title: Cauza T-54/21: Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – OHB System/Comisia

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/42

      Acțiune introdusă la 29 ianuarie 2021 – OHB System/Comisia
      (Cauza T-54/21)
      (2021/C 88/56)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: OHB System AG (Bremen, Germania) (reprezentant: W. Würfel, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea deciziei pârâtei privind neatribuirea contractului de achiziții publice aferent procedurii de cerere de ofertă 2018/S 091-206089 reclamantei, precum și anularea deciziei privind atribuirea acestuia concurenților;

                  —

                  obligarea pârâtei la prezentarea dosarului de atribuire a contractului și acordarea accesului extins la dosar reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

                  1.

                  Primul motiv: excluderea obligatorie a unui concurent

                              —

                              Pârâta ar fi trebuit să excludă din procedura de atribuire concurenta desemnată câștigătoare. În cursul procedurii de cerere de ofertă, un cadru de conducere al reclamantei ar fi obținut o funcție de conducere la concurentă. Acesta ar fi avut cunoștință despre conținutul și fundamentul ofertei reclamantei și ar fi fost de asemenea implicat în oferta concurentei.

                              —

                              Astfel, ar exista un motiv de excludere în temeiul unui acord în vederea denaturării concurenței și al unei tentative de a obține informații confidențiale [articolul 136 alineatul (1) litera (c) punctele (ii) și (v) precum și alineatele (2) și (4) din Regulamentul financiar]. În mod nelegal, pârâta nu ar fi lămurit aceste motive de excludere și nu a exclus concurenta.

                              —

                              În plus, ar exista o încălcare a principiului egalității de tratament în materia atribuirii contractelor de achiziții publice, în concret a principiului concurenței secrete. Potrivit jurisprudenței Curții, nu ar trebui luată în considerare nicio ofertă care nu ar fi autonomă și independentă de celelalte oferte.

                  2.

                  Al doilea motiv: ofertă anormal de scăzută

                              —

                              Pârâta ar fi încălcat dispozițiile privind ofertele anormal de scăzute. Ea ar fi trebuit să examineze oferta concurentei și să o excludă în lipsa unei explicații satisfăcătoare a ofertei scăzute. Prețul ofertei concurentei este cu mult inferior prețului reclamantei și a celeilalte ofertante.

                  3.

                  Al treilea motiv: eroare de apreciere la evaluarea ofertei

                              —

                              Evaluarea ofertei încalcă principiile transparenței, proporționalității, egalității de tratament și nediscriminării în materia atribuirii contractelor de achiziții publice [articolul 160 alineatul (1) din Regulamentul financiar]. Chiar luând în considerare puterea de apreciere a autorității contractante, evaluarea nu poate fi susținută din punct de vedere juridic. Aceasta se bazează de mai multe ori pe premise factuale eronate, precum și pe considerații nerezonabile și arbitrare privind pretinse „weak points” din oferta reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv: absența unei decizii autonome a pârâtei

                              —

                              Pârâta nu și-ar fi îndeplinit obligația de a adopta o decizie autonomă privind prezenta ofertă. Ar fi inadmisibilă o simplă confirmare ulterioară a rezultatului evaluării care figurează în TEB Evaluation Report al ESA, a fortiori în cazul unor îndoieli privind regularitatea evaluării și al unor decizii de atribuire care implică astfel de costuri ridicate.


title: Cauza T-57/21: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Ungaria/Comisia

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/43

      Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2021 – Ungaria/Comisia
      (Cauza T-57/21)
      (2021/C 88/57)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2020/1734 a Comisiei din 18 noiembrie 2020 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1) în măsura în care se referă la Ungaria, prin care se exclude de la finanțarea de către Uniune a ajutoarelor pe suprafață aferente exercițiului 2018 întrucât nu s-au efectuat un număr suficient de controale la fața locului;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic.
      Potrivit reclamantei, Comisia a interpretat în mod eronat expresia „autoritatea competentă mărește în consecință procentajul beneficiarilor care vor face obiectul controalelor la fața locului în anul următor” prevăzută la articolul 35 din Regulamentul de punere în aplicare nr. 809/2014 (2) și, întemeindu-se pe această interpretare eronată, a dezvoltat o practică greșită. În opinia reclamantei, excluderea se întemeiază pe faptul că, în documentele sale de lucru, Comisia se consideră ținută de o interpretare care este atât eronată din punct de vedere tehnic, cât și neconformă cu dispoziția menționată din regulament.
      La adoptarea documentelor de lucru, Comisia a privat în practică statele membre de posibilitatea lor de a stabili ele însele rata beneficiarilor suplimentari care se consideră că este necesar să fie supuși unor controale la fața locului. Excluderea atacată este nelegală întrucât, contrar celor prevăzute de regulament, Comisia stabilește în mod specific, prin utilizarea unei metode de calcul concrete, singura cifră de creștere a ratei controalelor considerată corectă. În plus, această stabilire nu are o bază tehnică, din moment ce Comisia nu ține seama de diferențele dintre controalele statelor membre și de eficacitatea acelorași controale.

         (1)  JO 2020, L 390, p. 10.

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 809/2014 al Comisiei din 17 iulie 2014 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește sistemul integrat de administrare și control, măsurile de dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea (JO 2014, L 227, p. 69).


title: Cauza T-66/21: Acțiune introdusă la 1 februarie 2021 – Precisis/EUIPO – Easee (EASEE)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/44

      Acțiune introdusă la 1 februarie 2021 – Precisis/EUIPO – Easee (EASEE)
      (Cauza T-66/21)
      (2021/C 88/58)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Precisis AG (Heidelberg, Germania) (reprezentanți: I. Fowler și C. Stöber, avocaţi)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Easee BV (Amsterdam, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale EASEE – Cererea de înregistrare nr. 15 514 706

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 noiembrie 2020 în cauza R 2948/2019-4

         Concluziile

      Reclamantul (reclamanta) solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului și, în cazul în care intervine în procedură, a celeilalte părți în fața camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.


title: Cauza T-67/21: Acțiune introdusă la 1 februarie 2021 – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/45

      Acțiune introdusă la 1 februarie 2021 – ultra air/EUIPO – Donaldson Filtration Deutschland (ultrafilter international)
      (Cauza T-67/21)
      (2021/C 88/59)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: ultra air GmbH (Hilden, Germania) (reprezentant: C. König, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titulara mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „ultrafilter international” – marca Uniunii Europene nr. 1 121 839

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 noiembrie 2020 în cauza R 271/2020-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a Donaldson Filtration Deutschland GmbH, în cazul în care aceasta va interveni în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată și a celor efectuate în procedura din fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 67 coroborat cu articolul 63 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-545/19: Ordonanța Tribunalului din 28 ianuarie 2021 – Global Steel Wire și alții/Comisia

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/46

      Ordonanța Tribunalului din 28 ianuarie 2021 – Global Steel Wire și alții/Comisia
      (Cauza T-545/19) (1)

      (2021/C 88/61)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 319, 23.9.2019.


title: Cauza T-16/20: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Hub Culture/EUIPO – PayPal (VEN)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/46

      Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Hub Culture/EUIPO – PayPal (VEN)
      (Cauza T-16/20) (1)

      (2021/C 88/62)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a zecea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cauza T-166/20: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – JD/BEI

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/46

      Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – JD/BEI
      (Cauza T-166/20) (1)

      (2021/C 88/63)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 201, 15.6.2020.


title: Cauza T-478/20: Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Bigben Connected/EUIPO – Forsee Power (FORCE POWER)

text:
               15.3.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 88/46

      Ordonanța Tribunalului din 20 ianuarie 2021 – Bigben Connected/EUIPO – Forsee Power (FORCE POWER)
      (Cauza T-478/20) (1)

      (2021/C 88/64)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.


title: Hotărârea curții din 22 decembrie 2020 în cauza E-10/19 Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt [Directiva (UE) 2015/849 – Combaterea spălării banilor – Informații privind beneficiarii reali – Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului – Informații adecvate, exacte și actuale – Reducerea la minimum a datelor] 2021/C 141/12

text:
               22.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/12

      HOTĂRÂREA CURȚII
      din 22 decembrie 2020
      în cauza E-10/19
      Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt

            [Directiva (UE) 2015/849 – Combaterea spălării banilor – Informații privind beneficiarii reali – Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului – Informații adecvate, exacte și actuale – Reducerea la minimum a datelor]

      (2021/C 141/12)
      În cauza E-10/19, Bergbahn Aktiengesellschaft Kitzbühel/Meleda Anstalt – CERERE adresată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție de către Curtea de Apel Princiară (Fürstliches Obergericht) privind interpretarea Directivei (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei, Curtea, compusă din Páll Hreinsson, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Bernd Hammermann, judecători, a pronunțat hotărârea la 22 decembrie 2020, a cărei motivare prevede următoarele:

                  1.

