title: Cauza C-155/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Suedia) la 1 aprilie 2015 – George Karim/Migrationsverket

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Suedia) la 1 aprilie 2015 – George Karim/Migrationsverket
   (Cauza C-155/15)
   (2015/C 198/31)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: George Karim

      Pârât: Migrationsverket

      Întrebările preliminare

               1)

               Noile dispoziții cu privire la dreptul la o cale eficientă de atac prevăzute de Regulamentul nr. 604/2013 (1) [considerentul 19 și articolul 27 alineatele (1) și (5)] implică faptul că un solicitant de azil trebuie, de asemenea, să aibă posibilitatea să conteste criteriile prevăzute în capitolul III din regulamentul menționat pe baza cărora urmează să fie transferat în alt stat membru, care a acceptat să îl primească? Sau dreptul la o cale eficientă de atac poate fi limitat numai la dreptul de control al existenței unor deficiențe sistemice în procedura de azil și cu privire la condițiile de primire în statul membru în care solicitantul urmează să fie transferat (astfel cum a statuat Curtea în Hotărârea Abdullahi, C-394/12, EU:C:2013:813)?

               2)

               În cazul în care Curtea ar considera că este posibil să se conteste criteriile prevăzute în capitolul III din Regulamentul 604/2013, se solicită, de asemenea, un răspuns la următoarea întrebare: articolul 19 alineatul (2) din Regulamentul nr. 604/2013 implică faptul că regulamentul menționat nu este aplicabil în cazul în care solicitantul de azil face dovada că s-a aflat în afara teritoriului statelor membre o perioadă de cel puțin trei luni?

      (1)  Regulamentul nr. (UE) nr. 604/2013 din al Parlamentului European și al Consiliului 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (reformare) (JO L 180, p. 31).


title: Cauza C-182/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Cour administrative — Luxemburg/Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink (Articolul 39 CE — Impozit pe venitul nerezidenților — Calculul cotei de impozitare — Bunuri imobile situate pe teritoriul altui stat membru — Venituri locative negative neluate în considerare)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 iulie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Cour administrative — Luxemburg/Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink
   (Cauza C-182/06) (1)

   (Articolul 39 CE - Impozit pe venitul nerezidenților - Calculul cotei de impozitare - Bunuri imobile situate pe teritoriul altui stat membru - Venituri locative negative neluate în considerare)
   (2007/C 211/12)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour administrative
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Marele Ducat al Luxemburgului

      Pârâți: Hans Ulrich Lakebrink, Katrin Peters-Lakebrink
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Cour administrative (Luxemburg) — Interpretarea articolului 39 din Tratatul CE — Regimul național al impozitului pe venitul resortisanților comunitari nerezidenți — Refuz de a lua în considerare, în vederea stabilirii cotei de impozitare, a veniturilor locative negative aflate în legătură cu bunuri imobile situate pe teritoriul unui alt stat membru
   Dispozitivul
   Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care nu permite unui resortisant comunitar, nerezident în statul membru în care obține venituri ce reprezintă cea mai mare parte a veniturilor sale impozabile, să solicite luarea în considerare, în vederea stabilirii cotei de impozitare aplicabile veniturilor respective, a unor venituri locative negative aflate în legătură cu imobile neocupate personal și situate într-un alt stat membru, în timp ce un rezident al primului stat membru poate solicita luarea în considerare a veniturilor locative negative respective.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza C-643/13 P: Ordonanța Curții din 17 iulie 2014 – Melkveebedrijf Overenk BV și alții/Comisia Europeană (Recurs — Răspundere extracontractuală — Regulamentul (CE) nr. °1468/2006 — Prelevare în sectorul laptelui și a produselor lactate — Inadmisibilitate vădită)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/30

         Ordonanța Curții din 17 iulie 2014 – Melkveebedrijf Overenk BV și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-643/13 P) (1)

   ((Recurs - Răspundere extracontractuală - Regulamentul (CE) nr.o1468/2006 - Prelevare în sectorul laptelui și a produselor lactate - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 315/48
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurente: Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel, Mathijs H. H. M. Moonen (reprezentanți: P. E. Mazel și A van Beelen, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Kranenborg și Z. Malůšková, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel și Mathijs Moonen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-168/12: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Georgias și alții/Consiliul și Comisia ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Zimbabwe — Înghețarea fondurilor — Răspundere extracontractuală — Legătură de cauzalitate — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Eroare vădită de apreciere — Obligația de motivare” )

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/10

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Georgias și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-168/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Zimbabwe - Înghețarea fondurilor - Răspundere extracontractuală - Legătură de cauzalitate - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Eroare vădită de apreciere - Obligația de motivare”))
   2014/C 388/10
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabwe), Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare) și Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare) (reprezentanți: inițial M. Robson, E. Goulder, solicitors, și H. Mercer, QC, ulterior M. Robson, H. Mercer și I. Quirk, barrister)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și G. Étienne, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis și S. Bartelt, agenți)

      Obiectul

   Cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit de reclamanți ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr. 412/2007 al Comisiei din 16 aprilie 2007 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 314/2004 al Consiliului privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 101, p. 6).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd și Georgiadis Trucking (Private) Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza T-328/14: Hotărârea Tribunalului din 18 februarie 2016 – Jannatian/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Restricție privind admiterea — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului — Răspundere extracontractuală — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Prejudiciu moral”)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/21

         Hotărârea Tribunalului din 18 februarie 2016 – Jannatian/Consiliul
   (Cauza T-328/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Restricție privind admiterea - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului - Răspundere extracontractuală - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Prejudiciu moral”))
   (2016/C 111/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mahmoud Jannatian (Teheran, Iran) (reprezentanți: I. Smith Monnerville și S. Monnerville, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Naert și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, acțiune în anulare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 281, p. 81), a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1) și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), precum și a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 350/2012 al Consiliului din 23 aprilie 2012, (UE) nr. 709/2012 al Consiliului din 2 august 2012, (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012, (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012, (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013, (UE) nr. 1203/2013 al Consiliului din 26 noiembrie 2013 și (UE) nr. 397/2014 al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 267/2012 (JO L 110, p. 17, JO L 208, p. 2, JO L 282, p. 16, JO L 356, p. 55, JO L 156, p. 3, JO L 316, p. 1 și, respectiv, JO L 119, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant și, pe de altă parte, cerere de plată a unor despăgubiri cu titlu de reparare a unui prejudiciu pretins suferit

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei în ceea ce privește anularea Deciziei 2010/413/PESC Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC, a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413, a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010, precum și a Regulamentelor de punere în aplicare (UE) nr. 350/2012 al Consiliului din 23 aprilie 2012, (UE) nr. 709/2012 al Consiliului din 2 august 2012, (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012, (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012, (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013, (UE) nr. 1203/2013 al Consiliului din 26 noiembrie 2013 și (UE) nr. 397/2014 al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului nr. 267/2012.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Domnul Mahmoud Jannatian și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza T-708/15: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2015 – Cham și Bena Properties/Consiliul

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/31

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2015 – Cham și Bena Properties/Consiliul
   (Cauza T-708/15)
   (2016/C 059/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Cham Holding Co. SA (Damasc, Siria) și Bena Properties Co. SA (Damasc) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii drept admisibilă și întemeiată;

               —

               în consecință, obligarea Uniunii Europene la repararea prejudiciului suferit de reclamante într-un cuantum stabilit de Tribunal în echitate;

