și prin motivarea insuficientă a hotărârii atacate.


title: Cauza F-83/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 mai 2011 — Kalmár/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Concediere — Cerere de anulare — Plata remunerației — Efectul unei hotărâri de anulare)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/51

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 mai 2011 — Kalmár/Europol
   (Cauza F-83/09) (1)

   (Funcție publică - Personalul Europol - Concediere - Cerere de anulare - Plata remunerației - Efectul unei hotărâri de anulare)
   2011/C 252/109
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Andreas Kalmár (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: D. C. Coppens, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, asitați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziilor Europol din 4 și din 24 februarie 2009 privind concedierea reclamantului și suspendarea acestuia din funcție pe durata termenului de preaviz. Pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului moral suferit de reclamant

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 4 februarie prin care directorul Oficiului European de Poliție (Europol) a reziliat contractul pe durată determinată al domnului Kalmár, decizia din 24 februarie 2009 prin care directorul Europol a scutit persoana interesată de obligația de a lucra pe durata termenului de preaviz, precum și decizia din 18 iulie 2009 de respingere a contestației sale.

               2.

               Obligă Europol la plata către reclamant a sumei de 5 000 de euro cu titlul de despăgubiri.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Europol suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Kalmár.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010, p. 80.


title: Cauzele conexate C-72/14 și C-197/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Hertogenbosch, Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X/Inspecteur van Rijksbelastingdienst (C-72/14), T. A. van Dijk/Staatssecretaris van Financiën (C-197/14) (Trimitere preliminară — Lucrători migranți — Securitate socială — Legislație aplicabilă — Navigatori de pe Rin — Certificatul E 101 — Forță probantă — Sesizarea Curții — Obligație de trimitere)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/9

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 9 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Hertogenbosch, Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – X/Inspecteur van Rijksbelastingdienst (C-72/14), T. A. van Dijk/Staatssecretaris van Financiën (C-197/14)
   (Cauzele conexate C-72/14 și C-197/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Lucrători migranți - Securitate socială - Legislație aplicabilă - Navigatori de pe Rin - Certificatul E 101 - Forță probantă - Sesizarea Curții - Obligație de trimitere))
   (2015/C 363/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch, Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: X (C-72/14), T. A. van Dijk (C-197/14)

      Pârâți: Inspecteur van Rijksbelastingdienst (C-72/14), Staatssecretaris van Financiën (C-197/14)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, precum și articolele 10c-11a și articolele 12a și 12b din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului nr. 1408/71, în versiunea lor modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum au fost modificate prin Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretate în sensul că un certificat eliberat de instituția competentă a unui stat membru, sub forma unui certificat E 101, pentru a atesta că un lucrător este supus legislației sociale a acestui stat membru, cu toate că respectivul lucrător intră în domeniul de aplicare al Acordului cu privire la securitatea socială a navigatorilor de pe Rin, adoptat de Conferința guvernamentală însărcinată cu revizuirea Acordului din 13 februarie 1961 cu privire la securitatea socială a navigatorilor de pe Rin, semnat la Geneva la 30 noiembrie 1979, nu este obligatoriu pentru instituțiile din alte state membre. Faptul că instituția emitentă nu avea intenția de a elibera un veritabil certificat E 101, ci a utilizat formularul-tip al acestui certificat din rațiuni administrative nu este relevant în această privință.

               2)

               Articolul 267 al treilea paragraf TFUE trebuie interpretat în sensul că o instanță națională ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac în dreptul intern precum instanța de trimitere nu este obligată să sesizeze Curtea de Justiție a Uniunii Europene pentru simplul motiv că, într-o cauză asemănătoare cu cea cu care este sesizată și privind exact aceeași problematică, o instanță națională de rang inferior a adresat o întrebare preliminară Curții de Justiție a Uniunii Europene și nici să aștepte răspunsul dat la această întrebare.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.

      JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza C-262/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof - Austria) – GD European Land Systems – Steyr GmbH/Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien [Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificarea mărfurilor — Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 — Nomenclatura combinată — Poziția 8710 și subpoziția 9305 91 00 — Nota 3 din secțiunea XVII și nota 1 litera (c) din capitolul 93 — Tancuri și alte vehicule blindate de luptă, motorizate — Arme de război — Clasificarea unui sistem de tip turelă]

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/9

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof - Austria) – GD European Land Systems – Steyr GmbH/Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien
   (Cauza C-262/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificarea mărfurilor - Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 - Nomenclatura combinată - Poziția 8710 și subpoziția 9305 91 00 - Nota 3 din secțiunea XVII și nota 1 litera (c) din capitolul 93 - Tancuri și alte vehicule blindate de luptă, motorizate - Arme de război - Clasificarea unui sistem de tip turelă])
   (2016/C 260/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: GD European Land Systems – Steyr GmbH

      Pârât: Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea rezultată din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1001/2013 al Comisiei din 4 octombrie 2013, trebuie interpretată în sensul că un sistem de tip turelă precum cel în discuție în litigiul principal, care a fost importat pentru fabricarea de tancuri și, ulterior, a fost efectiv utilizat în acest scop, se clasifică la poziția 8710 din această Nomenclatură combinată dacă este destinat „în principal” unui tanc, aspect pe care instanța de trimitere trebuie să îl verifice ținând seama de caracteristicile și de proprietățile obiective ale sistemului de tip turelă amintit, fără ca utilizarea finală a acestuia în speță să fie determinantă pentru încadrarea sa. În caz contrar, sistemul de tip turelă menționat trebuie încadrat, ca parte sau ca accesoriu al „armelor de război”, la subpoziția 9305 91 00 din Nomenclatura Combinată menționată.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza F-19/14: Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/41

         Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-19/14)
   2014/C 184/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a acorda sporul de drepturi de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii în temeiul noilor DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea ca ilegal și, prin urmare, ca inaplicabil a articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea Deciziei din 24 mai 2013 de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamant anterior intrării în funcție în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene (denumit în continuare „SPIUE”), în temeiul dispozițiilor generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-187/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Zutphen — Țările de Jos) — Procedură penală împotriva lui Dirk Endendijk (Directiva 91/629/CEE — Decizia 97/182/CE — Creșterea vițeilor — Boxe individuale — Interdicție de a lega vițeii — Sensul verbului a lega — Natura și lungimea legăturii — Divergență între versiunile lingvistice — Interpretare uniformă)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/14

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank Zutphen — Țările de Jos) — Procedură penală împotriva lui Dirk Endendijk
   (Cauza C-187/07) (1)

   (Directiva 91/629/CEE - Decizia 97/182/CE - Creșterea vițeilor - Boxe individuale - Interdicție de a lega vițeii - Sensul verbului „a lega’ - Natura și lungimea legăturii - Divergență între versiunile lingvistice - Interpretare uniformă)
   (2008/C 128/23)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank Zutphen
   Partea din acțiunea principală
   Dirk Endendijk
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank Zutphen — Interpretarea punctului 8 din anexa la Directiva 91/629/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 de stabilire a normelor minime privind protecția vițeilor (JO L 340, p. 28, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 193) coroborat cu articolul 1 litera (3) din Decizia 97/182/CE a Comisiei din 24 februarie 1997 de modificare a anexei la Directiva 91/629 (JO L 76, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 21, p. 11) — Noțiunea „legați”
   Dispozitivul
   În sensul Directivei 91/629/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1991 de stabilire a normelor minime privind protecția vițeilor, astfel cum a fost modificată prin Decizia 97/182/CE a Comisiei din 24 februarie 1997, un vițel este legat atunci când este reținut printr-o legătură, indiferent de natura și de lungimea acestei legături, precum și de motivele pentru care animalul este legat.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza F-63/15: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – ZZ/OAPI

