title: Cauza C-564/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 24 iulie 2019 – Procedură penală privind pe IS

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 24 iulie 2019 – Procedură penală privind pe IS
      (Cauza C-564/19)
      (2020/C 95/05)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Partea din procedura principală

         Acuzat: IS

         Întrebările preliminare

                     1/A.

                  Articolul 6 alineatul (1) TUE și articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2010/64/UE (1) trebuie interpretate în sensul că, pentru a garanta dreptul la un proces echitabil al acuzaților care nu cunosc limba de procedură, un stat membru trebuie să creeze un registru cuprinzând traducătorii și interpreții independenți care sunt calificați corespunzător sau – în lipsa acestuia – să asigure în orice alt mod posibilitatea verificării caracterului adecvat al calității interpretării lingvistice în cadrul procedurilor judiciare?

                     1/B.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară și dacă, într-o anumită cauză, în lipsa unei calități adecvate a interpretării lingvistice, nu se poate determina dacă acuzatul a fost informat cu privire la obiectul inculpării sau al acuzației formulate împotriva sa, articolul 6 alineatul (1) TUE, articolul 4 alineatul (5) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2012/13/UE (2) trebuie interpretate în sensul că, în aceste condiții, procedura nu poate continua în lipsa acuzatului?

                     2/A.

                  Principiul independenței judiciare consacrat la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că este încălcat în cazul în care președintele Oficiului Național al Magistraturii, însărcinat cu funcția de administrare centrală a instanțelor și numit de către Parlament, care este singurul organism în fața căruia trebuie să răspundă și care îl poate revoca, desemnează o persoană pentru ocuparea funcției de președinte al unei instanțe – președinte care, printre altele, are competențe în materia repartizării cauzelor, a inițierii procedurilor disciplinare împotriva judecătorilor și a evaluării acestora din urmă – prin numire directă temporară, eludându-se procedura de concurs și ignorându-se în mod sistematic opinia organelor competente de autoguvernare a puterii judecătorești?

                     2/B.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară și dacă judecătorul care este sesizat cu o anumită cauză are motive întemeiate să se teamă că este prejudiciat în mod nejustificat ca urmare a activităților sale judiciare și de administrare, principiul menționat trebuie interpretat în sensul că în cauza respectivă nu este garantat dreptul la un proces echitabil?

                     3/A.

                  Principiul independenței judiciare consacrat la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și în jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu este compatibil cu acesta o situație în care, de la 1 septembrie 2018 – contrar practicii urmate de decenii întregi – judecătorii maghiari primesc, conform legii, o remunerație mai mică decât cea a procurorilor dintr-o categorie echivalentă, care au același grad și aceeași vechime, și în care, având în vedere situația economică a țării, salariile lor nu reflectă de manieră generală importanța funcțiilor exercitate, în special luând în considerare practica acordării de prime discreționare urmată de cei care ocupă funcții de conducere?

                     3/B.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, principiul independenței judiciare menționat trebuie interpretat în sensul că, în aceste condiții, nu se poate garanta dreptul la un proces echitabil?

                     4/A.

                  Articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) trebuie interpretat în sensul că este contrară acestei dispoziții o decizie de jurisprudență națională în temeiul căreia forumul jurisdicțional de ultim grad, în cadrul unei proceduri care vizează unificarea jurisprudenței din statul membru respectiv, fără a afecta efectele juridice ale ordonanței în cauză, califică drept nelegală ordonanța instanței inferioare prin care a fost inițiată procedura preliminară?

                     4/B.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 4/A, articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) trebuie interpretat în sensul că instanța de trimitere trebuie să înlăture deciziile instanței superioare în sens contrar și pozițiile de principiu adoptate în interesul unității dreptului?

                     4/C.

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 4/A, procedura penală suspendată poate continua într-o astfel de situație în timp ce procedura preliminară este în curs?

                     5.

                  Principiul independenței judiciare, consacrat la articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE și la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, precum și în jurisprudența Curții, trebuie interpretat în sensul că, în lumina articolului 267 TFUE, se aduce atingere acestui principiu atunci când împotriva unui judecător este inițiată o procedură disciplinară pentru motivul că a inițiat o procedură preliminară?

         (1)  Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (JO 2010, L 280, p. 1).

         (2)  Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (JO 2012, L 142, p. 1).


title: Cauza C-610/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 13 august 2019 – Vikingo Fővállalkozó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 13 august 2019 – Vikingo Fővállalkozó Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-610/19)
      (2020/C 95/06)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vikingo Fővállalkozó Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Sunt conforme cu articolul 168 litera (a) și cu articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind taxa pe valoarea adăugată, coroborate cu articolul 220 litera (a) și cu articolul 226 din aceeași directivă, o interpretare juridică și o practică naționale conform cărora, atunci când sunt îndeplinite condițiile de fond pentru a beneficia de dreptul de deducere a taxei, nu este suficientă simpla deținere a unei facturi al cărei conținut respectă prevederile articolului 226 din directiva respectivă, ci pentru a-și exercita în mod legal dreptul de deducere a taxei aferente facturii în cauză persoana impozabilă trebuie, în plus, să dețină documente justificative suplimentare, care trebuie să respecte nu numai dispozițiile Directivei 2006/112, ci și principiile prevăzute de reglementarea națională în domeniul contabilității și dispozițiile specifice în materia documentelor justificative, și care impun fiecăruia dintre membrii lanțului de operațiuni obligația de a-și aminti și de a declara în același mod fiecare detaliu al operațiunii economice care se bazează pe documentele justificative respective?

                  2)

                  O interpretare juridică și o practică naționale conform cărora, în cazul unei operațiuni în lanț, indiferent de orice alte circumstanțe, pentru simplul fapt că operațiunea este de această natură, se impune fiecăruia dintre membrii lanțului obligația de a verifica elementele operațiunii economice realizate de aceștia și obligația de a deduce din această verificare consecințe cu privire la persoana impozabilă care se află la celălalt capăt al lanțului, și se refuză persoanei impozabile dreptul de [deducere a TVA-ului], pentru motivul că constituirea lanțului, chiar dacă nu este interzisă de legislația națională, nu era justificată [în mod rezonabil] din punct de vedere economic, sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2006/112 referitoare la [deducerea TVA-ului] și cu principiile neutralității fiscale și efectivității? În acest context, în cazul unei operațiuni în lanț, în cadrul examinării circumstanțelor obiective care pot justifica refuzul dreptului [de deducere a TVA-ului], atunci când trebuie să se determine și să se aprecieze relevanța și forța probatorie a elementelor de probă pe care se întemeiază refuzul dreptului de deducere a TVA-ului, se pot aplica numai dispozițiile Directivei 2006/112 și ale dreptului național referitoare la deducerea taxei în calitate de norme materiale care precizează faptele relevante pentru determinarea cadrului de fapt sau trebuie să se aplice, în calitate de norme speciale, și dispozițiile din domeniul contabilității ale statului membru în cauză?

