title: Cauza C-479/17 P: Recurs introdus la 8 august 2017 de Guardian Europe Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 7 iunie 2017 în cauza T-673/15, Guardian Europe/Uniunea Europeană

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/4

         Recurs introdus la 8 august 2017 de Guardian Europe Sàrl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 7 iunie 2017 în cauza T-673/15, Guardian Europe/Uniunea Europeană
   (Cauza C-479/17 P)
   (2017/C 369/05)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Guardian Europe Sàrl (reprezentanți: C. O’Daly, solicitor, F. Louis, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Uniunea Europeană, reprezentată de (1) Curtea de Justiție a Uniunii Europene și de (2) Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               1)

               să anuleze hotărârea atacată în măsura în care la punctul 3 din dispozitivul acesteia s-a respins în parte cererea de despăgubiri formulată de Guardian Europe în temeiul articolelor 268 şi 340 al doilea paragraf din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene;

               2)

               stabilirea faptului că se poate pronunţa ea însăşi cu privire la temeinicia cererii de despăgubiri formulate de recurentă şi, în consecinţă

                           a)

                           obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, să acorde Guardian Europe despăgubiri pentru prejudiciul cauzat ca urmare a faptului că Tribunalul nu s-a pronunţat într-un termen rezonabil, în conformitate cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi cu articolul 6 paragraful 1 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, şi anume în următoarele cuantumuri: (i) 1 388 000 de euro cu titlu de costuri de oportunitate/beneficiu nerealizat; (ii) 143 675,78 euro cu titlu de comisioane de constituire a garanţiei suplimentare şi (iii) prejudiciu moral exprimat sub forma unui procent adecvat din amenda aplicată Guardian prin decizia în litigiu;

                           b)

                           obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie şi de Curtea de Justiţie a Uniunii Europene, să acorde Guardian Europe despăgubiri pentru prejudiciul cauzat ca urmare a încălcării principiului egalităţii de tratament de către Comisie şi de către Tribunal, şi anume în următoarele cuantumuri: (i) 7 712 000 de euro cu titlu de costuri de oportunitate/beneficiu nerealizat şi (ii) prejudiciu moral exprimat sub forma unui procent adecvat din amenda aplicată Guardian prin decizia în litigiu;

                           c)

                           acordarea de dobânzi compensatorii la sumele solicitate la litera (a) (începând din 27 iulie 2010 până la data pronunţării hotărârii Curţii în prezentul recurs) şi la litera (b) (începând din 19 noiembrie 2010 până la data pronunţării hotărârii Curţii în prezentul recurs) calculate la rata anuală a inflației constatată pentru perioada în cauză de Eurostat în statul membru (Luxemburg) în care este stabilită Guardian Europe;

                           d)

                           să acorde dobânzi moratorii la sumele solicitate la literele (a) şi (b) începând de la data pronunţării hotărârii Curţii în prezentul recurs şi până la plata integrală, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale;

               3)

               dacă este cazul, cu titlu subsidiar în raport cu fiecare dintre sumele solicitate la punctul 2 literele (a)-(d), să trimită cauza la Tribunal spre rejudecare pentru ca acesta să se pronunţe cu privire la temeinicia acţiunii şi

               4)

               să oblige pârâtele la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cadrul prezentului recurs şi al procedurii în faţa Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

               1)

               În hotărârea sa, Tribunalul a încălcat articolele 268 TFUE şi 340 al doilea paragraf TFUE şi a aplicat în mod eronat conceptul „întreprindere” în dreptul Uniunii Europene, întrucât a concluzionat că Guardian Europe nu a suferit nicio pierdere a beneficiului nerealizat ca urmare a nepronunţării Tribunalului într-un termen rezonabil în cauza T-82/08, Guardian Industries Corp. şi Guardian Europe Sàrl/Comisia;

               2)

               În hotărârea sa, Tribunalul a încălcat articolele 268 şi 340 al doilea paragraf TFUE, a aplicat în mod eronat conceptul „întreprindere” în dreptul Uniunii Europene şi a ajuns la concluzii inexacte din punct de vedere material, această inexactitate reieşind din cuprinsul înscrisurilor prezentate Tribunalului, atunci când acesta a reţinut că Guardian Europe a suportat numai 82 % din prejudiciul aferent comisioanelor de constituire a garanţiei bancare plătibile în perioada de întârziere nerezonabilă a Tribunalului în cauza T-82/08, Guardian Industries Corp. şi Guardian Europe Sàrl/Comisia;

               3)

               În hotărârea sa, Tribunalul a încălcat articolele 268 şi 340 al doilea paragraf TFUE, întrucât a concluzionat că Guardian Europe nu a suferit un prejudiciu moral ca urmare a nepronunţării într-un termen rezonabil în cauza T-82/08, Guardian Industries Corp. şi Guardian Europe Sàrl/Comisia;

               4)

               În hotărârea sa, Tribunalul a încălcat articolele 268 TFUE şi 340 al doilea paragraf TFUE şi aplicat în mod eronat conceptul „întreprindere” în dreptul Uniunii Europene, întrucât a statuat că încălcarea principiului egalităţii de tratament în Decizia C(2007) 5791 final a Comisiei – Sticlă plată (1) şi în Hotărârea Tribunalului în cauza T-82/08, Guardian Industries Corp. şi Guardian Europe Sàrl/Comisia, nu a cauzat Guardian Europe o pierdere a beneficiului nerealizat;

               5)

               În hotărârea sa, Tribunalul a încălcat articolele 268 şi 340 al doilea paragraf TFUE, întrucât a statuat că încălcarea principiului egalităţii de tratament în Decizia C(2007) 5791 final a Comisiei – Sticlă plată şi în Hotărârea Tribunalului în cauza T-82/08, Guardian Industries Corp. şi Guardian Europe Sàrl/Comisia, nu a cauzat Guardian Europe un prejudiciu moral şi

               6)

               În hotărârea sa, Tribunalul a încălcat articolele 268 şi 340 al doilea paragraf TFUE, întrucât a considerat că numai o hotărâre pronunţată de o instanţă de ultim grad de jurisdicţie – şi, prin urmare, nu de Tribunal – poate angaja răspunderea pentru prejudicii cauzate ca urmare a încălcării dreptului Uniunii Europene.

      (1)  Decizia C(2007) 5791 final a Comisiei din 28 noiembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/39165 – Sticlă plată).


title: Cauzele T-107/15 și T-347/15: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2017 – Uganda Commercial Impex/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo — Menținerea numelui reclamantei pe listă”)

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/7

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2017 – Uganda Commercial Impex/Consiliul
   (Cauzele T-107/15 și T-347/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo - Menținerea numelui reclamantei pe listă”))
   (2017/C 369/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Uganda Commercial Impex Ltd (Kampala, Uganda) (reprezentanți: în cauza T-107/15, S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, A. Meskarian, K. Mittal, solicitors, și R. Blakeley, barrister, iar în cauza T-347/15, S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, K. Mittal și R. Blakeley)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: în cauza T-107/15, inițial B. Driessen și E. Dumitriu-Segnana, ulterior B. Driessen și M. Veiga, agenți, iar în cauza T-347/15, B. Driessen, E. Dumitriu-Segnana și M. Veiga)