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/28

         Acțiune introdusă la 23 aprilie 2015 – ZZ/OAPI
   (Cauza F-63/15)
   (2015/C 221/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: Heinrich Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului din 4 iunie 2014 de reziliere a contractului de muncă al reclamantului, în conformitate cu o clauză a acestui contract de muncă

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               anularea deciziei OAPI, comunicată reclamantului prin scrisoarea din 4 iunie 2014, de constatare a încetării contractului de agent temporar al reclamantului în cadrul OAPI, însoțit de un termen de preaviz de șase luni care a început să curgă la 4 iunie 2014;

               —

               obligarea OAPI la plata de daune-interese către reclamant într-un cuantum adecvat stabilit de Tribunal, pentru prejudiciile morale și imateriale suferite de acesta prin decizia OAPI menționată în primul capăt de cerere;

               —

               obligarea OAPI să îl reîncadreze pe reclamant în serviciul său, prin reconstituirea completă a treptelor de promovare în carieră pe care le-ar fi realizat dacă contractul său de muncă ar fi continuat să existe, precum și obligarea OAPI la plata de despăgubiri către reclamant care să acopere toate prejudiciile materiale suferite de acesta, în special prin plata tuturor remunerațiilor neplătite și prin compensarea tuturor celorlalte prejudicii materiale suferite de reclamant ca urmare a comportamentului ilicit al OAPI (după deducerea alocațiilor de șomaj primite);

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care, pentru motive de drept sau de fapt, în situația din prezenta cauză nu se realizează reîncadrarea reclamantului în serviciul său și/sau contractul de muncă al acestuia nu continuă să existe în aceleași condiții precum cele anterioare, obligarea OAPI la plata de daune-interese către reclamant, pentru prejudiciile materiale suferite ca urmare a încetării în mod ilegal a activității sale, într-un cuantum care reprezintă diferența dintre veniturile la care reclamantul s-ar fi așteptat efectiv și veniturile pe care acesta le-ar fi obținut în cazul în care contractul s-ar fi derulat în continuare, ținându-se cont și de prestațiile de pensie și de alte drepturi;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.


title: Cauza C-208/10: Ordonanța președintelui Curții din 23 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/25

         Ordonanța președintelui Curții din 23 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-208/10) (1)

   2011/C 63/48
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-234/08: Acțiune introdusă la 30 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/16

         Acțiune introdusă la 30 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-234/08)
   (2008/C 183/32)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: H. Støvlbæk, agent)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE (1) a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României sau în orice caz prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 1 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 363, p. 141, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 194.


title: Cauza T-51/06: Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Fardem Packaging/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare în cursul procedurii administrative” )

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/9

         Hotărârea Tribunalului din 16 noiembrie 2011 — Fardem Packaging/Comisia
   (Cauza T-51/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare în cursul procedurii administrative)
   2012/C 6/10
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Fardem Packaging BV (Edam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial F. J. Leeflang și W. Geelhoed, ulterior F. Leeflang și S. de Boer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, A. Nijenhuis și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali), referitoare la o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic, precum și o cerere prin care se solicită reducerea amenzii aplicate reclamantei prin decizia în cauză.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fardem Packaging BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza T-456/10: Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2015 – Timab Industries și CFPR/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a fosfaților pentru hrana animalelor — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE — Atribuire a unor cote de vânzare, coordonare a prețurilor și a condițiilor de vânzare și schimb de informații comerciale sensibile — Retragere a reclamantelor din procedura de tranzacționare — Amenzi — Obligația de motivare — Gravitatea și durata încălcării — Cooperare — Neaplicare a amenzilor în limitele probabile comunicate în cursul procedurii de tranzacționare”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/6

