title: Cauza C-224/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 13 mai 2011 — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Republica Polonă) la 13 mai 2011 — BGŻ Leasing Sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Cauza C-224/11)
   2011/C 219/11
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: BGŻ Leasing Sp. z o.o.

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112 a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că prestația de asigurare a unui obiect de leasing și prestația de leasing trebuie tratate ca prestații distincte sau ca o prestație de leasing complexă unică?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este că prestația de asigurare a unui obiect de leasing și prestația de leasing trebuie tratate ca prestații distincte: articolul 135 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 28 din Directiva 2006/112 trebuie interpretat în sensul că prestația de asigurare a obiectului de leasing este scutită de impozit, în cazul în care locatorul asigură obiectul de leasing și trece costul de asigurare în contul locatarului?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-445/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten (Directiva 2003/6/CE — Manipulări ale pieței — Stabilirea cursului la un nivel anormal sau artificial)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 7 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — IMC Securities BV/Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Cauza C-445/09) (1)

   (Directiva 2003/6/CE - Manipulări ale pieței - Stabilirea cursului la un nivel anormal sau artificial)
   2011/C 269/08
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: IMC Securities BV

      Pârâtă: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003, privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (JO L 96, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 210) — Stabilirea cursului la un nivel anormal sau artificial — Noțiune — Tranzacții și ordine care au provocat o fluctuație de scurtă durată a cursurilor

      Dispozitivul

   Articolul 1 punctul (2) litera (a) a doua liniuță din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) trebuie interpretat în sensul că nu impune, pentru a putea considera cursul unuia sau al mai multor instrumente financiare ca fiind stabilit la un nivel anormal sau artificial, ca acest curs să își mențină un nivel anormal sau artificial peste o anumită durată

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-1/15: Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2017 – SNCM/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare puse în aplicare de Franța în favoarea SNCM — Ajutoare pentru restructurare și măsuri adoptate în cadrul unui plan de privatizare — Criteriul investitorului privat în economia de piață — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate ilegale și incompatibile cu piața internă — Politica socială a statelor membre — Redeschiderea procedurii oficiale de investigare — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale”)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/32

         Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2017 – SNCM/Comisia
   (Cauza T-1/15) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Ajutoare puse în aplicare de Franța în favoarea SNCM - Ajutoare pentru restructurare și măsuri adoptate în cadrul unui plan de privatizare - Criteriul investitorului privat în economia de piață - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate ilegale și incompatibile cu piața internă - Politica socială a statelor membre - Redeschiderea procedurii oficiale de investigare - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale”))
   (2017/C 277/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Franța) (reprezentanți: F.-C. Laprévote, C. Froitzheim și A. Dupuis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și B. Stromsky, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marsilia) (reprezentant: C. Bonnefoi, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Corsica Ferries France (Bastia, Franța) (reprezentanți: N. Flandin și S. Rodrigues, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei C(2013) 7066 final a Comisiei din 20 noiembrie 2013 privind ajutorul de stat SA.16237 (C 58/2002) (ex N 118/2002) pus în aplicare de Franța în favoarea SNCM

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) suportă cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Corsica Ferries France, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 56, 16.2.2015.


title: Cauza F-105/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 7 mai 2014 – Deweerdt și alții/Curtea de Conturi

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/65

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 7 mai 2014 – Deweerdt și alții/Curtea de Conturi
   (Cauza F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014, p. 21.


title: Cauza C-646/16: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – procedură inițiată de Khadija Jafari și Zainab Jafari [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să obțină o protecție internațională — Organizarea trecerii frontierei de către autoritățile unui stat membru în vederea tranzitării către un alt stat membru — Intrare autorizată prin derogare pentru motive umanitare — Articolul 2 litera (m) — Noțiunea „viză” — Articolul 12 — Eliberarea unei vize — Articolul 13 — Trecere ilegală a unei frontiere externe]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/16

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof – Austria) – procedură inițiată de Khadija Jafari și Zainab Jafari
   (Cauza C-646/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să obțină o protecție internațională - Organizarea trecerii frontierei de către autoritățile unui stat membru în vederea tranzitării către un alt stat membru - Intrare autorizată prin derogare pentru motive umanitare - Articolul 2 litera (m) - Noțiunea „viză” - Articolul 12 - Eliberarea unei vize - Articolul 13 - Trecere ilegală a unei frontiere externe])
   (2017/C 309/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

   Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 12 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid coroborat cu articolul 2 litera (m) din acest regulament trebuie interpretat în sensul că faptul că autoritățile unui prim stat membru, confruntate cu sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să tranziteze acest stat membru pentru a prezenta o cerere de protecție internațională într-un alt stat membru, tolerează intrarea pe teritoriu a unor asemenea resortisanți, care nu îndeplinesc condițiile de intrare în principiu impuse în acest prim stat membru, nu trebuie să fie calificat drept „viză” în sensul acestui articol 12.

               2)

               Articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că un resortisant al unei țări terțe a cărui intrare a fost tolerată de către autoritățile unui prim stat membru confruntate cu sosirea unui număr excepțional de ridicat de resortisanți ai unor țări terțe dorind să tranziteze acest stat membru pentru a prezenta o cerere de protecție internațională într-un alt stat membru, fără a îndeplini condițiile de intrare în principiu impuse în acest prim stat membru, trebuie să fie considerat că a „trecut ilegal” frontiera primului stat membru menționat în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 53, 20.2.2017.


title: Cauza C-404/10 P: Recurs introdus la 10 august 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 9 iunie 2010 în cauza T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS/Comisia

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/19

         Recurs introdus la 10 august 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) pronunțate la 9 iunie 2010 în cauza T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS/Comisia
   (Cauza C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, O. Beynet, și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Celelalte părți în proces: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 9 iunie 2010, cauza T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS/Comisia, în măsura în care a anulat decizia Comisiei din 7 aprilie 2005 prin care s-a respins cererea de acces la unele documente referitoare la procedura de control al operațiunilor de concentrare nr. COMP/M.2978;

               —

               respingerea acțiunii în anulare formulată la Tribunal de intimata din recurs și pronunțarea unei hotărâri definitive asupra chestiunilor care fac obiectul prezentului recurs;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie, atât în primă instanță, cât și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia invocă două motive în susținerea recursului formulat.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta invocă faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de interpretare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 (1) prin omisiunea de a lua în considerare, în vederea interpretării excepțiilor de la dreptul de acces la documente, dispozițiile din Regulamentul nr. 4064/89 al Consiliului privind controlul operațiunilor de concentrare între întreprinderi (2). Astfel, dispozițiile generale referitoare la dreptul de acces ar trebui să țină cont de particularitățile procedurilor în materie de concurență și de garanțiile de confidențialitate oferite întreprinderilor vizate de o operațiune de concentrare.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, care cuprinde cinci aspecte, Comisia critică interpretarea eronată de către Tribunal a articolului 4 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, citat anterior, în măsura în care s-ar fi pronunțat în sensul că recurenta avea obligația de a analiza în mod concret și individual fiecare document menționat în cererea de acces, chiar în ipotezele în care se aplică în mod clar o excepție (primul aspect). Comisia contestă de asemenea interpretarea restrictivă efectuată de Tribunal a excepției referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit, interpretare potrivit căreia această excepție nu se poate aplica după adoptarea de către Comisie a deciziei sale de încheiere a procedurii administrative de control al unei concentrări (al doilea aspect). Pe de altă parte, recurenta invocă faptul că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare vădită de drept apreciind necesar ca, pe de o parte, Comisia să efectueze o analiză concretă și individuală a documentelor, cu descrierea fiecărui conținut și, pe de altă parte, să fie consultați terții, în pofida aplicabilității evidente a excepției referitoare la protecția intereselor comerciale (al treilea aspect). În plus, Comisia invocă o eroare de drept pe care ar fi săvârșit-o Tribunalul prin anularea deciziei sale de respingere a accesului la documentele interne, în condițiile în care aceste documente intră în domeniul de aplicare al excepției „procesului decizional” menționate la articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf (al patrulea aspect). În sfârșit, recurenta invocă interpretarea eronată a articolului 4 alineatul (6) din regulamentul citat anterior (al cincilea aspect).

