title: Cauza C-275/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil n° 5 de Madrid — Spania) — Productores de Música de España (Promusicae)/Telefónica de España SAU (Societate informațională — Obligații ale furnizorilor de servicii — Păstrarea și divulgarea anumitor date de transfer — Obligația de divulgare — Limite — Protecția confidențialității comunicațiilor electronice — Compatibilitate cu protecția dreptului de autor și a drepturilor conexe — Dreptul la protecția efectivă a proprietății intelectuale)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 ianuarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid — Spania) — Productores de Música de España (Promusicae)/Telefónica de España SAU
   (Cauza C-275/06) (1)

   (Societate informațională - Obligații ale furnizorilor de servicii - Păstrarea și divulgarea anumitor date de transfer - Obligația de divulgare - Limite - Protecția confidențialității comunicațiilor electronice - Compatibilitate cu protecția dreptului de autor și a drepturilor conexe - Dreptul la protecția efectivă a proprietății intelectuale)
   (2008/C 64/12)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Productores de Música de España (Promusicae)

      Pârâtă: Telefónica de España SAU
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado de lo Mercantil — Interpretarea articolului 15 alineatul (2) și a articolului 18 din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257), a articolului 8 alineatele (1) și (2) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) și a articolului 8 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56) — Prelucrare a datelor generate de comunicațiile stabilite în cursul prestării unui serviciu al societății informaționale — Obligație care revine operatorilor de rețele și de servicii de comunicații electronice, furnizorilor de acces la rețele de telecomunicații și furnizorilor de servicii de stocare de date de a păstra și de a pune la dispoziție respectivele date — Inaplicabilitate în cadrul procedurilor civile
   Dispozitivul
   Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic), Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală și Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) nu impun statelor membre să prevadă, într-o situație precum aceea din acțiunea principală, obligația de a comunica date cu caracter personal în vederea asigurării protecției efective a dreptului de autor în cadrul unei proceduri civile. Totuși, dreptul comunitar impune acestor state ca, la transpunerea directivelor menționate, să se asigure că se întemeiază pe o interpretare a acestora care permite asigurarea unui echilibru just între diferitele drepturi fundamentale protejate de ordinea juridică comunitară. Pe lângă aceasta, la punerea în aplicare a măsurilor de transpunere a acestor directive, incumbă autorităților și instanțelor din statele membre nu numai să interpreteze dreptul lor național într-un mod conform directivelor menționate, ci și să nu se întemeieze pe o interpretare a acestora care ar intra în conflict cu drepturile fundamentale respective sau cu alte principii generale ale dreptului comunitar precum principiul proporționalității.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza T-555/08: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2008 — IPublish Ganske Interactive Publishing/OAPI (reprezentarea unui aparat de navigație)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/35

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2008 — IPublish Ganske Interactive Publishing/OAPI (reprezentarea unui aparat de navigație)
   (Cauza T-555/08)
   (2009/C 55/63)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: IPublish Ganske Interactive Publishing GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: V. Knies, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs din 3 octombrie 2008 în cauza R 709/2008-4;

               —

               obligarea Oficiului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: o marcă tridimensională reprezentând un aparat de navigație în culorile negru și albastru, aparat caracterizat între altele printr-o bandă laterală albastră, pentru produse și servicii din clasele 9, 39 și 42 (cererea de înregistrare nr. 6 092 639).

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), deoarece marca solicitată are caracterul distinctiv necesar.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol.1, p. 146).


title: Cauza T-201/17: Acțiune introdusă la 31 martie 2017 – Printeos/Comisia

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/30

         Acțiune introdusă la 31 martie 2017 – Printeos/Comisia
   (Cauza T-201/17)
   (2017/C 168/39)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Spania) (reprezentanți: H. Brokelmann și P. Martínez-Lage Sobredo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Comisiei, în temeiul articolului 266 primul paragraf TFUE și, în subsidiar, în temeiul articolului 266 primul paragraf TFUE, al articolului 268 TFUE și al articolului 340 al doilea paragraf TFUE, precum și al articolului 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, la plata:

                           a)

                           unei despăgubiri pecuniare al cărei cuantum să corespundă cu dobânzile compensatorii aferente sumei de 4 729 000 de euro calculate la rata dobânzii aplicată de Banca Centrală Europeană operațiunilor sale de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale, pentru perioada cuprinsă între 9 martie 2015 și 1 februarie 2017, ceea ce echivalează cu un cuantum de 184 592,95 de euro sau, în subsidiar, calculate la rata dobânzii pe care Tribunalul o consideră adecvată și

                           b)

                           a dobânzilor de întârziere aferente cuantumului dobânzilor compensatorii care rezultă din paragraful anterior pentru perioada cuprinsă între 1 februarie 2017 și data plății efective de către Comisie a sumei solicitate în paragraful anterior în executarea unei eventuale hotărâri de admitere a prezentei acțiuni, calculate la rata dobânzii aplicată de Banca Centrală Europeană operațiunilor sale de refinanțare, majorată cu trei puncte procentuale și jumătate, sau, în subsidiar, calculate la rata dobânzii pe care Tribunalul o consideră adecvată.

               —

               în subsidiar, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea deciziei Comisiei din 26 ianuarie 2017 prin care i s-a rambursat doar cuantumul principal al amenzii plătite fără a fi datorată de reclamantă în executarea Deciziei Plicuri, cu excluderea oricăror dobânzi;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta procedură, reclamata formulează, cu titlu principal, o acțiune în despăgubire având ca obiect obținerea unei reparații pecuniare echivalente dobânzilor pe care Comisia trebuia să i le plătească atunci când i-a rambursat amenda plătită fără a fi datorată în executarea Deciziei C(2014) 9295 final a Comisiei din 10 decembrie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (AT.39780 – Plicuri) (denumită în continuare „Decizia Plicuri”), ca urmare a anulării acesteia prin Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2016, în cauza T-95/15, Printeos S.A. și alții/Comisia (denumită în continuare „Hotărârea Printeos”). În subsidiar, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei din 26 ianuarie 2017 prin care i s-a respins cererea privind plata dobânzilor menționate.

               1.

