title: Cauza C-445/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Danske Slagterier/Bundesrepublik Deutschland (Măsuri cu efect echivalent — Sănătate animală — Schimburi intracomunitare — Carne proaspătă — Controale veterinare — Răspunderea extracontractuală a unui stat membru — Termen de prescripție — Stabilirea prejudiciului)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 martie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Danske Slagterier/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-445/06) (1)

   (Măsuri cu efect echivalent - Sănătate animală - Schimburi intracomunitare - Carne proaspătă - Controale veterinare - Răspunderea extracontractuală a unui stat membru - Termen de prescripție - Stabilirea prejudiciului)
   2009/C 113/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Danske Slagterier

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 28 CE, a articolului 5 alineatul (1) litera (o) și a articolului 6 alineatul (1) litera (b) punctul (iii) din Directiva 64/433/CEE a Consiliului din 26 iunie 1964 privind problemele de sănătate în domeniul schimburilor intracomunitare de cărnuri proaspete (JO L 121, p. 2012), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/497/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 (JO L 268, p. 69), coroborate cu articolul 5 alineatul (1) și cu articolele 7 și 8 din Directiva 89/662/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne (JO L 395, p. 13, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 202) — Interpretarea dreptului comunitar în materia răspunderii extracontractuale a unui stat membru pentru încălcarea dreptului comunitar — Termen de prescripție — Stabilirea prejudiciului indemnizabil și a cerințelor care incumbă părții vătămate

      Dispozitivul

               1)

               Particularii care au fost vătămați prin transpunerea și prin aplicarea incorecte ale Directivei 64/433/CEE a Consiliului din 26 iunie 1964 privind problemele de sănătate în domeniul schimburilor intracomunitare de cărnuri proaspete, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/497/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991, și ale Directivei 89/662/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne pot să invoce dreptul la libera circulație a mărfurilor pentru a putea angaja răspunderea statului pentru încălcarea dreptului comunitar.

               2)

               Dreptul comunitar nu impune ca, atunci când Comisia Comunităților Europene a inițiat o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în temeiul articolului 226 CE, termenul de prescripție al dreptului de angajare a răspunderii statului pentru încălcarea dreptului comunitar prevăzut de reglementarea națională să fie întrerupt sau suspendat în cursul acestei proceduri.

               3)

               Dreptul comunitar nu se opune ca termenul de prescripție al unei acțiuni în răspundere împotriva statului pentru transpunerea incorectă a unei directive să înceapă să curgă de la data la care primele consecințe prejudiciabile ale acestei transpuneri incorecte s-au produs, iar consecințele prejudiciabile ulterioare ale acesteia sunt previzibile, chiar dacă această dată este anterioară transpunerii corecte a acestei directive.

               4)

               Dreptul comunitar nu se opune aplicării unei reglementări naționale care prevede că un particular nu poate obține repararea unui prejudiciu a cărui apariție acesta a omis, intenționat sau din neglijență, să o prevină prin utilizarea unei căi legale, cu condiția ca utilizarea acestei căi legale să poată fi impusă în mod rezonabil persoanei vătămate, fapt care trebuie apreciat de instanța de trimitere având în vedere ansamblul împrejurărilor din acțiunea principală. Probabilitatea ca instanța națională să introducă o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare în temeiul articolului 234 CE sau existența unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor pendinte în fața Curții nu poate constitui, ca atare, un motiv suficient pentru a concluziona că nu este rezonabil să se utilizeze o cale legală.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-564/08 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 noiembrie 2009 — SGL Carbon AG/Comisia Comunităților Europene [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE — Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice — Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 — Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Cifra de afaceri și cota de piață relevante — Valoarea utilizării captive — Principiul egalității de tratament — Principiul proporționalității]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 noiembrie 2009 — SGL Carbon AG/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-564/08 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE - Piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice - Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 - Liniile directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Cifra de afaceri și cota de piață relevante - Valoarea utilizării „captive” - Principiul egalității de tratament - Principiul proporționalității)
   2010/C 11/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: SGL Carbon AG (reprezentant: M. Klusmann, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și W. Mölls, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 8 octombrie 2008, SGL Carbon/Comisia (T-68/04), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantei având ca obiect anularea Deciziei 2004/420/CE a Comisiei din 3 decembrie 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE referitoare la o înțelegere pe piața produselor pe bază de carbon și de grafit pentru aplicații electrice și mecanice sau, în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantei — Neluarea în considerare a argumentării reclamantei privind includerea valorii utilizării captive în calcularea cifrei de afaceri și a cotei de piață a întreprinderilor vizate, această argumentare fiind calificată drept un motiv nou inadmisibil — Încălcarea principiului proporționalității și al egalității de tratament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă SGL Carbon AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza F-98/14: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2014 – ZZ/Consiliul

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/50

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2014 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-98/14)
   (2014/C 431/79)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea în parte a două comunicări către personalul Consiliului, în măsura în care acestea condiționează acordarea rambursării cheltuielilor de călătorie de la locul de repartizare la locul de origine și a concediului aferent duratei călătoriei de indemnizația de expatriere sau de reședință în afara țării de origine și obligarea pârâtului la plata unor daune interese pentru prejudiciul moral și material pe care pretinde că l-a suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în temeiul articolului 270 TFUE a deciziei din Comunicarea către personal (denumită în continuare „CP”) 13/14 (decizia nr. 2/2014) din 9 ianuarie 2014, care a modificat regimul aplicabil concediului aferent duratei călătoriei, în urma aplicabilității începând de la 1 ianuarie 2014 a dispoziției de la articolul 7 din anexa V din statut, precum și a CP 9/14 (decizia nr. 12/2014), care a modificat regimul cheltuielilor de călătorie în urma aplicabilității de la 1 ianuarie 2014 a dispoziției de la articolul 8 din anexa VII la statut, modificate prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene, publicat în Jurnalul Oficial L 287 din 29 octombrie 2013. Cererea de anulare este limitată la partea din aceste CP care condiționează dreptul la cheltuielile de călătorie și la concediul aferent duratei călătoriei de indemnizația de expatriere sau de reședință în afara țării de origine, precum și la articolul 6 din CP 9/14 care a introdus noi criterii pentru stabilirea locului de origine;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamant a sumei de 1 65  596,42 de euro pentru prejudiciul material suferit, precum a sumei de 40  000 de euro pentru prejudiciul moral;

               —

               obligarea pârâtului la plata unor daune interese moratorii și compensatorii la o rată de 6,75 pentru prejudiciul moral și material suferit;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-427/12: Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Austria/Comisia („Ajutoare de stat — Sectorul bancar — Ajutor pus în aplicare de Germania și de Austria în favoarea Bayerische Landesbank în cadrul restructurării sale — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă, sub rezerva respectării anumitor condiții — Abrogarea deciziei inițiale redactate în altă limbă decât cea a statului membru — Acțiune în anulare — Act atacabil — Admisibilitate — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Dreptul la apărare — Obligația de motivare”)

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/13

         Hotărârea Tribunalului din 28 ianuarie 2016 – Austria/Comisia
   (Cauza T-427/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Sectorul bancar - Ajutor pus în aplicare de Germania și de Austria în favoarea Bayerische Landesbank în cadrul restructurării sale - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă, sub rezerva respectării anumitor condiții - Abrogarea deciziei inițiale redactate în altă limbă decât cea a statului membru - Acțiune în anulare - Act atacabil - Admisibilitate - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Dreptul la apărare - Obligația de motivare”))
   (2016/C 090/17)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer, M. Windisch, W. Peschorn și S. Ullreich, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 1 alineatul (1) litera (d) și a articolului 1 alineatul (2) din Decizia C(2012) 5062 final a Comisiei din 25 iulie 2012 privind ajutorul de stat SA.28487 (C 16/2009, ex N 254/2009) acordat de Republica Federală Germania și de Republica Austria în favoarea Bayerische Landesbank, precum și, ca urmare a abrogării deciziei menționate prin articolul 1 din Decizia (UE)2015/657 a Comisiei din 5 februarie 2013 privind ajutorul de stat SA.28487 (C 16/2009, ex N 254/2009) acordat de Germania și de Austria în favoarea Bayerische Landesbank (JO 2015, L 109, p. 1), o cerere de anulare a articolului 2 alineatul (1) litera (d) și a articolului 2 alineatul (2) din această din urmă decizie