                  Articolul 30 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/849 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului trebuie interpretat în sensul că impune unei entități juridice obligația de a lua măsuri rezonabile pentru a încerca să confirme identitatea beneficiarului său real, cum ar fi solicitarea unor documente justificative, atunci când împrejurările unei situații creează îndoieli cu privire la exactitatea informațiilor primite.

                  2.

                  Obligația care îi revine unei entități juridice în temeiul articolului 30 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/849 nu este modificată de faptul că entitatea beneficiară este o persoană juridică cu sediul social într-un stat SEE și nici de profesia membrilor consiliului său de administrație.

                  3.

                  Instanței de trimitere îi revine sarcina de a verifica în ce măsură informațiile privind beneficiarii reali prelucrate respectă principiul reducerii la minimum a datelor, astfel cum este prevăzut la articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2016/679 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date, prin faptul că informațiile respective sunt adecvate, relevante și limitate la ceea ce este necesar pentru a identifica beneficiarul real și, dacă este necesar, pentru a confirma identitatea beneficiarului real.

                  4.

                  Articolul 3 alineatul (6) litera (b) punctul (v) și articolul 3 alineatul (6) litera (c) din Directiva (UE) 2015/849 nu pot fi interpretate în sensul că obligă pe cineva să dovedească inexistența proprietății indirecte sau a controlului în ultimă instanță exercitat(e) de către o persoană fizică.

                  5.

                  Directiva (UE) 2015/849 nu impune unei persoane juridice obligația de a introduce o acțiune în justiție împotriva entității sale beneficiare pentru a obține informații cu privire la un beneficiar real.


title: Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în cauza Zvonimir Cogelja/Direcția de Sănătate (Cauza E-17/20) 2021/C 141/13

text:
               22.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/13

      Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în cauza Zvonimir Cogelja/Direcția de Sănătate
      (Cauza E-17/20)
      (2021/C 141/13)
      La data de 8 decembrie 2020, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la data de 8 decembrie 2020, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Zvonimir Cogelja/Direcția de Sănătate, cu privire la următoarea întrebare:
      Articolul 25 din Directiva 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale [a se vedea, de asemenea, articolul 3 alineatul (1) litera (c) și articolele 21 și 26 din directiva respectivă] impune că un stat SEE care eliberează un titlu de calificare [denumit „licență de specializare” (islandeză: sérfræðileyfi)] unui medic care beneficiază de recunoaștere automată în alte state SEE trebuie să organizeze neapărat pe teritoriul său formarea a cărei recunoaștere este solicitată prin eliberarea dovezii respective, cu alte cuvinte un stat SEE nu trebuie să elibereze astfel de dovezi în cazul în care formarea nu a avut loc în statul respectiv?


title: Cauza C-746/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Procedură penală privind pe H.K. [Trimitere preliminară – Prelucrarea datelor cu caracter personal în sectorul comunicațiilor electronice – Directiva 2002/58/CE – Furnizori de servicii de comunicații electronice – Confidențialitatea comunicațiilor – Restrângeri – Articolul 15 alineatul (1) – Articolele 7, 8 și 11, precum și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Legislație care prevede stocarea generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare de către furnizorii de servicii de comunicații electronice – Accesul autorităților naționale la datele stocate în vederea desfășurării unor investigații – Combaterea infracționalității în general – Autorizație dată de Ministerul Public – Utilizarea datelor ca elemente de probă în cadrul procesului penal – Admisibilitate]

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/2

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Riigikohus – Estonia) – Procedură penală privind pe H.K.
      (Cauza C-746/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Prelucrarea datelor cu caracter personal în sectorul comunicațiilor electronice - Directiva 2002/58/CE - Furnizori de servicii de comunicații electronice - Confidențialitatea comunicațiilor - Restrângeri - Articolul 15 alineatul (1) - Articolele 7, 8 și 11, precum și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Legislație care prevede stocarea generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare de către furnizorii de servicii de comunicații electronice - Accesul autorităților naționale la datele stocate în vederea desfășurării unor investigații - Combaterea infracționalității în general - Autorizație dată de Ministerul Public - Utilizarea datelor ca elemente de probă în cadrul procesului penal - Admisibilitate)
      (2021/C 148/02)
      Limba de procedură: estona

         Instanța de trimitere

      Riigikohus

         Partea din procedura penală principală

      H.K.

         Cu participarea: Prokuratuur

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite accesul autorităților publice la un ansamblu de date de transfer sau de date de localizare care pot să furnizeze informații cu privire la comunicațiile efectuate de un utilizator al unui mijloc de comunicare electronică sau cu privire la localizarea echipamentelor terminale pe care le utilizează acesta și să permită să se deducă concluzii precise cu privire la viața sa privată, în scopul prevenirii, investigării, detectării și urmăririi penale a infracțiunilor, fără ca acest acces să fie limitat la proceduri care vizează combaterea infracționalității grave sau prevenirea amenințărilor grave la adresa siguranței publice, independent de întinderea perioadei pentru care se solicită accesul la aceste date, de volumul sau de natura datelor disponibile pentru o astfel de perioadă.

                  2)

                  Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care conferă competență Ministerului Public, a cărui misiune este de a conduce procedura de urmărire penală și de a exercita, dacă este cazul, acțiunea publică în cadrul unei proceduri ulterioare, pentru a autoriza accesul unei autorități publice la datele de transfer și la datele de localizare în scopul desfășurării unei urmăriri penale.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-824/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa (Trimitere preliminară – Articolul 2 și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Stat de drept – Protecție jurisdicțională efectivă – Principiul independenței judecătorilor – Procedura de numire pe un post de judecător la Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) – Numire de către Președintele Republicii Polone pe baza unei rezoluții adoptate de Consiliul Național al Magistraturii – Lipsa de independență a acestui consiliu – Lipsa de efectivitate a căii de atac jurisdicționale deschise împotriva unei astfel de rezoluții – Hotărâre a Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională, Polonia) prin care se abrogă dispoziția pe care se întemeiază competența instanței de trimitere – Adoptarea unei legislații care prevede închiderea de plin drept a procedurii în cauzele pendinte și care exclude pentru viitor orice cale de atac jurisdicțională în astfel de cauze – Articolul 267 TFUE – Posibilitatea și/sau obligația instanțelor naționale de a efectua o trimitere preliminară și de a o menține – Articolul 4 alineatul (3) TUE – Principiul cooperării loiale – Supremația dreptului Uniunii – Competența de a lăsa neaplicate dispozițiile naționale care nu sunt conforme cu dreptul Uniunii)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa
      (Cauza C-824/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 2 și articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Stat de drept - Protecție jurisdicțională efectivă - Principiul independenței judecătorilor - Procedura de numire pe un post de judecător la Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) - Numire de către Președintele Republicii Polone pe baza unei rezoluții adoptate de Consiliul Național al Magistraturii - Lipsa de independență a acestui consiliu - Lipsa de efectivitate a căii de atac jurisdicționale deschise împotriva unei astfel de rezoluții - Hotărâre a Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională, Polonia) prin care se abrogă dispoziția pe care se întemeiază competența instanței de trimitere - Adoptarea unei legislații care prevede închiderea de plin drept a procedurii în cauzele pendinte și care exclude pentru viitor orice cale de atac jurisdicțională în astfel de cauze - Articolul 267 TFUE - Posibilitatea și/sau obligația instanțelor naționale de a efectua o trimitere preliminară și de a o menține - Articolul 4 alineatul (3) TUE - Principiul cooperării loiale - Supremația dreptului Uniunii - Competența de a lăsa neaplicate dispozițiile naționale care nu sunt conforme cu dreptul Uniunii)
      (2021/C 148/03)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: A.B., C.D., E.F., G.H., I.J.

