title: Cauza C-584/14: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/7

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-584/14)
   (2015/C 081/09)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și D. Loma-Osorio Lerena)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea dispozițiilor necesare pentru executarea Hotărârii Curții din 10 septembrie 2009 în cauza C-286/08, Comisia/Republica Elenă, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata către Comisie a unei penalități în cuantumul propus de 72  864,00 EUR pe zi de întârziere în executarea hotărârii pronunțate în cauza C-286/08 începând cu data în care va fi pronunțată hotărârea în prezenta cauză până la executarea hotărârii din cauza C-286/08;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata către Comisie a unei sume forfetare zilnice de 8  096,00 EUR începând cu ziua pronunțării hotărârii în cauza C-286/08 până în ziua pronunțării hotărârii din prezenta cauză sau până la data executării hotărârii pronunțate în cauza C-286/08, în ipoteza în care executarea ar interveni la o dată anterioară;

               —

               obligarea Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin Hotărârea din 10 septembrie 2009 pronunțată în cauza C-286/08, Comisia/Republica Elenă, Curtea a declarat după cum urmează:

                           „1)

                           Prin faptul că:

                                       —

                                       nu a elaborat și nu a adoptat, într-un termen rezonabil, un plan de gestionare a deșeurilor periculoase conform cu cerințele legislației comunitare aplicabile și nu a creat o rețea integrată și adecvată de instalații de eliminare a deșeurilor periculoase, caracterizată de folosirea celor mai potrivite metode pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a mediului și a sănătății publice și

                                       —

                                       nu a adoptat toate măsurile necesare pentru a asigura, în ceea ce privește gestionarea deșeurilor periculoase, respectarea articolelor 4 și 8 din Directiva 2006/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind deșeurile (1), precum și a articolului 3 alineatul (1) și a articolelor 6-9, 13 și 14 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (2),

                                 Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin, în primul rând, în temeiul articolului 1 alineatul (2) și al articolului 6 din Directiva 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deșeurile periculoase (3) coroborate cu articolul 5 alineatele (1) și (2), precum și cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2006/12, în al doilea rând, în temeiul articolului 1 alineatul (2) din Directiva 91/689 coroborat cu dispozițiile articolelor 4 și 8 din Directiva 2006/12, precum și, în al treilea rând, în temeiul articolului 3 alineatul (1) și al articolelor 6-9, 13 și 14 din Directiva 1999/31.

                           2)

                           Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată”.

               2.

               Comisia a declanșat o procedură împotriva Republicii Elene în vederea executării respectivei hotărâri a Curții, în temeiul articolului 260 TFUE. Potrivit informațiilor furnizate de Republica Elenă și, în special, pe baza datelor aferente anului 2009, prezentate Comisiei în răspunsul din 16 mai 2011, rezultă că producția globală de deșeuri periculoase în anul 2011 este de 1 84  863,50 tone, că deșeurile istorice reprezintă 3 23  452,40 tone și că exporturile sunt de 5  147,40 tone. Din aceste date rezultă că hotărârea Curții din cauza C-286/08 nu a fost executată la mai mult de șapte ani de la pronunțare.

               3.

               Prin urmare, Comisia sesizează Curtea cu o acțiune în temeiul articolului 260 alineatul (2) TFUE, potrivit căruia, atunci când Comisia formulează o acțiune în fața Curții în cazul în care consideră că un stat membru nu a luat măsurile pe care le impune executarea hotărârii Curții în termenul stabilit de Comisie, aceasta din urmă indică cuantumul sumei forfetare sau al penalității cu titlu cominatoriu pe care statul membru în cauză trebuie să le plătească și pe care îl consideră adecvat situației. Decizia finală privind impunerea sancțiunilor prevăzute la articolul 260 TFUE este adoptată de Curte, în exercitarea competenței sale de fond.

               4.

               Comisia, prin aplicarea criteriilor prevăzute în Comunicarea sa din 13 decembrie 2005 (în versiunea actualizată din 17 septembrie 2014) privind aplicarea articolului 260 TFUE, solicită Curții să declare că Republica Elenă, prin faptul că nu a luat măsurile necesare pe care le impune executarea Hotărârii Curții din 10 septembrie 2009 din cauza C-286/08, Comisia/Republica Elenă, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) TFUE, să oblige Republica Elenă la plata către Comisie a unei penalități în cuantumul propus de 72  864,00 EUR pe zi de întârziere în executarea hotărârii pronunțate în cauza C-286/08 începând cu data în care va fi pronunțată hotărârea în prezenta cauză până la executarea hotărârii din cauza C-286/08, să oblige Republica Elenă la plata către Comisie a unei sume forfetare zilnice de 8  096,00 EUR începând cu ziua pronunțării hotărârii în cauza C-286/08 până în ziua pronunțării hotărârii din prezenta cauză sau până la data executării hotărârii pronunțate în cauza C-286/08, în ipoteza în care executarea ar interveni la o dată anterioară, și să oblige Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO L 114, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 45.

      (2)  JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94.

      (3)  JO L 377, p. 20, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 91.


title: Cauza T-901/16: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – Elche Club de Fútbol, SAD/Comisia

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/40

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2016 – Elche Club de Fútbol, SAD/Comisia
   (Cauza T-901/16)
   (2017/C 053/48)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Elche Club de Fútbol, SAD (Elche, Spania) (reprezentanți: M. Segura Catalán și M. Clayton, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea motivelor de anulare invocate în cerere;

               —

               declararea nulității Deciziei Comisiei Europene din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.36387 (2013/C) (ex 2013/CP) acordat de Spania în favoarea Elche Club de Fútbol S.A.D. (și a altor cluburi de fotbal), în special în privința Elche CF;

               —

               anularea articolului 1 din decizie în ceea ce privește măsura 3;

               —

               anularea articolului 2 din decizie în ceea ce privește recuperarea de la Elche CF a ajutoarelor de stat aferente măsurii 3;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de analiză și de motivare în identificarea măsurii de ajutor și a beneficiarului, prin aceea că s-a considerat că beneficiarul, în sensul articolului 107 TFUE, al garanțiilor acordate de Instituto Valenciano de Finanzas (IVF) în favoarea Fundación Elche CF a fost Elche CF.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a articolului 107 TFUE și pe un viciu de motivare cu privire la calificarea drept ajutor de stat a garanțiilor acordate de IVF în favoarea Fundación Elche CF. Comisia nu a demonstrat nici imputabilitatea în sarcina statului, nici acordarea unui avantaj și caracterul selectiv al acestuia și nu a evaluat denaturarea concurenței, nici nu a motivat suficient efectul asupra schimburilor în Spațiul Economic European.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE în cuantificarea ajutorului și a cuantumului recuperării.

               4.

               Al patrulea motiv, cu caracter subsidiar, referitor la încălcarea articolului 107 TFUE în evaluarea compatibilității ajutorului și în aplicarea Liniilor directoare privind salvarea și restructurarea.


title: Cauze conexate C-630/11 P-C-633/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 iunie 2013 — HGA Srl și alții/Comisia Europeană [Recurs — Ajutoare de stat regionale — Ajutoare în favoarea industriei hoteliere din Sardinia — Ajutoare noi — Modificare a unei scheme de ajutoare existente — Decizie de rectificare — Posibilitate de a adopta o astfel de decizie — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolul 4 alineatul (5), articolul 7 alineatul (6), articolul 10 alineatul (1), articolul 13 alineatul (2), articolul 16 și articolul 20 alineatul (1) — Efect de stimulare al ajutorului — Protecția încrederii legitime]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/17