                  3)

                  O interpretare juridică și o practică naționale conform cărora persoanei impozabile care utilizează bunurile pentru necesitățile operațiunilor sale impozabile din statul membru în care le realizează și care deține o factură conformă cu Directiva 2006/112 i se refuză dreptul [de deducere a TVA-ului] pentru motivul că nu cunoaște toate elementele [operațiunii] efectuate de membrii lanțului sau prin invocarea unor împrejurări legate de membrii lanțului care îl precedă pe emitentul facturii și asupra cărora persoana impozabilă nu putea avea nicio influență din motive independente de aceasta, și se condiționează dreptul [de deducere a TVA-ului] de cerința ca persoana impozabilă să îndeplinească, în contextul măsurilor care îi revin în mod rezonabil, o obligație generală de verificare ce trebuie exercitată nu numai înainte de încheierea contractului, ci și în cursul executării sale și inclusiv ulterior acesteia, sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2006/112 referitoare la [deducerea TVA-ului] și cu principiile neutralității fiscale și efectivității? În acest context, persona impozabilă are obligația să nu își exercite dreptul [de deducere a TVA-ului] în cazul în care, în ceea ce privește orice element al operațiunii economice indicate în factură, la un moment ulterior încheierii contractului sau în cursul executării sale sau după executarea sa, se constată o neregularitate sau i se aduce la cunoștință o împrejurare care determină refuzul dreptului [de deducere a TVA-ului] conform practicii autorității fiscale?

                  4)

                  Ținând seama de dispozițiile Directivei 2006/112 referitoare la [deducerea TVA-ului] și de principiul efectivității, autoritatea fiscală are obligația să specifice în ce constă frauda fiscală? Practica autorității fiscale, conform căreia omisiunile și neregularitățile lipsite de o legătură de cauzalitate rezonabilă cu dreptul [de deducere a TVA-ului], săvârșite de membrii lanțului, sunt considerate dovezi ale fraudei fiscale, invocând în acest sens faptul că, având în vedere că aceste omisiuni și neregularități au determinat caracterul nefiabil al conținutului facturii, persoana impozabilă avea sau trebuia să aibă cunoștință de frauda fiscală, este adecvată? În cazul în care ar exista fraudă fiscală, această împrejurare justifică faptul că persoanei impozabile i se impune obligația de a efectua o verificare cu întinderea, nivelul și domeniul menționate anterior, sau această obligație depășește cerințele impuse de principiul efectivității?

                  5)

                  O sancțiune care presupune refuzul dreptului [de deducere a TVA-ului] și care constă în obligația de a plăti o sancțiune fiscală egală cu 200 % din diferența fiscală în cazul în care nu a existat nicio pierdere de venituri pentru trezoreria publică, legată în mod direct de dreptul [de deducere a TVA-ului] al persoanei impozabile? Se poate reține existența vreuneia dintre împrejurările la care se referă articolul 170 alineatul 1 a treia teză din az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény [Legea nr. XCII din 2003 privind procedura generală fiscală; denumită în continuare „LPGT”], atunci când persoana impozabilă a pus la dispoziția autorității fiscale toate documentele aflate în posesia sa și a inclus în declarația sa fiscală facturile emise?

                  6)

                  În cazul în care s-ar putea aprecia pe baza răspunsurilor date la întrebările preliminare adresate că interpretarea normei juridice naționale urmată după cauza în care s-a dat Ordonanța din 10 noiembrie 2016, Signum Alfa Sped (C-446/15, EU:C:2016:869) și practica adoptată pe baza acesteia nu sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2006/112 referitoare la [deducerea TVA-ului], și ținând seama că instanța de prim grad de jurisdicție nu poate sesiza Curtea de Justiție de Uniunii Europene cu o cerere de decizie preliminară în toate cauzele, se poate considera în conformitate cu dispozițiile articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene că dreptul persoanelor impozabile de a exercita o acțiune judecătorească în daune-interese le asigură dreptul la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil consacrat la articolul respectiv? În acest context, se poate interpreta că alegerea formei deciziei pronunțate în cauza Signum Alfa Sped implică faptul că problema a fost reglementată deja de dreptul Uniunii și a fost clarificată de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene și că, în consecință, era evidentă, sau presupune că având în vedere că s-a inițiat o nouă procedură, problema nu a fost clarificată în totalitate și că, prin urmare, era în continuare necesar să se solicite Curții să se pronunțe cu titlu preliminar?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 9/vol. 3, p.7)


title: Cauza C-611/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 13 august 2019 – Crewprint Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 13 august 2019 – Crewprint Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-611/19)
      (2020/C 95/07)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Crewprint Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Sunt conforme cu dispozițiile relevante [în ceea ce privește deducerea TVA-ului] din Directiva 2006/112 (1) și cu principiul neutralității fiscale o interpretare și o practică naționale potrivit cărora autoritatea fiscală neagă dreptul [de deducere a TVA-ului] pentru o operațiune economică realizată între părți întrucât consideră frauduloasă forma raportului juridic dintre acestea (contract de antrepriză de lucrări), întrucât implică un drept de deducere și, prin urmare, o califică, în conformitate cu articolul 1 alineatul 7 [din Codul de procedură fiscală] ca fiind o activitate (activitate de agent) care nu dă naștere unui drept de deducere, reținând că comportamentul părților are drept scop o evaziune fiscală, având în vedere că activitatea desfășurată de destinatarul facturii nu trebuia să ia în mod necesar [această formă de activitate comercială], întrucât ar fi putut-o realiza și în calitate de agent. În acest context, ca cerinţă pentru aplicarea [deducerii TVA-ului], persoanele impozabile au obligația fiscală de a alege ca formă de activitate economică pe aceea care le impune o sarcină fiscală mai mare, sau constituie o practică abuzivă faptul de a alege, în exercitarea libertății contractuale de care beneficiază și în alte scopuri decât cele de drept fiscal, o formă contractuală a activităţii economice desfășurate între acestea care are și un efect pe care nu îl urmăresc și care constă în dreptul de a deduce taxa respectivă?

                  2)

                  Sunt conforme cu dispoziţiile relevante [în materia deducerii TVA-ului] din Directiva 2006/112 şi cu principiul neutralităţii fiscale o interpretare și o practică națională conform cărora, presupunând că persoana impozabilă care dorește să exercite dreptul [de deducere a TVA-ului] îndeplinește condițiile de fond și de formă [pentru deducerea menționată] și că a luat măsurile necesare anterior încheierii contractului, autoritatea fiscală refuză dreptul de deducere a TVA-ului, întrucât consideră că crearea unui lanț nu este necesară din punct de vedere economic și, în consecinţă, constituie o practică abuzivă, întrucât subcontractantul, deși este în măsură să realizeze prestarea de servicii, o încredințează altor subcontractanți din motive care nu sunt legate de faptul generator și întrucât persoana impozabilă care dorește să își exercite dreptul [la deducerea TVA-ului] știa, la momentul acceptării comenzii, că subcontractantul său, în absenţa unor resurse personale și materiale, va efectua prestaţia recurgând la propriii subcontractanți? Faptul că persoana impozabilă sau subcontractantul său au inclus în lanţ un subcontractant cu care are o relație directă sau o legătură personală sau organizațională (cunoștințe personale, relație de rudenie sau același proprietar) afectează răspunsul?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, este îndeplinită condiția privind stabilirea situației de fapt pe baza unor fapte obiective atunci când, în cadrul unei proceduri în care autoritatea fiscală consideră că raportul economic dintre persoana impozabilă care urmărește să exercite dreptul [de deducere a TVA-ului] și subcontractantul său este nerezonabil și nejustificat, întemeiază acest fapt numai pe mărturia unora dintre angajaţii subcontractantului, fără a stabili pe baza unor fapte obiective caracteristicile activității economice care constituie obiectul contractului, împrejurările sale specifice și contextul economic în cauză, și fără a-i asculta pe directorii persoanei impozabile și ai întreprinderilor subcontractante care fac parte din lanț, care au puteri de decizie și, în acest caz, este relevant dacă persoana impozabilă sau membrii lanțului au capacitatea de a realiza prestațiile şi este necesar să intervină un expert în această privință?

