title: Cauza C-229/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgerichts Passau (Germania) la 16 mai 2011 — Alexander Heimann/Kaiser GmbH

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgerichts Passau (Germania) la 16 mai 2011 — Alexander Heimann/Kaiser GmbH
   (Cauza C-229/11)
   2011/C 269/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgerichts Passau

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alexander Heimann

      Pârâtă: Kaiser GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 12 decembrie 2007, respectiv articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite de aspecte ale organizării timpului de lucru (1) trebuie interpretate în sensul că se opun dispozițiilor sau practicilor naționale în temeiul cărora, în cazul reducerii numărului de zile de lucru săptămânale ca urmare a unei măsuri legale de șomaj parțial, dreptul la concediu anual plătit al lucrătorului afectat de șomaj parțial trebuie adaptat, pro rata temporis, în funcție de numărul de zile lucrate săptămânal în perioada de șomaj parțial raportat la numărul de zile de lucru săptămânale ale unui lucrător cu normă întreagă, și, prin urmare, în timpul șomajului parțial, lucrătorul în situație de șomaj tehnic parțial obține numai un drept la un număr de zile de concediu redus în mod corespunzător?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene din 12 decembrie 2007 sau articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că se opun unor dispoziții sau practici în temeiul cărora, în cazul unei reduceri a timpului de lucru la „zero zile” ca urmare a aplicării măsurii legale a „fracțiunii de normă zero”, dreptul lucrătorului afectat de șomaj parțial la concediu anual plătit se reduce în consecință la zero, astfel încât în cursul acestei „fracțiuni de normă zero”, lucrătorul nu dobândește drepturi la concediu?

      (1)  JO L 299, p.9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza F-11/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 mai 2014 – Delcroix/SEAE (Funcţie publică — Funcţionar — SEAE — Şef de delegaţie într-o ţară terţă — Transfer la sediul SEAE — Încetarea anticipată a funcţiei de şef de delegaţie)

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/39

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 14 mai 2014 – Delcroix/SEAE
   (Cauza F-11/13) (1)

   ((Funcţie publică - Funcţionar - SEAE - Şef de delegaţie într-o ţară terţă - Transfer la sediul SEAE - Încetarea anticipată a funcţiei de şef de delegaţie))
   2014/C 194/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Nicola Delcroix (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal și S. Orlandi, avocați, ulterior D. Abreu Caldas, J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: inițial R. Metsola și S. Marquardt, agenți, ulterior S. Marquardt, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de transfer al reclamantului pe un post la sediul SEAE şi de a pune capăt repartizării sale la delegaţia UE în Djibouti

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia, notificată prin scrisoarea din 8 martie 2012, de transfer al domnului Delcroix la sediul Serviciului European de Acțiune Externă, punând astfel capăt anticipat repartizării sale ca şef de delegaţie a Uniunii Europene în Republica Djibouti.

               2)

               Serviciul European de Acțiune Externă suportă propriile cheltuieli de judecată şi cheltuielile de judecată efectuate de domnul Delcroix.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013, p. 29.


title: Cauzele conexate C-488/08 P și C-489/08 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 4 decembrie 2009 — Matthias Rath/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Dr. Grandel GmbH [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Mărcile verbale Epican și Epican Forte — Opoziția titularului mărcii verbale comunitare EPIGRAN — Risc de confuzie — Refuz parțial de înregistrare — Recursuri în mod vădit inadmisibile]

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 4 decembrie 2009 — Matthias Rath/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Dr. Grandel GmbH
   (Cauzele conexate C-488/08 P și C-489/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Mărcile verbale Epican și Epican Forte - Opoziția titularului mărcii verbale comunitare EPIGRAN - Risc de confuzie - Refuz parțial de înregistrare - Recursuri în mod vădit inadmisibile)
   2010/C 63/27
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Matthias Rath (reprezentanți: S. Ziegler, C. Kleiner și F. Dehn, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent), Dr. Grandel GmbH

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 8 septembrie 2008, Rath/OAPI și Grandel (T-373/06), prin care Tribunalul a respins ca fiind vădit nefondată acțiunea în anulare împotriva Deciziei primei camere de recurs a OAPI din 5 octombrie 2006, prin care s-a respins în parte recursul împotriva Deciziei diviziei de opoziție care, admițând opoziția formulată de titrularul mărcii comunitare verbale anterioare „EPIGRAN”, a refuzat înregistrarea mărcii verbale „EPICAN FORTE” pentru produsele și serviciile clasificate în clasa 5 — Risc de confuzie între două mărci

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă pe domnul Rath la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.04.2009.


title: Cauza C-409/04: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 septembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd/Commissioners of Customs & Excise (A șasea directivă TVA — Articolul 28a alineatul (3) primul paragraf și articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf — Achiziție intracomunitară — Livrare intracomunitară — Scutire — Bunuri expediate sau transportate într-un alt stat membru — Probe — Măsuri naționale pentru lupta împotriva fraudei)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 septembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd/Commissioners of Customs & Excise
   (Cauza C-409/04) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 28a alineatul (3) primul paragraf și articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf - Achiziție intracomunitară - Livrare intracomunitară - Scutire - Bunuri expediate sau transportate într-un alt stat membru - Probe - Măsuri naționale pentru lupta împotriva fraudei)
   (2007/C 297/02)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd/Commissioners of Customs & Excise

      Pârât: Commissioners of Customs & Excise
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Interpretarea articolului 28a alineatul (3) și a articolului 28c secțiunea A litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Contract între un vânzător și o persoană care achiziționează bunurile care conține o clauză ce prevede responsabilitatea acesteia din urmă pentru asigurarea transportului bunurilor, după preluarea dintr-un antrepozit situat pe teritoriul statului membru de livrare, către un alt stat membru
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 28a alineatul (3) primul paragraf și articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/65/CE a Consiliului din 17 octombrie 2000, trebuie, având în vedere termenul „expediat(e)” care figurează în aceste două dispoziții, să fie interpretate în sensul că achiziția intracomunitară a unui bun este efectuată,și scutirea livrării intracomunitare nu devine aplicabilă decât atunci când dreptul de a dispune de bun ca un proprietar a fost transmis persoanei care îl achiziționează și când furnizorul dovedește că acest bun a fost expediat sau transportat în alt stat membru și că, în urma acestei expediții sau a acestui transport, bunul a părăsit în mod fizic teritoriul statului membru de livrare.

               2)

               Articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/65, trebuie să fie interpretat în sensul că nu permite ca autoritățile competente din statul membru de livrare să oblige un furnizor, care a acționat cu bună-credință și a prezentat probe care justificau, la prima vedere, dreptul său la scutirea unei livrări intracomunitare de bunuri, să achite ulterior taxa pe valoarea adăugată pentru aceste bunuri, atunci când astfel de probe se dovedesc a fi false, fără să fie însă stabilită participarea furnizorului menționat la frauda fiscală, atât timp cât acesta din urmă a luat toate măsurile rezonabile aflate în puterea sa pentru a se asigura că livrarea intracomunitară pe care o efectuează nu îl determină să participe la o astfel de fraudă.