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 373, 1.12.2012.


title: Cauza C-262/88 INT: Cererea de interpretare a Hotărârii din 17 mai 1990 , Barber (C-262/88), introdusă la 26 mai 2010 de Manuel Enrique Peinado Guitart

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Cererea de interpretare a Hotărârii din 17 mai 1990, Barber (C-262/88), introdusă la 26 mai 2010 de Manuel Enrique Peinado Guitart
   (Cauza C-262/88 INT)
   2011/C 63/35
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Manuel Enrique Peinado Guitart
   Prin Ordonanța din 17 decembrie 2010, Curtea (Camera a șaptea) a declarat inadmisibilă cererea de interpretare.


title: Cauza T-471/10: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Gill/Comisia

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/22

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Gill/Comisia
   (Cauza T-471/10)
   2011/C 103/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Brendan Gill (Lifford, Irlanda) (reprezentanți: A. M. Collins SC, N. J. Travers, Barrister și D. P. Barry, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei, notificate cu numărul C(2010) 4752 din 13 iulie 2010 sub forma unei scrisori adresate Irlandei și care a fost notificată reclamantului la 16 iulie 2010, de respingere a cererilor privind capacitatea de securitate referitoare la alungirea lui MFV Brendelen și la înlocuirea acesteia cu o nouă navă de pescuit pelagic, și de înlocuire a Deciziei 2003/245/CE a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii securității, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, printr-o hotărâre a Tribunalului pronunțată la 13 iunie 2006 în cauzele conexate T-218/03-T-240/03, Boyle și alții/Comisia (Rec., p. II-1699) și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei C(2010) 4752 a Comisiei din 13 iulie 2010, notificată printr-o scrisoare Irlandei și care a fost notificată reclamantului la 16 iulie 2010, de respingere a cererilor privind capacitatea de securitate referitoare la alungirea lui MFV Brendelen și la înlocuirea acesteia cu o nouă navă de pescuit pelagic, și de înlocuire a Deciziei 2003/245 a Comisiei din 4 aprilie 2003 privind cererile primite de Comisie de extindere a obiectivelor POP IV în scopul îmbunătățirii securității, navigației maritime, igienei, calității produselor și condițiilor de muncă pentru navele cu o lungime totală mai mare de 12 metri (JO L 90, p. 48), care a fost anulată, în măsura în care îl privește pe reclamant, prin Hotărârea Tribunalului pronunțată la 13 iunie 2006 în cauzele conexate T-218/03-T-240/03, Boyle și alții/Comisia (Rec., p. II-1699).
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive:

               În primul rând, reclamantul susține că pârâta a acționat fără temei legal. Articolul 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului din 26 iunie 1997 privind obiectivele și modalitățile vizând restructurarea, în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1997 și 31 decembrie 2001, a sectorului pescuitului comunitar, în vederea realizării unui echilibru durabil între resurse și exploatarea acestora (JO L 175, p. 27) continuă să constituie temeiul legal adecvat pentru decizia atacată și, astfel, Comisia nu a avut un temei legal pentru adoptarea deciziei sub forma unei decizii ad-hoc.

               În al doilea rând, reclamantul susține că Comisia a încălcat o normă fundamentală de procedură. Reclamantul susține că decizia atacată ar fi trebuit, în temeiul Deciziei 97/413/CE a Consiliului, să fie adoptată în conformitate cu procedura comitetului de gestionare și că, prin faptul că a ales să adopte decizia pe un temei ad-hoc, Comisia a acționat cu încălcarea normelor fundamentale de procedură.

               În al treilea rând, reclamantul susține că, prin interpretarea eronată a articolului 4 alineatul (2) din Decizia 97/413/CE a Consiliului, Comisia și-a depășit competența, în special prin faptul că s-a întemeiat pe criterii nerelevante și nu a ținut seama de definiția „efortului de pescuit” prevăzută de Decizia 97/413/CE a Consiliului și de legislația comunitară în domeniul pescuitului aplicabilă la momentul depunerii cererii reclamantului privind tonajul de securitate în decembrie 2001.

               În plus, se susține că decizia atacată conține o serie de erori vădite în ceea ce privește aprecierea cererii reclamantului privind tonajul de securitate. În special, reclamantul susține că este vădit neîntemeiată decizia Comisiei de a respinge cererea acestuia ca urmare a unui volum mai mare situat sub puntea principală a noii nave în comparație cu cel al lui Brendelen, întrucât se presupune că „efortul de pescuit” al noii nave propuse va fi mai mare decât cel al navei Brendelen inițiale și decât cel al navei Brendelen alungite.

               În sfârșit, reclamantul arată că i-a fost încălcat de către Comisie dreptul la egalitate de tratament. Reclamantul susține că respingerea de către Comisie a cererii sale, ca urmare a volumului mai mare situat sub puntea principală a noii nave propuse, constituie o diferență de tratament semnificativă care reprezintă o discriminare interzisă a acestuia, în comparație cu abordarea total diferită adoptată în ceea ce privește tratamentul unora dintre cererile de creștere a tonajului de securitate admise prin Decizia 2003/245, precum și în ceea ce privește una dintre cererile respinse inițial prin decizia menționată, dar admisă ulterior prin Decizia C(2010) 4765 a Comisiei din 13 iulie 2010.


title: Cauza T-209/10: Acțiune introdusă la 5 mai 2010 — Deutscher Ring/OAPI (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG)

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/54

         Acțiune introdusă la 5 mai 2010 — Deutscher Ring/OAPI (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG)
   (Cauza T-209/10)
   2010/C 179/92
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutscher Ring Sachversicherungs-AG (Hamburg, Germania) (reprezentant: A. Busse, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțată la 11 martie 2010 în cauza R 1290/2009-1 și înregistrarea mărcii solicitate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Deutscher Ring Sachversicherungs-AG” pentru servicii din clasa 36

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), în măsura în care marca comunitară are un caracter distinctiv și nu este pur descriptivă

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-297/09: Ordonanța președintelui Curții din 5 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Procedură penală/X

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/45

         Ordonanța președintelui Curții din 5 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — Procedură penală/X
   (Cauza C-297/09) (1)

   2010/C 63/79

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 11, 16.1.2010.


title: Cauza T-278/13: Acțiune introdusă la 15 mai 2013 — Now Wireless/OAPI — Starbucks (HK) (now)

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/50

         Acțiune introdusă la 15 mai 2013 — Now Wireless/OAPI — Starbucks (HK) (now)
   (Cauza T-278/13)
   2013/C 207/82
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Now Wireless Ltd (Guildford, Regatul Unit) (reprezentant: T. Alkin, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Starbucks (HK) Ltd (Hong Kong, China)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate; și

               —

               declararea decăderii din drepturile conferite de marca comunitară nr. 1421700, în temeiul neutilizării;

               —

               obligarea titularului mărcii înregistrate la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „now” pentru servicii din clasele 35, 41 și 42 — marca comunitară nr. 1 421 700.

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: reclamanta.

