title: Cauza F-76/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 septembrie 2013 — Scheidemann/Comisia (Funcție publică — Funcționar — Transfer interinstituțional — Articolele 43 și 45 din statut — Promovare — Puncte de merit — Egalitate de tratament — Autonomia instituțiilor)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/24

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 18 septembrie 2013 — Scheidemann/Comisia
   (Cauza F-76/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționar - Transfer interinstituțional - Articolele 43 și 45 din statut - Promovare - Puncte de merit - Egalitate de tratament - Autonomia instituțiilor)
   2013/C 352/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sabine Scheidemann (Berlin, Germania) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei privind transformarea punctelor de merit dobândite în cadrul unei alte instituții și a informației cu caracter administrativ privind publicarea listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2011

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               O obligă pe doamna Scheidemann la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012, p. 41.


               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/1

         2010/C 346/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 328, 4.12.2010

      Publicații anterioare

      JO C 317, 20.11.2010

      JO C 301, 6.11.2010

      JO C 288, 23.10.2010

      JO C 274, 9.10.2010

      JO C 260, 25.9.2010

      JO C 246, 11.9.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza F-145/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 noiembrie 2008 — Bosman/Consiliul (Funcție publică — Fost agent contractual — Pensie pentru limită de vârstă — Alocație pentru locuință — Articolul 109 alineatul (3) din RAA)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/44

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 noiembrie 2008 — Bosman/Consiliul
   (Cauza F-145/07) (1)

   (Funcție publică - Fost agent contractual - Pensie pentru limită de vârstă - Alocație pentru locuință - Articolul 109 alineatul (3) din RAA)
   (2009/C 6/89)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Pierre Bosman (Lebbeke, Belgia) (reprezentanți: T. Bontinck și P. Gennari Curlo, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și I. Šulce, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei individuale din 28 februarie 2007 prin care alocația pentru locuință nu este luată în considerare la calculul drepturilor de pensie pentru limită de vârstă, în temeiul articolului 109 alineatul (3) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunității
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Bosman la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată, și anume propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008, p. 38.


title: Cauza F-146/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2007 — Speiser/Parlamentul European (Funcție publică — Agenți temporari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Reclamație tardivă — Inadmisibilitate vădită)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/69

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 10 septembrie 2007 — Speiser/Parlamentul European
   (Cauza F-146/06) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Reclamație tardivă - Inadmisibilitate vădită)
   (2007/C 269/125)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Michael Alexander Speiser (Neu-Isenburg, Germania) (reprezentant: F. Theumer, Rechtsanwalt)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: A. Lukosiute și N. Lorenz)
   Obiectul
   Anularea deciziei secretarului general al Parlamentului European din 11 septembrie 2006 prin care se respinge reclamația reclamantului împotriva refuzului de a i se acorda indemnizația de expatriere.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Speiser suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cheltuielile de judecată ale domnului Speiser.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007, p. 42.


title: Cauza C-576/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/18/CE — Domeniu de aplicare ratione temporis — Concesionarea lucrărilor publice — Vânzarea unui teren de către un organism public — Proiect imobiliar de reamenajare a unor spații publice stabilit de acest organism)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 iulie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-576/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/18/CE - Domeniu de aplicare ratione temporis - Concesionarea lucrărilor publice - Vânzarea unui teren de către un organism public - Proiect imobiliar de reamenajare a unor spații publice stabilit de acest organism)
   2013/C 252/07
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek, A. Tokár și C. Zadra, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și J. Langer, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, precum și A. Wiedmann, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 2 și a titlului III din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Concesionare de lucrări publice — Municipalitatea din Eindhoven

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza C-108/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Vâlcea (România) la data de 29 februarie 2012 — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Vâlcea (România) la data de 29 februarie 2012 — SC Volksbank România SA/Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea
   (Cauza C-108/12)
   2012/C 151/29
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Vâlcea

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SC Volksbank România SA

      Pârâți: Ionuț-Florin Zglimbea, Liana-Ramona Zglimbea

      Întrebarea preliminară

   În ce măsură articolul 4 alin. 2 din Directiva 93/13 (1) poate fi interpretat în sensul în care noțiunile de obiect al contractului și de preț, la care face referire această dispoziție, cuprind elementele ce formează contraprestația la care o instituție de credit este îndrituită conform unui contract de credit de consum, respectiv dobânda anuală efectivă a unui contract de credit de consum (astfel cum este aceasta definită în Directiva 2008/48 (2) referitoare la contractele de credit de consum), formată în special [din] dobânda fixă sau variabilă, comisioanele bancare și alte costuri incluse și definite de contract.

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).

      (2)  Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66).


title: Cauza C-6/08 P: Recurs introdus la 2 ianuarie 2008 de US Steel Košice, s.r.o. împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 1 octombrie 2007 în cauza T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o./Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/29

         Recurs introdus la 2 ianuarie 2008 de US Steel Košice, s.r.o. împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 1 octombrie 2007 în cauza T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-6/08 P)
   (2008/C 64/42)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: US Steel Košice, s.r.o. (reprezentanți: C. Thomas, Solicitor, E. Vermulst, advocaat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței Tribunalului de Primă Instanță din 1 octombrie 2007 în cauza T-27/07, U.S. Steel Košice, s.r.o./Comisia Comunităților Europene;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului de Primă Instanță spre rejudecare;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că recursul se întemeiază pe erorile de drept săvârșite de Tribunalul de Primă Instanță în aplicarea principiilor care guvernează admisibilitatea acțiunilor și în interpretarea Directivei 2003/87 (1), precum și pe denaturarea de către Tribunal a deciziei atacate.

               1)

               Tribunalul de Primă Instanță nu a recunoscut, în mod greșit, că decizia atacată a respins planul guvernului slovac de a atribui un anumit cuantum de cote recurentei.

               2)

               Tribunalul de Primă Instanță nu a recunoscut, în mod greșit, că decizia atacată a condus în mod inevitabil la o reducere a cotelor atribuite recurentei și a necesitat într-adevăr, în mod explicit, o astfel de reducere.

               3)

               Tribunalul de Primă Instanță nu a recunoscut, în mod greșit, similitudinea din punct de vedere procedural a deciziei atacate cu o decizie privind ajutorul de stat sau controlul concentrărilor

                           —

                           aspectele fundamentale ale procedurii prevăzute la articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87 sunt similare ajutorului de stat și controlului concentrărilor,

                           —

                           în decizia atacată se consideră că, în realitate, cotele atribuite recurentei reprezintă un ajutor de stat.

               4)

               Tribunalul de Primă Instanță a identificat în mod greșit o „libertate de apreciere” în „punerea în aplicare” a deciziei atacate.

         Pe scurt, recurenta susține că este afectată în mod direct de decizia atacată care a respins un plan formal de atribuire a unor cote de emisie către recurentă, a redus în mod inevitabil cotele care i-ar fi fost atribuite acesteia și a impus, într-adevăr, în mod explicit ca acele cote să fie reduse.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).


title: Cauza C-94/16 P: Recurs introdus la 16 februarie 2016 de LTJ Diffusion împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 15 decembrie 2015 în cauza T-83/14, LTJ Diffusion/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/8

         Recurs introdus la 16 februarie 2016 de LTJ Diffusion împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 15 decembrie 2015 în cauza T-83/14, LTJ Diffusion/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Cauza C-94/16 P)
   (2016/C 326/16)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: LTJ Diffusion (reprezentant: F. Fajgenbaum, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Arthur et Aston SAS
   Prin Ordonanţa din 15 iunie 2016, Curtea (Camera a şaptea) a respins recursul.


title: Cauza C-540/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 24 octombrie 2011 — Daniel Levy, Carine Sebbag/État belge — SPF Finances

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/30

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) la 24 octombrie 2011 — Daniel Levy, Carine Sebbag/État belge — SPF Finances
      (Cauza C-540/11)
      (2012/C 25/53)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal de première instance de Bruxelles