         Pârâtă: Krajowa Rada Sądownictwa

         Cu participarea: Prokurator Generalny, Rzecznik Praw Obywatelskich

         Dispozitivul

                  1)

                  În prezența unor modificări ale ordinii juridice naționale care, în primul rând, privează o instanță națională de competența sa de a se pronunța în primă și în ultimă instanță asupra unor căi de atac introduse de candidați pentru posturi de judecători la o instanță precum Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) împotriva unor decizii ale unui organ precum Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii, Polonia) de a nu prezenta Președintelui Republicii Polone candidatura acestora, ci pe cea a altor candidați în vederea unei numiri pe posturile respective, care, în al doilea rând, prevăd o închidere de plin drept a procedurii în astfel de căi de atac în cazul în care ele sunt încă pendinte, excluzând posibilitatea ca examinarea lor să continue sau ca acestea să fie reintroduse, și care, în al treilea rând, privează în acest mod o asemenea instanță națională de posibilitatea de a obține un răspuns la întrebările preliminare adresate Curții:

                              —

                              articolul 267 TFUE și articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretate în sensul că se opun unor asemenea modificări atunci când se constată, aspect care trebuie apreciat de instanța de trimitere pe baza tuturor elementelor pertinente, că aceste modificări au avut ca efecte specifice împiedicarea Curții să se pronunțe cu privire la întrebări preliminare precum cele care i au fost adresate de această instanță și excluderea oricărei posibilități de reiterare în viitor, de către o instanță națională, a unor întrebări similare acestora;

                              —

                              articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE trebuie interpretat în sensul că se opune unor astfel de modificări atunci când se constată, aspect care trebuie apreciat de instanța de trimitere pe baza tuturor elementelor pertinente, că aceste modificări sunt de natură să dea naștere unor îndoieli legitime, în percepția justițiabililor, referitoare la impenetrabilitatea judecătorilor numiți de Președintele Republicii Polone, pe baza deciziilor Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii) menționate, în privința unor elemente exterioare, în special a unor influențe directe sau indirecte ale puterilor legislativă și executivă, și referitoare la neutralitatea lor în raport cu interesele care se înfruntă și, astfel, pot conduce la o lipsă a aparenței de independență sau de imparțialitate a judecătorilor respectivi de natură să aducă atingere încrederii pe care justiția trebuie să o inspire justițiabililor într-o societate democratică și într-un stat de drept.

                        În cazul unei încălcări dovedite a articolelor menționate, principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că impune instanței de trimitere să lase neaplicate modificările în cauză, indiferent dacă acestea sunt de origine legislativă sau constituțională, și să continue, în consecință, să își asume competența care îi aparținea de a soluționa litigiile cu care era sesizată înainte de survenirea acestor modificări.

                  2)

                  Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții prin care se modifică stadiul dreptului național în vigoare și în temeiul cărora:

                              —

                              pe de o parte, în pofida introducerii de către un candidat pentru un post de judecător la o instanță precum Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) a unei căi de atac împotriva deciziei unui organ precum Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii, Polonia) de a nu reține candidatura sa, ci de a prezenta Președintelui Republicii Polone pe cea a altor candidați, această decizie are un caracter definitiv în măsura în care îi prezintă pe acești alți candidați, astfel încât calea de atac respectivă nu împiedică numirea acestora din urmă de către Președintele Republicii, iar eventuala anulare a deciziei menționate, în măsura în care prin ea nu a fost prezentat reclamantul în vederea numirii, nu poate conduce la o nouă apreciere a situației acestuia din urmă în scopul atribuirii eventuale a postului în cauză și

                              —

                              pe de altă parte, o astfel de cale de atac nu poate fi întemeiată pe un motiv privind o evaluare necorespunzătoare a respectării de către candidați a criteriilor luate în considerare la adoptarea unei decizii referitoare la prezentarea propunerii de numire,

                        atunci când se constată, aspect care trebuie apreciat de instanța de trimitere pe baza tuturor elementelor pertinente, că aceste dispoziții sunt de natură să dea naștere unor îndoieli legitime, în percepția justițiabililor, referitoare la impenetrabilitatea judecătorilor astfel numiți de Președintelui Republicii Polone pe baza deciziilor Krajowa Rada Sądownictwa (Consiliul Național al Magistraturii), în privința unor elemente exterioare, în special a unor influențe directe sau indirecte ale puterilor legislativă și executivă poloneze, și referitoare la neutralitatea lor în raport cu interesele care se pot înfrunta și, astfel, pot conduce la o lipsă a aparenței de independență sau de imparțialitate a judecătorilor respectivi de natură să aducă atingere încrederii pe care justiția trebuie să o inspire justițiabililor într-o societate democratică și într-un stat de drept.
                  În cazul unei încălcări dovedite a articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, principiul supremației dreptului Uniunii trebuie interpretat în sensul că impune instanței de trimitere să înlăture dispozițiile menționate în favoarea aplicării dispozițiilor naționale aflate anterior în vigoare, exercitând totodată ea însăși controlul jurisdicțional prevăzut de aceste din urmă dispoziții.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-425/19 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d'Italia (Recurs – Ajutoare de stat – Intervenția unui consorțiu de drept privat între bănci în favoarea unuia dintre membrii săi – Autorizare a intervenției de către banca centrală a statului membru – Noțiunea de „ajutor de stat” – Imputabilitate în sarcina statului – Resurse ale statului – Indicii care permit să se concluzioneze în sensul imputabilității unei măsuri – Denaturare a elementelor de drept și de fapt – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Italiană, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d'Italia
      (Cauza C-425/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Intervenția unui consorțiu de drept privat între bănci în favoarea unuia dintre membrii săi - Autorizare a intervenției de către banca centrală a statului membru - Noțiunea de „ajutor de stat” - Imputabilitate în sarcina statului - Resurse ale statului - Indicii care permit să se concluzioneze în sensul imputabilității unei măsuri - Denaturare a elementelor de drept și de fapt - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă)
      (2021/C 148/04)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar și D. Recchia, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili și S. Fiorentino, avvocati dello Stato), Banca Popolare di Bari SCpA, fostă Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (reprezentanți: inițial A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro și F. Mazzocchi, avvocati, ulterior A. Santa Maria, M. Crisostomo și E. Gambaro, avvocati), Fondo interbancario di tutela dei depositi, (reprezentanți: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini, G. Faella și A. Comino, avvocati), Banca d’Italia (reprezentanți: M. Perassi, M. Todino, L. Sciotto și O. Capolino, avvocati)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 238, 15.7.2019.


title: Cauza C-329/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Słupsku (Polonia) la 22 iulie 2020 – Raiffeisen Bank lnternational AG/UI, MB