      Decizia diviziei de anulare: declară decăderea în parte din drepturile conferite de marca comunitară.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul Consiliului nr. 27/2009.


title: Cauza C-402/17 P: Recurs introdus la 4 iulie 2017 de JYSK sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 în cauza T-403/15, JYSK sp. z o.o./Comisia Europeană

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/29

         Recurs introdus la 4 iulie 2017 de JYSK sp. z o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 4 mai 2017 în cauza T-403/15, JYSK sp. z o.o./Comisia Europeană
   (Cauza C-402/17 P)
   (2017/C 309/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: JYSK sp. z o.o. (reprezentant: H. Sønderby Christensen, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta susține că hotărârea Tribunalului prin care acțiunea sa este declarată inadmisibilă pentru motivul că Decizia C(2015) 3228 (final) a Comisiei din 11 mai 2015 nu o privește direct și individual trebuie anulată pentru motivul că încalcă principiul protecției jurisdicționale efective.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că accesul indirect la Curte prin intermediul unei cereri de decizie preliminară provenind de la instanțele poloneze nu oferă protecția prevăzută la articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană a drepturilor omului.
   Recurenta susține că decizia menționată a Comisiei o privește direct și individual.


title: Cauza C-606/13: Hotărârea Curții (Camera a şaptea) din 1 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammarrätten i Sundsvall – Suedia) – OKG AB/Skatteverket [Trimitere preliminară — Directiva 2003/96/CE — Articolele 4 și 21 — Directiva 2008/118/CE — Directiva 92/12/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — Domeniu de aplicare — Reglementare a unui stat membru — Percepere a unei taxe pe puterea termică a reactoarelor nucleare]

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/4

         Hotărârea Curții (Camera a şaptea) din 1 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammarrätten i Sundsvall – Suedia) – OKG AB/Skatteverket
   (Cauza C-606/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2003/96/CE - Articolele 4 și 21 - Directiva 2008/118/CE - Directiva 92/12/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Domeniu de aplicare - Reglementare a unui stat membru - Percepere a unei taxe pe puterea termică a reactoarelor nucleare])
   (2015/C 381/03)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Sundsvall

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: OKG AB

      Pârâtă: Skatteverket

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (2) și articolul 21 alineatul (5) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede perceperea unei taxe care grevează puterea termică a reactoarelor nucleare în măsura în care o asemenea taxă nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive.

               2)

               Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse trebuie interpretată în sensul că o taxă care grevează puterea termică a unui reactor nuclear nu constituie acciză în sensul acestei directive.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-374/10: Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 12 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Suediei

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

         Ordonanța președintelui Camerei a cincea a Curții din 12 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-374/10) (1)

   2011/C 211/43
   Limba de procedură: suedeza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-35/14 P: Recurs introdus la 23 ianuarie 2014 de Enercon GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-245/12, Gamesa Eólica, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/18

         Recurs introdus la 23 ianuarie 2014 de Enercon GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 noiembrie 2013 în cauza T-245/12, Gamesa Eólica, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-35/14 P)
   2014/C 102/24
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Enercon GmbH (reprezentanți: J. Eberhardt, Rechtsanwalt, R. Böhm, Rechtsanwalt)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Gamesa Eólica, SL

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal la 12 noiembrie 2013 în cauza T-245/12;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta apreciază că hotărârea atacată ar trebui anulată pentru următoarele motive:

               1.

               Tribunalul nu a implicat-o pe recurentă în procedură și nu i-a notificat hotărârea sa, întrucât aceasta nu răspunsese la cererea introductivă. Tribunalul a acționat cu încălcarea Regulamentului său de procedură și a încălcat dreptul de proprietate al recurentei, prin aceea că i-a refuzat accesul la un proces echitabil.

               2.

               Tribunalul a săvârșit o eroare prin aceea că a considerat că marca atacată era în sine o marcă color și nu ar fi trebuit să se refere la această categorie ca temei unic de apreciere a caracterului distinctiv al mărcii.


title: Cauza T-657/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Boros/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/70

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Boros/Parlamentul
   (Cauza T-657/15)
   (2016/C 048/78)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Crina Boros (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8553 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-872/16: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2016 – repowermap/EUIPO – Repower (REPOWER)

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/58

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2016 – repowermap/EUIPO – Repower (REPOWER)
   (Cauza T-872/16)
   (2017/C 030/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: repowermap.org (Berna, Elveția) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Repower AG (Brusio, Elveția)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „REPOWER”- Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 020 351

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: A doua Decizie (după revocare) a Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2016 în cauza R 2311/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               reformarea deciziei atacate, declarându-se nulitatea mărcii contestate pentru toate serviciile și produsele neanulate prin decizia atacată, cu excepția ambalării şi a depozitării mărfurilor (clasa 39), a organizării de călătorii (clasa 39) și a echipamentelor pentru stingerea incendiilor (clasa 9).

               —

               obligarea EUIPO și a REPOWER AG la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 în raport cu articolul 296 TFUE.


title: Cauza T-452/07: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2007 — Ecolean Research & Development/OAPI

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/45

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2007 — Ecolean Research & Development/OAPI
   (Cauza T-452/07)
   (2008/C 51/84)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Ecolean Research & Development A/S (Copenhaga, Danemarca) (reprezentant: L.-E. Ström, advokat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Trimiterea cauzei spre rejudecare la Camera de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală CAPS pentru produse din clasele 7, 16 și 17 — cererea nr. 4 957 131.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: camera de recurs a încălcat norme fundamentale de procedură și Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în parte prin faptul că nu a constatat că recursul ar fi trebuit tradus în limba maternă a reclamantului, suedeza, și în parte prin primirea recursului și continuarea corespondenței în limba engleză. Camera de recurs nu a respectat astfel principiile protejării încrederii legitime și dreptului la egalitate de tratament.


title: Cauza T-522/12: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2012 — Alfa-Beta Vassilopoulos/OAPI — Henkel (AB terra Leaf)

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/22

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2012 — Alfa-Beta Vassilopoulos/OAPI — Henkel (AB terra Leaf)
   (Cauza T-522/12)
   2013/C 32/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alfa-Beta Vassilopoulos SA (Gerakas Attikis, Grecia) (reprezentant: N. Lymperis, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 1 octombrie 2012 în cauza R 2122/2011-4 și admiterea căii de atac în sensul admiterii cererii de înregistrare a mărcii comunitare AB TERRA LEAF (& device) nr. 8573651 pentru toate produsele solicitate și

               —

               obligarea pârâtului și a părții care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată aferente acestor proceduri, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii de opoziție și al procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „AB terra Leaf” în negru și alb pentru produse din clasele 3, 5 și 16 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8573651.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară verbală „TERRA” înregistrată cu nr. 33472909 pentru produse din clasele 3 și 21.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-51/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Rotterdam (Țările de Jos) la 31 ianuarie 2013 — Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV/Hubertus Wilhelmus van Leeuwen

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Rotterdam (Țările de Jos) la 31 ianuarie 2013 — Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV/Hubertus Wilhelmus van Leeuwen
   (Cauza C-51/13)
   2013/C 141/17
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Rotterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV

      Pârât: Hubertus Wilhelmus van Leeuwen

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul Uniunii Europene, în special articolul 31 alineatul (3) din A treia directivă privind asigurarea de viață (1) se opune faptului ca, în temeiul normelor deschise și sau nescrise din dreptul olandez, precum caracterul adecvat și echitabil, care sunt aplicabile raportului (pre)contractual dintre o societate care furnizează asigurări de viață și un potențial asigurat, și/sau unei obligații generale și/sau speciale de solicitudine societățile care furnizează asigurări de viață să fie obligate să furnizeze asiguraților mai multe informații privind costurile și primele de risc ale asigurării decât cele prevăzute în legislația olandeză din anul 1999 prin care a fost transpusă A treia directivă privind asigurarea de viață (în special articolul 2 alineatul (2) literele (q) și (r) din RIAV [Regeling Informatieverstrekking aan verzekeringnemers] 1998)?

               2.