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 4064/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controlul operațiunilor de concentrare (JO L 395, p. 1).


title: Cauza C-352/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/7

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 31 iulie 2007 — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, F.I.R.M.A. Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții
   (Cauza C-352/07)
   (2007/C 247/10)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: A. Menarini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA și Menarini International Operations Luxembourg SA

      Pârâți: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) și alții
   Întrebările preliminare

               1)

               După prevederile articolelor 2 și 3 [din Directiva 89/105/CEE (1)], care reglementează raporturile dintre autoritățile publice ale unui stat membru și întreprinderile farmaceutice — în sensul că stabilirea prețului unui medicament sau creșterea acestuia se efectuează conform indicațiilor furnizate de către autoritățile menționate, dar în măsura în care autoritatea responsabilă le acceptă, deci în baza unui dialog între întreprinderi și autoritățile care răspund de controlul cheltuielilor farmaceutice — articolul 4 alineatul (1) reglementează „blocarea prețului tuturor medicamentelor sau al anumitor categorii de medicamente”, concepută ca o măsură cu caracter general care trebuie revăzută, cel puțin o dată pe an, pentru a se decide menținerea sau nu a acesteia, ținând cont de condițiile macroeconomice existente în statul membru.
               Dispoziția atribuie autorităților competente un termen de 90 de zile pentru a acționa și prevede că acestea trebuie să anunțe, la expirarea acestui termen, care sunt creșterile sau reducerile prețurilor care s-au efectuat, dacă este cazul.
               În măsura în care se referă la „reducerile care se efectuează, dacă este cazul”, această dispoziție trebuie interpretată în sensul că, pe lângă măsura generală care constă în blocarea prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente, autorizează de asemenea o altă măsură generală care constă în posibilitatea unei reduceri a prețurilor la toate sau la anumite categorii de medicamente sau sintagma „reduceri […] dacă este cazul” se referă în mod exclusiv la medicamentele care sunt deja supuse blocării prețurilor?

               2)

               În măsura în care impune autorităților competente ale unui stat membru să verifice, cel puțin o dată pe an, în cazul blocării prețurilor, dacă menținerea acestei blocări este justificată de condițiile macroeconomice, articolul 4 alineatul (1) poate fi interpretat în sensul că, dacă reducerea prețurilor este admisă ca răspuns la prima întrebare, este posibilă recurgerea la această măsură chiar de mai multe ori în cursul unui an și aceasta timp de mai mulți ani (începând cu 2002 și până în 2010)?

               3)

               În sensul articolului 4 sus-menționat — ce trebuie citit în lumina considerentelor din directivă conform cărora scopul principal al măsurilor de control al prețurilor la medicamente este „promovarea sănătății publice prin asigurarea de stocuri disponibile adecvate de medicamente la un cost rezonabil” și evitarea discrepanțelor existente între aceste măsuri, care „pot împiedica sau denatura comerțul intracomunitar cu medicamente” — poate fi considerată ca fiind compatibilă cu legislația comunitară adoptarea de măsuri care fac referire la cuantumuri ale cheltuielilor doar „estimate”, mai degrabă decât „stabilite” (această întrebare se referă la ambele situații)?

               4)

               Cerințele referitoare la respectarea plafoanelor pentru cheltuielile farmaceutice pe care fiecare stat membru este competent să le stabilească trebuie să aibă legătură în mod special numai cu cheltuielile farmaceutice sau este posibil să se considere că statele membre au puterea discreționară de a ține totuși cont și de datele referitoare la alte cheltuieli sanitare?

               5)

               Principiile transparenței și participării întreprinderilor interesate la măsuri de blocare sau de reducere generalizată a prețurilor la medicamente, principii ce decurg din directivă, trebuie interpretate în sensul că este necesar să se prevadă întotdeauna și în orice caz o posibilitate de derogare de la prețul impus [articolul 4 alineatul (2) din directivă] și o participare concretă a întreprinderii solicitante, cu consecința necesității pentru administrație de a motiva eventualul refuz?

      (1)  Directiva 89/105/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind transparența măsurilor care reglementează stabilirea prețurilor medicamentelor de uz uman și includerea acestora în domeniul de aplicare al sistemelor naționale de asigurări de sănătate (JO L 40, p. 8, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 84).


title: Cauza T-462/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — HEG și Graphite India/Consiliul (Politică comercială comună — Taxe antidumping — Taxe compensatorii — Importul anumitor sisteme de electrozi din grafit originare din India — Dreptul la apărare — Egalitate de tratament — Stabilirea prejudiciului — Legătură de cauzalitate)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — HEG și Graphite India/Consiliul
   (Cauza T-462/04) (1)

   (Politică comercială comună - Taxe antidumping - Taxe compensatorii - Importul anumitor sisteme de electrozi din grafit originare din India - Dreptul la apărare - Egalitate de tratament - Stabilirea prejudiciului - Legătură de cauzalitate)
   (2009/C 32/46)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: HEG Ltd (New Delhi, India) și Graphite India Ltd (Kolkata, India) (reprezentanți: inițial K. Adamantopoulos, avocat, și J. Branton, solicitor, ulterior J. Branton)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrish, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Scharf și K. TalabérRitz, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 1628/2004 al Consiliului din 13 septembrie 2004 de instituire a unui drept compensatoriu definitiv și privind perceperea definitivă a dreptului provizoriu instituit la importurile de anumite sisteme de electrozi de grafit originare din India (JO L 295, p. 4, Ediție specială, 11/vol. 36, p. 119) și a Regulamentului (CE) nr. 1629/2004 al Consiliului din 13 septembrie 2004 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit la importurile de anumite sisteme de electrozi de grafit originare din India (JO L 295, p. 10, Ediție specială, 11/vol. 36, p. 125).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               HEG Ltd și Graphite India Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliu.

               3)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 19.3.2005.


title: Cauza T-66/10: Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2013 — Zuckerfabrik Jülich/Comisia [ „Agricultură — Zahăr — Cotizații la producție — Anularea în parte și constatarea lipsei parțiale de validitate a Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/42

         Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2013 — Zuckerfabrik Jülich/Comisia
   (Cauza T-66/10) (1)

   (Agricultură - Zahăr - Cotizații la producție - Anularea în parte și constatarea lipsei parțiale de validitate a Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 156/78
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Zuckerfabrik Jülich GmbH (fostă Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Germania) (reprezentanți: H. J. Prieß și B. Sachs, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi și B. Schima, agenți)

      Intervenienți în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial F. Diez Moreno, ulterior A. Rubio Gonzâlez, abogados del Estado); și Rebublica Lituania (reprezentanți: inițial R. Janeckaitè și R. Krasuckaitè, ulterior R. Krasuckaitè și R. Mackevičienè, agenți)

      Obiectul

   Anularea Regulamentului (CE) nr. 1193/2009 al Comisiei din 3 noiembrie 2009 de rectificare a Regulamentelor (CE) nr. 1762/2003, (CE) nr. 1775/2004, (CE) nr. 1686/2005, (CE) nr. 164/2007 și de stabilire, pentru anii de comercializare 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 și 2005/2006, a valorilor cotizațiilor la producție pentru sectorul zahărului (JO L 321, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Zuckerfabrik Jülich GmbH.