         Hotărârea Tribunalului din 20 mai 2015 – Timab Industries și CFPR/Comisia
   (Cauza T-456/10) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a fosfaților pentru hrana animalelor - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE - Atribuire a unor cote de vânzare, coordonare a prețurilor și a condițiilor de vânzare și schimb de informații comerciale sensibile - Retragere a reclamantelor din procedura de tranzacționare - Amenzi - Obligația de motivare - Gravitatea și durata încălcării - Cooperare - Neaplicare a amenzilor în limitele probabile comunicate în cursul procedurii de tranzacționare”))
   (2015/C 221/08)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Timab Industries (Dinard, Franța) și Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Franța) (reprezentanți: N. Lenoir și M. Truffier, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, B. Mongin și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 5001 final a Comisiei din 20 iulie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 [TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38866 – Fosfați pentru hrana animalelor), precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Timab Industries și Cie financière et de participations Roullier (CFPR) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-30/08: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2008 — Winzer Pharma/OAPI — Oftaltech (OFTASIL)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/30

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2008 — Winzer Pharma/OAPI — Oftaltech (OFTASIL)
   (Cauza T-30/08)
   (2008/C 79/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Schneller, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Oftaltech, SA (L'Hospitalet de Llobregat, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei camerei de recurs a OAPI din 29 octombrie 2007 (R 599/2007-2) și a deciziei diviziei de opoziție a OAPI din 19 februarie 2007 (B 925 554);

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4 229 474 „OFTASIL”;

               —

               deschiderea procedurii orale;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în mod subsidiar, trimiterea cauzei la OAPI.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Oftaltech, SA.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „OFTASIL” pentru produse din clasa 5 (cererea de înregistrare nr. 4 229 274)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „Ophtal” pentru bunuri din clasele 5 și 10 (marca comunitară nr. 489 948), marca verbală „Ophtal” pentru bunuri din clasa 5 (marca germană nr. 800 702) și marca verbală „OPHTAN” pentru bunuri din clasele 5, 29 și 30 (marca germană nr. 303 349 033)

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) și a principiilor aplicabile examinării riscului de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/ vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-17/13: Acțiune introdusă la 15 februarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/30

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-17/13)
   2013/C 123/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de respingere a solicitării de recrutare a reclamantei prezentată de OIL.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtei la repararea prejudiciului material cauzat reclamantei prin decizia atacată, evaluat la suma care corespunde diferenței, din luna octombrie 2011 până în momentul în care va fi angajată în categoria GF III, dintre retribuțiile corespunzătoare GF III și cele pe care continuă să le perceapă în calitate de AC din categoria GF II, majorată cu dobânzile corespunzătoare începând cu data scadenței fiecăreia din remunerațiile lunare până la data plății efective a acestora;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-294/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polonia) la 17 iunie 2015 – Edyta Mikołajczyk/Marie Louise Czarnecka, Stefan Czarnecki

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polonia) la 17 iunie 2015 – Edyta Mikołajczyk/Marie Louise Czarnecka, Stefan Czarnecki
   (Cauza C-294/15)
   (2015/C 311/23)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Edyta Mikołajczyk

      Pârâți: Marie Louise Czarnecka, Stefan Czarnecki

      Întrebările preliminare

               1)

               Acțiunile în anularea căsătoriei introduse după decesul unuia dintre soți intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: domeniul de aplicare al regulamentului menționat mai sus cuprinde și acțiunile în anularea căsătoriei care au fost inițiate de o altă persoană decât unul dintre soți?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: în materia acțiunilor în anularea căsătoriei care au fost inițiate de o altă persoană decât unul dintre soți, competența instanței poate fi întemeiată pe criteriile prevăzute la articolul 3 alineatul (1) litera (a) a cincea și a șasea liniuță din regulament?