                  4)

                  Sunt conforme cu dispoziţiile Directivei 2006/112 şi cu principiul efectivității o interpretare și o practică naționale potrivit cărora, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile de fond și de formă [pentru deducerea TVA-ului] și au fost luate măsurile care pot fi pretinse [în mod rezonabil], autoritatea fiscală, pe baza unor împrejurări care, potrivit hotărârilor Curții, nu justifică [să se refuze deducerea TVA-ului] și nu sunt obiective, consideră ca fiind dovedită frauda fiscală și refuză dreptul [de a deduce TVA-ul] numai pentru că aceste împrejurări apar în ansamblu la un număr suficient de mare dintre membrii investigaţi ai lanțului identificat?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7)


title: Cauza C-656/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 4 septembrie 2019 – BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 4 septembrie 2019 – BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-656/19)
      (2020/C 95/09)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: BAKATI PLUS Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este compatibilă cu articolul 147 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) (denumită în continuare „Directiva privind TVA-ul”) practica unui stat membru constând în identificarea noțiunii de „bagaje personale”, stabilită drept element conceptual al livrărilor de bunuri în favoarea călătorilor străini care sunt scutite de taxa pe valoarea adăugată, cu noțiunea de efecte personale utilizată în Convenția asupra facilităților vamale în favoarea turismului, semnată la New York la 4 iunie 1954, și în Protocolul adițional la aceasta, și cu noțiunea „bagaj” definită la articolul 1 alineatul (5) din Regulamentul 2015/2446 al Comisiei de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea preliminară anterioară, cum trebuie definită noțiunea de „bagaje personale” prevăzută la articolul 147 din Directiva privind TVA-ul, având în vedere că aceasta nu o definește? Este compatibilă cu dispozițiile de drept al Uniunii practica națională constând în faptul că autoritățile fiscale dintr-un stat membru iau în considerare numai „sensul obișnuit al termenilor”?

                  3)

                  Articolele 146 și 147 din Directiva privind TVA-ul trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care o persoană impozabilă nu are dreptul la scutirea livrărilor de bunuri în favoarea călătorilor străini în conformitate cu articolul 147 din directiva respectivă, trebuie să se examineze, dacă este cazul, dacă se aplică scutirea livrărilor de bunuri pentru export în conformitate cu articolul 146 din aceeași directivă, chiar dacă nu s-au efectuat formalitățile vamale prevăzute de Codul vamal comunitar și de regulamentul delegat?

                  4)

                  În cazul în care se răspunde la întrebarea preliminară anterioară în sensul că, dacă nu este aplicabilă scutirea în favoarea călătorilor străini, operațiunea poate beneficia de o scutire de TVA în temeiul faptului că bunurile sunt destinate exportului, operațiunea juridică constând în livrarea de bunuri pentru export poate fi considerată ca fiind scutită de TVA, contrar intenției exprimate de client la momentul efectuării comenzii?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la a treia și la a patra întrebare preliminară, într-o situație precum cea din prezenta cauză, în care emitentul facturii știa, la momentul livrării bunurilor, că acestea fuseseră cumpărate pentru a fi revândute, însă cumpărătorul străin dorea totuși să le scoată de pe teritoriu sub regimul călătorilor străini, motiv pentru care emitentul facturii a acționat cu rea-credință atunci când a transmis formularul de cerere de rambursare a taxei, prevăzut în acest scop în temeiul regimului respectiv, și atunci când a rambursat, cu titlu de scutire în favoarea călătorilor străini, taxa pe valoarea adăugată percepută, este compatibilă cu articolele 146 și 147 din Directiva privind TVA-ul și cu principiile neutralității fiscale și proporționalității ale dreptului Uniunii practica unui stat membru constând în faptul că autoritatea fiscală refuză rambursarea taxei declarate în mod incorect și achitate cu titlu de livrare de bunuri în favoarea călătorilor străini, fără să califice operațiunile respective drept livrări de bunuri pentru export și fără să efectueze rectificarea corespunzătoare, cu toate că este evident că bunurile au ieșit din Ungaria ca bagaje de călătorie?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-717/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 27 septembrie 2019 – Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 27 septembrie 2019 – Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-717/19)
      (2020/C 95/10)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Boehringer Ingelheim RCV GmbH & Co. KG Magyarországi Fióktelepe

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 90 (1) alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia o întreprindere farmaceutică care face plăţi, în baza unui contract a cărui încheiere nu este obligatorie, către organismul de asigurări de sănătate de stat în raport cu volumul vânzărilor de produse farmaceutice și care, în consecinţă, nu păstrează în totalitate contravaloarea acestor produse, nu are dreptul de a reduce a posteriori baza de impozitare doar pentru că plățile nu sunt efectuate în modul de plată prestabilit în politica sa comercială şi nici în scopuri în principal promoționale?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal potrivit căreia, pentru a reduce a posteriori baza de impozitare este necesară o factură întocmită în numele titularului dreptului la rambursare care să ateste efectuarea operațiunii ce dă dreptul la o astfel de rambursare în cazul în care, în plus, operaţiunea care permite reducerea a posteriori a bazei de impozitare este documentată în mod corespunzător și poate fi verificată ulterior, se întemeiază parţial pe date publice şi autentice şi permite perceperea exactă a taxei?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7 .


title: Cauza C-740/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 9 noiembrie 2019 – NJ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 9 noiembrie 2019 – NJ/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Cauza C-740/19)
      (2020/C 95/11)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: NJ

         Pârâtă: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale și articolul 31 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) (așa-numita „Directivă privind procedurile”), în lumina dispozițiilor articolelor 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului, pot fi interpretate în sensul că este posibil ca un stat membru să garanteze dreptul la o cale de atac efectivă chiar și în cazul în care instanțele sale nu pot să modifice deciziile adoptate în procedurile de azil, ci doar să le anuleze și să dispună derularea unei noi proceduri?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale și articolul 31 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului (așa-numita „Directivă privind procedurile”), din nou în lumina dispozițiilor articolelor 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului, pot fi interpretate în sensul că este conformă cu respectivele dispoziții legislația unui stat membru care stabilește un termen imperativ invariabil de 60 de zile în total pentru procedurile judiciare de azil, indiferent de orice circumstanță individuală și fără să ia în considerare nici aspectele specifice ale cauzei, nici posibilele dificultăți în materie de probe?

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza C-819/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 6 noiembrie 2019 – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV și alții

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 6 noiembrie 2019 – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV și alții
      (Cauza C-819/19)
      (2020/C 95/12)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV

         Pârâtă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV și alții

         Întrebarea preliminară

      În cadrul unui litigiu între persoane prejudiciate (în speță, expeditorii, și anume clienții serviciilor de transport aerian de mărfuri) și companii aeriene, instanțele naționale sunt competente să aplice pe deplin – fie în temeiul efectului direct al articolului 101 TFUE sau, dacă este cazul, al articolului 53 din Acordul privind SEE, fie în temeiul (efectului direct al) articolului 6 din Regulamentul nr. 1/2003 (1) – articolul 101 TFUE sau, dacă este cazul, articolul 53 din Acordul privind SEE, în privința acordurilor sau a practicilor concertate ale companiilor aeriene în legătură cu serviciile de transport de mărfuri cu zboruri efectuate înaintea datei de 1 mai 2004 între aeroporturi din Uniunea Europeană și aeroporturi din afara SEE sau cu zboruri efectuate înaintea datei de 19 mai 2005 între Islanda, Liechtenstein și Norvegia și aeroporturi din afara SEE ori cu zboruri efectuate înaintea datei de 1 iunie 2002 între aeroporturi din Uniunea Europeană și Elveția, chiar dacă aceasta este perioada în care era aplicabil regimul tranzitoriu prevăzut la articolele 104 și 105 TFUE sau, dimpotrivă, regimul tranzitoriu se opune acestei aplicări?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 8/vol.1, p. 165).