               3.

               Regatul Spaniei și Republica Lituania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza F-111/11: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — ZZ și alții/Comisia

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/27

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2011 — ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-111/11)
   2012/C 6/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea fișelor de remunerație ale reclamanților pe luna februarie 2011 și a fișelor de remunerație pe lunile următoare, în care s-a aplicat noul coeficient corector pentru orașul Varese, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor de întocmire a fișelor de remunerație ale reclamanților pe baza coeficientului corector pentru orașul Varese prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010, aplicabil de la 1 iulie 2010;

               —

               anularea deciziei AIPN din 12 iulie 2011 de respingere a reclamațiilor formulate de reclamanți cu privire la coeficientul corector aplicat pentru Varese;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-121/10: Ordonanța Tribunalului din 26 martie 2015 – Conte și alții/Consiliul („Acțiune în anulare — Pescuit — Conservarea resurselor piscicole — Instituirea unui sistem comunitar de control, de inspecție și de execuție — Noțiunea de act normativ — Noțiunea de act legislativ — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/12

         Ordonanța Tribunalului din 26 martie 2015 – Conte și alții/Consiliul
   (Cauza T-121/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Pescuit - Conservarea resurselor piscicole - Instituirea unui sistem comunitar de control, de inspecție și de execuție - Noțiunea de act normativ - Noțiunea de act legislativ - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 178/13)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Giovanni Conte (Pomezia, Italia); Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Civitanova Marche (Italia); Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Italia); Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche); Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Italia) (reprezentantți: P. Cavasola, G. Micucci și V. Cannizzaro, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Westerhof Löfflerová și A. Lo Monaco, ulterior A. Westerhof Löfflerová și S. Barbagallo, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: K. Banks și D. Bianchi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006 (JO L 343, p. 1) și, mai precis, a articolelor 9 și 10, a articolului 14 alineatele (1), (2), (3), (4) și (5), a articolului 15, a articolului 17 alineatul (1), a articolului 58 alineatele (1), (2), (3) și (5), a articolului 59 alineatele (2) și (3), a articolului 60 alineatele (4) și (5), a articolului 62 alineatul (1), a articolului 63 alineatul (1), a articolelor 64 și 65, a articolului 66 alineatele (1) și (3), a articolului 67 alineatul (1), a articolului 68, a articolului 73 alineatul (8), articolului 92 alineatul (2) și a articolului 103 din același regulament.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Domnul Giovanni Conte, Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl și Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-185/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — Allianz SpA, fostă Riunione Adriatica Di Sicurtà SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA/West Tankers Inc. (Recunoașterea și executarea sentințelor arbitrale străine — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Domeniu de aplicare — Competența unei instanțe judecătorești dintr-un stat membru de a pronunța o somație prin care se interzice unei părți să inițieze sau să continue o procedură la o instanță dintr-un alt stat membru pentru motivul că această procedură ar fi contrară unei convenții de arbitraj — Convenția de la New York)

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — Allianz SpA, fostă Riunione Adriatica Di Sicurtà SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA/West Tankers Inc.
   (Cauza C-185/07) (1)

   (Recunoașterea și executarea sentințelor arbitrale străine - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Domeniu de aplicare - Competența unei instanțe judecătorești dintr-un stat membru de a pronunța o somație prin care se interzice unei părți să inițieze sau să continue o procedură la o instanță dintr-un alt stat membru pentru motivul că această procedură ar fi contrară unei convenții de arbitraj - Convenția de la New York)
   (2009/C 82/06)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   House of Lords
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Allianz SpA, fostă Riunione Adriatica Di Sicurtà SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA

      Pârâtă: West Tankers Inc.
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — House of Lords — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competența unei instanțe judecătorești dintr-un stat membru de a dispune ca o parte să nu inițieze sau să renunțe la orice procedură judiciară într-un alt stat membru pentru motivul că această procedură ar fi contrară unei convenții de arbitraj
   Dispozitivul
   Pronunțarea, de către o instanță dintr-un stat membru, a unei somații prin care se interzice unei persoane să inițieze sau să continue o procedură într-un alt stat membru, pentru motivul că o asemenea procedură ar fi contrară unei convenții de arbitraj, este incompatibilă cu Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza C-7/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Förvaltningsrätten i Stockholm (Suedia) la 7 ianuarie 2013 — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Förvaltningsrätten i Stockholm (Suedia) la 7 ianuarie 2013 — Skandia America Corporation USA, filial Sverige/Skatteverket
   (Cauza C-7/13)
   2013/C 55/12
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Skandia America Corporation USA, filial Sverige

      Pârât: Skatteverket

      Întrebările preliminare

               1.

               Furnizarea unor servicii achiziționate din exterior de sediul principal al unei societăți situat într o țară terță către sucursala sa stabilită într un anumit stat membru, cu o alocare a costurilor de achiziționare în sarcina sucursalei, reprezintă operațiuni taxabile dacă sucursala face parte dintr un grup TVA în statul membru menționat?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, sediul principal situat într-o țară terță trebuie considerat o persoană impozabilă care nu este stabilită în statul membru respectiv, în sensul articolului 196 din Directiva 2006/112 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), cu consecința impozitării clientului pentru aceste operațiuni?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-340/13: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Federación Española de Hostelería/EACEA [ „Acțiune în anulare — Program în domeniul învățării pe tot parcursul vieții — Contract cu privire la proiectul «Simulator virtual pentru învățarea de limbi străine pentru profesioniștii din turism (e-client)»  — Scrisoare de pre-informare — Natura contractuală a litigiului — Act nesupus căilor de atac — Lipsa recalificării contractului — Inadmisibilitate” ]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/38

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Federación Española de Hostelería/EACEA
   (Cauza T-340/13) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Program în domeniul învățării pe tot parcursul vieții - Contract cu privire la proiectul «Simulator virtual pentru învățarea de limbi străine pentru profesioniștii din turism (e-client)» - Scrisoare de pre-informare - Natura contractuală a litigiului - Act nesupus căilor de atac - Lipsa recalificării contractului - Inadmisibilitate”])
   2014/C 421/52
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Federación Española de Hostelería (Madrid, Spania) (reprezentanți: B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores și M. P. Abad Marco, avocați)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) (reprezentanți: H. Monet și A. Jaume, agenți, asistați inițial de J. L. Buendía Sierra, de N. Ruiz García și de A. Balcells Cartagena, și ulterior de J. L. Buendía Sierra și de A. Balcells Cartagena, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii de pre-informare a EACEA din 5 aprilie 2013 prin care reclamanta este informată că trebuie să ramburseze suma de 1 81  686,11 euro în urma auditului proiectului „Simulator virtual pentru învățarea de limbi străine pentru profesioniștii din turism (e-client)”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Federación Española de Hostelería la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 24.8.2013.


title: Cauza C-625/15 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2015 de Schniga GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 în cauzele conexate T-91/14 și T-92/14, Schniga GmbH/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/27

         Recurs introdus la 23 noiembrie 2015 de Schniga GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 în cauzele conexate T-91/14 și T-92/14, Schniga GmbH/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante
   (Cauza C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Schniga GmbH (reprezentanți: G. Würtenberger, R. Kunze, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 10 septembrie 2015 în cauzele conexate T-91/14 și T-92/14;