      (1)  JO L 338, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza F-14/08: Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — X/Parlamentul European

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/39

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — X/Parlamentul European
   (Cauza F-14/08)
   (2008/C 142/74)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: X (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei prin care directorul de personal din cadrul Parlamentului European a stabilit că reclamantul nu este afectat de o invaliditate permanentă considerată totală, care îl punea în imposibilitatea de a-și exercita atribuțiile, precum și anularea avizului emis la 27 iunie 2007 de către comisia pentru invaliditate.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prin care directorul de personal din cadrul Parlamentului European a stabilit că reclamantul nu este afectat de o invaliditate permanentă considerată totală, care îl punea în imposibilitatea de a-și exercita atribuțiile, precum și a avizului emis la 27 iunie 2007 de către comisia pentru invaliditate;

               —

               retrimiterea dosarului la comisia pentru invaliditate, în scopul ca aceasta să se pronunțe din nou;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-38/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 28 ianuarie 2011 — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 28 ianuarie 2011 — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública
   (Cauza C-38/11)
   2011/C 130/16
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia).

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Amorim Energia BV

      Pârât: Ministério das Finanças e da Administração Pública

      Întrebarea preliminară

   Articolele 63 TFUE și 65 TFUE (fostele articole 56 CE și 58 CE) se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea prevăzută la articolul 46 alineatul 1, la articolul 96 alineatele 2 și 3, la articolul 14 alineatul 3 și la articolul 89 din [Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas] care, în contextul eliminării dublei impuneri economice a profitului distribuit, deși respectă dispozițiile Directivei 90/435/CEE (1) a Consiliului din 23 iulie 1990, nu permite ca societățile acționare cu sediul în alt stat membru să obțină rambursarea impozitului reținut la sursă în aceleași condiții precum societățile acționare cu sediul în Portugalia, impunând în acest scop o perioadă minimă de deținere mai lungă și o participație la capitalul social minimală mai semnificativă, ceea ce face dificilă sau imposibilă eliminarea dublei impuneri economice?

      (1)  Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97).


title: Cauza T-641/13: Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2014 – Gemeente Bergen op Zoom/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/58

         Ordonanța Tribunalului din 8 iulie 2014 – Gemeente Bergen op Zoom/Comisia
   (Cauza T-641/13) (1)

   2014/C 303/69
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 31, 1.2.2014.


title: Cauza C-473/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 septembrie 2013 — Adala Bero

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 3 septembrie 2013 — Adala Bero
   (Cauza C-473/13)
   2013/C 336/20
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Adala Bero

      Autoritatea implicată: Regierungspräsidium Kassel

      Întrebările preliminare

   Din articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (1) rezultă obligația unui stat membru de a pune în executare, în principiu, în centre specializate de cazare măsura luării în custodie publică în scopul îndepărtării și în cazul în care asemenea centre există numai într-o parte din subdiviziunile federale ale respectivului stat membru, iar nu și în celelalte subdiviziuni federale?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-483/11: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Sepro Europe/Comisia [ „Produse fitosanitare — Substanța activă flurprimidol — Neincluderea flurprimidolului în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Regulamentul (CE) nr. 33/2008 — Procedură accelerată de evaluare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare — Proporționalitate — Obligația de motivare” ]

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/17

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Sepro Europe/Comisia
   (Cauza T-483/11) (1)

   (Produse fitosanitare - Substanța activă flurprimidol - Neincluderea flurprimidolului în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Regulamentul (CE) nr. 33/2008 - Procedură accelerată de evaluare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Proporționalitate - Obligația de motivare)
   2013/C 304/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sepro Europe Ltd (Harrogate, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Ondrůšek și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei de punere în aplicare 2011/328/UE a Comisiei din 1 iunie 2011 privind neincluderea flurprimidolului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului (JO L 153, p. 192)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Sepro Europe Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza T-132/15: Acțiune introdusă la 12 iunie 2015 – IR/OAPI – Pirelli Tyre (popchrono)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/48

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2015 – IR/OAPI – Pirelli Tyre (popchrono)
   (Cauza T-132/15)
   (2015/C 311/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: IR (Caen, Franţa) (reprezentant: C. de Marguerye, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „popchrono” – marca comunitară nr. 4 177 267.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 13 februarie 2015 în cauza R 217/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea concluziilor sale;

               —

               anularea Deciziei din 13 februarie 2015 a camerei de recurs;

               —

               confirmarea dreptului de proprietate asupra mărcii POPCHRONO;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată..