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 iunie 2013 — HGA Srl și alții/Comisia Europeană
   (Cauze conexate C-630/11 P-C-633/11 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat regionale - Ajutoare în favoarea industriei hoteliere din Sardinia - Ajutoare noi - Modificare a unei scheme de ajutoare existente - Decizie de rectificare - Posibilitate de a adopta o astfel de decizie - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 4 alineatul (5), articolul 7 alineatul (6), articolul 10 alineatul (1), articolul 13 alineatul (2), articolul 16 și articolul 20 alineatul (1) - Efect de stimulare al ajutorului - Protecția încrederii legitime)
   2013/C 225/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: HGA Srl, Gimar Srl, Coghene Costruzioni Srl, Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas, Immobiliare 92 Srl, Gardena Srl, Hotel Stella 2000 Srl, Vadis Srl, Macpep Srl, San Marco Srl, Due lune SpA, Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C.Sas, L'Esagono di Mario Azara & Co. Snc, Le Buganville Srl (fostă Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc), Le Dune Srl (fostă Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc) (reprezentanți: G. Dore, F. Ciulli și A. Vinci, avocați) (C-630/11 P), Regione autonoma della Sardegna (reprezentanți: A. Fantozzi și G. Mameli, avocați (C-631/11 P)), Timsas srl (reprezentanți: D. Dodaro și S. Pinna, avocați (C-632/11 P), Grand Hotel Abi d’Oru SpA (reprezentanți: D. Dodaro și R. Masuri, avocați (C-633/11 P)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan, C. Urraca Caviedes și G. Conte, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 20 septembrie 2011, Regione autonoma della Sardegna și alții/Comisia (T-394/08), prin care Tribunalul a respins cererile de anulare a Deciziei 2008/854/CE a Comisiei din 2 iulie 2008 privind schema de ajutor de stat „Legea regională nr. 9 din 1998 — utilizarea abuzivă a ajutorului N 272/98” (JO L 302, p. 9), prin care Regione autonoma della Sardegna a acordat subvenții destinate unor investiții inițiale în industria hotelieră din Sardinia — Obligația de motivare — Principiile securității juridice și protecției încrederii legitime

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă recurentele la plata în solidar a cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza F-96/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 24 aprilie 2013 — Demeneix/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Neînscriere pe lista de rezervă — Condiție privind experiența profesională — Întinderea puterii de apreciere)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/41

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 24 aprilie 2013 — Demeneix/Comisia
   (Cauza F-96/12) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Neînscriere pe lista de rezervă - Condiție privind experiența profesională - Întinderea puterii de apreciere)
   2013/C 171/85
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Laurent Demeneix, (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului EPSO/AD/207/11 prin care se confirmă decizia de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă întrucât acesta nu ar îndeplini anumite condiții specifice de admitere la concursul menționat și cerere de daune interese.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Demeneix suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012, p. 23.


title: Rectificare la anunțul din Jurnalul Oficial în cauza F-104/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 — U (*)/Comisia (Funcție publică — Pensie de urmaș — Articolele 18 și 20 din anexa VIII la statut — Soțul supraviețuitor al unui fost funcționar — Eligibilitate — A doua căsătorie — Egalitate de tratament între funcționari) (JO C 364, 3.10.2016, astfel cum a fost republicat din motive de protecție a datelor cu caracter personal)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/26

         Rectificare la anunțul din Jurnalul Oficial în cauza F-104/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iulie 2016 — U (*)/Comisia (Funcție publică — Pensie de urmaș — Articolele 18 și 20 din anexa VIII la statut — Soțul supraviețuitor al unui fost funcționar — Eligibilitate — A doua căsătorie — Egalitate de tratament între funcționari)
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 364 din 3 octombrie 2016
      , astfel cum a fost republicat din motive de protecție a datelor cu caracter personal)
   (2017/C 095/34)
   La pagina 4, în cuprins, la pagina 33 și la pagina 34, „U (*)” se înlocuiește cu „RN (*)”.


title: Cauzele conexate C-108/14 și C-109/14: Hotărârea Curții (Cameraa doua) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG/Finanzamt Nordenham (C-108/14) și Finanzamt Hamburg-Mitte/Marenave Schiffahrts AG (C-109/14) (Trimitere preliminară — TVA — A şasea directivă 77/388/CEE — Articolul 17 — Drept de deducere — Deducere parțială — TVA achitat de societăți holding pentru achiziția de capital investit în filialele lor — Furnizare de servicii către filiale — Filiale constituite sub forma unor societăți de persoane — Articolul 4 — Constituire a unui grup de persoane care pot fi considerate drept o persoană impozabilă unică — Condiții — Necesitatea unui raport de subordonare — Efect direct)

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/7

         Hotărârea Curții (Cameraa doua) din 16 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG/Finanzamt Nordenham (C-108/14) și Finanzamt Hamburg-Mitte/Marenave Schiffahrts AG (C-109/14)
   (Cauzele conexate C-108/14 și C-109/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - TVA - A şasea directivă 77/388/CEE - Articolul 17 - Drept de deducere - Deducere parțială - TVA achitat de societăți holding pentru achiziția de capital investit în filialele lor - Furnizare de servicii către filiale - Filiale constituite sub forma unor societăți de persoane - Articolul 4 - Constituire a unui grup de persoane care pot fi considerate drept o persoană impozabilă unică - Condiții - Necesitatea unui raport de subordonare - Efect direct))
   (2015/C 302/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG (C-108/14), Finanzamt Hamburg-Mitte (C-109/14)

      Pârâte: Finanzamt Nordenham (C-108/14), Marenave Schiffahrts AG (C-109/14)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 17 alineatele (2) și (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/69/CE a Consiliului din 24 iulie 2006, trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           cheltuielile legate de achiziționarea de participații în filialele sale, suportate de o societate holding care se implică în administrarea acestora și care, în acest scop, desfășoară o activitate economică, trebuie considerate ca făcând parte din cheltuielile sale generale, iar taxa pe valoarea adăugată achitată pentru aceste cheltuieli trebuie, în principiu, să fie dedusă integral, mai puțin atunci când anumite operațiuni economice efectuate în aval sunt scutite de taxa pe valoarea adăugată în temeiul celei de A șasea directive 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/69, caz în care dreptul de deducere nu ar trebui să opereze decât potrivit modalităților prevăzute la articolul 17 alineatul (5) din această directivă;

                           —

                           cheltuielile legate de achiziționarea de participații în filialele sale, suportate de o societate holding care nu se implică decât în administrarea unora dintre acestea și care, în schimb, cu privire la celelalte nu desfășoară nicio activitate economică, trebuie considerate ca făcând parte numai parțial din cheltuielile sale generale, astfel încât taxa pe valoarea adăugată achitată pentru aceste cheltuieli nu poate fi dedusă decât proporțional cu cele care sunt inerente activității economice, potrivit criteriilor de repartizare definite de statele membre, care, în exercitarea acestei puteri, trebuie să țină seama – fapt pe care instanțele naționale trebuie să îl verifice – de finalitatea și de economia celei de A șasea directive și, în acest context, să prevadă un mod de calcul care să reflecte în mod obiectiv partea reală a cheltuielilor în amonte imputată activității economice și activității neeconomice.

               2)

               Articolul 4 alineatul (4) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/69, trebuie interpretat în sensul că se opune ca o reglementare națională să rezerve posibilitatea de a constitui un grup de persoane care pot fi considerate drept o singură persoană impozabilă în scopuri de taxă pe valoarea adăugată, astfel cum această posibilitate este prevăzută de dispoziția menționată, numai entităților care au personalitate juridică și sunt legate de organizația umbrelă a acestui grup printr-un raport de subordonare, cu excepția cazului în care aceste două cerințe constituie măsuri necesare și adecvate pentru atingerea obiectivelor care urmăresc prevenirea practicilor sau a comportamentelor abuzive ori combaterea fraudei sau a evaziunii fiscale, fapt care trebuie verificat de instanța de trimitere.