      Obiectul

   În cauza T-107/15, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/862/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2014 de punere în aplicare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO L 346, p.36) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1275/2014 al Consiliului din 1 decembrie 2014 privind punerea în aplicare a articolului 9 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO L 346, p.3) și, în măsura în care este necesar, declararea inaplicabilității în privința reclamantei a articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 al Consiliului din 18 iulie 2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2005, L 193, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 4, p. 3), iar în cauza T-347/15, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2015/620 a Consiliului din 20 aprilie 2015 de modificare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo (JO 2015, L 102, p. 43) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/614 al Consiliului din 20 aprilie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 9 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva persoanelor ale căror acțiuni încalcă embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo (JO 2015, L 102, p. 10) și, în măsura în care este necesar, declararea inaplicabilității în privința reclamantei a articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-107/15 și T-347/15 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Obligă Uganda Commercial Impex Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza T-315/16: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2017 – Tamasu Butterfly Europa/EUIPO – adp Gauselmann (Butterfly) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Butterfly — Marca Uniunii Europene verbală și denumirea comercială națională anterioare Butterfly — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/13

         Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2017 – Tamasu Butterfly Europa/EUIPO – adp Gauselmann (Butterfly)
   (Cauza T-315/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Butterfly - Marca Uniunii Europene verbală și denumirea comercială națională anterioare Butterfly - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 369/18)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Tamasu Butterfly Europa GmbH (Moers, Germania) (reprezentant: C. Röhl, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: R. Pethke și D. Hanf, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 martie 2016 (cauza R 221/2015-1) privind o procedură de opoziție între Tamasu Butterfly Europa și adp Gauselmann

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Tamasu Butterfly Europa la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016


title: Cauza T-543/17: Acțiune introdusă la 11 august 2017 – BEI/Siria

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/28

         Acțiune introdusă la 11 august 2017 – BEI/Siria
   (Cauza T-543/17)
   (2017/C 369/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran și F. de Borja Oxangoiti Briones, agenți, D. Arts, avocat, și T. Cusworth, solicitor)

      Pârâtă: Republica Arabă Siriană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului obligarea Siriei:

               —

               la plata tuturor sumelor datorate Uniunii Europene în conformitate cu articolele 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 și 8.02 din Syrian Healthcare Loan Agreement (Acordul de împrumut pentru Sistemul Sirian de Sănătate) în temeiul dreptului său de subrogare, constând în:

                           —

                           62 646 209,04 de euro și 3 582 381,15 de dolari americani (USD), suma datorată Uniunii Europene la 9 august 2017, reprezentând întreg principalul, dobânda și dobânda penalizatoare contractuală (calculată de la data scadenței până la 9 august 2017);

                           —

                           dobânda penalizatoare contractuală ulterioară, calculată la o rată anuală egală cu cea mai mare (pentru orice perioadă succesivă de o lună) dintre (i) rata egală cu EURIBOR plus 2 % (200 de puncte de bază) [cu excepția oricăror plăți în USD, în cazul cărora se aplică o rată egală cu LIBOR plus 2 % (200 de puncte de bază)] și (ii) rata fixă de plătit în temeiul articolului 3.01 plus 0,25 % (25 de puncte de bază), până la efectuarea plății;

                           —

                           toate impozitele, taxele, comisioanele și costurile profesionale corespunzătoare, calculate de la data scadenței până la efectuarea plății, inclusiv cheltuielile aferente prezentei proceduri.

               —

               cu titlu subsidiar față de (i) și în cazul în care Tribunalul va considera că Uniunea Europeană nu se subrogă în drepturile băncii, la plata tuturor sumelor datorate băncii în temeiul articolelor 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 și 8.02 din Syrian Healthcare Loan Agreement, constând în:

                           —

                           62 646 209,04 de euro și 3 582 381,15 USD, suma datorată băncii la 9 august 2017, reprezentând întreg principalul, dobânda și dobânda penalizatoare contractuală (calculată de la data scadenței până la 9 august 2017);

                           —

                           dobânda penalizatoare contractuală ulterioară, calculată la o rată anuală egală cu cea mai mare (pentru orice perioadă succesivă de o lună) dintre (i) rata egală cu EURIBOR plus 2 % (200 de puncte de bază) [cu excepția oricăror plăți în USD, în cazul cărora se aplică o rată egală cu LIBOR plus 2 % (200 de puncte de bază)] și (ii) rata fixă de plătit în temeiul articolului 3.01 plus 0,25 % (25 de puncte de bază), până la efectuarea plății;

                           —

                           toate impozitele, taxele, comisioanele și costurile profesionale corespunzătoare, calculate de la data scadenței până la efectuarea plății, inclusiv cheltuielile aferente prezentei proceduri.

               —

               în orice caz, la plata sumei datorate fie Uniunii Europene, fie băncii, după caz, pentru tranșele care vor deveni scadente după data prezentei cereri și care nu vor fi plătite de Siria, constând în:

                           —

                           principalul și dobânda în întregime pentru fiecare tranșă;

                           —

                           dobânda penalizatoare contractuală, calculată la o rată anuală egală cu cea mai mare (pentru orice perioadă succesivă de o lună) dintre (i) rata egală cu EURIBOR plus 2 % (200 de puncte de bază) [cu excepția oricăror plăți în USD, în cazul cărora se aplică o rată egală cu LIBOR plus 2 % (200 de puncte de bază)] și (ii) rata fixă de plătit în temeiul articolului 3.01 plus 0,25 % (25 de puncte de bază), de la data scadenței fiecărei tranșe până la data plății finale de către Siria;

               —

               la plata tuturor cheltuielilor aferente prezentei proceduri în temeiul articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv.
   Primul și unicul motiv, întemeiat pe faptul că Siria și-a încălcat obligațiile contractuale care îi revin în temeiul articolelor 3.01 și 4.01 din Syrian Healthcare Loan Agreement de a efectua plata tranșelor stabilite în conformitate cu Syrian Healthcare Loan Agreement pe măsură ce devin scadente și în temeiul articolului 3.02 din Syrian Healthcare Loan Agreement, de a efectua plata dobânzii penalizatoare pentru fiecare dintre tranșele scadente și neplătite, calculate la rata anuală stipulată în acest acord. În consecință, Siria are obligația contractuală de a plăti toate sumele datorate în temeiul articolelor 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 și 8.02 din Syrian Healthcare Loan Agreement.


title: Cauza T-589/17: Acțiune introdusă la 30 august 2017 – BEI/Siria

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/33

         Acțiune introdusă la 30 august 2017 – BEI/Siria
   (Cauza T-589/17)
   (2017/C 369/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran și F. de Borja Oxangoiti Briones agenți, D. Arts, avocat și T. Cusworth, solicitor)

      Pârâtă: Republica Arabă Siriană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               la plata tuturor sumelor pe care i le datorează în temeiul articolelor 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 și 9.02 din Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement (Acordul de împrumut la termen special pentru proiectul privind drumul Alep – Tall Kojak), constând în:

                           —

                           820 451,35 de euro, sumă care îi este datorată la 25 august 2017, reprezentând întreg principalul, dobânda și dobânda penalizatoare contractuală (calculată de la data scadenței până la 25 august 2017);

                           —

                           dobânda penalizatoare contractuală ulterioară, calculată la o rată anuală de 3,5 % (350 de puncte de bază), până la efectuarea plății;

                           —

                           toate cheltuielile de judecată, onorariile și costurile aplicabile care decurg în legătură cu încheierea și executarea acordului de împrumut, inclusiv cheltuielile aferente prezentei proceduri.

               —

               în orice caz, la plata sumei pe care i-o datorează pentru tranșele care vor deveni scadente după data prezentei cereri și care nu vor fi plătite de Siria, constând în:

                           —

                           principalul și dobânda în întregime pentru fiecare tranșă;

                           —

                           dobânda penalizatoare contractuală ulterioară, calculată la o rată anuală de 3,5 % (350 de puncte de bază), de la data scadenței fiecărei tranșe până la efectuarea plății de către Siria.