               —

               dispunerea numirii unui expert în vederea stabilirii amplorii totale a prejudiciului suferit de reclamante;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive principale și un motiv subsidiar, întemeiate pe prejudiciul pe care l-ar fi suferit și de care ar fi răspunzător Consiliul Uniunii Europene.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe nelegalitatea actelor adoptate de Consiliu, în măsura în care acesta nu și-ar fi îndeplinit obligația de prudență și de diligență întrucât și-a întemeiat deciziile privind includerea reclamantelor pe motive vagi și imprecise, și aceasta în pofida jurisprudenței care îi impunea să își motiveze cu precizie deciziile, și întrucât și-a încălcat obligația de audiere prealabilă menținerii reclamantelor pe listele privind sancțiunile. Pe de altă parte, măsurile restrictive adoptate împotriva reclamantelor ar avea un caracter nejustificat și disproporționat și le-ar încălca dreptul la reputație și dreptul de proprietate.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe prejudiciul moral pe care l-ar fi suferit reclamantele, în măsura în care includerea lor pe listele privind sancțiunile ar fi adus atingere reputației acestora.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe prejudiciile materiale suferite de reclamante ca urmare a includerii lor pe listele privind persoanele și entitățile vizate de măsuri restrictive, în măsura în care din această cauză ar fi pierdut numeroase contracte și numeroase surse de venit.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, este întemeiat pe răspunderea obiectivă a Uniunii Europene pentru prejudiciile cauzate reclamantelor ca urmare a includerii acestora pe lista persoanelor și a entităților vizate de sancțiunile împotriva Siriei.


title: Cauza T-201/15: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2015 – Unicorn/OAPI – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/44

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2015 – Unicorn/OAPI – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Cauza T-201/15)
   (2015/C 198/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Unicorn a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Cipru)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „UNICORN” – marca comunitară nr. 5 992 805

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 16 februarie 2015 în cauza R 1699/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               OAPI nu a luat în considerare în mod corespunzător probele prezentate de reclamantă;

               —

               OAPI nu a luat în considerare probele în limba cehă;

               —

               OAPI a apreciat în mod eronat buna reputație a mărcilor anterioare.


title: Cauza T-231/14 P: Recurs introdus la 15 aprilie 2014 de Agenția Europeană pentru Medicamente împotriva Hotărârii din 5 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-29/13, Drakeford/EMA

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/27

         Recurs introdus la 15 aprilie 2014 de Agenția Europeană pentru Medicamente împotriva Hotărârii din 5 februarie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-29/13, Drakeford/EMA
   (Cauza T-231/14 P)
   2014/C 202/34
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: T. Jabłoński și N. Rampal Olmedo, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: David Drakeford (Dublin, Irlanda)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțată în cauza F-29/13 în măsura în care acesta anulează decizia EMA de a nu prelungi contractul intimatului;

               —

               admiterea concluziilor prezentate în primă instanță de recurentă, și anume respingerea acțiunii ca fiind în totalitate nefondată;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în procedura desfășurată în fața Tribunalului Funcției Publice.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori de drept ale Tribunalului Funcției Publice în ceea ce privește interpretarea articolului 8 primul paragraf din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene întrucât el a considerat că expresia „orice prelungire ulterioară a acestui contract de muncă” trebuia interpretată ca vizând orice procedeu prin care un agent temporar, în sensul articolului 2 litera (a) din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene, este pus în situația, la terminarea contractului său de muncă pe durată determinată, de a continua, în această calitate, raportul său de muncă cu angajatorul său, chiar dacă această prelungire este însoțită de o avansare în grad sau de o evoluție în funcțiile exercitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept a Tribunalului Funcției Publice în ceea ce privește formularea excepției referitoare la interpretarea articolului 8 primul paragraf din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept pe care a săvârșit-o Tribunalul Funcției Publice prin exercitarea competenței sale de fond.


title: Cauza C-290/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Italia) la 27 iulie 2009 — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Italia) la 27 iulie 2009 — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna
   (Cauza C-290/09)
   2009/C 233/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo per la Sardegna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Telecom Italia SpA

      Pârâtă: Regione autonoma della Sardegna

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile Directivei 2004/18/CE (1) (privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii), astfel cum sunt menționate la punctul 10, trebuie interpretate în sensul că interzic unui grup temporar de întreprinderi, printre care figurează de asemenea o autoritate a administrației statului de tipul celei descrise la punctul 12, participarea la un contract de servicii precum serviciul de documentare, difuzare și realizare a „Sistemului omogen de identitate vizuală a locurilor și a instituțiilor culturale: patrimoniul cultural al Sardiniei”, care face obiectul cererii de ofertă lansate de Regiunea Sardinia?

               2.

               Dispozițiile articolului 3 alineatele 22 și 19 din Codul contractelor publice aprobat prin Decretul legislativ nr. 163/2006 (potrivit cărora „Termenul «operator economic» se referă la noțiunile de executant de lucrări, furnizor și prestator de servicii sau la noțiunile de grup ori consorțiu al acestora”, și, respectiv, „Termenii «executant de lucrări», «furnizor» și «prestator de servicii» înseamnă o persoană fizică sau o persoană juridică ori o entitate fără personalitate juridică, inclusiv grupul european de interes economic (GEIE) constituit în temeiul Decretului legislativ nr. 240 din 23 iulie 1991, care prezintă pe piață o ofertă de realizare a unor lucrări sau opere, de furnizare a unor produse, respectiv, de prestare a unor servicii”) și cele ale articolului 34 din același Cod al contractelor publice (care enumeră subiectele admise să participe la procedurile de atribuire a contractelor publice) sunt contrare Directivei 2004/18/CE dacă sunt interpretate în sensul că rezervă participarea prestatorilor profesioniști, cu excluderea entităților publice, precum cele având ca obiect cercetarea, al căror scop principal nu este lucrativ?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-558/12 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 ianuarie 2014 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)/riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (fostă Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG), Lidl Stiftung & Co. KG (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală WESTERN GOLD — Opoziția titularului mărcilor verbale naționale, internațională și comunitară WeserGold, Wesergold și WESERGOLD)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/9

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 23 ianuarie 2014 — Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)/riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (fostă Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG), Lidl Stiftung & Co. KG
   (Cauza C-558/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală WESTERN GOLD - Opoziția titularului mărcilor verbale naționale, internațională și comunitară WeserGold, Wesergold și WESERGOLD)
   2014/C 85/15
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Celelalte părți din procedură: riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (fostă Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG) (reprezentant: T. Melchert, Rechtsanwalt), Lidl Stiftung & Co. KG (reprezentanți:, M. Wolter și A. K. Marx, Rechtsanwälte)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 21 septembrie 2012, Wesergold Getränkeindustrie/OAPI — Lidl Stiftung (T-278/10), prin care Tribunalul a anulat decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 martie 2010 (cauza R 770/2009-1) referitoare la o procedură de opoziție între Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG și Lidl Stiftung & Co. KG — Cerere de înregistrare a semnului verbal „WESTERN GOLD” ca marcă comunitară — Risc de confuzie cu mărcile verbale naționale, internațională și comunitară „WeserGold”, „Wesergold” și „WESERGOLD” — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 21 septembrie 2012, Wesergold Getränkeindustrie/OAPI — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) (T-278/10).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza T-652/14: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2014  – AF Steelcase/OAPI

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/21

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2014 – AF Steelcase/OAPI
   (Cauza T-652/14)
   2014/C 380/28
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: AF Steelcase, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: S. Rodríguez Bajón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei OAPI din 8 iulie 2014 privind excluderea AF Steelcase de la procedura de cerere de ofertă în cauză;

