title: Cauza T-190/13: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2013 — Gemeente Leidschendam-Voorburg/Comisia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/49

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2013 — Gemeente Leidschendam-Voorburg/Comisia
   (Cauza T-190/13)
   2013/C 156/91
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Gemeente Leidschendam-Voorburg (Leidschendam-Voorburg, Țările de Jos) (reprezentanți: A. de Groot și J.J.M. Sluijs, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta introduce o acțiune împotriva Deciziei C(2013) 87 a Comisiei din 23 ianuarie 2013 privind ajutorul de stat SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) acordat de Țările de Jos — Presupusă vânzare de terenuri sub prețul pieței de către municipalitatea Leidschendam-Voorburg.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură și/sau încălcarea obligației de motivare

                           —

                           În primul rând, Comisia a permis să treacă o perioadă nerezonabil de lungă înainte de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE, astfel încât părțile au putut nutri încrederea că acordul în litigiu nu încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           În al doilea rând, Comisia a analizat situația de fapt în mod eronat și incomplet.

                           —

                           În al treilea rând, Comisia a stabilit în mod eronat situația de fapt în raport cu finanțarea prin intermediul resurselor de stat.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           În primul rând, municipalitatea a acționat în mod asemănător unei întreprinderi private aflate în aceeași situație.

                           —

                           În al doilea rând, nu s-a acordat niciun avantaj pentru Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV în asociere cu Bouwfonds Ontwikkeling BV, avantaj pe care aceste societăți nu l-ar fi obținut de pe piață nici în condiții comerciale normale.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE: în cazul în care se constată existența unui ajutor acordat de municipalitate, acesta este compatibil cu articolul 107 alineatul (3) TFUE.


title: Cauza C-230/07: Acțiune introdusă la 8 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/16

         Acțiune introdusă la 8 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-230/07)
   (2007/C 155/30)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: W. Wils și M. Shotter, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu s-a asigurat că întreprinderile care operează rețele de telefonie publică pun la dispoziția autorităților care intervin în cazuri de urgență informații privind localizarea apelantului, în măsura posibilităților tehnice, pentru toate apelurile la numărul de apel de urgență unic european „112”, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 26 alineatul (3) din Directiva 2002/22/CE (1);

               —

               obligarea Regatului Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul național a expirat la 24 iulie 2003.

      (1)  Directiva (CE) nr. 2002/22 a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciile universale şi drepturile utilizatorilor cu privire la reţelele şi serviciile electronice de comunicaţii (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51).


title: Cauza C-16/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Beroep te Gent – Belgia) – Property Development Company NV/Belgische Staat (Trimitere preliminară — Fiscalitate — A șasea directivă TVA — Articolul 11 secțiunea A — Utilizarea unui bun, considerată o livrare efectuată cu titlu oneros — Utilizarea unui imobil pentru o activitate scutită de TVA — Baza de impozitare pentru această utilizare — Dobânzi aferente creditelor plătite cu ocazia construirii imobilului)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 23 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van Beroep te Gent – Belgia) – Property Development Company NV/Belgische Staat
   (Cauza C-16/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - A șasea directivă TVA - Articolul 11 secțiunea A - Utilizarea unui bun, considerată o livrare efectuată cu titlu oneros - Utilizarea unui imobil pentru o activitate scutită de TVA - Baza de impozitare pentru această utilizare - Dobânzi aferente creditelor plătite cu ocazia construirii imobilului))
   (2015/C 205/10)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Beroep te Gent

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Property Development Company NV

      Pârât: Belgische Staat

      Dispozitivul

   Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, baza de impozitare pentru calcularea taxei pe valoarea adăugată aplicate pentru utilizarea, în sensul articolului 5 alineatul (7) litera (b) din această directivă, a unui imobil pe care persoana impozabilă l-a construit este constituită din prețul de cumpărare, la momentul acestei utilizări, al unor imobile ale căror situare, dimensiune și alte caracteristici esențiale sunt similare cu cele ale imobilului în cauză. În această privință, este lipsit de pertinență aspectul dacă o parte a acestui preț de cumpărare a rezultat din plata unor dobânzi aferente creditelor.

      (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza T-349/13: Acțiune introdusă la 1 iulie 2013 — Orange Business Belgium/Comisia

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/38

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2013 — Orange Business Belgium/Comisia
   (Cauza T-349/13)
   2013/C 252/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Orange Business Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: B. Schutyser, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei DG DIGIT a Comisiei Europene, notificate reclamantei la 19 aprilie 2013, prin care se respinge oferta depusă de reclamantă și prin care se atribuie contractul altui ofertant;

               —

               în cazul în care la momentul pronunțării hotărârii, Comisia va fi semnat deja contractul Servicii transeuropene de telematică între administrații — noua generație [Trans European Services for Telematics between Administrations — new generation] („TESTA-ng”), declararea nulității contractului, și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de consultanță juridică efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe nerespectarea de către pârâtă a caietului de sarcini, a articolului 89 alineatul (1) și a articolului 100 alineatul (1) din Regulamentul financiar nr. 1605/2002 (1) (articolul 102 alineatul (1) și articolul 113 alineatul (1) din Regulamentul financiar nr.966/2012), și în special a principiilor transparenței, egalității și nediscriminării întrucât a) unele reguli de evaluare comunicate nu au fost aplicate; b) unele reguli de evaluare comunicate erau greșite și au fost aplicate în schimb alte reguli de evaluare, necomunicate; și c) metoda de evaluare tehnică nu a fost comunicată înainte de prezentarea ofertelor.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a principiilor transparenței, egalității de tratament al ofertanților conținute de articolul 89 alineatul (1) din Regulamentul financiar nr. 1605/2002 (articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul financiar nr.966/2012), ceea ce viciază decizia atacată, întrucât a considerat conformă oferta prezentată de celălalt ofertant, în pofida unor elemente fundamentale neconforme, care nu respectau specificațiile tehnice definite în caietul de sarcini.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza C-447/10 P: Recurs introdus la 15 septembrie 2010 de Grain Millers, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 9 iulie 2010 în cauza T-430/08 — Grain Millers, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/18

         Recurs introdus la 15 septembrie 2010 de Grain Millers, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 9 iulie 2010 în cauza T-430/08 — Grain Millers, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Grain Millers GmbH & Co. KG
   (Cauza C-447/10 P)
   ()
   2010/C 301/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Grain Millers, Inc. (reprezentanți: L.-E. Ström, K. Martinsson, advokater)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Grain Millers GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea), pronunțată în cauza T-430/08 la 9 iulie 2010 prin care a confirmat Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 iulie 2008 (cauza R 478/2007-2) privind o procedură de opoziție între Grain Millers GmbH & Co. KG și Grain Millers, Inc, și obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate la Curte și la Tribunal și obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedurile care s-au aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI și a diviziei de opoziție a OAPI.