               3)

               Articolul 4 alineatul (4) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/69, nu poate fi considerat ca având un efect direct, care să permită persoanelor impozabile să îi invoce beneficiul împotriva statului membru din care fac parte, în cazul în care legislația acestuia nu ar fi compatibilă cu dispoziția menționată și nu ar putea fi interpretată într-o manieră conformă cu aceasta.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza T-448/16: Acțiune introdusă la 11 august 2016 – Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (Mr. KEBAB)

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/17

         Acțiune introdusă la 11 august 2016 – Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (Mr. KEBAB)
   (Cauza T-448/16)
   (2016/C 383/23)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Mr. Kebab s. r. o. (Košice-Západ, Slovacia) (reprezentant: L. Vojčík, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mister Kebap, SL (Finestrat, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „Mr. KEBAB” – cererea de înregistrare nr. 12 551 222

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11/05/2016 în cauza R 987/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               modificarea deciziei atacate prin respingerea în totalitate a opoziției formulate de cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs din 20 noiembrie 2014, cauza B 002370594, împotriva cererii de înregistrare a mărcii complexe a Uniunii Europene „Mr. KEBAB”;

               —

               obligarea EUIPO și, eventual, a celeilalte părți, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea @@.


title: Cauza C-230/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Weltimmo s.r.o./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (Trimitere preliminară — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 4 alineatul (1) și articolul 28 alineatele (1), (3) și (6) — Operator stabilit în mod formal într-un alt stat membru — Atingerea dreptului la protecția datelor cu caracter personal privind persoanele fizice dintr-un alt stat membru — Stabilirea legii aplicabile și a autorității de supraveghere competente — Exercitarea competențelor autorității de supraveghere — Competență de sancționare)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Weltimmo s.r.o./Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
   (Cauza C-230/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 4 alineatul (1) și articolul 28 alineatele (1), (3) și (6) - Operator stabilit în mod formal într-un alt stat membru - Atingerea dreptului la protecția datelor cu caracter personal privind persoanele fizice dintr-un alt stat membru - Stabilirea legii aplicabile și a autorității de supraveghere competente - Exercitarea competențelor autorității de supraveghere - Competență de sancționare))
   (2015/C 381/06)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Weltimmo s.r.o.

      Pârâtă: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că permite aplicarea legislației privind protecția datelor cu caracter personal a unui alt stat membru decât cel în care este înmatriculat operatorul, în măsura în care acesta exercită, într-o formă de instalare stabilă pe teritoriul acestui stat membru, o activitate efectivă și reală, chiar minimă, în cadrul căreia este efectuată prelucrarea în discuție.
               Pentru a determina, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, dacă acest condiții sunt îndeplinite, instanța de trimitere poate îndeosebi să țină cont de faptul, pe de o parte, că activitatea operatorului, în cadrul căreia are loc prelucrarea, constă în exploatarea unor site uri internet de anunțuri imobiliare privind bunuri imobile situate pe teritoriul statului membru menționat și redactate în limba acestuia și că ea este, în consecință, în principal sau chiar în întregime orientată către acest stat membru și, pe de altă parte, că acest operator dispune de un reprezentant în statul membru menționat, care este însărcinat să recupereze creanțele care rezultă din această activitate, precum și să îl reprezinte în proceduri administrative și judiciare privind prelucrarea datelor în cauză.
               În schimb, este lipsit de pertinență aspectul cetățeniei persoanelor vizate de această prelucrare de date.

               2)

               În ipoteza în care autoritatea de supraveghere a unui stat membru sesizată cu plângeri, conform articolului 28 alineatul (4) din Directiva 95/46, ar ajunge la concluzia că dreptul aplicabil prelucrării datelor cu caracter personal în cauză este nu dreptul statului membru respectiv, ci cel al unui alt stat membru, articolul 28 alineatele (1), (3) și (6) din această directivă trebuie interpretat în sensul că această autoritate de supraveghere nu ar putea exercita competențele efective de intervenție care i au fost conferite în conformitate cu articolul 28 alineatul (3) din directiva menționată decât pe teritoriul statului membru din care provine. Prin urmare, ea nu poate aplica sancțiuni pe baza dreptului acestui stat membru operatorului care nu este stabilit pe acest teritoriu, ci ar trebui, în temeiul articolului 28 alineatul (6) din aceeași directivă, să solicite autorității de supraveghere provenind din statul membru al cărui drept este aplicabil să intervină.

               3)

               Directiva 95/46 trebuie interpretată în sensul că noțiunea „adatfeldolgozás” (operațiuni tehnice de prelucrare de date), utilizată în versiunea în limba maghiară a acestei directive, în special la articolul 4 alineatul (1) litera (a) și la articolul 28 alineatul (6) din aceasta, trebuie înțeleasă într un sens identic cu cel al termenului „adatkezelés” (prelucrare de date).

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza T-484/13: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2013 — Lumene/OAPI (THE YOUTH EXPERTS)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/59

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2013 — Lumene/OAPI (THE YOUTH EXPERTS)
   (Cauza T-484/13)
   2013/C 344/109
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lumene Oy (Espoo, Finlanda) (reprezentant: L. Laaksonen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 iunie 2013, pronunțată în cauza R 187/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „THE YOUTH EXPERTS” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 44 — înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 112 578

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din RMC


title: Cauza C-297/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sø- og Handelsretten – Danemarca) – Ferring Lægemidler A/S, acționând în numele Ferring BV/Orifarm A/S [Trimitere preliminară — Mărci — Directiva 2008/95/CE — Articolul 7 alineatul (2) — Produse farmaceutice — Import paralel — Împărțirea piețelor — Necesitatea reambalării produsului care poartă marca — Produs farmaceutic introdus pe piața de export și pe piața de import de titularul mărcii cu aceleași tipuri de ambalaje]

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sø- og Handelsretten – Danemarca) – Ferring Lægemidler A/S, acționând în numele Ferring BV/Orifarm A/S
   (Cauza C-297/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mărci - Directiva 2008/95/CE - Articolul 7 alineatul (2) - Produse farmaceutice - Import paralel - Împărțirea piețelor - Necesitatea reambalării produsului care poartă marca - Produs farmaceutic introdus pe piața de export și pe piața de import de titularul mărcii cu aceleași tipuri de ambalaje])
   (2017/C 014/12)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Sø- og Handelsretten

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ferring Lægemidler A/S, acționând în numele Ferring BV

      Pârâtă: Orifarm A/S

      Dispozitivul

   Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că titularul unei mărci se poate opune comercializării în continuare a unui medicament de către un importator paralel atunci când acesta din urmă a reambalat medicamentul respectiv într-un ambalaj nou și a reaplicat marca pe acesta, întrucât, pe de o parte, medicamentul în cauză poate fi comercializat în statul de import parte la Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 în același ambalaj în care produsul respectiv este comercializat în statul de export parte la Acordul privind Spațiul Economic European și, pe de altă parte, importatorul nu a demonstrat că produsul importat poate fi comercializat numai pe o parte limitată a pieței statului de import, ceea ce este de competența instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza C-6/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 9 ianuarie 2014 – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 9 ianuarie 2014 – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG/Fridolin Santer
   (Cauza C-6/14)
   2014/C 129/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG

      Intimat: Fridolin Santer

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 785/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind cerințele de asigurare a operatorilor de transport aerian și a operatorilor de aeronave (1) trebuie interpretat în sensul că ocupantul unui elicopter deţinut de un operator de transport aerian

                           —

                           care, deşi este transportat pe o bază contractuală (în concret în temeiul unui contract între operatorul de transport aerian şi angajatorul ocupantului),

                           —

                           totuşi este transportat în scopul unei anumite misiuni de lucru (în concret detonarea de avalanşe) şi

                           —

                           care intervine în această misiune prin aceea că acţionează ca „ghid local” şi trebuie ca la indicaţia pilotului să deschidă uşa elicopterului în timpul zborului şi ulterior să o menţină deschisă într-un anumit mod şi pentru un anumit timp

                                       a)

                                       este „pasager” sau

                                       b)

                                       trebuie considerat „membru al personalului de serviciu, atât din rândul echipajului de zbor, cât și al echipajului de cabină”?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea l a):
               Articolul 17 alineatul (1) din Convenția de la Montreal pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional din 28 mai 1999 (2) trebuie interpretat în sensul că noţiunea „pasager” cuprinde şi un „pasager” în sensul articolului 3 litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 785/2004?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2:
               Articolul 17 alineatul (1) din Convenţia de la Montreal trebuie interpretat în sensul că ocupantul unui elicopter deţinut de un operator de transport aerian comunitar în circumstanţele prevăzute la întrebarea 1 este „pasager” în sensul acestei dispoziţii?