               —

               anularea tuturor celorlalte decizii conexe ale OAPI referitoare la cererea de ofertă în cauză, inclusiv, dacă este cazul, a deciziilor de atribuire a contractului care face obiectul procedurii respective, cu dispunerea reluării procedurii de cerere de ofertă din etapa anterioară excluderii AF Steelcase, astfel încât oferta acesteia să fie evaluată;

               —

               în subsidiar, în cazul în care reluarea retroactivă nu este posibilă, obligarea OAPI la plata către reclamantă a sumei de 20  380 de euro, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciile materiale suferite de AF Steelcase ca urmare a deciziei de excludere; de asemenea, obligarea OAPI la plata către reclamantă a sumei de 24  000 de euro, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciile morale suferite de AF Steelcase ca urmare a deciziei de excludere și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva excluderii ofertei depuse de reclamantă în cadrul cererii de ofertă organizate pentru furnizarea și instalarea de mobilier și accesorii (lotul 1) și de indicatoare (lotul 2) în sediile OAPI (JO 214/S 023-035020 din 1 februarie 2014).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nemotivare și pe modificarea criteriilor în decizia de excludere a AF Steelcase de la cererea de ofertă în cauză.

                           —

                           Se afirmă în această privință că, pe lângă motivarea insuficientă a deciziei de excludere, trebuie să se constate că administrația a modificat criteriile, ceea ce a adus o atingere gravă dreptului la apărare al reclamantei, întrucât, deși s-ar fi precizat de la început că motivul pentru excluderea ofertei era faptul că s-a considerat că modificarea casetei 20 făcea ca oferta să fie incompletă, argumentele pentru cererea de examinare suplimentară ar fi fost diferite, fiind întemeiate pe această motivare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor bunei administrări și proporționalității care guvernează activitatea administrației europene.

                           —

                           Se susține în această privință că, în cazul de față, era obligația OAPI, după ce a constatat că anexa 20 avea un format diferit, să contacteze AF Steelcase pentru a clarifica ceea ce era necesar, dat fiind că s-ar fi putut pretinde OAPI o acțiune diligentă și totodată prudentă, la momentul examinării și evaluării ofertei în cauză.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea Regulamentului delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii.

                           —

                           Se susține în această privință că OAPI a omis să solicite AF Steelcase, în conformitate cu articolul 158 alineatul (3) din regulamentul menționat, clarificările necesare, care, în speță, nu ar fi afectat în mod substanțial termenii ofertei.


title: Cauza F-19/09: Acțiune introdusă la 6 martie 2009 — Lopez Sanchez/Consiliul

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/46

         Acțiune introdusă la 6 martie 2009 — Lopez Sanchez/Consiliul
   (Cauza F-19/09)
   2009/C 113/97
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Carolina Lopez Sanchez (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu o promova pe reclamantă la gradul AST 3 pentru exercițiul de promovare 2008, și, dacă este cazul, a deciziilor de promovare la acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei AIFN de a nu o promova pe reclamantă la gradul AST 3 pentru exercițiul de promovare 2008, și, dacă este cazul, a deciziilor de promovare la acest grad a unor funcționari mai puțin merituoși;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-374/09 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2009 de către Constantin Hârsulescu împotriva ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 22 iulie 2009 în cauza T-234/09, Hârsulescu/România

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/14

      Recurs introdus la 23 septembrie 2009 de către Constantin Hârsulescu împotriva ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 22 iulie 2009 în cauza T-234/09, Hârsulescu/România
      (Cauza C-374/09 P)
      (2010/C 161/20)
      Limba de procedură: română

         Părțile

         Recurent: Constantin Hârsulescu (reprezentant: C. Stanciu)

         Cealaltă parte în proces: România
      Prin ordonanța din 4 martie 2010, Curtea de Justiție (Camera a cincea) a respins recursul.


title: Cauza C-654/13: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 183 — Rambursarea excedentului de TVA — Regim național care exclude plata de dobânzi de întârziere privind TVA-ul nerecuperabil într-un termen rezonabil din cauza unei condiții declarate contrară dreptului Uniunii — Principiul echivalenței)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/31

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Cauza C-654/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 183 - Rambursarea excedentului de TVA - Regim național care exclude plata de dobânzi de întârziere privind TVA-ul nerecuperabil într-un termen rezonabil din cauza unei condiții declarate contrară dreptului Uniunii - Principiul echivalenței))
   2014/C 315/49
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó kft

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii și în special articolul 183 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări și unei practici a unui stat membru, precum cele în discuție în litigiul principal, care exclud plata unor dobânzi de întârziere privind cuantumul taxei pe valoarea adăugată care nu era recuperabil într-un termen rezonabil din cauza unei dispoziții naționale considerate contrară dreptului Uniunii. În lipsa unei reglementări a Uniunii Europene în materie, revine dreptului național sarcina de a stabili, cu respectarea principiilor echivalenței și efectivității, modalitățile de plată a unor astfel de dobânzi, care nu trebuie să fie mai puțin favorabile decât cele aplicabile acțiunilor întemeiate pe încălcarea dreptului intern care au un obiect și o cauză similare celor întemeiate pe încălcarea dreptului Uniunii și nici să fie organizate astfel încât să facă în practică imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de ordinea juridică a Uniunii, verificare ce revine instanței de trimitere în cauza cu care a fost sesizată. Instanțele naționale sunt obligate să înlăture, dacă este necesar, orice dispoziție a legislației naționale contrară dreptului Uniunii.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014.


title: Cauza C-608/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iunie 2016 – Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Articolul 81 CE — Piața spaniolă a bitumului rutier — Împărțirea pieței și coordonarea prețurilor — Durata excesivă a procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene — Durata excesivă a procedurii în fața Comisiei Europene — Recurs cu privire la cheltuielile de judecată)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iunie 2016 – Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-608/13 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Articolul 81 CE - Piața spaniolă a bitumului rutier - Împărțirea pieței și coordonarea prețurilor - Durata excesivă a procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene - Durata excesivă a procedurii în fața Comisiei Europene - Recurs cu privire la cheltuielile de judecată))
   (2016/C 296/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (reprezentanți: O. Armengol i Gasull și J.M. Rodríguez Cárcamo, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și F. Castillo de la Torre, agenți, asistați de J. Rivas Andrés, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Compañía Española de Petróleos (CEPSA) SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-357/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 7 iulie 2011 — Maahanmuuttovirasto

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/36

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 7 iulie 2011 — Maahanmuuttovirasto
   (Cauza C-357/11)
   2011/C 269/75
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maahanmuuttovirasto

      Cealaltă parte: L

      Întrebările preliminare

               1.