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamanți: Daniel Levy, Carine Sebbag

         Pârât: État belge — SPF Finances

         Întrebarea preliminară

      Un stat membru acționează cu respectarea dreptului comunitar și în special a articolului 56 CE coroborat cu articolul 10 CE, cu articolul 57 alineatul [(2)] CE și cu articolul 293 CE dacă se angajează, în cadrul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri încheiate cu un alt stat membru, să elimine dubla impunere a dividendelor care rezultă din repartizarea competențelor fiscale stabilită prin această convenție, iar ulterior modifică legea națională astfel încât o asemenea dublă impunere nu mai este eliminată?


title: Cauza C-279/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 22 mai 2013 — C More Entertainment AB/Linus Sandberg

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta domstolen (Suedia) la 22 mai 2013 — C More Entertainment AB/Linus Sandberg
   (Cauza C-279/13)
   2013/C 207/55
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta domstolen

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: C More Entertainment AB

      Intimat: Linus Sandberg

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea de comunicare publică în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1) include un act care constă în furnizarea, pe o pagină de internet la care poate avea acces oricine, a unui link — pe care se poate da click — spre o operă difuzată de titularul dreptului de autor asupra acesteia?

               2.

               Modul în care este furnizat linkul are vreo influență asupra răspunsului la prima întrebare?

               3.

               Faptul că accesul la opera vizată prin link este restricționat în orice mod este un element de care să se țină seama?

               4.

               Statele membre pot recunoaște în favoarea autorului un drept exclusiv mai extins prevăzând că noțiunea de comunicare publică include mai multe acte decât cele menționate la articolului 3 alineatul (1) din directivă?

               5.

               Statele membre pot recunoaște în favoarea titularului de drepturi un drept exclusiv mai extins prevăzând că noțiunea de comunicare publică include mai multe acte decât cele menționate la articolului 3 alineatul (2) din directivă?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială 17/vol.1, p. 230).


title: Cauza T-280/10: Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — MILUX/OAPI (ANEURYSMCONTROL)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/46

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — MILUX/OAPI (ANEURYSMCONTROL)
   (Cauza T-280/10)
   ()
   2010/C 234/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Milux Holding S. A. (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: J. Bojs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 aprilie 2010 în cauza R 1432/2009-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ANEURYSMCONTROL” pentru produse și servicii din clasele 9, 10 și 44

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea dispozițiilor Regulamentului nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a aplicat în mod greșit principiul nediscriminării situației de fapt din cauză; în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a comis o eroare statuând că marca solicitată nu are un caracter distinctiv intrinsec suficient.


title: Cauza T-450/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2009 — Harwin International/OAPI — Cuadrado (Pickwick COLOUR GROUP) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară figurativă Pickwick COLOUR GROUP — Mărci naționale anterioare PicK OuiC și PICK OUIC Cuadrado, S.A. VALENCIA — Cerere privind dovada utilizării — Articolul 56 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/46

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iunie 2009 — Harwin International/OAPI — Cuadrado (Pickwick COLOUR GROUP)
   (Cauza T-450/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară figurativă Pickwick COLOUR GROUP - Mărci naționale anterioare PicK OuiC și PICK OUIC Cuadrado, S.A. VALENCIA - Cerere privind dovada utilizării - Articolul 56 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 180/85
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Harwin International LLC (Albany, New-York, Statele Unite) (reprezentant: D. Przedborski, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cuadrado, SA (Paterna, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 septembrie 2007 (cauza R 1245/2006-2) privind o procedură de declarare a nulității între Cuadrado, SA și Harwin International LLC.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 10 septembrie 2007 (cauza R 1245/2006-2).

               2)

               Obligă OAPI să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Harwin International LLC.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza T-478/15: Acțiune introdusă la 21 august 2015 – România/Comisia

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/33

         Acțiune introdusă la 21 august 2015 – România/Comisia
   (Cauza T-478/15)
   (2015/C 346/39)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamantă: România (reprezentanți: R. Radu, A. Buzoianu, E. Gane, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Comisiei adoptată sub forma scrisorii nr. BUDG/B/3/MV D(2015) 2453089 din 11 iunie 2015 prin care impune României să-i pună la dispoziție suma de 1 079 513,09 EUR brut, cu titlu de resurse proprii;

               —

               Obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe lipsa de competență a Comisiei Europene de a adopta decizia atacată

                           —

                           Legislația Uniunii Europene nu conține nicio prevedere care să confere Comisiei competența de a stabili în sarcina unui stat membru o obligație de plată a unei sume de bani care corespunde pierderii de resurse proprii ale Uniunii Europene, pierdere intervenită ca urmare a remiterilor de datorii vamale decise de către un alt stat membru ce era responsabil cu evaluarea, colectarea și virarea taxelor vamale la bugetul Uniunii Europene, cu titlu de resurse proprii tradiționale.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe motivarea insuficientă și inadecvată a deciziei atacate

                           —

                           Decizia atacată nu este suficient și adecvat motivată, așa cum prevede articolul 296 TFUE, întrucât, pe de o parte, decizia atacată nu conține temeiul juridic în baza căruia a fost adoptată, iar acesta nu poate fi determinat nici prin raportare la alte elemente ale scrisorii și, pe de altă parte, Comisia nu a oferit, în cuprinsul deciziei atacate, raționamentul juridic care a dus la stabilirea obligației de plată în sarcina României.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe exercitarea competenței Comisiei de o manieră necorespunzătoare

                           —

                           În măsura în care Tribunalul va decide că instituția Uniunii Europene a acționat în limitele competenței acesteia conferite de tratate, România consideră că aceasta și-a exercitat competența de o manieră necorespunzătoare, cu încălcarea principiului bunei administrări și a dreptului la apărare al statului român.

                           —

                           Comisia și-a încălcat obligația de diligență și de bună administrare omițând să examineze cu atenție toate informațiile relevante de care dispunea sau să solicite alte informații necesare înainte de adoptarea deciziei atacate. Comisia nu a demonstrat o legătură directă de cauzalitate între faptele reproșate României și pierderea de resurse proprii ale Uniunii Europene. De asemenea, Comisia nu a justificat suma solicitată României prin raportare la cuantumul taxelor vamale corespunzătoare valorii operațiunilor de tranzit în cauză, bazându-se pe valoarea remisă de către Germania.

                           —

                           Demersul Comisiei a fost lipsit de predictibilitate și nu a permis României să își exercite dreptul la apărare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea cerințelor securității juridice și a așteptărilor legitime

                           —

                           Normele juridice în baza cărora Comisia a stabilit obligația de plată nu au fost identificate și precizate în aceasta, iar aplicarea lor nu a fost previzibilă pentru România. Statul român nu putea prevedea și nici nu putea avea cunoștință, înaintea primirii scrisorii Comisiei, de obligația de a pune la dispoziția bugetului Uniunii a sumei de bani solicitate. De asemenea, România consideră că, prin emiterea deciziei atacate și stabilirea obligației de plată în sarcina României, după cinci ani de la producerea evenimentelor și în pofida concluziilor formulate de Comisie în dialogul purtat în acest interval cu autoritățile române, instituția Uniunii Europene a încălcat așteptările legitime ale statului român în ceea ce privește lipsa unei obligații a acestuia în raport cu plata taxelor vamale aferente operațiunilor de tranzit în cauză.


title: Cauza C-398/10: Ordonanța președintelui Curții din 3 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/13

         Ordonanța președintelui Curții din 3 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-398/10) (1)

   2011/C 89/30
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-610/11: Recurs introdus la 29 noiembrie 2011 de Centrotherm Systemtechnik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 septembrie 2011 în cauza T-434/09, Centrotherm Systemtechnik GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/7

         Recurs introdus la 29 noiembrie 2011 de Centrotherm Systemtechnik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 septembrie 2011 în cauza T-434/09, Centrotherm Systemtechnik GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-610/11)
   2012/C 80/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Centrotherm Systemtechnik GmbH (reprezentanți: A. Schulz și C. Onken, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 15 septembrie 2011 în cauza T-434/09;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 august 2009 în cauza R 6/2008-4, în măsura în care admite cererea de decădere a mărcii comunitare nr. 1 301 019, CENTROTHERM;

               —

               Obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului, prin care a fost respinsă acțiunea recurentei împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 august 2009 privind o procedură de decădere între centrotherm Clean Solutions GmbH și Centrotherm Systemtechnik GmbH.
   Recurenta își întemeiază recursul pe următoarele motive de recurs:

               1.