      (1)  JO L 138, p. 1, Ediţie specială, 07/vol. 14, p. 3.

      (2)  JO 2001, L 194, p. 39, Ediţie specială, 07/vol. 8, p. 112.


title: Cauza C-423/08: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/16

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-423/08)
   (2008/C 313/23)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și A. Caeiros, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin nerespectarea termenelor pentru înregistrarea resurselor proprii comunitare în caz de colectare a posteriori și ca urmare a plății tardive a acestora din urmă către Comunitate; Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 6, 9, 10 și 11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (1) și din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (2), precum și al articolului 220 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (3).

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia critică autoritățile italiene pentru nerespectarea, în cazul încasării a posteriori a taxelor vamale, a termenelor pentru înregistrarea resurselor proprii prevăzute de reglementarea comunitară aplicabilă în materie, în măsura în care aceste autorități acordă o prelungire (de șaizeci de zile) subiectului pasiv în vederea consultării procesului-verbal de contestare, înainte de a efectua calculul taxelor de import, având drept rezultat cauzarea de întârzieri în ceea ce privește înscrierea resurselor proprii comunitare în discuție. Un astfel de fenomen s-a produs în cursul unui control al resurselor proprii efectuat în Italia în perioada 6-10 noiembrie 2000.
   În opinia Comisiei, o astfel de practică de operare nu rezultă compatibilă cu dispozițiile comunitare în vigoare în materie de colectare a posteriori. Într-adevăr, condițiile pentru stabilirea taxelor sunt îndeplinite de îndată ce autoritățile naționale redactează procesul-verbal prin care subiectul pasiv este informat cu privire la cuantumul taxelor care trebuie colectate, în măsura în care acest document indică în același timp numele debitorului și cuantumul taxelor ce trebuie colectate. În măsura în care în Italia taxele sunt stabilite și înregistrate doar după scadența termenului acordat subiectului pasiv pentru a contesta rectificarea taxelor care i-au fost notificate, reglementarea națională în discuție nu este conformă cu dispozițiile comunitare relevante și poate da naștere unor întârzieri, în prezenta cauză în ceea ce privește data punerii la dispoziție a resurselor proprii comunitare.

      (1)  JO L 155, p. 1.

      (2)  JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184.

      (3)  JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.


title: Cauza C-37/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 22 ianuarie 2010 — Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen/BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 22 ianuarie 2010 — Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen/BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
   (Cauza C-37/10)
   2010/C 100/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Berlin

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Landwirtschaftliches Unternehmen e.G. Sondershausen

      Pârâtă: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul 1 a doua și a treia teză din Flächenerwerbsverordnung, (Regulamentul privind achiziționarea terenurilor), care prevede normele de aplicare a articolului 4 alineatul 3 punctul 1 din Ausgleichsleistungsgesetz (Legea privind despăgubirile acordate pentru exproprierea proprietăților private situate în fostele landuri est-germane), încalcă articolul 87 CE?


title: Cauza T-386/16: Acțiune introdusă la 22 iulie 2016 – Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo/EUIPO – Zanini Porte (silente PORTE & PORTE)

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/15

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2016 – Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo/EUIPO – Zanini Porte (silente PORTE & PORTE)
   (Cauza T-386/16)
   (2016/C 383/21)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Falegnameria Universo dei F.lli Priarollo Snc (Caerano di San Marco, Italia) (reprezentant: B. Osti, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zanini Porte (Corbiolo di Bosco Chiesanuova, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „silente PORTE & PORTE” – marca Uniunii Europene nr. 4 191 425

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2016 în cauza R 240/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu preliminar, constatarea pronunțării extra petita și, în consecință, trimiterea deciziei către camera de recurs a Oficiului pentru încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009; ținând seama de Regulamentul (CE) nr. 216/96 al Comisiei din 5 februarie 1996 și de articolul 1d cu privire la trimiterea unei cereri la o cameră de recurs care nu s-a pronunțat asupra chestiunii;

               —

               pe fond: modificarea deciziei atacate și, în consecință, obligarea Oficiului pârât la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în procedura din fața camerei de recurs, în măsura în care decizia atacată este nefondată în fapt și în drept; în orice caz, rambursarea și în mod echitabil a cheltuielilor de judecată;

               —

               cu privire la măsurile de cercetare judecătorească: să se dispună depunerea documentelor aferente procedurii nr. 000008977 C care au fost prezentate în fața diviziei de anulare a Oficiului, precum și a documentelor aferente procedurii succesive de recurs nr. R0240/2015.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 37 litera (b) punctul (i) și a normei 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza C-18/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 19 ianuarie 2015 – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland/Fazenda Pública

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 19 ianuarie 2015 – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland/Fazenda Pública
   (Cauza C-18/15)
   (2015/C 118/22)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 56 TFUE se opune unei reglementări fiscale naţionale care prevede că instituţiile financiare nerezidente pe teritoriul portughez sunt supuse impozitului pe veniturile din dobânzi încasate pe acest teritoriu prin reținerea la sursă a unei cote definitive de 20 % (sau a unei cote mai mici în cazul în care există un acord de evitare a dublei impuneri) care se aplică la venitul brut, fără posibilitatea deducerii cheltuielilor profesionale legate în mod direct de activitatea financiară desfășurată, în timp ce dobânzile încasate de instituțiile financiare rezidente se includ în venitul impozabil global, cu deducerea cheltuielilor aferente activității desfășurate, atunci când se stabilește profitul în vederea aplicării impozitului pe profit, astfel încât se aplică cota globală de 25 % pentru veniturile nete din dobânzi?

               2)

               Această opoziție se aplică și în cazul în care se constată că baza de impozitare a instituțiilor financiare rezidente este sau poate fi supusă, după deducerea costurilor de finanțare aferente veniturilor din dobânzi sau a cheltuielilor care au legătură economică directă cu dobânzile respective, unui impozit mai mare decât cel reținut la sursă pe venitul brut în cazul instituțiilor nerezidente?

               3)

               În acest sens, costurile de finanțare aferente împrumuturilor acordate sau cheltuielile care au legătură economică directă cu veniturile din dobânzile încasate pot fi probate prin intermediul datelor furnizate de EURIBOR („Euro Interbank Offered Rate”) și de LIBOR („London Interbank Offered Rate”), care reprezintă ratele medii ale dobânzilor practicate în cadrul finanțării interbancare la care recurg băncile pentru a-şi desfășura activitatea?


title: Cauza F-122/12: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2012 — ZZ/Consiliul

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/72

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2012 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-122/12)
   2013/C 26/147
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: J. Lecuyer, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Consiliului privind concedierea reclamantului, pe de o parte, și despăgubirea reclamantului pentru prejudiciul material și moral pe care l-a suferit, pe de altă parte.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de Consiliu prin care reclamantul a fost concediat și, în măsura în care se impune, anularea actului de respingere a reclamației sale împotriva acestei decizii;

               —

               obligarea Consiliului la plata către reclamant a sumei provizionale de 160 181,85 de euro, cu titlu de reparare a prejudiciului său material;

               —

               obligarea Consiliului la plata către reclamant a sumei provizionale de 25 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului său moral;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-154/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2002/22/CE — Comunicații electronice — Rețele și servicii — Articolul 3 alineatul (2) și articolul 8 alineatul (2) — Desemnarea întreprinderilor însărcinate cu obligații de serviciu universal — Transpunere incorectă]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-154/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2002/22/CE - Comunicații electronice - Rețele și servicii - Articolul 3 alineatul (2) și articolul 8 alineatul (2) - Desemnarea întreprinderilor însărcinate cu obligații de serviciu universal - Transpunere incorectă)
   2010/C 328/07
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și A. Nijenhuis, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, L. Morais, avocat)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 3 alineatul (2) și a articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213) — Desemnarea întreprinderilor însărcinate cu obligații de serviciu universal

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a transpus corect în dreptul intern dispozițiile din dreptul Uniunii care reglementează desemnarea furnizorului sau a furnizorilor serviciului universal, și, în orice caz, prin faptul că nu a asigurat aplicarea practică a acestor dispoziții, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (2) și al articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal).