               Refuzul de a acorda un permis de ședere resortisantului unei țări terțe întrucât nu are asigurate mijloacele de trai, în contextul familial în care soțului său îi este încredințat un copil care este cetățean al Uniunii, iar resortisantul țării terțe nu este părintele sau tutorele copilului și nu locuiește cu soțul său sau cu respectivul copil, reprezintă o încălcare a articolului 20 TFUE?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, efectul articolului 20 TFUE va fi interpretat diferit dacă resortisantul țării terțe care nu dispune de un permis de ședere și nu are reședința în Finlanda are cu soțul său un copil care este cetățean al unui stat terț, are reședința în Finlanda și se află în îngrijirea amândurora?


title: Cauza C-485/10: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/26

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-485/10)
   ()
   2010/C 328/44
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea, în termenele prevăzute, a tuturor măsurilor necesare pentru executarea Deciziei E(2008) 3118 a Comisiei din 2 iulie 2008 (astfel cum a fost rectificată prin Decizia Comisiei din 13 august 2008), privitoare la ajutoarele acordate întreprinderii Ellinika Nafpigeia A.E sau, în orice caz, prin informarea insuficientă a Comisiei în legătură cu măsurile adoptate în conformitate cu articolul 19 din decizie, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 3, 5, 6, 8, 9 și 11-18 din decizia menționată, precum și în temeiul Tratatului FUE;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea Comisiei are drept obiect neexecutarea de către Republica Elenă a deciziei Comisiei privind ajutoarele de stat nelegale care au fost acordate societății Ellinika Nafpigeia AE și care trebuie recuperate de la departamentul civil al acestei societăți.
   Comisia arată că Grecia trebuia să asigure executarea deciziei într-un termen de patru luni de la data notificării din partea Comisiei. Decizia a fost notificată la 13 august 2008, iar Comisia nu a acordat nicio prelungire a termenului prevăzut pentru executarea deciziei. În consecință, din punct de vedere formal, termenul acordat Greciei pentru a se conforma deciziei a expirat la 13 decembrie 2008.
   Comisia amintește că, în conformitate cu jurisprudența constantă a Curții, singurul motiv pe care un stat membru îl poate invoca drept justificare în raport cu o acțiune în neîndeplinirea obligațiilor de către acesta, introdusă de Comisie în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE este imposibilitatea absolută de executare corectă a deciziei.
   Totuși, în speță, autoritățile elene nu au invocat niciodată un argument întemeiat pe imposibilitatea absolută de executare. Dimpotrivă, acestea și-au exprimat de la bun început intenția de a executa decizia cât mai repede. Comisia observă, totuși, că, până în momentul în care a introdus prezenta acțiune, autoritățile elene nu luaseră încă nicio măsură de executare chiar și parțială a deciziei.
   Comisia consideră că Grecia nu a adoptat măsurile necesare pentru executarea deciziei nici în conformitate cu soluția care făcuse obiectul unui schimb de opinii între serviciile Comisiei și autoritățile elene competente, nici în orice alt mod adecvat.


title: Cauza T-96/12: Acțiune introdusă la 1 martie 2012 — Spania/Comisia

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/33

         Acțiune introdusă la 1 martie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-96/12)
   2012/C 109/66
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea abținerii de a acționa a Comisiei întrucât aceasta a omis să plătească autorităților spaniole soldurile restante datorate în termenul de două luni de la prezentarea documentelor menționate la articolul D punctul 2 litera (d) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea scrisorii din 22 decembrie 2011 cuprinzând luarea de poziție a Comisiei cu privire la invitația prealabilă adresată acestei instituții de a plăti soldul contribuției corespunzătoare închiderii proiectelor cofinanțate de Fondul de Coeziune atribuite Spaniei pe durata programului 2000-2006 și obligarea Comisiei la plata acestor solduri și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta procedură, Regatul Spaniei formulează o acțiune în constatarea abținerii de a acționa ca urmare a neexecutării obligației care îi revine, potrivit statului reclamant, instituției pârâte de a plăti soldurile restante datorate corespunzătoare închiderii proiectelor cofinanțate de Fondul de Coeziune atribuite Spaniei pe durata programului 2000-2006.
   Cu titlu subsidiar, și în ipoteza în care Tribunalul consideră că scrisoarea din 22 decembrie 2011 cuprinzând luarea de poziție a Comisiei cu privire la invitația prealabilă a Regatului Spaniei pune capăt abținerii de a acționa invocate, reclamantul formulează de asemenea o acțiune în anularea acestei scrisori.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Încălcarea articolului D alineatul (5) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 (1), în măsura în care Comisia a omis să plătească soldul contribuției privind proiectele vizate în cererea introductivă în termenul de șase luni, fără să fie constatată întreruperea sau suspendarea acestui termen.

               2.

               Încălcarea principiului securității juridice, întrucât Comisia a încălcat o normă juridică clară care are consecințe juridice precise.

               3.

               Încălcarea articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1386/2002 (2), în măsura în care Comisia nu a adoptat decizia corespunzătoare în termenul de trei luni ulterior datei audierii autorităților spaniole.

               4.

               Încălcarea articolului 12 din Regulamentul nr. 1164/94, întrucât Comisia și-a depășit competențele care îi sunt atribuite prin această dispoziție în materie de control financiar.

               5.

               Încălcarea articolului 15 din Regulamentul nr. 1386/2002, nefiind îndeplinite condițiile legale prevăzute pentru ca Comisia să poată solicita efectuarea unui nou control.

               6.

               Încălcarea articolului H din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94, în măsura în care Comisia a pus în aplicare procedura prevăzută de acest articol deși nu erau întrunite condițiile necesare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a unui Fond de Coeziune (JO L 130, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1386/2002 al Comisiei din 29 iulie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1164/94 al Consiliului privind sistemele de gestionare și de control pentru asistența acordată din Fondul de Coeziune și procedura de efectuare a corecțiilor financiare (JO L 201, p. 5, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 67).


title: Cauza C-582/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Patrick Breyer/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară — Prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 2 litera (a) — Articolul 7 litera (f) — Noțiunea „date cu caracter personal” — Adrese de protocol internet — Stocare de către un furnizor de servicii de comunicații electronice — Reglementare națională care nu permite luarea în considerare a interesului legitim urmărit de operator]

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Patrick Breyer/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-582/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 2 litera (a) - Articolul 7 litera (f) - Noțiunea „date cu caracter personal” - Adrese de protocol internet - Stocare de către un furnizor de servicii de comunicații electronice - Reglementare națională care nu permite luarea în considerare a interesului legitim urmărit de operator])
   (2016/C 475/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Patrick Breyer

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că o adresă de protocol internet dinamică înregistrată de un furnizor de servicii de comunicații electronice cu ocazia consultării de către o persoană a unui site internet pe care acest furnizor îl pune la dispoziția publicului constituie, pentru furnizorul respectiv, o dată cu caracter personal în sensul acestei dispoziții, în cazul în care acesta dispune de mijloace legale care îi permit să identifice persoana vizată cu ajutorul informațiilor suplimentare de care dispune furnizorul de acces la internet al acestei persoane.