               —

               la plata tuturor cheltuielilor aferente prezentei proceduri în temeiul articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv.
   Primul și unicul motiv, întemeiat pe faptul că Siria și-a încălcat obligațiile contractuale care îi revin în temeiul articolelor 3.01 și 4.01 din Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement de a efectua plata tranșelor în conformitate cu Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement, pe măsură ce devin scadente, și în temeiul articolului 3.02 din Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement, de a efectua plata dobânzii penalizatoare pentru fiecare dintre tranșele scadente și neplătite, calculate la rata anuală stipulată în acest acord. În consecință, Siria are obligația de a plăti toate sumele datorate în temeiul articolelor 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 și 9.02 din Aleppo – Tall Kojak Road Project Special Term Loan Agreement.


title: Cauza T-629/17: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2017 – Republica Cehă/Comisia

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/39

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2017 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-629/17)
   (2017/C 369/53)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil și T. Müller, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei C(2017) 4682 final din 6 iulie 2017 de anulare a unei părți din ajutorul din Fondul social european pentru programul operațional Formare în materie de competitivitate în cadrul obiectivelor „Convergență” și „Competitivitate regională și ocuparea forței de muncă” în Republica Cehă, precum și a unei părți din ajutorul din Fondul european de dezvoltare regională pentru programele operaționale Cercetare și dezvoltare pentru inovare în cadrul obiectivului „Convergență” în Republica Cehă și Ajutor tehnic în cadrul obiectivelor „Convergență” și „Competitivitate regională și ocuparea forței de muncă” în Republica Cehă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe încălcarea articolului 99 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 (1) al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 coroborat cu articolul 16 litera (b) din Directiva 2004/18/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (denumită în continuare „Directiva 2004/18”). Astfel, Comisia a efectuat corecții financiare pentru pretinse neregularități în domeniul achizițiilor publice, care corespund totuși unei proceduri autorizate de articolul 16 litera (b) din Directiva 2004/18. Comisia consideră în mod eronat că derogarea de la normele în materia achizițiilor publice, prevăzută la articolul 16 litera (b) din Directiva 2004/18, referitoare la conținutul programelor, se aplică numai autorităților contractante care sunt societăți de radiodifuziune.

      (1)  JO L 210, p.25, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64.

      (2)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-487/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 august 2017 – Procedură penală privind pe Alfonso Verlezza și alții

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 10 august 2017 – Procedură penală privind pe Alfonso Verlezza și alții
   (Cauza C-487/17)
   (2017/C 374/23)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

   Alfonso Verlezza, Riccardo Traversa, Irene Cocco, Francesco Rando, Carmelina Scaglione, Francesco Rizzi, Antonio Giuliano, Enrico Giuliano, Refecta Srl, E. Giovi Srl, Vetreco Srl, SE.IN Srl

      Întrebările preliminare

               1)

               Anexa la Decizia 2014/955/UE (1) și Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 (2) trebuie sau nu trebuie interpretate, în ceea ce privește clasificarea deșeurilor cu intrări în oglindă, în sensul că producătorul deșeului, în cazul în care nu este cunoscută compoziția acestuia, trebuie să procedeze la caracterizarea prealabilă și eventual în ce limite?

               2)

               Căutarea substanțelor periculoase trebuie făcută pe baza unor metode uniforme prestabilite?

               3)

               Căutarea substanțelor periculoase trebuie să se întemeieze pe o verificare exactă și reprezentativă care să țină seama de compoziția deșeului, în cazul în care aceasta este deja cunoscută sau a fost identificată în etapa de caracterizare, sau, dimpotrivă, căutarea substanțelor periculoase poate fi efectuată potrivit unor criterii de probabilitate, luându-le în considerare pe cele care ar putea fi în mod rezonabil prezente în deșeu?

               4)

               În caz de îndoială sau de imposibilitate de a stabili cu certitudine prezența sau absența substanțelor periculoase în deșeu, acesta trebuie sau nu trebuie să fie totuși clasificat și tratat ca deșeu periculos în temeiul principiului precauției?

      (1)  Decizia 2014/955/UE a Comisiei din 18 decembrie 2014 de modificare a Deciziei 2000/532/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul Directivei 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 370, p. 44).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1357/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014 de înlocuire a anexei III la Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 365, p. 89).


title: Cauza T-523/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Eleveté Invest Group și alții/Comisia și SRB

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/38

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Eleveté Invest Group și alții/Comisia și SRB
   (Cauza T-523/17)
   (2017/C 374/57)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Eleveté Invest Group, S.L. (Madrid, Spania) și alți 19 reclamanți (reprezentanți: B. Cremades Román, F. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín și P. Marrodán Lázaro, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității Deciziei Comitetului unic de rezoluție (SRB) nr. SRB/EES/2017/08 și a Deciziei UE/2017/1246 a Comisiei, ambele din 7 iunie 2017;

               —

               obligarea SRB și a Comisiei Europene să acorde o despăgubire reclamanților în temeiul răspunderii extracontractuale;

               —

               declararea nulității evaluării efectuate de expertul independent al SRB și, după calcularea valorii nete a activelor Banco Popular, obligarea SRB și a Comisiei Europene la plata unei compensații în favoarea reclamanților;

               —

               obligarea SRB și a Comisiei Europene la pata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-465/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Directiva 2003/96/CE — Domeniu de aplicare — Articolul 2 alineatul (4) litera (b) — Electricitate utilizată în principal în procesul de reducere chimică — Noțiune]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/3

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg
   (Cauza C-465/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Directiva 2003/96/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (4) litera (b) - Electricitate utilizată în principal în procesul de reducere chimică - Noțiune])
   (2017/C 374/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Duisburg

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (4) litera (b) a treia liniuță din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretat în sensul că electricitatea utilizată pentru funcționarea unor turbosuflante destinate să comprime aerul utilizat ulterior într-un furnal în procesul de producție de fontă brută prin reducere chimică a minereului de fier nu este „electricitate utilizată în principal în procesul de reducere chimică”, în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 398, 30.11.2015.


title: Cauza C-559/16: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann/Brussels Airlines SA/NV [Trimitere preliminară — Transport — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 7 alineatul (1) — Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor — Zbor efectuat pe mai multe segmente — Noțiunea „distanță” de luat în considerare]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann/Brussels Airlines SA/NV
   (Cauza C-559/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transport - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 7 alineatul (1) - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Zbor efectuat pe mai multe segmente - Noțiunea „distanță” de luat în considerare])
   (2017/C 374/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann

      Pârâtă: Brussels Airlines SA/NV

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că noțiunea „distanță” acoperă, în cazul rutelor aeriene cu legături directe, numai distanța dintre locul primei decolări și destinația finală, care trebuie calculată potrivit metodei rutei ortodromice, indiferent de distanța de zbor parcursă efectiv.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza T-238/15: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Novartis/EUIPO – Meda (Zimara) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale Zimara — Marca Uniunii Europene verbală anterioară FEMARA — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de a se pronunța asupra căii de atac în întregul său — Articolul 64 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/27

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – Novartis/EUIPO – Meda (Zimara)
   (Cauza T-238/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale Zimara - Marca Uniunii Europene verbală anterioară FEMARA - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de a se pronunța asupra căii de atac în întregul său - Articolul 64 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Novartis AG (Bâle, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Meda AB (Solna, Suedia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 6 martie 2015 (cauza R 636/2014-5) privind o procedură de opoziție între Novartis și Meda

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 6 martie 2015 (cauza R 636/2014-5) în măsura în care camera de recurs a omis să statueze cu privire la calea de atac formulată în fața sa în ceea ce privește „produsele veterinare”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.


title: Cauza C-510/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Bratislava II (Slovacia) la 22 august 2017 – Procedură penală privind pe ML

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Bratislava II (Slovacia) la 22 august 2017 – Procedură penală privind pe ML
   (Cauza C-510/17)
   (2017/C 374/28)
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Okresný súd Bratislava II

      Partea din procedura principală

   ML

      Întrebările preliminare

               1.