               3)

               Faptul că persoana care achiziționează bunurile a prezentat autorităților fiscale din statul membru de destinație o declarație referitoare la achiziția intracomunitară, precum cea în discuție în acțiunea principală, poate constitui o probă suplimentară care urmărește să stabilească faptul că bunurile au părăsit în mod efectiv teritoriul statului membru de livrare, dar nu constituie o probă determinantă pentru scutirea de taxa pe valoarea adăugată a unei livrări intracomunitare.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza T-118/07: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — P.P.TV/OAPI — Rentrak (PPT)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/24

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2007 — P.P.TV/OAPI — Rentrak (PPT)
   (Cauza T-118/07)
   (2007/C 155/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: I. de Carvalho Simões și J. Conceição Pimenta, advogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: RENTRAK Corp.
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei R. 1040/2005-1 din 7 februarie 2007 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (cauză conexă: Decizia nr. 2254/2005 din 28 iunie 2005 a diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne);

               —

               obligarea, în consecință, a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne să respingă înregistrarea mărcii comunitare nr. 1758382 cu privire la toate serviciile enumerate;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: RENTRAK Corp.

      Marca comunitară vizată: marca verbală PPT (servicii de distribuire de casete video pe baza împărțirii profitului sau pe baza unui tarif de utilizare; închiriere de casete video și DVD; închiriere de videorecordere și DVD player; distribuție de benzi video; închiriere de casete video, DVD, videorecordere și DVD player on-line prin intermediul unei rețele informatice globale, clasa 41).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca națională portugheză nr. 330.375, caracterizată de elementul verbal „PPTV” (servicii de „educație; instruire; divertisment; activități sportive și culturale” din clasa 41).

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge înregistrarea mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția.

      Motivele invocate:

   Similitudinea serviciilor: interpretarea camerei de recurs care susține că serviciile referitoare la marca în discuție, fiind doar de distribuție, nu sunt destinate acelorași consumatori, astfel încât nu au legătură cu serviciile prestate de către reclamantă, este prea restrictivă.
   Asemanarea grafică și riscul de confuzie: primele trei litere din ambele semne sunt aceleași. Niciuna dintre mărci nu are o semnificație imediată pentru consumatorul portughez, care le percepe ca semne rezultate din fantezie și, în consecință, originale.
   Riscul de confuzie include riscul de asociere.
   Chiar dacă ar reuși să distingă mărcile consumatorii portughezi, nu este exclusă posibilitatea ca aceștia să le atribuie aceeași origine și să creadă că între întreprinderile titulare există relații comerciale, economice sau de organizare, fapt care ar putea provoca o situație de concurență neloială, chiar dacă nu aceasta ar fi intenția persoanei care solicită înregistrarea mărcii comunitare respective.


title: Cauza T-316/13: Acțiune introdusă la 11 iunie 2013 — Pappalardo și alții/Comisia

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/25

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2013 — Pappalardo și alții/Comisia
   (Cauza T-316/13)
   (2013/C 226/33)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Italia), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catania, Italia), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Italia) și Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (reprezentanți: V. Cannizzaro și L. Caroli, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea răspunderii extracontractuale a Comisiei Europene pentru prejudiciul cauzat prin adoptarea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană, anulat de Curtea de Justiție prin hotărârea din 17 martie 2011 pronunțată în cauza C-221/09;

               —

               în consecință, obligarea Comisiei la repararea prejudiciilor cauzate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanții din prezenta cauză precizează că răspunderea extracontractuală în discuție rezultă din faptul că prin Regulamentul nr. 530/2008, Comisia a dispus în mod abuziv interzicerea pescuitului de ton roșu începând cu 16 iunie 2008 pentru navele care arborează pavilionul Greciei, al Franței, al Italiei, al Ciprului și al Maltei, în timp ce pentru navele care arborează pavilionul Spaniei, s-a dispus o astfel de interdicție numai începând cu 23 iunie 2008.
   Potrivit reclamanților, în prezenta cauză sunt îndeplinite toate condițiile pentru angajarea răspunderii instituțiilor europene pentru activitatea lor legislativă, mai precis încălcarea gravă a unei norme care protejează particularii, caracterul real al prejudiciului și existența legăturii cauzale între acest comportament și prejudiciul invocat.
   Reclamanții subliniază în această privință că Regulamentul nr. 530/2008 a fost anulat în totalitate de Curtea de Justiție pentru motivul încălcării principiului nediscriminării și că potrivit unei jurisprudențe constante încălcarea acestui principiu se numără printre cazurile de încălcare gravă a unei norme superioare care vizează protejarea particularilor.


title: Cauza T-457/09: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2009 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/35

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2009 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Comisia
   (Cauza T-457/09)
   2010/C 11/66
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Germania) (reprezentanți: A. Rosenfeld și I. Liebach, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 12 mai 2009 privind ajutorul de stat C-43/2008 (fost N 390/2008) pe care Germania intenționează să îl acorde în favoarea restructurării WestLB AG, decizie notificată cu numărul C(2009)3900;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 12 mai 2009 privind ajutorul de stat C-43/2008 (fost N 390/2008) pe care Germania intenționează să îl acorde în favoarea restructurării WestLB AG, decizie notificată cu numărul C(2009) 3900. Prin această decizie, Comisia a declarat că, exceptând câteva condiții, ajutorul care i-a fost notificat și care urmează să ia forma unei garanții de 5 miliarde de euro este compatibil cu piața comună.
   În susținerea acțiunii sale în anulare, reclamata, care deține participații în WestLB AG, invocă următoarele motive:

               —

               Încălcarea principiului colegialității prevăzut la articolul 219 CE în măsura în care decizia atacată nu a fost adoptată de Comisie în calitate de organ competent din punct de vedere material, ci de comisarul pentru concurență;

               —

               încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE, în măsura în care faptele care reprezintă o denaturare a concurenței nu au fost deloc analizate;

               —

               aplicarea incorectă a articolului 87 alineatul (3) litera (b) a doua teză CE în măsura în care decizia atacată nu ține seama nici de faptele, nici de conținutul și nici de structura normativă a acestei dispoziții, întrucât nu realizează, cum se impune în mod imperativ, o evaluare comparativă a intereselor și o examinare a proporționalității, cuprinzând erori de judecată și de apreciere sub mai multe aspecte și prevăzând condiții disproporționate;

               —

               încălcarea principiului proporționalității;

               —

               încălcarea principiului egalității de tratament, în măsura în care decizia atacată tratează în mod inegal, fără vreun motiv justificat obiectiv, WestLB AG și pe acționarii săi în raport cu deciziile adoptate înainte de criza financiară actuală și în raport cu deciziile adoptate pentru combaterea acesteia;

               —

               încălcarea articolului 295 CE, în măsura în care condiția care impune abandonarea calității de proprietar deținute până în prezent aduce atingere dreptului de proprietate al acționarilor WestLB AG, care este garantat și protejat în Germania;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (1), în măsura în care această dispoziție nu oferă un temei material suficient de precis pentru o astfel de intervenție;

               —

               încălcarea obligației de motivare prevăzute la articolul 253 CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88] din Tratatul CE.


title: Cauza T-66/13: Acțiune introdusă la 4 februarie 2013 — Langguth Erben/OAPI (Reprezentarea unei sticle)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/30

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2013 — Langguth Erben/OAPI (Reprezentarea unei sticle)
   (Cauza T-66/13)
   2013/C 108/75
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Die Klägerin beantragt,