               În susținerea acțiunii în despăgubire, reclamanta arată că cererea de reparații pecuniare se întemeiază pe articolul 266 primul paragraf TFUE întrucât Comisia a executat în mod incomplet Hotărârea Printeos menționată prin faptul că nu i-a plătit dobânzile corespunzătoare; în subsidiar, aceasta se întemeiază pe articolul 266 al doilea paragraf TFUE, pe articolul 340 al doilea paragraf TFUE și pe articolul 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, având în vedere prejudiciul cauzat prin Decizia Plicuri și executarea incompletă a Hotărârii Printeos.
               Se susține în această privință că comportamentul ilicit al Comisiei ar fi lipsit de temei juridic întrucât Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO 2002, L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3), invocat de Comisie în decizia sa din 26 ianuarie 2017, era deja abrogat, și întrucât Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO 2012, L 362, p. 1) trebuie să fie considerat contrar articolelor 266 și 340 TFUE, precum și articolului 41 alineatul (3) și articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               În susținerea acțiunii subsidiare în anulare, reclamanta arată că decizia Comisiei din 26 ianuarie 2017 se fundamenta pe un temei juridic care era abrogat, care nu era aplicabil și care, în orice caz, trebuia considerat nelegal, invocând de asemenea o excepție de nelegalitate în acest sens.


title: Cauza T-489/14: Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Espacio Activos Financieros/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/51

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2014 – Espacio Activos Financieros/Comisia
   (Cauza T-489/14)
   2014/C 282/66
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Espacio Activos Financieros, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. De Zunzunegui Ruano, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri cu privire la care se pretinde că ar constitui sistemul spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii beneficiari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea flagrantă a principiului securității juridice;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.
   Se invocă, în special, existența unei erori de calificare a respectivului sistem spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) în ansamblul său, precum și a măsurilor individuale, drept ajutor de stat, existența unei erori în ceea ce privește identificarea beneficiarului măsurilor și încălcarea principiului securității juridice.


title: Cauza C-363/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal d'instance du VII ème Arrondissement de Paris (Franța) la 2 august 2007 — Hewlett Packard International SARL/Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/21

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal d'instance du VIIème Arrondissement de Paris (Franța) la 2 august 2007 — Hewlett Packard International SARL/Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects
   (Cauza C-363/07)
   (2007/C 269/43)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hewlett Packard International SARL

      Pârâtă: Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects.
   Întrebările preliminare

               1)

               Funcția de copiere a unui aparat multifuncțional precum cel descris în prezenta procedură, conceput pentru a funcționa în legătură directă sau printr-o rețea cu unul sau mai multe calculatoare, dar care poate, pentru funcția de copiere, să funcționeze în mod autonom, reprezintă o „funcție proprie, alta decât prelucrarea datelor” în sensul notei 5 (E) la capitolul 84 din Nomenclatura Combinată?

               2)

               În caz de răspuns pozitiv la prima întrebare, existența acestei funcții proprii, în legătură cu care se recunoaște în mod expres că nu conferă articolului caracterul său esențial, este de natură să excludă clasificarea în capitolul 84 prin aplicarea notei 5 (E), în pofida existenței funcțiilor de imprimantă și de scaner care intră în domeniul prelucrării datelor?

               3)

               Într-un astfel de caz și fiind vorba despre un material alcătuit din asamblarea a două module distincte din punct de vedere material (imprimantă și scaner), clasificarea nu trebuie efectuată în temeiul regulii generale 3 (b)?

               4)

               La modul mai general, o interpretare corectă a Sistemului Armonizat și a Nomenclaturii Combinate trebuie să conducă la clasificarea unor imprimante precum cele descrise în procedură la poziția 8471 60 sau la poziția 9009 12 00?

               5)

               Regulamentul (CE) nr. 400/2006 al Comisiei din 8 martie 2006 (1) nu este nul, în special ca fiind contrar Sistemului Armonizat, Nomenclaturii Combinate și alineatelor (1) și (3) (b) din Regulile generale pentru interpretarea Sistemului Armonizat și a Nomenclaturii Combinate, întrucât este motivat prin referire la noțiunea de „funcție care conferă aparatului caracterul său esențial” și că acesta ar conduce la clasificarea la poziția 9009 12 00 a unor imprimante precum cele descrise?

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 400/2006 al Comisiei din 8 martie 2006 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată (NC) (JO L 70, p. 9).


title: Cauza C-83/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Spania) la 11 februarie 2010 — Aurora Sousa Rodríguez și alții/Air France S.A.

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Spania) la 11 februarie 2010 — Aurora Sousa Rodríguez și alții/Air France S.A.
   (Cauza C-83/10)
   2010/C 113/37
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Aurora Sousa Rodríguez, Yago López Sousa, Rodrigo Puga Lueiro, Luis Rodríguez González, María del Mar Pato Barreiro, Manuel López Alonso, Yaiza Pato Rodríguez

      Pârâtă: Air France S.A.

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „anulare”, definită la articolul 2 litera (l) [din Regulamentul (CE) nr. 261/2004] (1) trebuie să fie interpretată în sensul că vizează în exclusivitate absența plecării zborului în condițiile stabilite sau aceasta trebuie să fie interpretată în sensul că vizează și orice situație în care un zbor cu rezervare a decolat, însă nu a ajuns la destinație, inclusiv situația de întoarcere forțată la aeroportul de origine din motive tehnice?

               2.

               Noțiunea „compensații suplimentare” prevăzută la articolul 12 din regulamentul menționat trebuie să fie interpretată în sensul că permite judecătorului național să acorde, în caz de anulare, despăgubiri care să acopere și prejudiciul moral care rezultă din neexecutarea contractului de transport aerian în conformitate cu criteriile stabilite de dreptul național și de jurisprudența națională în materie de neexecutare a contractelor sau, dimpotrivă, această compensație se raportează numai la cheltuielile efectuate de pasageri care sunt justificate în mod corespunzător și care nu sunt acoperite în mod suficient de operatorul de transportat aerian în conformitate cu dispozițiile articolelor 8 și 9 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004, fără ca aceste dispoziții să fi fost invocate, sau, în sfârșit, aceste două noțiuni de compensații suplimentare sunt compatibile între ele?

      (1)  Al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (Text cu relevanță pentru SEE) — Declarație a Comisiei (JO L 46. p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza F-146/12: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/78

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-146/12)
   2013/C 26/164
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al Uniunii, decizie care aplică noile DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea nelegalității articolului 9 din Dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut;

               —

               anularea deciziei din 3 februarie 2012 de aplicare, în ceea ce privește transferul drepturilor de pensie ale reclamantei, a parametrilor menționați în Dispozițiile generale din 3 martie 2011 de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-366/12: Acțiune introdusă la 10 august 2012 — Katjes Fassin/OAPI (Yoghurt Gums)

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/12

         Acțiune introdusă la 10 august 2012 — Katjes Fassin/OAPI (Yoghurt Gums)
   (Cauza T-366/12)
   2012/C 319/22
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Germania) (reprezentant: T. Schmitz, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 iunie 2012 în cauza R 523/2012-4 și reformarea acesteia în sensul respingerii în totalitate a căilor de atac în fața OAPI;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „Yoghurt-Gums” pentru produse din clasele 6, 24 și 30 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 455 197

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-75/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Revere (Italia) la 13 februarie 2012 — Procedură penală împotriva lui Majali Abdel

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Giudice di Pace di Revere (Italia) la 13 februarie 2012 — Procedură penală împotriva lui Majali Abdel
   (Cauza C-75/12)
   2012/C 118/28
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di Pace di Revere

      Partea din acțiunea principală

   Majali Abdel

      Întrebările preliminare

               1.