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Słupsku (Polonia) la 22 iulie 2020 – Raiffeisen Bank lnternational AG/UI, MB
      (Cauza C-329/20)
      (2021/C 148/05)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Słupsku

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Raiffeisen Bank lnternational AG

         Pârâți: UI, MB
      Prin Ordonanța din 11 februarie 2021, Curtea (Camera a opta) a statuat că cererea de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Słupsku Wydział I Cywilny (Tribunalul Districtual din Słupsk, Secția I civilă, Polonia), prin decizia din 22 iulie 2020, este vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-653/20 P: Recurs introdus la 2 decembrie 2020 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 23 septembrie 2020 în cauza T-174/19, Guillaume Vincenti/EUIPO

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/5

      Recurs introdus la 2 decembrie 2020 de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 23 septembrie 2020 în cauza T-174/19, Guillaume Vincenti/EUIPO
      (Cauza C-653/20 P)
      (2021/C 148/06)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și K. Tóth, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Guillaume Vincenti

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal la 23 septembrie 2020 în cauza T-174/19, Guillaume Vincenti/EUIPO;

                  —

                  obligarea celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentul invocă două motive:
      În primul rând, Tribunalul ar fi încălcat articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin faptul că a declarat că funcționarul trebuia să fie ascultat înainte de luarea unei decizii de a nu-l promova.
      Pe de o parte, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare prin faptul că nu a recunoscut că nu există un drept subiectiv la promovare și că faptul de a nu fi promovat nu constituie o atingere adusă drepturilor.
      Pe de altă parte, Tribunalul ar fi încălcat de asemenea faptul că o decizie de nepromovare nu poate fi comparată cu un act administrativ care lezează.
      În al doilea rând, Tribunalul ar fi constatat că nu se putea exclude că decizia ar fi putut conduce în mod rezonabil la un rezultat diferit dacă EUIPO ar fi ascultat funcționarul înainte de adoptarea sa. În această privință, ne aflăm în prezența unui viciu de motivare, întrucât Tribunalul nu a verificat argumentele recurentului.


title: Cauza C-16/21 P: Recurs introdus la 7 ianuarie 2021 de Republica Estonia împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 octombrie 2020 în cauza T-594/18, Pharma Mar/Comisia Europeană

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/6

      Recurs introdus la 7 ianuarie 2021 de Republica Estonia împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 octombrie 2020 în cauza T-594/18, Pharma Mar/Comisia Europeană
      (Cauza C-16/21 P)
      (2021/C 148/07)
      Limba de procedură: estona

         Părțile

         Recurentă: Republica Estonia (reprezentant: N. Grünberg)

         Celelalte părți din procedură: Pharma Mar, SA (reprezentanți: M. Merola și V. Salvatore) și Comisia Europeană (reprezentanți: L. Haasbeek și A. Sipos)

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicit Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 28 octombrie 2020;

                  —

                  obligarea fiecărei părți la suportarea propriilor cheltuieli de judecată efectuate în cadrul procedurii de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Estonia invocă următoarele argumente:

                  1.

                  Tribunalul a interpretat în mod eronat cerința de imparțialitate prevăzută la articolul 63 din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (1) prin faptul că a afirmat că, în ceea ce privește experții implicați în activitatea unui grup de consultanță științifică (denumit în continuare „SAG”), pur și simplu pentru că sunt angajați de o clinică universitară, orice îndoială legitimă cu privire la posibile prejudecăți care ar putea exista în ceea ce privește imparțialitatea lor nu poate fi exclusă.

                  2.

                  În primul rând, când a examinat principiul imparțialității, în sensul articolului 63 din Regulamentul (CE) nr. 726/2004, Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că a statuat că o clinică universitară, în ansamblul său, poate fi echivalată cu o companie farmaceutică.

                  3.

                  În al doilea rând, când a examinat principiul imparțialității, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere în evaluarea medicamentului concurent și a legăturii dintre expert și fabricarea „medicamentului concurent”.

                  4.

                  În al treilea rând, când a examinat principiul imparțialității, Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a evaluat în mod adecvat legătura dinte experții în cauză și centrul de terapie celulară și influența experților în deciziile SAG.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza C-30/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Lennestadt (Germania) la 19 ianuarie 2021 – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Lennestadt (Germania) la 19 ianuarie 2021 – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG/NW
      (Cauza C-30/21)
      (2021/C 148/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Lennestadt

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt., Nationale Mauterhebung geschlossene Dienstleistungs AG

         Pârât: NW

         Întrebarea preliminară

      Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) trebuie interpretat în sensul că o procedură jurisdicțională inițiată de o societate de stat împotriva unei persoane fizice domiciliate în alt stat membru, în vederea recuperării unei taxe cu caracter de sancțiune ca urmare a utilizării neautorizate a unui drum care face obiectul unei taxe de trecere, intră în domeniul de aplicare al acestui regulament?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2012, L 351, p. 1).


title: Cauza C-85/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 11 februarie 2021 – WY

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 11 februarie 2021 – WY
      (Cauza C-85/21)
      (2021/C 148/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: WY

         Autoritate pârâtă: Steiermärkische Landesregierung

         Întrebarea preliminară

      Articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei pierderi ex lege a cetățeniei, prevăzută de dreptul național, și, ulterior, al pierderii subsecvente a statutului de cetățean al Uniunii, această dispoziție trebuie să fie luată în considerare în cadrul examinării proporționalității de la caz la caz, în conformitate cu principiile stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 12 martie 2019 în cauza 221/17, Tjebbes și alții (1), și poate constitui un obstacol în calea pierderii cetățeniei atunci când un resortisant a redobândit cetățenia anterioară printr-o declarație de reintegrare, iar pierderea iminentă a statutului de cetățean al Uniunii are consecințe importante asupra vieții sale familiale și profesionale?

         (1)  ECLI:EU:C:2019:189.


title: Cauza C-101/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 18 februarie 2021 – HJ

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 18 februarie 2021 – HJ
      (Cauza C-101/21)
      (2021/C 148/11)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Nejvyšší správní soud

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: HJ

         Pârât: Ministerstvo práce a sociálních věcí

         Întrebarea preliminară

      Articolul 2 coroborat cu articolul 12 literele (a) și (c) din Directiva 2008/94/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 privind protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvenței angajatorului (1) se opune jurisprudenței instanțelor naționale potrivit căreia directorul unei societăți comerciale nu este considerat „lucrător salariat” în scopuri legate de plata creanțelor salariale în conformitate cu Directiva 2008/94/CE pentru simplul motiv că directorul – lucrător salariat – este, în același timp, membru al unui organ statutar al respectivei societăți comerciale?

         (1)  JO 2008, L 283, p. 36.


title: Cauza C-104/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Republica Cehă) la 19 februarie 2021 – RegioJet a.s./České dráhy a.s.

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře (Republica Cehă) la 19 februarie 2021 – RegioJet a.s./České dráhy a.s.
      (Cauza C-104/21)
      (2021/C 148/12)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Úřad pro přístup k dopravní infrastruktuře

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: RegioJet a.s.

         Pârâtă: České dráhy a.s.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Panourile de informații care cuprind informații pentru pasageri pe suport de hârtie și care se găsesc în incinta gărilor reprezintă infrastructură de servicii în sensul articolului 3 [punctul] 11 din Directiva 2012/34 (1)?

                  2)

                  În temeiul articolului 288 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, Directiva 2012/34 este obligatorie pentru České dráhy a.s. în calitate de stat în sens larg? Particularii pot invoca față de societatea České dráhy a.s. efectul direct al directivei transpuse diferit sau netranspuse în dreptul național?