               2)

               Articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia un furnizor de servicii de comunicații electronice poate colecta și utiliza datele cu caracter personal aferente unui utilizator al acestor servicii, în lipsa consimțământului acestuia, numai în măsura în care această colectare și această utilizare sunt necesare pentru a permite și a factura utilizarea concretă a serviciilor respective de către acest utilizator, fără ca obiectivul care vizează asigurarea funcționalității generale a acelorași servicii să poată justifica utilizarea datelor menţionate după o sesiune de consultare a acestora.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza C-104/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker [A șasea directivă TVA — Articolul 17 alineatul (2) litera (a) — Dreptul de deducere a taxei achitate în amonte — Necesitatea existenței unei legături directe și imediate între operațiunea în amonte și o operațiune taxată în aval — Criteriul de determinare a acestei legături — Servicii avocațiale prestate în cadrul unei proceduri penale pentru fapte de corupție, declanșată cu titlu personal împotriva administratorului și asociatului principal al unei societăți cu răspundere limitată]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/20

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker
   (Cauza C-104/12) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 17 alineatul (2) litera (a) - Dreptul de deducere a taxei achitate în amonte - Necesitatea existenței unei legături directe și imediate între operațiunea în amonte și o operațiune taxată în aval - Criteriul de determinare a acestei legături - Servicii avocațiale prestate în cadrul unei proceduri penale pentru fapte de corupție, declanșată cu titlu personal împotriva administratorului și asociatului principal al unei societăți cu răspundere limitată)
   2013/C 114/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Finanzamt Köln-Nord

      Pârât: Wolfram Becker

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 17 alineatul (2) litera (a) și a articolului 22 alineatul (3) litera (b) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Originea și sfera de aplicare a dreptului de deducere — Necesitatea unei legături directe și imediate între activitatea economică a persoanei impozabile și o prestare de servicii — Servicii avocațiale prestate în cadrul unei proceduri penale pentru corupție, inițiată împotriva administratorului, asociat principal al unei societăți cu răspundere limitată

      Dispozitivul

   Existența unei legături directe și imediate între o operațiune dată și ansamblul activității persoanei impozabile pentru a determina dacă bunurile și serviciile au fost utilizate de aceasta „în scopul operațiunilor sale taxabile”, în sensul articolului 17 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/115/CE a Consiliului din 20 decembrie 2001, depinde de conținutul obiectiv al bunului sau al serviciului achiziționat de această persoană impozabilă.
   În prezenta cauză, prestările de servicii avocațiale, al căror obiectiv constă în evitarea unor sancțiuni penale împotriva unor persoane fizice, administratori ai unei întreprinderi obligate la plata impozitului, nu îi dau acestei întreprinderi dreptul de a deduce, cu titlu de taxă în amonte, taxa pe valoarea adăugată datorată pentru serviciile prestate.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauzele conexate C-145/15 și 146/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu [Transporturi aeriene — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 7 — Compensarea pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii de mai mult de trei ore a unui zbor — Articolul 16 — Organisme naționale responsabile de aplicarea regulamentului — Competență — Adoptarea de măsuri coercitive împotriva operatorului de transport aerian în vederea plății compensației datorate unui pasager]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/17

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Cauzele conexate C-145/15 și 146/15) (1)

   ([Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 7 - Compensarea pasagerilor în eventualitatea anulării sau întârzierii de mai mult de trei ore a unui zbor - Articolul 16 - Organisme naționale responsabile de aplicarea regulamentului - Competență - Adoptarea de măsuri coercitive împotriva operatorului de transport aerian în vederea plății compensației datorate unui pasager])
   (2016/C 156/24)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: K. Ruijssenaars, A. Jansen (C-145/15), J. H. Dees-Erf (C-146/15)

      Pârât: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Dispozitivul

   Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că organismul desemnat de fiecare stat membru în temeiul alineatului (1) al acestui articol, căruia i-a fost adresată plângerea individuală a unui pasager ca urmare a refuzului unui operator de transport aerian de a-i plăti acestuia din urmă compensația prevăzută la articolul 7 alineatul (1) din regulamentul menționat, nu este obligat să adopte măsuri coercitive împotriva acestui operator de transport pentru a-l constrânge la plata compensației.

      (1)  JO C 198, 15.6.2015.


               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/1

         2010/C 134/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 113, 1.5.2010

      Publicații anterioare

      JO C 100, 17.4.2010

      JO C 80, 27.3.2010

      JO C 63, 13.3.2010

      JO C 51, 27.2.2010

      JO C 37, 13.2.2010

      JO C 24, 30.1.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-626/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Villeroy & Boch Austria GmbH/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European — Coordonarea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică — Probă — Amenzi — Competență de fond — Termen rezonabil — Proporționalitate)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Villeroy & Boch Austria GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-626/13 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European - Coordonarea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică - Probă - Amenzi - Competență de fond - Termen rezonabil - Proporționalitate))
   (2017/C 104/10)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Villeroy & Boch Austria GmbH (reprezentanți: A Reidlinger și J. Weichbrodt, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, L Malferrari și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Villeroy & Boch Austria GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-614/12: Cerere de decizie preliminară formulată de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 decembrie 2012 — József Dutka/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/23

         Cerere de decizie preliminară formulată de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 decembrie 2012 — József Dutka/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Cauza C-614/12)
   2013/C 114/34
   Limba de procedură: maghiara

      Instanță de trimitere

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: József Dutka

      Pârât: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Întrebările preliminare

               1.

               Ținând seama de articolul 6 TUE și de articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie să se considere că dreptul Uniunii este pus în aplicare în sensul articolului 51 alineatul (1) din Cartă atunci când dreptul intern prevede încetarea raportului juridic de muncă în mod automat sau printr-o decizie?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că interzice concedierea nejustificată sau în sensul că o interzice în măsura în care impune ca motivele concedierii să reiasă cu claritate din documentul prin care se pune capăt raportului juridic de muncă și ca lucrătorul să poată controla veridicitatea și pertinența acestora?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ, o reglementare națională care conferă statului membru posibilitatea de a destitui (concedia) lucrătorul fără motiv exclusiv în cadrul raporturilor juridice în care statul are calitatea de angajator prin intermediul organelor sale administrative este contrară obligației de a justifica concedierile impuse la articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?


title: Cauza C-440/14 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 martie 2016 – National Iranian Oil Company/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană [Recurs — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran — Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 — Temei juridic — Criteriu întemeiat pe sprijinul material, logistic sau financiar acordat guvernului iranian]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 martie 2016 – National Iranian Oil Company/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-440/14 P) (1)

   ([Recurs - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 - Temei juridic - Criteriu întemeiat pe sprijinul material, logistic sau financiar acordat guvernului iranian])
   (2016/C 156/12)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: National Iranian Oil Company (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și V. Piessevaux, agenți), Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu, D. Gauci și L. Gussetti, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă National Iranian Oil Company să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014.


title: Cauza T-271/09: Acțiune introdusă la 14 iulie 2009 — Sobieski zu Schwarzenberg/OAPI- British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/37

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2009 — Sobieski zu Schwarzenberg/OAPI- British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg
   (Cauza T-271/09)
   2009/C 220/78
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg (Dortmund, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte U. Fitzner și U. Fitzner)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: British-American Tobacco Polska S. A. (Augustów, Polonia)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 mai 2009 (cauza de recurs R 771/2008-4);

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție din 14 martie 2008;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg” pentru produse din clasele 33 și 34 (cererea nr. 4 583 761).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: British-American Tobacco Polska S. A..