               Este conformă cu articolul 4 din Directiva 2012/13/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale (denumită în continuare „Directiva 2012/13/UE”), cu articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2012/13/UE, cu dreptul la libertate și la siguranță prevăzut la articolul 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), cu dreptul la apărare prevăzut la articolul 48 alineatul (2) din cartă și cu dreptul la un proces echitabil prevăzut la articolul 47 din cartă împrejurarea că autoritățile naționale nu comunică în formă scrisă persoanei reținute, în perioada de detenție, toate (adică în mod complet) informațiile menționate la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2012/13/UE (în special dreptul de acces la materialele cauzei) și nici nu permit contestarea unei astfel de omisiuni a informațiilor potrivit articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2012/13/UE? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, o asemenea încălcare a dreptului Uniunii Europene influențează, în oricare etapă a procedurii penale, legalitatea privării de libertate personală prin reținerea și arestarea preventivă, precum și prin prelungirea arestării preventive înseși, ținând seama de articolul 6 din cartă și de articolul 5 paragraful 1 litera c) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale? Pentru a răspunde la întrebările precedente, este relevant faptul că persoana reținută a fost acuzată de săvârșirea unei infracțiuni grave, pentru care reglementarea națională prevede o pedeapsă privativă de libertate cu o durată minimă de 15 ani?

               2.

               Este compatibilă cu articolul 4 din Decizia-cadru 2004/757/JAI (2) a Consiliului din 25 octombrie 2004 de stabilire a dispozițiilor minime privind elementele constitutive ale infracțiunilor și sancțiunile aplicabile în domeniul traficului ilicit de droguri, cu principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană și la articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu articolele 82 și 83 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu dreptul la un proces echitabil statuat la articolul 47 din cartă, cu principiul proporționalității pedepselor consacrat la articolul 49 alineatul (3) din cartă și cu principiile proporționalității, unității, eficacității și supremației dreptului Uniunii o dispoziție națională precum articolul 172 alineatul 3 din Codul penal slovac, care sancționează traficul ilicit de droguri, care nu permite instanței să aplice o pedeapsă privativă de libertate mai mică de 15 ani, fără posibilitatea de a ține seama de principiul individualizării pedepselor? Pentru a răspunde la această întrebare, este relevant faptul că traficul ilicit de droguri nu a fost săvârșit de o organizație criminală în sensul dreptului Uniunii Europene? Noțiunea de organizație criminală în sensul dispozițiilor articolului 1 din Decizia-cadru 2008/841/JAI a Consiliului din 24 octombrie 2008 privind lupta împotriva crimei organizate are un domeniu de aplicare autonom în lumina jurisprudenței constante a Curții de Justiție referitoare la condițiile pentru aplicarea uniformă a dreptului Uniunii?

      (1)  JO 2012, L 142, p. 1.

      (2)  JO 2004, L 335, p. 8, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 66.


title: Cauza C-158/17 P: Recurs introdus la 29 martie 2017 de Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 ianuarie 2017 în cauza T-187/16, Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/26

         Recurs introdus la 29 martie 2017 de Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 ianuarie 2017 în cauza T-187/16, Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-158/17 P)
   (2017/C 382/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (reprezentant: P. Koch, abogada)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 20 septembrie 2017, Curtea (Camera a șasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza T-615/17: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2017 – Ardigo și UO/Comisia

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/50

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2017 – Ardigo și UO/Comisia
   (Cauza T-615/17)
   (2017/C 382/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Nicola Ardigo (Lissone, Italia) și UO (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor privind confirmarea transferului drepturilor la pensie ale reclamanților în [sistemul de pensii al Uniunii Europene (denumit în continuare „SPUE”)];

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) a articolului 7 alineatul (1) din dispozițiile generale de punere în aplicare (denumite în continuare „DGA”) din 31 martie 2011 cu ocazia calculării de către aceasta din urmă a deducerii cuantumului reprezentând revalorizarea acestui capital între data cererii de transfer și cea a transferului efectiv.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură, și anume încălcarea de către AIPN a obligațiilor sale de motivare și de a stabili, prin intermediul DGA, formula matematică potrivit căreia a calculat coeficienții necesari conversiei capitalului transferat în anuități bonificate.


title: Cauza T-562/16: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Hanschmann/Europol („Funcție publică — Europol — Neprelungirea unui contract — Refuz de a acorda un contract pe durată nedeterminată — Despăgubire — Anulare de către Tribunalul Funcției Publice — Executarea hotărârilor în cauzele F-27/09 și F-104/12”)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/42

         Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Hanschmann/Europol
   (Cauza T-562/16) (1)

   ((„Funcție publică - Europol - Neprelungirea unui contract - Refuz de a acorda un contract pe durată nedeterminată - Despăgubire - Anulare de către Tribunalul Funcției Publice - Executarea hotărârilor în cauzele F-27/09 și F-104/12”))
   (2017/C 382/51)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Ingo Hanschmann (Taucha, Germania) (reprezentanți: W. Dammingh și N. Dane, avocați)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (reprezentanți: D. Neumann și C. Falmagne, agenți, asistați de D. Waelbroeck, A. Duron și I. Antypas, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea deciziei Europol din 29 iulie 2014 de a nu prelungi pe o durată nedeterminată contractul acordat reclamantului și plata unei sume de 10 000 euro ca urmare a duratei procedurii și a prelungirii stării sale de incertitudine, precum și anularea deciziei de respingere a reclamației sale

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ingo Hanschmann la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C ##, ##.


title: Cauza T-600/17: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2017 – Remolcadores Nosa Terra și alții/Comisia și SRB

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/48

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2017 – Remolcadores Nosa Terra și alții/Comisia și SRB
   (Cauza T-600/17)
   (2017/C 382/60)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Remolcadores Nosa Terra, SA (Vigo, Spania), Grupo Nosa Terra 2000, SLU (Vigo), Hospital Povisa, SA (Vigo) și Industrias Lácteas Asturianas, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. Otero Novas, avocat)

      Pârâţi: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei [din 7 iunie 2017] a Comisiei prin care s-a aprobat decizia prealabilă a Comitetului unic de rezoluție, din aceeași dată, privind adoptarea unei scheme de rezoluție pentru instituţia Banco Popular Español și care a fost implementat în Spania de Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria (Fondul de Restructurare Ordonată a Instituțiilor Bancare, FROB), în măsura în care prevede plata a zero euro pentru drepturile reclamantelor în cadrul Banco Popular.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza C-321/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail de Nivelles (Belgia) la 29 mai 2017 – OJ (*)/Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

text:
                  13.11.2017

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 382/27

            Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail de Nivelles (Belgia) la 29 mai 2017 –  OJ (*1)/Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      (Cauza C-321/17)
      (2017/C 382/33)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal du travail de Nivelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:
          OJ (*1)

         Pârâte: Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      Prin Ordonanța din 5 octombrie 2017, Curtea (Camera a opta) a declarat cererea de decizie preliminară vădit inadmisibilă.