      Motivele și principalele argumente

   Cauza privește problema dacă Grain Millers GmbH & KG a dovedit în mod suficient utilizarea semnului GRAIN MILLERS pentru a îndeplini condițiile prevăzute la articolul 8 alineatul (4) din regulament (1), astfel încât cererea recurentei nr. 003650256 de înregistrare a semnului GRAIN MILLERS ca marcă comunitară să fie respinsă.
   Tribunalul s-a pronunțat, în cauza Moreira da Fonseca/OAPI — General Óptica (GENERAL OPTICA) (T-318/06-T-321/06, Rep., p. II-649, punctele 33-35), cu privire la interpretarea scopului condiției ca „incidenț[a să] nu [fie] numai pe plan local” prevăzute la articolul 8 alineatul (4) din regulament, care urmărește limitarea situațiilor de conflict doar la cele dintre semnele cu adevărat semnificative, dat fiind că această condiție trebuie examinată nu doar din punctul de vedere al dimensiunii geografice, ci și al dimensiunii economice a aplicabilității semnului, care este analizată în funcție de durata pe parcursul căreia își îndeplinește funcția în comerț și de intensitatea utilizării. Totuși, în decizia atacată, Tribunalul nu a urmat această abordare și nimic nu sugerează că Tribunalul a fost măcar conștient de principiile stabilite în hotărârea sus-menționată.
   Recurenta susține că Tribunalul a constatat în mod eronat că articolul 8 alineatul (4) nu impune să se facă dovada utilizării serioase a semnului în vederea susținerii opoziției, astfel cum prevede articolul 43 alineatul (2) din regulament.
   Tribunalul a ignorat în mod eronat jurisprudența anterioară privind analiza probelor și cerința privind standardul obligației de probă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 a Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p.1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-406/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polonia) la 27 august 2014 – Wrocław – Miasto na prawach powiatu/Ministrowi Infrastruktury i Rozwoju

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polonia) la 27 august 2014 – Wrocław – Miasto na prawach powiatu/Ministrowi Infrastruktury i Rozwoju
   (Cauza C-406/14)
   (2014/C 431/18)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Wrocław – Miasto na prawach powiatu

      Pârât: Minister Infrastruktury i Rozwoju

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina articolului 25 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1), este admisibil ca o autoritate contractantă să prevadă în caietul de sarcini obligația operatorului economic de a executa prin mijloace proprii cel puțin 25 % din lucrările care fac obiectul contractului?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: aplicarea cerinței descrise în cuprinsul primei întrebări, în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziții publice, conduce la o încălcare a dispozițiilor dreptului Uniunii de natură a justifica necesitatea unei corecții financiare în conformitate cu articolul 98 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006/CE al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de Coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (2)?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.

      (2)  JO L 210, p. 25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64.


title: Cauza C-417/12 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 octombrie 2014 – Regatul Danemarcei/Comisia (Recurs — FEOGA — Retragerea suprafețelor din producția agricolă — Controale prin teledetecție — Acoperire vegetală a parcelelor retrase din producția agricolă — Corecții financiare)

text:
               22.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 octombrie 2014 – Regatul Danemarcei/Comisia
   (Cauza C-417/12 P) (1)

   ((Recurs - FEOGA - Retragerea suprafețelor din producția agricolă - Controale prin teledetecție - Acoperire vegetală a parcelelor retrase din producția agricolă - Corecții financiare))
   (2014/C 462/02)
   Limba de procedură: daneza

      Părțile

      Recurent: Regatul Danemarcei (reprezentanți: V. Pasternak Jørgensen, agent, asistat de J. Pinborg și P. Biering, advokaterne)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández, agent, asistat de T. Ryhl, advokat)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și C Candat, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. de Ree și M. Bulterman, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: J. Leppo, agent), Regatul Suediei (reprezentant: U. Persson, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Regatul Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos, Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 373, 1.12.2012.


title: Cauza F-2/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 octombrie 2010 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Asigurări medicale — Cereri de rambursare a cheltuielilor medicale — Lipsa unui act care lezează — Acțiune vădit inadmisibilă și vădit neîntemeiată în drept — Articolul 94 din Regulamentul de procedură)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 6 octombrie 2010 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-2/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Asigurări medicale - Cereri de rambursare a cheltuielilor medicale - Lipsa unui act care lezează - Acțiune vădit inadmisibilă și vădit neîntemeiată în drept - Articolul 94 din Regulamentul de procedură)
   2010/C 317/86
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Anularea deciziei de respingere a rambursării în cuantum de 100 % a cheltuielilor medicale ale reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea formulată de domnul Marcuccio, în parte ca vădit inadmisibilă și în parte ca vădit neîntemeiată.

               2.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio să suporte cheltuielile de judecată.

               3.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio să ramburseze Tribunalului suma de 1 500 de euro.

      (1)  JO C 63 din 13.3.2010, p. 53.


title: Cauza T-584/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 decembrie 2015 – POA/Comisia („Măsuri provizorii — Publicarea unei cereri de înregistrare a unei denumiri de origine protejată — «Halloumi» sau «Hellim» — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/51

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 7 decembrie 2015 – POA/Comisia
   (Cauza T-584/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Publicarea unei cereri de înregistrare a unei denumiri de origine protejată - «Halloumi» sau «Hellim» - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2016/C 048/58)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Latsia, Cipru) (reprezentanți: A. Lewis și J. Guillem Carrau, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și J. Guillem Carrau, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării actului Comisiei din 28 iulie 2015 intitulat „Publicarea unei cereri în aplicarea articolului 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare”(JO C 246, p. 9)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-148/16: Ordonanța președintelui Curții din 6 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/21

         Ordonanța președintelui Curții din 6 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen – Suedia) – Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar
   (Cauza C-148/16) (1)

   (2017/C 086/26)
   Limba de procedură: suedeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza C-503/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 septembrie 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/AOK Sachsen-Anhalt

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 septembrie 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/AOK Sachsen-Anhalt
   (Cauza C-503/13)
   2013/C 352/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Intimată: AOK Sachsen-Anhalt

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (1) trebuie interpretat în sensul că un produs, și anume un dispozitiv medical implantat în corpul uman (în speță, un stimulator cardiac), este considerat defect încă din momentul în care dispozitivele din aceeași categorie de produse prezintă un risc de defectare semnificativ sporit, chiar dacă în cazul dispozitivului implantat la care se face referire în speță nu s-a constatat niciun defect?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Costurile intervenției chirurgicale de extragere a produsului și de implantare a unui alt stimulator cardiac constituie un prejudiciu cauzat prin leziuni corporale în sensul articolului 1, respectiv în sensul articolului 9 primul paragraf litera (a) din Directiva 85/374/CEE?