               În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolele 2, 4, 6, 7, 8 din Directiva 2008/115/CE (1) se opun posibilității ca un resortisant al unei țări terțe, aflat în situație de ședere ilegală în statul membru, să fie sancționat cu o pedeapsă pecuniară înlocuită ca sancțiune penală cu arestul la domiciliu, ca urmare a simplei sale intrări și șederi ilegale, chiar înainte de încălcarea unui ordin de îndepărtare emis de autoritatea administrativă?

               2.

               În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolele 2, 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE se opun posibilității ca, ulterior adoptării directivei, un stat membru să adopte o reglementare care prevede ca un resortisant al unei țări terțe, aflat în situație de ședere ilegală în statul membru, să fie sancționat cu o pedeapsă pecuniară înlocuită cu expulzarea imediat executorie ca sancțiune penală, fără respectarea procedurii și a drepturilor străinului prevăzute de directivă?

               3.

               Principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) TUE se opune unei reglementări naționale adoptate în cursul termenului de transpunere a unei directive pentru a eluda sau, în orice caz, pentru a limita aplicarea directivei și ce măsuri trebuie adoptate de instanță în cazul în care constată un asemenea scop?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-724/14: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2014 – ECFA și IEP/Comisia și EACEA

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/38

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2014 – ECFA și IEP/Comisia și EACEA
   (Cauza T-724/14)
   (2015/C 007/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: European Childrens Fashion Asociation (ECFA) (Valencia, Spania) și Instituto de Economía Pública, SL (IEP) (Valencia) (reprezentant: A. Haegeman, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană și Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei cereri introductive drept admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea deciziei – scrisorii neoficiale – datată 1/8/2014, precum și a notei de debit nr. 3241401420 datată 5 august 2014;

               —

               obligarea părții adverse să anuleze nota de debit nr. 3241401420 datată 5 august 2014 drept contrară dispozițiilor contractuale, legale și administrative;

               —

               declararea deciziei – scrisorii neoficiale datată 1/8/2014, precum și a notei de debit nr. 3241401420 datată 5 august 2014, drept contrare obligațiilor contractuale ale pârâtei și declararea acestora drept nule și neavenite;

               —

               declararea cel puțin a creanței materializate prin nota de debit nr. 3241401420 drept neîntemeiată;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului notei de debit nr. 3241401420;

               —

               dacă este necesar, fără a aduce atingere drepturilor părților, desemnarea unui expert, în temeiul articolelor 63 și 64 din Regulamentul de procedură;

               —

               respingerea oricărei cereri a părții adverse privind plata acestei note de debit nr. 3241401420 și dacă este necesar obligarea acesteia la rambursarea către reclamanți a oricărei sume pe care Comisia ar fi obținut-o în mod direct sau prin compensație, iar aceasta cu titlu de debit principal, dobânzi și eventuale accesorii;

               —

               dacă este necesar și în măsura în care încălcarea dispozițiilor contractuale săvârșită de partea adversă ar fi cauzat un prejudiciu reclamanților, obligarea părții adverse să îi despăgubească pe reclamanți, în special dacă și în măsura în care plățile sau compensațiile care le revin reclamanților ar fi fost obținute prin obligarea acestora la rambursare;

               —

               consimțirea în favoarea reclamanților a faptului că, în prezent, acest din urmă capăt de cerere se limitează cu titlu provizoriu la UN euro dintr-un total de 82.378,81 €, sub rezerva majorării sau reducerii în cursul procesului și sub rezerva majorării dobânzilor compensatorii, cel puțin a dobânzilor convenționale aplicate contractului, respectiv 3,65 %;

               —

               obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligațiilor contractuale, a obligației de motivare, a dreptului la apărare, a principiului general al obligației de diligență și al obligației de proporționalitate, pe un abuz de putere, pe nerespectarea obligației de loialitate și de bună-credință în executarea contractelor, pe nerespectarea articolului II.19.3 din contractul „grant agreement” și pe încălcarea principiului general al protecției încrederii legitime și a normelor generale de interpretare a contractelor, în măsura în care decizia de a solicita rambursarea unei părți din cuantumul plătit ECFA s-ar baza doar pe rezultatele auditului, fără vreo altă justificare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului contradictorialității și a dreptului la apărare, a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a principiului general al protecției încrederii legitime și a normelor generale de interpretare a contractelor, în măsura în care ECFA nu ar fi fost invitată din nou să prezinte documentele pentru stabilirea eligibilității costurilor contestate, deși i s-a dat impresia că va putea să facă aceasta într-o etapă ulterioară a procedurii.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligațiilor contractuale, a obligației de motivare, a dreptului la apărare, a principiului general al obligației de diligență și al obligației de proporționalitate, pe un abuz de putere, pe nerespectarea obligației de loialitate și de bună-credință în executarea contractelor, precum și a dispozițiilor contractuale care reglementează contractul de subvenționare încheiat și, în special, pe nerespectarea articolului II.14 din contractul „grant agreement”, a principiilor generale care reglementează un audit, a principiului executării cu bună-credință a contractelor și a interdicției aplicării abuzive a clauzelor contractuale, precum și a principiului general al protecției încrederii legitime și a normelor generale de interpretare a contractelor.
               Reclamanții arată că pârâtele își arogă dreptul de a interpreta contractul în cauză după bunul plac și fără respectarea dispozițiilor exprese care prevăd obligația subvenționării prestațiilor realizate efectiv și a costurilor eligibile.


title: Cauza C-366/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Directiva 2008/101 — Includerea activităților de aviație în acest sistem — Validitate — Convenția de la Chicago — Protocolul de la Kyoto — Acordul privind transportul aerian UE/Statele Unite — Principii de drept internațional cutumiar — Efecte juridice — Posibilitatea invocării acestora — Extrateritorialitatea dreptului Uniunii — Noțiunile „redevență” și „taxă” )

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit) — The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc./The Secretary of State for Energy and Climate Change
   (Cauza C-366/10) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Directiva 2008/101 - Includerea activităților de aviație în acest sistem - Validitate - Convenția de la Chicago - Protocolul de la Kyoto - Acordul privind transportul aerian UE/Statele Unite - Principii de drept internațional cutumiar - Efecte juridice - Posibilitatea invocării acestora - Extrateritorialitatea dreptului Uniunii - Noțiunile „redevență” și „taxă”)
   2012/C 49/12
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: The Air Transport Association of America, American Airlines, Inc., Continental Airlines, Inc., United Airlines, Inc.

      Pârât: The Secretary of State for Energy and Climate Change

      Cu participarea: International Air Transport Association (IATA), National Airlines Council of Canada (NACC), Aviation Environment Federation, WWF-UK, European Federation for Transport and Environment, Environmental Defense Fund, Earthjustice

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Justice Qeen's Bench Division (Administrative Court) — Validitatea Directivei 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activitățile de aviație în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (JO L 8, p. 3) — Posibilitatea invocării anumitor norme și/sau dispoziții de drept internațional

      Dispozitivul

               1.