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 noiembrie 2012 în cauza R 129/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marcă figurativă reprezentând o sticlă, pentru bunuri din clasa 33 — cererea de înregistrare nr. 10 005 866

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2), precum și a articolului 75, a articolului 76 alineatul (1) și a articolului 77 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-256/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spania) la 25 mai 2010 — David Barcenilla Fernández/Gerardo García S.L

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Spania) la 25 mai 2010 — David Barcenilla Fernández/Gerardo García S.L
   (Cauza C-256/10)
   ()
   2010/C 221/32
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: David Barcenilla Fernández

      Pârâtă: Gerardo García S.L

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3, articolul 5 alineatul (2) și articolele 6 și 7 din Directiva 2003/10/CE (1) trebuie interpretate în sensul că o societate în care nivelul de expunere zilnică a lucrătorilor la zgomot este situat peste 85 dB(A) (măsurat fără să se ia în considerare efectele echipamentelor de protecție auditivă) respectă obligațiile de prevenire stabilite de respectiva directivă în legătură cu condițiile efective de muncă prin punerea la dispoziția lucrătorilor a unor echipamente de protecție auditive astfel încât, cu nivelul de atenuare asigurat de acestea, expunerea zilnică la zgomot a lucrătorilor să fie redusă sub 80 dB(A)?

               2.

               Articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2003/10/CE trebuie interpretat în sensul că „programul de măsuri tehnice și/sau organizatorice” pe care trebuie să îl adopte o societate în care nivelul de expunere zilnică a lucrătorilor la zgomot este de peste 85 dB(A) (măsurat fără a se lua în considerare efectele echipamentelor de protecție auditivă) are drept scop reducerea nivelului de expunere la zgomot sub 85 dB(A)?

               3.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ, trebuie să se interpreteze că Directiva 2003/10/CE este contrară unei norme sau unei practici judiciare naționale care scutește societatea de plata unei compensații bănești pe care în principiu ar trebui să o achite lucrătorilor afectați de niveluri de expunere zilnică la zgomot mai mari de 85 dB(A), prin punerea la dispoziția acestora a unor echipamente de protecție auditivă al căror efect de atenuare face ca expunerea zilnică să se mențină sub 80 dB(A)?

      (1)  A Parlamentului European și a Consiliului din 6 februarie 2003 privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenți fizici (zgomot) [a șaptesprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO L 42, p. 38, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 169).


title: Cauza T-426/13: Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – L'Oréal/OAPI – Cosmetica Cabinas (AINHOA) [„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară verbală AINHOA — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă prin elemente care nu denaturează caracterul distinctiv”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/35

         Hotărârea Tribunalului din 23 septembrie 2015 – L'Oréal/OAPI – Cosmetica Cabinas (AINHOA)
   (Cauza T-426/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară verbală AINHOA - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care nu denaturează caracterul distinctiv”])
   (2015/C 389/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: L'Oréal (Paris, Franța) (reprezentanţi: M. H. Granado Carpenter și M. L. Polo Carreño, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: O. Mondéjar Ortuño și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Spania) (reprezentanţi: L. Montoya Terán și J.-B. Devaureix, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 iunie 2013 (cauza R 1642/2012-1), privind o procedură de decădere între L’Oréal și Cosmetica Cabinas, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza T-496/08: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Ryanair/Comisia

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/41

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2008 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-496/08)
   (2009/C 32/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea, în conformitate cu articolele 230 CE și 231 CE, a deciziei implicite a Comisiei prin care se refuza accesul la documentele la care reclamanta a solicitat acest acces prin cererea din 25 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul procedurilor și

               —

               luarea măsurilor pe care Tribunalul le consideră adecvate.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea introductivă, reclamanta urmărește anularea deciziei implicite a Comisiei prin care se respinge cererea celei dintâi, în conformitate cu Regulamentul nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1) și cu privire la accesul la documente referitoare la proceduri de ajutoare de stat aflate în legătură cu ajutoarele care se prezumă a fi fost acordate printr-un acord cu administratorul aeroportului Berlin-Schönefeld.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt similare celor invocate în cauza T-494/08 Ryanair/Comisia.

      (1)  JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-173/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria regionale di Genova — Italia) — Agrover srl/Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova (Codul Vamal Comunitar — Perfecționare activă — Acord de asociere — Export anticipat de orez către o țară terță cu care a fost încheiat un acord vamal preferențial — Articolul 216 din Codul Vamal — Recuperare ulterioară a drepturilor de import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Codul Vamal)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria regionale di Genova — Italia) — Agrover srl/Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
   (Cauza C-173/06) (1)

   (Codul Vamal Comunitar - Perfecționare activă - Acord de asociere - Export anticipat de orez către o țară terță cu care a fost încheiat un acord vamal preferențial - Articolul 216 din Codul Vamal - Recuperare ulterioară a drepturilor de import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Codul Vamal)
   (2007/C 315/22)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agrover srl

      Pârâtă: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria regionale di Genova — Interpretarea articolelor 216 și 220 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1) — Orez exportat în regim de perfecționare activă către o țară terță cu care a fost încheiat un acord vamal preferențial — Aplicarea drepturilor vamale de import la data importului produsului compensator provenind dintr-o țară cu care nu a fost încheiat un acord vamal preferențial
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 216 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, se aplică operațiunilor de perfecționare activă prevăzute de articolul 115 alineatul (1) litera (b) din acest regulament, în cadrul cărora produsele compensatoare au fost exportate în afara Comunității Europene anterior importului mărfurilor de import.

               2)

               În cazul în care, cu ocazia încheierii unei operațiuni de perfecționare activă (sistem cu suspendare) cu compensare prin echivalent și export anticipat, autoritățile competente nu s-au opus, în temeiul articolului 216 din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2700/2000, scutirii de la plata drepturilor de import ale mărfii originare dintr-o țară terță, acestea trebuie să renunțe la înscrierea ulterioară în evidența contabilă a acestor drepturi de import, în temeiul articolului 220 alineatul (2) litera (b) din regulamentul respectiv, dacă sunt întrunite trei condiții cumulative. Mai întâi, trebuie ca aceste drepturi să nu fi fost percepute ca urmare a unei erori a autorităților competente, apoi, ca această eroare să fie de asemenea natură încât nu putea fi detectată în condiții rezonabile de un debitor de bună-credință și, în sfârșit, ca acesta din urmă să fi respectat toate dispozițiile în vigoare în ceea ce privește declarația sa vamală. Este de competența instanței de trimitere de a aprecia dacă aceasta este situația în acțiunea principală, în funcție de toate elementele concrete ale litigiului cu care este sesizată și, în special, de probele administrate în acest scop de către reclamanta din acțiunea principală.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza F-95/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 februarie 2011 — Skareby/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Hărțuire morală din partea superiorului ierarhic — Articolele 12a și 24 din statut — Cerere de asistență — Termen rezonabil — Punct de plecare — Durată)

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/13

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 8 februarie 2011 — Skareby/Comisia
   (Cauza F-95/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală din partea superiorului ierarhic - Articolele 12a și 24 din statut - Cerere de asistență - Termen rezonabil - Punct de plecare - Durată)
   2011/C 95/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Carina Skareby (Louvain, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Cererea privind anularea deciziei reclamantei de a nu iniția o investigație privind hărțuirea morală a cărei victimă ar fi fost reclamanta

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Comisiei Europene din 4 martie 2009, privind refuzul de a iniția o investigație administrativă privind fapte invocate de hărțuire morală al căror autor ar fi fost unul dintre foștii superiori ierarhici ai doamnei Skareby.