      (1)  JO L 210, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 183.


title: Cauza T-16/08: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2008 — Perfetti Van Melle/OAPI — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/59

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2008 — Perfetti Van Melle/OAPI — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
   (Cauza T-16/08)
   (2008/C 64/96)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italia) (reprezentanți: P. Perani și P. Pozzi, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Suedia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea în totalitate a deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 7 noiembrie 2007, cauza R 149/2006-4, notificată la 9 noiembrie 2007;

               —

               anularea deciziei diviziei de anulare a OAPI, din 24 noiembrie 2005, privind cererea de declarare a nulității nr. 941 C 973 065;

               —

               confirmarea validității înregistrării mărcii comunitare a societății Perfetti nr. 973 065, CENTER SHOCK;

               —

               obligarea pârâtului la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și a celor efectuate în cadrul procedurilor desfășurate la OAPI în legătură cu cererea de declarare a nulității și cu recursul.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală CENTER SHOCK pentru produse din clasa 30 — marcă comunitară nr. 973 065.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Cloetta Fazer AB.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: mărcile verbale naționale „CENTER” și „CLOETTA CENTER” pentru produse care fac parte, în special, din clasa 30.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (1) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, deoarece mărcile în cauză sunt în general diferite din punct de vedere fonetic, conceptual și al impresiei de ansamblu, chiar dacă au un element comun. În plus, Cloetta și Perfetti operează, potrivit reclamantei, pe piețe distincte, întrucât produsele lor se adresează unor nevoi diferite și unor consumatori diferiți.


title: Cauza C-210/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Noțiunile „principiu activ” și „compoziție de principii active”  — Adjuvant)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/10

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) – Regatul Unit) – Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Cauza C-210/13) (1)

   ((Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Noțiunile „principiu activ” și „compoziție de principii active” - Adjuvant))
   2014/C 102/13
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

      Pârât: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – High Court of Justice (Chancery Division) – Interpretarea articolului 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) – Noțiunile „principiu activ” și „compoziție de principii active” – Adjuvant fără efect terapeutic propriu, dar care crește efectul terapeutic într-un antigen

      Dispozitivul

   Articolul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că, la fel cum un adjuvant nu intră în sfera noțiunii „principiu activ” în sensul acestei dispoziții, o compoziție de două substanțe, dintre care una este un principiu activ dotat cu efecte terapeutice care îi sunt proprii, în timp ce cealaltă, un adjuvant, permite potențarea acestor efecte terapeutice, fiind însă în sine lipsită de efecte terapeutice proprii, nu intră în sfera noțiunii „compoziție de principii active” în sensul dispoziției menționate.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-252/11: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 22 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove — Slovacia) — Erika Šujetová/Rapid life životná poisťovňa as (Trimitere preliminară — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/2

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 22 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove — Slovacia) — Erika Šujetová/Rapid life životná poisťovňa as
   (Cauza C-252/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 101/02
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Erika Šujetová

      Pârâtă: Rapid life životná poisťovňa as

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Krajský súd v Prešove (Slovacia) — Interpretarea articolului 6 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) — Dispoziție națională care atribuie competența exclusivă pentru soluționarea unei cereri de anulare a unei hotărâri arbitrale instanței în a cărei circumscripție a avut loc procedura de arbitraj — Dispoziție națională care prevede obligația acestei instanțe de a continua procedura, după eventuala anulare a hotărârii arbitrale, fără a examina din nou competența sa teritorială — Convenție arbitrală sau clauză compromisorie cu caracter abuziv

      Dispozitivul

   Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cererii de decizie preliminară formulate de Krajský súd v Prešove (Slovacia), prin decizia din 7 aprilie 2011, în cauza C-252/11.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-92/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 februarie 2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 25 februarie 2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-92/13)
   2013/C 147/19
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Gemeente ’s-Hertogenbosch

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul (7) prima teză și litera (a) din A șasea directivă (1) trebuie interpretat în sensul că trebuie considerată o livrare cu titlu oneros situația în care o comună ia în posesie un imobil construit pe propriul teren, la cererea sa, și pe care îl va utiliza în proporție de 94 % pentru desfășurarea de activități ca autoritate publică și în proporție de 6 % pentru desfășurarea de activități în calitate de persoană impozabilă — dintre care 1 % pentru prestații scutite de impozit care nu dau dreptul la deducere?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-394/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Komisia za zashtita ot diskriminatsia (Bulgaria) la 25 iulie 2011 — Valeri Hariev Belov/CEZ Electro Bulgaria AD, CEZ Razpredelenie Bulgaria AD

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Komisia za zashtita ot diskriminatsia (Bulgaria) la 25 iulie 2011 — Valeri Hariev Belov/CEZ Electro Bulgaria AD, CEZ Razpredelenie Bulgaria AD
   (Cauza C-394/11)
   2011/C 298/27
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Valeri Hariev Belov

      Pârâți: CEZ Electro Bulgaria AD, CEZ Razpredelenie Bulgaria AD Darzhavna komisia za energiyno i vodno regulirane

      Întrebările preliminare

               1.

               Cazul supus examinării intră în domeniul de aplicare a Directivei 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (1) [în speță, în ceea ce privește articolul 3 alineatul (1) litera (h)]?

               2.

               Ce se înțelege prin expresia „tratată mai puțin favorabil” în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/43 și prin expresia „pune o persoană, de o anumită rasă sau origine etnică, într-o situație specială dezavantajoasă, în comparație cu alte persoane” în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/43:

                           2.1

                           Pentru a califica un tratament mai puțin favorabil drept discriminare directă este absolut necesar ca tratamentul să fie mai nefavorabil și prin acesta să se încalce, direct sau indirect, drepturile sau interesele prevăzute în mod expres de lege sau acest tratament trebuie înțeles ca fiind orice formă de comportament (de relație) în sensul larg al cuvântului, care este mai puțin avantajos comparativ cu comportamentul dintr-o situație similară?

                           2.2

                           Pentru a califica punerea într-o situație deosebit de nefavorabilă drept discriminare indirectă este de asemenea necesar ca aceasta să aducă atingere, direct sau indirect, drepturilor sau intereselor prevăzute în mod expres de lege sau această punere trebuie înțeleasă în sens larg ca fiind orice formă de punere într-o situație deosebit de nefavorabilă/dezavantajoasă?

               3.

               În funcție de răspunsul la întrebarea 2: dacă pentru a exista o discriminare directă sau indirectă în sensul articolului 2 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2000/43 este necesar ca tratamentul mai puțin favorabil sau punerea într-o situație deosebit de nefavorabilă să încalce, direct sau indirect, un drept sau un interes prevăzut de lege,

                           3.1

                           prevăd dispozițiile articolului 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, Directiva 2006/32/CE (2) [considerentul (29), articolul 1, articolul 13 alineatul (1)], Directiva 2003/54/CE (3) [articolul 3 alineatul (5)], Directiva 2009/72/CE (4) [articolul 3 alineatul (7)] un drept sau un interes în favoarea consumatorului final de energie electrică pe baza cărora acesta să poată verifica în mod regulat datele afișate pe contorul de energie electrică și pe care să le poată invoca în fața instanțelor naționale în cadrul unei proceduri precum cea din acțiunea principală,
                           și

                           3.2

                           sunt compatibile cu aceste dispoziții o legislație națională și/sau o practică administrativă desfășurată cu aprobarea autorității publice de reglementare în domeniul energiei conform căreia o întreprindere de distribuție dispune de libertatea de a instala contoarele de energie electrică în locuri greu sau deloc accesibile, ceea ce face imposibile verificarea și monitorizarea în mod personal și regulat de către consumatori a datelor afișate pe contoare?

               4.

               În funcție de răspunsul la întrebarea 2: dacă pentru a exista o discriminare directă sau indirectă nu este absolut necesar ca un drept sau un interes prevăzut de lege să fi fost încălcat în mod direct sau indirect,

                           —

                           sunt admisibile, în temeiul articolului 2 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2000/43, o legislație națională sau o jurisprudență precum cele în discuție în acțiunea principală conform cărora pentru a fi calificate drept discriminare se impune ca tratamentul mai nefavorabil și punerea într-o situație mai nefavorabilă să încalce, direct sau indirect, drepturile sau interesele prevăzute de lege;

                           —

                           în cazul în care aceste [dispoziții] nu sunt admisibile, este instanța națională obligată să nu le aplice și să ia în considerare definițiile stabilite în directivă?