               —

               obligarea Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante și a intervenientelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 (1) de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (denumit în continuare „Regulamentul privind protecția soiurilor de plante”), precum și a articolelor 22 și 23 din Regulamentul nr. 1239/95 (2) al Comisiei din 31 mai 1995.
   Tribunalul a apreciat în mod eronat că președintele Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante are competența de a include caracteristici noi în cadrul procesului de examinare a unei specii care face obiectul unei cereri de protecție comunitară a soiurilor de plante.
   Tribunalul a apreciat în mod eronat natura juridică a protocoalelor și a liniilor directoare care trebuie aplicate la examinarea tehnică a unei cereri de protecție a soiurilor de plante, ceea ce a condus la o greșită apreciere a termenelor în care președintele Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante poate decide că poate fi luată în considerare o nouă caracteristică de natură să distingă noua specie.
   Tribunalul a săvârșit o eroare la aprecierea consecinței aplicării principiului securității juridice, al obiectivității Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante și al egalității de tratament în ceea ce privește deciziile președintelui Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante la examinarea unei noi specii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (JO L 227, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 15, p. 197).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1239/95 al Comisiei din 31 mai 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2100/94 al Consiliului privind procedura față de Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (JO L 121, p. 37, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 10).


title: Cauza C-306/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Saarbrücken (Germania) la 26 iunie 2012 — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Saarbrücken (Germania) la 26 iunie 2012 — Spedition Welter GmbH/Avanssur S.A.
   (Cauza C-306/12)
   2012/C 287/34
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Saarbrücken

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Spedition Welter GmbH

      Pârâtă: Avanssur S.A.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 21 alineatul (5) din Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (1) trebuie interpretat în sensul că acele competențe de care dispune reprezentantul însărcinat cu soluționarea cererilor de despăgubire implică faptul că este mandatat pentru a primi comunicări și notificări în contul întreprinderii de asigurare, astfel încât, în cadrul acțiunii formulate de persoana vătămată împotriva întreprinderii de asigurare cu privire la repararea prejudiciului cauzat de accident, o notificare judiciară adresată reprezentantului desemnat de întreprinderea respectivă poate fi considerată ca fiind comunicată valabil acesteia din urmă?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare preliminară:

               2.

               Articolul 21 alineatul (5) din Directiva 2009/103/CE produce un efect direct în sensul că persoana vătămată îl poate invoca în fața instanței naționale, astfel încât instanța națională trebuie să plece de la premisa că notificarea adresată reprezentantului însărcinat cu soluționarea cererilor de despăgubire în calitate de „reprezentant” al întreprinderii de asigurare a fost comunicată valabil acesteia, în cazul în care reprezentantul nu a fost mandatat pe cale contractuală pentru primirea comunicărilor și notificărilor, iar dreptul național nu prevede un mandat legal într-o asemenea situație, subînțelegându-se că, în rest, notificarea îndeplinește toate condițiile prevăzute de dreptul național?

      (1)  JO L 263, p. 11.


title: Cauza C-250/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a persoanelor — Achiziționarea unui bun imobil care urmează să fie o nouă reședință principală — Calcularea unui avantaj fiscal — Taxă de înscriere — Coerența regimului fiscal)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-250/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a persoanelor - Achiziționarea unui bun imobil care urmează să fie o nouă reședință principală - Calcularea unui avantaj fiscal - Taxă de înscriere - Coerența regimului fiscal)
   2012/C 32/02
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. van Nuffel, R. Lyal și W. Roels, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck, agent, B. van de Walle de Ghelcke, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Republica Ungară (reprezentanți: R. Somssich, K. Borvölgyi și M.Z. Fehér, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 18 CE, 43 CE și 56 CE și a articolelor 31 SEE și 40 SEE — Calcularea unui avantaj fiscal la cumpărarea unui bun imobil destinat unei noi reședințe principale — Luarea în considerare a cuantumului taxelor de înscriere plătite la cumpărarea unei reședințe principale anterioare — numai dacă aceasta din urmă este situată în Regiunea Flamandă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-150/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 14 aprilie 2008 — Siebrand BV, cealaltă parte în proces Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 14 aprilie 2008 — Siebrand BV, cealaltă parte în proces Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-150/08)
   (2008/C 171/27)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Siebrand BV

      Cealaltă parte în proces: Staatssecretaris van Financiën
   Întrebările preliminare

               1)

               O băutură care are un anumit conținut de alcool distilat, însă corespunde și definiției poziției 2206 din Nomenclatura combinată, este clasificată la această poziție atunci când este vorba de o băutură fermentată care, în urma adaosului de apă și de anumite substanțe, a pierdut gustul, mirosul și/sau aparența unei băuturi obținute dintr-un anumit fruct sau dintr-un anumit produs natural?

               2)

               În cazul în care se răspunde afirmativ la prima întrebare: pe baza cărui criteriu se stabilește dacă băutura se clasifică totuși la poziția 2208 din Nomenclatura combinată având în vedere conținutul de alcool distilat?


title: Cauza T-478/11: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2011 — Franța/Comisia

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/25

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2011 — Franța/Comisia
   (Cauza T-478/11)
   2011/C 340/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter și J. Rossi, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea introductivă, reclamanta solicită Tribunalului anularea Deciziei C(2011) 4376 final a Comisiei Europene din 29 iunie 2011 privind ajutorul de stat nr. NN 10/2010 referitor la acțiunile desfășurate de interprofession nationale porcine (denumită în continuare „INAPORC”), finanțate prin cotizațiile voluntare devenite obligatorii (denumite în continuare „CVO”) colectate de INAPORC de la membrii pe care îi reprezintă. Comisia a considerat că aceste CVO sunt măsuri care constituie un ajutor de stat compatibil cu piața internă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea noțiunii de ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât Comisia a considerat că acțiunile desfășurate de INAPORC, cu ajutorul veniturilor obținute din CVO, sunt imputabile statului și finanțate prin resurse de stat.
   Reclamanta susține că acțiunile desfășurate de INAPORC, cu ajutorul veniturilor obținute din CVO, răspund cerințelor stabilite de Curte în Hotărârea din 15 iulie 2004, Pearle și alții (C-345/02, Rec., I. p. 7139) pentru a nu se considera că reprezintă resurse de stat care finanțează acțiunile imputabile statului cotizațiile obligatorii colectate de un organism care reprezintă întreprinderile dintr-un sector economic, în măsura în care:

               —

               acțiunile desfășurate de INAPORC ar fi stabilite de corpul profesional care reprezintă întreprinderile din sectorul agricol respectiv și nu ar servi drept instrumente pentru punerea în aplicare a unei politici de stat;

               —

               acțiunile desfășurate de INAPORC ar fi finanțate prin intermediul resurselor colectate de la întreprinderile din domeniu;

               —

               modalitățile de finanțare și procentajul/cantitatea cotizațiilor ar fi stabilite în cadrul INAPORC, fără nicio intervenție a statului;

               —

               cotizațiile ar fi în mod obligatoriu utilizate pentru finanțarea măsurii, fără a exista vreo posibilitate de intervenție a statului.


title: Cauza T-342/07: Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2010 — Ryanair/Comisia ( „Concurență — Concentrări — Transport aerian — Decizie prin care concentrarea este declarată incompatibilă cu piața comună — Evaluarea efectelor operațiunii asupra concurenței — Bariere la intrare — Creșteri în eficiență — Angajamente” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/35

         Hotărârea Tribunalului din 6 iulie 2010 — Ryanair/Comisia
   (Cauza T-342/07) (1)

   (Concurență - Concentrări - Transport aerian - Decizie prin care concentrarea este declarată incompatibilă cu piața comună - Evaluarea efectelor operațiunii asupra concurenței - Bariere la intrare - Creșteri în eficiență - Angajamente)
   2010/C 221/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy și D. Hull, solicitors și G. Berrisch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis și S. Noë, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Aer Lingus Group plc (Dublin) (reprezentanți: inițial A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke și T. Snels, avocați, ulterior A. Burnside și B. van de Walle de Ghelcke) și Irlanda (reprezentanți: D. O’Hagan și J. Buttimore, agenți, asistați de M. Cush, D. Barniville și N. Travers, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 3104 a Comisiei din 27 iunie 2007 privind declararea unei concentrări ca fiind incompatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului SEE (Cazul COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Ryanair Holdings suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Aer Lingus Group plc.