               Dintre principiile și dispozițiile de drept internațional menționate de instanța de trimitere, nu pot fi invocate, în împrejurări precum cele din acțiunea principală și în vederea aprecierii validității Directivei 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 decembrie 2008 de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activitățile de aviație în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității, decât:

                           —

                           pe de o parte, în limitele unui control al existenței unei erori vădite de apreciere imputabile Uniunii în ceea ce privește competența sa, în raport cu aceste principii, de a adopta această directivă:

                                       —

                                       principiul potrivit căruia fiecare stat are suveranitate completă și exclusivă asupra propriului spațiu aerian;

                                       —

                                       principiul potrivit căruia niciun stat nu poate pretinde în mod legitim să își extindă suveranitatea asupra unei porțiuni din marea liberă și

                                       —

                                       principiul care garantează libertatea de survol al mării libere și,

                           —

                           pe de altă parte,

                                       —

                                       articolul 7 și articolul 11 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Acordul privind transportul aerian încheiat la 25 și la 30 aprilie 2007 între Statele Unite ale Americii, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, precum și

                                       —

                                       articolul 15 alineatul (3) din acordul menționat coroborat cu articolul 2 și cu articolul 3 alineatul (4) din acesta.

               2.

               Examinarea Directivei 2008/101 nu a evidențiat elemente de natură să afecteze validitatea acesteia.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-465/06: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/98/CE — Reutilizarea informațiilor din sectorul public — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/16

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 27 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-465/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/98/CE - Reutilizarea informațiilor din sectorul public - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2007/C 297/25)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Montaguti și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (JO L 345, p. 90)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma pe deplin Directivei 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-739/14: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – PSC Prominvestbank/Consiliul

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/42

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – PSC Prominvestbank/Consiliul
   (Cauza T-739/14)
   (2015/C 007/47)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kiev, Ucraina) (reprezentant: J. Viñals Camallonga și J. Iriarte Ángel, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014, în măsura în care o privește și excluderea sa de la sancțiunile aplicate prin această dispoziție;

               —

               anularea articolului 5 din Regulamentul (UE)nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014, în măsura în care o privește și excluderea sa de la sancțiunile aplicate prin această dispoziție;

               —

               anularea noului articol 1, astfel cum este modificat de Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014, în măsura în care o privește și excluderea sa de la sancțiunile aplicate prin această dispoziție;

               —

               anularea noului articol 5, astfel cum este modificat de Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014, în măsura în care o privește și excluderea sa de la sancțiunile aplicate prin această dispoziție, și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele din cauza T-737/14, Vnesheconombank/Consiliul.


title: Cauza T-96/16: Acțiune introdusă la 29 februarie 2016 – Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/53

         Acțiune introdusă la 29 februarie 2016 – Solenis Technologies/EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Cauza T-96/16)
   (2016/C 156/71)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Solenis Technologies LP (Wilmington, Statele Unite) (reprezentant: A. Sanz Cerralbo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.” – cererea de înregistrare nr. 13 355 508

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 3 decembrie 2015 în cauza R 613/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care refuză înregistrarea mărcii Uniunii nr. 13 355 508 „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-110/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 februarie 2016 – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 februarie 2016 – Lg Costruzioni Srl/Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
   (Cauza C-110/16)
   (2016/C 175/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Lg Costruzioni Srl

      Intimate: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia,
   Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      Întrebarea preliminară

   Este compatibilă cu articolul 48 din Directiva 2004/18/CE din 31 martie 2004 (1) o normă precum cea prevăzută la articolul 53 alineatul 3 din Decretul legislativ nr. 163 din 16 aprilie 2006, care permite participarea unei întreprinderi cu un proiectant „indicat” care, potrivit jurisprudenței naționale, întrucât nu este ofertant, nu ar putea recurge la instituția menționării capacităților?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-341/13 RENV: Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – Groupe Léa Nature/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative SO’BiO ētic — Mărci ale Uniunii Europene și națională verbale anterioare SO…? — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Atingere adusă renumelui — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/44

         Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – Groupe Léa Nature/EUIPO – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Cauza T-341/13 RENV) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative SO’BiO ētic - Mărci ale Uniunii Europene și națională verbale anterioare SO…? - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 239/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Groupe Léa Nature SA (Périgny, Franța) (reprezentant: S. Arnaud, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Gája, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Debonair Trading Internacional Lda, (Funchal, Portugalia) (reprezentant: T. Alkin, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 martie 2013 (cauza R 203/2011-1), referitoare la o procedură de opoziție între Debonair Trading Internacional și Groupe Léa Nature

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Groupe Léa Nature SA la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de intervenientă în fața Tribunalului și a Curții.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-265/09: Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Serrano Aranda/OAPI — Burg Groep (LE LANCIER)

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/46

         Acțiune introdusă la 10 iulie 2009 — Serrano Aranda/OAPI — Burg Groep (LE LANCIER)
   (Cauza T-265/09)
   2009/C 205/85
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Enrique Serrano Aranda (Murcia, Spania) (reprezentanți: J. Calderón Chavero și T. Villate Consonni, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Burg Groep BV (Bergen, Țările de Jos)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 27 martie 2009 pronunțată de Camera întâi de recurs a OAPI în cauza R-366/20081;

               —

               admiterea, în temeiul anulării menționate anterior, a opoziției și deducerea consecințelor juridice corespunzătoare, și anume pronunțarea respingerii în totalitate a cererii de înregistrare nr. 3343365;

               —

               obligarea OAPI, precum și a celorlalte interveniente, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta acțiune, în caz de opoziție față de aceasta, și respingerea pretențiilor lor.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Burg Groep B.V.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „LE LANCIER” (cererea de înregistrare nr. 3343365) pentru produse din clasele 29 și 30

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală spaniolă „EL LANCERO” nr. 838740, pentru produse din clasa 30; marca figurativă spaniolă nr. 941979, care conține elementul verbal „EL LANCERO”, pentru produse din clasa 30; marca verbală spaniolă nr. 943767 „EL LANCERO”, pentru produse din clasa 31, și marca verbală spaniolă nr. 1806835 „EL LANCERO”, pentru produse din clasa 29

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară.


title: Cauza T-295/15: Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Zhang/OAPI – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/34

         Acțiune introdusă la 26 mai 2015 – Zhang/OAPI – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)
   (Cauza T-295/15)
   (2015/C 262/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Yongyu Zhang (Manchester, Regatul Unit) (reprezentant: M. Steinert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Anna Smith” – cererea de înregistrare nr. 11 981 446

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 27 februarie 2015 în cauza R 1559/2014-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea, după anularea deciziei atacate privind procedura de opoziție nr. B 2 264 227 referitoare la cererea de înregistrare nr. 11 981 446 din 12 iulie 2013, a mărcii verbale Anna Smith, în calitate de marcă comunitară, pentru clasele 18 și 25, conform cererii formulate de reclamant.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-386/07: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 5 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitaire SpA/Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA (Regulament de procedură — Articolul 92 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) — Norme comunitare în materie de concurență — Regimuri naționale privind nivelul onorariilor de avocat — Stabilirea unor onorarii minime — Inadmisibilitate parțială — Întrebare al cărei răspuns poate fi dedus din jurisprudența Curții)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/17