               Hotărârea atacată este contrară articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât apreciază în mod incorect valoarea probatorie a declarației solemne a gerantului recurentei în fața diviziei de anulare. Spre deosebire de cele reținute de camera de recurs și de Tribunal, respectiva declarație solemnă constituie, inclusiv potrivit jurisprudenței Tribunalului, o probă admisibilă în temeiul articolului 78 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.

               2.

               Tribunalul a făcut o greșită interpretare a articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009. Contrar celor reținute de Tribunal și de camera de recurs a OAPI, în conformitate cu conținutul lipsit de ambiguitate al articolului 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 și cu economia aceluiași regulament, principiul examinării din oficiu este aplicabil în procedurile de decădere în temeiul articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.

               3.

               Documentele prezentate de recurentă în fața camerei de recurs nu pot fi respinse ca tardive. Aceasta rezultă, pe de o parte, din economia Regulamentului (CE) nr. 207/2009, în special din compararea dispozițiilor privind decăderea cu cele privind opoziția și nulitatea pentru motive absolute și, pe de altă parte, din principiile generale care guvernează sarcina probei.
               În acest context, este necesară o interpretare restrictivă a normei 40 alineatul (5) din Regulamentul nr. 2868/95 (2).

               4.

               În cazul în care Curtea va respinge argumentul interpretării restrictive a normei 40 alineatul (5) din Regulamentul nr. 2868/95, aceasta nu va fi aplicabilă, întrucât este contrară dispozițiilor și economiei Regulamentului (CE) nr. 207/2009 și încalcă principiul general al proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza T-371/09: Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Retractable Technologies/OAPI — Abbott Laboratories (RT) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative RT — Marca națională verbală anterioară RTH — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/11

         Hotărârea Tribunalului din 22 mai 2012 — Retractable Technologies/OAPI — Abbott Laboratories (RT)
   (Cauza T-371/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative RT - Marca națională verbală anterioară RTH - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 200/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Retractable Technologies (Little Elm, Texas, Statele Unite) (reprezentant: K. Dröge, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial C. Jenewein, ulterior G. Schneider și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Abbott Laboratories (Abbot Park, Illinois, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 iulie 2009 (cazul R 1234/2008-4), privind o procedură de opoziție între Abbott Laboratories și Retractable Technologies, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Retractable Technologies, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-483/13: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2016 – Oikonomopoulos/Comisia („Răspundere extracontractuală — Prejudicii cauzate de Comisie în cadrul unei investigații a OLAF și de OLAF — Acțiune în despăgubire — Cerere privind constatarea inexistenței juridice și a inadmisibilității, în scopuri probatorii în fața autorităților naționale, a unor acte ale OLAF — Admisibilitate — Abuz de putere — Prelucrarea unor date cu caracter personal — Dreptul la apărare”)

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/21

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2016 – Oikonomopoulos/Comisia
   (Cauza T-483/13) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Prejudicii cauzate de Comisie în cadrul unei investigații a OLAF și de OLAF - Acțiune în despăgubire - Cerere privind constatarea inexistenței juridice și a inadmisibilității, în scopuri probatorii în fața autorităților naționale, a unor acte ale OLAF - Admisibilitate - Abuz de putere - Prelucrarea unor date cu caracter personal - Dreptul la apărare”))
   (2016/C 326/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Athanassios Oikonomopoulos (Atena, Grecia) (reprezentanți: inițial N. Korogiannakis și I. Zarzoura, ulterior G. Georgios, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și A. Sauka, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de reparare a prejudiciilor cauzate de Comisie, precum și de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și, pe de altă parte, o cerere prin care se solicită ca acte ale OLAF să fie declarate inexistente juridic și inadmisibile în scopuri probatorii în fața autorităților naționale

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Athanassios Oikonomopoulos la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-109/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spania) la 3 martie 2017 – Bankia S.A./Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán și María Concepción Marí Merino

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spania) la 3 martie 2017 – Bankia S.A./Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán și María Concepción Marí Merino
   (Cauza C-109/17)
   (2017/C 161/16)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bankia S.A.

      Pârâți: Juan Carlos Marí Merino, Juan Pérez Gavilán și María Concepción Marí Merino

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 din Directiva 2005/29/CEE (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în vigoare privind executarea ipotecară spaniolă – articolul 695 și următoarele coroborate cu articolul 552 alineatul 1 din LEC [Ley de Enjuiciamiento Civil (Codul de procedură civilă)] –, care nu prevede controlul, din oficiu sau la cererea părții, al practicilor comerciale neloiale, întrucât îngreunează sau împiedică controlul judiciar al contractelor și al documentelor în care pot figura practici comerciale neloiale?

               2)

               Articolul 11 din Directiva 2005/29/CEE trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum ordinea juridică spaniolă – articolele 5 și 6 coroborate cu articolul 15 din Real-Decreto Ley 6/2012, de 9 de marzo (Decretul lege regal nr. 6/2012 din 9 martie 2012) –, care nu asigură respectarea efectivă a codului de conduită în cazul în care creditorul urmăritor decide să nu îl aplice?

               3)

               Articolul 11 din Directiva 2005/29 trebuie interpretat în sensul că se opune legislației naționale spaniole – punctul 3 din anexa la Real-Decreto Ley 6/2012, de 9 de marzo, Código de Buenas Prácticas (Decretul lege regal nr. 6/2012 din 9 martie 2012 privind Codul de bune practici) – care nu permite consumatorului, în cadrul unei proceduri de executare ipotecară, să solicite respectarea unui cod de conduită, în special în ceea ce privește darea în plată și stingerea datoriei?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza C-10/12 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2013 — Transnational Company „Kazchrome” AO, ENRC Marketing AG/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Euroalliages [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 172/2008 — Importuri de ferosiliciu originare din China, Egipt, Kazahstan, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Rusia — Reexaminare intermediară parțială — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 3 alineatul (7) — Factori cunoscuți — Prejudiciu produs industriei Uniunii — Legătură de cauzalitate]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2013 — Transnational Company „Kazchrome” AO, ENRC Marketing AG/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Euroalliages
   (Cauza C-10/12 P) (1)

   (Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 172/2008 - Importuri de ferosiliciu originare din China, Egipt, Kazahstan, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Rusia - Reexaminare intermediară parțială - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 3 alineatul (7) - Factori cunoscuți - Prejudiciu produs industriei Uniunii - Legătură de cauzalitate)
   2014/C 52/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Transnational Company „Kazchrome” AO, ENRC Marketing AG (reprezentanți: A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, și G. Berrisch, avocat)

      Interveniente în susținerea celeilalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și S. Thomas, agenți), Euroalliages (reprezentanți: J. Bourgeois, Y. van Gerven și N. McNelis, avocați)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 octombrie 2011, Transnational Company „Kazchrome” și ENRC Marketing/Consiliul (T-192/08), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 172/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse la importurile de ferosiliciu originare din Republica Populară Chineză, Egipt, Kazahstan, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Rusia (JO L 55, p. 6)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Transnational Company „Kazchrome” AO și ENRC Marketing AG la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Euroalliages suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza C-74/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Belgia) — Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, fostă ThyssenKrupp Industrieservice GmbH/Berlaymont 2000 SA (Contracte de achiziții publice de lucrări — Directiva 93/37/CEE — Articolul 24 — Cauze de excludere — Obligații referitoare la plata contribuțiilor la asigurările sociale, precum și a impozitelor și taxelor — Obligație de înregistrare a ofertanților, sub sancțiunea excluderii — „Comisie de înregistrare” și competențele acesteia — Examinare a validității certificatelor eliberate de autoritățile competente ale statului membru de stabilire al ofertanților străini)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iulie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Belgia) — Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, fostă ThyssenKrupp Industrieservice GmbH/Berlaymont 2000 SA
   (Cauza C-74/09) (1)