               2.

               Comisia Europeană suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 30.01.2010, p. 81.


title: Cauza C-243/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Republica Slovacă) la 27 mai 2015 – Lesoochranárske zoskupenie VLK/Obvodný úrad Trenčín

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Najvyšší súd Slovenskej republiky (Republica Slovacă) la 27 mai 2015 – Lesoochranárske zoskupenie VLK/Obvodný úrad Trenčín
   (Cauza C-243/15)
   (2015/C 279/22)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Intimată: Obvodný úrad Trenčín

      Intervenient: Biely potok, a.s.

      Întrebările preliminare

   În cazul unei pretinse încălcări a dreptului la un nivel înalt de protecție a mediului – care a fost instituit în condițiile stabilite de Uniunea Europeană în principal prin Directiva 92/43/CEE (1) a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică -, în special [a dreptului de a] contribui la obținerea opiniei publicului cu privire la un proiect care poate afecta în mod semnificativ anumite arii speciale de protejare cuprinse în rețeaua ecologică europeană denumită NATURA 2000, dreptul la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și drepturile invocate de recurentă, în calitatea sa de asociație fără scop lucrativ care își desfășoară activitatea în domeniul protecției mediului la nivel național, în temeiul articolului 9 din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu, și în limitele indicate de Curte în Hotărârea Lesoochranárske zoskupenie (C-240/09, EU:C:2011:125), pot fi garantate și atunci când instanța națională închide o procedură privind controlul legalității unei decizii prin care nu se recunoaște [unei asemenea asociații] statutul de parte într-o procedură administrativă referitoare la acordarea unei autorizații, precum în speță, și îndrumă [o asemenea asociație] să introducă o acțiune prin care să conteste excluderea sa din procedura administrativă respectivă?

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-230/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag (Ţările de Jos) la 20 mai 2015 – Brite Strike Technologies Inc./Brite Strike Technologies SA

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag (Ţările de Jos) la 20 mai 2015 – Brite Strike Technologies Inc./Brite Strike Technologies SA
   (Cauza C-230/15)
   (2015/C 254/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Brite Strike Technologies Inc.

      Pârâtă: Brite Strike Technologies SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Convenția Benelux [Convenția Benelux în materia proprietății intelectuale (mărci și desene sau modele industriale)] (pentru motivele indicate la punctele 28-34 din hotărârea Gerechtshof Den Haag din 26 noiembrie 2013 sau pentru alte motive) trebuie considerată o convenție ulterioară, astfel încât articolul 4.6 din aceasta nu poate fi considerat o normă specială, în sensul articolului 71 din Regulamentul nr. 44/2001 (1)?
               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare:

               2)

               Din articolul 22 alineatul (4) din Regulamentul nr. 44/2001 reiese că atât instanța belgiană, precum și cea olandeză și cea luxemburgheză au competență internațională pentru soluționarea litigiului?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ, într-o cauză precum prezenta, cum trebuie să se determine dacă competența internațională revine instanței belgiene, celei olandeze sau celei luxemburgheze? Pentru a determina astfel (mai precis) competența internațională, poate fi aplicat (totuși) articolul 4.6 din Convenția Benelux?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3 p. 74).


title: Cauza C-562/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 decembrie 2009 — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 19 decembrie 2009 — Müller Fleisch GmbH/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-562/08)
   (2009/C 69/36)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Müller Fleisch GmbH

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Parte interesată: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Întrebarea preliminară
   Articolul 6 alineatul (1), coroborat cu capitolul A partea I din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) al Comisiei nr. 1248/2001 (2) din 22 iunie 2001, trebuie interpretat în sensul că se opune obligației de testare a tuturor bovinelor de peste 24 de luni, astfel cum a fost instituită prin BSE — Untersuchungsverordnung (reglementarea germană privind testul ESB) din 1 decembrie 2000 (BGBl I, p. 1659), modificat prin Regulamentul din 25 ianuarie 2001 (BGBl I, p. 164)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2001 de stabilire a unor reglementări pentru prevenirea, controlul și eradicarea anumitor forme transmisibile de encefalopatie spongiformă (JO L 147, p. 1, Ediție specială 03/vol. 37, p. 213).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1248/2001 al Comisiei din 22 iunie 2001 de modificare a anexelor III, X, XI la Regulamentul (CE) nr. 999/2001 al Parlamentului European și al Consiliului privind supravegherea epidemiologică și testarea encefalopatiei spongiforme transmisibile (JO L 147, p. 1, Ediție specială 03/vol. 38, p. 64).


title: Cauza T-48/11: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – British Airways/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri — Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) — Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian — Obligația de motivare”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/37

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – British Airways/Comisia
   (Cauza T-48/11) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Piața serviciilor de transport aerian de mărfuri - Acorduri și practici concertate cu privire la mai multe elemente ale prețurilor și serviciilor de transport aerian de mărfuri (introducerea unor suprataxe de carburant și a unor suprataxelor de securitate, refuzul de a plăti un comision pe suprataxe) - Articolul 101 TFUE, articolul 53 al Acordului privind SEE și articolul 8 din Acordul dintre Comunitate și Elveția privind transportul aerian - Obligația de motivare”])
   (2016/C 048/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Airways (Harmondsworth, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial K. Lasok, QC, R. O’Donoghue, barrister, și B. Louveaux, solicitor, ulterior R. O’Donoghue, B. Louveaux și J. Turner, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial N. Khan, S. Noë și N. von Lingen, agenți, asistați inițial de B. Doherty, ulterior de A. Bates, barristers, ulterior de N. Khan și de A. Dawes, agenți, asistați de A. Bates)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (cazul COMP/39258 – Transport aerian de mărfuri) în măsura în care, în aceasta, Comisia Europeană, pe de o parte, a considerat că British Airways plc, în primul rând, a participat la refuzul plății unor comisioane, în al doilea rând, a săvârșit o încălcare a articolului 101 TFUE, a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian între 22 ianuarie 2001 și 1 octombrie 2001 și, în al treilea rând, a participat la încălcări ale acestor dispoziții pentru servicii de transport de mărfuri efectuate din Hong Kong (China), din Japonia, din India, din Tailanda, din Singapore, din Coreea de Sud și din Brazilia și, pe de altă parte, i-a impus o amendă.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de British Airways.