               2.

               Obligă Republica Portugheză să plătească cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-7/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 9 ianuarie 2008 — Har Vaessen Douane Service BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 9 ianuarie 2008 — Har Vaessen Douane Service BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-7/08)
   (2008/C 92/18)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală
   Har Vaessen Douane Service BV și Staatssecretaris van Financiën
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 27 din Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 3357/91 din 7 noiembrie 1991 (2), trebuie interpretat în sensul că scutirea la care se face referire în acest articol poate fi solicitată în privința transporturilor compuse din mărfuri care, luate în considerare în mod individual, au o valoare neglijabilă, dar care sunt expediate împreună sub forma unui transport unic care are o valoare intrinsecă totală ce depășește valoarea limită prevăzută la articolul 27?

               2)

               Articolul 27 din regulamentul menționat trebuie interpretat în sensul că sintagma „transporturile […] care se expediază direct dintr-o țară terță unui destinatar care se află în Comunitate” privește și situația în care mărfurile se află într-o țară terță înainte de a fi expediate destinatarului, dar cocontractantul destinatarului este stabilit în Comunitate?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 2, p. 126).

      (2)  JO L 318, p. 3, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 262.


title: Cauza C-321/03: Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Dyson Ltd/Registrar of Trade Marks (Mărci — Apropierea legislațiilor — Directiva 89/104/CEE — Articolul 2 — Noțiunea de semn care poate să constituie o marcă — Rezervor sau compartiment de colectare transparent care face parte din suprafața externă a unui aspirator)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/2

         Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Dyson Ltd/Registrar of Trade Marks
   (Cauza C-321/03) (1)

   (Mărci - Apropierea legislațiilor - Directiva 89/104/CEE - Articolul 2 - Noțiunea de semn care poate să constituie o marcă - Rezervor sau compartiment de colectare transparent care face parte din suprafața externă a unui aspirator)
   (2007/C 56/02)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dyson Ltd

      Pârât: Registrar of Trade Marks
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 3 alineatul (3) din Directiva 89/104/CEE: prima directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO L 40, p. 1) — Marcă ce constă într-o caracteristică funcțională (cilindru din plastic transparent) care face parte dintr-un aspirator
   Dispozitivul
   Articolul 2 din prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci, trebuie să fie interpretat în sensul că obiectul unei cereri de înregistrare a unei mărci, precum cea depusă în acțiunea principală, care se referă la toate formele imaginabile ale unei rezervor sau compartiment de colectare transparent care face parte din suprafața externă a unui aspirator, nu constituie un „semn“ în sensul acestei dispoziții și, în consecință, nu este susceptibil să constituie o marcă în sensul acesteia.

      (1)  JO C 239 din 4.10.2003.


title: Cauza T-271/15 P: Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2017 – LD/EUIPO („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Raport de evaluare — Exercițiul de evaluare 2011/2012 — Denaturare a faptelor — Eroare de drept — Abuz de încredere — Încredere legitimă”)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/8

         Hotărârea Tribunalului din 9 februarie 2017 – LD/EUIPO
   (Cauza T-271/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Raport de evaluare - Exercițiul de evaluare 2011/2012 - Denaturare a faptelor - Eroare de drept - Abuz de încredere - Încredere legitimă”))
   (2017/C 095/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: LD (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene [confidențial]
       (2), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               LD suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în prezenta cauză.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.

      (2)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza T-250/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Knut IP Management/OAPI — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale KNUT — DER EISBÄR — Marca națională verbală anterioară KNUD — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)” ]

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/17

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Knut IP Management/OAPI — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)
   (Cauza T-250/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale KNUT — DER EISBÄR - Marca națională verbală anterioară KNUD - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009))
   2013/C 336/34
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Knut IP Management Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial C. Jaeckel, ulterior J. Steinberg, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlin, Germania) (reprezentanți: J. Schulz și P. Vatankhah, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 martie 2010 (cauza R 650/2009-1), privind o procedură de opoziție între Zoologischer Garten Berlin AG și Knut IP Management Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Knut IP Management Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-78/10: Acțiune introdusă la 19 februarie 2010 — Lehning Entreprise/OAPI — Certmedica International (L112)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/55

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2010 — Lehning Entreprise/OAPI — Certmedica International (L112)
   (Cauza T-78/10)
   2010/C 113/86
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Lehning Entreprise (Sainte-Barbe, Franța) (reprezentant: P. Demoly, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               În ceea ce privește similitudinea dintre semnele și produsele din cauză, există un risc de confuzie între mărcile în litigiu L.114 și L112 pentru toate produsele din clasa 5 avute în vedere prin aceste înregistrări. În consecință, se solicită anularea deciziei atacate în măsura în care cererea de anulare formulată de reclamantă a fost respinsă cu privire la următoarele produse: „preparate igienice” și „concentrate alimentare dietetice pe bază de crustacee (cum ar fi Chitosan)” și confirmarea deciziei pentru celelalte produse.

               —

               În sfârșit, și având în vedere împrejurările cauzei, ar fi deosebit de inechitabil ca reclamanta să suporte cheltuielile nerecuperabile pe care aceasta a trebuit să le angajeze în această procedură care este vădit neîntemeiată. Prin urmare, reclamanta solicită obligarea societății Certmedica Internationale GmbH la rambursarea cheltuielilor efectuate de reclamantă încă de la procedura de opoziție.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „L112” pentru produse din clasele 5 și 29 (marca comunitară nr. 2 349 728)

      Titularul mărcii comunitare: Certmedica International GmbH

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: marca națională „L.114” înregistrată în Franța pentru produse din clasa 5 (nr. 1 312 700)

      Decizia diviziei de anulare: admiterea în parte a cererii de declarare a nulității mărcii în cauză pentru produse din clasa 5

      Decizia camerei de recurs: admiterea în parte a căii de atac formulate de Certmedica International

      Motivele invocate: Încălcarea articolelor 8, 52 și 53 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict cu privire la produsele „Preparate igienice” și „Concentrate alimentare dietetice pe bază de crustacee (cum ar fi Chitosan)”.


title: Cauza T-818/14: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2014 – BSCA/Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/42

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2014 – BSCA/Comisia
   (Cauza T-818/14)
   (2015/C 065/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Brussels South Charleroi Airport (BSCA) (Charleroi, Belgia) (reprezentant: P. Frühling, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 3 din decizia atacată întrucât Comisia decide că măsurile puse în aplicare în mod ilegal de Belgia, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în favoarea BSCA în temeiul convenției de subconcesionare din 15 aprilie 2002 dintre SOWAER și BSCA și al actului adițional nr. 3 din 29 martie 2002 la convenția dintre Regiunea Valonă și BSCA, precum și în temeiul deciziei de investiții a Regiunii Valone din 3 aprilie 2003, constituie, începând de la 4 aprilie 2014, ajutoare de stat incompatibile cu piața internă conform articolului 107 alineatul (1) din tratatul menționat;