               5.

               Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2000/43 trebuie interpretat

                           5.1

                           în sensul că impune ca victima să facă dovada unor fapte pe baza cărora să se poată trage o concluzie clară, incontestabilă și certă sau să se poată deduce că a avut loc o discriminare directă sau indirectă ori este suficient ca faptele să justifice doar ipoteza/prezumția privind existența unei astfel de discriminări?

                           5.2

                           Împrejurările că

                                       (a)

                                       numai în cele două zone ale orașului cunoscute drept cartiere ale romilor contoarele de energie electrică sunt instalate pe stâlpii de electrificare de pe străzi la o înălțime la care nu este accesibilă consumatorilor pentru a realiza un control vizual al datelor afișate pe contoare, cu câteva excepții cunoscute din unele părți ale acestor două zone urbane și

                                       (b)

                                       în toate celelalte zone ale orașului contoarele sunt amplasate la o înălțime accesibilă diferită care permite realizarea unui control vizual (până la 1,70 m), contoarele fiind în general instalate în locuința consumatorilor sau pe fațada clădirilor ori pe gardul înconjurător,

                                 au drept rezultat faptul că sarcina probei revine pârâtului?

                           5.3

                           Împrejurările că

                                       (a)

                                       în cele două zone ale orașului cunoscute drept cartiere ale romilor locuiesc nu numai romi, ci și persoane cu o altă origine etnică și/sau

                                       (b)

                                       în consecință, nu toți locuitorii din aceste două zone se caracterizează în realitate ei înșiși ca fiind romi și/sau

                                       (c)

                                       motivele pentru amplasarea contoarelor de energie electrică în aceste două zone urbane la această înălțime de 7 m sunt descrise de întreprinderea de distribuție ca fiind general cunoscute,

                                 exclud posibilitatea ca sarcina probei să revină pârâtului?

               6.

               În funcție de răspunsul la întrebarea 5:

                           6.1

                           În cazul în care articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2000/43 trebuie interpretat în sensul că o ipoteză/prezumție privind existența unei discriminări este necesară și dacă faptele menționate anterior au drept rezultat că sarcina probei revine pârâtului, care este forma de discriminare ce se poate prezuma pe baza acestor fapte — o discriminare directă, una indirectă și/sau o hărțuire?

                           6.2

                           Permit dispozițiile Directivei 2000/43 ca discriminarea directă și/sau hărțuirea să fie justificată prin faptul că se urmărește realizarea unui obiectiv legal prin utilizarea unor mijloace necesare și adecvate?

                           6.3

                           Luând în considerare obiectivele legale evidențiate de întreprinderea de distribuție pe care aceasta le urmărește, poate fi justificată măsura aplicată în cele două zone urbane într-o situație în care

                                       (a)

                                       măsura se aplică ca urmare a facturilor neachitate care s-au acumulat în cele două zone urbane și ca urmare a infracțiunilor frecvente săvârșite de consumatori, care afectează sau pun în pericol siguranța, calitatea, funcționarea continuă și lipsită de riscuri a instalațiilor electrice
                                       și
                                       măsura se aplică în mod colectiv, indiferent dacă consumatorul individual și-a plătit sau nu și-a plătit facturile emise pentru distribuția și pentru furnizarea de energie electrică și indiferent dacă se stabilește că consumatorul individual a săvârșit vreo infracțiune (manipularea datelor afișate pe contorul de energie electrică, racordarea și/sau extragerea și/sau utilizarea nelegale de energie electrică, fără ca aceasta să fie contorizată și plătită, sau orice alte intervenții asupra rețelei care afectează sau pun în pericol funcționarea sigură, de calitate, continuă și lipsită de riscuri);

                                       (b)

                                       în legislație și în condițiile generale ale contractului privind distribuția [denumit în continuare „contractul de distribuție”] sunt prevăzute dispoziții privind răspunderea civilă, administrativă și penală pentru fiecare faptă ilicită similară;

                                       (c)

                                       clauza prevăzută la articolul 27 alineatul (2) din condițiile generale ale contractului de distribuție — conform căreia întreprinderea de distribuție asigură, la cererea expresă a consumatorului prezentată în scris, posibilitatea ca acesta să efectueze un control vizual al datelor afișate pe contorul de energie electrică — nu permite în realitate consumatorului să verifice în mod personal și regulat datele care îl privesc;

                                       (d)

                                       există posibilitatea instalării, în temeiul unei cereri exprese formulate în scris, a unui contor de control în locuința consumatorului, pentru care se percepe o taxă;

                                       (e)

                                       măsura constituie un semn distinct și vizibil al incorectitudinii consumatorului sub o formă sau alta, având în vedere motivul considerat de întreprinderea de distribuție ca fiind general cunoscut ce stă la baza adoptării acestei măsuri;

                                       (f)

                                       există alte metode și mijloace tehnice care pot fi utilizate pentru a asigura protecția împotriva intervențiilor asupra contoarelor de energie electrică;

                                       (g)

                                       reprezentantul întreprinderii de distribuție susține că măsuri similare aplicate într-un cartier al romilor dintr-un alt oraș nu au putut împiedica în realitate intervențiile respective;

                                       (h)

                                       nu se poate prezuma că pentru instalația electrică construită în una dintre aceste zone urbane — o stație de transformare — vor trebui luate, în vederea asigurării siguranței, măsuri similare celor aplicate în privința contoarelor de energie electrică?

      (1)  Directivei 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol. 1, p. 19).

      (2)  Directiva 2006/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice și de abrogare a Directivei 93/76/CEE a Consiliului (JO L 114, p. 64, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 222).

      (3)  Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61).

      (4)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, p. 55).


title: Cauza T-266/14: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2014 – Argus Security Projects/Comisia

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/19

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2014 – Argus Security Projects/Comisia
   (Cauza T-266/14)
   2014/C 245/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cipru) (reprezentanți: T. Bontinck și E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei EUBAM Libia de a nu reține oferta prezentată de societatea Argus în cadrul cererii de ofertă privind prestarea de servicii de securitate în cadrul misiunii de asistență a Uniunii Europene pentru o gestiune integrată a frontierelor în Libia (contractul EUBAM-13-020) și de a atribui contractul societății Garda;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 110 din Regulamentul financiar (1), a normelor stabilite în documentele contractului pentru atribuirea contractului, în special punctele 4.1 și 12.1 din instrucțiunile ofertanților, și a principiilor egalității de tratament a ofertanților și nediscriminării, în măsura în care EUBAM nu ar fi verificat capacitățile societății căreia i-a fost atribuit contractul de a executa contractul în conformitate cu cerințele contractului sau nu și-ar fi exercitat puterea de apreciere a calităților tehnice așteptate de la oferta reținută cu rigoarea minimă care ar putea fi așteptată în mod rezonabil.
               Reclamanta susține că abaterile grave ale societății căreia i-a fost atribuit contractul și incapacitatea sa de a executa contractul care i-a fost atribuit evidențiază o ofertă nerealistă care nu ar fi trebuit să fie reținută de autoritatea contractantă.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o modificare substanțială a condițiilor inițiale ale contractului aptă să fi denaturat rezultatul cererii de ofertă.
               Reclamanta arată că raportul dintre punctele atribuite societății căreia i-a fost atribuit contractul pentru toate criteriile de evaluare ar fi fost răsturnat dacă oferta reținută ar fi fost apreciată ținând seama de condițiile în care societatea căreia i-a fost atribuit contractul îl execută.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de motivare, în măsura în care autoritatea contractantă nu ar fi respectat articolul 113 din Regulamentul financiar și articolul 161 alineatul (2) din Regulamentul delegat (2), întrucât caracteristicile și avantajele aferente ofertei reținute nu au fost comunicate în termenul de 15 zile calendaristice de la cererea reclamantei.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, p.1).