title: Cauza C-867/19 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2019 de Confédération nationale du Crédit Mutuel împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 septembrie 2019 în cauza T-13/18, Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/13

      Recurs introdus la 25 noiembrie 2019 de Confédération nationale du Crédit Mutuel împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 24 septembrie 2019 în cauza T-13/18, Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (Crédit Mutuel)
      (Cauza C-867/19 P)
      (2020/C 95/13)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Confédération nationale du Crédit Mutuel (reprezentanți: B. Moreau-Margotin, M. Merli, C. Thomas-Raquin, M. Le Guerer, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Crédit Mutuel Arkéa, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      Prin Ordonanța din 13 februarie 2020, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins cererea de admitere în principiu a recursului.


title: Cauza C-887/19 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Susanne Rutzinger-Kurpas împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 în cauza T-491/18, Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger-Kurpas

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/14

      Recurs introdus la 4 decembrie 2019 de Susanne Rutzinger-Kurpas împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 3 octombrie 2019 în cauza T-491/18, Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger-Kurpas
      (Cauza C-887/19 P)
      (2020/C 95/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Susanne Rutzinger-Kurpas (reprezentant: F. Lichtnecker, Rechtsanwalt)

         Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Vafo Praha s.r.o.
      Prin Ordonanța din 11 februarie 2020; Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins cererea de admitere în principiu a recursului și a dispus ca doamna Susanne Rutzinger-Kurpas să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-910/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 12 decembrie 2019 – Bankia S.A./Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 12 decembrie 2019 – Bankia S.A./Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)
      (Cauza C-910/19)
      (2020/C 95/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bankia S.A.

         Pârâtă: Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

         Întrebările preliminare

      În interpretarea articolului 3 alineatul (2) și a articolului 6 din Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE (1):

                  1.

                  În cazul în care o ofertă publică de subscriere de acțiuni se adresează atât micilor investitori, cât și investitorilor calificați și se emite un prospect adresat micilor investitori, acțiunea în răspundere pentru prospect poate fi exercitată de ambele tipuri de investitori sau numai de cei mici?

                  2.

                  În cazul în care răspunsul la întrebarea anterioară este că acțiunea în răspundere pentru prospect poate fi exercitată și de investitorii calificați, se poate aprecia măsura în care aceștia cunoșteau situația economică a emitentului ofertei publice de subscriere de acțiuni independent de informațiile din prospect, având în vedere relațiile lor juridice sau comerciale cu emitentul respectiv (sunt acționarii săi, fac parte din organele de administrare ale acestuia etc.)?

         (1)  JO 2003, L 345, p. 64


title: Cauza C-912/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 13 decembrie 2019 – Agrimotion S. A./ADAMA Deutschland GmbH

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 13 decembrie 2019 – Agrimotion S. A./ADAMA Deutschland GmbH
      (Cauza C-912/19)
      (2020/C 95/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Agrimotion S. A.

         Pârâtă: ADAMA Deutschland GmbH

         Întrebarea preliminară

      O întreprindere care introduce pe piață, în statul membru de introducere, un produs fitosanitar autorizat în statul membru de origine se poate prevala de un permis de comerț paralel eliberat unei întreprinderi terțe de autoritatea competentă din statul membru de introducere, în cazul în care pe bidoanele în care este păstrat produsul fitosanitar și în care acesta este introdus pe piață în statul membru de introducere este menționat titularul permisului, precum și întreprinderea importatoare? În cazul în care există cerințe suplimentare, care sunt acestea? (1)

         (1)  – Potrivit articolului 52 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO 2009, L 309, S. 1.)


title: Cauza C-915/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 decembrie 2019 – Eco Fox Srl/Fallimento Mythen Spa și alții

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 decembrie 2019 – Eco Fox Srl/Fallimento Mythen Spa și alții
      (Cauza C-915/19)
      (2020/C 95/17)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Eco Fox Srl

         Intimați: Fallimento Mythen Spa, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Întrebarea preliminară

      Se solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să stabilească dacă, în raport cu articolele 107 și 108 TFUE, cu Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 (1), cu modificările ulterioare, cu Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 (2) și cu alte eventuale dispoziții relevante de drept al [Uniunii Europene], un act normativ de drept secundar precum regulamentul adoptat prin Decretul ministerial nr. 37/2015, atacat în prezenta cauză, care, în executarea directă a unor hotărâri ale Consiglio di Stato [Consiliul de Stat] prin care au fost anulate în parte regulamente anterioare deja comunicate Comisiei, a afectat „retroactiv” modalitățile de aplicare a accizei preferențiale pentru biomotorină modificând cu efect retroactiv criteriile de repartizare a avantajului între întreprinderile solicitante, fără a extinde durata programului de facilități fiscale, constituie un ajutor de stat, supus ca atare obligației de notificare prealabilă a Comisiei Europene.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul (JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 2004, L 140, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 42),


title: Cauza C-916/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 decembrie 2019 – Alpha Trading SpA unipersonale/Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 decembrie 2019 – Alpha Trading SpA unipersonale/Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții
      (Cauza C-916/19)
      (2020/C 95/18)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Alpha Trading SpA unipersonale

         Intimați: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico

         Întrebarea preliminară

      Se solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să stabilească dacă, în raport cu articolele 107 și 108 TFUE, cu Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 (1), cu modificările ulterioare, cu Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 (2) și cu alte eventuale dispoziții relevante de drept al [Uniunii Europene], un act normativ de drept secundar precum regulamentul adoptat prin Decretul ministerial nr. 37/2015, atacat în prezenta cauză, care, în executarea directă a unor hotărâri ale Consiglio di Stato [Consiliul de Stat] prin care au fost anulate în parte regulamente anterioare deja comunicate Comisiei, a afectat „retroactiv” modalitățile de aplicare a accizei preferențiale pentru biomotorină modificând cu efect retroactiv criteriile de repartizare a avantajului între întreprinderile solicitante, fără a extinde durata programului de facilități fiscale, constituie un ajutor de stat, supus ca atare obligației de notificare prealabilă a Comisiei Europene.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul (JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 2004, L 140, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 42),


title: Cauza C-917/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 decembrie 2019 – Novaol Srl/Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 decembrie 2019 – Novaol Srl/Ministero dell’Economia e delle Finanze și alții
      (Cauza C-917/19)
      (2020/C 95/19)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Novaol Srl

         Intimați: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali e del Turismo, Ministero dello Sviluppo Economico

         Întrebarea preliminară

      Se solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să stabilească dacă, în raport cu articolele 107 și 108 TFUE, cu Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 (1), cu modificările ulterioare, cu Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 (2) și cu alte eventuale dispoziții relevante de drept al [Uniunii Europene], un act normativ de drept secundar precum regulamentul adoptat prin Decretul ministerial nr. 37/2015, atacat în prezenta cauză, care, în executarea directă a unor hotărâri ale Consiglio di Stato [Consiliul de Stat] prin care au fost anulate în parte regulamente anterioare deja comunicate Comisiei, a afectat „retroactiv” modalitățile de aplicare a accizei preferențiale pentru biomotorină modificând cu efect retroactiv criteriile de repartizare a avantajului între întreprinderile solicitante, fără a extinde durata programului de facilități fiscale, constituie un ajutor de stat, supus ca atare obligației de notificare prealabilă a Comisiei Europene.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul (JO 1999, L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 2004, L 140, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 2, p. 42),


title: Cauza C-918/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 16 decembrie 2019 – GDVI Verbraucherhilfe GmbH/Swiss International Air Lines AG

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 16 decembrie 2019 – GDVI Verbraucherhilfe GmbH/Swiss International Air Lines AG
      (Cauza C-918/19)
      (2020/C 95/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă-apelantă: GDVI Verbraucherhilfe GmbH

         Pârâtă-intimată: Swiss International Air Lines AG

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian din 21 iunie 1999 (1), astfel cum a fost modificat prin Decizia nr. 2/2010 a Comitetului mixt pentru transportul aerian Comunitate/Elveția din 26 noiembrie 2010 (2), trebuie interpretat în sensul că Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (3) se aplică, prin analogie cu articolul 3 alineatul (1) litera [(b)] din acesta, și pasagerilor unui zbor provenind dintr-o țară terță care aterizează pe un aeroport din Elveția pentru a se îmbarca pe un zbor către un stat membru?

