title: Cauza C-313/19 P: Recurs introdus la 15 aprilie 2019 de Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 14 februarie 2019 în cauza T-125/18, Associazione GranoSalus/Comisia

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/13

      Recurs introdus la 15 aprilie 2019 de Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 14 februarie 2019 în cauza T-125/18, Associazione GranoSalus/Comisia
      (Cauza C-313/19 P)
      (2019/C 270/15)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) (reprezentant: G. Dalfino, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Recursul introdus împotriva ordonanței Tribunalului este întemeiat pe încălcarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborate cu articolele 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului.

                  2.

                  Recurenta invocă în primul rând încălcarea articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, întrucât Tribunalul nu a ținut seama de faptul că Associazione GranoSalus are calitate procesuală activă în temeiul calității procesuale active cu titlu individual a membrilor săi, prin faptul că Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/2324 „îi privește direct și individual” ca „[act] normativ care [îi privește] direct și care nu presupun[e] măsuri de executare”.
                  În această privință, asociația a susținut că Tribunalul a săvârșit o eroare în aplicarea dispoziției menționate, întrucât a considerat că condiția afectării individuale nu era îndeplinită deoarece „tocmai în calitatea lor generală de consumatori și de cetățeni ai Uniunii unii dintre membrii reclamantei ar fi afectați de actul atacat” (punctul 57 din ordonanță).
                  Această calificare a membrilor recurentei GranoSalus este însă eronată în lumina statutului asociației potrivit căruia membrii săi și, prin intermediul acestora, asociația sunt purtători și promotori ai interesului care constă în protecția consumatorilor și producătorilor agricoli prin desfășurarea, inter alia, a unor acțiuni „menite să combată, în special la nivelul Uniunii, eventuala creștere a pragurilor de micotoxine și de alți contaminanți, pentru a proteja sănătatea consumatorilor și mai ales a copiilor”.
                  Din moment ce condiția afectării individuale este îndeplinită, iar această condiție se adaugă la cea a afectării directe, Tribunalul s-a pronunțat în mod eronat cu privire la acest punct de vedere, omițând să îl ia în considerare.

                  3.

                  Asociația a susținut de asemenea că Tribunalul a considerat în mod eronat în ordonanță că condiția afectării directe necesară admisibilității, în conformitate cu articolul 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE, nu era îndeplinită ca urmare a faptului că existau pretinse măsuri naționale de executare a Regulamentului (UE) 2017/2324 atacat, motivându-și decizia în această privință prin „reînnoirea autorizațiilor de introducere pe piață a produselor fitosanitare care conțin substanța activă «glifosat» acordate de statele membre [..].”, astfel de acte fiind considerate că constituie „[…] măsuri de executare a actului atacat în sensul articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE” (punctele 84 și 85 din ordonanța atacată).
                  Caracterul eronat al acestei aprecieri este dat de împrejurarea, dovedită în acte, că statul membru în care asociația și membrii săi își au sediul social (Italia) a primit Regulamentul (UE) 2017/2324 printr-o comunicare a Ministerului Sănătății din 19 decembrie 2017, care a determinat pur și simplu reînnoirea automată a autorizației substanței active glifosat pentru o perioadă care nu depășește cinci ani, prelungind în același timp, autorizațiile pentru produsele fitosanitare care conțin glifosat până la 15 decembrie 2022, fără nicio evaluare discreționară, chiar și în ceea ce privește cerințele tehnice menționate în anexele I și II la Regulamentul (UE) 2017/2324.
                  Asociația susține în această privință că, chiar dacă comunicarea ministerială din 19 decembrie 2017 ar trebui considerată o măsură de executare, Tribunalul nu a ținut seama de faptul că aceeași comunicare nu putea să facă obiectul unei căi de atac în fața instanțelor naționale, întrucât o asemenea cale de atac este exclusă în temeiul dreptului italian și al jurisprudenței în materie [Consiglio di Stato (Consiliul de Stat), hotărârea nr. 6243 din 9 noiembrie 2005].

                  4.

                  În continuare, asociația contestă ordonanța pentru încălcarea articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE, întrucât Tribunalul nu a luat în considerare obiectul litigiului, astfel cum este definit în cererea introductivă. Asociația reține în această privință că Tribunalul nu a luat în considerare faptul că efectele directe pe care le avea regulamentul atacat asupra asociației și, prin intermediul acesteia, asupra membrilor săi, decurg din caracterul potențial cancerigen al substanței active glifosat (a se vedea studiul Agenției Internaționale pentru Cercetare în Domeniul Cancerului publicat la 20 martie 2015, înlăturat în Regulamentul (UE) 2017/2324 atacat) a cărei aprobare este de competența exclusivă a Uniunii Europene și care nu trebuie să facă obiectul unei autorizații care este de competența statelor membre, iar aceasta datorită faptului că autorizarea națională a produsului fitosanitar nu implică nici o evaluare în ceea ce privește substanța activă glifosat care a fost deja aprobată „în amonte” de Uniunea Europeană, ceea ce exclude în consecință ca statul italian să aibă puterea de a autoriza sau de a refuza introducerea pe piață a unor produselor fitosanitare cu referire la substanța activă glifosat. În speță, Tribunalul a examinat condițiile prevăzute la articolul 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE, fără a ține seama de argumentele invocate în cadrul litigiului, și anume că reziduuri de glifosat se regăsesc în apele subterane, în alimente (paste) și în sol, cu prejudiciul aferent pe care introducerea pe piață a acestei substanțe îl cauzează teritoriului, cetățenilor statelor membre și intereselor pe care le are asociația și, prin intermediul acesteia, membrii săi.
                  Prin urmare, Tribunalul ar fi trebuit să examineze afectarea, în sensul articolului 263 menționat anterior, în raport cu această împrejurare și cu dispozițiile din statutul GranoSalus, precum și în raport cu calitatea membrilor acesteia, ceea ce nu a făcut în ordonanță.

                  5.

                  În temeiul celor de mai sus, asociația a contestat interpretarea articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE de către instanța de prim grad care privează de efect această dispoziție și contravine voinței legiuitorului european. În această privință, reclamanta face trimitere la considerațiile formulate de avocații generali în diferite proceduri (a se vedea în special concluziile prezentate în cauza C-456/13 P, în cauza C-583/11 P și în cauzele conexate C-622/16 P-C-624/16 P), potrivit cărora o astfel de interpretare restrictivă ar priva de sens și de efect concret articolul 263.
                  Având în vedere cele ce precedă, asociația susține că interpretarea articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE dată de Tribunal în ordonanța atacată este vădit contrară articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene [„Orice persoană ale cărei drepturi și libertăți garantate de dreptul Uniunii sunt încălcate are dreptul la o cale de atac eficientă în fața unei instanțe judecătorești, în conformitate cu condițiile stabilite de prezentul articol. Orice persoană are dreptul la un proces echitabil (...)”] și articolelor 6 (dreptul la un proces echitabil) și 13 (dreptul la un remediu efectiv) din Convenția europeană a drepturilor omului, împiedicând astfel posibilitatea prevăzută de a sesiza Tribunalul ca urmare a unei afectări directe într-o asemenea ipoteză de fapt și cauzând un prejudiciu nejustificat regimului de protecție a drepturilor instituit în dreptul Uniunii.