      Motivele invocate

               —

               încălcarea dreptului de a fi ascultat;

               —

               interpretarea restrânsă a „utilizării serioase” de către camera de recurs;

               —

               reluarea utilizării serioase a mărcii comunitare în cauză ar fi trebuit să fie examinată de OAPI în conformitate cu actele prezentate de reclamantă, inclusiv un contract de licență datat cu mai mult de trei luni înainte de introducerea cererii de decădere;

               —

               omisiunea OAPI de a lua în calcul nerespectarea normelor elementare de concurență și intenția de obstrucționare a unei părți de către cealaltă.


title: Cauza T-398/13: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – TVR Automotive/OAPI – TVR Italia (TVR ITALIA) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TVR ITALIA — Mărcile națională și comunitară verbale anterioare TVR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Procedură de decădere — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/48

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – TVR Automotive/OAPI – TVR Italia (TVR ITALIA)
   (Cauza T-398/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TVR ITALIA - Mărcile națională și comunitară verbale anterioare TVR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Procedură de decădere - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 302/62)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Regatul Unit) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider și S. Hanne, ulterior J. Crespo Carillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: TVR Italia Srl (Canosa, Italia) (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 14 mai 2013 (cauza R 823/2011-2) privind o procedură de opoziție între Muadib Beteiligung GmbH și TVR Italia Srl.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 mai 2013 (cauza R 823/2011-2) privind o procedură de opoziție între Muadib Beteiligung GmbH și TVR Italia Srl.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă OAPI și TVR Italia Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza C-11/08: Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/37

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-11/08)
   (2008/C 51/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: K. Simonsson, agent)

      Pârâtă: Republica Malta
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prevăzând în dreptul său național că inspectorii care nu îndeplinesc criteriile prevăzute în anexa VII la Directiva 95/21/CE a Consiliului din 19 iunie 1995 privind controlul statului de port al navelor (1) sunt acceptați dacă sunt angajați de autoritatea competentă pentru controlul statului de port la 1 mai 2004, Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 alineatul (1) și al anexei VII la directivă;

               —

               obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Articolul 12 alineatul (1) din directivă prevede, ca normă generală, că inspecțiile trebuie efectuate doar de inspectorii care îndeplinesc criteriile de calificare stabilite în anexa VII la această directivă. Punctul 5 din anexa VII prevede, ca o excepție de la această normă generală, că inspectorii care nu îndeplinesc criteriile menționate la punctele 1-4 din aceasta sunt desemnați dacă sunt angajați de autoritatea competentă a unui stat membru pentru controlul statului de port la data adoptării directivei, cu alte cuvinte, la 19 iunie 1995.
   Actul de aderare nu prevede măsuri tranzitorii privind aplicarea directivei în privința Maltei. În conformitate cu articolul 2 din Actul de aderare dispozițiile directivei sunt obligatorii pentru Republica Malta începând cu data aderării.
   Potrivit Comisiei, Reglementarea din anul 2004 privind controlul navelor comerciale de către statul de port [Merchant Shipping (Port State Control) Regulations, 2004 (denumită în continuare „reglementarea”)] adoptată de Malta pentru punerea în aplicare a directivei, este incompatibilă cu directiva, coroborată cu Actul de aderare, în măsura în care prevede că inspectorii care nu îndeplinesc criteriile menționate la punctele 1-4 din anexa VII la directivă sunt desemnați dacă sunt angajați de autoritatea competentă a unui stat membru pentru controlul statului de port între 19 iunie 1995 și data intrării în vigoare a respectivei reglementări, cu alte cuvinte, 1 mai 2004.