         (1)  Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (JO 2012, L 343, p. 32).


title: Cauza C-113/21 P: Recurs introdus la 23 februarie 2021 de Maen Haykal împotriva Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2020 în cauza T-189/19, Maen Haikal/Consiliul Uniunii Europene

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/10

      Recurs introdus la 23 februarie 2021 de Maen Haykal împotriva Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2020 în cauza T-189/19, Maen Haikal/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-113/21 P)
      (2021/C 148/13)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Recurent: Maen Haykal (reprezentant: S. Koev, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentului

                  —

                  declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și fondat în întregime și a tuturor motivelor invocate în cadrul acestuia ca fiind fondate;

                  —

                  anularea în întregime a hotărârii Tribunalului atacată;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care acestea două îl privesc pe domnul Maen Haikal;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/85 (1) al Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 (2) privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care acestea două îl privesc pe domnul Maen Haikal;

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2019/806 a Consiliului din 17 mai 2019 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, în măsura în care îl privește pe domnul Maen Haikal;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/798 (3) al Consiliului din 17 mai 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care regulamentul îl privește pe domnul Maen Haikal;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor efectuate de recurent, a cheltuielilor, a onorariilor și a altor costuri, legate de apărarea acestuia.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Eroare de drept a Tribunalului întrucât a considerat că Consiliul a prezumat corect statutul de om de afaceri proeminent care desfășoară activități în Siria, deși nu a dat acestei prezumții niciun temei juridic și aceasta nu ar fi proporțională din perspectiva scopului legitim urmărit.

                  2.

                  Încălcarea principiului proporționalității – articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  3.

                  Încălcarea normelor de probă, întrucât nu ar fi existat dovezi privind aplicarea prezumției și privind excluderea aplicării articolului 27 alineatul (3) și a articolului 28 alineatul (3) din Decizia 2013/255, în versiunea modificată prin Decizia 2015/1836.

                  4.

                  Eroare de apreciere, confirmată de actele Consiliului, prin care numele recurentului ar fi fost înlăturat din listele privind sancțiunile.

         (1)  JO 2019, L 181, p. 4.

         (2)  JO 2012, L 16, p. 1.

         (3)  JO 2019, L 132, p. 1.


title: Cauza C-125/21: Acțiune introdusă la 26 februarie 2021 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/11

      Acțiune introdusă la 26 februarie 2021 – Comisia Europeană/Irlanda
      (Cauza C-125/21)
      (2021/C 148/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Tomkin și S. Grünheid, agenți)

         Pârâtă: Irlanda

         Concluziile reclamantei

                  —

                  constatarea faptului că, prin neadoptarea legilor, regulamentelor și a dispozițiilor administrative necesare pentru a se conforma Deciziei-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea respectivelor dispoziții Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 29 alineatele (1) și (2) din această decizie-cadru;

                  —

                  obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Potrivit articolului 29 alineatele (1) și (2) din Decizia-cadru 2008/909/JAI, statele membre adoptă măsurile necesare pentru a se conforma dispozițiilor acestei decizii-cadru până la 5 decembrie 2011 și notifică măsurile respective Comisiei.
      Comisia consideră că Irlanda și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 29 alineatele (1) și (2) din Decizia-cadru 2008/909/JAI întrucât nu a adoptat legile, regulamentele și dispozițiile administrative necesare pentru a se conforma deciziei-cadru sau, în orice caz, întrucât nu a notificat respectivele dispoziții Comisiei.

         (1)  JO 2008, L 327, p. 27.


title: Cauza C-137/21: Acțiune introdusă la 4 martie 2021 – Parlamentul European/Comisia Europeană

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/12

      Acțiune introdusă la 4 martie 2021 – Parlamentul European/Comisia Europeană
      (Cauza C-137/21)
      (2021/C 148/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: P. López-Carceller, J. Rodrigues, S. Alonso de León, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantului

                  —

                  constatarea faptului că prin neadoptarea actului delegat în temeiul articolului 7 alineatul (f) din Regulamentul 2018/1806 (1), Comisia a încălcat Tratatul;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, mai precis încălcarea Tratatelor.
      Potrivit Parlamentului, Comisia era obligată să adopte un act delegat, în temeiul articolului 7 alineatul (f) din Regulamentul 2018/1806. Prin Rezoluția din 22 octombrie 2020, Parlamentul a cerut Comisiei să adopte actul în discuție. Întrucât Comisia nu a adoptat actul delegat până la 22 decembrie 2020, Parlamentul a decis să introducă o acțiune în constatarea abținerii de a acționa în temeiul articolului 265 TFUE.

         (1)  Regulamentul (UE) 2018/1806 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 noiembrie 2018 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JO 2018, L 303, p. 39).


title: Cauza C-166/21: Acțiune introdusă la 12 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/13

      Acțiune introdusă la 12 martie 2021 – Comisia Europeană/Republica Polonă
      (Cauza C-166/21)
      (2021/C 148/17)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Perrin și M. Siekierzyńska, agenți)

         Pârâtă: Republica Polonă

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Constatarea faptului că Republica Polonă, prin faptul că i-a privat pe importatorii de alcool etilic utilizat de scutirea obligatorie de acciză în cazul în care astfel de importatori nu se prevalează de regimul suspensiv de colectare a accizei respective, nu și-a îndeplinit obligațiile care rezultă din articolul 27 alineatul (1) litera (d) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (1) și din principiul proporționalității

                  —

                  obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Polonă a adoptat o reglementare națională în temeiul căreia importatorii de alcool etilic utilizat pentru producerea de medicamente sunt privați de scutirea de accize dacă nu se prevalează de regimul suspensiv de colectare a accizelor respective.
      Potrivit Comisiei, prin aceasta se încalcă obligațiile care rezultă din articolul 27 alineatul (1) litera (d) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice și din principiul proporționalității.
      În temeiul dispoziției menționate din directiva citată anterior, Statele membre scutesc de accize produsele care intră sub incidența prezentei directive după îndeplinirea condițiilor stabilite de acestea în scopul asigurării aplicării corecte a respectivelor scutiri și al prevenirii oricărei evaziuni, evitări sau abuz. Comisia apreciază că, pentru a garanta aplicarea corectă a scutirii sau pentru evitarea oricărei evaziuni, evitări sau abuz, nu este necesar să se condiționeze scutirea de accize de aplicarea regimului suspensiv de colectare a accizei respective. Comisia consideră că acest lucru este contrar, în egală măsură, principiului proporționalității.

         (1)  JO 1992, L 316, p. 21, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 152.


title: Cauza T-108/18: Hotărârea Tribunalului din 24 februarie 2021 – Universität Koblenz-Landau/EACEA („Clauză compromisorie – Programe Tempus IV – Acorduri de grant – Natura contractuală a litigiului – Recalificarea acțiunii – Costuri eligibile – Nereguli sistemice și recurente – Rambursare integrală a sumelor plătite – Proporționalitate – Dreptul de a fi ascultat – Obligația de motivare – Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale”)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/14

      Hotărârea Tribunalului din 24 februarie 2021 – Universität Koblenz-Landau/EACEA
      (Cauza T-108/18) (1)

      („Clauză compromisorie - Programe Tempus IV - Acorduri de grant - Natura contractuală a litigiului - Recalificarea acțiunii - Costuri eligibile - Nereguli sistemice și recurente - Rambursare integrală a sumelor plătite - Proporționalitate - Dreptul de a fi ascultat - Obligația de motivare - Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale”)
      (2021/C 148/18)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Universität Koblenz-Landau (Mainz, Germania) (reprezentanți: C. von der Lühe și I. Felder, avocați)

         Pârâtă: Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) (reprezentanți: H. Monet, agent, asistați de R. van der Hout și C. Wagner, avocați)

         Obiectul

      Cu titlu principal, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea scrisorilor din 21 decembrie 2017 și 7 februarie 2018 ale EACEA referitoare la sumele plătite reclamantei în cadrul acordurilor de grant încheiate pentru realizarea a trei proiecte în domeniul educației superioare și, cu titlu subsidiar, o cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se solicită declararea ca neconstituit a dreptului de recuperare solicitat