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 5 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitaire SpA/Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA
   (Cauza C-386/07) (1)

   (Regulament de procedură - Articolul 92 alineatul (1) și articolul 104 alineatul (3) - Norme comunitare în materie de concurență - Regimuri naționale privind nivelul onorariilor de avocat - Stabilirea unor onorarii minime - Inadmisibilitate parțială - Întrebare al cărei răspuns poate fi dedus din jurisprudența Curții)
   (2008/C 209/23)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitaire SpA

      Pârâte: Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA

      Cu participarea: Azienda Sanitaria locale ULSS no 15 (Alta Padovana, Regione Veneto)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Interpretarea articolului 10 CE, a articolului 81 alineatul (1) CE și a Directivei 98/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 de facilitare a exercitării cu caracter permanent a profesiei de avocat într-un stat membru, altul decât cel în care s-a obținut calificarea (JO L 77, p. 36, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 24) — Stabilirea, de către o organizație profesională națională, de tarife obligatorii pentru prestațiile avocaților supuse aprobării ministeriale — Reglementare națională care interzice judecătorilor, în contextul deciziilor judecătorești cu privire la cheltuielile de judecată, să deroge de la onorariile minime stabilite
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 10 CE și 81 CE nu se opun unei legislații naționale care interzice în principiu să se deroge de la onorariile minime aprobate prin hotărâre ministerială pe baza unui proiect elaborat de o asociație profesională a avocaților precum Consiglio nazionale forense și care interzice de asemenea judecătorului, atunci când se pronunță cu privire la cuantumul cheltuielilor de judecată pe care partea care a căzut în pretenții trebuie să le ramburseze celeilalte părți, să deroge de la onorariile minime menționate.

               2)

               A treia întrebare adresată de Consiglio di Stato prin Decizia din 13 ianuarie 2006 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza C-223/10: Ordonanța președintelui Curții din 1 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/38

         Ordonanța președintelui Curții din 1 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-223/10) (1)

   ()
   2010/C 346/73
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza T-74/12: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Mecafer/Comisia („Dumping — Importurile de anumite compresoare originare din China — Refuz parțial al rambursării taxelor antidumping achitate — Stabilirea prețului de export — Deducerea taxelor antidumping — Modificarea efectelor în timp ale unei anulări”)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/15

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Mecafer/Comisia
   (Cauza T-74/12) (1)

   ((„Dumping - Importurile de anumite compresoare originare din China - Refuz parțial al rambursării taxelor antidumping achitate - Stabilirea prețului de export - Deducerea taxelor antidumping - Modificarea efectelor în timp ale unei anulări”))
   (2016/C 007/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mecafer (Valence, Franţa) (reprezentanţi: R. MacLean, solicitor şi A. Bochon, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz şi T. Maxian Rusche, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2011) 8804 final a Comisiei din 6 decembrie 2011 privind cereri de rambursare a taxelor antidumping achitate pentru importurile de anumite compresoare originare din Republica Populară Chineză și, în ipoteza în care Tribunalul anulează decizia menționată, menținerea în vigoare a efectelor deciziei menționate până la adoptarea de către Comisie a măsurilor necesare pentru executarea hotărârii Tribunalului care urmează să fie pronunțată

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 din Decizia C(2011) 8804 final a Comisiei din 6 decembrie 2011 privind cereri de rambursare a taxelor antidumping achitate pentru importurile de anumite compresoare originare din Republica Populară Chineză, în măsura în care nu acordă Mecafer o rambursare a taxelor antidumping achitate fără a fi datorate peste cuantumurile care sunt menționate în acest articol.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza T-306/13: Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Silicium España Laboratorios/OAPI – LLR-G5 (LLRG5) [„Marcă comunitară — Procedură de nulitate — Marca comunitară verbală LLRG5 — Motiv absolut de refuz — Rea-credință a titularului mărcii comunitare — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 262/19

         Hotărârea Tribunalului din 16 iunie 2015 – Silicium España Laboratorios/OAPI – LLR-G5 (LLRG5)
   (Cauza T-306/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de nulitate - Marca comunitară verbală LLRG5 - Motiv absolut de refuz - Rea-credință a titularului mărcii comunitare - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 262/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Silicium España Laboratorios, SL (Tarragona, Spania) (reprezentant:C. Sueiras Villalobos, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocat)

      Obiectul

   Acțiune împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 martie 2013 (cauza R 383/2012-1) privind o procedură de nulitate între LLR-G5 Ltd și Silicium España Laboratorios, SL

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Silicium España Laboratorios, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza T-86/10: Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2013 — British Sugar/Comisia [ „Agricultură — Zahăr — Cotizații la producție — Anulare și declarare a invalidității în parte a Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/42

         Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2013 — British Sugar/Comisia
   (Cauza T-86/10) (1)

   (Agricultură - Zahăr - Cotizații la producție - Anulare și declarare a invalidității în parte a Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 156/79
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: British Sugar plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial K. Lasok, QC, G. Facenna, barrister, W. Robinson, P. Doris și D. Das, solicitors, ulterior K. Lasok, G. Facenna, W. Robinson și D. Das)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Banks și P. Rossi, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial F. Díez Moreno, ulterior A. Rubio González, abogados del Estado) și Republica Lituania (reprezentanți: R. Janeckaitė și R. Krasuckaitė, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Letonia (reprezentanți: K. Drēviņa și K. Krasovska, agenți) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial S. Behzadi Spencer și S. Hathaway, ulterior S. Behzadi Spencer și A. Robinson, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 de rectificare a Regulamentelor (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004, (CE) nr. 1686/2005, (CE) nr. 164/2007 și de stabilire, pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a valorilor cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului (JO L 321, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de British Sugar plc.

               3.

               Regatul Spaniei, Republica Letonia, Republica Lituania și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza C-409/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal de Justiça — Portugalia) — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA (Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE și 90/232/CEE — Dreptul la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Condiții de limitare — Contribuția victimei la propriul prejudiciu — Răspundere pentru risc — Dispoziții aplicabile terțului minor victimă a unui accident)

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal de Justiça — Portugalia) — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA
   (Cauza C-409/09) (1)

   (Asigurare de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE și 90/232/CEE - Dreptul la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Condiții de limitare - Contribuția victimei la propriul prejudiciu - Răspundere pentru risc - Dispoziții aplicabile terțului minor victimă a unui accident)
   2011/C 226/06
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio

      Pârâtă: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supremo Tribunal de Justiça — Interpretarea articolului 1 din A treia Directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240) — Întinderea acoperirii oferite de asigurarea obligatorie în favoarea terților — Dispoziții aplicabile în privința terților minori, victime ale unui accident