      (1)  JO L 157, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 3, p. 160.


title: Cauza C-64/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 5 februarie 2016 – Associação Sindical dos Juízes Portugueses/Tribunal de Contas

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 5 februarie 2016 – Associação Sindical dos Juízes Portugueses/Tribunal de Contas
   (Cauza C-64/16)
   (2016/C 156/32)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Associação Sindical dos Juízes Portugueses

      Pârât: Tribunal de Contas

      Întrebările preliminare

   Având în vedere cerințele imperative privind eliminarea deficitului bugetar excesiv și asistența financiară reglementată de dispozițiile europene, principiul independenței judiciare, consacrat la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (1), precum și în jurisprudența Curții de Justiție, trebuie interpretat în sensul că se opune măsurilor de reducere salarială aplicate magistraților din Portugalia, impuse în mod unilateral și continuu de către alte autorități sau organisme constituționale, astfel cum rezultă din articolul 2 din Legea nr. 75 din 12 septembrie 2014?

      (1)  Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2000, C 364, p. 1)


title: Cauza C-223/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 iunie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2000/60/CE — Politica Uniunii în domeniul apei — Planuri de gestionare a districtelor hidrografice — Publicare și notificare a Comisiei — Lipsă — Informarea și consultarea publicului privind proiectele de planuri de gestiune — Lipsă)

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 iunie 2012 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-223/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2000/60/CE - Politica Uniunii în domeniul apei - Planuri de gestionare a districtelor hidrografice - Publicare și notificare a Comisiei - Lipsă - Informarea și consultarea publicului privind proiectele de planuri de gestiune - Lipsă)
   2012/C 250/12
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și I. Chatzigiannis, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent)

      Obiectul

   Încălcarea articolului 13 alineatele (1), (2) și (6), a articolului 14 alineatul (1) litera (c) și a articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193) — Planuri de gestionare a districtelor hidrografice — Publicare — Informarea și consultarea publicului — Lipsa notificării către Comisie a copiilor planurilor de gestionare

      Dispozitivul

               1.

               Prin neefectuarea, în termenul stabilit,

                           —

                           a publicării planurilor de gestionare a districtelor hidrografice naționale și internaționale;

                           —

                           a publicării proiectelor de planuri de gestionare a districtelor hidrografice și a solicitării observațiilor publicului, inclusiv ale utilizatorilor, cu privire la acestea și

                           —

                           a transmiterii către Comisia Europeană a copiilor acestor planuri,

                     Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 13 alineatul (6) din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, coroborat cu alineatele (1) și (2) ale aceluiași articol, în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (c), al articolului 14 alineatul (1) litera (c), precum și al articolului 15 alineatul (1) din directiva menționată.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-202/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 septembrie 2008 — CLL Centres de langues/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 2 septembrie 2008 — CLL Centres de langues/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-202/08) (1)

   (2008/C 285/95)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza T-282/12: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Sohawon (fRee YOUR STYLe.) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative fRee YOUR STYLe. — Mărci comunitară și națională verbale anterioare FREE STYLE — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/14

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Sohawon (fRee YOUR STYLe.)
   (Cauza T-282/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative fRee YOUR STYLe. - Mărci comunitară și națională verbale anterioare FREE STYLE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 352/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela, J. L. Rivas Zurdo și I. Munilla Muñoz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nadia Mariam Sohawon (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 17 aprilie 2012 (cauza R 1825/2010-4), privind o procedură de opoziție între El Corte Inglés, SA și doamna Nadia Mariam Sohawon.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă El Corte Inglés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.


title: Cauza T-441/10 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2010 de Christian Kurrer împotriva Hotărârii pronunțate la 8 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-139/06, Kurrer/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/35