   (Contracte de achiziții publice de lucrări - Directiva 93/37/CEE - Articolul 24 - Cauze de excludere - Obligații referitoare la plata contribuțiilor la asigurările sociale, precum și a impozitelor și taxelor - Obligație de înregistrare a ofertanților, sub sancțiunea excluderii - „Comisie de înregistrare” și competențele acesteia - Examinare a validității certificatelor eliberate de autoritățile competente ale statului membru de stabilire al ofertanților străini)
   2010/C 246/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Bâtiments et Ponts Construction SA, WISAG Produktionsservice GmbH, fostă ThyssenKrupp Industrieservice GmbH

      Pârâtă: Berlaymont 2000 SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation (Belgia) — Interpretarea articolului 24 alineatul (2) din Directiva 93/37/CEE Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54) precum și a articolelor 49 CE și 50 CE — Atribuirea contractelor de achiziții publice — Reglementare națională care, pe de o parte, permite excluderea unui ofertant pentru motiv de neînregistrare în statul respectiv, chiar dacă respectivul ofertant a prezentat certificate echivalente eliberate de autoritățile unui alt stat membru, și, pe de altă parte, supune aceste certificate unei verificări a validității — Compatibilitatea acestei reglementări cu dispozițiile de drept comunitar menționate

      Dispozitivul

               1.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care impune în sarcina unui executant de lucrări cu sediul în alt stat membru, în vederea atribuirii unui contract de achiziții publice în statul membru al autorității contractante, obligația de a fi titular, în acest ultim stat membru, al unei înregistrări care atestă lipsa cauzelor de excludere enumerate la articolul 24 primul paragraf din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, cu condiția ca o astfel de obligație să nu îngreuneze și să nu întârzie participarea executantului de lucrări respectiv la procedura de atribuire a contractului de achiziții publice în cauză, să nu impună costuri administrative excesive și să aibă ca scop exclusiv verificarea calităților profesionale ale executantului de lucrări, în sensul acestei dispoziții.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale în temeiul căreia verificarea certificatelor eliberate unui executant de lucrări dintr un alt stat membru de către autoritățile fiscale și sociale din acest ultim stat membru este încredințată unui organism diferit de autoritatea contractantă atunci când:

                           —

                           acest organism este alcătuit în majoritate din persoane numite de organizațiile angajatorilor și ale lucrătorilor din sectorul construcțiilor din provincia în care se desfășoară contractul de achiziții publice în cauză și

                           —

                           competența sa se extinde la un control pe fond al validității certificatelor menționate.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-317/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 iunie 2011 — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 27 iunie 2011 — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG
   (Cauza C-317/11)
   2011/C 269/53
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Rainer Reimann

      Pârâtă: Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) se opun unei reglementări naționale precum cea de la articolul 13 alineatul (2) din BUrlG [Bundesurlaubsgesetz, Legea federală privind concediul minim acordat lucrătorilor, denumită în continuare „BUrlG”], conform căreia, în anumite sectoare, durata minimă a concediului anual de patru săptămâni poate fi redusă printr-un contract colectiv de muncă?

               2.

               Articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru se opun unei reglementări naționale dintr-un contract colectiv de muncă precum cea din contractul colectiv de muncă din Republica Federală Germania din sectorul construcțiilor conform căreia nu există drept la concediu în anii în care din motive de boală nu se atinge un anumit nivel al salariului brut?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 1) și 2):
               O reglementare precum cea de la articolul 13 alineatul (2) din BUrlG este inaplicabilă?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările 1)-3):
               Având în vedere eficacitatea reglementării de la articolul 13 alineatul (2) din BUrlG și a reglementărilor din contractul colectiv de muncă din sectorul construcțiilor, există o încredere legitimă în cazul în care sunt afectate perioadele anterioare datei de 1 decembrie 2009, data de intrare în vigoare a Tratatului de la Lisabona și a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene? Trebuie acordat părților la contractul colectiv de muncă din sectorul construcțiilor un termen în care să convină ele însele asupra unei alte reglementări?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru, JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza T-512/10: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2011 — Nike International/OAPI (DYNAMIC SUPPORT) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DYNAMIC SUPPORT — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/18

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2011 — Nike International/OAPI (DYNAMIC SUPPORT)
   (Cauza T-512/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DYNAMIC SUPPORT - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 319/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Statele Unite) (reprezentant: M. de Justo Bailey, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs OAPI din 25 august 2010 (cauza R 640/2010-4) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale DYNAMIC SUPPORT ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Nike International Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza C-188/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2012 — Italia Zuccheri SpA și CO.PRO.B/AGEA și Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2012 — Italia Zuccheri SpA și CO.PRO.B/AGEA și Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali
   (Cauza C-188/12)
   2012/C 194/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Apelante: Italia Zuccheri SpA și Cooperativa Produttori Bieticoli rl (CO.PRO.B)

      Intimați: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 (1) și articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 (2) trebuie interpretate în sensul că expresia „instalații de producție” nu cuprinde instalațiile utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru stocarea, condiționarea sau ambalarea zahărului în vederea comercializării sale și că, așadar, în cazul unor instalații precum silozurile este necesară efectuarea unei analize de la caz la caz pentru a verifica dacă aceste instalații sunt legate de „linia de producție” sau sunt legate de alte activități, diferite de activitatea de producție?

               2.

               În special, articolul 4 din Regulamentul nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 trebuie interpretat în sensul că instalațiile — precum silozurile — utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru stocarea, condiționarea sau ambalarea zahărului numai în vederea comercializării sale, independent de ciclul de producție, se încadrează printre instalațiile menționate la litera (c) a aceluiași articol, iar nu la literele (a) și (b) ale aceluiași articol, în conformitate cu textul și cu finalitatea Regulamentului nr. 320/2006 și a Regulamentului nr. 968/2006, în special a considerentului (4) al acestuia?

               3.

               Cu titlu subsidiar, având în vedere articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 și normele superioare și principiile dreptului primar european, articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 este nul în cazul în care este interpretat în sensul că include, printre instalațiile menționate la literele (a) și (b) ale alineatului (1), și pe cele utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru stocarea, condiționarea sau ambalarea zahărului în vederea comercializării sale, fiind evident că finalitatea urmărită de Regulamentul nr. 320/2006 constă în a dezafecta capacitatea de producție a întreprinderii producătoare de zahăr, iar nu în a o împiedica pe aceasta să poată activa doar în sectorul comercializării produsului, utilizând zahăr obținut din cotele de producție aferente altor instalații sau întreprinderi?

               4.

               Cu titlu mai subsidiar, în orice caz, articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 și articolul 4 din Regulamentul (CE) [nr. 968/2006] al Comisiei din 27 iunie 2006 sunt valide potrivit normelor superioare și principiilor dreptului primar european, în cazul în care sunt interpretate în sensul că noțiunea „instalații de producție” sau „direct legate de producție” include instalațiile utilizate de întreprinderile producătoare de zahăr pentru stocarea, condiționarea sau ambalarea zahărului în vederea comercializării sale?

      (1)  JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118.