         (*1)  Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.


title: Cauza C-474/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 8 august 2017 – Republica Federală Germania/Sociedad de Transportes SA

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 8 august 2017 – Republica Federală Germania/Sociedad de Transportes SA
   (Cauza C-474/17)
   (2017/C 382/38)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: Republica Federală Germania

      Reclamantă și intimată: Sociedad de Transportes SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 67 alineatul (2) TFUE, precum și articolele 22 si 23 din Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (1) se opun unei dispoziții naționale a unui stat membru, potrivit căreia, în concluzie, operatorii de transport cu autocarul care efectuează transportul persoanelor pe rute de linie peste o frontieră internă Schengen au obligația să verifice documentele de trecere a frontierei ale pasagerilor lor înainte de trecerea unei frontiere interne, pentru a preveni transportul străinilor fără pașaport și fără permis de ședere care intră astfel pe teritoriul Republicii Federale Germania?
               În special:

                           a)

                           Obligația legală generală sau obligația impusă de autorități unor operatori de transport cu autocarul de a nu transporta străini care astfel intră pe teritoriul Germaniei fără pașaportul necesar sau fără un permis de ședere necesar, pe care operatorii de transport cu autocarul nu o pot îndeplini decât prin verificarea documentelor de trecere a frontierei ale tuturor pasagerilor înainte de trecerea frontierei interne, constituie o verificare la frontierele interne asupra persoanelor în sensul articolului 22 din Codul Frontierelor Schengen sau este echivalentă unei asemenea verificări?

                           b)

                           Impunerea obligațiilor menționate la punctul 1) trebuie apreciată pe baza articolului 23 litera (a) din Codul Frontierelor Schengen, în pofida faptului că operatorii de transport nu exercită „competențe polițienești” în sensul acestei dispoziții și că, prin faptul că statul le impune obligația efectuării acestor verificări, aceștia nu sunt nici autorizați în mod formal să exercite competențe de autoritate publică?

                           c)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1 punctul b): verificările impuse operatorilor de transport, cu respectarea criteriilor prevăzute la articolul 23 litera (a) a doua teză din Codul Frontierelor Schengen, constituie o măsură inadmisibilă cu un efect echivalent cu cel al verificărilor la frontiere?

                           d)

                           Impunerea obligațiilor menționate la punctul 1), în măsura în care se referă la operatori de transport cu autocarul pe rute de linie, trebuie apreciată pe baza articolului 23 litera (b) din Codul Frontierelor Schengen, potrivit căruia competența operatorilor de transport de a exercita controale de securitate în porturi sau aeroporturi asupra persoanelor nu aduce atingere absenței controlului la frontierele interne? Rezultă astfel că verificările în sensul primei întrebări sunt inadmisibile și în afara porturilor și aeroporturilor, atunci când acestea nu constituie controale de securitate și nu se efectuează asupra persoanelor care călătoresc pe teritoriul național al unui stat membru?

               2.

               Articolele 22 și 23 din Codul Frontierelor Schengen permit adoptarea unor dispoziții naționale potrivit cărora, în scopul respectării acestei obligații, împotriva operatorului de transport cu autocarul se poate adopta un ordin de interdicție sub sancțiunea plății unor daune cominatorii, atunci când, ca urmare a omiterii efectuării verificărilor, acesta a transportat străini fără pașaport și fără permis de ședere, care astfel au intrat pe teritoriul Republicii Federale Germania?

      (1)  JO 2016, L 77, p. 1.


title: Cauza C-646/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 setembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Trimitere preliminară — Fiscalitate directă — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Libera circulaţie a capitalurilor — Trust — Fiduciari — Alte persoane juridice — Noţiune — Impozit pe plusvalorile aferente bunurilor deţinute în trust ca urmare a transferului locului de reşedinţă fiscală a fiduciarilor în alt stat membru — Determinarea cuantumului impozitului la momentul acestui transfer — Percepere imediată a impozitului — Justificare — Proporţionalitate)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 setembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-646/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate directă - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Libera circulaţie a capitalurilor - Trust - Fiduciari - Alte persoane juridice - Noţiune - Impozit pe plusvalorile aferente bunurilor deţinute în trust ca urmare a transferului locului de reşedinţă fiscală a fiduciarilor în alt stat membru - Determinarea cuantumului impozitului la momentul acestui transfer - Percepere imediată a impozitului - Justificare - Proporţionalitate))
   (2017/C 382/12)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

      Pârâți: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Dispozitivul

   Dispoziţiile Tratatului FUE referitoare la libertatea de stabilire, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care, potrivit dreptului național, fiduciarii sunt trataţi ca un grup de persoane unitar și permanent, distinct de persoanele care pot îndeplini de a lungul timpului funcția de fiduciari, se opun unei legislaţii a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede impozitarea plusvalorilor latente aferente bunurilor deţinute în trust atunci când majoritatea fiduciarilor îşi transferă reşedinţa în alt stat membru, fără a permite ca impozitul astfel datorat să fie perceput ulterior.

      (1)  JO C 48, 8.2.2016.


title: Cauza C-111/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Udine – Italia) – Procedură penală împotriva Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga [Trimitere preliminară — Agricultură — Produse alimentare și furaje modificate genetic — Măsuri de urgență — Măsură națională care vizează interzicerea cultivării porumbului modificat genetic MON 810 — Menținerea sau reînnoirea măsurii — Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 — Articolul 34 — Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Articolele 53 și 54 — Condiții de aplicare — Principiul precauției]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Udine – Italia) – Procedură penală împotriva Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga
   (Cauza C-111/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Produse alimentare și furaje modificate genetic - Măsuri de urgență - Măsură națională care vizează interzicerea cultivării porumbului modificat genetic MON 810 - Menținerea sau reînnoirea măsurii - Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 - Articolul 34 - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Articolele 53 și 54 - Condiții de aplicare - Principiul precauției])
   (2017/C 382/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Udine

      Părțile din procedura penală principală

   Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga.

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 34 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic coroborat cu articolul 53 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare, trebuie interpretat în sensul că Comisia Europeană nu este obligată să adopte măsuri de urgență, potrivit acestui din urmă articol, atunci când un stat membru o informează oficial, în conformitate cu articolul 54 alineatul (1) din acest din urmă regulament, în privința necesității de a se lua asemenea măsuri, deși nu este evident că un produs autorizat prin Regulamentul nr. 1829/2003 sau în conformitate cu acesta ar putea prezenta un risc grav pentru sănătatea umană, pentru sănătatea animală sau pentru mediu.

               2)

               Articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003 coroborat cu articolul 54 din Regulamentul nr. 178/2002 trebuie interpretat în sensul că, după ce a informat oficial Comisia Europeană cu privire la necesitatea recurgerii la măsuri de urgență și în cazul în care aceasta nu a luat nicio măsură în conformitate cu articolul 53 din Regulamentul nr. 178/2002, un stat membru poate, pe de o parte, să adopte astfel de măsuri la nivel național și, pe de altă parte, să le mențină sau să le reînnoiască, atât timp cât Comisia nu a adoptat, în conformitate cu articolul 54 alineatul (2) din acest din urmă regulament, o decizie prin care să impună extinderea, modificarea sau abrogarea acestora.

               3)

               Articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003 coroborat cu principiul precauției, astfel cum este prevăzut la articolul 7 din Regulamentul nr. 178/2002, trebuie interpretat în sensul că nu conferă statelor membre posibilitatea de a adopta, în conformitate cu articolul 54 din Regulamentul nr. 178/2002, măsuri de urgență provizorii exclusiv în temeiul acestui principiu, fără a fi îndeplinite condițiile de fond prevăzute la articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza T-521/17: Acțiune introdusă la 6 august 2017 – Hernández Díaz/SRB

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/46

         Acțiune introdusă la 6 august 2017 – Hernández Díaz/SRB
   (Cauza T-521/17)
   (2017/C 382/57)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Alberto Hernández Díaz (San Martin del Rey Aurelio, Spania) (reprezentant: L. Hernández Cabeza, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de rezoluţie a Banco Popular, ca urmare a unor neregularități grave și iremediabile care determină nulitatea deciziei, întrucât aceasta se întemeiază pe un raport emis de Deloitte care nu era independent, întrucât supune acționarii unor pierderi cu mult mai mari decât cele care ar rezulta din participarea acestora la procedura de încheiere a unui acord cu creditorii şi întrucât nu a fost aplicat instrumentul intern de recapitalizare;