         Recurs introdus la 20 septembrie 2010 de Christian Kurrer împotriva Hotărârii pronunțate la 8 iulie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-139/06, Kurrer/Comisia
   (Cauza T-441/10 P)
   ()
   2010/C 328/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii pronunțate în cauza F-139/06, Kurrer/Comisia;

               —

               anularea acelei părți din decizia din 27 martie 2006 care privește încadrarea recurentului ca funcționar stagiar în gradul A*6 a doua treaptă;

               —

               alternativ, trimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezentul recurs, se solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 8 iulie 2010, pronunțată în cauza Kurrer/Comisia, F-139/06, de respingere a acțiunii prin care recurentul, fost agent temporar încadrat în gradul A*8, solicitase anularea deciziei Comisiei prin care aceasta: i) l-a numit administrator stagiar în urma unui concurs general publicat înainte de intrarea în vigoare a noului Statut al funcționarilor Uniunii Europene, în măsura în care prin această decizie recurentul era încadrat în gradul A*6 a doua treaptă în temeiul normelor noului statut și ii) nu i-a menținut punctele de promovare.
   În susținerea recursului formulat, recurentul arată că articolul 5 alineatul (4) din anexa XIII la Statutul funcționarilor ar trebui interpretat în sensul că toți agenții temporari care au reușit la un concurs intern sau general ar trebui să își păstreze gradul la momentul încadrării acestora ca funcționari statutari, în timp ce TFP ar fi statuat că acest beneficiu trebuie rezervat numai agenților temporari care trec într-o categorie superioară în momentul titularizării.
   Recurentul invocă în acest context patru motive, întemeiate pe:

               —

               o lipsă de motivare și pe o eroare de drept, întrucât TFP s-a pronunțat în mod foarte succint cu privire la discriminarea dintre agenții temporari recrutați de Comisia Europeană și agenții temporari recrutați de Parlamentul European și de Curtea de Conturi a Uniunii Europene, acestea din urmă păstrându-le, la încadrare, gradul și vechimea indiferent de încadrarea prevăzută în anunțul de concurs;

               —

               o încălcare a normelor de interpretare a dreptului comunitar, în măsura în care interpretarea urmată de TFP nu s-ar întemeia nici pe textul, nici pe logica articolului 5 alineatul (4) din anexa XIII la Statutul funcționarilor;

               —

               o încălcare a principiului egalității de tratament, a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și pe o eroare de drept, întrucât interpretarea urmată de TFP încalcă principiul potrivit căruia două situații care nu sunt esențial diferite nu pot fi tratate în mod diferit, în măsura în care nu ar exista o diferență esențială între agenții temporari titularizați la trecerea într-o altă categorie și agenții temporari clasificați ca funcționari ca urmare a unui concurs general; în plus, anumiți agenți temporari deveniți funcționari ca urmare a unui concurs general și-ar fi păstrat punctele de promovare spre deosebire de situația recurentului;

               —

               o încălcare a dreptului comunitar și în special pe vocația la o carieră și pe vocația agenților temporari de a deveni funcționari.


title: Hotărârea Curții din 10 noiembrie 2014 în cauza E-6/14 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2008/43/CE – Neaplicare)

text:
               13.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/14

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 10 noiembrie 2014
   în cauza E-6/14
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2008/43/CE – Neaplicare)
   (2015/C 158/08)
   În cauza E-6/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – Cerere de declarare a faptului că, prin neadoptarea și/sau necomunicarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 5 al capitolului XXIX din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/43/CE a Comisiei din 4 aprilie 2008 de instituire, în temeiul Directivei 93/15/CEE, a unui sistem de identificare și trasabilitate a explozivilor de uz civil), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 10 noiembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 5 al capitolului XXIX din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/43/CE a Comisiei din 4 aprilie 2008 de instituire, în temeiul Directivei 93/15/CEE, a unui sistem de identificare și trasabilitate a explozivilor de uz civil), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.

               2.

               Obligă Islanda la plata cheltuielilor de judecată.