               Pentru răspunsul la întrebarea 1 sunt relevante, în conformitate cu dreptul olandez, efectele pe care nefurnizarea acestor informații le produce sau le-ar putea produce?

      (1)  Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (a treia directivă privind asigurarea de viață) (JO L 360, p. 1)


title: Cauza F-19/07: Acțiune introdusă la data de 5 martie 2007 — Kerelov/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/58

         Acțiune introdusă la data de 5 martie 2007 — Kerelov/Comisie
   (Cauza F-19/07)
   (2007/C 95/117)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bulgaria) (reprezentant: Angel Kerelov, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei comisiei de evaluare a concursului EPSO/AD/43/06-CJ din 6 decembrie 2006 de a nu-l înscrie pe reclamant pe lista de rezervă a acestui concurs;

               —

               constatarea nulității sau, după caz, anularea ca nelegală a deciziei comisiei de evaluare a concursului EPSO/AD/43/06-CJ din 2 februarie 2007 de a-l elimina pe reclamant din respectivul concurs;

               —

               obligarea pârâtei să-i plătească reclamantului o despăgubire globală evaluată în echitate la 120 491,28 euro (2 ani de salariu) și dobânda legală de la data sesizării instanței, pentru prejudiciul material și moral suferit de reclamant ca urmare a acestor decizii ilegale ale comisiei de evaluare a concursului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În ceea ce privește prima dintre deciziile atacate, reclamantul invocă 10 motive:

               1)

               membrii ordinari ai comisiei de evaluare nu au putut să-i evalueze în mod liber pe candidați deoarece președintele și președintele supleant erau superiorii lor ierarhici;

               2)

               membrii comisiei de evaluare nu cunoșteau limba principală de concurs (bulgara), contrar cerințelor care decurg din jurisprudența bine conturată;

               3)

               candidații au avut de tradus texte care nu erau comparabile ca lungime și dificultate în diferitele limbi sursă alese;

               4)

               notarea probelor scrise a fost arbitrară, comisia de evaluare neavând cunoștințe de limba bulgară;

               5)

               durata probei orale a fost diferită de la un candidat la altul;

               6), 7), și 8)

               pe de o parte, criteriile aplicate de comisie pentru evaluarea probei orale nu corespundeau finalității acestei probe și, pe de altă parte, notele acordate mai multor candidați au fost arbitrare;

               9)

               candidații au fost lipsiți de dreptul la reexaminarea pe fond a lucrărilor lor, deoarece lista de rezervă a fost stabilită în mod definitiv și a fost pusă în circulație înainte de expirarea termenului de 20 de zile prevăzut în anunțul de concurs pentru exercitarea acestui drept;

               10)

               comisia a evaluat probele reclamantului, cu precădere proba orală, în mod defectuos, argumentând notele cu motive incoerente, inconsecvente și nepertinente.

         În ceea ce privește cea de a doua decizie atacată, reclamantul invocă 3 motive:

               1)

               reclamantul contestă existența faptelor pe care s-a întemeiat comisia de evaluare în adoptarea deciziei, respectiv faptul că ar fi încercat să contacteze membrii comisiei;

               2)

               reclamantul contestă dreptul comisiei de evaluare de a exclude un candidat din concurs pentru un astfel de motiv, acest drept aparținând în opinia sa numai EPSO;

               3)

               chiar admițând că respectiva comisie ar avea acest drept, reclamantul susține că aceasta nu îl poate exercita după stabilirea listei de rezervă.


title: Cauza C-315/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Breda (Țările de Jos) la 27 iunie 2011 — A.T.G.M. van de Ven, M.A.H.T. van de Ven-Janssen/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Breda (Țările de Jos) la 27 iunie 2011 — A.T.G.M. van de Ven, M.A.H.T. van de Ven-Janssen/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Cauza C-315/11)
   2011/C 269/51
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Breda

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamante:

               A.T.G.M. van de Ven

               M.A.H.T. van de Ven-Janssen

         Pârâtă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibil un drept la compensație, în sensul articolului 7 din Regulamentul nr. 261/2004 (1), în caz de întârziere cu articolul 29 ultima teză din Convenția de la Montreal (2), având în vedere faptul că drepturile la despăgubiri justificate prin contract, printr-un act ilicit sau prin alte cauze în conformitate cu articolul 29 prima teză din Convenția de la Montreal pot fi invocate numai în condițiile și cu limitările stabilite în această convenție?

               2.

               În măsura în care un drept la compensație, în sensul articolului 7 din Regulamentul nr. 261/2004, în caz de întârziere nu este compatibil cu articolul 29 din Convenția de la Montreal, sunt atunci aplicabile anumite limitări, având în vedere data de la care se recunosc efectele hotărârii Curții cu privire la prezenta cauză și/sau în general?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).

      (2)  Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional (Convenția de la Montreal) (JO L 194, p. 38, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 112).


title: Cauza C-228/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 12 mai 2014 – DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgerichts Hamburg (Germania) la 12 mai 2014 – DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig
   (Cauza C-228/14)
   2014/C 303/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DHL Hub Leipzig GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Braunschweig

      Întrebarea preliminară

               —

               Taxa pe valoarea adăugată la import aferentă unor obiecte reexportate ca mărfuri necomunitare sub supraveghere vamală, care au dat însă naștere unei datorii vamale ca urmare a încălcării unei obligații prevăzute la articolul 204 din Codul vamal (1), constând în speță în omiterea închiderii procedurii de tranzit comunitar extern prin prezentarea acestora la biroul vamal competent anterior expedierii lor într-o țară terță, este considerată ca fiind legal nedatorată în sensul articolului 236 alineatul (1) din Codul vamal coroborat cu dispozițiile Directivei 2006/112/CE (2), în orice caz atunci când persoana obligată la plata taxei este cea căreia îi revenea obligația încălcată fără ca aceasta să fie abilitată să dispună de obiecte?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-237/09: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2012 — Région wallonne/Comisia [ „Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Belgia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012 — Articolul 44 din Regulamentul (CE) nr. 2216/2004 — Corectură ulterioară — Participant nou — Decizie care îl însărcinează pe administratorul central al registrului comunitar independent de tranzacții să insereze o corectură în tabelul «plan național de alocare a certificatelor» ” ]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/26

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2012 — Région wallonne/Comisia
   (Cauza T-237/09) (1)

   (Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Belgia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012 - Articolul 44 din Regulamentul (CE) nr. 2216/2004 - Corectură ulterioară - Participant nou - Decizie care îl însărcinează pe administratorul central al registrului comunitar independent de tranzacții să insereze o corectură în tabelul «plan național de alocare a certificatelor»)
   2012/C 73/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Région wallonne (Belgia) (reprezentanți: J. M. De Backer, A. Lepièce, I. S. Brouhns și S. Engelen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White șl O. Beynet, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei Comisiei din 27 martie 2009 referitoare la planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Belgia pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2012 prin care se dă indicație administratorului central să insereze în registrul comunitar independent de tranzacții o corectură a tabelului „plan național de alocare a certificatelor” belgian

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei din 27 martie 2009 prin care se dă indicație administratorului central să insereze în registrul comunitar independent de tranzacții o corectură în tabelul „plan național de alocare a certificatelor” belgian în măsura în care cuprinde refuzul de a da indicație acestui administrator să insereze o corectură de alocare de cote în favoarea instalației nr. 116 denumite „Arcelor-Cockerill Sambre_HF6_Seraing”, astfel cum a fost solicitată de Regatul Belgiei în scrisoarea sa din 18 februarie 2009.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza C-418/16 P: Recurs introdus la 28 iulie 2016 de mobile.de GmbH, fostă mobile.international GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 mai 2016 în cauzele conexate T-322/14 și T-325/14, mobile.international/EUIPO – Rezon