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală poloneză „JAN III SOBIESKI” pentru produse din clasa 34 (nr. 110 327) și marca verbală și figurativă poloneză „JAN III SOBIESKI” pentru produse din clasele 3, 30, 32 și 33 (nr. 160 417). Opoziția este îndreptată împotriva înregistrării în clasele 33 și 34.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) coroborat cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 2869/95 (2) și încălcarea articolului 60 coroborat cu articolul 81 din Regulamentul nr. 207/2009.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2869/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 privind taxele care trebuie plătite Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (JO 1995, L 303, p. 33, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 13).


title: Repartizarea judecătorilor pe camere

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/2

         Repartizarea judecătorilor pe camere
   (2007/C 69/03)
   Curtea a hotărât, cu ocazia reuniunii sale din 16 ianuarie 2007, să îl repartizeze pe dl Arabadjiev la camerele a treia și a șaptea.
   Camerele a treia și a șaptea sunt, prin urmare, compuse astfel:
   Camera a treia
   dl Rosas, președintele camerei,
   dl Klučka, dl Cunha Rodrigues, dl Lõhmus, dl Ó Caoimh, dna Lindh și dl Arabadjiev, judecători
   Camera a șaptea
   dl Klučka, președintele camerei,
   dl Cunha Rodrigues, dl Lõhmus, dl Ó Caoimh, dna Lindh și dl Arabadjiev, judecători
   Curtea a hotărât, cu ocazia reuniunii menționate anterior, să o repartizeze pe dna Toader la camerele a doua și a șasea.
   Camerele a doua și a șasea sunt, prin urmare, compuse astfel:
   Camera a doua
   dl Timmermans, președintele camerei,
   dl Kūris, dl Schiemann, dl Makarczyk, dl Bay Larsen, dl Bonichot și dna Toader, judecători
   Camera a șasea
   dl Kūris, președintele camerei,
   dl Schiemann, dl Makarczyk, dl Bay Larsen, dl Bonichot și dna Toader, judecători


title: Cauza T-223/07 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Thierry/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2004 — Respingerea unei cereri de audiere a unui martor — Recurs în mod vădit inadmisibil )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Thierry/Comisia
   (Cauza T-223/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2004 - Respingerea unei cereri de audiere a unui martor - Recurs în mod vădit inadmisibil’)
   (2009/C 55/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Michel Thierry (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și D. martin, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 16 aprilie 2007, Thierry/Comisia (F-82/05, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei ordonanțe.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Michel Thierry suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie în cadrul prezentului recurs.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza C-378/06: Ordonanța președintelui Curții din 15 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'Etat — Belgia) — Clear Channel Belgium SA/Ville de Liège

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/18

         Ordonanța președintelui Curții din 15 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'Etat — Belgia) — Clear Channel Belgium SA/Ville de Liège
   (Cauza C-378/06) (1)

   (2007/C 170/33)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 261, 28.10.2006.


title: Cauza C-253/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 15 mai 2017 – Ramazan Dündar și alții/Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hamburg (Germania) la 15 mai 2017 – Ramazan Dündar și alții/Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
   (Cauza C-253/17)
   (2017/C 300/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ramazan Dündar, Carolin Wenzel, Antonia Genovese, Jan-Maximilian Mügge

      Pârâtă: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
   Președintele Curții de Justiție a Uniunii Europene a radiat cauza din registrul Curții prin ordonanța din 20 iunie 2017.


title: Cauza F-18/16: Acțiune introdusă la 31 martie 2016 - ZZ/Comisia

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/49

         Acțiune introdusă la 31 martie 2016 - ZZ/Comisia
   (Cauza F-18/16)
   (2016/C 251/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: F. Sciaudone și R. Sciaudone, avocați)

      Pârât: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de a nu considera că reclamantul exercită atribuții speciale care să permită încadrarea sa în postul tip „șef de unitate sau echivalent” sau „consilier sau echivalent”, în temeiul articolului 30 alineatul (3) din anexa XIII la statut, precum și constatarea nelegalității comunicării Comisiei SEC(2013) 691 din 18 decembrie 2013, care modifică normele privind compunerea cabinetelor membrilor Comisiei și purtătorii de cuvânt

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a cererii sale de a fi considerat ca exercitând atribuții speciale care să permită încadrarea sa în postul tip „consilier sau echivalent”, în temeiul articolului 30 alineatul (3) din anexa XIII la statut;

               —

               cu titlu incidental, în lipsa punerii în aplicare complete și nediscriminatorii a articolului 30 alineatul (3) din anexa XIII la statut, anularea comunicării din 2013 (și a Comunicării din 2014 în partea în care reia comunicarea din 2013);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-53/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Ajutoare acordate de statele membre — Derogări de la interzicerea ajutoarelor — Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața internă — Regulamentul (CE) nr. 800/2008 — Definiția microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii — Întreprinderi afiliate — Întreprinderi care își exercită activitățile pe aceeași piață și care aparțin aceluiași grup de întreprinderi global deținut de membrii aceleiași familii — Noțiunea „grup de persoane fizice care acționează în mod concertat”]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/14

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 11 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt./Nemzetgazdasági Minisztérium
   (Cauza C-53/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Ajutoare acordate de statele membre - Derogări de la interzicerea ajutoarelor - Ajutoare care pot fi considerate compatibile cu piața internă - Regulamentul (CE) nr. 800/2008 - Definiția microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii - Întreprinderi afiliate - Întreprinderi care își exercită activitățile pe aceeași piață și care aparțin aceluiași grup de întreprinderi global deținut de membrii aceleiași familii - Noțiunea „grup de persoane fizice care acționează în mod concertat”])
   (2017/C 249/21)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.

      Pârât: Nemzetgazdasági Minisztérium

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (3) din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor [107 și 108 TFUE] (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) trebuie interpretat în sensul că unele întreprinderi pot fi considerate „afiliate”, în sensul acestei dispoziții, atunci când rezultă din analiza unor raporturi atât juridice, cât și economice existente între întreprinderi că ele constituie, prin intermediul unei persoane fizice sau al unui grup de persoane fizice care acționează în mod concertat, o entitate economică unică, chiar și atunci când între acestea nu există în mod formal vreuna dintre relațiile avute în vedere la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf din această anexă. Se consideră că acționează în mod concertat în sensul articolului 3 alineatul (3) al patrulea paragraf din această anexă persoanele fizice care se coordonează pentru a exercita asupra deciziilor comerciale ale întreprinderilor în cauză o influență care exclude ca întreprinderile respective să poată fi considerate ca fiind independente una de cealaltă din punct de vedere economic. Îndeplinirea acestei condiții depinde de împrejurările cauzei și nu poate în mod necesar să fie subordonată existenței unor relații contractuale între aceste persoane și nici chiar constatării intenției lor de a eluda definiția microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici sau mijlocii în sensul anexei I din Regulamentul nr. 800/2008.

      (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-217/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 aprilie 2009 — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV și alții/Consiliul [ Acțiune în anulare — Regulamentul (CE) nr. 248/2008 — Regimul de cote de lapte — Mărirea cotelor naționale de lapte — Lipsa afectării individuale — Inadmisibiltate ]

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 aprilie 2009 — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV și alții/Consiliul
   (Cauza T-217/08) (1)

   („Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 248/2008 - Regimul de cote de lapte - Mărirea cotelor naționale de lapte - Lipsa afectării individuale - Inadmisibiltate”)
   2009/C 141/86
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV (Bonn, Germania); Romuald Schaber (Petersthal, Germania); Stefan Mann (Eberdorfergrund, Germania); Walter Peters (Körchow, Germania) (reprezentanți: W. Renner și O. Schniewind, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore și Z. Kupčová, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamanților: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și M. Vollkommer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 248/2008 al Consiliului din 17 martie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în ceea ce privește cotele naționale de lapte (JO L 76, p. 6).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV, domnii Romuald Schaber, Stefan Mann și Walter Peters suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliu.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-68/12: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 7 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovacia) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s. (Noțiunea de înțelegere — Acord încheiat între mai multe bănci — Întreprindere concurentă care operează pe piața relevantă în mod pretins nelegal — Incidență — Lipsă)

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/19

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 7 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovacia) — Protimonopolný úrad Slovenskej republiky/Slovenská sporiteľňa, a.s.
   (Cauza C-68/12) (1)

   (Noțiunea de înțelegere - Acord încheiat între mai multe bănci - Întreprindere concurentă care operează pe piața relevantă în mod pretins nelegal - Incidență - Lipsă)
   2013/C 114/27
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

      Pârâtă: Slovenská sporiteľňa, a.s.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Interpretarea articolului 101 alineatele (1) și (3) din Tratatul FUE — Noțiunea de înțelegere — Acord încheiat între mai multe bănci prin care se urmărește să fie reziliate și să nu fie reînnoite convențiile de conturi curente încheiate cu o întreprindere concurentă stabilită pe teritoriul unui alt stat membru — Efect asupra calificării ca înțelegere nelegală al împrejurării, care nu a fost evocată la momentul încheierii acordului, că întreprinderea concurentă operează pe piața în cauză în mod nelegal

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 101 TFUE trebuie interpretat în sensul că faptul că o întreprindere prejudiciată de un acord având ca obiect restrângerea concurenței operează pe piața relevantă în mod pretins nelegal la momentul încheierii acestui acord nu este relevant pentru a stabili dacă acordul respectiv constituie o încălcare a dispoziției menționate.