      (1)  JO C 80, 12.3.2011.


title: Cauza C-260/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 16 mai 2017 – Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)/GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki” Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas”, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK), „Oi Agioi Anargyroi”

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 16 mai 2017 – Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)/GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki” Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas”, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK), „Oi Agioi Anargyroi”
   (Cauza C-260/17)
   (2017/C 239/39)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)

      Pârâte: GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki” Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas”, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK), „Oi Agioi Anargyroi”

      Întrebările preliminare

               1)

               În sensul articolului 10 litera (g) din Directiva 2014/24 (1), pentru calificarea unui contract drept „contract de muncă” este suficient ca acesta să constituie un contract de muncă salariată sau un astfel de contract trebuie să prezinte caracteristici specifice (de exemplu, în ceea ce privește tipul muncii, condițiile de încheiere, calificările candidaților și elementele procedurii de selecție a acestora), astfel încât selecția fiecărui lucrător este rezultatul unei aprecieri individuale și al unei evaluări subiective a personalității acestuia de către angajator? Pot fi considerate „contracte de muncă” în sensul articolului 10 litera (g) din Directiva 2014/24 contractele de muncă pe durată determinată încheiate pe baza unor criterii obiective, precum perioada de șomaj a candidatului, experiența anterioară sau numărul de copii minori, după verificarea formală a documentelor justificative și potrivit unei proceduri prestabilite de acordare a punctelor în funcție de criteriile menționate mai sus, precum contractele prevăzute la articolul 63 din Legea 4430/2016?

               2)

               În sensul dispozițiilor Directivei 2014/24 [articolul 1 alineatul (4), articolul 18 alineatele (1) și (2), articolul 19 alineatul (1), articolul 32 și articolul 57 coroborate cu considerentul (5) al directivei], ale Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (articolele 49 și 56) și ale Cartei drepturilor fundamentale (articolele 16 și 52), precum și al principiilor egalității de tratament, transparenței și proporționalității, recurgerea de către autoritățile publice la alte mijloace decât contractele de achiziții publice, inclusiv la contracte de muncă, pentru a-și îndeplini funcțiile de interes public este permisă, și eventual în ce condiții, atunci când o astfel de recurgere nu presupune o organizare permanentă a serviciului public, ci – precum în cazul instituit prin articolul 63 din Legea 4430/2016 – are loc pentru o perioadă determinată și pentru a face față unor împrejurări excepționale, precum și pentru motive legate de efectivitatea concurenței sau de legalitatea funcționării întreprinderilor care își desfășoară activitatea pe piața achizițiilor publice? Asemenea motive și împrejurări, precum imposibilitatea de executare fără obstacole a contractelor de achiziții publice sau obținerea unui beneficiu economic mai mare comparativ cu (cât ar fi posibil prin) un contract de achiziții publice, pot fi considerate motive imperative de interes general care justifică adoptarea unei măsuri care implică o limitare gravă, prin amplitudine și durată, a activității antreprenoriale din domeniul achizițiilor publice?

               3)

               Împotriva unei decizii a unei autorități publice, precum deciziile atacate în procedura principală, referitoare la un contract pretins din afara domeniului de aplicare al Directivei 2014/24 (de exemplu, pentru că este un „contract de muncă”) este exclusă protecția jurisdicțională prevăzută de Directiva 89/665 (2), astfel cum este definită la articolul 1 din aceasta, în versiunea în vigoare, atunci când calea de atac este formulată de un operator economic care are un interes legitim de a i se atribui un contract de achiziții publice cu același obiect și care susține că în mod nelegal nu a fost aplicată Directiva 2014/24 din convingerea că neaplicarea acesteia este permisă?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).

      (2)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative privind aplicarea procedurilor de recurs la atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO 1989, L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).


title: Cauza C-14/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) la 11 ianuarie 2010 — Nickel Institute/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/38

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) la 11 ianuarie 2010 — Nickel Institute/Secretary of State for Work and Pensions
   (Cauza C-14/10)
   2010/C 63/61
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Nickel Institute

      Pârât: Secretary of State for Work and Pensions

      Întrebările preliminare

               1.

               În măsura în care au ca obiect clasificarea sau reclasificarea carbonaților de nichel în funcție de efectele pertinente, Directiva 2008/58/CE (1) a Comisiei (denumită în continuare „A treizecea Directivă APT”) și/sau Regulamentul (CE) nr. 790/2009 (2) al Comisiei (denumit în continuare „Primul regulament APT”) sunt nelegale, întrucât:

                           (a)

                           clasificările s-au realizat fără a se proceda la o evaluare adecvată a proprietăților intrinseci ale carbonaților de nichel în funcție de criteriile și de exigențele în materie de date prevăzute în anexa VI la Directiva 67/548/CEE (3) (denumită în continuare „Directiva privind substanțele periculoase”);

                           (b)

                           nu a fost examinată în mod corespunzător problema dacă proprietățile intrinseci ale carbonaților de nichel prezintă un risc în timpul manipulării sau folosirii normale a acestora, astfel cum se prevede la punctele 1.1 și 1.4 din anexa VI la Directiva privind substanțele periculoase;

                           (c)

                           nu s-a făcut dovada îndeplinirii condițiilor impuse pentru a se recurge la procedura prevăzută la articolul 28 din Directiva privind substanțele periculoase;

                           (d)

                           clasificările s-au bazat, în mod nelegal, pe o declarație de exceptare pregătită în vederea evaluării riscurilor de către o autoritate competentă în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 793/93 (4), și/sau

                           (e)

                           adoptarea clasificărilor nu a fost motivată, astfel cum impune articolul 253 CE?

               2.

               În măsura în care au ca obiect clasificarea sau reclasificarea hidroxizilor de nichel și a substanțelor pe bază de nichel contestate (denumite în continuarea „substanțele pe bază de nichel contestate”), Directiva 2009/2/CE (5) a Comisiei (denumită în continuare „A treizeci și una directivă”) și/sau Primul regulament APT sunt nelegale, întrucât:

                           (a)

                           clasificările s-au realizat fără a se proceda la o evaluare adecvată a proprietăților intrinseci ale substanțelor pe bază de nichel contestate în funcție de criteriile și de exigențele în materie de date prevăzute în anexa VI la Directiva privind substanțele periculoase, ci, mai degrabă, pe baza unor metode de referințe încrucișate;

                           (b)

                           nu a fost examinată în mod corespunzător problema dacă proprietățile intrinseci ale substanțelor pe bază de nichel contestate prezintă un risc în timpul manipulării sau folosirii normale a acestora, astfel cum se prevede la punctele 1.1 și 1.4 din anexa VI la Directiva privind substanțele periculoase, și/sau

                           (c)

                           nu s-a făcut dovada îndeplinirii condițiilor impuse pentru a se recurge la procedura prevăzută la articolul 28 din Directiva privind substanțele periculoase?

               3.

               În măsura în care se referă la carbonații de nichel și la substanțele pe bază de nichel contestate, Primul regulament APT este nelegal, întrucât:

                           (a)

                           nu s-a făcut dovada îndeplinirii condițiilor impuse pentru a se recurge la procedura prevăzută la articolul 53 din Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 (6) (denumit în continuare „Regulamentul CLP”), și/sau

                           (b)

                           clasificările din tabelul 3.1 din anexa VI la Regulamentul CLP s-au realizat fără a se proceda la o evaluare adecvată a proprietăților carbonaților de nichel și ale substanțelor pe bază de nichel contestate în funcție de criteriile și de exigențele în materie de date prevăzute în anexa I la Regulamentul CLP, ci, mai degrabă, prin aplicarea anexei VII la Regulamentul CLP?