         Concluzii

      Associazione GranoSalus solicită Curții anularea Ordonanței Tribunalului din 15 februarie 2019 dată în cauza T-125/18 — care a declarat inadmisibilă acțiunea și a exclus calitatea procesuală activă a membrilor asociației din cauza, pe de o parte, a pretinsei inexistențe a efectelor individuale ale regulamentului atacat asupra acestora din urmă și, pe de altă parte, a existenței unor măsuri naționale de executare care ar exclude de asemenea efectele directe — și în consecință declararea acțiunii având ca obiect anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/2324, precum și a cererilor de măsuri formulate, inclusiv a măsurilor de cercetare judecătorească, drept admisibile și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, pentru ca acesta să se pronunțe asupra fondului.


title: Cauza C-336/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 18 aprilie 2019 — Centraal Israëlitisch Consistorie van België și alții, Unie Moskeeën Antwerpen VZW și Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG și KH, Executief van de Moslims van België și alții, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW și alții/LI, Vlaamse regering, Waalse regering, Kosher Pultry BVBA și alții și Centraal Israëlitisch Consistorie van België și alții, Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Grondwettelijk Hof (Belgia) la 18 aprilie 2019 — Centraal Israëlitisch Consistorie van België și alții, Unie Moskeeën Antwerpen VZW și Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG și KH, Executief van de Moslims van België și alții, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW și alții/LI, Vlaamse regering, Waalse regering, Kosher Pultry BVBA și alții și Centraal Israëlitisch Consistorie van België și alții, Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)
      (Cauza C-336/19)
      (2019/C 270/16)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Grondwettelijk Hof

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Centraal Israëlitisch Consistorie van België și alții, Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België și alții, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW și alții

         Celelalte părți: LI, Vlaamse Regering, Waalse Regering, Kosher Pultry BVBA și alții și Centraal Israëlitisch Consistorie van België și alții, Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 26 alineatul (2) primul paragraf litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1099/2009 (1) al Consiliului din 24 septembrie 2009 privind protecția animalelor în momentul uciderii trebuie interpretat în sensul că statelor membre le este permis ca, prin derogare de la dispoziția prevăzută la articolul 4 alineatul (4) din acest regulament și pentru a promova bunăstarea animalelor, să adopte norme precum cele cuprinse în decretul Regiunii Flamande din 7 iulie 2017, „de modificare a legii din 14 august 1986 privind protecția și bunăstarea animalelor, cu privire la metodele autorizate de sacrificare a animalelor”, norme care prevăd, pe de o parte, interzicerea sacrificării animalelor fără asomare, valabilă și pentru sacrificiul realizat în cadrul unui ritual religios și, pe de altă parte, un procedeu alternativ de asomare pentru sacrificiul realizat în cadrul unui ritual religios, bazat pe asomarea reversibilă și pe preceptul ca asomarea să nu ducă la decesul animalului?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 26 alineatul (2) primul paragraf litera (c) din regulamentul menționat încalcă, în interpretarea indicată la prima întrebare, articolul 10 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

                  3)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 26 alineatul (2) primul paragraf litera (c) coroborat cu articolul 4 alineatul (4) din regulamentul menționat încalcă, în interpretarea indicată la prima întrebare, articolele 20, 21 și 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, deoarece pentru uciderea animalelor folosind metode speciale prevăzute de ritualuri religioase nu se prevede decât o excepție condiționată de la obligația de asomare a animalului [articolul 4 alineatul (4) coroborat cu articolul 26 alineatul (2)], în timp ce pentru uciderea animalelor în cadrul activităților de vânătoare, de pescuit și în cadrul manifestărilor sportive și culturale, din motivele specificate în considerentele regulamentului, sunt prevăzute dispoziții potrivit cărora aceste activități nu intră în sfera de aplicare a regulamentului sau sub incidența obligației de a asoma animalul în momentul uciderii acestuia [articolul 1 alineatul (1) al doilea paragraf și alineatul (3)]?

         (1)  JO 2009, L 303, p. 1.


title: Cauza C-360/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 3 mai 2019 — Crown Van Gelder BV/Autoriteit Consument en Markt

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Țările de Jos) la 3 mai 2019 — Crown Van Gelder BV/Autoriteit Consument en Markt
      (Cauza C-360/19)
      (2019/C 270/17)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Crown Van Gelder BV

         Intimată: Autoriteit Consument en Markt

         Întrebarea preliminară

      Articolul 37 alineatul (11) din Directiva 2009/72/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE trebuie interpretat în sensul că această dispoziție acordă, de asemenea, unei părți dreptul de a depune plângere împotriva operatorului rețelei naționale (operatorul de transport și de sistem), în cazul în care acea parte nu este racordată la rețeaua respectivului operator al rețelei naționale (operator de transport și de sistem), ci este conectată doar la o rețea regională (sistem de distribuție), în care transportul de energie electrică este perturbat din cauza unei întreruperi a curentului electric din rețeaua națională (sistem de transport) care alimentează rețeaua regională (sistem de distribuție)?

         (1)  JO 2009, L 211, p. 55.


title: Cauza C-372/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgia) la 10 mai 2019 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)/Weareone.World BVBA, Wecandance NV

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgia) la 10 mai 2019 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)/Weareone.World BVBA, Wecandance NV
      (Cauza C-372/19)
      (2019/C 270/19)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)

         Pârâte: Weareone.World BVBA, Wecandance NV

         Întrebările preliminare

      Articolul 102 TFUE, în mod individual sau în coroborare cu articolul 16 din Directiva 2014/26/UE (1) [a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014] „privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe și acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piața internă”, trebuie interpretat în sensul că există un abuz de poziție dominantă dacă o societate de gestiune a drepturilor de autor care are un monopol de facto într-un stat membru impune organizatorilor de evenimente muzicale, pentru dreptul de comunicare către public a operelor muzicale, un sistem de remunerație bazat, printre altele, pe cifra de afaceri,

                  1)

                  care folosește un tarif forfetar în tranșe, în locul unui tarif care să țină cont de cota exactă (calculată cu ajutorul soluțiilor tehnice avansate) a repertoriului protejat de societatea de gestiune din muzica difuzată în timpul evenimentului?

                  2)

                  care leagă taxele de licență de elemente externe precum prețul de acces, prețul pentru consumații, bugetul artistic pentru interpreți sau executanți și bugetul pentru alte elemente, precum decorul?

         (1)  JO 2014, L 84, p. 72.


title: Cauza C-384/19: Acțiune introdusă la 16 mai 2019 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/18

      Acțiune introdusă la 16 mai 2019 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-384/19)
      (2019/C 270/20)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și E. Sanfrutos Cano, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea încălcării de către Regatul Spaniei a obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 7 alineatele (1) și (5) și al articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2007/60/CE (1), în ceea ce privește districtele hidrografice ES120 Gran Canaria; ES122 Fuerteventura; ES123 Lanzarote; ES124 Tenerife; ES125 La Palma; ES126 La Gomera și ES127 El Hierro.