               3.

               Irlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-94/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Flight Refund Ltd/Deutsche Lufthansa AG [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Cooperare judiciară în materie civilă — Procedura europeană de somație de plată — Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 — Articolele 17 și 20 — Obligațiile unei instanțe sesizate în vederea desemnării unei instanțe competente teritorial să soluționeze procedura contencioasă generată de opoziția pârâtului la somația europeană de plată — Competența instanțelor din statul membru de origine a somației europene de plată — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Creanță întemeiată pe dreptul la compensație în temeiul Regulamentului (CE) nr. 261/2004 ca urmare a întârzierii unui zbor]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Flight Refund Ltd/Deutsche Lufthansa AG
   (Cauza C-94/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Cooperare judiciară în materie civilă - Procedura europeană de somație de plată - Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 - Articolele 17 și 20 - Obligațiile unei instanțe sesizate în vederea desemnării unei instanțe competente teritorial să soluționeze procedura contencioasă generată de opoziția pârâtului la somația europeană de plată - Competența instanțelor din statul membru de origine a somației europene de plată - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Creanță întemeiată pe dreptul la compensație în temeiul Regulamentului (CE) nr. 261/2004 ca urmare a întârzierii unui zbor])
   (2016/C 156/03)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Flight Refund Ltd

      Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, în împrejurările în care o instanță este sesizată cu o procedură, cum este procedura principală, privind desemnarea unei instanțe competente teritorial din statul membru de origine a somației europene de plată și examinează, în împrejurările menționate, competența internațională a instanțelor din acest stat membru de a soluționa o procedură contencioasă referitoare la creanța aflată la originea unei astfel de somații de plată împotriva căreia pârâtul a formulat opoziție în termenul prevăzut în acest scop:

               —

               întrucât Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată nu furnizează indicații cu privire la puterile și la obligațiile acestei instanțe, respectivele aspecte de procedură rămân, potrivit articolului 26 din regulamentul menționat, reglementate de legislația națională a acelui stat membru;

               —

               Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială impune ca problema competenței internaționale a instanțelor din statul membru de origine a somației europene de plată să fie soluționată prin aplicarea normelor de procedură care permit să se garanteze efectul util al dispozițiilor acestui regulament și dreptul la apărare, indiferent dacă instanța de trimitere sau o instanță pe care aceasta din urmă o desemnează ca instanță competentă teritorial și material să se pronunțe cu privire la o creanță cum este cea în discuție în litigiul principal, în temeiul procedurii civile de drept comun, se pronunță asupra acestei probleme;

               —

               în ipoteza în care o instanță cum este instanța de trimitere se pronunță cu privire la competența internațională a instanțelor din statul membru de origine a somației europene de plată și decide în sensul existenței unei asemenea competențe în lumina criteriilor prevăzute de Regulamentul nr. 44/2001, acest din urmă regulament și Regulamentul nr. 1896/2006 obligă instanța respectivă să interpreteze dreptul național în sensul că acesta din urmă îi permite să identifice sau să desemneze o instanță competentă teritorial și material să soluționeze această procedură și

               —

               în ipoteza în care o instanță cum este instanța de trimitere decide în sensul lipsei unei asemenea competențe internaționale, instanța menționată nu are obligația de a reexamina din oficiu, prin analogie cu articolul 20 din Regulamentul nr. 1896/2006, această somație de plată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza C-653/16: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě [Trimitere preliminară — Contextul factual și normativ al litigiului principal — Lipsa unor precizări suficiente — Inadmisibilitate vădită — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/14

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 4 mai 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – Jitka Svobodová/Česká republika – Okresní soud v Náchodě
   (Cauza C-653/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contextul factual și normativ al litigiului principal - Lipsa unor precizări suficiente - Inadmisibilitate vădită - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții])
   (2017/C 249/20)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Jitka Svobodová

      Pârâtă: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      cu participarea: Česká republika – Ministerstvo spravedlnosti ČR

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud (Curtea Supremă, Republica Cehă) prin decizia din 2 decembrie 2016 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 78, 13.3.2017.


title: Cauza C-49/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spania) la 3 februarie 2014 – Finanmadrid E.F.C, SA/Jesús Vicente Albán Zambrano şi alţii

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Spania) la 3 februarie 2014 – Finanmadrid E.F.C, SA/Jesús Vicente Albán Zambrano şi alţii
   (Cauza C-49/14)
   2014/C 135/22
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Finanmadrid E.F.C, SA

      Pârâți: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 93/13 (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum reglementarea spaniolă în vigoare privind procedura somației de plată – articolele 815 și 816 din LEC –, care nu prevede în mod imperativ verificarea clauzelor abuzive și nici intervenția unei instanțe, cu excepția cazului în care secretarul judiciar [„Secretario Judicial”] consideră oportună o asemenea intervenție sau debitorii formulează opoziție, pentru motivul că se îngreunează sau se împiedică exercitarea controlului jurisdicțional din oficiu al contractelor în care ar putea exista clauze abuzive?

               2)

               Directiva 93/13/CEE trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea spaniolă, care nu permite să se examineze din oficiu [in] limine litis, în cadrul procedurii de executare ulterioare a titlului executoriu judiciar – decretul emis de secretarul judiciar prin care se finalizează procedura somației de plată –, existența unor clauze abuzive în contractul pe care se întemeiază emiterea decretului a cărui executare se solicită, pentru motivul că, potrivit dreptului național, există autoritate de lucru judecat, în temeiul articolelor 551 și 552 coroborate cu articolul 816 alineatul 2 din LEC?

               3)

               Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea privind procedura somației de plată și executarea titlurilor judiciare, în care controlul jurisdicțional din faza procedurii de fond nu este reglementat în toate cazurile și prin care nu se permite nici ca, în faza executării, instanța sesizată să examineze soluția pronunțată deja de secretarul judiciar?

               4)

               Cartea drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretată în sensul că se opune unei legislații naționale care nu permite examinarea din oficiu a respectării dreptului de a fi ascultat, pentru motivul că există autoritate de lucru judecat?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 15 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 73).