title: Cauza C-304/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Plus Warenhandelsgesellschaft mbH (Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Reglementare națională ce prevede o interdicție de principiu a practicilor comerciale care condiționează participarea consumatorilor la un joc promoțional de achiziționarea unui bun sau a unui serviciu)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Plus Warenhandelsgesellschaft mbH
   (Cauza C-304/08) (1)

   (Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Reglementare națională ce prevede o interdicție de principiu a practicilor comerciale care condiționează participarea consumatorilor la un joc promoțional de achiziționarea unui bun sau a unui serviciu)
   2010/C 179/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Pârâtă: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 5 alineatul (2) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) — Practică comercială prin care vânzarea de mărfuri este asociată unui joc promoțional care permite clientului să participe la extragerile loteriei naționale în cazul în care a acumulat un anumit număr de puncte bonus obținute la cumpărarea mărfurilor — Reglementare națională potrivit căreia o practică comercială prin care participarea consumatorilor la un concurs promoțional sau la un joc promoțional este supusă dobândirii unui bun sau a unui serviciu este în principiu ilicită, în mod independent de problema dacă măsura promoțională concretă afectează interesele consumatorilor

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care prevede o interdicție de principiu, fără a ține seama de împrejurările specifice ale speței, a practicilor comerciale care condiționează participarea consumatorilor la un concurs sau la un joc promoțional de achiziționarea unui bun sau a unui serviciu.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-213/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Impresa Pizzarotti & C. Spa/Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari (Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de lucrări — Directiva 93/37/CEE — Act de „angajament de locațiune” a clădirilor neconstruite încă — Decizie judecătorească națională care a dobândit autoritate de lucru judecat — Domeniul de aplicare al principiului autorității de lucru judecat în ipoteza unei situații incompatibile cu dreptul Uniunii)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Impresa Pizzarotti & C. Spa/Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari
   (Cauza C-213/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de lucrări - Directiva 93/37/CEE - Act de „angajament de locațiune” a clădirilor neconstruite încă - Decizie judecătorească națională care a dobândit autoritate de lucru judecat - Domeniul de aplicare al principiului autorității de lucru judecat în ipoteza unei situații incompatibile cu dreptul Uniunii))
   2014/C 315/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Impresa Pizzarotti & C. Spa

      Pârâți: Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari

      cu participarea: Complesso Residenziale Bari 2 Srl, Commissione di manutenzione della Corte d’appello di Bari, Giuseppe Albenzio, în calitate de „commissario ad acta”, Ministero della Giustizia, Regione Puglia

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 litera (a) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări trebuie interpretat în sensul că un contract care are ca obiect principal realizarea unei lucrări care răspunde necesităților formulate de autoritatea contractantă constituie un contract de achiziții publice de lucrări și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare al excluderii prevăzute la articolul 1 litera (a) punctul (iii) din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, chiar dacă acesta conține un angajament de locațiune a lucrării în cauză.

               2)

               În măsura în care normele de procedură interne aplicabile autorizează acest lucru, o instanță națională precum instanța de trimitere, care s-a pronunțat ca instanță de ultim grad fără a sesiza în prealabil Curtea de Justiție a Uniunii Europene cu titlu preliminar în temeiul articolului 267 TFUE, trebuie fie să completeze lucrul judecat prin decizia sa care a condus la o situație incompatibilă cu reglementarea Uniunii privind contractele de achiziții publice de lucrări, fie să revină asupra acestei decizii, pentru a ține seama de o interpretare a acestei reglementări reținută ulterior de Curtea menționată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-225/14: Hotărârea Tribunalului din 3 septembrie 2015 – iNET24 Holding/OAPI (DIRECT24) [„Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală IDIRECT24 — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligație de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/26

         Hotărârea Tribunalului din 3 septembrie 2015 – iNET24 Holding/OAPI (DIRECT24)
   (Cauza T-225/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală IDIRECT24 - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligație de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 346/30)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Elveția) (reprezentanți: S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger și V. Dalichau, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann și S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 februarie 2014 (cauza R 1867/2013-5) privind înregistrarea internațională care desemnează Comunitatea Europeană a mărcii verbale IDIRECT24.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă iNET24 Holding AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza C-314/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 1 iulie 2014 – Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki/Viestintävirasto

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 1 iulie 2014 – Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki/Viestintävirasto
   (Cauza C-314/14)
   2014/C 292/25
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki

      Intimată: Viestintävirasto

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE (1) trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, acesta se opune unei interpretări a legislației naționale potrivit căreia partajarea ecranului nu este considerată semnal de separare a unui program audiovizual de publicitatea televizată, dacă o parte a ecranului este rezervată genericului de la finalul programului, iar o altă parte este rezervată prezentării programelor care vor fi difuzate în continuare pe canalul unui organism de radiodifuziune, fără a apărea pe ecranul partajat și nici ulterior un semnal acustic sau optic care să indice în mod expres începutul unei pauze publicitare?

               2)

               Având în vedere caracterul de reglementare minimă al Directivei 2010/13/UE, articolul 23 alineatul (2) din directivă trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, acesta nu este compatibil cu calificarea semnalelor de menționare a sponsorului, transmise în cadrul altor programe decât programele sponsorizate, drept „spoturi publicitare” în sensul articolului 23 alineatul (1) din directivă, care trebuie incluse în spațiul publicitar maxim admis?

               3)

               Având în vedere caracterul de reglementare minimă al Directivei 2010/13/UE, noțiunea „spoturi publicitare” prevăzută la articolul 23 alineatul (1) din directivă coroborată cu expresia „[p]roporția […] dintr-un interval de o oră nu poate depăși 20 %”, care descrie spațiul publicitar maxim admis, trebuie interpretată în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, aceasta nu este compatibilă cu includerea în spațiul publicitar a unor „secunde negre” care sunt cuprinse în intervalul dintre diferite spoturi publicitare și sfârșitul unei pauze publicitare?