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Universität Koblenz Landau la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza T-606/18: Hotărârea Tribunalului din 24 februarie 2021 – Universität Koblenz-Landau/EACEA („Clauză compromisorie – Programe Tempus – Acorduri de grant – Costuri eligibile – Suspendarea plăților – Rambursarea sumelor plătite – Obligația de motivare”)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/14

      Hotărârea Tribunalului din 24 februarie 2021 – Universität Koblenz-Landau/EACEA
      (Cauza T-606/18) (1)

      („Clauză compromisorie - Programe Tempus - Acorduri de grant - Costuri eligibile - Suspendarea plăților - Rambursarea sumelor plătite - Obligația de motivare”)
      (2021/C 148/19)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Universität Koblenz-Landau (Mainz, Germania) (reprezentanți: C. von der Lühe și I. Felder, avocați)

         Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (reprezentanți: H. Monet, agent, asistat de R. van der Hout și C. Wagner, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se solicită Tribunalului, pe de o parte, să constate inexistența creanței de 22 454,22 euro pe care EACEA consideră că o deține în temeiul acordului de grant nr. 2012-3075 privind realizarea proiectului „Qualification Frameworks in Central Asia: Bologna-Based Principles and Regional Coordination” și, pe de altă parte, să o oblige pe aceasta să plătească reclamantei suma de 41 408,15 euro în temeiul aceluiași acord, însoțită de dobânzi de întârziere

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Universität Koblenz-Landau la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-37/21: Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2021 – KF/BEI

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/18

      Acțiune introdusă la 19 ianuarie 2021 – KF/BEI
      (Cauza T-37/21)
      (2021/C 148/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: KF (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei din 13 octombrie 2020;

                  —

                  acordarea de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit; și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 8 alineatul (1), a articolului 46 alineatul (1) și a articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul pârâtei privind sistemul de pensii și pe o eroare vădită de apreciere a noțiunii juridice de nulitate.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe lipsa de imparțialitate din partea pârâtei.


title: Cauza T-71/21: Acțiune introdusă la 2 februarie 2021 – QB/Comisia

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/19

      Acțiune introdusă la 2 februarie 2021 – QB/Comisia
      (Cauza T-71/21)
      (2021/C 148/27)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: QB (reprezentant: R. Wardyn, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei PMO din 6 aprilie 2020 și a deciziei autorității împuternicite să facă numiri din 3 noiembrie 2020, prin care Comisia Europeană a refuzat să îi acorde reclamantului indemnizația de expatriere;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe insuficienta motivare a deciziilor PMO și autorității împuternicite să facă numiri.

                              —

                              Reclamantul susține că PMO și autoritatea împuternicită să facă numiri nu au luat în considerare faptul că prevederile constituționale și legale aplicabile judecătorilor polonezi, conform principiului statului de drept, nu i-au permis reclamantului să intre în orice relație juridică cu Rețeaua Europeană de Formare Judiciară (EJTN) sau cu orice alt organism de drept privat din Polonia sau din străinătate;

                              —

                              El susține în plus că PMO și autoritatea împuternicită să facă numiri nu au luat în considerare faptul că, în conformitate cu dreptul polonez, reclamantul, care era judecător într-o funcție judiciară activă, nu putea fi supus supravegherii oricărei alte autorități decât Tribunalul Districtual din Lubartow și ierarhiei KSSiP (Școala Națională de Magistratură și Parchetul).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) din anexa VII la Statutul funcționarilor.

                              —

                              Se susține că expresia „serviciile efectuate pentru un alt stat” în sensul articolului 4 alineatul (1) din anexa VII la Statutul funcționarilor ar trebui să fie interpretată ca incluzând toate împrejurările care rezultă dintr-un serviciu efectuat pentru un alt stat și nu ar trebui să fie limitată la serviciile prestate pentru reprezentarea oficială a acestui stat, și că nici legislația, nici jurisprudența nu susțin aprecierea restrictivă a autorității împuternicite să facă numiri;

                              —

                              se susține în plus că KSSiP ar trebui să fie considerat drept un organism de stat central și, în consecință, că serviciile efectuate de reclamant în timpul delegației sale la KSSiP ar trebui să fie considerate drept servicii efectuate pentru statul polon;

                              —

                              reclamantul susține, în plus, că serviciile efectuate de acestea (1) erau subsidiare relației juridice dintre reclamant și KSSiP;

                              —

                              reclamantul susține, în plus, că ocupația sa principală în cursul perioadei de referință a fost munca sa pentru KKSiP în Polonia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.

                              —

                              Se susține că reclamantul a păstrat o legătură specifică cu Polonia, ceea ce a împiedicat crearea unei legături durabile cu Belgia;

                              —

                              în plus, reclamantul susține că situația sa juridică și de fapt nu i-au permis să se integreze în societatea belgiană.

         (1)  Notă: frază omisă pentru a asigura anonimatul.


title: Cauza T-83/21: Acțiune introdusă la 5 februarie 2021 – Van Walle/ECDC

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/20

      Acțiune introdusă la 5 februarie 2021 – Van Walle/ECDC
      (Cauza T-83/21)
      (2021/C 148/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Ivo Van Walle (Järfälla, Suedia) (reprezentanți: L. Levi și A. Champetier, avocați)

         Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 30 martie 2020 de a nu prelungi contractul acestuia;

                  —

                  anularea, dacă este necesar, a deciziei din 26 octombrie 2020 prin care i se respinge plângerea din 24 iunie 2020;

                  —

                  obligarea la plata retroactivă a salariului său net între 31 octombrie 2020 și data reintegrării sale;

                  —

                  obligarea la repararea prejudiciului său material de 30 000 de euro și la repararea prejudiciului său moral care poate fi evaluat, ex aequo et bono, la 20 000 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe erori vădite de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe un abuz de putere.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de diligență.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.


title: Cauza T-96/21: Acțiune introdusă la 16 februarie 2021 – Amort și alții/Comisia

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/21

      Acțiune introdusă la 16 februarie 2021 – Amort și alții/Comisia
      (Cauza T-96/21)
      (2021/C 148/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Heidi Amort (Jenesien, Italia) și alți 35 de reclamanți (reprezentant: R. Holzeisen, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului anularea deciziei de punere în aplicare care face obiectul acțiunii.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiune formulată împotriva Deciziei de punere în aplicare COM(2021) 94 (final) a Comisiei Europene din 6 ianuarie 2021 de acordare a unei autorizații de introducere pe piață condiționate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului pentru „Comirnaty – Vaccin de tip ARNm COVID-19 (cu nucleozide modificate)” împotriva COVID-19, medicament de uz uman este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv: decizia de punere în aplicare atacată încalcă articolul 2 punctele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 507/2006 (1). Este dovedit științific că panica răspândită la nivel mondial din cauza unei rate ridicate a mortalității, pretins asociată cu infectarea cu SARS-CoV-2, este neîntemeiată. În plus, OMS și Uniunea Europeană nu au recunoscut în mod corespunzător situația de urgență în sensul unei amenințări la adresa sănătății publice.

                  2.

                  Al doilea motiv: decizia de punere în aplicare atacată încalcă articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 507/2006, din cauza:

                              —

                              lipsei unui raport beneficii/riscuri, în conformitate cu articolul 1 punctul 28a din Directiva 2001/83/CE (2), care să fie pozitiv;

                              —

                              lipsei cerinței prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006, întrucât solicitantul nu este probabil în măsură să furnizeze date clinice cuprinzătoare;

                              —

                              lipsei cerinței prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006, întrucât medicamentul autorizat nu răspunde unor necesități medicale nesatisfăcute;

                              —

                              lipsei cerinței prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006.

                  3.