      Dispozitivul

   Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule și A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții naționale care intră în sfera dreptului răspunderii civile și care permit excluderea sau limitarea dreptului victimei unui accident de a solicita o despăgubire în temeiul asigurării de răspundere civilă a autovehiculului implicat în accident, pe baza unei aprecieri individuale a contribuției exclusive sau parțiale a acestei victime la prejudiciul pe care l-a suferit.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza T-206/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 ianuarie 2008 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Consiliul Uniunii Europene ( Dumping — Importuri de mese de călcat originare din Republica Populară China și din Ucraina — Statut de întreprindere care funcționează în economia de piață — Dreptul la apărare — Articolul 2 alineatul (7) litera c) și articolul 20 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/37

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 29 ianuarie 2008 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-206/07) (1)

   („Dumping - Importuri de mese de călcat originare din Republica Populară China și din Ucraina - Statut de întreprindere care funcționează în economia de piață - Dreptul la apărare - Articolul 2 alineatul (7) litera c) și articolul 20 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 384/96’)
   (2008/C 64/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (Foshan, China) (reprezentanți: J.-F. Bellis, avocat și G. Vallera, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat inițial de B. O'Connor, solicitor și P. Vergano, avocat, ulterior B. O'Connor și E. McGovern, barrister)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și K. Talabér-Ricz, agenți); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Regatul Unit); Pirola SpA (Mapello, Italia); Colombo New Scal Spa (Rovagnate, Italia) (reprezentanți: G. Berrisch și G. Wolf, avocați); și Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, asistat de W. Ferrante, avvocato dello Stato)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 452/2007 al Consiliului din 23 aprilie 2007 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză și din Ucraina (JO L 109, p. 12), în măsura în care impune o taxă antidumping aplicată la importurile de mese de călcat produse de reclamantă.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene, de Vale Mill (Rochdale) Ltd, de Pirola SpA și de Colombo New Scal Spa.

               3)

               Comisia Comunităților Europene și Republica italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-175/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Aydin Salahadin Abdulla/Republica Federală Germania

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 29 aprilie 2008 — Aydin Salahadin Abdulla/Republica Federală Germania
   (Cauza C-175/08)
   (2008/C 197/04)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesverwaltungsgericht
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Aydin Salahadin Abdulla

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 (1) trebuie interpretat în sensul că, independent de articolul 1 secțiunea C alineatul (5) a doua teză din Convenția privind statutul refugiaților din 28 iulie 1951 (Convenția de la Geneva privind refugiații), o persoană pierde statutul de refugiat din momentul în care împrejurările care au justificat temerea pe care o resimțea de a fi persecutat în sensul articolului 2 litera (c) din această directivă și în urma cărora a fost recunoscută ca refugiat au încetat să existe și nu are și alte motive de temere de a fi persecutată în sensul articolului 2 litera (c) din directivă?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, pierderea statutului de refugiat în aplicarea articolului 11 alineatul (1) litera (e) din directiva menționată implică în plus că, în țara a cărei cetățenie o are refugiatul:

                           a)

                           există un agent al protecției în sensul articolului 7 alineatul (1) din directivă și este suficient în această privință ca acordarea protecției să fie posibilă numai cu ajutorul unor trupe multinaționale,

                           b)

                           refugiatul nu riscă o vătămare gravă în sensul articolului 15 din directivă care ar determina acordarea protecției subsidiare în temeiul articolului 18 din directivă și/sau

                           c)

                           situația este stabilă pe planul securității iar condițiile de viață generale garantează minimul vital?

               3)

               În cazul în care împrejurările în urma cărora persoana interesată a fost recunoscută ca refugiat au încetat, împrejurările noi și diferite care ar justifica temerea de a fi persecutat:

                           a)

                           trebuie apreciate în raport cu criteriul credibilității care se aplică la recunoașterea statutului de refugiat sau în raport cu alt criteriu,

                           b)

                           trebuie apreciate luând în considerare simplificarea sarcinii probei prevăzute la articolul 4 alineatul (4) din directivă?

      (1)  JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52.


title: Cauza C-616/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank ’s-Gravenhage (Țările de Jos) la 29 decembrie 2010 — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV și alții

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank ’s-Gravenhage (Țările de Jos) la 29 decembrie 2010 — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV și alții
   (Cauza C-616/10)
   2011/C 89/17
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank ’s-Gravenhage (Țările de Jos)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Solvay SA

      Pârâtă: Honeywell Fluorine Products Europe BV și alții

      Întrebările preliminare

               1.

               Într-o situație în care a două au mai multor societăți originare din diferite state membre li se impută separat, într-o procedură pendinte pe rolul unei instanțe dintr-unul din aceste state membre, contrafacerea aceleiași părți naționale a unui brevet european, precum acesta este în vigoare într-un alt stat membru, ca urmare a unor acte rezervate privind același produs, este posibil în cazul judecării separate a cauzelor să se ajungă la „hotărâri ireconciliabile”, în sensul articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 (1)?

               2.

               Articolul 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001 este aplicabil într-o procedură având drept scop obținerea unei măsuri provizorii, întemeiată pe un brevet internațional (precum o interdicție provizorie de săvârșire a unei încălcări transfrontaliere), dacă pârâtul ridică excepția nulității brevetului internațional invocat, având în vedere că în acest caz instanța nu adoptă o hotărâre definitivă cu privire la validitatea brevetului invocat, ci formulează o apreciere referitoare la modul în care s-ar pronunța cu privire la acest aspect instanța competentă conform articolului 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001, și că măsura provizorie solicitată sub forma unei interdicții de săvârșire a unei încălcări va fi respinsă dacă, potrivit opiniei instanței, există o posibilitate rezonabilă și neneglijabilă ca brevetul invocat să fie anulat de instanța competentă?

               3.

               În vederea aplicării articolului 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001 în cadrul unei proceduri precum cea menționată în întrebarea anterioară se impun condiții de formă privind invocarea excepției de nulitate, în sensul că articolul 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001 este aplicabil doar dacă o acțiune în declararea nulității se află deja pe rolul instanței competente în temeiul articolului 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001 sau dacă acțiunea menționată este introdusă într-un termen care trebuie stabilit de instanță, cu condiția ca în orice caz în această privință titularului brevetului i s-a comunicat sau i se comunică un act de citare, sau este suficientă simpla invocare a unei excepții de nulitate și, într-un astfel de caz se stabilesc condiții privind conținutul acestei excepții invocate în sensul că aceasta trebuie să fie suficient motivată și/sau că invocarea unei astfel de excepții nu trebuie considerată drept abuz de drept de procedură?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, instanța, în urma invocării unei excepții de nulitate în cadrul unei proceduri precum cea menționată în prima întrebare, își menține competența referitoare la o cerere privind o încălcare, cu consecința că (dacă reclamantul dorește) procedura privind încălcarea trebuie să fie suspendată până ce instanța competentă în temeiul articolului 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001 s-a pronunțat asupra validității părții naționale a brevetului invocat, sau că cererea trebuie să fie respinsă întrucât instanța nu se poate pronunța cu privire la o excepție esențială în vederea pronunțării hotărârii, sau în urma invocării unei excepții de nulitate, instanța pierde competența și cu privire la acțiunea privind încălcarea?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, instanța națională își poate deduce din articolul 31 din Regulamentul nr. 44/2001 competența cu privire la soluționarea unei cereri având drept scop obținerea unei măsuri provizorii, care se întemeiază pe un brevet internațional (precum o interdicție de săvârșire a unei încălcări transfrontaliere) și împotriva căreia se ridică excepția nulității brevetului invocat, sau (în cazul în care s-ar decide că aplicabilitatea articolului 22 punctul 4 din Regulamentul nr. 44/2001 nu afectează competența Rechtbank de a se pronunța asupra cererii privind încălcarea) competența de a se pronunța asupra excepției de nulitate a brevetului internațional invocat?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare, ce fapte sau împrejurări sunt necesare pentru a putea afirma existența unei legături reale, menționate la punctul 40 din Hotărârea Van Uden, între obiectul măsurilor solicitate și competența teritorială a statutului contractant în care se află instanța sesizată cu judecarea cauzei?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza T-207/17: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2017 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/31