      (1)  Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (JO L 95, p. 1).


title: Cauza F-111/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 – Prigent/Comisia [Funcție publică – Concurs general – Anunțurile de concursuri generale EPSO/AD/230/12 (AD 5) și EPSO/AD/231/12 (AD 7) – Condiție de eligibilitate privind experiența profesională pentru concursul EPSO/AD/231/12 (AD 7) neîndeplinită – Reîncadrarea la concursul EPSO/AD/230/12 (AD 5) – Înscriere pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/230/12 (AD 5) – Interesul de a exercita acțiunea – Tardivitatea reclamației – Cereri de reexaminare succesive]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/67

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 septembrie 2014 – Prigent/Comisia
      (Cauza F-111/13) (1)

      ([Funcție publică - Concurs general - Anunțurile de concursuri generale EPSO/AD/230/12 (AD 5) și EPSO/AD/231/12 (AD 7) - Condiție de eligibilitate privind experiența profesională pentru concursul EPSO/AD/231/12 (AD 7) neîndeplinită - Reîncadrarea la concursul EPSO/AD/230/12 (AD 5) - Înscriere pe lista de rezervă a concursului EPSO/AD/230/12 (AD 5) - Interesul de a exercita acțiunea - Tardivitatea reclamației - Cereri de reexaminare succesive])
      (2014/C 395/82)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Oliver Prigent (Fentange, Luxemburg) (reprezentant: F. Moyse, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, avocați)

         Obiectul

      Cerere de anulare, pe de o parte, a deciziei EPSO de a nu îl admite pe reclamant în etapa de selecție a concursului EPSO/AD/231/12 (AD7) și de a-l reîncadra la concursul EPSO/AD/230/12 (AD5) și, pe de altă parte, a deciziei de a-l înscrie pe lista de rezervă a concursului AD5 menționat și acordarea de daune interese pentru prejudiciul material și moral pe care pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind, în parte, vădit inamisibilă și, în parte, vădit nefondată.

                  2)

                  Domnul Prigent suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 31, 1.2.2014, p. 22.


title: Cauza C-440/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 2 august 2013 — Croce Amica One Italia Srl/Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/39

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 2 august 2013 — Croce Amica One Italia Srl/Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Cauza C-440/13)
   2013/C 344/68
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Croce Amica One Italia Srl

      Pârâtă: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      Întrebările preliminare

               1.

               Este conform cu dreptul comunitar ca autoritatea contractantă, în exercitarea dreptului său de a retrage propriile acte în materia contractelor de achiziții publice, în temeiul articolului 21 quinquies din Legea 241/1990, să poată decide să nu realizeze atribuirea definitivă a unui contract de achiziții publice numai în temeiul existenței unei cercetări penale în curs împotriva reprezentantului legal al societății declarate câștigătoare cu titlu provizoriu?

               2.

               Este conformă cu dreptul comunitar derogarea de la principiul caracterului definitiv al stabilirii răspunderii penale, astfel cum este exprimat la articolul 45 din Directiva 2004/18/CE (1), din motive de oportunitate administrativă, a cărei apreciere este rezervată administrației?

               3.

               Este conformă cu dreptul comunitar derogarea de la principiul caracterului definitiv al stabilirii răspunderii penale, astfel cum este exprimat la articolul 45 din Directiva 2004/18/CE, în ipoteza în care cercetarea penală în curs privește fapte comise în legătură cu procedura de atribuire a contractului de achiziții publice care face obiectul măsurii adoptate în temeiul dreptului de a retrage, de a suspenda și de a modifica propriile acte?

               4.

               Este conform cu dreptul comunitar ca deciziile adoptate de o autoritate contractantă în materia contractelor de achiziții publice să fie supuse integral soluționării de către instanța națională de contencios administrativ, în exercitarea unei competențe de control atribuite instanței respective, iar aceasta din perspectiva fiabilității și a conformității ofertei și, prin urmare, dincolo de ipotezele limitate de lipsă de logică evidentă, de iraționalitate, de motivare insuficientă sau de eroare de fapt?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza F-137/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 iunie 2012 — Dergam/Comisia

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/14

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 iunie 2012 — Dergam/Comisia
   (Cauza F-137/11)
   2012/C 209/25
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-210/16: Acțiune introdusă la 5 mai 2016 – Lukash/Consiliul

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/39

         Acțiune introdusă la 5 mai 2016 – Lukash/Consiliul
   (Cauza T-210/16)
   (2016/C 243/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Olena Lukash (Kiev, Ucraina) (reprezentant: M. Cessieux, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilităţii acţiunii;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina în măsura în care o priveşte pe reclamantă;

               —

               anularea Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina în măsura în care o priveşte pe reclamantă;

               —

               anularea deciziilor şi regulamentelor subsecvente de prelungire a măsurilor restrictive instituite prin Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 şi de actualizare a motivelor acestora, şi anume:

                           —

                           Decizia 2015/364/PESC a Consiliului din 5 martie 2015;

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015;

                           —

                           Decizia 2015/876/PESC a Consiliului din 5 iunie 2015;

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 2015/869 al Consiliului din 5 iunie 2015;

                           —

                           Decizia 2016/318/PESC a Consiliului din 4 martie 2016;

                           —

                           Regulamentul (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 4 martie 2016;

               —

               Obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată în aplicarea articolelor 87 şi 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare şi a dreptului la o cale de atac efectivă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nerespectarea criteriilor prevăzute la articolul 1 din Decizia 2014/119/PESC, reluat în considerentul (4) al Regulamentului (UE) nr. 208/2014, în considerentul (3) al Deciziei 2015/364/PESC, reluat în considerentul (2) al Regulamentului (UE) nr. 2015/357, în considerentul (4) al Deciziei 2015/876/PESC, reluat în considerentul (3) al Regulamentului (UE) nr. 2015/357, şi în considerentul (4) al Deciziei 2016/318/PESC, reluat în considerentul (2) al Regulamentului (UE) nr. 2015/357.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de fapt săvârşită de Consiliu.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o atingere vădită adusă dreptului de proprietate al reclamantei.


title: Cauza C-354/08: Acțiune introdusă la 30 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/18

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-354/08)
   (2008/C 285/31)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și J. Sénéchal, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin stabilirea unui drept de preferință pentru concesionarul câștigător în cadrul anunțurilor de licitație privind concesiunile de lucrări care utilizează energia hidraulică, în special prin adoptarea dispozițiilor articolului 29 alineatul 3 din Decretul nr. 99/225 din 22 martie 1999 privind concesionarea și declararea de utilitate publică a lucrărilor care utilizează energia hidraulică, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia arată că acordarea unui drept de preferință concesionarului câștigător, cu ocazia reînnoirii și atribuirii concesiunilor de lucrări care utilizează energia hidraulică reprezintă o încălcare a principiului nediscriminării și o restricție privind libertatea de stabilire. Într-adevăr, prin privilegierea societăților care dispun de o concesiune și care, pentru acest motiv, sunt stabilite deja în Franța, legislația franceză ar face mai dificilă stabilirea unor societăți cu sediul în alte state membre.
   Pe de altă parte, autoritățile franceze nu ar fi invocat derogările prevăzute la articolele 45 și 46 din tratat sau motive imperative de interes general pentru a justifica măsura în cauză, care, în orice caz, ar fi disproporționată din perspectiva obiectivului urmărit. Astfel, sarcinile financiare suportate de concesionarul câștigător ar putea fi compensate, de exemplu, prin alte obligații impuse în sarcina oricărui concurent nou.