                  Al treilea motiv: încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1394/2007 (3), a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (4).

                  4.

                  Al patrulea motiv: încălcarea gravă a articolelor 168 și 169 TFUE, precum și a articolelor 3, 35 și 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 507/2006 al Comisiei din 29 martie 2006 privind autorizația de introducere pe piață condiționată pentru medicamente de uz uman care se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2006, L 92, p. 6, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 45).

         (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1394/2007 al Parlamentului European si al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind medicamentele pentru terapie avansată și de modificare a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (JO 2007, L 324, p. 121).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza T-97/21: Acțiune introdusă la 16 februarie 2021 – Synesis/Consiliul

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/22

      Acțiune introdusă la 16 februarie 2021 – Synesis/Consiliul
      (Cauza T-97/21)
      (2021/C 148/30)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Synesis OOO (Minsk, Belarus) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

         Pârâtă: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în conformitate cu articolul 263 TFUE, a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2020/2130 a Consiliului din 17 decembrie 2020 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO 2020, L 426I, p. 14), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/2129 al Consiliului din 17 decembrie 2020 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO 2020, L 426I, p. 1), în măsura în care o privesc pe reclamantă;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta invocă cinci motive de nelegalitate a actelor atacate, în măsura în care o privesc, un motiv unic potrivit căruia Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere și în special și-a încălcat obligațiile de verificare. Consiliul nu a prezentat probe concrete pentru a justifica validitatea înscrierii în actele atacate a reclamantei pe listă.


title: Cauza T-116/21: Acțiune introdusă la 22 februarie 2021 – Maternus/EUIPO – adp Gauselmann (WILD)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/22

      Acțiune introdusă la 22 februarie 2021 – Maternus/EUIPO – adp Gauselmann (WILD)
      (Cauza T-116/21)
      (2021/C 148/31)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Maternus GmbH (München, Germania) (reprezentanți: M. Zoebisch și R. Drozdz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „WILD” – cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 9 515 248.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 decembrie 2020 în cauza R 932/2019-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) și a articolului 59 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-123/21: Acțiune introdusă la 25 februarie 2021 – Stowarzyszenie chłodnictwa klimatyzacji i pomp ciepła/Comisia

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/23

      Acțiune introdusă la 25 februarie 2021 – Stowarzyszenie chłodnictwa klimatyzacji i pomp ciepła/Comisia
      (Cauza T-123/21)
      (2021/C 148/32)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Reclamantă: Stowarzyszenie chłodnictwa klimatyzacji i pomp ciepła (Varșovia, Polonia) (reprezentant: A. Galos, radca prawny)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei Europene, notificată la 15 decembrie 2020, de stabilire a cantității de cote alocate reclamantei în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 517/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind gazele fluorurate cu efect de seră și de abrogare a Regulamentului (CE) nr 842/2006 (1), în măsura în care Comisia a efectuat o reducere a cotelor în temeiul articolului 25 din regulamentul menționat, și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe aplicarea incorectă a Regulamentului nr. 517/2014 ca urmare a interpretării eronate a noțiunii de „introducere pe piață” care este prevăzută la articolul 2 punctul 10 din acest regulament.

         (1)  JO 2014, L 150, p. 195.


title: Cauza T-125/21: Acțiune introdusă la 27 februarie 2021 – Bancode Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (EUROBIC)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/24

      Acțiune introdusă la 27 februarie 2021 – Bancode Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (EUROBIC)
      (Cauza T-125/21)
      (2021/C 148/33)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Banco de Investimento Global SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: N. Lucas, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Banco BIC Português SA (Lisabona, Portugalia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „EUROBIC” – cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 16 775 199.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 25 noiembrie 2020 în cauza R 607/2019-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea că, potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, există un risc de confuzie între mărcile anterioare ale Banco de Investimento Global SA și marca în litigiu și, în consecință, anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 95 alineatele (1) și (2) și a articolului 97 alineatul (1) literele (c) și (f) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-126/21: Acțiune introdusă la 26 februarie 2021 – AO Nevinnomysskiy Azot și NAK „Azot”/Comisia

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/24

      Acțiune introdusă la 26 februarie 2021 – AO Nevinnomysskiy Azot și NAK „Azot”/Comisia
      (Cauza T-126/21)
      (2021/C 148/34)
      Limba de procedură: engleză

         Părțile

         Reclamante: AO Nevinnomysskiy Azot (Nevinnomyssk, Rusia) și AO Novomoskovskaya Aktsionernaya Kompania NAK „Azot” (Novomoskovsk, Rusia) (reprezentanți: P. Vander Schueren și E. Gergondet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/2100 din 15 decembrie 2020 (1) în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu această procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic, întemeiat pe faptul că pârâta nu a primit o cerere de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor care să conțină „elemente de probă suficiente” și a săvârșit, așadar, erori vădite de apreciere, a încălcat articolul 11 alineatul (2) și (5) și articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2016/1036 (2) și nu și-a respectat obligația de a examina cu atenție și cu imparțialitate toate aspectele relevante ale speței atunci când a deschis reexaminarea în perspectiva expirării măsurilor.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/2100 al Comisiei din 15 decembrie 2020 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2020, L 425, p. 21).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-130/21: Acțiune introdusă la 2 martie 2021 – CCPL și alții/Comisia

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/25

      Acțiune introdusă la 2 martie 2021 – CCPL și alții/Comisia
      (Cauza T-130/21)
      (2021/C 148/35)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamante: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio Emilia, Italia), Coopbox Group SpA (Bibbiano, Italia), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovacchia) (reprezentanți: E. Cucchiara și E. Rocchi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea amenzii aplicate reclamantelor; sau

                  —

                  în subsidiar, reducerea cuantumului acesteia; și, în orice caz,

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva Deciziei Comisiei Europene din 17 decembrie 2020 nr. C(2020) 8940 final în cazul AT.39563 – Ambalaje alimentare pentru vânzarea cu amănuntul având ca obiect încălcarea articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1 p.1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

                              —

                              Se arată în această privință că valoarea luată în considerare de Comisie în vederea calculării limitei de 10 % prevăzute la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 este vădit eronată, în măsura în care acea valoare include totalul facturat de grupul CCPL, deși Comisia nu ar fi dovedit așa-numita parental liability a societății-mame a grupului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament în stabilirea cuantumului sancțiunii.

                              —

                              Se arată în această privință că amenda aplicată reclamantelor este vădit disproporționată în mod nejustificat în raport cu cea aplicată celorlalte părți. Aplicarea mecanică a limitei de 10 % pentru fiecare dintre încălcările contestate contravine principiilor proporționalității și egalității de tratament, precum și principiilor individualizării și adaptării amenzii.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisia Europeană a obligației de motivare prevăzute la articolul 296 TFUE întrucât a ținut seama numai în parte de elementele referitoare la lipsa capacității contributive furnizate de grupul CCPL.