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/28

         Recurs introdus la 28 iulie 2016 de mobile.de GmbH, fostă mobile.international GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 mai 2016 în cauzele conexate T-322/14 și T-325/14, mobile.international/EUIPO – Rezon
   (Cauza C-418/16 P)
   (2016/C 419/37)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: mobile.de GmbH, fostă mobile.international GmbH (reprezentant: T. Lührig, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Rezon OOD

      Concluzii

   Recurenta solicită:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 12 mai 2016 în cauzele conexate T-322/14 și T-325/14, precum și

               —

               obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Hotărârea atacată încalcă articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene (1) coroborat cu norma 22 alineatul (2) și cu norma 40 alineatul (6) din Regulamentul de punere în aplicare a Regulamentului privind marca comunitară (2), întrucât, contrar principiilor de interpretare consacrate în doctrina juridică, Tribunalul interpretează noțiunea „dovada utilizării” de la articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 diferit față de interpretarea dată acestei noțiuni în norma 22 alineatul (2) și în norma 40 alineatul (6) din Regulamentul de aplicare. Interpretarea diferită a uneia și aceleiași noțiuni în Regulamentul nr. 207/2009 și în Regulamentul de aplicare nu este compatibilă cu principiile securității și clarității juridice. În plus, Tribunalul nu recunoaște că, potrivit normei 40 alineatul (6) și a normei 22 alineatul (2) din Regulamentul de aplicare, nu este exclusă depunerea cu întârziere a dovezii utilizării, și că EUIPO nu dispune de putere de apreciere. Articolul 57 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 nu este aplicabil, iar EUIPO nu a recurs la această dispoziție, astfel încât decizia camerelor de recurs și hotărârea Tribunalului nu se pot întemeia pe aceasta.
   Mai mult, hotărârea atacată încalcă și articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât Tribunalul a admis în mod eronat că se aplică articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, chiar dacă, în cadrul procedurii de nulitate, norma 40 alineatul (6) și norma 22 alineatul (2) din Regulamentul de aplicare sunt contrare acestei dispoziții la o interpretare sistematică a normei 50 alineatul (1) al treilea paragraf. În plus, nu sunt îndeplinite nici condițiile de la articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât pe parcursul întregii proceduri, intervenienta nu a avut niciun motiv legitim să depună cu întârziere facturile pe care le deținea de la început. Prin urmare, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât, având în vedere stadiul procedurii și împrejurările cauzei probele depuse, nu ar fi trebuit luate în considerare. Totodată, Tribunalul a denaturat faptele printr-o reprezentare eronată a situației de fapt, astfel încât facturile depuse la camera de recurs nu reprezintă probe „în completare” sau „clarificatoare”.
   Tribunalul nu a examinat nici diferențele de natură fonică și conceptuală dintre semnele utilizate efectiv și nu a luat în considerare impresia de ansamblu, ci numai anumite elemente individuale, aplicând astfel în mod eronat din punct de vedere juridic articolul 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.
   Tribunalul a luat în considerare în mod evident probe irelevante, deși acestea nu erau datate sau nu sunt aferente perioadei relevante. Astfel, a încălcat articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu norma 22 alineatele (3) și (4) din Regulamentul de aplicare.
   Tribunalul a admis în mod eronat din punct de vedere juridic că nu trebuie să examineze argumentul referitor la abuzul de drept. Tribunalul nu a examinat nici excepția decăderii.
   În ultimul rând, hotărârea atacată încalcă articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât Tribunalul nu a recunoscut că camera de recurs ar fi putut să anuleze deciziile diviziei de anulare și să respingă ulterior cererile numai pentru serviciile „publicitate în legătură cu autovehicule”. În ceea ce privește restul serviciilor, în cazul cărora nu a fost făcută dovada utilizării, aceasta ar fi putut să pronunțe o decizie definitivă și să respingă în parte cererile de radiere pentru lipsa dovezii de utilizare prin pronunțarea într-un dispozitiv cu forță juridică.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-320/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 2 iulie 2012 — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd/Ankenævnet for Patenter og Varemærker

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Højesteret (Danemarca) la 2 iulie 2012 — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd/Ankenævnet for Patenter og Varemærker
   (Cauza C-320/12)
   2012/C 258/22
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Højesteret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd

      Pârâtă: Ankenævnet for Patenter og Varemærker

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea de rea-credință utilizată la articolul 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (1) este expresia unui standard juridic care poate fi completat în conformitate cu legislația națională sau este o noțiune de drept al Uniunii care trebuie interpretată în mod uniform în cadrul întregii Uniuni Europene?

               2.

               În cazul în care noțiunea de rea-credință utilizată la articolul 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95/CE este o noțiune de drept al Uniunii, aceasta trebuie interpretată în sensul că poate fi suficient pentru refuzul înregistrării ca solicitantul să fi cunoscut sau să fi trebuit să cunoască marca străină în momentul depunerii cererii ori există o cerință suplimentară privind poziția subiectivă a solicitantului?

               3.

               Un stat membru poate decide să introducă o protecție specifică pentru mărcile străine care, din punctul de vedere al cerinței privind reaua-credință, este diferită de articolul 4 alineatul (4) litera (g) din Directiva 2008/95/CE, de exemplu prin introducerea unei cerințe speciale ca solicitantul să fi cunoscut sau să fi trebuit să cunoască marca străină?

      (1)  JO L 299, p. 25.


               5.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/4

         Acțiune introdusă la 1 decembrie 2014 de Kimek Offshore AS împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-23/14)
   (2015/C 39/04)
   La 1 decembrie 2014, Kimek Offshore AS, reprezentată de Bjørnar Alterskjær, avocat, și de Robert Lund, avocat, firma de avocatură ALT, Fridtjof Nansens plass 6, N-0160 Oslo, Norvegia, a introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere.
   Reclamantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 225/14/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 18 iunie 2014 privind prestațiile de asigurări sociale diferențiate în funcție de regiune pentru perioada 2014-2020;

               2.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Reclamantul, Kimek Offshore, face parte din Kimek Group. Kimek Offshore este o companie de servicii din domeniul petrolului și al gazelor, care angajează în principal sudori, sudori de conducte, mecanici și ingineri. Serviciile administrative și de gestiune ale acesteia sunt situate în Kirkenes, Norvegia.

               —

               Cauza se referă la o cerere de anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere prin care se aproba acordarea de ajutoare regionale în Norvegia în perioada 2014-2020.

         Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

               —

               și-a încălcat obligația de a iniția procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din partea I a Protocolului nr. 3 și la articolul 6 alineatul (1) din secțiunea II a Protocolului nr. 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție [articolul 4 alineatul (4) din secțiunea II a Protocolului nr. 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție];

               —

               și-a încălcat obligația de a motiva decizia referitoare la normele privind contribuțiile la sistemele de securitate socială aferente angajării de lucrători, în conformitate cu articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.


title: Cauza T-462/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 21 aprilie 2009 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (OFTAL CUSI) ( Marcă comunitară — Revocare a deciziei camerei de recurs — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/11

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 21 aprilie 2009 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (OFTAL CUSI)
   (Cauza T-462/08) (1)

   („Marcă comunitară - Revocare a deciziei camerei de recurs - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 167/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Schneller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Alcon Inc. (Hünenberg, Elveția) (reprezentanți: J. Isern Jara și M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 iulie 2008 (cauza R 1471/2007-1) privind o procedură de opoziție între Dr. Robert Winzer Pharma GmbH și Alcon Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Pârâtul suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

               3)

               Intervenienta suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-125/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 9 martie 2010 — Merck & Co Inc/Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/17

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgericht (Germania) la 9 martie 2010 — Merck & Co Inc/Deutsches Patent- und Markenamt
      (Cauza C-125/10)
      (2010/C 161/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundespatentgericht

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Merck & Co Inc

         Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

         Întrebarea preliminară

                  1.