               26.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/16

         Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS din 19 februarie 2016 înaintată de Norges Høyesterett în cauza Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS v staten v/Konkurransetilsynet
   (Cauza E-3/16)
   (2017/C 26/07)
   Curții de Justiție a AELS i s-a înaintat o cerere la data de 19 februarie 2016 de către Norges Høyesterett (Curtea Supremă din Norvegia), care a fost primită la grefa Curții la 24 februarie 2016, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS v staten v/Konkurransetilsynet, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Care este criteriul juridic atunci când se stabilește dacă un acord între întreprinderi are un obiect care restricționează concurența în sensul articolului 53 din Acordul privind SEE?

                           (a)

                           În acest context, este suficient ca, pentru a putea califica o formă de comportament drept o încălcare prin obiect în temeiul articolului 53 din Acordul privind SEE, cooperarea să fie de asemenea natură încât să restrângă concurența?

               2.

               Care este semnificația juridică pentru a se stabili dacă o formă de comportament constituie o încălcare prin obiect, dacă o astfel de cooperare a avut loc în mod deschis în relația cu autoritatea contractantă?

               3.

               Ce criterii juridice trebuie evidențiate, în special, atunci când se analizează dacă trebuie să fie considerată ca reprezentând o încălcare prin obiect cooperarea ce se desfășoară între două companii aflate în concurență care prezintă o ofertă comună prin intermediul unei întreprinderi comune, iar cele două întreprinderi urmează să aibă calitatea de subcontractanți ai întreprinderii comune?


title: Cauza T-509/15: Hotărârea Tribunalului din 3 februarie 2017 – Kessel medintim/EUIPO – Janssen-Cilag (Premeno) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Premeno — Marca națională verbală anterioară Pramino — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/24

         Hotărârea Tribunalului din 3 februarie 2017 – Kessel medintim/EUIPO – Janssen-Cilag (Premeno)
   (Cauza T-509/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Premeno - Marca națională verbală anterioară Pramino - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Decizie adoptată în urma anulării de către Tribunal a unei decizii anterioare - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 086/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Germania) (reprezentanți: A. Jacob și U. Staudenmaier, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Germania) (reprezentant: M. Wenz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 iulie 2015 (cauza R 349/2015-4) privind o procedură de opoziție între Janssen-Cilag și Kessel medintim

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Kessel medintim GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza C-563/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 5 decembrie 2012 — BDV Hungary Trading Kft., în lichidare voluntară/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 5 decembrie 2012 — BDV Hungary Trading Kft., în lichidare voluntară/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Cauza C-563/12)
   2013/C 114/33
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: BDV Hungary Trading Kft., în lichidare voluntară

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 15 din Directiva 77/388/CEE (1), a Consiliului din 17 mai 1977, A șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (denumită în continuare „vechea Directivă TVA”) și articolul 146 din Directiva 2006/112/CE (2) a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (denumită în continuare „noua Directivă TVA”), pot fi interpretate în sensul că transportul în afara teritoriului Comunității de mărfuri destinate exportului trebuie să aibă loc într-o anumită perioadă pentru a fi calificat drept livrare scutită la export?

               2.

               Clauzele de comerț internațional: faptul că vânzătorul, cumpărătorul sau transportatorul au acționat cu bună-credință sau cu rea-credință, cu atenția cuvenită sau eventual în mod culpabil, perioada de declarare, faptul că transportul bunurilor a avut loc efectiv în afara perioadei, dar în perioada de stabilire a taxelor sunt relevante pentru răspunde la prima întrebare?

               3.

               Este compatibil cu principiile neutralității fiscale, securității juridice și proporționalității faptul că legislația unui stat membru prevede condiții suplimentare față de cele stabilite de directive și supune calificarea drept operațiune scutită la export anumitor condiții obiective care nu sunt prevăzute de directive?

               4.

               Articolele 15 din vechea Directivă TVA și articolele 131 și 273 din noua Directivă TVA pot fi interpretate în sensul că, pentru a preveni evaziunea, abuzul și frauda fiscală și pentru stabilirea și colectarea corecte a taxelor, un stat membru poate supune exporturile scutite condițiilor prevăzute la articolul 11 alineatul 1 din Legea nr. LXXIV din 1992 privind taxa pe valoarea adăugată, precum și la articolul 98 paragraful 1, din Legea nr. CXXVII din 2007 privind taxa pe valoarea adăugată?

               5.

               Modificarea de către autoritatea fiscală a calificării unei operațiuni drept export scutit, ca urmare a neîndeplinirii unor condiții care nu sunt prevăzute de articolele 15 și 146 din directive, și impunerea de către aceasta a plății taxelor de către contribuabil sunt compatibile cu principiile fundamentale ale dreptului Uniunii și cu prevederile directivelor? Dacă da, în ce circumstanțe este acest lucru posibil?

      (1)  JO L 145, p. 1.

      (2)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-604/15 P: Recurs introdus la 15 noiembrie 2015 de Ana Pérez Gutiérrez împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-168/14, Pérez Gutierrez/Comisia

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/35

         Recurs introdus la 15 noiembrie 2015 de Ana Pérez Gutiérrez împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-168/14, Pérez Gutierrez/Comisia
   (Cauza C-604/15 P)
   (2016/C 038/48)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Ana Pérez Gutiérrez (reprezentant: J. Soler Puebla, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Casarea și anularea Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie și continuarea procedurii, pronunțându-se o nouă hotărâre, prin care:

               —

               să se constate existența unei atingeri nelegale aduse dreptului la demnitate, la viață privată și la imagine prin utilizarea fără consimțământ a imaginii domnului Patrick Johannes Jacquemyn, constând în includerea de către Comisia Europeană a fotografiei acestuia în Biblioteca de imagini pentru avertismente privind sănătatea pentru produsele din tutun din Uniunea Europeană;

               —

               să se dispună obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantei a sumei de 181 104 EUR cu titlu de lucrum cessans;

               —

               să se dispună obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantei a sumei de 1 eurocent (0,01 €) pe pachet sau produs din tutun pe care figurează imaginea domnului Patryck Jacquemyn, suma totală urmând să fie stabilită la momentul executării hotărârii și reprezentând în prezent suma de douăzeci și șapte de milioane cinci sute optzeci și opt de mii cinci sute douzeci și patru de euro (27 588 524 €)

               —

               să se dispună obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantei a unei compensații pentru beneficiul obținut prin utilizarea nelegală a imaginii domnului Patrick Jacquemyn, care se ridică la suma de 13 790 000 EUR în Spania, locul de reședință al reclamantei și al domnului Patrick Jacquemyn.

      Motivele și principalele argumente

      Lipsa de identitate între desfășurarea ședinței și cele expuse în hotărâre

   Recurenta nu a acceptat niciodată declarațiile Comisiei Europene și nici nu a achiesat la prezentarea tardivă a înscrisurilor fără a fi ocultate, ceea ce nu s-a clarificat în hotărâre.

      Încălcarea articolului 15 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene

   Încălcarea principiului normei europene privind accesul cetățenilor Uniunii la documentele utilizate de un organ al Uniunii pentru luarea deciziilor. Recurenta a solicitat în numeroase rânduri documentele privind dreptul la imagine în legătură cu fotografia în litigiu, iar acestea nu i-au fost furnizate.

      Lipsa sau insuficiența probelor ce rezultă din lipsa de investigare a cauzei din partea Tribunalului

   Probele solicitate de recurentă nu au fost administrate, iar cele prezentate de intimată nu au nicio valoare probatorie, practic toate elementele acestora fiind ocultate.