               —

               anularea vânzării Banco Popular către banca achizitoare la prețul de 1 euro ca urmare a lipsei de transparenţă a procedurii de vânzare, care implică o încălcare flagrantă atât a principiului transparenței, cât și a principiului concurenței;

               —

               obligarea SRB la despăgubirea acționarilor pentru exproprierea acțiunilor lor, cuantumul compensațiilor solicitate neputând fi precizat pentru moment, având în vedere lipsa de transparenţă a procedurii de rezoluție.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza C-648/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 septembrie 2017 – Republica Austria/Republica Federală Germania (Articolul 273 TFUE — Diferend între statele membre cu care este sesizată Curtea în temeiul unui compromis — Fiscalitate — Convenție bilaterală de evitare a dublei impuneri — Impozitarea dobânzilor valorilor mobiliare — Noțiunea „creanțe cu participare la beneficii”)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 septembrie 2017 – Republica Austria/Republica Federală Germania
   (Cauza C-648/15) (1)

   ((Articolul 273 TFUE - Diferend între statele membre cu care este sesizată Curtea în temeiul unui compromis - Fiscalitate - Convenție bilaterală de evitare a dublei impuneri - Impozitarea dobânzilor valorilor mobiliare - Noțiunea „creanțe cu participare la beneficii”))
   (2017/C 382/13)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer, F. Koppensteiner și H. Jirousek, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „creanțe cu participare la beneficii” utilizată la articolul 11 alineatul 2 din Abkommen zwischen der Republik Österreich und der Bundesrepublik Deutschland zur Vermeidung der Doppelbesteuerung auf dem Gebiet der Steuern vom Einkommen und vom Vermögen (Convenția dintre Republica Austria și Republica Federală Germania pentru evitarea dublei impuneri în materia impozitului pe venit și pe avere) din 24 august 2000 trebuie interpretată în sensul că nu include titluri precum cele în discuție în speță.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-18/16: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem – Țările de Jos) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [Trimitere preliminară — Standarde pentru primirea solicitanților de protecție internațională — Directiva 2013/32/UE — Articolul 9 — Dreptul de a rămâne într-un stat membru în timpul examinării cererii — Directiva 2013/33/UE — Articolul 8 alineatul (3) primul paragraf literele (a) și (b) — Plasare în detenție — Verificarea identității sau a cetățeniei — Stabilirea elementelor pe care se bazează cererea de protecție internațională — Validitate — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 6 și 52 — Restrângere — Proporționalitate]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem – Țările de Jos) – K./Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-18/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Standarde pentru primirea solicitanților de protecție internațională - Directiva 2013/32/UE - Articolul 9 - Dreptul de a rămâne într-un stat membru în timpul examinării cererii - Directiva 2013/33/UE - Articolul 8 alineatul (3) primul paragraf literele (a) și (b) - Plasare în detenție - Verificarea identității sau a cetățeniei - Stabilirea elementelor pe care se bazează cererea de protecție internațională - Validitate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 6 și 52 - Restrângere - Proporționalitate])
   (2017/C 382/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: K.

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Dispozitivul

   Examinarea articolului 8 alineatul (3) primul paragraf literele (a) și (b) din Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea acestei dispoziții în raport cu articolul 6 și cu articolul 52 alineatele (1) și (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza T-394/16: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Omnicom International Holdings/EUIPO – eBay (DATABAY)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/61

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Omnicom International Holdings/EUIPO – eBay (DATABAY)
   (Cauza T-394/16) (1)

   (2017/C 382/76)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-768/15: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2017 – RP Technik/EUIPO – Tecnomarmi (RP ROYAL PALLADIUM) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Marcă a Uniunii Europene figurativă RP ROYAL PALLADIUM — Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară RP — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/10

         Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2017 – RP Technik/EUIPO – Tecnomarmi (RP ROYAL PALLADIUM)
   (Cauza T-768/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marcă a Uniunii Europene figurativă RP ROYAL PALLADIUM - Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară RP - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 369/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: RP Technik GmbH Profilsysteme (Bönen, Germania) (reprezentant: P.-J. Henrichs, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Tecnomarmi Snc Di Gatto Omar & C. (Treviso, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 octombrie 2015 (cauza R 2061/2014-2) privind o procedură de opoziție între RP Technik și Tecnomarmi

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă RP Technik GmbH Profilsysteme la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza T-535/17: Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Asociación de Consumidores de Navarra „Irache”/SRB

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/22

         Acțiune introdusă la 7 august 2017 – Asociación de Consumidores de Navarra „Irache”/SRB
   (Cauza T-535/17)
   (2017/C 369/34)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Asociación de Consumidores de Navarra „Irache” (Pamplona, Spania) (reprezentant: J. Sanjurjo San Martín, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea nulității deciziei atacate; lipsirea de efect a operațiunilor realizate și restituirea către acționarii și titularii obligațiunilor a proprietății asupra Banco Popular Español, S.A., repunându-i în situația anterioară intervenției;

               —

               În cazul în care acest lucru un este posibil, lăsarea în totalitate fără efect a conversiei obligațiunilor în acțiuni, menținându-i pe deținătorii obligațiunilor în situația în care se aflau la 6 de iunie 2017 și despăgubirea deținătorilor acțiunilor cu o sumă care să corespundă valorii reale a băncii și, prin urmare, a acțiunilor la datat de 30 iunie 2016.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza C-218/17 P: Recurs introdus la 26 aprilie 2017 de Natural Instinct Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 februarie 2017 în cauza T-30/16, M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/2

         Recurs introdus la 26 aprilie 2017 de Natural Instinct Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 februarie 2017 în cauza T-30/16, M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct
   (Cauza C-218/17 P)
   (2017/C 369/03)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Natural Instinct Ltd (reprezentanți: C. Spintig, Rechtsanwalt, S. Pietzcker, Rechtsanwalt, B. Brandreth, Barrister)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, M. I. Industries, Inc.
   Prin Ordonanța din 7 septembrie 2017, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a declarat că recursul era inadmisibil.


title: Cauza C-494/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte di Appello di Trento (Italia) la 14 august 2017 – Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte di Appello di Trento (Italia) la 14 august 2017 – Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti
   (Cauza C-494/17)
   (2017/C 374/26)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte di Appello di Trento

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR

      Apelant în apelul incident: Fabio Rossato

      Intimat: Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

      Întrebarea preliminară

   Clauza 5 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999 trebuie interpretată în sensul că se opune aplicării articolului 1 alineatele 95, 131 și 132 din Legea nr. 107 din 2015 a Statului italian, ale cărui dispoziții prevăd definitivarea cadrelor didactice cu contracte pe durată determinată pentru viitor, fără efect retroactiv și fără repararea prejudiciului, în calitate de măsuri proporționale, suficient de efective și de disuasive pentru a garanta deplina eficacitate a normelor acordului-cadru, în ceea ce privește încălcarea acestuia prin reînnoirea abuzivă a contractelor pe durată determinată în perioada anterioară celei în care măsurile prevăzute de normele menționate sunt destinate să își producă efectele?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza C-331/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 septembrie 2017 – Republica Franceză/Carl Schlyter, Comisia Europeană, Republica Finlanda, Regatul Suediei [Recurs — Dreptul de acces public la documentele instituțiilor Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță — Excepții de la dreptul de acces la documente — Protecția obiectivelor activităților de anchetă — Directiva 98/34/CE — Articolele 8 și 9 — Aviz detaliat al Comisiei Europene privind un proiect de reglementare tehnică — Refuzul accesului]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 septembrie 2017 – Republica Franceză/Carl Schlyter, Comisia Europeană, Republica Finlanda, Regatul Suediei
   (Cauza C-331/15 P) (1)