                              —

                              . Se arată în această privință că, deși decizia atacată recunoaște situația de criză foarte gravă prin care trec reclamantele, nu a ținut seama suficient de aceasta în adaptarea sancțiunii.


title: Cauza T-132/21: Acțiune introdusă la 3 martie 2021 – Telefónica Germany/EUIPO (LOOP)

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/26

      Acțiune introdusă la 3 martie 2021 – Telefónica Germany/EUIPO (LOOP)
      (Cauza T-132/21)
      (2021/C 148/36)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (München, Germania) (reprezentanți: A. Fottner și M. Müller, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală LOOP – cererea de înregistrare nr. 018008477.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 decembrie 2020 în cauza R 644/2020-4.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta se respinge cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 018008477;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului, precum și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii de examinare și a procedurii în fața camerei de recurs.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului și a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), precum și a articolului 41 alineatul (1) din cartă coroborat cu articolul 20 și cu articolul 21 alineatul (1) din cartă.


title: Cauza T-136/21: Acțiune introdusă la 5 martie 2021 – Amort și alții/Comisia

text:
               26.4.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/27

      Acțiune introdusă la 5 martie 2021 – Amort și alții/Comisia
      (Cauza T-136/21)
      (2021/C 148/37)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Heidi Amort (Jenesien, Italia) și alți 37 de reclamanți (reprezentant: R. Holzeisen, avocată)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului anularea deciziei de punere în aplicare care face obiectul acțiunii.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea formulată împotriva Deciziei de punere în aplicare COM(2021) 94 (final) a Comisiei Europene din 6 ianuarie 2021 de acordare a unei autorizații de introducere pe piață condiționate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului pentru „COVID-19 Vaccine Moderna – Vaccin de tip ARNm COVID-19 (cu nucleozide modificate)”, medicament de uz uman este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Primul motiv: decizia de punere în aplicare atacată încalcă articolul 2 punctele 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 507/2006 (1). Este dovedit științific că panica răspândită la nivel mondial din cauza unei rate ridicate a mortalității, pretins asociată cu infectarea cu SARS-CoV-2, este neîntemeiată. În plus, OMS și Uniunea Europeană nu au recunoscut în mod corespunzător situația de urgență în sensul unei amenințări la adresa sănătății publice.

                  2.

                  Al doilea motiv: decizia de punere în aplicare atacată încalcă articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 507/2006, din cauza:

                              —

                              lipsei unui raport beneficii/riscuri, în conformitate cu articolul 1 punctul 28a din Directiva 2001/83/CE (2), care să fie pozitiv;

                              —

                              lipsei cerinței prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006, întrucât solicitantul nu este probabil în măsură să furnizeze date clinice cuprinzătoare;

                              —

                              lipsei cerinței prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006, întrucât necesitățile medicale nesatisfăcute nu vor fi îndeplinite prin intermediul medicamentului autorizat;

                              —

                              lipsei cerinței prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 507/2006.

                  3.

                  Al treilea motiv: încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1394/2007 (3), a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (4).

                  4.

                  Al patrulea motiv: încălcarea gravă a articolelor 168 și 169 TFUE, precum și a articolelor 3, 35 și 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 507/2006 al Comisiei din 29 martie 2006 privind autorizația de introducere pe piață condiționată pentru medicamente de uz uman care se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2006, L 92, p. 6, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 45).

         (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1394/2007 al Parlamentului European si al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind medicamentele pentru terapie avansată și de modificare a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (JO 2007, L 324, p. 121).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO 2004, L 136, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 44, p. 83).


title: Cauza C-103/19: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 2 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo n° 24 de Madrid – Spania) – Sindicato Único de Sanidad e Higiene (SUSH) de la Comunidad de Madrid, Sindicato de Sanidad de Madrid de la Confederación General del Trabajo (CGT)/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii – Acord-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Clauza 5 punctul 1 – Contracte de muncă pe durată determinată succesive în sectorul public de sănătate – Noţiunea de „motive obiective” – Noţiunea de „măsuri legale echivalente menite să prevină abuzurile” – Substituirea în calitatea de personal statutar ocazional a calităţii de personal statutar de înlocuire – Nevoie permanentă de personal statutar temporar)

text:
               6.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/2

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 2 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid – Spania) – Sindicato Único de Sanidad e Higiene (SUSH) de la Comunidad de Madrid, Sindicato de Sanidad de Madrid de la Confederación General del Trabajo (CGT)/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Cauza C-103/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii - Acord-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 5 punctul 1 - Contracte de muncă pe durată determinată succesive în sectorul public de sănătate - Noţiunea de „motive obiective” - Noţiunea de „măsuri legale echivalente menite să prevină abuzurile” - Substituirea în calitatea de personal statutar ocazional a calităţii de personal statutar de înlocuire - Nevoie permanentă de personal statutar temporar)
      (2021/C 357/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Sindicato Único de Sanidad e Higiene (SUSH) de la Comunidad de Madrid, Sindicato de Sanidad de Madrid de la Confederación General del Trabajo (CGT)

         Pârâtă: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Dispozitivul

                  1)

                  Clauza 5 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că revine instanţei naţionale să aprecieze, conform tuturor normelor aplicabile din dreptul său naţional, dacă măsurile naţionale, care prevăd reclasarea unei categorii de agent temporar, prin substituirea în calitatea de personal statutar ocazional a calităţii de personal statutar de înlocuire, şi titularizarea eventuală a acestor agenţi la finalizarea procedurilor de selecţie care vizează ocuparea în mod definitiv a posturilor ocupate provizoriu de aceştia din urmă, constituie măsuri adecvate pentru a preveni şi, dacă este cazul, pentru a sancţiona abuzurile care rezultă din utilizarea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive sau măsuri legale echivalente, în sensul acestei dispoziţii. În ipoteza în care situaţia nu ar fi aceasta, revine acestei instanţe să verifice dacă există, în reglementarea naţională aplicabilă, alte măsuri efective pentru prevenirea şi sancţionarea acestor abuzuri.

                  2)

                  Clauza 5 din din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naţionale care rezervă doar agenţilor care au calitatea de personal statutar ocazional posibilitatea de a obţine substituirea în această calitate a celei de personal statutar de înlocuire, în ipoteza în care această substituire constituie o măsură adecvată pentru prevenirea şi, dacă este cazul, pentru sancţionarea abuzurilor care rezultă din utilizarea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive sau o măsură legală echivalentă, în sensul acestei dispoziţii, din moment ce există alte măsuri eficiente în ordinea juridică naţională pentru prevenirea şi sancţionarea unor astfel de abuzuri faţă de lucrătorii pe durată determinată care nu intră în categoria de personal statutar ocazional, ceea ce revine instanţei naţionale să verifice.

         (1)  JO C 319, 23.9.2019.


title: Cauza C-268/19: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 1 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 7 de Orense – Spania) – UP/Banco Santander SA, fostă Banco Pastor SAU [Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Protecţia consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Contract de împrumut ipotecar – Clauze abuzive – Clauză de limitare a variabilității ratei dobânzii (clauză denumită „prag”) – Contract de novație – Lipsa caracterului obligatoriu]

text:
               6.9.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/3

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 1 iunie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense – Spania) – UP/Banco Santander SA, fostă Banco Pastor SAU
      (Cauza C-268/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecţia consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Contract de împrumut ipotecar - Clauze abuzive - Clauză de limitare a variabilității ratei dobânzii (clauză denumită „prag”) - Contract de novație - Lipsa caracterului obligatoriu)
      (2021/C 357/03)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UP

         Pârâtă: Banco Santander SA, fostă Banco Pastor SAU

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul 1 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o clauză dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator, al cărei caracter abuziv este susceptibil să fie constatat pe cale judiciară, să poată face obiectul unui contract de novație între acest profesionist și acest consumator, cu condiția ca, la încheierea acestui contract de novație, consumatorul să fi fost conștient de caracterul neobligatoriu al acestei clauze, precum și de consecințele care decurg din aceasta, astfel încât adeziunea sa la respectivul contract de novație să fie rezultatul unui consimțământ liber și clarificat, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că cerința transparenței care incumbă unui profesionist în în temeiul acestor dispoziții presupune ca, la încheierea unui contrat de novație între un profesionist și un consumator, ale cărui clauze nu au fost negociat individual, care urmărește să modifice o clauză potențial abuzivă dintr-un contract anterior încheiat între aceleași părți, acest profesionist să furnizeze acestui consumator informațiile pertinente care să îi permită să înțeleagă consecințele juridice care decurg pentru el din contract și în particular faptul că clauza inițială ar fi putut fi eventual abuzivă, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

         (1)  JO C 238, 15.7.2019.