      Încălcarea principiului contradictorialității și al egalității de arme

   Documentele furnizate de Comisia Europeană erau ocultate și lipsite de date, împiedicând orice analiză contradictorie din partea reclamantei, motiv pentru care recurenta nu le consideră ca fiind probe valide și nici nu pot fi claisficate drept elemente probatorii de către Tribunal.

      Denaturarea situației de fapt (Distort of facts)

   Documentele ocultate și lipsite de date au determinat Tribunalul să rețină că exista un principiu de legalitate la presupusa realizare a fotografiilor, iar această travestire a realității nu a putut fi repusă în discuție de recurentă întrucât lipseau toate elementele probatorii din documente. Ocultarea datelor din documente s-a efectuat prin aplicarea incorectă a principiului protecției datelor, principiu ce rezultă din Directiva din 1995 (1).

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-258/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 26 mai 2014 – Eugenia Florescu și alții/Casa Judeţeană de Pensii Sibiu și alții

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Alba Iulia (România) la data de 26 mai 2014 – Eugenia Florescu și alții/Casa Judeţeană de Pensii Sibiu și alții
   (Cauza C-258/14)
   2014/C 292/18
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Eugenia Florescu, Ioan Poiană, Cosmina Diaconu (în calitate de moștenitoare a defunctului Bădilă Mircea), Anca Vidrighin (în calitate de moștenitoare a defunctului Bădilă Mircea), Eugenia Elena Bădilă (în calitate de moștenitoare a defunctului Bădilă Mircea)

      Pârâți: Casa Judeţeană de Pensii Sibiu, Casa Națională de Pensii și alte Drepturi de Asigurări Sociale, Ministerul Muncii, Familiei și Protecției Sociale, Statul român prin Ministerul Finanțelor Publice, Ministerul Finanțelor Publice prin D.G.F.P. Sibiu

      Întrebările preliminare

               1)

               Un memorandum cum este cel de înțelegere din 23 iunie 2009 încheiat între Comunitatea Europeană și România, publicat în Monitorul Oficial nr. 455/1 iulie 2009, poate fi considerat un act, decizie, comunicare etc. cu valoare juridică în sensul stabilit de Curtea de Justiție (Hotărârea din 3 februarie 1976, [59/75], Flavia Manghera, și Hotărârea din 20 martie 1997, C-[57/95], Franța/Comisia) și poate fi supus interpretării Curții de Justiție a Uniunii Europene?

               2)

               În caz afirmativ, Memorandumul din 23 iunie 2009 de înțelegere între Comunitatea Europeană și România, publicat în Monitorul Oficial nr. 455/1 iulie 2009, trebuie interpretat în sensul că, în vederea reducerii efectelor crizei economice prin reducerea cheltuielilor de personal, Comisia Europeană poate în mod valabil să impună adoptarea unei legi naționale prin care să fie retras dreptul unei persoane de a încasa pensia contributivă de peste 30 de ani stabilită legal și încasată anterior legii, pentru motivul că această persoană primește salariu pentru o activitate prestată în baza contractului de muncă, diferită de cea din care a fost pensionat?

               3)

               Memorandumul din 23 iunie 2009 de înțelegere între Comunitatea Europeană și România trebuie interpretat în sensul că, în vederea reducerii crizei economice, Comisia Europeană poate în mod valabil să impună adoptarea unei legi naționale prin care să fie retras în totalitate și sine die dreptul unei persoane de a încasa pensia contributivă de peste 30 de ani stabilită legal și încasată anterior legii, pentru motivul că această persoană primește salariu pentru o activitate prestată în baza contractului de muncă, diferită de cea din care a fost pensionat?

               4)

               Memorandumul in integrum și cu precădere punctul 5 litera (d) din memorandum, care se referă la reorganizarea și eficientizarea administrației publice, trebuie interpretate în sensul că, în vederea reducerii crizei economice, Comisia Europeană a impus în mod valabil adoptarea unei legi naționale care instituie interdicția cumulului pensiei cu salariul în privința funcționarilor pensionați din instituțiile publice?

               5)

               Articolele 17, 20, 21 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolul 6 din Tratatul [privind] Uniunea Europeană (TUE), articolul 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (TFUE), principiul securității juridice tras din dreptul comunitar și jurisprudența CJUE pot fi interpretate ca opunându-se unei reglementări precum articolul 21 alineatul (2) din Legea nr. 554/2004, care pre[vede], în ipoteza încălcării principiului priorității dreptului Uniunii Europene, posibilitatea revizuirii hotărârilor judecătorești interne pronunțate exclusiv în materia contenciosului administrativ și nu permit[e] posibilitatea revizuirii hotărârilor judecătorești interne pronunțate în alte materii (civil, penal, comercial etc.) în ipoteza încălcării aceluiași principiu al priorității dreptului Uniunii Europene prin aceste din urmă hotărâri?

               6)

               Articolul 6 din TUE în versiunea consolidată Bruxelles, 28 mai 2010 (OR.fr) 6655/2/08 REV 2) se opune unei legislații a unui stat membru care condiționează plata pensiei magistraților de carieră, stabilită pe baza contribuției acestora timp de peste 30 de ani vechime în magistratură, de încetarea contractului de muncă al acestora în învățământul superior juridic?

               7)

               Articolul 6 din TUE în versiunea consolidată Bruxelles, 28 mai 2010 (OR.fr) 6655/2/08 REV 2), articolul 17 alineatul (1) din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 83/30.03.2010 și jurisprudența CJUE se opun unei legislații care expropriază dreptul de proprietate asupra pensiei, deși a fost stabilit în baza contribuției de peste 30 de ani, iar separat, pentru activitatea universitară, magistrații au contribuit și contribuie la fondul de pensii?

               8)

               Articolul 6 din TUE în versiunea consolidată Bruxelles, 28 mai 2010 (OR.fr) 6655/2/08 REV 2), precum și dispozițiile articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78 (1) privind egalitatea de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică și jurisprudența CJUE se opun unei hotărâri date de Curtea Constituțională a unui stat membru, care, în controlul de constituționalitate a legii, stabilește că dreptul la cumulul pensiei cu salariul aparține doar persoanelor cu mandat, înlăturând astfel de la acest drept pe magistrații de carieră, cărora le este interzisă încasarea pensiei stabilite în baza contribuției personale timp de peste 30 de ani, pe motiv că au păstrat funcția didactică în învățământul superior juridic?

               9)

               Articolul 6 din TUE în versiunea consolidată Bruxelles, 28 mai 2010 (OR.fr) 6655/2/08 REV 2) și jurisprudența CJUE se opun unei legislații care condiționează sine die plata pensiei magistraților stabilit[e] în baza contribuției de peste 30 de ani de încetarea activității universitare?

               10)

               Articolul 6 din TUE în versiunea consolidată Bruxelles, 28 mai 2010 (OR.fr) 6655/2/08 REV 2) și jurisprudența CJUE se opun unei legislații care distruge justul echilibru ce trebuie păstrat între protecția proprietății indivizilor și cerințele interesului general, obligând doar o anumită categorie de persoane să suporte pierderea pensiei de magistrat sub cuvânt că prestează activitate universitară?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).