               —

               anularea, în consecință, a articolelor 4, 5 și 6 din decizia atacată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea sa introductivă, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei C(2014) 6849 final a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind măsurile puse în aplicare de Belgia în favoarea Brussels South Charleroi Airport (BSCA) și Ryanair [ajutor de stat SA.14093 (C76/2002)] prin care Comisia a considerat că măsurile puse în aplicare în temeiul (i) convenției de subconcesionare domenială din 15 aprilie 2002 încheiată între Société Wallonne des Aeroports (denumită în continuare „SOWAER”) și BSCA, (ii) al actului adițional nr. 3 din 29 martie 2002 la convenția dintre Regiunea Valonă și BSCA, precum și (iii) al deciziei de investiții a Regiunii Valone din 3 aprilie 2003, constituie ajutoare de stat incompatibile cu piața internă. Prin urmare, Comisia a solicitat recuperarea acestora.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere săvârșite de Comisie în ceea ce privește stabilirea datei deciziei de acordare de către Regiunea Valonă a finanțărilor în favoarea BSCA.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe prescripția acțiunii Comisiei, întrucât procedura de examinare a măsurilor în litigiu ar fi fost deschisă la mai mult de 10 ani după deciziile de acordare a acestor măsuri.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unor erori de drept și de fapt, pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere, precum și pe încălcarea obligației de motivare, întrucât Comisia a calificat drept economice investițiile și reparațiile importante referitoare la sistemul ILS (Instrument Landing System; sistem de aterizare cu ajutorul instrumentelor) și la balizajul pistelor.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori de fapt și a unei erori vădite de apreciere, precum și pe încălcarea obligației de motivare, întrucât Comisia a considerat că procentajul costurilor investițiilor realizate pentru noua aerogară, care nu au o natură economică, nu era decât de 7 %.

               5.

               Al cincilea și al șaselea motiv, întemeiate pe erori de drept și de fapt, precum și pe erori vădite de apreciere săvârșite de Comisie la stabilirea valorilor actualizate nete ale măsurilor în litigiu.

               6.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și pe o eroare de drept săvârșite de Comisie la stabilirea redevenței adiționale care trebuia plătită începând de la 1 ianuarie 2016, ceea ce ar avea drept consecință să facă imposibilă orice calculare a cuantumului respectivei redevențe.

               7.

               Al optulea motiv, întemeiat pe erori de drept și de fapt, pe o eroare vădită de apreciere, precum și pe încălcarea obligației de motivare, săvârșite de Comisie în examinarea pieței relevante și a pretinselor denaturări de concurență între aeroportul Charleroi și aeroportul Bruxelles National.

               8.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.


title: Cauza C-539/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc (Trimitere preliminară — Actul de aderare la Uniunea Europeană din 2003 — Anexa IV — Capitolul 2 — Mecanism specific — Importul unui medicament brevetat — Obligația de notificare prealabilă)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 februarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal – Regatul Unit) – Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd/Sigma Pharmaceuticals plc
   (Cauza C-539/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Actul de aderare la Uniunea Europeană din 2003 - Anexa IV - Capitolul 2 - Mecanism specific - Importul unui medicament brevetat - Obligația de notificare prealabilă))
   (2015/C 118/10)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Pârâtă: Sigma Pharmaceuticals plc

      Dispozitivul

               1)

               Al doilea paragraf al mecanismului specific prevăzut în capitolul 2 din anexa IV la Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că nu impune titularului sau beneficiarului unui brevet ori al unui certificat suplimentar de protecție obligația de a notifica intenția sa de a se opune importului planificat înainte de a invoca drepturile sale în temeiul primului paragraf al acestui mecanism. Totuși, în cazul în care acest titular sau beneficiar se abține să manifeste o astfel de intenție în termenul de așteptare de o lună prevăzut la al doilea paragraf al mecanismului menționat, persoana care intenționează să importe medicamentul poate să solicite în mod legitim autorităților competente autorizația de a importa produsul respectiv și, dacă este cazul, poate efectua importul și comercializarea acestuia. Mecanismul specific menționat privează astfel titularul sau beneficiarul acestuia de posibilitatea de a invoca drepturile sale în temeiul primului paragraf al acestui mecanism în ceea ce privește importul și comercializarea medicamentului efectuate anterior manifestării unei asemenea intenții.

               2)

               Al doilea paragraf al mecanismului specific menționat trebuie interpretat în sensul că notificarea se adresează titularului sau beneficiarului brevetului ori al certificatului suplimentar de protecție, această noțiune desemnând orice persoană care dispune în mod legal de drepturile conferite titularului brevetului sau al certificatului suplimentar de protecție.

               3)

               Al doilea paragraf al acestui mecanism specific trebuie interpretat în sensul că nu impune persoanei care intenționează să importe sau să comercializeze medicamentul vizat să efectueze ea însăși notificarea, cu condiția ca această notificare să permită identificarea în mod clar a persoanei respective.

      (1)  JO C 9, 11.1.2014.


title: Cauza C-338/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austria) la 24 august 2009 — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austria) la 24 august 2009 — Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH
   (Cauza C-338/09)
   2009/C 282/42
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Yellow Cab Verkehrsbetriebs GmbH

      Pârât: Magistrat der Stadt Wien

      Întrebările preliminare

               1.

               Este compatibilă cu libertatea de stabilire și cu libera prestare a serviciilor prevăzute la articolul 49 CE și următoarele, precum și cu dreptul concurenței, astfel cum este reglementat la articolul 81 CE și următoarele, o dispoziție de drept național referitoare la acordarea unei autorizații de exploatare a unei linii de autobuz, care permite astfel organizarea unui serviciu de transport public ce deservește în mod regulat o serie de stații determinate, potrivit unui orar prestabilit, dacă dispoziția respectivă prevede drept condiții pentru acordarea autorizării:

                           (a)

                           ca întreprinderea comunitară solicitantă să dispună de un sediu sau de o sucursală în statul autorității ce acordă autorizația încă înainte de începerea exploatării liniei și, în special, la momentul concesionării serviciului;

                           (b)

                           ca întreprinderea comunitară solicitantă să dispună de un sediu sau de o sucursală în statul autorității ce acordă autorizația cel mai târziu la momentul la care începe exploatarea liniei?

               2.

               Este compatibilă cu libertatea de stabilire și cu libera prestare a serviciilor prevăzute la articolul 49 CE și următoarele, precum și cu dreptul concurenței astfel cum este reglementat la articolul 81 CE și următoarele o dispoziție de drept național referitoare la acordarea unei autorizații de exploatare a unei linii de autobuz, care permite astfel organizarea unui serviciu de transport public ce deservește în mod regulat o serie de stații determinate, potrivit unui orar prestabilit, dacă dispoziția respectivă prevede că autorizația trebuie refuzată în cazul în care veniturile unei întreprinderi concurente care acoperă în parte sau în întregime itinerariul respectiv ar fi reduse atât de mult în situația în care serviciul de transport public solicitat ar fi pus în funcțiune pe linia în cauză, încât continuarea exploatării acestui itinerariu de către întreprinderea concurentă nu ar mai fi rentabilă din punct de vedere economic?


title: Cauza C-79/06: Ordonanța președintelui camerei a treia a Curții din data de 7 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/27

         Ordonanța președintelui camerei a treia a Curții din data de 7 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-79/06) (1)

   (2007/C 82/52)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele camerei a treia a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 86, 8.4.2006.