                  —

                  constatarea neîndeplinirii de către Regatul Spaniei a obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 10 alineatele (1) și (2) din Directiva 2007/60/CE în ceea ce privește districtele hidrografice ES120 Gran Canaria, ES122 Fuerteventura și ES125 La Palma.

                  —

                  obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Din informațiile furnizate de autoritățile spaniole rezultă că Regatul Spaniei nu a întocmit, completat și publicat până la termenul din 22 decembrie 2015 prevăzut de directivă, planurile de gestionare a riscului de inundații pentru districtele hidrografice ES120 Gran Canaria, ES122 Fuerteventura, ES123 Lanzarote, ES124 Tenerife, ES125 La Palma, ES126 La Gomera și ES127 El Hierro. Comisia nici nu a primit o copie a acestor planuri, astfel cum prevede articolul 15 alineatul (1) din directivă.
      Pe de altă parte, în trei districte hidrografice — ES120 Gran Canaria; ES122 Fuerteventura și ES125 La Palma — încă nu a avut loc faza informării și a consultării sau în orice caz nu a fost finalizată. În consecință, Comisia consideră că Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile în conformitate cu articolul 10 alineatele (1) și (2) din Directiva 2007/60//CE în ceea ce privește aceste trei districte hidrografice.

         (1)  Directiva 2007/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007 privind evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații (JO 2007, L 288, p. 27).


title: Cauza C-314/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 16 aprilie 2019 — R.C.C./M.O.L.

text:
               19.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 280/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 16 aprilie 2019 — R.C.C./M.O.L.
      (Cauza C-314/19)
      (2019/C 280/26)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla La Mancha

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: R.C.C.

         Intimată: M.O.L.

         Întrebarea preliminară

      Articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (1), și, prin urmare, conținutul directivei sunt aplicabile într-o situație în care titularul unui notariat, funcționar public, care, la rândul său, este angajator privat al personalului cu contract de muncă din subordinea sa — raportul în care este angajator fiind guvernat de legislația generală de dreptul muncii și de convenția colectivă sectorială —, care îi succedă pe post unui alt titular anterior al notariatului care își încetează activitatea, preluând registrele notariale ale acestuia, și care continuă să presteze activitatea în aceeași unitate, cu aceeași structură materială și care preia personalul care lucra în regim de dreptul muncii pentru notarul anterior, care era titularul postului?

         (1)  JO 2001, L 82, p. 16, Ediție specială, 5/vol.06, p. 20.


title: Cauza T-373/15: Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — Ja zum Nürburgring/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare individuale în favoarea complexului Nürburgring pentru construirea unui parc de agrement, a unor hoteluri și restaurante, precum și pentru organizarea de curse de automobile — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Decizie prin care se declară că rambursarea ajutoarelor declarate incompatibile nu se referă la noul proprietar al complexului Nürburgring — Acțiune în anulare — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Asociație — Statutul de negociator — Inadmisibilitate — Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat la încheierea fazei de examinare preliminară — Acțiune în anulare — Parte interesată — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Încălcarea drepturilor procedurale ale părților interesate — Inexistența unor dificultăți care impuneau inițierea unei proceduri oficiale de investigare — Plângere — Vânzarea activelor unor beneficiari de ajutoare de stat declarate incompatibile — Procedură de licitație deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată — Obligația de motivare — Principiul bunei administrări”)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/42

      Hotărârea Tribunalului din 19 iunie 2019 — Ja zum Nürburgring/Comisia
      (Cauza T-373/15) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutoare individuale în favoarea complexului Nürburgring pentru construirea unui parc de agrement, a unor hoteluri și restaurante, precum și pentru organizarea de curse de automobile - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Decizie prin care se declară că rambursarea ajutoarelor declarate incompatibile nu se referă la noul proprietar al complexului Nürburgring - Acțiune în anulare - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Asociație - Statutul de negociator - Inadmisibilitate - Decizie de constatare a inexistenței unui ajutor de stat la încheierea fazei de examinare preliminară - Acțiune în anulare - Parte interesată - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Încălcarea drepturilor procedurale ale părților interesate - Inexistența unor dificultăți care impuneau inițierea unei proceduri oficiale de investigare - Plângere - Vânzarea activelor unor beneficiari de ajutoare de stat declarate incompatibile - Procedură de licitație deschisă, transparentă, nediscriminatorie și necondiționată - Obligația de motivare - Principiul bunei administrări”)
      (2019/C 288/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Ja zum Nürburgring eV (Nürburg, Germania) (reprezentanți: inițial D. Frey, M. Rudolph și S. Eggerath, ulterior D. Frey și M. Rudolph, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, T. Maxian Rusche și B. Stromsky, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea în parte a Deciziei (UE) 2016/151 a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Germania pentru Nürburgring (JO 2016, L 34, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de nepronunțare asupra fondului acțiunii.

                  2)

                     Respinge acțiunea.

                  3)

                     Ja zum Nürburgring eV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-475/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Bunzl și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/21

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Bunzl și alții/Comisia
      (Cauza T-475/19)
      (2019/C 312/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Bunzl plc (Londra, Regatul Unit), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (Londra), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (Londra) (reprezentanți: J. Lesar, Solicitor, și K. Beal, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă unsprezece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe aplicarea eronată de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere în selectarea cadrului de referință pentru analiza regimului fiscal. Comisia ar fi trebuit să ia drept cadru de referință regimul Regatului Unit de impozitare a societăților, și nu doar regimul societăților străine controlate (SSC)

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a unei erori vădite de apreciere prin adoptarea unei abordări eronate în analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile capitolului 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] ca o formă de derogare de la o taxă generală prevăzută în capitolul 5 din legea menționată

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat, în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate, că era respectat criteriul selectivității în măsura în care întreprinderi aflate în situații de fapt și de drept comparabile erau tratate diferit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea „integrală” prevăzută în secțiunea 371IB din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că scutirea de 75 % prevăzută în secțiunea 371ID din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că excepția „interesului combinat” prevăzută în secțiunea 371IE din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] este justificată prin natura și structura globală a sistemului fiscal

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că impozitarea unei sarcini fiscale a SSC care îndeplinește condițiile de scutire prevăzute în capitolul 9 din partea 9A din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea din 2010 privind impozitarea (internațională și alte dispoziții)] în calitate de clasă ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori evidente de apreciere în ceea ce privește scutirea de 75 % și aspectul ratei fixe

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii al nediscriminării sau al egalității

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea prin analogie sau prin invocarea în mod nejustificat a dispozițiilor Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori de drept prin aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a constatat în considerentul (176) al deciziei atacate că există o categorie de beneficiari (care include reclamantele) și că reclamantele au obținut un ajutor care trebuia să fie recuperat în temeiul articolului 2 alineatul (1) din decizia atacată

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1)


title: Cauza T-565/19: Acțiune introdusă la 14 august 2019 – Oltchim/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/62