      (2)  JO 2000 C 364, p. 1.


title: Cauza C-390/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Decizia nr. 280/2004/CE — Punerea în aplicare a Protocolului de la Kyoto — Măsuri naționale destinate să limiteze și/sau să reducă emisiile de gaze cu efect de seră — Necomunicarea informațiilor solicitate)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/16

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 14 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-390/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Decizia nr. 280/2004/CE - Punerea în aplicare a Protocolului de la Kyoto - Măsuri naționale destinate să limiteze și/sau să reducă emisiile de gaze cu efect de seră - Necomunicarea informațiilor solicitate)
   2009/C 153/32
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și J.-P. Keppenne, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Necomunicarea, în termenul prevăzut, a informațiilor solicitate în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaz cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (JO L 49, p. 1), coroborat cu articolele 8, 9, 10 și 11 din Decizia nr. 166/2005/CE a Comisiei din 10 februarie 2005 de stabilire a normelor de aplicare a Deciziei nr. 280/2004/CE (JO L 55, p. 57, Ediție specială, 15/vol. 13, p. 146) — Informații legate de previziunile naționale privind emisiile de gaz cu efect de seră și măsurile adoptate pentru a limita și/sau a reduce aceste emisii

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a transmis informațiile solicitate până la 15 martie 2007 în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaz cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto, coroborat cu articolele 8-11 din Decizia 2005/166/CE a Comisiei din 10 februarie 2005 de stabilire a normelor de aplicare a Deciziei nr. 280/2004, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor menționate.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-338/07 P: Recurs introdus la 20 iulie 2007 de Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 26 aprilie 2007 în cauzele conexate T-109/02 (Bolloré/Comisia), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Comisia), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Comisia), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Comisia), T-126/02 (M-real Zanders/Comisia), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Comisia), T-129/02 (Torraspapel/Comisia), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Comisia) și T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Comisia)

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/7

         Recurs introdus la 20 iulie 2007 de Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 26 aprilie 2007 în cauzele conexate T-109/02 (Bolloré/Comisia), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Comisia), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Comisia), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Comisia), T-126/02 (M-real Zanders/Comisia), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Comisia), T-129/02 (Torraspapel/Comisia), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Comisia) și T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Comisia)
   (Cauza C-338/07 P)
   (2007/C 223/08)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. (reprezentant: E. Pérez Medrano, abogado)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               declararea prezentului recurs ca admisibil și întemeiat;

               —

               anularea hotărârii atacate în tot sau în parte, în măsura în care o prejudiciază pe această recurentă, pentru toate sau o parte dintre motivele de drept invocate și deducerea tuturor consecințelor juridice din anularea hotărârii menționate, atât în cazul judecării pe fond, cât și în cazul retrimiterii spre examinare la Tribunalul de Primă Instanță;

               —

               desființarea sau reducerea amenzii aplicate prin Decizia 2004/337/CE a Comisiei din 20 decembrie 2001 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/E-1/36.212 — Hârtie autocopiativă) (1), obiectul acțiunii în primă instanță;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente acțiunii în anulare, obiectul hotărârii atacate.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea dreptului la un proces echitabil în ceea ce privește aprecierea pretinsei participări la anumite reuniuni ale cartelului pe piața spaniolă și participarea la un cartel european.

               2.

               Încălcarea prezumției de nevinovăție în ceea ce privește aprecierea încălcărilor pretinse, pe baza unor probe indirecte.

               3.

               Încălcarea dreptului comunitar în ceea ce privește caracterul disproporționat și injust al amenzii, referitor la severitatea, calculul și aplicarea circumstanțelor atenuante, și în ceea ce privește lipsa motivării aprecierii anumitor circumstanțe atenuante.

               4.

               Încălcarea dreptului la un proces echitabil într-un termen rezonabil.

      (1)  JO L 2004, L 115, p. 1.


title: Cauza C-145/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 9 aprilie 2008 — KLAMP OTEL LOUTRAKI A.E., Athinaïki techniki A.E. și Evangelos Marinakis/Ethnicou Symvouliou Radiotileorasis și Ypourgos Epikrateías

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 9 aprilie 2008 — KLAMP OTEL LOUTRAKI A.E., Athinaïki techniki A.E. și Evangelos Marinakis/Ethnicou Symvouliou Radiotileorasis și Ypourgos Epikrateías
   (Cauza C-145/08)
   (2008/C 142/30)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Symvoulio tis Epikrateias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: KLAMP OTEL LOUTRAKI A.E., Athinaïki techniki A.E. și Evangelos Marinakis

      Pârâți: Ethnicou Symvouliou Radiotileorasis și Ypourgos Epikrateías.
   Întrebările preliminare

               1)

               Constituie o concesionare, nereglementată ca atare de Directiva 92/50/CEE, un contract prin intermediul căruia autoritatea contractantă atribuie contractantului exploatarea unui cazinou, realizarea unui plan de dezvoltare constând în restructurarea clădirilor cazinoului și în valorificarea comercială a posibilităților oferite de licența aferentă acestui cazinou și în care este inclusă o clauză în temeiul căreia, dacă în zona, înțeleasă în sens larg, în care se află cazinoul respectiv ar intra în mod legal în funcțiune un alt cazinou, autoritatea contractantă are obligația de a plăti contractantului o despăgubire?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare preliminară, o cale de atac formulată de participanții la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice de natură mixtă care prevede și prestarea de servicii incluse în anexa IB la Directiva 92/50/CEE Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50) și în cadrul căreia se invocă încălcarea principiului egalității de tratament al participanților la licitație [principiu prevăzut la articolul 3 alineatul (2) din directiva în discuție] intră în sfera de aplicare a Directivei 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237) sau o astfel de aplicare este exclusă în măsura în care, în conformitate cu articolul 9 din Directiva 92/50/CEE, doar articolele 14 și 16 din această din urmă directivă sunt aplicabile în cazul procedurii de atribuire a contractului de prestare de servicii menționat mai sus?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare preliminară, admițând că, în principiu, nu este contrară dreptului comunitar, în special dispozițiilor Directivei 89/665/CEE, o normă națională potrivit căreia doar totalitatea membrilor unei grupări fără personalitate juridică care a participat fără succes la o procedură de atribuire de contracte de achiziții publice, iar nu membrii acesteia în mod individual, poate formula o cale de atac împotriva actului de atribuire, inclusiv atunci când calea de atac a fost inițial introdusă în comun de toți membrii grupării, dar în final a fost declarată inadmisibilă în privința unora dintre aceștia, în ceea ce privește aplicarea acestei directive și în vederea declarării inadmisibilității menționate, este necesar să se analizeze, în plus, dacă acești membri, în mod individual, păstrează sau nu ulterior dreptul de a se adresa unei alte instanțe naționale pentru a obține despăgubirea prevăzută eventual de o normă de drept național?

               4)

               În cazul în care a existat o jurisprudență constantă a unei instanțe naționale, în care s-a considerat că este introdusă în mod valid calea de atac formulată chiar și de un singur membru al unei grupări împotriva unui act adoptat în cadrul unei proceduri de atribuire de contracte de achiziții publice, este compatibilă cu dispozițiile Directivei 89/665/CEE, interpretată în lumina articolului 6 din CEDO, în calitate de principiu general al dreptului comunitar, respingerea căii de atac ca inadmisibilă din cauza schimbării jurisprudenței constante menționate, fără a se oferi în prealabil reclamantului nici posibilitatea de a remedia o astfel de inadmisibilitate, nici posibilitatea de a prezenta propriile observații cu privire la această problemă în conformitate cu principiul contradictorialității?


title: Cauza T-387/11: Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — Nitrogénművek Vegyipari/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/32

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2011 — Nitrogénművek Vegyipari/Comisia
   (Cauza T-387/11)
   2011/C 282/65
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Nitrogénművek Vegyipari Zrt. (Pétfürdő, Republica Ungară) (reprezentanți: Z. Tamás și M. Le Berre, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Comisiei din 27 octombrie 2010 privind ajutorul de stat C 14/09 (ex NN 17/09) acordat de Ungaria în favoarea Péti Nitrogénművek Zrt. [notificată cu numărul C(2010) 7274];

               —

               obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv:

                           —

                           Comisia nu a aplicat principiul unei operațiuni efectuate în condiții normale de piață.