               2.

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că pentru a constata existența unui acord care restrânge concurența nu este necesar să se demonstreze comportamentul personal al reprezentantului statutar al unei întreprinderi sau consimțământul special, sub formă de mandat, prin care acest reprezentant a autorizat comportamentul angajatului său care a participat la o reuniune anticoncurențială.

               3.

               Articolul 101 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se aplică unui acord interzis de articolul 101 alineatul (1) TFUE decât dacă întreprinderea care invocă dispoziția respectivă face dovada că sunt îndeplinite cele patru condiții cumulative prevăzute de aceasta.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza C-438/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 20 iulie 2017 – Bundesrepublik Deutschland/Taus Magamadov

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 20 iulie 2017 – Bundesrepublik Deutschland/Taus Magamadov
   (Cauza C-438/17)
   (2017/C 347/10)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Bundesrepublik Deutschland

      Intimat: Taus Magamadov

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE (1) se opune aplicării unei prevederi naționale potrivit căreia, în vederea transpunerii abilitării extinse față de reglementarea anterioară de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, o cerere de protecție internațională este inadmisibilă în cazul în care solicitantului i s-a acordat protecție subsidiară într-un alt stat membru, în măsura în care, în lipsa unei prevederi tranzitorii, reglementarea națională se aplică și cererilor depuse înainte de 20 iulie 2015? Această interpretare se aplică în orice caz atunci când cererea de azil depusă în temeiul articolului 49 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 intră încă în totalitate sub incidența Regulamentului (CE) nr. 343/2003?

               2)

               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE permite statelor membre să transpună, cu efect retroactiv, abilitarea extinsă prevăzută la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, cu consecința că sunt inadmisibile și cererile de azil formulate înainte de intrarea în vigoare a Directivei 2013/32/UE și înainte de transpunerea acestei abilitări extinse, dar care nu au fost soluționate definitiv la data transpunerii?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza F-86/14: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2014 – ZZ și alții/Comisia Europeană

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/33

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2014 – ZZ și alții/Comisia Europeană
   (Cauza F-86/14)
   2014/C 388/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de reducere a numărului total de zile de concediu anual și declararea inaplicabilității articolului 6 din anexa X la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 punctul 70 din Regulamentul nr. 1023/2013, aplicabil de la 1 ianuarie 2014

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor adresate reclamanților prin Sysper2 referitoare la noile lor drepturi de bază privind concediul anual;

               —

               declararea inaplicabilității articolului 1 punctul 70 litera (a) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 prin care se modifică articolul 6 din anexa X la Statutul funcționarilor („Dispoziții speciale și derogatorii aplicabile funcționarilor repartizați într-o țară terță”) și a Deciziei C(2013) 9051 final a Comisiei din 16 decembrie 2013, în măsura în care prin acestea se reduc drepturile reclamanților în privința numărului zilelor de concediu anual;

               —

               anularea Deciziei din 23 mai 2014 a Comisiei (R/123/14) de respingere a reclamațiilor formulate de reclamanți, în măsura în care se referă la concediul anual;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-344/10: Ordonanța Tribunalului din 4 mai 2012 — UPS Europe și United Parcel Service Deutschland/Comisia [ „Ajutoare de stat — Lipsa unei decizii de închidere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Calitate procesuală activă — Admisibilitate” ]

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/13

         Ordonanța Tribunalului din 4 mai 2012 — UPS Europe și United Parcel Service Deutschland/Comisia
   (Cauza T-344/10) (1)

   (Ajutoare de stat - Lipsa unei decizii de închidere a procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Calitate procesuală activă - Admisibilitate)
   2012/C 184/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: UPS Europe NV/SA (Bruxelles, Belgia) și United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Germania) (reprezentanți: T. Ottervanger și E. Henny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și D. Grespan, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Deutsche Post AG (reprezentanți: J. Sedemund, T. Lübbig și M. Klasse, avocați)

      Obiectul

   Acțiune în constatarea abținerii de a acționa având ca obiect constatarea abținerii nelegale a Comisiei de a adopta o decizie într-un termen rezonabil, în cadrul procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE, declanșată la 12 septembrie 2007 în legătură cu ajutoarele de stat acordate de autoritățile germane în favoarea Deutsche Post AG [ajutor de stat C 36/07 (ex NN 25/07)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               UPS Europe NV/SA și United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Deutsche Post AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-321/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Volkswagen/OAPI (STREET) [„Marcă comunitară — Cerere de marcă comunitară verbală STREET — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Absența caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/33

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Volkswagen/OAPI (STREET)
   (Cauza T-321/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de marcă comunitară verbală STREET - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Absența caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 354/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: U. Sander, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recursuri a OAPI din 13 martie 2014 (cauza R 2025/2013-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal STREET ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Volkswagen AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza T-28/11: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2011 — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Comisia

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/30

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2011 — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij/Comisia
   (Cauza T-28/11)
   2011/C 72/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Țările de Jos) (reprezentant: M. Smeets, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în tot sau în parte a Deciziei nr. C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 și, cu titlu subsidiar,

               —

               reducerea amenzii aplicate.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiune formulată în temeiul articolului 263 din Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”) (ex-articolul 230 CE) prin care se urmărește controlul și anularea Deciziei nr. C(2010) 7694 final a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE (ex-articolul 81 EC), a articolului 53 din Acordul privind SEE și a articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (Cazul COMP/39.258 — Transport aerian) adresată KLM N.V., și, cu titlu subsidiar, reducerea amenzii impuse în temeiul articolului 261 TFUE (ex-articolul 229 EC).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că decizia atacată nu este motivată în sensul articolului 296 TFUE și al articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În această privință, reclamanta invocă următoarele argumente:

                           —

                           incoerența fundamentală între dispozitivul deciziei și considerentele acesteia;

                           —

                           incoerențele dintre dispozitivul deciziei și considerentele acesteia împiedică realizarea unui control efectiv al deciziei de către Tribunal;

                           —

                           incoerențele și lipsa de claritate a considerentelor în ceea ce privește (i) întinderea încălcării și destinatarii deciziei, (ii) refuzul de a plăti un comision pe suprataxe și (iii) introducerea unei suprataxe pe carburant împiedică realizarea unui control efectiv al deciziei de către Tribunal;