title: Cauza T-348/14: Acțiune introdusă la 14 mai 2014 – Yanukovych/Consiliul

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/40

         Acțiune introdusă la 14 mai 2014 – Yanukovych/Consiliul
   (Cauza T-348/14)
   2014/C 253/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Donețk, Ucraina) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 26), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 (JO L 111, p. 91), precum și a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 (JO L 111, p. 33), în măsura în care acestea se aplică reclamantului, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă şapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul Uniunii Europene (denumit în continuare „Consiliul”) nu dispunea de o bază juridică adecvată pentru adoptarea deciziei și a regulamentului. Printre argumentele invocate în sprijinul acestui motiv se numără următoarele: (a) nu erau îndeplinite condițiile pentru ca decizia să poată fi întemeiată de Consiliu pe articolul 29 TUE. Printre altele: (i) obiectivele invocate expres de Consiliu (consolidarea statului de drept și respectarea drepturilor omului în Ucraina) nu puteau, în realitate, să fie susținute, astfel încât acesta a invocat temeiuri (legate de o pretinsă delapidare de fonduri ale statului ucrainean și transferul lor ilegal în afara Ucrainei, fapte a căror săvârșire este negată de reclamant) care nu sunt conforme și nu sunt compatibile cu obiectivele invocate sau cu alte obiective relevante prevăzute la articolul 21 TUE; (ii) decizia și regulamentul sunt contrare celorlalte obiective relevante prevăzute la articolul 21 TUE dat fiind că nu „consolidează și sprijină democrația […] și principiile dreptului internațional”, în special întrucât afirmă în mod eronat și se bazează pe faptul că președintele ales în mod democratic al Ucrainei, președintele Yanukovich, este un „fost președinte”, contrar dreptului ucrainean și dreptului internațional, precum și întrucât oferă sprijin așa-numiților „președinte interimar și guvern interimar”, care nu au fost aleși în mod legal și democratic și care au preluat puterea prin violență în mod ilegal, cu încălcarea statului de drept, a principiilor democratice și a dreptului internațional; (b) nu erau îndeplinite condițiile pentru ca actele menționate să poată fi întemeiate pe articolul 215 TFUE întrucât nu a existat o decizie valabilă adoptată în temeiul capitolului 2 din titlul V din Tratatul privind Uniunea Europeană; (c) nu a existat o legătură suficientă pentru invocarea articolului 215 TFUE împotriva reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe un abuz de putere din partea Consiliului. Scopul real urmărit de Consiliu prin adoptarea deciziei (și, prin urmare, a regulamentului) a constat, în esență, în încercarea de a câștiga încrederea așa-numitului „regim interimar” din Ucraina, astfel încât Ucraina să adopte legături mai strânse cu Uniunea Europeană (asemenea legături mai strânse au fost respinse de președintele și de guvernul Ucrainei aleși în mod democratic), iar nu în motivele invocate în decizie și în regulament.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe neîndeplinirea obligației de motivare din partea Consiliului. Motivările deciziei și a regulamentului în privința includerii reclamantului (pe lângă faptul că sunt greșite) sunt stereotipe, inadecvate și insuficient de detaliate.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că reclamantul nu îndeplinea, la data relevantă, criteriile prevăzute pentru ca o persoană să fie inclusă pe listă. Printre altele, Consiliul nu a furnizat informații relevante, iar reclamantul, în măsura în care are cunoștință, (a) nu a fost declarat răspunzător, până la această dată, pentru delapidare de fonduri ale statului ucrainean sau transferul lor ilegal de niciun organ judiciar sau de altă natură și (b) nu a făcut obiectul, până la această dată, a unei proceduri penale în Ucraina cu privire la săvârșirea unor infracțiuni legate de delapidarea de fonduri ale statului ucrainean sau transferul lor ilegal în străinătate.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe săvârșirea de către Consiliu a unor erori vădite de apreciere atunci când a inclus reclamantul în actele atacate. Printre altele, Consiliul nu avea probe și, în orice caz, nu avea probe „concrete” care să dovedească faptul că acuzațiile reținute împotriva reclamantului sunt „exacte din punct de vedere material” și s-a întemeiat în mod eronat pe susținerile așa-numitului „regim interimar” ilegitim, care urmărea uzurparea puterii și avea motive evidente pentru a face astfel de afirmații în scop ilicit.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului și/sau pe neacordarea unei protecții jurisdicționale efective acestuia. Printre altele, Consiliul nu a comunicat reclamantului o motivare exhaustivă, inclusiv probele reținute împotriva sa, și nu i-a pus la dispoziție informații și date concrete care să poată justifica înghețarea fondurilor, iar reclamantul a fost obligat să formuleze prezenta cerere într-un termen injust de scurt.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate al reclamantului garantat la articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât, printre altele, măsurile restrictive constituie o restrângere nejustificată și disproporționată a acestui drept.


title: Cauza C-469/16: Acțiune introdusă la 27 iulie 2016 – Mauro Infante/Republica Italiană

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/4

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2016 – Mauro Infante/Republica Italiană
   (Cauza C-469/16)
   (2017/C 095/08)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Mauro Infante (reprezentant: M. Iervolino, avocat)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Prin Ordonanța din 13 decembrie 2016, Curtea (Camera a zecea) a declarat că Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să se pronunțe cu privire la acțiune și a hotărât că domnul Mauro Infante suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauzele conexate C-208/06 și C-209/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 septembrie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulate de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Medion AG (C-208/06)/Hauptzollamt Duisburg, Canon Deutschland GmbH (C-209/06)/Hauptzollamt Krefeld (Tariful Vamal Comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura Combinată — Camere video cu înregistrare)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 septembrie 2007 (cereri având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulate de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Medion AG (C-208/06)/Hauptzollamt Duisburg, Canon Deutschland GmbH (C-209/06)/Hauptzollamt Krefeld
   (Cauzele conexate C-208/06 și C-209/06) (1)

   (Tariful Vamal Comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura Combinată - Camere video cu înregistrare)
   (2007/C 283/03)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Düsseldorf
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Medion AG (C-208/06), Canon Deutschland GmbH (C-209/06)

      Pârâți: Hauptzollamt Duisburg (C-208/06), Hauptzollamt Krefeld (C-209/06)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 281, p. 1) — Subpozițiile 8525 40 91 (alte camere video cu înregistrare care permit doar înregistrarea sunetului și a imaginilor luate de camera de televiziune) și 8525 40 99 (alte camere video cu înregistrare: altele) — Camere video cu înregistrare care nu sunt în măsură, la momentul importului lor, să recepționeze și să înregistreze date provenind de la alte aparate, dar a căror opțiune „dv-in” poate fi activată ulterior, fără ca această posibilitate să fie totuși semnalată sau încurajată de producător sau de vânzător
   Dispozitivul
   O cameră video cu înregistrare nu poate fi clasificată la subpoziția 8525 40 99 a Nomenclaturii Combinate ce figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentele (CE) nr. 2263/2000 al Comisiei din 13 octombrie 2000, (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001 și (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, decât dacă funcția de înregistrare a imaginilor și a sunetelor provenind de la alte surse decât camera sau microfonul integrate este activă la momentul vămuirii sau dacă, în cazul în care producătorul nu a intenționat să evidențieze această caracteristică, respectiva funcție poate fi activată ulterior acestui moment printr o manipulare facilă a aparatului de către un utilizator care nu dispune de competențe speciale, fără a aduce modificări materiale camerei video cu înregistrare. În cazul unei activări ulterioare, este, de asemenea, necesar, pe de o parte, ca odată realizată activarea, camera video cu înregistrare să aibă o funcționare analogă celei a unei alte camere video cu înregistrare a cărei funcție de înregistrare a imaginilor și a sunetelor provenind din alte surse decât camera sau microfonul integrate este activă la momentul vămuirii și, pe de altă parte, să aibă o funcționare autonomă. Existența acestor condiții trebuie să poată fi verificată la momentul vămuirii. Revine instanței naționale obligația de a aprecia dacă sunt îndeplinite aceste condiții. Dacă aceste condiții nu sunt îndeplinite, respectiva cameră video cu înregistrare trebuie să fie clasificată la subpoziția 8525 40 91 a Nomenclaturii Combinate.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-272/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 mai 2017 – K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 18 mai 2017 – K.M. Zyla/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-272/17)
   (2017/C 277/36)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: K.M. Zyla

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Articolul 45 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții din dreptul național al unui stat membru potrivit căreia un lucrător, care este afiliat în temeiul Regulamentului nr. 1408/71 (1) sau al Regulamentului nr. 883/2004 (2) pentru numai o parte dintr-un an calendaristic la sistemul unic de asigurări sociale al acestui stat membru, poate beneficia numai de o parte din creditul fiscal general proporțională cu perioada de plată a contribuțiilor la asigurările sociale, în cazul în care acest lucrător nu este afiliat pentru restul perioadei din anul respectiv la sistemul unic de asigurări sociale al acestui stat membru și în această perioadă locuiește într-un alt stat membru și a realizat (aproape) toate veniturile sale anuale în primul stat membru menționat?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO 1971, L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).