                  Poate fi eliberat un certificat suplimentar de protecție pentru medicamente (1) în cazul în care perioada scursă între data depunerii cererii de brevet de bază și data primei autorizații de introducere pe piață în Comunitate, este mai mică de cinci ani?

         (1)  Regulamentul (CE) Nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (versiunea codificată); JO L 152, p. 1


title: Cauza F-67/08: Acțiune introdusă la 6 august 2008 — Visser-Fornt Raya/Europol

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/55

         Acțiune introdusă la 6 august 2008 — Visser-Fornt Raya/Europol
   (Cauza F-67/08)
   (2008/C 285/99)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Maria Teresa Visser-Fornt Raya (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: P. de Casparis, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea Deciziei din 4 octombrie 2007 prin care Europol a informat reclamanta în legătură cu faptul că nu există nicio posibilitate de a-i oferi un post permanent.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 4 octombrie 2007 prin care pârâta a informat reclamanta în legătură cu faptul că nu există nicio posibilitate de a-i oferi un post permanent, a Deciziei din 29 aprilie 2008 prin care s-a respins reclamația introdusă împotriva primei decizii, precum și a Deciziei din 12 iunie 2008, pronunțată în prelungirea celei din 4 octombrie 2007;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-90/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 martie 2015 – Marcuccio/Comisia (Excludere din procedură a reprezentantului unei părți — Lipsa desemnării unui nou reprezentant — Reclamant care nu mai răspunde solicitărilor Tribunalului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 martie 2015 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-90/13)
   ((Excludere din procedură a reprezentantului unei părți - Lipsa desemnării unui nou reprezentant - Reclamant care nu mai răspunde solicitărilor Tribunalului - Nepronunțare asupra fondului))
   (2015/C 146/67)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: A., avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor de respingere a cererilor reclamantului prin care acesta urmărea obținerea unor despăgubiri pentru faptul că pârâta ar fi expediat o scrisoare care îl privea pe reclamant unui avocat care nu îl reprezenta și, astfel, ar fi încălcat dreptul acestuia la respectarea vieții private

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunţe asupra acțiunii F-90/13, Marcuccio/Comisia.

               2)

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană (1)e.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014, p. 40.


title: Cauza F-81/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 aprilie 2014 – Nieminen/Consiliul (Funcție publică — Promovare — Exercițiul de promovare 2010 — Exercițiul de promovare 2011 — Decizie de nepromovare a reclamantului — Obligația de motivare — Examinare comparativă a meritelor — Administratori repartizați pe posturi lingvistice și administratori repartizați pe alte posturi decât lingvistice — Cote de promovare — Constanță în durata meritelor)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/38

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 aprilie 2014 – Nieminen/Consiliul
   (Cauza F-81/12) (1)

   ((Funcție publică - Promovare - Exercițiul de promovare 2010 - Exercițiul de promovare 2011 - Decizie de nepromovare a reclamantului - Obligația de motivare - Examinare comparativă a meritelor - Administratori repartizați pe posturi lingvistice și administratori repartizați pe alte posturi decât lingvistice - Cote de promovare - Constanță în durata meritelor))
   2014/C 159/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Risto Nieminen (Kraainem, Belgia) (reprezentanți: C. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați, ulterior C. Abreu Caldas, S. Orlandi și J.-N. Louis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Herrmann și M. Bauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor de a nu-l promova pe reclamant în gradul AD 12 în cadrul exercițiilor de promovare 2010 și 2011

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Nieminen suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012, p. 34.


title: Cauza T-410/09: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2009 — Almamet/Comisia

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/34

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2009 — Almamet/Comisia
   (Cauza T-410/09)
   2009/C 312/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Almamet GmbH Handel mit Spänen și Pulvern aus Metall (Ainring, Germania) (reprezentanți: S. Hautbourg și C. Renner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Deciziei din 22 iulie 2009 a Comisiei (cazul COMP/39.396), în ceea ce privește reclamanta;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei la articolul 2 din decizie și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei C (2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/39.396 — reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului), prin care Comisia a considerat că un anumit număr de furnizori de granule de carbură de calciu și de magneziu s-au implicat într-o partajare a pieței, într-o repartizare a cotelor și a clientelei, într-o fixare a prețurilor și în schimburi de informații comerciale sensibile, pe o parte importantă a pieței Spațiului Economic European (SEE), încălcând astfel dispozițiile tratatului menționate mai sus (denumită în continuare „decizia atacată”), în măsura în care o privește pe reclamantă și, în subsidiar, reducerea amenzii care i-a fost aplicată prin articolul 2 din decizia atacată.
   Reclamanta invocă trei motive de drept în susținerea cererii sale de anulare:

               Potrivit primului motiv, reclamanta susține că, prin utilizarea, împotriva sa, a unor documente care au fost ridicate cu depășirea domeniului de aplicare al deciziei Comisiei privind inspecția, Comisia i-a încălcat dreptul la apărare.

               Prin cel de al doilea motiv, reclamanta pretinde că Comisia nu a dovedit, în conformitate cu standardul legal impus privind dovada, existența încălcării constatate la articolul 1 din decizia atacată, în ceea ce privește magneziul. Reclamanta consideră că deși documentele, ridicate în mod nelegal au fost admise în dosarul Comisiei, acestea sunt fundamental lipsite de precizie și de coerență. Potrivit susținerilor reclamantei, restul probelor constă într-o declarație orală de solicitare a clemenței, care nu este numai lipsită de precizie, ci constituie de asemenea o prezentare eronată a anumitor fapte și este contestată de celelalte părți. Pe această bază, reclamanta consideră că sarcina probei privind încălcarea invocată revine în continuare Comisiei.

               Potrivit celui de al treilea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere cu privire la natura unică și continuă a încălcării. Mai exact, nu există o substituibilitate reală între granulele de carbură de calciu și cele de magneziu. În plus, reclamanta afirmă că nu exista un plan general de acțiune comun pentru cele două produse, dovedit de existența unor întâlniri diferite pentru fiecare produs.
               În subsidiar, reclamanta invocă alte patru motive în susținerea cererii sale de reducerea a amenzii care i-a fost aplicată la articolul 2 din decizia atacată.

               Prin cel de al patrulea motiv, reclamanta apreciază că Comisia a încălcat punctele 23 și 26 din Comunicarea privind clemența (1) prin refuzul de a acorda reclamantei o reducere în temeiul comunicării menționate. Reclamanta consideră că elementele cuprinse în cererea sa de acordare a clemenței reprezintă informații cu o valoare adăugată importantă. În special, reclamanta consideră că Comisia nu avea dreptul de a refuza o reducere a amenzii pentru unicul motiv că cererea sa nu cuprindea nicio informație cu privire la pretinsa încălcare privind magneziul, din moment ce procedura nu privea această încălcare.

               Potrivit celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (2), precum și punctul 32 din Orientările privind calculul amenzilor (3) prin stabilirea cuantumului final al amenzii la un nivel care depășește 10 % din ultima sa cifră de afaceri care a fost auditată. Reclamanta susține că, pentru calculul cuantumului amenzii, Comisia s-a bazat pe cifra de afaceri pro forma a reclamantei din 2008, în locul ultimei sale cifre de afaceri auditate pentru 2007. În plus, reclamanta consideră că Comisia ar fi trebuit să aplice reducerea de 20 % în temeiul punctului 37 din Orientările privind calculul amenzilor, după calculul maximului legal de 10 %.