      (2)  JO L 176, p. 32, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 52.


title: Cauza T-208/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 20 octombrie 2008 — BOT Elektrownia Bełchatów și alții/Comisia ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Plan național de alocare de cote de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizia Comisiei de a nu invoca obiecții prin intermediul anumitor condiții — Competențe ale statelor membre în distribuirea individuală a cotelor de emisie — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/25

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 20 octombrie 2008 — BOT Elektrownia Bełchatów și alții/Comisia
   (Cauza T-208/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Plan național de alocare de cote de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizia Comisiei de a nu invoca obiecții prin intermediul anumitor condiții - Competențe ale statelor membre în distribuirea individuală a cotelor de emisie - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 327/47)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: ABOT Elektrownia Bełchatów S. A. (Rogowiec, Polonia), BOT Elektrownia Turów S. A. (Bogatynia, Polonia), BOT Elektrownia Opole S. A. (Brzezie, Polonia), Elektrownia „Kozienice” S. A (Świerże Górne, Polonia), Elektrownia Połaniec S. A. — Grupa Electrabel Polska (Połaniec, Polonia), Elektrownia „Rybnik” S. A. (Rybnik, Polonia), Elektrownia Skawina S. A. (Skawina, Polonia), Elektrownia „Stalowa Wola” S. A. (Stalowa Wola, Polonia), Południowy Koncern Energetyczny S. A. (Katowice, Polonia), Zespół Elektrowni Dolna Odra S. A. (Nowe Czarnowo, Polonia), Zespół Elektrowni Ostrołęka S. A. (Ostrołęka, Polonia) și Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin S. A. (Konin, Polonia) (reprezentanți: B. Krużewski, M. Ciemiński, J. Młot-Schönthaler, N. Dodoo și S. Boullart, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și D. Lawunmi, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: Elektrociepłownia „Będzin” S. A. (Będzin, Polonia), Zespół Elektrociepłowni Bydgoszcz S. A. (Bydgoszcz, Polonia), Zespół Elektrociepłowni Bytom S. A. (Bytom, Polonia), Elektrociepłownia Białystok S. A. (Białystok, Polonia), Elektrociepłownia „Gorzów S. A.” (Gorzów, Polonia), Elektrociepłownia Kalisz-Piwonice S. A. (Kalisz, Polonia), Elektrociepłownia „Kraków” S. A. (Cracovia, Polonia), Dalkia Łódź S. A. (Łódź, Polonia), Dalkia Poznań Zespół Elektrociepłowni S. A. (Poznań, Polonia), Elektrociepłownia Tychy S. A. (Tychy, Polonia), Zespół Elektrociepłowni Wrocławskich Kogeneracja S. A. (Wrocław, Polonia), Elektrociepłownie Wybrzeże S. A. (Gdańsk, Polonia), Elektrociepłownia Zabrze S. A. (Zabrze, Polonia) și Elektrociepłownia „Zielona Góra” S. A. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: B. Krużewski, M. Ciemiński, J. Młot-Schönthaler, N. Dodoo și S. Boullart, avocați)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare de cote de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonia pentru perioada 2008-2012 în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               BOT Elektrownia Bełchatów S. A., BOT Elektrownia Turów S. A., BOT Elektrownia Opole S. A., Elektrownia „Kozienice” S. A., Elektrownia Połaniec S. A. — Grupa Electrabel Polska, Elektrownia „Rybnik” S. A., Elektrownia Skawina S. A., Elektrownia „Stalowa Wola” S. A., Południowy Koncern Energetyczny S. A., Zespół Elektrowni Dolna Odra S. A., Zespół Elektrowni Ostrołęka S. A. și Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin S. A. vor suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Comisie.

               3)

               Elektrociepłownia „Będzin” S. A., Zespół Elektrociepłowni Bydgoszcz S. A., Zespół Elektrociepłowni Bytom S. A., Elektrociepłownia Białystok S. A., Elektrociepłownia „Gorzów S. A.”, Elektrociepłownia Kalisz-Piwonice S. A., Elektrociepłownia „Kraków” S. A., Dalkia Łódź S. A., Dalkia Poznań Zespół Elektrociepłowni S. A., Elektrociepłownia Tychy S. A., Zespół Elektrociepłowni Wrocławskich Kogeneracja S. A., Elektrociepłownie Wybrzeże S. A., Elektrociepłownia Zabrze S. A. și Elektrociepłownia „Zielona Góra” S. A. vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza T-74/17: Acțiune introdusă la 6 februarie 2017 – Danjaq/EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/36

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2017 – Danjaq/EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)
   (Cauza T-74/17)
   (2017/C 121/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Danjaq, LLC (Los Angeles, California, Statele Unite) (reprezentanți: S. Baran și G. Messenger, barristers, D. Stone și A. Dykes, solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Formosan IP (Oxford, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Shaken, not stirred” – Cererea de înregistrare nr. 13 406 343

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO în cauza R 255/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-324/07: Acțiune introdusă la 28 august 2007 — Plant și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/38

         Acțiune introdusă la 28 august 2007 — Plant și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-324/07)
   (2007/C 247/62)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Gerry Plant (Varteg Pontypool, Regatul Unit), Mary Kathleen Plant (Varteg Pontypool, Regatul Unit), Denis Jones (Neath, Regatul Unit), William Meyrick (Swansea, Reagtul Unit), J.G. Evans (Ammanford, Regatul Unit), David Vivian Austin (Neath, Regatul Unit), D. Powell (Neath, Regatul Unit), James Rowland McCann (Neath, Regatul Unit), D.B. Diplock (Neath, Regatul Unit), John Phillips (Neath, Regatul Unit) și Richard Thomas Kingston (Swansea, Regatul Unit) (reprezentant: W. Graham, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 18 iunie 2007 în cauza nr. 37037 — SWSMA;

               —

               dispunerea, în continuare, a oricărei măsuri pe care Tribunalul o consideră întemeiată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente pe care se întemeiază acțiunea reclamanților sunt similare celor din cauza T-318/07 National Association of Licensed Opencast Operators/Comisia Comunităților Europene.


title: Cauza C-1/15 SA: Cerere de înființare a popririi introdusă la 12 ianuarie 2015 – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL/Comisia Europeană

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/20

      Cerere de înființare a popririi introdusă la 12 ianuarie 2015 – La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL/Comisia Europeană
      (Cauza C-1/15 SA)
      (2015/C 073/27)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: La Chaine hôtelière La Frontière, Shotef SPRL (reprezentant: J. Steyt, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantelor

                  —

                  declararea prezentei cereri introductive admisibile și fondate;

            În consecință:

                  —

                  cu titlu principal, autorizarea reclamantei să mențină și să înființeze poprirea deja aplicată și să aplice alte popriri în favoarea Uniunii Europene/Comisiei Europene pe toate sumele, fondurile, valorile sau obiectele în general pe care le posedă sau le va poseda, le are în proprietate sau le va avea în proprietate, care îi aparțin sau îi revin cu orice titlu și din orice motiv Republicii Democratice Congo;

                  —

                  cu titlu subsidiar, autorizarea reclamantei să mențină și să înființeze poprirea deja aplicată și să aplice alte popriri în favoarea Uniunii Europene/Comisiei Europene pe toate sumele, fondurile, valorile sau obiectele în general pe care le posedă sau le va poseda, le are în proprietate sau le va avea în proprietate, care îi aparțin sau îi revin în temeiul unui contract de drept privat Republicii Democratice Congo;

            În orice caz:

                  —

                  obligarea Uniunii Europene la suportarea tuturor cheltuielilor aferente procedurii.


title: Cauza T-724/16 P: Recurs introdus la 12 octombrie 2016 de Giorgio Cocchi și Nicola Falcione împotriva Ordonanței din 2 august 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-134/11, Cocchi și Falcione/Comisia

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/34

      Recurs introdus la 12 octombrie 2016 de Giorgio Cocchi și Nicola Falcione împotriva Ordonanței din 2 august 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-134/11, Cocchi și Falcione/Comisia
      (Cauza T-724/16 P)
      (2016/C 441/40)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurenți: Giorgio Cocchi (Wezembeek Oppem, Belgia) și Nicola Falcione (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile

      Recurenții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului Funcției Publice în cauza F-134/11, Cocchi și Falcione/Comisia;

                  —

                  pronunțându-se pe baza unor dispoziții noi, anularea deciziei din 9 martie 2011 privind respingerea cererilor de asistență;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata sumei de 22 000 de euro în favoarea domnului Falcione și de 35 000 în favoarea domnului Cocchi, pentru prejudiciul pe care l-au suferit;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenții invocă un singur motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care Tribunalul Funcției Publice ar fi comis-o la aprecierea intereselor recurenților de a continua procedura. Recurenții ar fi avut astfel un interes nu numai administrativ de a le fi admisă acțiunea.


title: Cauza C-470/07: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/29

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-470/07)
   (2007/C 315/48)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și N. Yerrell)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind cerințele minime de siguranță pentru tunelurile din Rețeaua rutieră transeuropeană (1), și în orice caz prin necomunicarea dispozițiilor menționate Comisiei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 167, 30.4.2004, p. 39.