      (1)  Directiva 2008/58/CE a Comisiei din 21 august 2008 de efectuare a celei de-a treizecea modificări, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 246, p.1)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 790/2009 al Comisiei din 10 august 2009 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a Regulamentului (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO L 235, p.1)

      (3)  Directiva 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23)

      (4)  Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului din 23 martie 1993 privind evaluarea și controlul riscurilor prezentate de substanțele existente (JO L 84, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 197)

      (5)  Directiva 2009/2/CE a Comisiei din 15 ianuarie 2009 de modificare, pentru a treizeci și una oară, în vederea adaptării la progresul tehnic, a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase (JO L 11, p. 6)

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO L 353, p. 1)


title: Cauza F-90/14: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2014 – ZZ/Comisia Europeană

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/39

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2014 – ZZ/Comisia Europeană
   (Cauza F-90/14)
   (2014/C 448/49)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: Hans-Robert Ilting, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Reclamantul solicită, în primul rând, anularea deciziei de a nu i se acorda alocația pentru creșterea copilului începând cu 1 septembrie 2013 întrucât copilul său nu mai urmează „o formare educațională sau profesională” în sensul articolului 2 din anexa VII la Statutul funcționarilor și, în al doilea rând, obligarea angajatorului său să continue să îi acorde această alocație și să ramburseze toate cheltuielile medicale pentru fiica sa retroactiv de la 1 septembrie 2013.

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               anularea deciziei pârâtei, număr de dosar HR.D.2/AS/ac/Ares(2014) din 5 iunie 2014, privind reclamația sa înregistrată la 12 februarie 2014 la HR.D.2 „Unitatea căi de atac și urmărirea cazurilor” cu numărul de dosar R/227/14;

               —

               obligarea autorității împuternicite să facă numiri să o recunoască pe fiica sa în mod neîntrerupt și retroactiv de la 1 septembrie 2013 ca fiind copil aflat în întreținere care urmează o formare educațională și pentru acest motiv să recunoască pentru fiica sa în mod neîntrerupt și retroactiv de la 1 septembrie 2013 continuarea acordării alocației pentru creșterea copilului și rambursarea cheltuielilor medicale.


title: Cauza C-41/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 86/378/CEE și 96/97/CE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Transpunere incompletă)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-41/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 86/378/CEE și 96/97/CE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Transpunere incompletă)
   (2009/C 19/14)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek și P. Ondrůšek, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Netranspunerea Directivei 86/378/CEE a Consiliului din 24 iulie 1986 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială (JO L 225, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 53), precum și a Directivei 96/97/CE a Consiliului din 20 decembrie 1996 de modificare a Directivei 86/378/CEE privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbați și femei în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială (JO L 46, p. 20, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 3)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 86/378/CEE a Consiliului din 24 iulie 1986 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială și Directivei 96/97/CE a Consiliului din 20 decembrie 1996 de modificare a Directivei 86/378, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor directive și al articolului 54 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană.

               2)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza F-117/15: Acțiune introdusă la 18 august 2015 – ZZ/F4E

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/37

         Acțiune introdusă la 18 august 2015 – ZZ/F4E
   (Cauza F-117/15)
   (2015/C 328/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Asmaryan Degtyareva, avocat)

      Pârâtă: Întreprinderea Comună Europeană pentru ITER şi pentru Dezvoltarea Energiei de Fuziune (F4E)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Întreprinderii Comune Europene pentru ITER şi pentru Dezvoltarea Energiei de Fuziune de a nu îl înscrie pe reclamant pe lista de rezervă a procedurii de selecție F4E/CA/ST/FGIV/2015/001, declararea nulității acestei proceduri și anularea actelor de numire a candidaților selectați drept titulari ai posturilor vacante.

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nulității procedurii de selecție a Fusion for Energy cu numărul F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 pentru postul de controlor de costuri adjunct („cost control support officier”);

               —

               declararea nulității listei de rezervă întocmite de pârâtă în urma procedurii de selecție desfășurate;

               —

               declararea nulității numirii candidaților selectați ca titulari ai posturilor vacante și a intrării în funcție a candidaților propuși de comitetul de selecție și aleși de directorul Fusion for Energy;

               —

               declararea necesității de a lansa o nouă procedură de selecție a candidaților pentru postul de controlor de costuri adjunct („cost control support officier”);

               —

               recunoașterea necesității unei probe scrise în noua procedură de selecție a candidaților pentru posturile vacante de controlor de costuri adjunct („cost control support officier”) și a organizării imediate a acestei proceduri în vederea selecției candidaților;

               —

               declararea ca nulă și abuzivă a posibilității pârâtei de a nu recurge la proba scrisă în procedurile de selecție, stabilită de aceasta în ghidul pentru candidați („guide for applicants”) din cauza situației din prezenta speță;

               —

               dispunerea oricărei măsuri pe care Tribunalul o va considera oportună în vederea repetării procedurii de selecție conform regulilor stabilite în anunțul de posturi vacante („vacancy notice”) publicat la 5 februarie 2015 și celor din ghidul candidaților („guide for applicants”) menționat în același document, cu obligativitatea organizării probei orale și a probei scrise;

               —

               obligarea Întreprinderii Comune Europene pentru ITER şi pentru Dezvoltarea Energiei de Fuziune la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-292/17: Acțiune introdusă la 16 mai 2017 – Région Île-de-France/Comisia

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/41

         Acțiune introdusă la 16 mai 2017 – Région Île-de-France/Comisia
   (Cauza T-292/17)
   (2017/C 231/51)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Région Île-de-France (Paris, Franța) (reprezentant: J.-P. Hordies, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei adoptate de Comisia Europeană la 2 februarie 2017 (SA.26763 – (2014/C) –) privind schema de ajutor pusă în aplicare de Franța în favoarea întreprinderilor de transport cu autobuzul în Regiunea Île-de-France, în măsura în care a calificat această schemă ca ajutor de stat;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe refuzul Comisiei de a califica schema de susținere a regiunii ca ajutor existent.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe nemotivarea deciziei atacate. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           Primul aspect, întemeiat pe nemotivarea privind criteriul selectivității.

                           —

                           Al doilea aspect, întemeiat pe nemotivarea privind criteriul avantajului economic necuvenit.


title: Cauza C-239/06: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/6

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-239/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale)
   2010/C 51/08
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms, C. Cattabriga și L. Visaggio, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Elenă (reprezentanți: E. M. Mamouna și A. Samoni Rantou, precum și K. Boskovits, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: A. Guimaraes Purokoski, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 privind punerea în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și a dispozițiilor corespunzătoare din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Import de echipamente militare cu scutire de taxe vamale — Refuz de a calcula sumele care ar fi trebuit să fie percepute și puse la dispoziția resurselor proprii ale Comunităților

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât a scutit de taxe vamale importul de material militar în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2002 și întrucât a refuzat să calculeze, să constate și să pună la dispoziția Comisiei Comunităților Europene resursele proprii nepercepute ca urmare a acestei scutiri, precum și dobânzile de întârziere exigibile din cauza faptului că nu a pus în termen la dispoziția Comisiei Comunităților Europene aceste resurse proprii, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/1989 al Consiliului din 29 mai 1989 privind punerea în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (Euratom, CE) nr. 1355/1996 al Consiliului din 8 iulie 1996, precum și în temeiul acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Elenă și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza C-468/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Recunoașterea calificărilor profesionale — Directiva 2005/36/CE — Netranspunere)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/12

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 1 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-468/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Recunoașterea calificărilor profesionale - Directiva 2005/36/CE - Netranspunere)
   2009/C 282/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și V. Peere, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și B. Messmer, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea în termenul prevăzut a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza T-404/12: Acțiune introdusă la 12 septembrie 2012 — Toshiba Corporation/Comisia