               Prin cel de al șaselea motiv, reclamanta susține că Comisia a încălcat principiul proporționalității, stabilind o amendă într-un cuantum excesiv în privința sa. Reclamanta consideră că este vădit disproporționat să se stabilească o amendă într-un cuantum care atrage o valoare contabilă negativă, sau care reduce valoare contabilă a societății la zero. În plus, amenda aplicată depășește capacitatea financiară a unui operator precum reclamanta, a cărei activitate privește produse cu valoare foarte mare și cu marje de profit foarte scăzute. În sfârșit, reclamanta consideră că reducerea de 20 %, aplicată de Comisie, nu ține seama în mod suficient de situația specifică a reclamantei, recunoscută explicit de Comisie, lăsând totuși amenda la un nivel disproporționat.

               Potrivit celui de al șaptelea motiv, reclamanta susține că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a considerat că reclamanta nu îndeplinea condițiile de la punctul 35 din Orientările privind calculul amenzilor. Reclamanta consideră că Comisia a stabilit cuantumul amenzii la un nivel care ar compromite iremediabil viabilitatea sa economică și ar provoca o devalorizare a tuturor activelor sale. În plus, reclamanta consideră că Comisia a săvârșit o eroare de apreciere prin faptul că a considerat că nu era necesar să se ia în considerare contextul social și economic specific în cazul reclamantei.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2006, C 298, p. 17, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 3)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (3)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din
   Regulamentul (CE) NR. 1/2003 (JO 2006 C 210 p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-35/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione — Italia la 28 ianuarie 2009 — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione — Italia la 28 ianuarie 2009 — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza
   (Cauza C-35/09)
   (2009/C 82/29)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Pârât: Paolo Speranza
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 69/335/CE (1), potrivit căruia taxa pe majorarea capitalului se aplică unei creșteri de capital a unei societăți de capital prin aporturi de active de orice fel, trebuie interpretat în sensul că este supus taxei aportul efectiv, iar nu simpla hotărâre de majorare a capitalului rămasă neexecutată?

               2)

               Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 69/335/CE trebuie interpretat în sensul că taxa este datorată exclusiv de societatea care face aportul, iar nu și de notarul care întocmește sau primește actul?

               3)

               Mijloacele de apărare puse la dispoziția notarului de legislația națională sunt, în orice caz, conforme principiului proporționalității, având în vedere că articolul 38 din Decretul președintelui Republicii nr. 131 din 1986 prevede că nu are relevanță nulitatea sau anulabilitatea hotărârii de majorare a capitalului și admite rambursarea taxei plătite numai în temeiul unei sentințe civile de constatare a nulității sau de anulare care a dobândit autoritate de lucru judecat?

      (1)  JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9.


title: Cauza C-172/17 P: Recurs introdus la 5 aprilie 2017 de ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 ianuarie 2017 în cauza T-768/14, ΑΝΚΟ/Comisia Europeană

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/27

         Recurs introdus la 5 aprilie 2017 de ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 ianuarie 2017 în cauza T-768/14, ΑΝΚΟ/Comisia Europeană
   (Cauza C-172/17 P)
   (2017/C 168/36)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (reprezentant: Stavroula Paliou, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 25 ianuarie 2017 în cauza T-768/14 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta susține că hotărârea pronunțată de Tribunal la 25 ianuarie 2017 în cauza T-768/14 cuprinde aprecieri juridice care încalcă norme de drept al Uniunii și pe care le contestă în cadrul recursului său.
   Potrivit reclamantei, hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               i.

                     în primul rând
                  , din cauza unei denaturări a faptelor în ceea ce privește fiabilitatea sistemului de înregistrare a timpului de lucru;

               ii.

                     în al doilea rând
                  , în ceea ce privește acțiunea, din cauza unei erori de drept în legătură cu normele referitoare la obiectul și la sarcina probei;

               iii.

                     în al treilea rând,
                   în ceea ce privește cererea reconvențională, din cauza unei erori de drept în legătură cu normele de drept referitoare la atribuirea sarcinii probei;

               iv.

                     în al patrulea rând
                  , din cauza unui viciu fundamental de procedură și, mai concret, din cauza unei lipse de motivare în legătură cu caracterul cert, lichid și exigibil al creanței Comisiei.


title: Cauza C-623/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d’État (Franța) la 5 decembrie 2011 — Société Geodis Calberson GE/FranceAgriMer

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d’État (Franța) la 5 decembrie 2011 — Société Geodis Calberson GE/FranceAgriMer
   (Cauza C-623/11)
   2012/C 39/21
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d’État

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Société Geodis Calberson GE

      Intimată: FranceAgriMer

      Întrebarea preliminară

   Conseil d’État solicită Curții de Justiție să se pronunțe asupra întrebării dacă dispozițiile articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 111/1999 al Comisiei din 18 ianuarie 1999 (1) trebuie interpretate în sensul că atribuie Curții de Justiție a Uniunii Europene competența de a hotărî cu privire la litigiile referitoare la condițiile în care organismul de intervenție desemnat pentru a primi ofertele supuse atribuirii prestațiilor de livrare gratuită a produselor agricole în Rusia efectuează plata datorată adjudecatarului și eliberează garanția de livrare constituită de adjudecatar în favoarea acestui organism, în special cu privire la acțiunile în despăgubire a prejudiciului rezultat din greșeli săvârșite de organismul de intervenție în executarea acestor operațiuni.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 111/1999 al Comisiei din 18 ianuarie 1999 de stabilire a normelor generale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2802/98 al Consiliului privind programul de aprovizionare cu produse agricole a Federației Ruse (JO L 14, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 26, p. 166).


title: Cauza C-696/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 iulie 2017 – Republica Cehă/Comisia Europeană [Recurs — Transporturi — Directiva 2010/40/UE — Implementarea sistemelor de transport inteligente în domeniul transportului rutier — Articolul 7 — Delegare de competențe în favoarea Comisiei Europene — Limite — Regulamentul delegat (UE) nr. 885/2013 — Furnizarea de servicii de informații referitoare la locuri de parcare sigure și securizate pentru camioane și vehicule comerciale — Regulamentul delegat (UE) nr. 886/2013 — Date și proceduri pentru furnizarea către utilizatori, în mod gratuit, a unor informații minime universale în materie de trafic referitoare la siguranța rutieră — Articolul 290 TFUE — Definire expresă a obiectivelor, a conținutului, a domeniului de aplicare și a duratei delegării de competențe — Element esențial al materiei în cauză — Înființarea unui organism de control]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 iulie 2017 – Republica Cehă/Comisia Europeană
   (Cauza C-696/15 P) (1)

   ([Recurs - Transporturi - Directiva 2010/40/UE - Implementarea sistemelor de transport inteligente în domeniul transportului rutier - Articolul 7 - Delegare de competențe în favoarea Comisiei Europene - Limite - Regulamentul delegat (UE) nr. 885/2013 - Furnizarea de servicii de informații referitoare la locuri de parcare sigure și securizate pentru camioane și vehicule comerciale - Regulamentul delegat (UE) nr. 886/2013 - Date și proceduri pentru furnizarea către utilizatori, în mod gratuit, a unor informații minime universale în materie de trafic referitoare la siguranța rutieră - Articolul 290 TFUE - Definire expresă a obiectivelor, a conținutului, a domeniului de aplicare și a duratei delegării de competențe - Element esențial al materiei în cauză - Înființarea unui organism de control])
   (2017/C 309/08)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Recurentă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller și J. Pavliš, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Buchet, P.J.O. Van Nuffel, J. Hottiaux și Z. Malůšková, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza T-98/13: Acțiune introdusă la 20 februarie 2013 — CMT/OAPI — Camomilla (Camomilla)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/19