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2017 – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)
   (Cauza T-207/17)
   (2017/C 168/40)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Senetic S.A. (Katowice, Polonia) (reprezentant: M. Krekora, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde literele „hp” – marca Uniunii Europene nr. 8 579 021

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 februarie 2017 în cauza R 1001/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii din fața Tribunalului, precum și procedurii din fața EUIPO.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-442/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 13 septembrie 2010 — Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans/Benjamin Wilkinson, reprezentat de tatăl său Steven Wilkinson, Equity Claims Limited

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 13 septembrie 2010 — Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans/Benjamin Wilkinson, reprezentat de tatăl său Steven Wilkinson, Equity Claims Limited
   (Cauza C-442/10)
   ()
   2010/C 346/47
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans

      Pârâți: Benjamin Wilkinson, reprezentat de tatăl său Steven Wilkinson, Equity Claims Limited

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 12 alineatul (1) și articolul 13 alineatul (1) din Directiva din 2009 (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unor dispoziții naționale al căror efect, potrivit dreptului național relevant, este să excludă de la beneficiul asigurării o victimă a unui accident rutier, dacă:

                           (a)

                           acest accident a fost provocat de un conducător auto neasigurat; și

                           (b)

                           acest conducător auto neasigurat fusese autorizat de victimă să conducă vehiculul în cauză;
                           și

                           (c)

                           această victimă era pasager în vehicul la momentul producerii accidentului; și

                           (d)

                           această victimă era asigurată pentru a conduce vehiculul în cauză?

                     În special:

                           (i)

                           o astfel de dispoziție națională este o dispoziție care „exclude de la asigurare” în înțelesul articolului 13 alineatul (1) din Directiva din 2009?

                           (ii)

                           în împrejurări similare celor din prezenta cauză, permisiunea acordată de asigurător persoanei neasigurate reprezintă „autorizare explicită sau implicită” în înțelesul articolului 13 alineatul (1) litera (a) din Directiva din 2009?

                           (iii)

                           răspunsul la această întrebare este influențat de faptul că, în conformitate cu articolul 10 din Directiva din 2009, organismele naționale responsabile să asigure despăgubirea în cazul prejudiciilor cauzate de vehicule neidentificate sau neasigurate pot exclude plata unei despăgubiri în ceea ce privește persoanele care au intrat de bună voie în vehiculul care a cauzat prejudiciul, atunci când organismul poate dovedi că acestea știau că vehiculul nu este asigurat?

               2.

               Răspunsul la prima întrebare depinde de aspectul dacă permisiunea în cauză (a) s-a bazat pe cunoașterea reală a faptului că respectivul conducător auto era neasigurat sau (b) s-a bazat pe o presupunere că acel conducător auto era asigurat sau (c) a fost acordată de persoana asigurată care nu și-a pus problema dacă respectivul conducător auto este sau nu este asigurat?

      (1)  Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 263, p. 11).


title: Cauza C-465/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 3 septembrie 2015 – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 3 septembrie 2015 – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg
   (Cauza C-465/15)
   (2015/C 398/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Duisburg

      Întrebările preliminare

   Articolul 2 alineatul (4) litera (b) a treia liniuță din Directiva (CE) nr. 2003/96 a Consiliului privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1) trebuie interpretat, în ceea ce privește procesul desfășurat în furnale de producție a fontei brute, în sensul că și energia electrică utilizată pentru funcționarea turbosuflantelor trebuie considerată electricitate utilizată în principal în procesul de reducere chimică?

      (1)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, p. 51, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 98).


title: Cauza C-265/15 P: Recurs introdus la 2 iunie 2015 de Vestel Iberia, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 martie 2015 în cauza T-249/12, Vestel Iberia/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/24

         Recurs introdus la 2 iunie 2015 de Vestel Iberia, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 martie 2015 în cauza T-249/12, Vestel Iberia/Comisia
   (Cauza C-265/15 P)
   (2015/C 294/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Vestel Iberia, SL (reprezentanți: P. De Baere și P. Muñiz, lawyers)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în tot a hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-249/12;

               —

               declararea admisibilității recursului;

               —

               retrimiterea cauzei la Tribunal spre a se pronunța pe fond;

               —

               obligarea intimaților la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură și în procedura din fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este declarat de Vestel Iberia, SL împotriva hotărârii din 12 martie 2015 pronunțată în cauza C-249/12, Vestel Iberia, SL/Comisia în care Tribunalul a respins ca fiind inadmisibilă cererea de anulare a Deciziei C(2010) 22 final a Comisiei, pentru motivul că decizia Comisiei nu o privește în mod direct pe recurentă.
   Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, întrucât în cadrul punerii în aplicare a deciziei Comisiei, autoritățile spaniole nu dispun de o marjă de apreciere în ceea ce privește rezultatul, și că decizia Comisiei o privește așadar în mod direct pe recurentă.
   Mai concret, recurenta susține următoarele motive de recurs:

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că autoritățile naționale dispun de o marjă de apreciere în cadrul punerii în aplicare a deciziei contestate în ceea ce o privește pe recurentă.