                  2.

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1: aplicarea Regulamentului nr. 261/2004 în această situație antrenează, pentru instanțele din statele membre, aplicabilitatea jurisprudenței Curții potrivit căreia pasagerii zborurilor întârziate pot fi asimilați pasagerilor zborurilor anulate în vederea aplicării dreptului la compensație (Hotărârea din 19 noiembrie 2009, Sturgeon și alții, C-402/07 și C-432/07 (4))?

                  3.

                  Pasagerul beneficiază de dreptul la compensație prevăzut la articolul 7 din Regulamentul nr. 261/2004 și atunci când el nu se poate îmbarca pe un zbor de legătură din cauza unei întârzieri la sosire relativ minore, suferind în consecință o întârziere de peste trei ore la destinația finală, în condițiile în care cele două zboruri au fost efectuate de doi operatori de transport aerian diferiți, iar rezervarea a fost confirmată de un operator de turism care a combinat zborurile pentru clienții săi?

         (1)  JO 2002, L 114, p. 73.

         (2)  JO 2010, L 347, p. 54.

         (3)  JO 2004, L 46, p. 1.

         (4)  EU:C:2009:716.


title: Cauza C-937/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Köln (Germania) la 23 decembrie 2019 – KA

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Köln (Germania) la 23 decembrie 2019 – KA
      (Cauza C-937/19)
      (2020/C 95/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Köln (Germania)

         Părțile din procedura principală

         Persoana interesată: KA

         Cu participarea: Staatsanwaltschaft Köln, Bundesamt für Güterverkehr

         Întrebările preliminare

      Articolul 8 alineatul (2) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 1072/2009 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 trebuie interpretat în sensul că există un transport internațional în sensul dispoziției menționate și atunci când acesta este efectuat în cadrul unui transport potrivit articolului 1 alineatul (5) litera (d) din Regulamentul nr. 1072/2009?

         (1)  Regulamentul privind normele comune pentru accesul la piața transportului rutier internațional de mărfuri (JO 2009, L 300, p. 72).


title: Cauza C-20/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 17 ianuarie 2020 – E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 17 ianuarie 2020 – E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Cauza C-20/20)
      (2020/C 95/22)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Recurent: E. M. T.

         Intimat: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Întrebarea preliminară

      Articolul 46 din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (1), potrivit căruia solicitanții trebuie să aibă dreptul la o cale de atac efectivă împotriva deciziilor „luate cu privire la cererea lor de protecție internațională”, și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene coroborate cu articolele 20 și 26 din Directiva 2013/32 trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme de procedură naționale precum articolul 39/57 din loi du 15 décembre 1980 sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers (Legea din 15 decembrie 1980 privind accesul pe teritoriu, șederea, stabilirea și îndepărtarea străinilor), care instituie termenul de 10 zile „calendaristice” de la notificarea deciziei administrative pentru formularea căii de atac împotriva unei decizii de respingere a cererii ulterioare de protecție internațională, „în cazul în care calea de atac este introdusă de un străin care se află, la momentul notificării deciziei, într-un loc determinat prevăzut la articolele 74/8 și 74/9 [din aceeași lege] sau care este pus la dispoziția guvernului”, în special atunci când recurentul trebuie, ulterior notificării deciziei administrative citate anterior, să facă demersuri pentru a găsi un nou consilier juridic cu beneficiul de asistență judiciară gratuită pentru a iniția procedura privind căile de atac?

         (1)  JO 2013, L 180, p. 60.


title: Cauza C-21/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 17 ianuarie 2020 – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) la 17 ianuarie 2020 – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
      (Cauza C-21/20)
      (2020/C 95/23)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Balgarska natsionalna televizia

         Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Prestarea de către televiziunea publică a serviciilor mass-media audiovizuale către telespectatori poate fi considerată o prestare de servicii efectuată cu titlu oneros în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE (1) atunci când aceasta este finanțată de stat sub formă de subvenții, în condițiile în care telespectatorii nu achită taxe pentru difuzare, sau aceasta nu constituie o prestare de servicii efectuată cu titlu oneros în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al directivei respective?

                  2)

                  În măsura în care răspunsul indică faptul că serviciile mass-media audiovizuale pentru telespectatorii televiziunii publice intră în domeniul de aplicare al articolului 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE, se poate considera că acestea constituie livrări scutite în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (q) din directivă, iar o reglementare națională care scutește această activitate numai ca urmare a plății provenite de la bugetul de stat pe care o primește televiziunea publică este admisibilă indiferent dacă această activitate are și caracter comercial?

                  3)

                  Este admisibilă în conformitate cu articolul 168 din Directiva 2006/112/CE o practică ce condiționează dreptul de deducere privind achizițiile nu doar de utilizarea achizițiilor (pentru o activitate impozabilă sau neimpozabilă), ci și de tipul de finanțare a acestor achiziții, și anume, pe de o parte, din venituri proprii (printre altele, servicii de publicitate) și, pe de altă parte, din subvenții de stat și care conferă drept de deducere completă numai pentru achizițiile finanțate din venituri proprii, iar nu și pentru cele finanțate din subvenții de stat, solicitându-se o delimitare a acestora?

                  4)

                  În măsura în care se consideră că activitatea televiziunii publice constă în livrări impozabile și scutite și ținând seama de finanțarea mixtă a acestora, care este întinderea dreptului de deducere cu privire la aceste achiziții și ce criterii trebuie aplicate pentru determinarea acestuia?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-23/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Klagenævnet for Udbud (Danemarca) la 17 ianuarie 2020 – Simonsen & Weel A/S/Region Nordjylland og Region Syddanmark

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Klagenævnet for Udbud (Danemarca) la 17 ianuarie 2020 – Simonsen & Weel A/S/Region Nordjylland og Region Syddanmark
      (Cauza C-23/20)
      (2020/C 95/24)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere

      Klagenævnet for Udbud

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Simonsen & Weel A/S

         Pârâtă: Region Nordjylland og Region Syddanmark

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiile egalității de tratament și transparenței prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din [Directiva 2014/24] (1) și la articolul 49 din [Directiva 2014/24] coroborate cu punctul 7 și cu punctul 10 litera (a) din partea C din anexa V la Directiva 2014/24 trebuie interpretate în sensul că, într-un caz precum cel în speţă, anunțul de participare trebuie să conțină informații cu privire la cantitatea estimată și/sau la valoarea estimată a bunurilor care fac obiectul contractului-cadru la care se referă cererea de ofertă?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, se solicită de asemenea Curții să stabilească dacă dispozițiile menționate trebuie interpretate în sensul că informațiile trebuie să fie indicate prin raportare la contractul-cadru (a) în ansamblul său și/sau (b) prin raportare la autoritatea contractantă inițială care și-a manifestat intenția de a încheia un contract pe baza invitației de participare la procedura de cerere de ofertă (în speță Region Nordjylland) și/sau (c) prin raportare la autoritatea contractantă inițială care s-a limitat să indice că participă la o opțiune (în speță Region Syddanmark).