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2013 — CMT/OAPI — Camomilla (Camomilla)
   (Cauza T-98/13)
   2013/C 141/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia) (reprezentanți: G. Floridia și R. Floridia, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Camomilla SpA (Buccinasco, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 noiembrie 2012 în procedura R 1615/2011-1, întrucât sunt îndeplinite condițiile referitoare la cauza de nulitate absolută prevăzută la articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, bazată pe reaua-credință a titularului mărcii comunitare la momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii, precum și condițiile referitoare la cauza de nulitate relativă prevăzută la articolul 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               cu titlu subsidiar și numai în cazul în care Tribunalul ar considera inadmisibile înscrisurile prezentate în cadrul căii de atac formulate la camera de recurs și le-ar considera esențiale în vederea admiterii acestei căi de atac, anularea deciziei atacate pentru nerespectarea principiului contradictorialității și pentru încălcarea dreptului la apărare și trimiterea cauzei la divizia de anulare în vederea pronunțării unei decizii pe fond;

               —

               în orice caz, invitarea OAPI să ia măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii Tribunalului;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și obligarea titularului mărcii comunitare la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate în fața diviziei de anulare și a camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „Camomilla” pentru produse din clasele 16, 18 și 24 — marca comunitară nr. 269 241

      Titularul mărcii comunitare: Camomilla SpA

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca națională figurativă care cuprinde elementul verbal „CAMOMILLA” pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) și a articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborate cu prevederile articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-33/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Bastos Viegas/OAPI — Fabre médicament (OPDREX) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative OPDREX — Marca națională verbală anterioară OPTREX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/47

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Bastos Viegas/OAPI — Fabre médicament (OPDREX)
   (Cauza T-33/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative OPDREX - Marca națională verbală anterioară OPTREX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 180/87
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bastos Viegas, SA (Penafiel, Portugalia) (reprezentanți: G. Marín Raigal și P. López Ronda, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pierre Fabre médicament (Boulogne Billancourt, Franța) (reprezentanți: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora și M. Ferrándiz Avendaño, avocați)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 14 noiembrie 2007 R 1238/2006-4 privind o procedură de opoziție între Pierre Fabre Médicament SA și Bastos Viegas, SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bastos Viegas, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-170/08: Acțiune introdusă la 13 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Gruparea Europeană de Interes Economic I.D. FOS Research

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/42

         Acțiune introdusă la 13 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Gruparea Europeană de Interes Economic I.D. FOS Research
   (Cauza T-170/08)
   (2008/C 171/81)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și W. Roels, agenți)

      Pârâtă: Gruparea Europeană de Interes Economic I.D. FOS Research EEIG (cu sediul în Mol, Belgia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Plătirea către Comisie a sumei de 21 599,26 euro majorate cu dobânzi moratorii în valoare de 6 375,94 euro;

               —

               plătirea unor dobânzi moratorii de 3,99 euro pe zi începând cu 8 ianuarie 2007 și până la plata în întregime a datoriei;

               —

               obligarea Grupării Europeane de Interes Economic I.D. FOS Research EEIG la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 12 decembrie 1995, Comunitatea Europeană, reprezentată de Comisie, a încheiat cu pârâta contractul BRPR-CT95-0099. Contractul avea ca obiect un proiect de îmbunătățire a controlului calității învelișului protector al cablurilor de precomprimare prin tensiuni ulterioare. Acest contract și proiectul au fost realizate în cadrul programului specific de cercetare și de dezvoltare tehnologică, inclusiv de demonstrare, în domeniul tehnologiilor industriale și al tehnologiilor materialelor (1).
   După finalizarea contractului, partea executată de către pârâtă a făcut obiectul unui audit. Concluziile auditului au condus Comisia la adoptarea deciziei de a recupera o parte din sumele plătite, invocând condițiile generale ale contractului.

      (1)  Decizia 94/571/CE a Consiliului din 27 iulie 1994 de adoptare a unui program specific de cercetare și de dezvoltare tehnologică, inclusiv de demonstrare, în domeniul tehnologiilor industriale și al tehnologiilor materialelor (1994-1998).


title: Cauza T-182/14: Acțiune introdusă la 19 martie 2014 – Marzocchi Pompe/OAPI – Settima Flow Mechanisms (ELIKA)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/34

         Acțiune introdusă la 19 martie 2014 – Marzocchi Pompe/OAPI – Settima Flow Mechanisms (ELIKA)
   (Cauza T-182/14)
   2014/C 159/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Marzocchi Pompe SpA (Casalecchio di Reno, Italia) (reprezentanţi: M. Bovesi, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Settima Flow Mechanisms (Grossolengo, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 decembrie 2013 (cauza R 428/2013-2) și declararea validității mărcii ELIKA privind toate produsele pentru care a fost înregistrată;

               —

               adoptarea oricăror alte măsuri pe care Tribunalul le consideră necesare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii din fața camerei de recurs, inclusiv a celor suportate de Marzocchi Pompe SpA, în temeiul articolului 87 alineatul (2) coroborat cu articolul 91 litera (b) și cu articolul 132 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: înregistrarea internațională desemnând Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „ELIKA” pentru produse din clasa 7 – marca comunitară nr. 1 051 270

      Titularul mărcii comunitare: Marzocchi Pompe SpA

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Settima Flow Mechanism

      Motivarea cererii de declarare a nulității: Articolul 52 alineatul (1) litera (a) și articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: declararea nulității mărcii

      Decizia camerei de recurs: respingerea căii de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-202/09: Acțiune introdusă la 5 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/7

         Acțiune introdusă la 5 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-202/09)
   2009/C 167/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Balta, A.-A. Gilly, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/24/EC (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (2) și, în orice caz, prin necomunicarea actelor menționate Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea în dreptul intern a Directivei 2005/32/CE a expirat la 15 septembrie 2007.

      (1)  JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51.

      (2)  JO L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63.


title: Cauza T-154/09: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2009 — MRI/Comisia

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/55

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2009 — MRI/Comisia
   (Cauza T-154/09)
   2009/C 141/111
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Manuli Rubber Indusries SpA (MRI) (Milano, Italia) (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, M. Pappalardo și E. Marasà, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

   În principal:

               —

               Anularea articolului 1 din decizie în partea în care se menționează că reclamanta a participat la o încălcare unică și continuă pe piața conductelor marine între 1 aprilie 1986 și 1 august 1992 și între 3 septembrie 1996 și 2 mai 2007, în special pentru perioada 3 septembrie 1996 - 9 mai 2000.

               —

               anularea articolului 2 din decizie în partea în care, ca urmare a erorilor invocate în această acțiune, reclamantei i se aplică o amendă de 4 900 000 de euro.

               —

               respingerea oricărei excepții și a oricărui argument contrar.

         În subsidiar:

               —

               reducerea, conform articolului 229 CE, a amenzii de 4 900 000 de euro prevăzute în sarcina reclamantei la articolul 2 din decizie.

      Și în orice caz:

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentului proces.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași precum în cauza T-146/09 Parker ITR și Parker Hannifin/Comisia.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă în primul rând faptul că decizia menționată mai sus cuprinde o eroare în ceea ce privește încadrarea încălcării imputate acesteia drept participare la un cartel unic și complex care s-a desfășurat în perioada 1986-2007 și în special, în ceea ce privește imputarea încălcării în perioada 1996-2000 și, în consecință, în ceea ce privește includerea în perioada care face obiectul sancțiunii a duratei cuprinse între septembrie 1996 și mai 1997.
   În această privință, se afirmă că o încălcare nu poate fi nici continuă nici repetată atunci când fiecare act al încălcării este întrerupt, precum în cauză, de un interval de timp considerabil și, în special, de evenimente pozitive, incompatibile cu intenția de a continua sau de a repeta încălcarea, precum ar fi fost întreruperea publică și expresă din partea reclamantei a raporturilor cu respectivul cartel, care ar fi fost recunoscută și de Comisie.
   Reclamanta susține și caracterul incorect al stabilirii cuantumului amenzii, în special din punctul de vedere al duratei, al gravității și al reducerii ca urmare a participării la programul de clemență.