20150731021616732015/C 270/09522014CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL201506118921Cauza C-52/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Germania) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Trimitere preliminară – Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene – Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 – Articolul 3 alineatul (1) – Termen de prescripție – Dies a quo – Abateri repetate – Întreruperea prescripției – Condiții – Autoritate competentă – Persoană în cauză – Act cu privire la cercetarea sau la urmărirea în justiție a abaterii – Perioadă egală cu dublul termenului de prescripție)
 ---documentbreak--- C2702015RO810120150611RO00098192Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Germania) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Cauza C-52/14) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 — Articolul 3 alineatul (1) — Termen de prescripție — Dies a quo — Abateri repetate — Întreruperea prescripției — Condiții — Autoritate competentă — Persoană în cauză — Act cu privire la cercetarea sau la urmărirea în justiție a abaterii — Perioadă egală cu dublul termenului de prescripție)”2015/C 270/09Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Pârât Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene trebuie interpretat în sensul că noțiunea „autoritate competentă”, în sensul acestei dispoziții, trebuie înțeleasă ca fiind autoritatea care are competența, în temeiul dreptului național, de a adopta actele de cercetare sau de urmărire în justiție în discuție, această autoritate putând fi diferită de cea care acordă sau recuperează sumele primite în mod nejustificat în detrimentul intereselor financiare ale Uniunii Europene.

            2)

            Articolul 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie interpretat în sensul că actele cu privire la cercetarea sau la urmărirea în justiție a unei abateri au fost aduse la cunoștința „persoanei în cauză”, în sensul acestei dispoziții, atunci când un ansamblu de elemente factuale permit să se concluzioneze că actele de cercetare sau de urmărire în justiție vizate au fost aduse efectiv la cunoștința persoanei în cauză. În ceea ce privește o persoană juridică, această condiție este îndeplinită dacă actul a fost adus efectiv la cunoștința unei persoane al cărei comportament poate fi atribuit, în conformitate cu dreptul național, acestei persoane juridice, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

            3)

            Articolul 3 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie interpretat în sensul că un act trebuie să identifice cu suficientă precizie operațiunile în legătură cu care există bănuieli privind săvârșirea unor abateri pentru a constitui un „act de cercetare sau de urmărire în justiție”, în sensul acestei dispoziții. Cerința de precizie amintită nu impune, totuși, ca actul respectiv să menționeze posibilitatea aplicării unei sancțiuni sau a unei măsuri administrative speciale. Instanța de trimitere trebuie să verifice dacă raportul în discuție în litigiul principal îndeplinește această condiție.

            4)

            Articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește raportul cronologic prin care abaterile trebuie să fie legate pentru a constitui o „abatere repetată” în sensul acestei dispoziții, se impune numai ca durata care separă fiecare abatere de precedenta să rămână inferioară termenului de prescripție prevăzut la primul paragraf al aceluiași alineat. Abateri precum cele în discuție în litigiul principal, privind calcularea cantităților de zahăr depozitate de producător, care au avut loc în cursul unor ani de comercializare diferiți, determinând declarări eronate ale cantităților respective de către același producător și, din această cauză, plata sumelor primite în mod nejustificat în temeiul rambursării cheltuielilor de depozitare, constituie, în principiu, o „abatere repetată”, în sensul articolului 3 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

            5)

            Articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie interpretat în sensul că nu este exclusă calificarea unui ansamblu de abateri drept „abatere continuă sau repetată”, în sensul acestei dispoziții, în ipoteza în care autoritățile competente nu au supus persoana în cauză unor controale regulate și aprofundate.

            6)

            Articolul 3 alineatul (1) al patrulea paragraf din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie interpretat în sensul că termenul prevăzut la acest alineat începe să curgă, în cazul unei abateri continue sau repetate, din ziua în care aceasta a încetat, indiferent de data la care administrația națională a luat cunoștință de abaterea respectivă.

            7)

            Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie interpretat în sensul că actele de cercetare sau de urmărire în justiție adoptate de autoritatea competentă și aduse la cunoștința persoanei în cauză, în conformitate cu al treilea paragraf al acestui alineat, nu au ca efect întreruperea termenului prevăzut la al patrulea paragraf al aceluiași alineat.

      (
         1
      )	JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-591/10: Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Castiglioni/Comisia

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/32

         Acțiune introdusă la 29 decembrie 2010 — Castiglioni/Comisia
   (Cauza T-591/10)
   2011/C 55/58
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Castiglioni Srl (Busto Arsizio, Italia) (reprezentant: G. Turri, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:
   —   în principal: anularea actelor atacate descrise mai bine în cererea introductivă a prezentei acțiuni, declarându-le nule și neavenite și, prin urmare, obligarea Comisiei Europene la repararea prejudiciului într-o anumită formă, inclusiv prin declararea nulității, a anulării sau a ineficacității contractului încheiat eventual între Comisia Europeană și concurenții cărora le-a fost atribuit;
   —   în subsidiar: anularea actelor atacate descrise mai bine în cererea introductivă a prezentei acțiuni, declarându-le nule și neavenite și, prin urmare, obligarea Comisiei Europene la repararea prejudiciului, inclusiv a așa-numitului „prejudiciu curicular” suferit de Castiglioni Srl, într-o valoare care va fi stabilită în cursul procedurii, însoțită de dobânzi și de reevaluarea monetară a soldului datorat;
   —   în orice caz: obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               —

               Primul motiv, referitor la încălcarea articolului 137 alineatul (4) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1), încălcare a anunțului de participare și a precizărilor ulterioare, lipsă de motivare.

         În această privință se afirmă că reclamanta a demonstrat că posedă toate nivelurile minime standard de capacitate solicitate în anunțul de participare și faptul că demonstrația privind aceste cerințe minime a fost efectuată în parte direct și în parte bazându-se pe capacitățile altor entități este total nerelevant, din moment ce acest aspect este prevăzut în mod expres de norma de reglementare din speță. Prin urmare, faptul că nu a fost evaluată oferta reclamantei ar fi nelegal.

               —

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 148 alineatul (3) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 și pe o lipsă de motivare

         În această privință se afirmă că, chiar dacă voia să concluzioneze în sensul lipsei de claritate a documentației prezentate de reclamantă pentru a demonstra că posedă standardul ST3, autoritatea contractantă ar fi trebuit să aplice articolul 148 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2342/2002.