               —

               Chiar dacă autoritățile naționale ar avea o marjă de apreciere, quod non, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât simpla existență a unei marje de apreciere nu este suficientă pentru ca recurenta să nu fie vizată în mod direct.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a calificat din punct de vedere juridic probele, sau a denaturat probele.


title: Cauza T-189/17: Acțiune introdusă la 20 martie 2017 – EKETA/Comisia

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/43

         Acțiune introdusă la 20 martie 2017 – EKETA/Comisia
   (Cauza T-189/17)
   (2017/C 151/55)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Tesalonic, Grecia) (reprezentanți: V.Christianos și S. Paliou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că cererea Comisiei Europene către EKETA de a restitui suma de 64 720,19 EUR corespunzătoare plății primite de aceasta pentru proiectul HUMABIO, cerere formulată în nota de debit 3241615288/29.11.2016, este nefondată în ceea ce privește suma de 27 830,27 EUR;

               —

               constatarea faptului că suma de 27 830,27 EUR constituie costuri eligibile și că EKETA nu este obligată să restituie respectiva sumă Comisiei Europene și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul prezentei acțiuni, Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (denumită în continuare „EKETA”) contestă creanțele pe care Comisia le-a menționat în nota de debit 3241615288/29.11.2016 în ceea ce privește participarea la proiectul HUMABIO. Prin nota de debit menționată, Comisia a solicitat ca EKETA să restituie o parte din plata primită pentru proiectul HUMABIO, într-un cuantum de 64 720,19 EUR. Cererea a urmat unui control la fața locului efectuat de Comisia Europeană la instalațiile reclamantei.

               2.

               În acest context, reclamanta solicită ca Tribunalul, în temeiul articolului 272 TFUE, să constate că, din cuantumul menționat în nota de debit, suma de 27 830,27 EUR constituie cheltuieli eligibile și că EKETA nu este obligată să restituie această sumă Comisiei.

               3.

               EKETA susține că cuantumul menționat de 27 830,27 EUR este constituit din costuri eligibile de personal și costuri indirecte, pe care Comisia le-a respins în mod nelegal ca fiind costuri neeligibile. Caracterul eligibil al costurilor reclamantei este confirmat informațiile pe care le-a comunicat Comisiei Europene cu ocazia controlului la fața locului, în corespondența ulterioară, precum și în fața Tribunalului.


title: Cauza T-361/15: Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – Choice/OAPI (Choice chocolate & ice cream)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/81

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – Choice/OAPI (Choice chocolate & ice cream)
   (Cauza T-361/15)
   (2015/C 294/98)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Choice sp. z o.o. (Legnica, Polonia) (reprezentant: T. Mielke, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „Choice chocolate & ice cream” – cererea de înregistrare nr. 12 644 423.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 30 aprilie 2015 în cauza R 2221/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-529/11: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2011 — Evonik Industries/OAPI — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/19

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2011 — Evonik Industries/OAPI — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)
   (Cauza T-529/11)
   2011/C 362/28
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evonik Industries AG (Essen, Germania) (reprezentant: J. Albrecht, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 iunie 2011 în cauza R 1101/2010-2; și

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Evonik Industries AG

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Impulso creador” pentru diverse produse și servicii, printre care servicii din clasele et 35, 36, 37 și 42 — cererea de înregistrare nr. 6146187

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura de opoziție: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă „IMPULSO” înregistrată în Spania sub numărul 2633891 pentru servicii din clasele 35 și 42; marca figurativă comunitară „IMPULSO” înregistrată sub numărul 4438206 pentru servicii din clasele 35 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: Admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera recurs nu a apreciat în mod corect impresia de ansamblu diferită a mărcilor în conflict.


title: Cauzele conexate F-101/14, F-102/14 și F-103/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 decembrie 2015 – Clarke, Dickmanns și Papathanasiou/OAPI (Funcție publică — Agenți temporari — Personalul OAPI — Contract pe perioadă determinată însoțit de o clauză de reziliere — Clauză de încetare a contractului în ipoteza în care agentul nu este înscris pe lista de rezervă a unui concurs — Data de la care produce efecte clauza de reziliere — Concursurile generale OAPI/AD/01/13 și OAPI/AST/02/13)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/93

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 15 decembrie 2015 – Clarke, Dickmanns și Papathanasiou/OAPI
   (Cauzele conexate F-101/14, F-102/14 și F-103/14) (1)

   ((Funcție publică - Agenți temporari - Personalul OAPI - Contract pe perioadă determinată însoțit de o clauză de reziliere - Clauză de încetare a contractului în ipoteza în care agentul nu este înscris pe lista de rezervă a unui concurs - Data de la care produce efecte clauza de reziliere - Concursurile generale OAPI/AD/01/13 și OAPI/AST/02/13))
   (2016/C 048/105)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns și Elisavet Papathanasiou (Alicante, Spania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Lukošiūtė, agent, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul cauzelor conexate

   Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei pârâtului de aplicare în contextul concursurilor generale OAPI/AD/01/13 și OAPI/AST/02/13 a clauzei care figurează în contractele de muncă ale reclamantelor și care prevede rezilierea automată a contractului în caz de nereușită la primul concurs general cu specializare în proprietate intelectuală corespunzător funcției îndeplinite și, pe de altă parte, cerere de obligare a OAPI la repararea prejudiciului moral și material produs reclamantelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Doamnele Clarke, Papathanasiou și Dickmanns suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligate la suportarea a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale).

               3)

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015, p. 50, p. 51 și p. 52.


title: Cauza C-9/09: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Sănătate publică — Directiva 2004/23/CE — Stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/16

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-9/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Sănătate publică - Directiva 2004/23/CE - Stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 282/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Cattabriga și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea în termenul prevăzut a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane (JO L 102, p. 48, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 129)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea în termenul prevăzut a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-233/10: Acțiune introdusă la 20 mai 2010 — Nike International Ltd/OAPI — Intermar Simanto Nahmias (JUMPMAN)

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/30

         Acțiune introdusă la 20 mai 2010 — Nike International Ltd/OAPI — Intermar Simanto Nahmias (JUMPMAN)
   (Cauza T-233/10)
   2010/C 195/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nike International Ltd (Beaverton, USA) (reprezentant: M. De Justo Bailey, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Intermar Simanto Nahmias (Individual Company) (Istanbul, Turcia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 martie 2010 în cauza R 738/2009-1, în măsura în care decizia diviziei de opoziție a fost menținută pentru toate produsele contestate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, în cazul în care aceasta va deveni parte în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „JUMPMAN” pentru bunuri din clasa 25;

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea nr. 2657489 a mărcii spaniole verbale „JUMP” pentru servicii din clasa 25; înregistrarea nr. 2752145 a mărcii comunitare verbale „JUMP” pentru servicii din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția pentru toate bunurile contestate și respinge cerea în totalitate

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a apreciat în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile în cauză.


title: Cauza T-455/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 5 martie 2007 — Beyatli și Candan/Comisie ( Funcționari — Concurs general — Anunț de concurs — Termene — Reclamație — Inadmisibilitate )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/40

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 5 martie 2007 — Beyatli și Candan/Comisie
   (Cauza T-455/04) (1)

   („Funcționari - Concurs general - Anunț de concurs - Termene - Reclamație - Inadmisibilitate“)
   (2007/C 95/81)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Derya Beyatli (Nicosia, Cipru) și Armagan Candan (Istanbul, Turcia) (reprezentant: A. Demetriades, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Kraemer, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare a deciziei din 5 mai 2004 a președintelui comisiei de evaluare a concursului general EPSO/A/1/03 prin care li s-a comunicat reclamanților faptul că au fost respinși în urma probelor scrise.
   Dispozitivul ordonanței

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.