   ([Recurs - Dreptul de acces public la documentele instituțiilor Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță - Excepții de la dreptul de acces la documente - Protecția obiectivelor activităților de anchetă - Directiva 98/34/CE - Articolele 8 și 9 - Aviz detaliat al Comisiei Europene privind un proiect de reglementare tehnică - Refuzul accesului])
   (2017/C 374/03)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas, G. de Bergues, B. Fodda și F. Fize, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil și D. Hadroušek, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Carl Schlyter (reprezentanți: S. Schubert, Rechtsanwalt, și O. W. Brouwer, advocaat), Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz, A. Tokár și F. Clotuche-Duvieusart, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: S. Hartikainen, agent), Regatul Suediei (reprezentanți: C. Meyer-Seitz, N. Otte Widgren, U. Persson, A. Falk, E. Karlsson și L. Swedenborg, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Republica Franceză, domnul Carl Schlyter și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4)

               Republica Finlanda și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-454/16: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă Arrigoni Valtaleggio — Marca națională figurativă anterioară ARRIGONI — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/33

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Arrigoni/EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio)
   (Cauza T-454/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă Arrigoni Valtaleggio - Marca națională figurativă anterioară ARRIGONI - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/49)
   Limba de procedură: italiana

      Părţile

      Reclamantă: Arrigoni SpA (Roma, Italia) (reprezentant: P. Di Gravio, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Arrigoni Battista SpA (Bergamo, Italia) (reprezentanţi: S. Verea, M. Balestriero și K. Muraro, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 mai 2016 (cauza R 2922/2014-1) privind o procedură de declarare a nulității între Arrigoni și Arrigoni Formaggi SpA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Arrigoni SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza C-413/14 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2017 – Intel Corp./Comisia Europeană, Association for Competitive Technology Inc., Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) [Recurs — Articolul 102 TFUE — Abuz de poziție dominantă — Reduceri de fidelitate — Competența Comisiei — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 19]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2017 – Intel Corp./Comisia Europeană, Association for Competitive Technology Inc., Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)
   (Cauza C-413/14 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 102 TFUE - Abuz de poziție dominantă - Reduceri de fidelitate - Competența Comisiei - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 19])
   (2017/C 374/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Intel Corp. (reprezentanți: D. Beard QC, A. Parr și R. Mackenzie, solicitors)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, V. Di Bucci, M. Kellerbauer și N. Khan, agenți), Association for Competitive Technology Inc. (reprezentant: J.-F. Bellis, avocat), Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 12 iunie 2014, Intel/Comisia (T-286/09, EU:T:2014:547).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 295, 10.11.2014.


title: Cauza T-582/17: Acțiune introdusă la 22 august 2017 – Boshab și alții/Consiliul

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/41

         Acțiune introdusă la 22 august 2017 – Boshab și alții/Consiliul
   (Cauza T-582/17)
   (2017/C 374/62)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Évariste Boshab (Kinshasa, Republica Democratică Congo) și alți șapte reclamanți (reprezentanți: P. Chansay-Wilmotte, A. Kalambay Ndaya și P. Okito Omole, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanţii solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulităţii măsurilor restrictive în cauză, și anume

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/904 al Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1183/2005 de instituire a anumitor măsuri speciale împotriva unor persoane ale căror acțiuni, potrivit Consiliului, ar încălca embargoul asupra armelor impus Republicii Democratice Congo;

                           —

                           Decizia de punere în aplicare (PESC) 2017/905 a Consiliului din 29 mai 2017 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/788/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Republicii Democratice Congo;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă, în esență, un motiv unic, întemeiat pe faptul că actele atacate ar fi motivate vag și afectate în mod evident de erori vădite de apreciere. Potrivit reclamanților, măsurile restrictive adoptate de Consiliu împotriva lor sunt lipsite de fundament, atât în fapt cât și în drept. Pe de altă parte, Consiliul ar fi săvârșit mai multe neregularități de natură, fiecare, să fondeze anularea actelor atacate.


title: Cauza T-779/16: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie2017 – Rühland/EUIPO – 8 seasons design (Lampă în formă de stea) [„Desen sau model comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model comunitar înregistrat reprezentând o lampă în formă de stea — Desen sau model comunitar anterior — Motiv de nulitate — Caracter individual — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. (CE) nr. 6/2002”]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/45

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie2017 – Rühland/EUIPO – 8 seasons design (Lampă în formă de stea)
   (Cauza T-779/16) (1)

   ([„Desen sau model comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model comunitar înregistrat reprezentând o lampă în formă de stea - Desen sau model comunitar anterior - Motiv de nulitate - Caracter individual - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. (CE) nr. 6/2002”])
   (2017/C 382/55)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Lothar Rühland (Wendeburg, Germania) (reprezentanți: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus și J. Engberding, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: inițial S. Hanne, ulterior M. Fischer, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: 8 seasons design GmbH (Eschweiler, Germania) (reprezentant: A. Haberl, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 iulie 2016 (cauza R 878/2015-3) privind o procedură de declarare a nulității între 8 seasons design și domnul Rühland

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Lothar Rühland la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza T-789/16: Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative INVOICE AUCTION — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/35

         Hotărârea Tribunalului din 21 septembrie 2017 – InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)
   (Cauza T-789/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative INVOICE AUCTION - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: InvoiceAuction B2B GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Jonas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 august 2016 (cauza R 2201/2015-1), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ INVOICE AUCTION ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă InvoiceAuction B2B GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza C-409/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri (Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 76/207/CEE — Egalitate de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Discriminare pe criterii de sex — Concurs de intrare la școala de poliție dintr-un stat membru — Reglementare a acestui stat membru care impune tuturor candidaților la admiterea la acest concurs o cerință de înălțime minimă)

text:
               11.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 424/10

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton/Maria-Eleni Kalliri
   (Cauza C-409/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 76/207/CEE - Egalitate de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Discriminare pe criterii de sex - Concurs de intrare la școala de poliție dintr-un stat membru - Reglementare a acestui stat membru care impune tuturor candidaților la admiterea la acest concurs o cerință de înălțime minimă))
   (2017/C 424/13)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Pârâtă: Maria-Eleni Kalliri

      Dispozitivul

   Dispozițiile Directivei 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care subordonează admiterea candidaților la concursul de intrare la școala de poliție din acest stat membru, indiferent de sex, unei cerințe de înălțime minimă de 1,70 m, având în vedere că această reglementare dezavantajează un număr mult mai ridicat de persoane de sex feminin în raport cu persoanele de sex masculin și că reglementarea menționată nu pare să fie corespunzătoare și nici necesară pentru realizarea obiectivului legitim pe care îl urmărește, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza C-255/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Københavns Byret – Danemarca) – Procedură penală privind pe Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S (Trimitere preliminară — Procedură de furnizare de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice — Legislație națională care precizează sau introduce o interdicție privind oferirea de jocuri, loterii și pariuri fără a dispune de o autorizație și care introduce o interdicție privind publicitatea pentru jocuri, loterii și pariuri oferite fără a dispune de o autorizație)

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Københavns Byret – Danemarca) – Procedură penală privind pe Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S
   (Cauza C-255/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Procedură de furnizare de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice - Legislație națională care precizează sau introduce o interdicție privind oferirea de jocuri, loterii și pariuri fără a dispune de o autorizație și care introduce o interdicție privind publicitatea pentru jocuri, loterii și pariuri oferite fără a dispune de o autorizație))
   (2018/C 072/13)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Københavns Byret

      Părțile din procedura penală principală

   Bent Falbert, Poul Madsen, JP/Politikens Hus A/S

      Dispozitivul

   Articolul 1 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998, trebuie interpretat în sensul că o dispoziție națională, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede sancțiuni penale în cazul comercializării unor jocuri, loterii sau pariuri pe teritoriul național fără autorizație nu constituie o reglementare tehnică, în sensul acestei dispoziții, supusă obligației de notificare în temeiul articolului 8 alineatul (1) din respectiva directivă. În schimb, o dispoziție națională, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede sancțiuni penale în cazul publicității pentru jocuri, loterii sau pariuri care nu au fost autorizate constituie o reglementare tehnică, în sensul acestei dispoziții, supusă obligației de notificare în temeiul articolului 8 alineatul (1) din directiva menționată, din moment ce reiese cu claritate din lucrările pregătitoare ale acestei dispoziții de drept național că ea avea ca obiect și ca scop extinderea la serviciile de jocuri online a unei interdicții preexistente privind publicitatea, aspect care trebuie stabilit de instanța națională.