               —

               Al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea anunțului de participare

         În această privință se afirmă că, în ipoteza în care se reține că poziția autorității contractante se întemeiază pe anunțul de participare, reclamanta contestă acest anunț formulând aceleași critici menționate anterior în legătură cu primul motiv.


title: Cauza T-21/05: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Chalkor/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul tuburilor sanitare din cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Încălcare continuă și multiformă — Amenzi — Participare limitată la înțelegere — Întindere geografică a pieței relevante — Durata încălcării — Cooperare” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/31

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Chalkor/Comisia
   (Cauza T-21/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Sectorul tuburilor sanitare din cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Încălcare continuă și multiformă - Amenzi - Participare limitată la înțelegere - Întindere geografică a pieței relevante - Durata încălcării - Cooperare”)
   2010/C 179/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chalkor AE Epexergasias Metallon (Atena, Grecia) (reprezentanți: I. Forrester, QC, A. Schulz și A. Komninos, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și S. Noë, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantei prin Decizia C(2004) 2826 a Comisiei din 3 septembrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/E-1/38.069 — Tuburi sanitare din cupru)

      Dispozitivul

               1.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate societății Chalkor AE Epexergasias Metallon la articolul 2 litera (d) din Decizia C(2004) 2826 a Comisiei din 3 septembrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/E-1/38.069 — Tuburi sanitare din cupru) la 8,2467 milioane de euro.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Chalkor Epexergasias Metallon și Comisia Europeană suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 82, 2.4.2005.


title: Cauza T-617/13: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2015 – Aic/OAPI – ACV Manufacturing (Racorduri pentru schimb de căldură) („Desen sau model industrial comunitar – Procedură de nulitate – Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un racord pentru schimb de căldură – Motiv de nulitate – Lipsă de vizibilitate a piesei dintr-un produs complex – Articolul 4 alineatul (2) și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/27

      Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2015 – Aic/OAPI – ACV Manufacturing (Racorduri pentru schimb de căldură)
      (Cauza T-617/13) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de nulitate - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un racord pentru schimb de căldură - Motiv de nulitate - Lipsă de vizibilitate a piesei dintr-un produs complex - Articolul 4 alineatul (2) și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2015/C 073/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Aic S.A. (Gdynia, Polonia) (reprezentant: J. Radłowski, consilier juridic)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgia)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 10 septembrie 2013 (cauza R 688/2012-3) privind o procedură de declarare a nulității între ACV Manufacturing și Aic S.A.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Aic S.A. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-621/16 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) în cauzele conexate T-353/14 și T-17/15, Italia/Comisia

text:
               13.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/16

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) în cauzele conexate T-353/14 și T-17/15, Italia/Comisia
   (Cauza C-621/16 P)
   (2017/C 046/18)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și G. Gattinara, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Republica Italiană și Republica Lituania

      Concluziile recurentei

   Comisia solicită Curții de Justiție:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               în cazul în care Curtea consideră că litigiul este în stare de judecată, respingerea acțiunii în primă instanță ca neîntemeiată;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură și a celor din procedura în primă instanță;

               —

               obligarea Republicii Lituania la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Comisia invocă patru motive: 1) eroare de drept în interpretarea naturii juridice a „Dispozițiile generale” aplicabile concursurilor și eroare de drept în interpretarea articolului 7 alineatul (1) din anexa III la Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), cu consecința motivării eronate; 2) eroare de drept și încălcarea obligației de motivare în interpretarea articolului 1d din statut; 3) erori de drept în interpretarea (de altfel contradictorie) a articolului 28 litera (f) din statut și în interpretarea criteriilor referitoare la controlul jurisdicțional al Tribunalului; 4) eroare de drept în interpretarea articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58 (JO 17din 6 octombrie 1958, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3).

               1.

               Primul motiv cuprinde patru aspecte. Prin intermediul primului aspect, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea naturii juridice a „Dispozițiilor generale” aplicabile concursurilor generale (JO 2014, C 60 A, p. 1), dat fiind că, potrivit Comisiei, dispozițiile menționate prevedeau obligații noi și specifice în ceea ce privește desfășurarea procedurii de concurs, obligații pe care anunțurile atacate nu le-au modificat. Prin intermediul celui de al doilea aspect al primului motiv, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 7 alineatul (1) din anexa III la statut în sensul că EPSO nu ar avea competența de a institui norme generale și abstracte în ceea ce privește regimul lingvistic al concursurilor organizate de acesta. Potrivit Comisiei, EPSO dispune de o astfel de competență. În această privință, Comisia invocă de asemenea o încălcare a obligației de motivare, în măsura în care, la punctul 57 in fine din hotărârea atacată, Tribunalul se contrazice, reținând că EPSO are totuși puterea de apreciere a nevoilor, inclusiv lingvistice, ale instituțiilor cu ocazia organizării diferitor concursuri. Prin intermediul celui de al treilea aspect al primului motiv, Comisia susține că Tribunalul în mod eronat a apreciat că Dispozițiile generale constituie simple acte care anunță criteriile pentru alegerea celei de a doua limbi în cadrul procedurilor de concurs organizate de EPSO, dat fiind că, dimpotrivă, aceste dispoziții prevedeau, cu forță obligatorie, criteriile care justificau o astfel de alegere. În sfârșit, prin intermediul celui de al patrulea aspect al primului motiv, Comisia susține că Tribunalul în mod eronat a interpretat natura și conținutul anunțurilor atacate în sensul că, sub aspectul regimului lingvistic, anunțurile constituie izvor de obligații noi și specifice, săvârșind astfel și o încălcare a obligației de motivare a respingerii excepției de inadmisibilitate ridicate de Comisie; în acest sens, potrivit Comisiei, anunțurile atacate erau acte având un conținut pur confirmativ al prevederilor Dispozițiilor generale.

               2.

               Al doilea motiv cuprinde două aspecte. Prin intermediul primului aspect, Comisia invocă o eroare de drept în interpretarea articolului 1d din statut, potrivit căruia limitarea opțiunilor privind a doua limbă nu constituie în mod necesar o discriminare, însă poate fi justificată în lumina unui obiectiv general, precum interesul serviciului în cadrul politicii de personal. Prin intermediul celui de al doilea aspect, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o încălcare a obligației de motivare, întrucât, în căutarea unei justificări a limitării opțiunilor privind a doua limbă, în hotărârea atacată Tribunalul se limitează exclusiv să ia în considerare anunțurile de concurs, deși ar fi trebuit să ia de asemenea în considerare Dispozițiile generale și conținutul acestora.

               3.

               Al treilea motiv cuprinde trei aspecte. Prin intermediul primului aspect, Comisia susține că Tribunalul nu poate să considere, fără a interpreta în mod eronat articolul 28 litera (f) din statut, că cerințele privind capacitatea lingvistică nu fac parte din competența candidaților menționați la articolul 27 din statut. Prin intermediul celui de al doilea aspect, Comisia susține că Tribunalul a definit în mod eronat criteriul controlului jurisdicțional propriu, care ar fi trebuit să se limiteze la o evaluare a erorii vădite de apreciere sau a tratamentului arbitrar. Prin intermediul celui de al treilea aspect, Comisia susține că Tribunalul a depășit limitele controlului său, efectuând o evaluare pe fond în ceea ce privește alegerea de a nu introduce, pe lângă cele trei limbi indicate în anunțurile de concurs (engleza, franceza și germana), și alte limbi și, prin urmare, substituindu-se administrației.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv de recurs, Comisia susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în interpretarea articolului 2 din Regulamentul nr. 1/58, întrucât a considerat că corespondența dintre EPSO și candidați intră în domeniul de aplicare al acestei dispoziții, cu excluderea oricărei posibilități de a restrânge alegerea celei de a doua limbi. În schimb, posibilitatea de a efectua o astfel de restrângere decurge, potrivit Comisiei, din articolul 1d alineatele (5) și (6) din statut, care se aplică și candidaților la o procedură de concurs.


title: Cauza T-259/10: Ordonanța Tribunalului din 15 iunie 2011 — Ax/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Asistență financiară din partea Uniunii unui stat membru care se confruntă cu perturbări economice sau financiare grave — Regulament care stabilește condițiile și procedurile în temeiul cărora poate fi acordată asistență financiară din partea Uniunii — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/29