               2.

               Al doilea motiv:

                           —

                           Decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               3.

               Al treilea motiv:

                           —

                           Decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 296 TFUE.

               4.

               Al patrulea motiv:

                           —

                           Decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               5.

               Al cincilea motiv:

                           —

                           Decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiului protecției încrederii legitime.

               6.

               Al șaselea motiv (invocat în subsidiar în raport cu primele două motive):

                           —

                           Decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE.


title: Cauza F-85/14: Acțiune introdusă la 26 august 2014  – ZZ și alții/Comisia

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/62

         Acțiune introdusă la 26 august 2014 – ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-85/14)
   2014/C 421/90
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Inaplicabilitatea articolului 7 din anexa V și a articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum au fost modificate prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene și anularea deciziilor de retragere a beneficiului rambursării cheltuielilor de călătorie de la locul de repartizare până la locul de origine și de eliminare a concediului aferent duratei călătoriei

      Concluziile reclamanților

               —

               Declararea nelegalității articolului 7 din anexa V la statut și a articolului 8 din anexa VII la statut;

               —

               anularea deciziei de a nu mai acorda reclamanților niciun concediu aferent duratei călătoriei și nici rambursarea cheltuielilor aferente călătoriilor anuale, începând din anul 2014;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-27/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 18 ianuarie 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/41

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 18 ianuarie 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
   (Cauza C-27/10)
   2010/C 63/65
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Bureau National Interprofessionnel du Cognac

      Pârâți: Oy Gust. Ranin, Patentti-ja rekisterihallituksen valituslautakunta

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 110/2008 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1576/89 al Consiliului (denumit în continuare: „Regulamentul nr. 110/2008”) este aplicabil în cazul analizării condițiilor pentru înregistrarea mărcii care conține o indicație geografică protejată potrivit acestui regulament și care a fost solicitată la 19 decembrie 2001 și înregistrată la 31 ianuarie 2003?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, marca ce conține, printre altele, o indicație de origine protejată în temeiul Regulamentului nr. 110/2008 sau denumirea generică a acestei indicații și traducerea sa, și care este înregistrată pentru băuturi spirtoase care, în ceea ce privește, printre altele, metodele de producție și concentrația alcoolică, nu îndeplinesc condițiile prevăzute de regulament pentru utilizarea respectivei indicații geografice de origine, trebuie respinsă ca urmare a încălcării articolelor 16 și 23 din Regulamentul nr. 110/2008?

               3.

               Indiferent dacă răspunsul la prima întrebare este afirmativ sau negativ, o marcă precum cea descrisă la a doua întrebare trebuie considerată ca fiind de natură să inducă în eroare publicul, de exemplu cu privire la natura, la calitatea sau la proveniența geografică a produsului sau a serviciului, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (g) din Prima directivă 89/104/CEE (2) a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, înlocuită în prezent de Directiva 2008/95/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată)?

               4.

               Indiferent de răspunsul la prima întrebare, în măsura în care un stat membru a prevăzut, în temeiul articolului 3 alineatul (2) litera (a) din Directiva 89/104/CEE, ca unei mărci să îi fie refuzată înregistrarea sau, dacă este înregistrată, să poată fi declarată nulă când și în măsura în care utilizarea acestei mărci poate fi interzisă în temeiul unei alte legislații decât legislația privind mărcile din statul membru în cauză sau din Comunitate, poate fi exclusă înregistrarea unei mărci în cazul în care conține elemente ce încalcă Regulamentul nr. 110/2008 și pe baza cărora utilizarea acesteia poate fi interzisă?

      (1)  JO L 39, p. 16.

      (2)  JO L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92.

      (3)  JO L 299, p. 25.


title: Cauzele conexate C-58/10-C-68/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 septembrie 2011 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Conseil d'État — Franța) — Monsanto SAS și alții/Ministre de l'Agriculture et de la Pêche [Agricultură — Furaje modificate genetic — Măsuri de urgență — Măsură adoptată de un stat membru — Suspendare temporară a unei autorizații acordate în temeiul Directivei 90/220/CEE — Temei juridic — Directiva 2001/18/CE — Articolul 12 — Legislație sectorială — Articolul 23 — Clauză de protecție — Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 — Articolul 20 — Produse existente — Articolul 34 — Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Articolele 53 și 54 — Condiții de aplicare]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 septembrie 2011 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Conseil d'État — Franța) — Monsanto SAS și alții/Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   (Cauzele conexate C-58/10-C-68/10) (1)

   (Agricultură - Furaje modificate genetic - Măsuri de urgență - Măsură adoptată de un stat membru - Suspendare temporară a unei autorizații acordate în temeiul Directivei 90/220/CEE - Temei juridic - Directiva 2001/18/CE - Articolul 12 - Legislație sectorială - Articolul 23 - Clauză de protecție - Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 - Articolul 20 - Produse existente - Articolul 34 - Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Articolele 53 și 54 - Condiții de aplicare)
   2011/C 311/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Monsanto SAS (C-58/10 și C-59/10), Monsanto Agriculture France SAS (C-58/10 și C-59/10), Monsanto International SARL (C-58/10 și C-59/10), Monsanto Technology LLC (C-58/10 și C-59/10), Monsanto Europe SA (C-59/10), Association générale des producteurs de maïs (AGPM) (C-60/10), Malaprade SCEA și alții (C-61/10), Pioneer Génétique SARL (C-62/10), Pioneer Semences SAS (C-62/10), Union française des semenciers (UFS), fostă Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (Seproma) (C-63/10), Caussade Semences SA (C-64/10), Limagrain Europe SA, fostă Limagrain Verneuil Holding SA (C-65/10), Maïsadour Semences SA (C-66/10), Ragt Semences SA (C-67/10), Euralis Semences SAS (C-68/10), Euralis Coop (C-68/10)

      Pârât: Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

      Cu participarea: Association France Nature Environnement (C-59/10 și C-60/10), Confédération paysanne (C-60/10)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État — Interpretarea articolelor 20 și 34 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic (JO L 268, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 41, p. 3), a articolelor 12 și 23 din Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului (JO L 106, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 75) precum și a articolelor 53 și 54 din Regulamentul (CE) nr.°178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002, de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 78) — Suspendarea sau interdicția provizorie a utilizării sau a vânzării de varietăți de semințe de porumb provenite dintr-o linie de porumb modificat genetic, ulterior autorizării introducerii pe piață a acestui produs — Competența autorităților naționale de a adopta astfel de măsuri — Noțiunile „risc” și „risc grav” pentru mediu — Criterii de identificare a riscului, de evaluare a probabilității și de apreciere a efectelor sale

      Dispozitivul

               1.

               În împrejurări precum cele din litigiile principale, organisme modificate genetic precum porumbul MON 810, care au fost autorizate în special în calitate de semințe în scopul cultivării în conformitate cu Directiva 90/220/CEE a Consiliului din 23 aprilie 1990 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și care, în condițiile prevăzute la articolul 20 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic, au fost notificate ca produse existente, apoi au făcut obiectul unei cereri de reînnoire a autorizației aflate în curs de examinare, nu pot face obiectul unei măsuri de suspendare sau de interzicere temporară a utilizării sau a introducerii pe piață, adoptată de un stat membru în temeiul articolului 23 din Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2011 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220, astfel de măsuri putând fi adoptate, în schimb, în conformitate cu articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003.

               2.

               Articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003 nu autorizează un stat membru să adopte măsuri de urgență decât în condițiile de procedură prevăzute la articolul 54 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare, a căror respectare trebuie verificată de instanța națională.

               3.