                           —

                           incoerențele și lipsa de claritate a considerentelor în raport cu aplicarea Liniilor directoare din 2006 privind amenzile și impunerea unor amenzi împiedică realizarea unui control efectiv al deciziei de către Tribunal.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că decizia încalcă dreptul la o bună administrare în sensul articolelor 41, 47, 48, 49 și 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În această privință, reclamanta invocă următoarele argumente:

                           —

                           încălcarea de către Comisie a dreptului de a fi ascultat, a dreptului la un proces echitabil și a prezumției de nevinovăție în sensul articolului 41 (2) litera (a), al articolului 47 și al articolului 48 din Cartă prin faptul că nu a ascultat destinatarii cu privire la diversele modificări vizând întinderea cazului și numărul destinatarilor;

                           —

                           încălcarea principiului legalității și proporționalității amenzilor în sensul articolului 49 din Cartă prin includerea totalității cifrei de afaceri a KLM Cargo în valoarea vânzărilor în sensul Liniilor directoare din 2006 privind amenzile, precum și încălcarea dreptului de a fi ascultat în această privință;

                           —

                           încălcarea principiului legalității și proporționalității amenzilor în sensul articolului 49 din Cartă și a principiului non bis in idem prevăzut la articolul 50 din Cartă prin includerea vânzărilor realizate în afara SEE în valoarea vânzărilor în sensul Liniilor directoare din 2006 privind amenzile și prin utilizarea unui criteriu general pentru a plafona valoarea vânzărilor, precum și încălcarea dreptului de a fi ascultat în această privință.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că amenda a fost stabilită cu încălcarea articolului 101 TFUE, a articolului 23 din Regulamentul 1/2003 (1) și a Liniilor directoare din 2006 privind amenzile întrucât:

                           —

                           Liniile directoare din 2006 privind amenzile nu permit includerea vânzărilor care nu sunt legate direct sau indirect de încălcare în valoarea vânzărilor;

                           —

                           Liniile directoare din 2006 privind amenzile nu permit ca amenda să se bazeze pe vânzări realizate în afara SEE.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că stabilirea amenzilor în temeiul Liniilor directoare din 2006 privind amenzile este vădit greșită și încalcă principiile încrederii legitime, proporționalității și egalității de tratament. În această privință, reclamanta invocă următoarele argumente:

                           —

                           constatarea că toate vânzările realizate de KLM Cargo sunt vânzări legate direct sau indirect de încălcare este vădit greșită și constituie o încălcare a principiilor încrederii legitime, proporționalității și egalității de tratament;

                           —

                           constatarea că vânzările legate direct sau indirect de încălcare includ vânzările efectuate de KLM Cargo în afara SEE este vădit greșită și constituie o încălcare a principiilor încrederii legitime, proporționalității și egalității de tratament;

                           —

                           stabilirea gravității încălcării fără a se face referire la natura suprataxelor și stabilirea atât a valorii vânzărilor, cât și a gravității încălcării în raport cu întinderea globală a încălcării sunt vădit greșite și constituie o încălcare a principiilor proporționalității și egalității de tratament;

                           —

                           stabilirea cuantumului adițional al amenzii („taxa de intrare”) indiferent de durata încălcării este vădit greșită și constituie o încălcare a principiilor proporționalității și egalității;

                           —

                           stabilirea reducerii amenzii în temeiul intervenției guvernamentale la 15 % este vădit greșită și constituie o încălcare a principiilor proporționalității și egalității de tratament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-134/09: Acțiune introdusă la 30 martie 2009 — B Antonio Basile 1952 și I Marchi Italiani/OAPI — Osra (B Antonio Basile 1952)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/48

         Acțiune introdusă la 30 martie 2009 — B Antonio Basile 1952 și I Marchi Italiani/OAPI — Osra (B Antonio Basile 1952)
   (Cauza T-134/09)
   2009/C 141/100
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamante: B Antonio Basile 1952 (Giugliano, Italia), I Marchi Italiani Srl (Napoli, Italia) (reprezentant: G. Militerni, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Osra SA (Rovereta, Italia)

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 9 ianuarie 2009, notificată părților reclamante în prezenta procedură la 30 ianuarie 2009, în procedura R 1436/2007-2, Antonio Basile, acționând ca întreprindere individuală „B Antonio Basile 1952” împotriva Osra S. A., care a confirmat decizia diviziei de anulare care admite cererea de decădere și de declarare a nulității mărcii „B Antonio Basile 1952”, în urma recursului introdus de Osra S. A.

               —

               declararea valabilității și eficacității înregistrării mărcii „B Antonio Basile 1952” de la data prezentării cererii și/sau a înregistrării mărcii menționate.

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă ce conține expresia „B. Antonio Basile 1952” (cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 462 555) pentru produse din clasele 14, 18 și 25.

      Titularul mărcii comunitare: reclamantele.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Osra S. p. A.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca verbală „BASILE” (marca italiană nr. 287 030 și marca internațională R 413 396 B), pentru produse din clasa 25.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea parțială a mărcii în cauză în ceea ce privește produsele din clasa 25.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: motivele invocate în prezenta cauză sunt aceleași cu cele susținute în cauza T-133/09.


title: Cauza T-512/14: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2017 – Green Source Poland/Comisia [„Acțiune în anulare — FEDER — Articolul 41 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 — Refuzul de a acorda o contribuție financiară unui proiect major — Întreprindere responsabilă de realizarea proiectului — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/17

         Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2017 – Green Source Poland/Comisia
   (Cauza T-512/14) (1)

   ([„Acțiune în anulare - FEDER - Articolul 41 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 - Refuzul de a acorda o contribuție financiară unui proiect major - Întreprindere responsabilă de realizarea proiectului - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
   (2017/C 195/22)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Green Source Poland sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: M. Merola și L. Armati, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Clausen și B.-R. Killmann, ulterior B.-R. Killmann și R. Lyal, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei C(2014) 2289 final a Comisiei din 7 aprilie 2014 prin care s-a refuzat acordarea unei contribuții financiare din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) pentru proiectul major „Achiziționarea și implementarea unei tehnologii inovatoare pentru fabricarea de biocomponente pentru producerea de biocombustibili”, care face parte din programul operațional „Economie inovatoare” pentru asistență structurală în cadrul obiectivului privind convergența în Polonia.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Green Source Poland sp. z o.o. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 395, 10.11.2014.


title: Cauza T-584/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – POA/Comisia [„Acțiune în anulare — Cerere de înregistrare a unei denumiri de origine protejată («Halloumi» sau «Hellim») — Decizie de publicare în Jurnalul Oficial, seria C, a unei cereri de înregistrare a unei denumiri de origine protejate în temeiul articolului 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 — Act pregătitor — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/46

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – POA/Comisia
   (Cauza T-584/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Cerere de înregistrare a unei denumiri de origine protejată («Halloumi» sau «Hellim») - Decizie de publicare în Jurnalul Oficial, seria C, a unei cereri de înregistrare a unei denumiri de origine protejate în temeiul articolului 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 - Act pregătitor - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 402/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Chypre) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentantți: A. Lewis și J. Guillem Carrau, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și vizând anularea deciziei Comisiei de publicare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (JO 2015, C 246, p. 9) a cererii de înregistrare CY/PDO/0005/01243 formulate de Republica Cipru, întrucât aceasta a considerat că cererea îndeplinea condițiile definite de Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calităţii produselor agricole şi alimentare (JO 2012, L 343, p. 1), astfel cum sunt prevăzute la articolul 50 alineatul (1) din regulamentul menționat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurilor măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.