         Ordonanța Tribunalului din 15 iunie 2011 — Ax/Consiliul
   (Cauza T-259/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Asistență financiară din partea Uniunii unui stat membru care se confruntă cu perturbări economice sau financiare grave - Regulament care stabilește condițiile și procedurile în temeiul cărora poate fi acordată asistență financiară din partea Uniunii - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate)
   2011/C 232/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Thomas Ax (Neckargemünd, Germania) (reprezentant: J. Baumann, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: T. Middleton, M. Bauer și A. De Gregorio Merino, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, J.-P. Keppenne, H. Krämer, agenți) și Republica Letonia (reprezentanți: M. Borkoveca și A. Nikolajeva, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (JO L 118, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Thomas Ax suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Republica Letonia și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauza T-332/10: Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Viaguara/OAPI — Pfizer (VIAGUARA)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/31

         Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Viaguara/OAPI — Pfizer (VIAGUARA)
   (Cauza T-332/10)
   ()
   2010/C 301/54
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: Viaguara S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: R. Skubisz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pfizer Inc.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 mai 2010 în cauza R 964/2009-1;

               —

               obligarea pârâtului precum și a Pfizer Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare:reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală VIAGUARA pentru produse din clasele 32 și 33 — cererea de înregistrare nr. 4630562

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Pfizer Inc.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală comunitară VIAGRA pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge în totalitate cererea de înregistrare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) din cauza caracterului eronat al metodei de apreciere a legăturii dintre mărci și a constatărilor eronate în ceea ce privește riscul de a se profita de renumele și de imaginea mărcii invocate în sprijinul opoziției.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară (versiune codificată), JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-314/15: Acțiune introdusă la 26 iunie 2015 – Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/39

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2015 – Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-314/15)
   (2015/C 294/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: O. Beynet și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a asigurat tratarea secundară sau echivalentă a apelor urbane reziduale provenind din 15 aglomerări cu un echivalent-locuitor cuprins între 10  000 și 15  000 pentru toate evacuările în afara zonelor sensibile, respectiv un echivalent-locuitor cuprins între 2  000 și 10  000 pentru toate evacuările, în apele dulci și în estuare, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (3) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (1).

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea sa, Comisia reproșează Republicii Franceze faptul că nu a pus în aplicare în mod corect, în 15 aglomerări, prevederile Directivei 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.
   În temeiul articolului 4 alineatele (1) și (3) din Directiva 91/271/CEE, aglomerările al căror echivalent-locuitor (EL) este cuprins între 10  000 și 15  000 pentru toate evacuările în afara zonelor sensibile, respectiv un echivalent-locuitor cuprins între 2  000 și 10  000 pentru toate evacuările, în apele dulci și în estuare, trebuiau să fie echipate cu sisteme de colectare, iar apele reziduale trebuiau să facă obiectul unei tratări secundare sau al unei tratări echivalente cel târziu până la 31 decembrie 2005.

      (1)  JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43.


title: Cauza T-464/09: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2011 — Comisia/New Acoustic Music și Hildibrandsdottir ( „Clauză compromisorie — Contract de ajutor financiar încheiat în contextul programului-cadru «Culture 2000» — Punere în aplicare a acțiunii «European Music Roadwork» — Neexecutare a contractului — Rambursarea unei părți din sumele acordate drept avans — Inadmisibilitate parțială a acțiunii — Procedură de judecare a cauzei în lipsă — Asistență judiciară” )

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2011 — Comisia/New Acoustic Music și Hildibrandsdottir
   (Cauza T-464/09) (1)

   (Clauză compromisorie - Contract de ajutor financiar încheiat în contextul programului-cadru «Culture 2000» - Punere în aplicare a acțiunii «European Music Roadwork» - Neexecutare a contractului - Rambursarea unei părți din sumele acordate drept avans - Inadmisibilitate parțială a acțiunii - Procedură de judecare a cauzei în lipsă - Asistență judiciară)
   2011/C 186/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A.-M. Rouchaud-Joët și N. Bambara, agenți, asistați de C. Erkelens, avocat)

      Pârâte: New Acoustic Music Association (Orpington, Regatul Unit) și Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington, Regatul Unit)

      Obiectul

   Cerere a Comisiei în temeiul unei clauze compromisorii în sensul articolului 238 CE, având ca obiect obligarea New Acoustic Music Association și a doamnei Hildibrandsdottir să îi ramburseze o parte din sumele acordate drept avans, precum și dobânzi de întârziere în temeiul contractului nr. 2003-1895/001-001 pentru punerea în aplicare a acțiunii „CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork”, în cadrul programului-cadru „Culture 2000” instituit prin Decizia 508/2000/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 februarie 2000 (JO L 63, p. 1).

      Dispozitivul

               1.

               Acțiunea este inadmisibilă împotriva New Acoustic Music Association.

               2.

               Obligă pe Anna Hildur Hildibrandsdottir să ramburseze Comisiei Europene, în calitate de membru în parteneriatul New Acoustic Music Association, suma de 31 136,23 de euro, majorată cu dobânzi de întârziere de 7,70 % pe an începând cu 14 ianuarie 2008 până la stingerea integrală a datoriei.

               3.

               Obligă pe doamna Hildibrandsdottir la plata cheltuielilor de judecată.

               4.

               Respinge cererea de asistență judiciară formulată de doamna Hildibrandsdottir.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-400/09: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2009 — ECKA Granulate și non ferrum Metallpulver/Comisia

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/29

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2009 — ECKA Granulate și non ferrum Metallpulver/Comisia
   (Cauza T-400/09)
   2009/C 297/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: ECKA Granulate GmbH & Co. KG (Fürth, Germania) și non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG (St. Georgen bei Salzburg, Austria) (reprezentanți: H. Janssen și M. Franz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea deciziei atacate, în ceea ce le privește pe reclamante;

               —

               în subsidiar, reducerea corespunzătoare a amenzii aplicate reclamantelor prin decizia atacată;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea formulată de reclamante este îndreptată împotriva Deciziei C (2009) 5791 final din 22 iulie 2009 în cazul COMP/F/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului. Prin decizia atacată, reclamantelor și altor întreprinderi le-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE precum și a articolului 53 din Acordul SEE. În opinia Comisiei, reclamantele au participat la o încălcare unică și continuă în sectorul carburii de calciu și de magneziu în cadrul SEE, în afara Spaniei, Portugaliei, Irlandei și Regatului Unit, încălcare constând în împărțirea piețelor, stabilirea de cote, repartizarea clienților, stabilirea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile privind prețurile, clienții și volumul vânzărilor.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele motive:

               —

               încălcarea principiului preciziei de către articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), deoarece Comisia dispune de o marjă de apreciere aproape nelimitată în privința stabilirii amenzii;

               —

               stabilirea nelegală a amenzii, în măsura în care Orientările privind calcularea amenzilor (2) acordă Comisiei o marjă de apreciere aproape nelimitată în privința stabilirii cuantumului amenzii;

               —

               caracterul disproporționat al cuantumului amenzii, dat fiind că pârâta nu a luat în considerare faptul că reclamantele au colaborat eficient;

               —

               caracterul disproporționat al cuantumului amenzii, deoarece pârâta nu a luat în considerare faptul că reclamantele nu dețineau experiență în materia înțelegerilor;

               —

               caracterul disproporționat al cuantumului amenzii, deoarece pârâta nu a luat în considerare ca circumstanță atenuantă faptul că reclamantele luaseră măsuri de „compliance” (respectare) și nu a existat niciun pericol de repetare a încălcării, din motive personale;

               —

               caracterul disproporționat al cuantumului amenzii, deoarece pârâta nu a luat în considerare ca circumstanță atenuantă faptul că reclamantele nu au redus oferta de magneziu;

               —

               caracterul disproporționat al cuantumului amenzii, deoarece nu s-a luat în considerare lipsa de capacitate a reclamantelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol.4, p. 264).