               În vederea adoptării măsurilor de urgență, articolul 34 din Regulamentul nr. 1829/2003 obligă statele membre să stabilească, pe lângă urgență, existența unei situații care poate prezenta un risc important de natură să pună în pericol în mod vădit sănătatea umană, sănătatea animală sau mediul.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-413/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Ordinario di Prato (Italia) la 18 august 2010 — Procedură penală împotriva Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/23

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Ordinario di Prato (Italia) la 18 august 2010 — Procedură penală împotriva Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri
      (Cauza C-413/10)
      ()
      (2010/C 288/40)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Ordinario di Prato

         Părțile din acțiunea principală

      Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea italiană în domeniul colectării pariurilor cuprinsă în articolul 4 din Legea nr. 401/89 și la articolul 88 din Decretul regal nr. 773/31, astfel cum au fost modificate prin articolul 37 alineatele IV și V din Legea nr. 388/2000 din 23.12.2000, prin articolul 38 din Decretul-lege nr. 223/06 și prin articolul 23 din schema de convenție publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 30.8.2006, este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul de instituire a Comunității Europene?


title: Cauza C-531/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 29 noiembrie 2007 — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 29 noiembrie 2007 — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft
   (Cauza C-531/07)
   (2008/C 37/19)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

      Pârâtă: LIBRO Handelsgesellschaft mbH
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 28 CE trebuie interpretat în sensul că se opune, în sine, aplicării dispozițiilor naționale care impun numai importatorilor de cărți în limba germană, stabilirea și aducerea la cunoștința publicului, pentru cărțile importate pe teritoriul național, a unui preț de vânzare cu caracter obligatoriu pentru vânzătorul final, în condițiile în care acest preț nu poate fi inferior, după deducerea taxei pe valoarea adăugată, prețului de vânzare finală stabilit sau recomandat de editor pentru statul de publicare sau prețului de vânzare finală recomandat pentru teritoriul național de către un editor care nu își are sediul pe teritoriul unui stat semnatar al Acordului privind Spațiul Economic European (SEE), dar există o excepție de la această regulă, potrivit căreia importatorul care cumpără, într-un stat care este parte la SEE, la un preț inferior prețului de achiziție obișnuit, poate vinde la un preț inferior prețului stabilit sau recomandat de către editor pentru statul de publicare — în cazul reimporturilor, prețului stabilit de către editorul național — proporțional cu avantajul comercial obținut?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este pozitiv:
               Impunerea prin legislația națională a unui preț al cărților care este în sine incompatibilă cu articolul 28 CE, potrivit primei întrebări, — în orice caz și ca modalitate de vânzare care aduce atingere liberei circulații a mărfurilor —, a cărei finalitate este definită într-un mod foarte general prin necesitatea de a ține cont „de specificitatea cărții ca produs cultural, de interesul consumatorului ca prețul cărților să fie rezonabil și de realitățile economice ale industriei cărții” este justificată în temeiul articolului 30 CE sau al articolului 151 CE, de exemplu prin interesul general în promovarea producției de carte, a diversificării titlurilor cu prețuri reglementate și a diversificării comercianților de cărți — în pofida lipsei de date empirice care să poată demonstra că un sistem legal de impunere a prețurilor pentru cărți este un mijloc adecvat în vederea atingerii obiectivelor astfel urmărite?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Impunerea unui preț al cărților prin legislația națională, avută în vedere la prima întrebare, este compatibilă cu articolul 3 alineatul (1) litera (g) CE și cu articolele 10 CE și 81 CE, cu toate că acest sistem a succedat și a înlocuit, fără întrerupere cronologică sau materială, sistemul anterior prin care comercianții de cărți aveau obligația contractuală de a practica prețurile stabilite de editori pentru produsele industriei de imprimare (sistemul „Sammelrevers” din 1993)?


title: Cauza C-292/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 22 mai 2017 – EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 22 mai 2017 – EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
   (Cauza C-292/17)
   (2017/C 249/32)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: EUflight.de GmbH

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebarea preliminară

   Se consideră că anularea unui zbor a fost cauzată de o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/04 (1) și atunci când împrejurările (în speță: „greva spontană” sau „valul de îmbolnăviri”) afectează zborul în discuție numai în mod indirect, întrucât acestea au condus la reorganizarea întregului plan de zbor al operatorul de transport aerian, iar această organizare include anularea programată a zborului concret? În temeiul articolului 5 alineatul (3) din regulament, un operator de transport aerian poate fi exonerat de obligația de plată a unor compensații și atunci când, în lipsa reorganizării, zborul în discuție ar fi putut fi efectuat, întrucât echipajul alocat acestuia ar fi fost disponibil, dar, prin reorganizare, a fost realocat altor zboruri?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-74/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 18 februarie 2009 – Bâtiments et Ponts Construction SA, Thyssenkrupp Industrieservice/Berlaymont 2000 SA

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 18 februarie 2009 – Bâtiments et Ponts Construction SA, Thyssenkrupp Industrieservice/Berlaymont 2000 SA
   (Cauza C-74/09)
   2009/C 102/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Bâtiments et Ponts Construction SA, Thyssenkrupp Industrieservice

      Pârâtă: Berlaymont 2000 SA

      Întrebările preliminare

               1)

               O obligație de a fi titularul unei înregistrări pentru a putea obține atribuirea unui contract de achiziții publice în Belgia, precum cea impusă la articolul I. G. din caietul special de sarcini aplicabil în speță, este sau nu este contrară principiului liberei circulații în cadrul Uniunii Europene și a articolului 24 al doilea paragraf din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (1), în cazul în care trebuie interpretată ca permițând unei autorități contractante să excludă de pe piață un ofertat – întreprinzător străin – care nu este titularul unei astfel de înregistrări însă a prezentat certificate echivalente din partea administrațiilor naționale din statul din care provine?

               2)

               Nu se încalcă principiul liberei circulații în cadrul Uniunii Europene și articolului 24 al doilea paragraf din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări dacă se recunoaște unei autorități contractante belgiene dreptul de a impune ofertanților străini obligația de a solicita din partea unei autorități belgiene – comisia de înregistrare a întreprinzătorilor – examinarea validității certificatelor care le-au fost eliberate de autoritățile fiscale și sociale din statele din care provin, prin care se atestă că și-au îndeplinit toate obligațiile fiscale și sociale?

      (1)  JO L 199, p. 54


title: Cauza T-129/13: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Alpiq RomIndustries și Alpiq RomEnergie/Comisia [ „Ajutoare de stat — Electricitate — Tarife preferențiale — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Acțiune în anulare — Act care nu este supus căilor de atac — Măsură de ajutor pusă în aplicare în totalitate la data introducerii acțiunii — Inadmisibilitate” ]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/36

         Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Alpiq RomIndustries și Alpiq RomEnergie/Comisia
   (Cauza T-129/13) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Electricitate - Tarife preferențiale - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Acțiune în anulare - Act care nu este supus căilor de atac - Măsură de ajutor pusă în aplicare în totalitate la data introducerii acțiunii - Inadmisibilitate”])
   2014/C 421/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Alpiq RomIndustries Srl (București, România) și Alpiq RomEnergie Srl (București) (reprezentanți: H. Wollmann și F. Urlesberger, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2012) 2542 final a Comisiei din 25 aprilie 2012 de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește ajutorul de stat SA 33451 (2012/C) (ex 2012/NN) – România – Tarife preferențiale în contracte încheiate între Hidroelectrica SA și furnizori de energie electrică

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Alpiq RomIndustries Srl și Alpiq RomEnergie Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.