      (1)  JO C 251, p. 11.7.2016.


title: Cauza C-696/17 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2017 de Alex SCI împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 10 octombrie 2017 în cauza T-841/16, Alex/Comisia

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/28

         Recurs introdus la 8 decembrie 2017 de Alex SCI împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera întâi) din 10 octombrie 2017 în cauza T-841/16, Alex/Comisia
   (Cauza C-696/17 P)
   (2018/C 072/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Alex SCI (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 10 octombrie 2017 în ansamblul dispozițiilor sale, cu excepția părții în care aceasta recunoaște caracterul atacabil al Deciziei Comisiei din 21 septembrie 2016
               Rejudecând cauza:

                           —

                           anularea Deciziei Comisiei Europene din data de 21 septembrie 2016;

                           —

                           declararea ajutoarelor acordate CABAB de FEDER, de statul francez, de Consiliul Regional Aquitaine și de Consiliul General Pyrénées Atlantiques ca ilegale și incompatibile cu piața comună;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, inclusiv a onorariului avocațial de 5 000 €.

      Motivele și principalele argumente

   A.   Admisibilitate
   Recurenta solicită confirmarea Deciziei Tribunalului privind caracterul atacabil al deciziei. Scrisoarea din data de 21 septembrie 2016 constituie un act atacabil în sensul dispozițiilor articolului 263 primul paragraf TFUE.
   În ceea ce privește calitatea procesuală activă și interesul de a exercita acțiunea ale Alex SCI, recurenta solicită modificarea ordonanței Tribunalului. Situația sa comercială este afectată în sensul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE.
   B.   Fond
   Primul motiv este întemeiat pe nelegalitatea externă din cauza lipsei motivării. Niciun temei juridic, textual sau jurisprudențial nu este menționat în decizia din 21 septembrie 2016, astfel încât, din simpla sa lectură, Alex SCI, reprezentată de administratorul său, nu înțelege această decizie. Insuficient motivată atât în drept, cât și în fapt, decizia este afectată de nelegalitate externă.
   Al doilea motiv este întemeiat pe nelegalitatea internă (existența unui ajutor de stat și lipsa notificării). Comunitatea aglomerării Côte Basque-Adour (CABAB) a dorit, în cadrul strategiei sale economice, să amenajeze situl „Technocité” la Bayonne pentru a institui o platformă specializată în domeniul aeronauticii. În acest scop, ea a solicitat finanțări din partea FEDER, a statului francez, a Consiliului Regional Aquitaine și a Consiliului General Pyrénées Atlantiques pentru ca aceștia să cofinanțeze proiectul său prin plata, de către fiecare, a sumei de 1 000 000 de euro.
   Pe de o parte, întrucât elementele constitutive ale unui ajutor de stat sunt întrunite, aceste plăți constituie ajutoare de stat nenotificate, care încalcă articolul 108 TFUE.
   Pe de altă parte, aceste plăți sunt incompatibile cu piața comună. Proiectul Technocité constituie de fapt o platformă industrială și terțiară specializată în dezvoltarea celor mai avansate tehnologii în domeniul aeronautic, spațial și al sistemelor integrate. Acest sector este în mod deosebit deschis concurenței. Ajutoarele menționate sunt, așadar, contrare articolului 107 TFUE.
   În sfârșit, în ceea ce privește neexecutarea convențiilor de plată a ajutoarelor, trebuie amintit că obiectul acestor convenții este de a finanța un proiect de „Centru aeronautic Technocité”, pentru a amenaja situl și pentru a-l transforma într-o „platformă specializată în cercetarea și dezvoltarea celor mai avansate tehnologii în domeniul aeronautic, spațial și al sistemelor integrate”. Zona Technocité cuprinde activități de orice natură, care sunt desfășurate de societăți dispersate, precum Fidal, Avantis, Decra, Sepa, Trescal, KPMG, Capgemini…, cu alte cuvinte societăți care își exercită activitatea în domenii care nu au legătură cu aeronautica.
   În cele din urmă, ajutoarele de stat trebuie să fie anulate și sumele trebuie restituite [a se vedea în special Regulamentul nr. 734/2013 (1) și Regulamentul nr. 2988/95 (2) articolul 4 alineatele (1) și (4); Consiliul de Stat francez (CE), 2 iunie 1992, Rec. p. 165; CE, 6 noiembrie 1998, Rec. p. 397; CJCE, 11 iulie 1996, SFEI cauza C-39/94].

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 734/2013 al Consiliului din 22 iulie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 204, p. 15).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-434/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil n° 3 de Barcelona – Spania) – Asociación Profesional Elite Taxi/Uber Systems Spain, SL [Trimitere preliminară — Articolul 56 TFUE — Articolul 58 alineatul (1) TFUE — Servicii în domeniul transporturilor — Directiva 2006/123/CE — Servicii în cadrul pieței interne — Directiva 2000/31/CE — Directiva 98/34/CE — Servicii ale societății informaționale — Serviciu de intermediere care permite, prin intermediul unei aplicații pentru telefoane inteligente, punerea în legătură, în scopul obținerii unei remunerații, a unor conducători auto neprofesioniști care utilizează propriul autovehicul cu persoane care doresc să efectueze deplasări urbane — Cerința unei autorizări]

text:
               26.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 decembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona – Spania) – Asociación Profesional Elite Taxi/Uber Systems Spain, SL
   (Cauza C-434/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Articolul 58 alineatul (1) TFUE - Servicii în domeniul transporturilor - Directiva 2006/123/CE - Servicii în cadrul pieței interne - Directiva 2000/31/CE - Directiva 98/34/CE - Servicii ale societății informaționale - Serviciu de intermediere care permite, prin intermediul unei aplicații pentru telefoane inteligente, punerea în legătură, în scopul obținerii unei remunerații, a unor conducători auto neprofesioniști care utilizează propriul autovehicul cu persoane care doresc să efectueze deplasări urbane - Cerința unei autorizări])
   (2018/C 072/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Profesional Elite Taxi

      Pârâtă: Uber Systems Spain, SL

      Dispozitivul

   Articolul 56 TFUE coroborat cu articolul 58 alineatul (1) TFUE, precum și articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne și articolul 1 punctul 2 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iulie 1998, la care trimite articolul 2 litera (a) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (Directiva privind comerțul electronic), trebuie interpretate în sensul că un serviciu de intermediere precum cel în discuție în litigiul principal, care are ca obiect, prin intermediul unei aplicații pentru telefoane inteligente, să pună în legătură, în scopul obținerii unei remunerații, conducători auto neprofesioniști care utilizează propriul autovehicul cu persoane care doresc să efectueze o deplasare urbană, trebuie considerat ca fiind indisociabil legat de un serviciu de transport și ca intrând sub incidența calificării drept „serviciu în domeniul transporturilor”, în sensul articolului 58 alineatul (1) TFUE. Un astfel de serviciu trebuie exclus, prin urmare, din domeniul de aplicare al articolului 56 TFUE, al Directivei 2006/123 și al Directivei 2000/31.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.