      Acțiune introdusă la 14 august 2019 – Oltchim/Comisia
      (Cauza T-565/19)
      (2019/C 383/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Oltchim SA (Râmnicu Vâlcea, România) (reprezentanți: C. Arhold, L. A. Bondoc și S. Petrișor, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolelor 1 și 3-7 din Decizia Comisiei din 17 decembrie 2018 privind ajutorul de stat SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN), pus în aplicare de România în favoarea Oltchim SA (1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, cu privire la neexecutarea creanțelor de către Autoritatea pentru Administrarea Activelor Statului, întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere prin stabilirea faptului că măsura a conferit un avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, cu privire la măsura privind neexecutarea creanțelor menționată anterior, întemeiat pe faptul că pârâta a omis să furnizeze motive suficiente cu privire la calificarea ca ajutor de stat a respectivei măsuri, cu încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv, cu privire la pretinsa acordare a ajutorului prin continuarea furnizării de energie electrică către reclamantă și prin acumularea de noi datorii față de un terț după privatizarea eșuată a reclamantei, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere prin stabilirea faptului că măsura a conferit un avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                  4.

                  Al patrulea motiv, cu privire la măsura menționată anterior de continuare a furnizării de energie electrică și de acumulare de datorii față de un terț, întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE.

                  5.

                  Al cincilea motiv, cu privire la anularea parțială a datoriilor preconizată în planul de reorganizare aprobat de creditorii reclamantei, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere prin stabilirea faptului că anularea datoriilor a reprezentat un transfer de resurse de stat, în măsura în care a fost implicat un terț întreprindere privată.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că, în orice caz, anularea datoriilor menționată anterior nu era imputabilă statului în ceea ce privește întreprinderile publice implicate.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că anularea datoriilor menționată anterior a trecut testul creditorului privat, din moment ce cei mai importanți creditori privați au votat în favoarea planului de reorganizare (pari passu), planul de reorganizare era mai favorabil din punct de vedere economic pentru creditorii publici decât un scenariu de lichidare, iar în cadrul planului de reorganizare revizuit, societatea a fost, de fapt, vândută în pachete de active – un scenariu pe care Comisia, în decizia sa, l-a apreciat ca fiind cea mai bună opțiune.

                  8.

                  Al optulea motiv, cu privire la măsura de anulare parțială a datoriilor, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a articolului 296 alineatul (2) TFUE.

                  9.

                  Al nouălea motiv, cu privire la măsura de anulare parțială a datoriilor, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, precum și a Regulamentului de procedură (2), prin dispunerea recuperării sumei totale aferente anulării datoriilor, deși, chiar și în baza propriilor calcule (eronate) ale pârâtei cu privire la cel mai bun scenariu ipotetic al său, era evident că creditorii publici nu puteau obține cu mult mai mult față de ceea ce au obținut efectiv în cadrul planului de reorganizare revizuit.

         (1)  JO 2019 L 181, p. 13.

         (2)  Versiunea acestui instrument invocată în cerere este Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO 1999 L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 1).


title: Cauza T-386/14 RENV: Hotărârea Tribunalului din 2019 – FIH Holding și FIH/Comisia („Ajutoare de stat – Sectorul bancar – Ajutor acordat FIH sub forma unui transfer al activelor sale depreciate către o filială nouă și achiziționarea ulterioară a acestora de către organismul însărcinat cu garantarea stabilității financiare – Ajutoare de stat în favoarea băncilor în perioada de criză – Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă – Admisibilitate – Calcularea cuantumului ajutorului – Eroare vădită de apreciere”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/39

      Hotărârea Tribunalului din 2019 – FIH Holding și FIH/Comisia
      (Cauza T-386/14 RENV) (1)

      („Ajutoare de stat - Sectorul bancar - Ajutor acordat FIH sub forma unui transfer al activelor sale depreciate către o filială nouă și achiziționarea ulterioară a acestora de către organismul însărcinat cu garantarea stabilității financiare - Ajutoare de stat în favoarea băncilor în perioada de criză - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Admisibilitate - Calcularea cuantumului ajutorului - Eroare vădită de apreciere”)
      (2019/C 399/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: FIH Holding A/S (Copenhaga, Danemarca) și FIH A/S, fostă FIH Erhvervsbank A/S (Copenhaga) (reprezentant: O. Koktvedgaard, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, A. Bouchagiar și K. Blanck, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei 2014/884/UE a Comisiei din 11 martie 2014 privind ajutorul de stat SA.34445 (12/C) implementat de Danemarca pentru transferul unor active de patrimoniu de la FIH către CSF (JO 2014, L 357, p 89)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia 2014/884/UE a Comisiei din 11 martie 2014 privind ajutorul de stat SA.34445 (12/C) implementat de Danemarca pentru transferul unor active de patrimoniu de la FIH către CSF.

                  2)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de FIH Holding A/S și de FIH A/S.

         (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-679/18: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2019 – Showroom/EUIPO – E-Gab (SHOWROOM) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SHOWROOM – Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară SHOWROOM86 – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/56

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2019 – Showroom/EUIPO – E-Gab (SHOWROOM)
      (Cauza T-679/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SHOWROOM - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară SHOWROOM86 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 399/69)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Showroom sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Janicka-Kapłon, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: E. Śliwińska și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: E-Gab NV (Ternat, Belgia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2018 (cauza R 1834/2017-2), privind o procedură de opoziție între E-Gab și Showroom.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Showroom sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza T-649/18: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – ruwido austria/EUIPO (transparent pairing) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale transparent pairing – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/61

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – ruwido austria/EUIPO (transparent pairing)
      (Cauza T-649/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale transparent pairing - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2019/C 399/75)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austria) (reprezentant: A. Ginzburg, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și A. Söder, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 august 2018 (cauza R 2487/2017–2), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal transparent pairing ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă ruwido austria GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza T-55/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Cham Holding și Bena Properties/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/62

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Cham Holding și Bena Properties/Consiliul
      (Cauza T-55/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/77)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Cham Holding Co. SA (Damasc, Siria) și Bena Properties Co. SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-au suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019 L 132, p. 36), în măsura în care acestea le privesc pe reclamante

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Cham Holding Co. SA și Bena Properties Co. SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-56/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/63

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Syriatel Mobile Telecom/Consiliul
      (Cauza T-56/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/78)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019 L 132, p. 36), în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-57/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Makhlouf/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/64

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Makhlouf/Consiliul
      (Cauza T-57/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/79)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019 L 132, p. 36), în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Domnul Rami Makhlouf suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-58/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Othman/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/65

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Othman/Consiliul
      (Cauza T-58/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/80)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Razan Othman (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019 L 132, p. 36), în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Doamna Razan Othman suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-61/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Drex Technologies/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/66

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Drex Technologies/Consiliul
      (Cauza T-61/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/82)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Drex Technologies SA (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019 L 132, p. 36), în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Drex Technologies SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-62/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Almashreq Investment Fund/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/67