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/19

         Acțiune introdusă la 12 septembrie 2012 — Toshiba Corporation/Comisia
   (Cauza T-404/12)
   2012/C 343/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Toshiba Corporation (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: J MacLennan, solicitor, A. Schulz și S Sakellariou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei din 27 iunie 2012 a Comisiei în cazul COMP/39.966 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — Amenzi;

               —

               în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii într-o măsură pe care Tribunalul o consideră corespunzătoare și, în oricare dintre situații,

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe nerespectarea de către Comisie a principiului bunei administrări și a principiului proporționalității prin adoptarea prematură a Deciziei din 27 iunie 2012 în cazul COMP/39.966 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — Amenzi, anterior pronunțării de către Curtea Europeană de Justiție a hotărârii în cauza C-498/11, Toshiba Corporation/Comisia Europeană.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului la apărare al Toshiba prin faptul că nu a emis comunicarea privind obiecțiunile anterior adoptării Deciziei din 27 iunie 2012 în cazul COMP/39.966 — Instalații de comutație cu izolație în gaz — Amenzi, precum și prin faptul că nu a abordat în scrisoarea de expunere a faptelor un element important în calcularea cuantumului amenzii aplicate prin decizia respectivă.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe nerespectarea de către Comisie a principiului egalității de tratament prin faptul că reclamantei i s-a aplicat un tratament diferit de cel rezervat producătorilor europeni de instalații de comutație cu izolație în gaz întrucât amenda aplicată reclamantei a fost întemeiată pe cuantumul de plecare reținut în privința TM T&D în loc să se bazeze pe cifra de afaceri a reclamantei.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că în stabilirea cuantumului de plecare reținut în privința TM T&D Comisia nu a furnizat o motivare adecvată.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului egalității de tratament prin faptul că nu a stabilit în mod diferențiat gradul de răspundere al Toshiba comparativ cu cel al producătorilor europeni de instalații de comutație cu izolație în gaz.


title: Cauza T-324/10: Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013 — Firma Van Parys/Comisia [ „Uniune vamală — Import de banane care provin din Ecuador — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de remitere a taxelor la import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Eroare din partea autorităților vamale — Neglijență evidentă din partea persoanei interesate” ]

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2013 — Firma Van Parys/Comisia
   (Cauza T-324/10) (1)

   (Uniune vamală - Import de banane care provin din Ecuador - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de remitere a taxelor la import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Eroare din partea autorităților vamale - Neglijență evidentă din partea persoanei interesate)
   2013/C 129/27
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Firma Léon Van Parys (Anvers, Belgia) (reprezentanți: inițial P. Vlaemminck și A. Hubert, ulterior P. Vlaemminck, R. Verbeke și J. Auwerx, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Keppenne și F. Wilman, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Belgiei (reprezentanți: J. C. Halleux și M. Jacobs, agenți, asistați de P. Vander Schueren, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2010) 2858 final a Comisiei din 6 mai 2010 prin care se constată că este justificată înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că remiterea acestor taxe este justificată în raport cu un debitor, însă nu este justificată în raport cu alt debitor într-un caz specific

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 alineatul (3) din Decizia C(2010) 2858 final a Comisiei din 6 mai 2010 prin care se constată că este justificată înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că remiterea acestor taxe este justificată în raport cu un debitor, însă nu este justificată în raport cu alt debitor într-un caz specific.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la celelalte capete de cerere.

               3.

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Firma Léon Van Parys NV.

               4.

               Regatul Belgiei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-466/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Jean-Michel Adrien și alții/Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique (Trimitere preliminară — Libera circulație a lucrătorilor — Funcționari naționali detașați în cadrul unei instituții sau al unui organism al Uniunii — Pensie pentru limită de vârstă — Drept de opțiune — Suspendarea sau menținerea afilierii la sistemul național de pensii — Limitarea cumulului pensiei dobândite în cadrul sistemului național de pensii cu cea dobândită în cadrul sistemului de pensii al Uniunii)

text:
               28.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 441/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 6 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Jean-Michel Adrien și alții/Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique
      (Cauza C-466/15) (1)

      ((Trimitere preliminară - Libera circulație a lucrătorilor - Funcționari naționali detașați în cadrul unei instituții sau al unui organism al Uniunii - Pensie pentru limită de vârstă - Drept de opțiune - Suspendarea sau menținerea afilierii la sistemul național de pensii - Limitarea cumulului pensiei dobândite în cadrul sistemului național de pensii cu cea dobândită în cadrul sistemului de pensii al Uniunii))
      (2016/C 441/05)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis d'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben

         Pârâți: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

         Dispozitivul

      Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care are ca efect că un funcționar național detașat în cadrul unei instituții sau al unui organism al Uniunii Europene care alege să rămână afiliat la sistemul național de pensii pe perioada detașării sale pierde total sau parțial avantajele care corespund afilierii sale la acest din urmă sistem dacă efectuează perioada de zece ani în serviciul Uniunii care îi conferă dreptul la o pensie în cadrul sistemului de pensii al Uniunii.

         (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza T-125/15: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene UNICORN — Mărci naționale verbale și figurative anterioare UNICORN și marcă națională figurativă anterioară care reprezintă un cap de licorn — Motiv relativ de refuz — Notorietate — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/16

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2016 – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Cauza T-125/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene UNICORN - Mărci naționale verbale și figurative anterioare UNICORN și marcă națională figurativă anterioară care reprezintă un cap de licorn - Motiv relativ de refuz - Notorietate - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 462/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Unicorn a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Cipru)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 ianuarie 2015 (cauza R 150/2014-5), privind o procedură de opoziție între Unicorn și Mercilink Equipment Leasing.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Unicorn a.s. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza C-457/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/14/CE — Asigurare de răspundere civilă — Autovehicule — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/6

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-457/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/14/CE - Asigurare de răspundere civilă - Autovehicule - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 256/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: N. Yerrell, agent)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: L. Seeboruth, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto (JO L 149, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 212)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza F-107/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 decembrie 2012 — Ntouvas/ECDC (Funcție publică — Agent contractual — Exercițiul de evaluare 2010 — Cerere de anulare a raportului de evaluare)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/31

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 11 decembrie 2012 — Ntouvas/ECDC
   (Cauza F-107/11) (1)

   (Funcție publică - Agent contractual - Exercițiul de evaluare 2010 - Cerere de anulare a raportului de evaluare)
   2013/C 46/60
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ioannis Ntouvas (Sundbyberg, Suedia) (reprezentant: E. Mylonas, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (reprezentanți: R. Trott, agent, D. Waelbroeck, avocat)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a raportului de evaluare întocmit în privința reclamantului pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Ntouvas suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012, p. 69.


title: Cauza T-692/13: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 — SACBO/Comisia și TEN-T EA

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/43

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2013 — SACBO/Comisia și TEN-T EA
   (Cauza T-692/13)
   2014/C 45/74
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA) [Grassobbio (BG), Italia] (reprezentanți: G. Greco, M. Muscardiniși G. Carullo, avocați)