title: Cauza C-531/10: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/22

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-531/10)
   ()
   2011/C 30/37
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Zadra și J. Javorský, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, întrucât Ministerul Transporturilor, Poștelor și Telecomunicațiilor din Republica Slovacă a încheiat un contract de prestări de servicii de consiliere care prezintă un interes transfrontalier, fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare, Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile de interzicere a discriminărilor și de transparență, consacrate de articolele 49 și 56 TFUE și menționate în articolul 2 din Directiva 2004/18/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Slovace la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Ministerul Transporturilor, Poștelor și Telecomunicațiilor din Republica Slovacă a încheiat un contract de prestări de servicii de consiliere care prezintă un interes transfrontalier în considerarea valorii contractului, a cunoștințelor de specialitate cerute și pentru faptul că precedentul prestator de servicii era o societate dintr-un alt stat membru. Contractul a fost încheiat fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare. În acest mod a fost încălcat în mod vădit principiul transparenței întrucât alte entități, diferite de cele cărora ministerul a ales să li se adreseze, nu au fost informate despre existența unui asemenea contract și nu au avut posibilitatea de a-și prezenta oferta. Prin încălcarea principiului transparenței, ministerul a contravenit în același timp și interdicției discriminării, în măsura în care a tratat în mod diferit grupul de întreprinderi căruia i s-a adresat cu privire la contractul de achiziții publice și grupul de întreprinderi — din care fac parte și întreprinderi stabilite în afara Republicii Slovace — care nu a fost contactat dar care putea avea un interes pentru un astfel de contract de achiziții publice. Întrucât atribuirea contractului nu a făcut obiectul unei proceduri deschise, ministerul însuși a renunțat la avantajele care ar fi putut rezulta în speță din existența pieței interne și datorită cărora acesta ar fi putut obține o ofertă mai convenabilă pentru prestarea de servicii de consiliere ca efect al numărului mai mare de întreprinderi provenind din Uniunea Europeană.

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-529/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 17 octombrie 2016 – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 17 octombrie 2016 – Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH/Hauptzollamt München
   (Cauza C-529/16)
   (2017/C 030/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hamamatsu Photonics Deutschland GmbH

      Pârât: Hauptzollamt München

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 28 și următoarele din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000 (2), permit să se reţină drept valoare în vamă, pe baza unei chei de repartizare, un preț de transfer convenit, compus dintr-o sumă inițial facturată și declarată și dintr-o corecție forfetară efectuată după expirarea perioadei de decontare, indiferent dacă la finalul perioadei de decontare are loc o debitare sau o creditare ulterioară a persoanei implicate?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ:
               Poate fi verificată și, respectiv, stabilită valoarea în vamă cu ajutorul unor abordări simplificate, dacă trebuie să fie recunoscute efectele ajustărilor ulterioare ale prețurilor de transfer (atât în sus, cât și în jos)?

      (1)  JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58.

      (2)  JO L 311, p. 17, Ediție specială, 02/vol. 13, p. 12.


title: Cauza T-164/11: Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — Reddig/OAPI — Morleys (Mâner de cuțit) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară tridimensională — Mâner de cuțit — Motiv absolut de refuz — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Declararea nulității de către camera de recurs” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/21

      Hotărârea Tribunalului din 19 septembrie 2012 — Reddig/OAPI — Morleys (Mâner de cuțit)
      (Cauza T-164/11) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară tridimensională - Mâner de cuțit - Motiv absolut de refuz - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Declararea nulității de către camera de recurs)
      (2012/C 331/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Reddig GmbH (Drebber, Germania) (reprezentant: C. Thomas, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Morleys Ltd (Preston, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Stein, M. Terbach, avocați, și E. Gunaratnam, solicitor)

         Obiectul

      Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 decembrie 2010 (cauza R 1072/2009-2) privind o procedură de declarare a nulității între Morleys Ltd și Reddig GmbH

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Reddig GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-140/07: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2007 — Chi Mei Optoelectronics Europe și Chi Mei Optoelectronics UK/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/28

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2007 — Chi Mei Optoelectronics Europe și Chi Mei Optoelectronics UK/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-140/07)
   (2007/C 155/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamanți: Chi Mei Optoelectronics Europe BV (Hoofddorp, Țările de Jos) și Chi Mei Optoelectronics UK Ltd (Havant, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților
   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a deciziei atacate; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin cererea introdusă, reclamanții cer anularea Deciziei C(2007)546 a Comisiei din 15 februarie 2007 prin care aceasta a solicitat reclamanților ca, în temeiul articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1), să furnizeze anumite informații și documente referitoare la practicile investigate în cauza COMP/F/39309 — Thin Films Transistors Liquid Crystal Displays.
   Reclamanții susțin că decizia atacată este ilegală întrucât Comisia nu dispune de competențe de investigare și aplicare a normelor comunitare prin care să solicite filialelor înființate în UE să furnizeze documente și informații aflate sub unicul control și în posesia persoanelor juridice cu sediul în afara jurisdicției Comisiei. Astfel, reclamanții susțin că a fost săvârșită o eroare de drept de către Comisie atunci când aceasta a adresat reclamanților o cerere formală de informații, prin care acestora li se solicita să furnizeze documente și informații aflate sub unicul control și în posesia firmei-mamă, cu sediul în afara teritoriului UE.
   Mai exact, reclamanții pretind că decizia atacată încalcă articolul 18 alineatele (1) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului întrucât nu respectă teoria proprietății și controlului documentelor și, prin urmare, restricțiile proprii acestor prevederi. În plus, reclamanții invocă faptul că decizia atacată încalcă principiile generale ale teritorialității, suveranității, neamestecului în treburile interne și egalității între state din dreptul internațional, prin aceea că urmărește extinderea jurisdicției proprii asupra unei societăți cu sediul în afara UE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1).


title: Cauza C-523/12: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Italia) — Dirextra Alta Formazione Srl/Regione Puglia (Trimitere preliminară — Libera prestare a serviciilor — Subvenții publice cofinanțate din Fondul social european, în favoarea studenților înscriși la o specializare postuniversitară — Reglementare regională care vizează îmbunătățirea nivelului local de formare și care condiționează acordarea burselor de cerințe referitoare la operatorii care organizează cursurile postuniversitare — Condiția privind o experiență neîntreruptă de 10 ani)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Italia) — Dirextra Alta Formazione Srl/Regione Puglia
   (Cauza C-523/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Subvenții publice cofinanțate din Fondul social european, în favoarea studenților înscriși la o specializare postuniversitară - Reglementare regională care vizează îmbunătățirea nivelului local de formare și care condiționează acordarea burselor de cerințe referitoare la operatorii care organizează cursurile postuniversitare - Condiția privind o experiență neîntreruptă de 10 ani)
   2014/C 45/27
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dirextra Alta Formazione Srl

      Pârâtă: Regione Puglia

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Interpretarea articolelor 56 TFUE, 101 TFUE și 107 TFUE — Interpretarea articolelor 9 și 10 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a articolelor 11 și 14 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Pincipiile proporționalității și nediscriminării — Subvenții publice cofinanțate de Fondul Social European, în favoarea studenților înscriși la cursuri de master postuniversitare — Reglementare regională care vizează îmbunătățirea nivelului local de învățământ și care condiționează acordarea burselor de studiu de nivelul de profesionalism al operatorilor care organizează cursurile de master — Operator care dispune de expriența impusă în ceea ce privește numărul de ore de învățământ efectuate, dar care nu le-a acumulat în timpul și în modul prevăzute

      Dispozitivul

   Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune ca instituțiile de învățământ superior la care intenționează să se înscrie studenții care solicită o bursă regională finanțată în special din Fondul social european să facă dovada unei experiențe de 10 ani, atunci când aceste instituții nu sunt nici universități recunoscute de dreptul național, nici instituții care oferă programe de master acreditate.

      (1)  JO C 32, 2.2.2013.