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Almashreq Investment Fund/Consiliul
      (Cauza T-62/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/83)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Almashreq Investment Fund (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC [a Consiliului] privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019 L 132, p. 36), în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Almashreq Investment Fund suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-70/19: Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2019 – Nosio SpA/EUIPO – Passi (LA PASSIATA) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/67

      Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2019 – Nosio SpA/EUIPO – Passi (LA PASSIATA)
      (Cauza T-70/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 399/84)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nosio SpA (Mezzocorona, Italia) (reprezentanți: J. Graffer și A. Ottolini, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. L. Capostagno și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Passi AG (Rothrist, Elveția)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2018 (cauza R 928/2018–2) privind o procedură de opoziție între Passi și Nosio

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Nosio SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza T-137/19: Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Souruh/Consiliul („Acțiune în despăgubire – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețare a fondurilor – Necompetență”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/68

      Ordonanța Tribunalului din 11 septembrie 2019 – Souruh/Consiliul
      (Cauza T-137/19) (1)

      („Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețare a fondurilor - Necompetență”)
      (2019/C 399/85)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Souruh SA (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a adoptării Deciziei (PESC) 2018/778 a Consiliului din 28 mai 2018 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2018, L 131, p. 16) și a actelor sale subsecvente de punere în aplicare, precum și ca urmare a Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC a Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019, L 132, p. 36), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Souruh SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza T-142/19: Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2019 – Nosio/EUIPO – Passi (PASSIATA) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/69

      Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2019 – Nosio/EUIPO – Passi (PASSIATA)
      (Cauza T-142/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 399/86)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nosio SpA (Mezzocorona, Italia) (reprezentanți: J. Graffer și A. Ottolini, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. L. Capostagno și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Passi AG (Rothrist, Elveția)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 noiembrie 2018 (cauza R 927/2018-2) privind o procedură de opoziție între Passi și Nosio

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Nosio SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 148, 29.4.2019.


title: Cauza T-182/19: Ordonanța Tribunalului din 12 septembrie 2019 – Puma/EUIPO (SOFTFOAM) („Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SOFTFOAM – Motive absolute de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Acțiune vădit nefondată”)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/69

      Ordonanța Tribunalului din 12 septembrie 2019 – Puma/EUIPO (SOFTFOAM)
      (Cauza T-182/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SOFTFOAM - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2019/C 399/87)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: M. Schunke, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerea a doua de recurs a EUIPO din 8 ianuarie 2019 (cauza R 1399/2018-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ SOFTFOAM ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă SE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 172, 20.5.2019.


title: Cauza T-547/19: Acțiune introdusă la 31 iulie 2019 – Sarantos și alții/Parlamentul și Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/70

      Acțiune introdusă la 31 iulie 2019 – Sarantos și alții/Parlamentul și Comisia
      (Cauza T-547/19)
      (2019/C 399/88)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamanți: Arhimandritul Sarantis Sarantos și alții (reprezentant: C. Papasotiriou, avocat)

         Pârâți: Parlamentul European și Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea reglementării adoptate de Parlamentul European și de Comisia Uniunii Europene la 20 iunie 2019 (2018/0104/COD, Lex 1939/PE-CONS 70/19) privind consolidarea securității cărților de identitate ale cetățenilor Uniunii și a documentelor de ședere eliberate cetățenilor Uniunii și membrilor de familie ai acestora care își exercită dreptul la liberă circulație (1);

                  —

                  obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că reglementarea atacată aduce atingere demnității umane, vieții private și libertății personale, precum și dreptului la protecția datelor personale și la exprimarea în mod expres a consimțământului pentru procesarea unor asemenea date.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că reglementarea atacată aduce atingere conștiinței religioase a reclamanților, fiind încălcat, printre altele, articolul 10 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că, prin stabilirea obligativității obținerii cărții de identitate electronice fără consimțământul cetățenilor, reglementarea atacată încalcă dreptul reclamanților de a o contesta pe baza motivelor sus-menționate legate de conștiința religioasă, fiind încălcat articolul 10 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, din cauză că aduce atingere a conștiinței religioase a reclamanților, reglementarea atacată aduce atingere în același timp demnității umane a lor, din moment ce conștiința religioasă este o expresie fundamentală a acesteia, fiind încălcat articolul 1 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul (UE) 2019/1157 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2019 privind consolidarea securității cărților de identitate ale cetățenilor Uniunii și a documentelor de ședere eliberate cetățenilor Uniunii și membrilor de familie ai acestora care își exercită dreptul la liberă circulație (JO 2019, L 188, p. 67).


title: Cauza T-609/19: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2019 – Canon/Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/71

      Acțiune introdusă la 9 septembrie 2019 – Canon/Comisia
      (Cauza T-609/19)
      (2019/C 399/89)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Canon Inc. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: U. Soltész, W. Bosch, C. von Köckritz, K. Winkelmann, J. Schindler, D. Arts, W. Devroe, avocați și M. Reynolds, Solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei C(2019) 4559 final a Comisiei Europene din 27 iunie 2019 de impunere a unor amenzi pentru omiterea notificării unei concentrări cu încălcarea articolului 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 (1) și pentru punerea în aplicare a concentrării cu încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 [cazul M.8179 - Canon/Toshiba Medical Systems Corporation, procedură în temeiul articolului 14 alineatul (2)], notificată reclamantei la 1 iulie 2019;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea sau reducerea substanțială a amenzilor impuse reclamantei;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit o eroare de drept vădită prin aplicarea greșită a criteriului legal pentru evaluarea prevăzută la articolul 4 alineatul (1) și la articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004.

                              —

                              Se pretinde că Comisia nu ține seama de jurisprudența existentă prin faptul că se bazează pe noțiunea fără precedent și nefundamentată de „punere în aplicare parțială a unei concentrări unice”. În special, evaluarea Comisiei nu stabilește că operațiunea intercalată în cauză a contribuit la o schimbare durabilă a controlului asupra întreprinderii-țintă în modul impus de jurisprudență.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că, deși nu s a demonstrat nicio intenție sau neglijență din partea reclamantei, Comisia i a impus acesteia o amendă cu încălcarea articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004, a principiilor nulla poena sine lege și încrederii legitime, a principiului proporționalității și a principiului care guvernează concursul de încălcări. În consecință, reclamanta solicită Tribunalului să își exercite competența de fond în temeiul articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 și al articolului 261 TFEU pentru a anula decizia privind amenzile în totalitate sau pentru a le reduce semnificativ.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a încălcat normele fundamentale de procedură. Se pretinde că, întrucât a refuzat să acorde reclamantei posibilitatea de a comenta argumente și fapte sau probe noi prin intermediul unui răspuns formal la o comunicare suplimentară privind obiecțiunile sau o scrisoare privind situația de fapt și în cadrul unei alte audieri, Comisia a încălcat articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 și dreptul reclamantei la apărare.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi [Regulamentul (CE) privind concentrările economice] (JO 2004 L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-612/19: Acțiune introdusă la 10 septembrie 2019 – UPL Europe și Aceto Agricultural Chemical/Comisia