      Pârâte: Agenția Executivă pentru Rețeaua Transeuropeană de Transport (TEN-T EA), Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Cu titlu principal: anularea deciziei TEN-T EA din 23 octombrie 2013 și a tuturor actelor anterioare la care aceasta se referă, în măsura în care, confirmând decizia din 18 martie 2013, a considerat ineligibile costurile externe privind activitățile 1, 2.1, 4, 5, 6 și 7, reducând astfel cofinanțarea datorată și solicitând restituirea sumei de 158 517,54 euro, cu toate consecințele legale;

               —

               cu titlu subsidiar: constatarea lipsei intenției de a frauda și de a fragmenta artificial activitățile care fac obiectul cofinanțării și, prin urmare, anularea deciziei TEN-T EA din 23 octombrie 2013, precum și a tuturor actelor anterioare vizate în măsura în care, confirmând decizia din 18 martie 2003, aceasta a declarat neeligibile costurile externe privind activitățile 1, 2.1, 4, 5, 6 și 7, reducând astfel cofinanțarea datorată și solicitând restituirea sumei de 158 517,54 euro, cu toate consecințele legale;

               —

               în orice caz, stabilirea noului cuantum al reducerii finanțării indicate de Comisiei în măsura considerată cea mai adecvată ținând cont de principiul proporționalității;

               —

               obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză și în cauza T-270/13, SACBO/Comisia și TEN T EA (JO 2013, C 207, p. 46), reclamanta este aceeași.
   În această privință, trebuie precizat că, în cadrul prezentei proceduri, cele două pârâte au invocat inadmisibilitatea acțiunii, în măsura în care aceasta este îndreptată împotriva unui act care, în opinia lor, nu este definitiv.
   În opinia reclamantei, o acțiune a fost formulată împotriva măsurii adoptate de agenție la 23 octombrie 2013 în vederea asigurării unei apărări exhaustive.
   Motivele și principalele argumente invocate sunt cele deja invocate în cauza T-270/13


title: Cauza T-780/16: Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Mediaexpert/EUIPO – Mediaexpert (mediaexpert) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă mediaexpert — Marca națională verbală anterioară mediaexpert — Motiv relativ de refuz — Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Dovada existenței, a valabilității și a domeniului de protecție ale mărcii anterioare — Certificat de înregistrare a mărcii anterioare — Traducere — Normele 37-39 și norma 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Încredere legitimă”]

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/31

         Hotărârea Tribunalului din 20 iulie 2017 – Mediaexpert/EUIPO – Mediaexpert (mediaexpert)
   (Cauza T-780/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă mediaexpert - Marca națională verbală anterioară mediaexpert - Motiv relativ de refuz - Articolul 53 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Dovada existenței, a valabilității și a domeniului de protecție ale mărcii anterioare - Certificat de înregistrare a mărcii anterioare - Traducere - Normele 37-39 și norma 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Încredere legitimă”])
   (2017/C 293/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțil

      Reclamantă: Mediaexpert sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: J. Aftyka, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Mediaexpert S.A. (Varșovia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 11 august 2016 (cauza R 2583/2015-1), referitoare la o procedură de declarare a nulității între Mediaexpert sp. z o.o. și Mediaexpert S.A.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mediaexpert sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza F-41/16: Acțiune introdusă la 11 august 2016 – ZZ/SEAE

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/29

         Acțiune introdusă la 11 august 2016 – ZZ/SEAE
   (Cauza F-41/16)
   (2016/C 371/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Meyer, avocat)

      Pârât: Serviciul European pentru Acțiune Externă

      Obiectul și descrierea litigiului

   Declararea nulității sau anularea deciziilor AIPN prin care se solicită rambursarea de către reclamant a alocației școlare despre care se pretinde că a fost percepută de reclamant în mod nejustificat și prin care se refuză reclamantului plata pe viitor a alocației școlare, și obligarea pârâtului la plata sumelor reținute

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               declararea nulității deciziei pârâtului din 12 mai 2016 privind reclamațiile R/18/16 și R/19/16 formulate de reclamant și a deciziilor contestate prin intermediul acestora, referitoare la anul școlar 2014/2015;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei pârâtului din 12 mai 2016 privind reclamațiile R/18/16 și R/19/16 formulate de reclamant și a deciziilor contestate prin intermediul acestora, referitoare la anul școlar 2014/2015;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamant a sumelor reținute în mod nejustificat în temeiul acestei decizii;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-176/16: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2016 – Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO – Mionetto (UGO)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/25

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2016 – Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO – Mionetto (UGO)
   (Cauza T-176/16)
   (2016/C 222/31)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kofola ČeskoSlovensko (Ostrava, Republica Cehă) (reprezentant:. L. Lorenc, lawyer)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mionetto SpA (Valdobbiadene, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „UGO” – cererea de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 11 541 851

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 februarie 2016 în cauza R 2707/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea Regulamentului nr. 207/2009, cu modificările ulterioare, și a normelor de drept privind aplicarea sa, în special aprecierea eronată a riscului de confuzie a mărcilor în discuție.


title: Cauza T-510/09 P: Recurs introdus la 12 aprilie 2010 de V împotriva Hotărârii pronunțate la 21 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-33/08, V/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/42

      Recurs introdus la 12 aprilie 2010 de V împotriva Hotărârii pronunțate la 21 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-33/08, V/Comisia
      (Cauza T-510/09 P)
      (2010/C 161/67)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: V (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  constatarea admisibilității și temeiniciei recursului și, în consecință,

                  —

                  anularea Hotărârii pronunțate la 21 octombrie 2009 de Camera întâi a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-33/08 și notificate recurentei la 26 octombrie 2009 și prin care Tribunalul menționat a respins ca nefondată acțiunea recurentei prin care se urmăreau anularea deciziei din 15 mai 2007 prin care Comisia a informat-o pe aceasta că nu este aptă din punct de vedere fizic să își exercite atribuțiile și obligarea Comisiei la plata de daune-interese pentru prejudiciile pe care aceasta consideră că le-a suferit;

                  —

                  admiterea concluziilor pe care recurenta le-a formulat în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Prin prezenta acțiune, recurenta solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 21 octombrie 2009, pronunțat în cauza V/Comisia, F-33/08, prin care se respinge acțiunea având ca obiect anularea deciziei Comisiei de a nu o angaja pe recurentă pentru motivul că aceasta nu este aptă din punct de vedere fizic să-și exercite atribuțiile, precum și o cerere de daune interese.
      În susținerea cererii sale, recurenta formulează trei motive întemeiate pe erori de drept, pe o denaturare a elementelor de probă din dosar, precum și pe o motivare eronată și insuficientă.
      În primul rând, recurenta contestă hotărârea pronunțată întrucât Tribunalul a considerat că nu s-a dovedit că neregula referitoare la intervenția doctorului K. ar fi influențat actele de procedură care au condus la adoptarea deciziei în litigiu.
      În al doilea rând, recurenta consideră că TFP a încălcat obligația de respectare a secretului medical, precum și a dreptului pacientului, chiar justițiabil, la respectarea acestuia, în măsura în care a considerat că invocarea acestui principiu de către recurentă îl împiedica să își exercite controlul de legalitate a avizului negativ emis de comisia medicală.
      În al treilea rând, recurenta consideră că raționamentul TFP a fost viciat prin lipsa motivării cu privire la aprecierea argumentului întemeiat pe lipsa înscrierii președintelui comisiei medicale pe lista Ordinului Medicilor belgieni.