                  2)

                  Principiile egalității de tratament și transparenței prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din [Directiva 2014/24] și la articolele 33 și 49 din [Directiva 2014/24] coroborate cu punctul 7 și cu punctul 10 litera (a) din partea C din anexa V la Directiva 2014/24 trebuie interpretate în sensul că fie în anunțul de participare, fie în caietul de sarcini trebuie să se menţioneze o cantitate maximă și/sau o valoare maximă a bunurilor care fac obiectul contractului-cadru la care se referă cererea de ofertă, astfel încât contractul-cadru în discuție să nu mai producă efecte atunci când această limită este atinsă?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare, se solicită de asemenea Curții să stabilească dacă dispozițiile menționate trebuie interpretate în sensul că limita maximă menționată mai sus trebuie să fie indicată prin raportare la contractul-cadru (a) în ansamblul său și/sau (b) prin raportare la autoritatea contractantă inițială care și-a manifestat intenția de a încheia un contract pe baza invitației de participare la procedura de cerere de ofertă (în speță Region Nordjylland) și/sau (c) prin raportare la autoritatea contractantă inițială care s-a limitat să indice că participă la o opțiune (în speță Region Syddanmark).
                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) și/sau la întrebarea 2), se solicită Curții în plus să răspundă – în măsura în care este relevant pentru acele răspunsuri – la următoarea întrebare:

                  3)

                  Articolul 2d alineatul (1) litera (a) din [Directiva 92/13] coroborat cu articolele 33 și 49 din [Directiva 2014/24], coroborate cu punctul 7 și cu punctul 10 litera (a) din partea C din anexa V la Directiva 2014/24 trebuie interpretat în sensul că cerința potrivit căreia „entitatea contractantă a atribuit un contract fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene” este aplicabilă într-o situație precum cea din speță în care autoritatea contractantă a publicat un anunț de participare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, însă

                              (a)

                              anunțul de participare nu îndeplinește cerința de a preciza cantitatea estimată și/sau valoarea estimată a bunurilor care fac obiectul contractului-cadru la care se referă cererea de ofertă, din moment ce o estimare în acest sens este stabilită în caietul de sarcini, iar

                              (b)

                              autoritatea contractantă a încălcat obligația de a stabili în anunțul de participare sau în caietul de sarcini o cantitate maximă și/sau o valoare maximă a bunurilor care fac obiectul contractului-cadru la care se referă cererea de ofertă?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65)


title: Cauza C-27/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de grande instance de Rennes (Franța) la 21 ianuarie 2020 – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de grande instance de Rennes (Franța) la 21 ianuarie 2020 – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)
      (Cauza C-27/20)
      (2020/C 95/25)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de grande instance de Rennes

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: PF, QG

         Pârâtă: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

         Întrebarea preliminară

      Dreptul Uniunii, în special articolele 20 și 45 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și articolul 4 din Regulamentul nr. 883/2004 (1) și articolul 7 din Regulamentul nr. 492/2011 (2), trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale, cum este articolul R 532-3 din Codul securității sociale, care definește anul calendaristic de referință pentru calcularea prestațiilor familiale ca fiind penultimul an care precedă perioada de plată, a cărui aplicare conduce, într-o situație în care beneficiarul cunoaște, după o creștere semnificativă a veniturilor sale în alt stat membru, o scădere ulterioară a acestora la întoarcerea în statul său de origine, la faptul că beneficiarul respectiv, spre deosebire de rezidenții care nu și-au exercitat dreptul la liberă circulație, este privat, în parte, de drepturile la alocații familiale?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO 2011, L 141, p. 1).


title: Cauza C-28/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Attunda tingsrätt (Suedia) la 21 ianuarie 2020 – Airhelp Limited Ltd/Scandinavian Airlines System SAS

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Attunda tingsrätt (Suedia) la 21 ianuarie 2020 – Airhelp Limited Ltd/Scandinavian Airlines System SAS
      (Cauza C-28/20)
      (2020/C 95/26)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Attunda tingsrätt

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Airhelp Limited

         Pârâtă: Scandinavian Airlines System SAS

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O grevă a piloților de aeronave care sunt angajați de un operator de transport aerian și care sunt necesari în vederea efectuării unui zbor constituie o „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 (1), în cazul în care greva nu este declanșată ca urmare a unei măsuri luate sau comunicate de operatorul de transport aerian, ci a fost anunțată printr-un preaviz și este declanșată în mod legal în conformitate cu dreptul național de organizațiile de lucrători sub formă de acțiune colectivă care urmărește să determine operatorul de transport aerian menționat să majoreze salariile, să acorde avantaje sau să modifice condițiile de muncă pentru a răspunde cererilor organizațiilor de lucrători?

                  2)

                  Ce semnificație trebuie acordată, dacă este cazul, caracterului rezonabil al cererilor organizațiilor de lucrători și, în special, faptului că majorarea salariului solicitată este semnificativ mai mare decât majorările salariale care se aplică în general pe piețele muncii naționale relevante?

                  3)

                  Ce semnificație trebuie acordată, dacă este cazul, faptului că operatorul de transport aerian acceptă, pentru a evita o grevă, o propunere de conciliere din partea unui organism național responsabil cu medierea conflictelor colective, însă organizațiile de lucrători nu acceptă această propunere?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p.1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-320/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – WD/EFSA („Funcție publică – Agenți temporari – Contract cu durată determinată – Decizie de nereîncadrare – Lipsa rapoartelor de evaluare – Atribuirea punctelor de reîncadrare prin amânare – Eroare vădită de apreciere – Decizie de nereînnoire – Obligația de diligență – Eroare vădită de apreciere – Abuz de putere – Încredere legitimă – Obligația de motivare – Dreptul de a fi ascultat – Răspundere”)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/23

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – WD/EFSA
      (Cauza T-320/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Contract cu durată determinată - Decizie de nereîncadrare - Lipsa rapoartelor de evaluare - Atribuirea punctelor de reîncadrare prin amânare - Eroare vădită de apreciere - Decizie de nereînnoire - Obligația de diligență - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere - Încredere legitimă - Obligația de motivare - Dreptul de a fi ascultat - Răspundere”)
      (2020/C 95/27)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: WD (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (reprezentanți: D. Detken și F. Volpi, agenți, asistați de D. Waelbroeck, de A. Duron și de C. Dekemexhe, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei EFSA din 14 iulie 2017 de a nu o reîncadra pe reclamantă în gradul AST 6 în cadrul exercițiului de reîncadrare 2017, a Deciziei EFSA din 9 august 2017 de a nu-i reînnoi contractul și a deciziilor din 9 februarie și din 12 martie 2018 de respingere a contestațiilor formulate împotriva acestor două decizii și, pe de altă parte, obținerea de despăgubiri pentru pretinsul prejudiciu material și moral pe care reclamanta l-ar fi suferit în urma acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe WD la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza T-485/18: Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2020 – Compañía de Tranvías de la Coruña/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente ale Comisiei referitoare la interpretarea unei dispoziții de drept al Uniunii – Documente care emană de la un terț – Documente care emană de la un stat membru – Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 – Respingere în parte a cererii de acces – Respingere în tot a cererii de acces – Obligația de motivare – Excepție referitoare la protecția procedurilor judiciare – Interes public superior”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/23

      Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2020 – Compañía de Tranvías de la Coruña/Comisia
      (Cauza T-485/18) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente ale Comisiei referitoare la interpretarea unei dispoziții de drept al Uniunii - Documente care emană de la un terț - Documente care emană de la un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Respingere în parte a cererii de acces - Respingere în tot a cererii de acces - Obligația de motivare - Excepție referitoare la protecția procedurilor judiciare - Interes public superior”)
      (2020/C 95/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Compañía de Tranvías de la Coruña, SA (La Coruña, Spania) (reprezentant: J. Monrabà Bagan, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls şi C. Ehrbar, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Comisiei din 7 iunie 2018 de respingere, în tot sau în parte, a cererii de acces a reclamantei la documente în legătură cu avizul Comisiei transmis Republicii Franceze cu privire la validitatea contractului referitor la liniile de metro până în anul 2039

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Comisiei Europene din 7 iunie 2018 prin care se respinge, în tot sau în parte, cererea de acces a Compañía de Tranvías de la Coruña, SA la documente în legătură cu avizul Comisiei transmis Republicii Franceze cu privire la validitatea contractului referitor la liniile de metrou până în anul 2039, în măsura în care prin aceasta se respinge în parte cererea de acces la date, altele decât datele cu caracter personal conținute în scrisoarea Comisiei din 25 octombrie 2010, adresată autorităților franceze, și în scrisorile vicepreședintelui Comisiei, domnul Kallas, din 27 iulie 2012 și 5 din iunie 2013, adresate RATP.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Comisia la plata propriilor cheltuieli de judecată și a unei cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Compañía de Tranvías de la Coruña.

                  4)

                  Obligă Compañía de Tranvías de la Coruña la plata a patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza T-487/18: Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO (ViruProtect) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ViruProtect – Motiv absolut pentru refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Obligație de motivare”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/24

      Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2020 – Stada Arzneimittel/EUIPO (ViruProtect)
      (Cauza T-487/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ViruProtect - Motiv absolut pentru refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Obligație de motivare”)
      (2020/C 95/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Hanne, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 iunie 2018 (cauza R 1886/2017-5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ViruProtect ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Stada Arzneimittel AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza T-505/18: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Ungaria/Comisia [„FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțare – Sprijin pentru dezvoltare rurală – Ajutor acordat grupurilor de producători – Cheltuieli efectuate de Ungaria – Articolul 35 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 – Recunoaștere calificată – Eligibilitatea beneficiarului unui ajutor – Corecție financiară calculată – Articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 – Cooperare loială – Protecția încrederii legitime – Proporționalitate – Securitate juridică – Sume neeligibile”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/25

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Ungaria/Comisia
      (Cauza T-505/18) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Sprijin pentru dezvoltare rurală - Ajutor acordat grupurilor de producători - Cheltuieli efectuate de Ungaria - Articolul 35 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 - Recunoaștere calificată - Eligibilitatea beneficiarului unui ajutor - Corecție financiară calculată - Articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 - Cooperare loială - Protecția încrederii legitime - Proporționalitate - Securitate juridică - Sume neeligibile”)
      (2020/C 95/30)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Fehér, M. Tátrai, A. Pokoraczki şi G. Koós, agenţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka şi J. Aquilina, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2018, L 152, p. 29).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-573/18: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Hickies/EUIPO („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale – Forma unui șiret de încălțăminte – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Protecția unui drept referitor la un desen sau model industrial anterior – Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/25

      Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Hickies/EUIPO
      (Cauza T-573/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale - Forma unui șiret de încălțăminte - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Protecția unui drept referitor la un desen sau model industrial anterior - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului”)
      (2020/C 95/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Hickies, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant(ți): I. Fowler, solicitor, și S. Petivlasova, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 iunie 2018 (cauza R 2693/2017 5) privind o procedură de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unui șiret de încălțăminte ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Hickies, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza T-732/18: Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2020 – Dalasa/ EUIPO – Charité – Universitätsmedizin Berlin (charantea) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale charantea – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CHARITÉ – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/26

      Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2020 – Dalasa/ EUIPO – Charité – Universitätsmedizin Berlin (charantea)
      (Cauza T-732/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale charantea - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară CHARITÉ - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 95/32)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Viena, Austria) (reprezentant: I. Hödl, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Celelalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, interveniente la Tribunal: Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts (Berlin, Germania) (reprezentanţi: A. Wulff şi K. Schmidt Hern, avocaţi)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 octombrie 2018 (cauza R 539/2018-4) privind o procedură de opoziție între Charité și Dalasa

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 15 octombrie 2018 (cauza R 539/2018-4).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Dalasa Handelsgesellschaft mbH în cadrul procedurii desfășurate la Tribunal.

                  3)

                  Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cadrul procedurii desfășurate la Tribunal.

                  4)

                  Respinge în rest acțiunea.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza T-44/19: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Globalia Corporación Empresarial/EUIPO – Touring Club Italiano (TC Touring Club) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative TC Touring Club – Marca Uniunii Europene verbală anterioară TOURING CLUB ITALIANO – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 – Elemente de probă suplimentare prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs – Articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 – Acțiune incidentă”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/28

      Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Globalia Corporación Empresarial/EUIPO – Touring Club Italiano (TC Touring Club)
      (Cauza T-44/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative TC Touring Club - Marca Uniunii Europene verbală anterioară TOURING CLUB ITALIANO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 - Elemente de probă suplimentare prezentate pentru prima dată în fața camerei de recurs - Articolul 95 alineatul (2) din Regulamentul 2017/1001 - Acțiune incidentă”)
      (2020/C 95/34)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Globalia Corporación Empresarial, SA (Llucmajor, Spania) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Kusturovic, J.F. Crespo Carrillo şi H. O’Neill, agenţi)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Touring Club Italiano (Milan, Italia) (reprezentant: G. Guglielmetti, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 9 noiembrie 2018 (cauza R 448/2018-4) privind o procedură de opoziție între Touring Club Italiano și Globalia Corporación Empresarial

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Respinge acțiunea incidentă ca inadmisibilă.

                  3)

                  În acțiunea principală, obligă Globalia Corporación Empresarial, SA la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate de Touring Club Italiano în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

                  4)

                  În acțiunea incidentă, Touring Club Italiano suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Globalia Corporación Empresarial și de EUIPO.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza T-135/19: Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2020 – Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals/EUIPO – Dalmat (LaTV3D) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LaTV3D – Marca națională verbală anterioară TV3 – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea serviciilor – Similitudinea semnelor – Caracter distinctiv – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/28

      Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2020 – Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals/EUIPO – Dalmat (LaTV3D)
      (Cauza T-135/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale LaTV3D - Marca națională verbală anterioară TV3 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea serviciilor - Similitudinea semnelor - Caracter distinctiv - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 95/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Erdozain López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Stéphane Dalmat (Paris, Franţa)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2018 (cauza R 874/2018-2) privind o procedură de opoziție între Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals și M. Dalmat.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 13 decembrie 2018 (cauza R 874/2018-2), întrucât aceasta a exclus existența unui risc de confuzie în ceea ce privește alte servicii decât serviciile „traducere și interpretare”, care fac parte din clasa 41 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor, din 15 iunie 1957, cu revizuirile și cu modificările ulterioare.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza T-248/19: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Bilde/Parlamentul („Privilegii și imunități – Membru al Parlamentului European – Decizie de ridicare a imunității parlamentare – Eroare vădită de apreciere – Electa una via – Principiul non bis in idem – Abuz de putere”)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/29

      Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2020 – Bilde/Parlamentul
      (Cauza T-248/19) (1)

      („Privilegii și imunități - Membru al Parlamentului European - Decizie de ridicare a imunității parlamentare - Eroare vădită de apreciere - Electa una via - Principiul non bis in idem - Abuz de putere”)
      (2020/C 95/36)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Dominique Bilde (Lagarde, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz și C. Burgos, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea deciziei P8_TA(2019)0137 a Parlamentului din 12 martie 2019 de ridicare a imunității parlamentare a reclamantei

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Doamna Dominique Bilde suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 213, 24.6.2019.


title: Cauza T-262/19: Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2020 – Jakober/EUIPO (Forma unei ceşti) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale – Forma unei ceşti – Inadmisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs”)

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/30

      Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2020 – Jakober/EUIPO (Forma unei ceşti)
      (Cauza T-262/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale - Forma unei ceşti - Inadmisibilitatea căii de atac în fața camerei de recurs”)
      (2020/C 95/37)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Philip Jakober (Stuttgart, Germania) (reprezentant: J. Klink, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 februarie 2019 (cauza R 1153/2018-4) privind o cerere de înregistrare ca marcă a Uniunii Europene a unui semn tridimensional constituit din forma unei cești.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 11 februarie 2019 (cauza R 1153/2018-4).

                  2)

                  Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 206, 17.6.2019.


title: Cauza T-331/19: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Pierre Balmain/EUIPO (Reprezentarea unui cap de leu încercuit de inele care formează un lanț) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene reprezentând un cap de leu încercuit de inele care formează un lanț – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/30

      Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Pierre Balmain/EUIPO (Reprezentarea unui cap de leu încercuit de inele care formează un lanț)
      (Cauza T-331/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene reprezentând un cap de leu încercuit de inele care formează un lanț - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 95/38)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Pierre Balmain (Paris, Franţa) (reprezentanți: J. M. Iglesias Monravá şi S. Mainar Roger, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2019 (cauza R 1223/2018-5) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ reprezentând un cap de leu încercuit de inele care formează un lanț ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Pierre Balmain la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-332/19: Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Pierre Balmain/EUIPO (Reprezentarea unui cap de leu încercuit de inele care formează un lanț) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene reprezentând un cap de leu încercuit de inele care formează un lanț – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/31

      Hotărârea Tribunalului din 5 februarie 2020 – Pierre Balmain/EUIPO (Reprezentarea unui cap de leu încercuit de inele care formează un lanț)
      (Cauza T-332/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene reprezentând un cap de leu încercuit de inele care formează un lanț - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 95/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Pierre Balmain (Paris, Franţa) (reprezentanți: J. M. Iglesias Monravá şi S. Mainar Roger, avocaţi)

         Pârât: Oficiul European pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2019 (cauza R 1224/2018-5) privind o cerere de înregistrare a unui semn figurativ reprezentând un cap de leu încercuit de inele care formează un lanț ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Pierre Balmain la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-293/18: Ordonanța Tribunalului din 30 ianuarie 2020 – Letonia/Comisia [„Acțiune în anulare – Politica comună în domeniul pescuitului – Tratatul de la Paris privind arhipelagul Spitzberg (Norvegia) – Posibilități de pescuit al Chionoecetes opilio în jurul zonei Svalbard (Norvegia) – Regulamentul (UE) 2017/127 – Nave înregistrate în Uniune autorizate să pescuiască – Imobilizarea unei nave letone – Articolul 265 TFUE – Solicitare de a acționa – Luare de poziție a Comisiei – Act care nu produce efecte juridice obligatorii – Inadmisibilitate”]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/31

      Ordonanța Tribunalului din 30 ianuarie 2020 – Letonia/Comisia
      (Cauza T-293/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Politica comună în domeniul pescuitului - Tratatul de la Paris privind arhipelagul Spitzberg (Norvegia) - Posibilități de pescuit al Chionoecetes opilio în jurul zonei Svalbard (Norvegia) - Regulamentul (UE) 2017/127 - Nave înregistrate în Uniune autorizate să pescuiască - Imobilizarea unei nave letone - Articolul 265 TFUE - Solicitare de a acționa - Luare de poziție a Comisiei - Act care nu produce efecte juridice obligatorii - Inadmisibilitate”)
      (2020/C 95/40)
      Limba de procedură: letona

         Părțile

         Reclamantă: Republica Letonia (reprezentant: V. Soņeca, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, E. Paasivirta, I. Naglis şi A. Sauka, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește, pe de o parte, anularea scrisorii Comisiei din 12 martie 2018 prin care această instituție a luat poziție cu privire la solicitarea de a acționa pe care Republica Letonia i-a adresat-o, în temeiul articolului 265 TFUE, prin scrisoarea din 22 decembrie 2017 și care urmărea în esență adoptarea de către Comisie a unor măsuri privind apărarea drepturilor de pescuit și a intereselor Uniunii Europene în zona de pescuit Svalbard (Norvegia) și, pe de altă parte, obligarea Comisiei să adopte în această privință o poziție care să nu fie o sursă de efecte juridice defavorabile Republicii Letonia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Regatul Spaniei.

                  3)

                  Obligă Republica Letonia să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererii de intervenție.

                  4)

                  Obligă Regatul Spaniei, Republica Letonia și Comisia să suporte, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza T-808/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – Silgan International Holdings şi Silgan Closures/Comisia [Măsuri provizorii – Concurență – Solicitare de informații – Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 – Cerere de suspendare a executării – Lipsa urgenței]

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/33

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 ianuarie 2020 – Silgan International Holdings şi Silgan Closures/Comisia
      (Cauza T-808/19 R)
      (Măsuri provizorii - Concurență - Solicitare de informații - Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
      (2020/C 95/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Silgan International Holdings BV (Amsterdam, Ţările de Jos), Silgan Closures GmbH (München, Germania) (reprezentanți: D. Seeliger, H. Wollmann, R. Grafunder, B. Meyring şi E. Venot, avocaţi)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Ernst, L. Wildpanner, A. Keidel şi G. Meessen, agenţi)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect suspendarea executării Deciziei C(2019) 8501 final a Comisiei din 20 noiembrie 2019 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) și a articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cauza AT.40522 – Ambalaje metalice)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-13/20: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2020 – Diego Valiante/Comisia

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/34

      Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2020 – Diego Valiante/Comisia
      (Cauza T-13/20)
      (2020/C 95/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Diego Valiante (Antwerp-Berchem, Belgia) (reprezentant: R. Wardyn, avocat)

         Pârât: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 14 martie 2019 de respingere a cererii reclamantului de admitere a candidaturii sale la concursul intern COM/1/AD10/18 (AD10);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 27 din Statutul funcționarilor prin decizia prin care s-a respins admiterea candidaturii reclamantului la concursul intern ca urmare a lipsei gradului minim necesar.

                              —

                              Reclamantul susține că gradul minim nu este indicatorul real al competențelor. Prin urmare, cerința privind gradul minim împiedică recrutarea unor candidați cu experiență și calificați.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și a articolului 27 din Statutul funcționarilor prin cerința privind gradul minim, care nu afectează în același mod agenții temporari și funcționarii.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 27 din Statutul funcționarilor prin cerința referitoare la depunerea candidaturii pentru un singur domeniu, care împiedică o recrutare întemeiată pe cele mai înalte standarde de competență, eficiență și integritate care să asigure o concurență cât mai largă.