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/72

      Acțiune introdusă la 10 septembrie 2019 – UPL Europe și Aceto Agricultural Chemical/Comisia
      (Cauza T-612/19)
      (2019/C 399/90)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Regatul Unit) și Aceto Agricultural Chemical Corp. Ltd (Port Washington, Statele Unite) (reprezentanți: C. Mereu și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/989 al Comisiei din 17 iunie 2019 (1);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe adoptarea regulamentului atacat în urma unor erori vădite de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe adoptarea regulamentului atacat în urma unei proceduri în care dreptul la apărare al reclamantului nu a fost respectat.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe adoptarea regulamentului atacat cu încălcarea principiului proporționalității.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe adoptarea regulamentului atacat cu încălcarea principiului precauției.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/989 al Comisiei din 17 iunie 2019 privind nereînnoirea aprobării substanței active clorprofam, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2019 L 160, 18.6.2019, p. 11).


title: Cauza T-619/19: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2019 – KF/SatCen

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/73

      Acțiune introdusă la 17 septembrie 2019 – KF/SatCen
      (Cauza T-619/19)
      (2019/C 399/91)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: KF (reprezentanți: A. Kunst, avocat, și N. Macaulay, Barrister)

         Pârât: Centrul Satelitar al Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 3 iulie 2019 a directorului Centrului Satelitar al Uniunii Europene, notificate reclamantei la 8 iulie 2019, de redeschidere a anchetei administrative în ceea ce privește desfășurarea acesteia și constatarea nerespectării de către SatCen a autorității Hotărârii Tribunalului din 25 octombrie 2018 pronunțate în cauza KF/Centrul Satelitar al Uniunii Europene (cauza T–286/15, EU:T:2018:718), încălcând astfel articolul 266 TFUE;

                  —

                  anularea deciziei din 2 august 2019 a directorului SatCen de respingere a reclamației administrative formulate de reclamantă la directorul SatCen împotriva deciziei din 3 iulie 2019, notificate acesteia la 9 august 2019;

                  —

                  obligarea SatCen la plata către reclamantă a unei despăgubiri integrale și echitabile, care decurge din hotărârea menționată pronunțată în cauza T–286/15, pentru prejudiciul material suferit;

                  —

                  obligarea SatCen la repararea prejudiciului material și moral suferit de reclamantă ca urmare a deciziei de redeschidere a anchetei, evaluat provizoriu ex aequo et bono la suma de 30 000 EUR;

                  —

                  obligarea SatCen la plata de dobânzi compuse ca urmare a întârzierii nejustificate la plata despăgubirii pentru prejudicial moral în cuantum de10 000 EUR, astfel cum a fost stabilit în hotărârea menționată pronunțată în cauza T–286/15;

                  —

                  declararea inaplicabilității articolului 28 și a anexei X la Statutul personalului, a dispozițiilor privind Comisia de recurs, în temeiul articolului 277 TFUE;

                  —

                  obligarea SatCen la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului, majorate cu dobânzi de 8 %.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea autorității procedurii judiciare în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 266 TFUE, precum și a dreptului la bună administrare și a obligației de diligență.


title: Cauza T-620/19: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2019 – Ace of spades/EUIPO - Krupp și Borrmann (Forma unei sticle de Champagne rosé)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/74

      Acțiune introdusă la 16 septembrie 2019 – Ace of spades/EUIPO - Krupp și Borrmann (Forma unei sticle de Champagne rosé)
      (Cauza T-620/19)
      (2019/C 399/92)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: A. Gómez López, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gerhard Ernst Krupp (Munich, Germania) și Elmar Borrmann (Reith, Austria)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitanții mărcii în litigiu: Gerhard Ernst și Elmar Borrmann

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene tridimensionale (Forma unei sticle de Champagne rosé) – cererea de înregistrare nr. 16 252 629

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 iunie 2019 în cauza R 1/2019-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Admiterea acțiunii;

                  —

                  anularea deciziei atacate și/sau invalidarea deciziei atacate ca urmare a aplicării eronate a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul 207/2009 și stabilirea existenței unui risc de confuzie între mărcile în conflict;

                  —

                  obligarea pârâtului (și a intervenientei, dacă participă la procedură) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 207/2009 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 207/2009 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-629/19: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2019 – L. Oliva Torras/EUIPO - Mecánica del Frío (Cuplaje pentru vehicule)

text:
               25.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/77

      Acțiune introdusă la 20 septembrie 2019 – L. Oliva Torras/EUIPO - Mecánica del Frío (Cuplaje pentru vehicule)
      (Cauza T-629/19)
      (2019/C 399/96)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar (Cuplaje pentru vehicule) – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 2217 588-0004

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 10 iulie 2019 în cauza R 1399/2017-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Cu privire la cauza de nulitate: se solicită să se confirme concluziile camerei de recurs în această privință și soluționarea procedurii de declarare a nulității declanșate pentru cauzele de nulitate a unui desen industrial comunitar prevăzute la fiecare dintre articolele 4-9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului („condiții de protecție”).

                  —

                  Cu privire la anterioritatea pe care se întemeiază susținerile privind lipsa noutății și a caracterului individual: întrucât comparația efectuată de divizia de anulare și de camera de recurs care se bazează exclusiv pe imaginea A (din catalog) este incorectă, se solicită efectuarea unei comparații ținând seama de toate elementele de probă prezentate și de împrejurările particulare ale speței.

                  —

                  Cu privire la fond: lipsa noutății desenului sau modelului industrial comunitar. Se solicită declararea nulității sale întrucât este aproape identic și, prin urmare, constituie o imitație neautorizată practic identică cu modelul industrial comercializat de reclamantă. În consecință, desenul sau modelul industrial comunitar atacat nu îndeplinește cerința noutății necesară pentru dobândirea protecției conferite de înregistrarea unui desen industrial comunitar.

                  —

                  Cu privire la fond: lipsa caracterului individual al desenului sau modelului industrial comunitar. Se solicită declararea nulității desenului atacat ca urmare a lipsei caracterului individual în raport cu desenele divulgate anterior de L. Oliva Torras, S.A. ținând seama de marja mică de libertate creativă impusă de funcționalitatea tehnică a piesei care trebuie să fie montată într-un motor particular al unui vehicul, de caracteristicile utilizatorului avizat și de similitudinile dintre piesele comparate.

                  —

                  Cu privire la fond: existența unor excluderi privind protecția desenului sau modelului industrial comunitar conform articolului 8 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului. Se solicită declararea nulității desenului atacat pentru motivul că el se circumscrie interdicției prevăzute la articolul 8 alineatele (1) și (2) întrucât aspectul desenului este impus exclusiv de funcția sa tehnică, precum și pentru motivul că se circumscrie interdicției absolute prevăzute la articolul 4 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului întrucât constituie o piesă a unui produs complex.

                  —

                  Cu privire la fond: desenul sau modelul industrial comunitar este contrar articolului 9 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului. Se solicită confirmarea deciziei camerei de recurs în această privință.

                  —

                  În conformitate cu articolul 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, „Reguli generale de alocare a cheltuielilor de judecată”, se solicită obligarea părții care cade în pretenții la plata cheltuielilor de judecată.

                  —

                  În conformitate cu articolul 68 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, se solicită conexarea prezentei cauze cu cauza T-100/19, în cadrul căreia reclamanta a solicitat organizarea unei ședințe de audiere a pledoariilor și care este pendinte. Articolul 68 menționat prevede că mai multe cauze care au același obiect pot fi oricând reunite, din motive de conexitate, din oficiu sau la cererea unei părți principale, pentru, alternativ sau cumulativ, buna desfășurare a fazei scrise sau a fazei orale a procedurii ori pronunțarea deciziei prin care se finalizează judecata.

         Motivele invocate

      încălcarea articolelor 4-9 și 61 din Regulamentul nr. 6/2002 al Consiliului.


title: Cauza C-278/19 P: Recurs introdus la 3 aprilie 2019 de Mas Que Vinos Global, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 17 ianuarie 2019 în cauza T-576/17, Mas Que Vinos Global, S.L./EUIPO – JESA (EL SEÑORITO)

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/7

      Recurs introdus la 3 aprilie 2019 de Mas Que Vinos Global, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 17 ianuarie 2019 în cauza T-576/17, Mas Que Vinos Global, S.L./EUIPO – JESA (EL SEÑORITO)
      (Cauza C-278/19 P)
      (2019/C 406/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurentă: Mas Que Vinos Global, S.L. (reprezentant: M. J. Sanmartín Sanmartín, avocată)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală și José Estévez, S.A. (JESA)
      Prin Ordonanța din 25 septembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera a opta) a respins recursul și a obligat Mas Que Vinos Global, S.L. la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-295/19 P: Recurs introdus la 10 aprilie 2019 de Apple Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 31 ianuarie 2019 în cauza T-215/17, Pear Technologies/EUIPO – Apple (PEAR)

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/8

      Recurs introdus la 10 aprilie 2019 de Apple Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 31 ianuarie 2019 în cauza T-215/17, Pear Technologies/EUIPO – Apple (PEAR)
      (Cauza C-295/19 P)
      (2019/C 406/12)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Apple Inc. (reprezentanți: G. Tritton și J. Muir Wood, barristers, mandatați de J. Olsen și de P. Andreottola, solicitors)

         Celelalte părți din procedură: Pear Technologies Ltd, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 1 octombrie 2019, Curtea de Justiție (Camera a opta) a respins recursul ca vădit nefondat și a obligat Apple Inc. la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-585/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 2 august 2019 – Academia de Studii Economice din București/Organismul Intermediar pentru Programul Operațional Capital Uman - Ministerul EducațieiNaționale

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul București (România) la data de 2 august 2019 – Academia de Studii Economice din București/Organismul Intermediar pentru Programul Operațional Capital Uman - Ministerul Educației Naționale
      (Cauza C-585/19)
      (2019/C 406/13)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Tribunalul București

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Academia de Studii Economice din București

         Pârât: Organismul Intermediar pentru Programul Operațional Capital Uman - Ministerul Educației Naționale

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Prin „timp de lucru”, astfel cum este definit în articolul 2 punctul 1 din Directiva 2003/88/CE (1), se înțelege „orice perioadă în care lucrătorul se află la locul de muncă, la dispoziția angajatorului și își exercită activitatea sau funcțiile” în baza unui singur contract (cu normă întreagă) sau în baza tuturor contractelor (de muncă) încheiate de acesta?

                  2)

                  Cerințele stabilite în sarcina statelor membre prin articolul 3 din Directiva 2003/88/CE (obligația de a lua măsurile necesare pentru ca fiecare lucrător să beneficieze de minimum 11 ore consecutive de repaus în decursul unei perioade de 24 de ore) și prin articolul 6 litera (b) din Directiva 2003/88/CE (stabilirea limitei de maximum 48 ore, în medie, pentru timpul de lucru săptămânal, inclusiv orele suplimentare) trebuie interpretate ca instituind limite prin raportare la un singur contract sau prin raportare la toate contractele încheiate cu același angajator sau cu angajatori diferiți?

                  3)

                  În situația în care răspunsurile la întrebările 1 și 2 presupun o asemenea interpretare de natură să excludă posibilitatea ca statele membre să poată reglementa, la nivel național, aplicarea per contract a articolului 3 și a articolului 6 litera (b) din Directiva 2003/88/CE, în absența unor prevederi legislative naționale care să reglementeze faptul că repausul zilnic minim și timpul maxim de lucru săptămânal trebuie să se raporteze per lucrător (indiferent câte contracte de muncă încheie cu același angajator sau cu angajatori diferiți), este în măsură o instituție publică dintr-un stat membru, care acționează în numele statului, să invoce aplicarea directă a prevederilor articolului 3 și ale articolului 6 litera (b) din Directiva 2003/88/CE și să sancționeze angajatorul pentru nerespectarea limitelor prevăzute de directivă pentru repausul zilnic și/sau pentru timpul de lucru maxim săptămânal?”

         (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului european și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO 2003, L 299, p. 9, Ediție specială 05/vol. 7, p. 3).


title: Cauza C-619/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 august 2019 – Land Baden-Württemberg/D.R.

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 august 2019 – Land Baden-Württemberg/D.R.
      (Cauza C-619/19)
      (2019/C 406/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Land Baden-Württemberg

         Pârât: D.R.

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 4 alineatul (1) primul paragraf litera (e) din Directiva 2003/4/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului trebuie să fie interpretat în sensul că noțiunea de „comunicări interne” cuprinde toate comunicările care nu părăsesc domeniul intern al unei autorități supuse obligației de a furniza informații?

                  2.

                  Protejarea „comunicărilor interne” prevăzute la articolul 4 alineatul (1) primul paragraf litera (e) din Directiva 2003/4/CE este valabilă pe perioadă nedeterminată?

                  3.

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: Protejarea „comunicărilor interne” prevăzute la articolul 4 alineatul (1) primul paragraf litera (e) din Directiva 2003/4/CE este valabilă numai până la adoptarea unei decizii sau încheierea altui proces administrativ de către autoritatea supusă obligației de a furniza informații?

         (1)  JO 2003, L 41, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 200.


title: Cauza C-635/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Spania) la 26 august 2019 – Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi/Ayuntamiento de Arrigorriaga

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Spania) la 26 august 2019 – Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi/Ayuntamiento de Arrigorriaga
      (Cauza C-635/19)
      (2019/C 406/15)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi

         Pârâtă: Ayuntamiento de Arrigorriaga

         Întrebarea preliminară

      Directiva 2014/24/UE (1) se opune unei dispoziții naționale precum articolul 122 alineatul 2 din LCSP (2), care prevede că autoritățile contractante au obligația să includă în caietele de sarcini aplicabile unui contract de achiziții publice o condiție specială de executare care impune ofertantului câștigător obligația de a garanta lucrătorilor cel puțin condițiile salariale prevăzute de convenția colectivă sectorială aplicabilă, chiar dacă convenția respectivă nu se aplică întreprinderii câștigătoare, conform reglementării în materia negocierilor și a convențiilor colective, care stabilește prevalența convenției colective încheiate la nivel de întreprindere în ceea ce privește salariile și posibilitatea de a nu aplica o convenție colectivă în vigoare pentru motive economice, tehnice, organizatorice sau privind producția?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

         (2)  Legea nr. 9/2017 din 8 noiembrie 2017 privind contractele de achiziții publice.


title: Cauza C-644/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 28 august 2019 – FT/Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, GS și alții, Ministerul Educației Naționale

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 28 august 2019 – FT/Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, GS și alții, Ministerul Educației Naționale
      (Cauza C-644/19)
      (2019/C 406/16)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Părțile din acțiunea principală

         Recurentă: FT

         Intimați: Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, GS și alții, Ministerul Educației Naționale

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1, articolul 2 alineatul (2) litera (b) și articolul 3 din Directiva 2000/78 (1) [și] clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe perioadă determinată, încheiat între CES[,] UNICE [și] CEEP, pus în aplicare prin Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 (2), trebuie interpretate în sensul că o măsură precum cea din litigiul principal, care permite angajatorului să prevadă că persoanele care au împlinit vârsta de 65 ani pot fi menținute în funcție ca titulari cu respectarea drepturilor deținute anterior de pensionare, doar dacă au calitatea de conducător de doctorat, dezavantajând celelalte persoane, aflate în aceeași situație, care ar avea această vocație în condițiile în care ar exista posturi vacante și ar îndeplini cerințele privind performanța profesională, iar persoanelor care nu au calitatea de conducători de doctorat să le impună pentru aceeași activitate universitară contracte de muncă cu perioadă determinată, încheiate succesiv, cu sistem de salarizare în regim „plata cu ora”, inferior celui acordat cadrului universitar titular, constituie discriminare în sensul acestor dispoziții?

                  2)

                  Aplicarea prioritară a dreptului Uniunii (principiul supremației dreptului european) se poate interpreta în sensul că permite instanței naționale să înlăture aplicarea unei decizii definitive a judecătorului național în care s-a stabilit că în situația de fapt expusă s-a respectat Directiva 2000/78/CE și nu există discriminare?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială 05/vol. 6, p. 7).

         (2)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999 L 175, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-645/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 30 august 2019 – Facebook Ireland Limited, Facebook INC, Facebook Belgium BVBA/Gegevensbeschermingsautoriteit

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Brussel (Belgia) la 30 august 2019 – Facebook Ireland Limited, Facebook INC, Facebook Belgium BVBA/Gegevensbeschermingsautoriteit
      (Cauza C-645/19)
      (2019/C 406/17)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van beroep te Brussel

         Părțile din procedura principală

         Apelante: Facebook Ireland Limited, Facebook INC, Facebook Belgium BVBA

         Intimată: Gegevensbeschermingsautoriteit

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul [55 alineatul (1)], articolele 56-58 și 60-66 din Regulamentul 2016/679 (1) din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE [denumit în continuare „GDPR”] coroborate cu articolele 7, 8 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că o autoritate de supraveghere care, în temeiul legislației naționale adoptate în aplicarea articolului [58 alineatul (5)] din acest regulament, are competența de a introduce, la o instanță din statul său membru, o acțiune în justiție împotriva încălcărilor acestui regulament, nu poate exercita această competență în ceea ce privește o prelucrare transfrontalieră dacă ea nu este autoritatea de supraveghere principală pentru această prelucrare transfrontalieră?

                  2)

                  Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care operatorul acestei prelucrări transfrontaliere nu are sediul principal în respectivul stat membru, însă are un alt sediu în acel stat?

                  3)

                  Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care autoritatea națională de supraveghere introduce acțiunea în justiție împotriva sediului principal al operatorului sau împotriva sediului său din propriul stat membru?

                  4)

                  Răspunsul la această întrebare este diferit în cazul în care autoritatea națională de supraveghere a introdus deja acțiunea în justiție înainte de data la care acest regulament a intrat în vigoare (25 mai 2018)?

                  5)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul [58 alineatul (5)] din GDPR are efect direct, astfel încât o autoritate națională de supraveghere se poate baza pe articolul menționat pentru a iniția sau a continua o procedură judiciară împotriva unor părți private, chiar dacă articolul [58 alineatul (5)] din GDPR nu este transpus în mod specific în legislația statelor membre, deși acest lucru este obligatoriu?

                  6)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebările precedente, rezultatul acestor proceduri ar putea împiedica o constatare contrară a autorității de supraveghere principale, în cazul în care autoritatea de supraveghere principală anchetează aceleași activități de prelucrare transfrontalieră sau activități similare, în conformitate cu mecanismul prevăzut la articolele 56 și 60 din GDPR?

         (1)  JO 2016, L 119, p. 1.


title: Cauza C-654/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 3 septembrie 2019 – FP Passenger Service/Austrian Airlines AG

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 3 septembrie 2019 – FP Passenger Service/Austrian Airlines AG
      (Cauza C-654/19)
      (2019/C 406/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: FP Passenger Service

         Intimată: Austrian Airlines AG

         Întrebarea preliminară

      Articolele 5, 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie interpretate în sensul că, ținând seama de Hotărârea din 4 septembrie, Germanwings (C-452/13, EU:C:2014:2141), potrivit căreia momentul deschiderii ușilor este determinant în stabilirea întârzierii trebuie să se țină seama de diferența dintre ora efectivă a deschiderii ușilor și ora de sosire programată sau de diferența dintre ora efectivă a deschiderii ușilor și ora prezumată a deschiderii ușilor în cazul în care zborul ar fi sosit la ora programată?

         (1)  JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO L 94, 2016, p. 17.


title: Cauza C-657/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 4 septembrie 2019 – Finanzamt D/E

text:
               2.12.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 4 septembrie 2019 – Finanzamt D/E
      (Cauza C-657/19)
      (2019/C 406/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Finanzamt D

         Intimat: E

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În împrejurări precum cele din litigiul principal, în care o persoană impozabilă întocmește, la cererea serviciului medical al casei de asigurări de sănătate, rapoarte privind dependența de asistență medicală pe termen lung a pacienților, există o activitate care intră în domeniul de aplicare al articolului 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                              a)

                              Pentru recunoașterea unui operator ca organism cu caracter social în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE, este suficient ca acesta să presteze servicii în calitate de subcontractor al unui organism care este recunoscut în temeiul dreptului național ca organism cu caracter social în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) litera a): în împrejurări precum cele din litigiul principal, preluarea forfetară de către casele de asigurări de sănătate și de asistență pe termen lung a costurilor unui organism recunoscut în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2006/112/CE este suficientă pentru a considera, de asemenea, ca organism recunoscut un subcontractor al acestui operator?

                              c)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) litera a) și la întrebarea 2) litera b): un stat membru poate condiționa recunoașterea ca organism cu caracter social de faptul că persoana impozabilă a încheiat în mod efectiv un contract cu o instituție de asigurări sociale sau de asistență socială sau este suficient, în vederea recunoașterii, faptul că, în temeiul legislației naționale, ar putea fi încheiat un contract?

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7.