title: Cauza T-217/06: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2011 — Arkema France și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața metacrilaților — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Obligația de motivare — Principiul egalității de tratament — Principiul bunei administrări — Amenzi — Gravitatea încălcării — Impact real asupra pieței — Efectul descurajator al amenzii — Încălcări repetate — Principiul non bis in idem — Principiul proporționalității — Circumstanțe atenuante — Neaplicare efectivă a acordurilor — Atribuirea răspunderii pentru plată în cadrul unui grup de societăți — Competență de fond” )

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/22

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2011 — Arkema France și alții/Comisia
   (Cauza T-217/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața metacrilaților - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Obligația de motivare - Principiul egalității de tratament - Principiul bunei administrări - Amenzi - Gravitatea încălcării - Impact real asupra pieței - Efectul descurajator al amenzii - Încălcări repetate - Principiul non bis in idem - Principiul proporționalității - Circumstanțe atenuante - Neaplicare efectivă a acordurilor - Atribuirea răspunderii pentru plată în cadrul unui grup de societăți - Competență de fond)
   2011/C 211/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Arkema France (Colombes, Franța), Altuglas International SA (Puteaux, Franța) și Altumax Europe SAS (Puteaux) (reprezentanți: inițial A. Winckler, S. Sorinas Jimeno și P. Geffriaud, ulterior S. Sorinas Jimeno și E. Jégou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault și V. Bottka, ulterior V. Bottka și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2006) 2098 final a Comisiei din 31 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați), în măsura în care privește reclamantele și, cu titlu subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a amenzii aplicate reclamantelor prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Reduce la 113 343 750 euro cuantumul amenzii la plata căreia, în temeiul articolului 2 litera (b) din Decizia C(2006) 2098 final a Comisiei din 31 mai 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați), sunt obligate în solidar Arkema SA (devenită Arkema France), Altuglas International SA și Altumax Europe SAS.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Arkema France, Altuglas International și Altumax Europe la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza C-134/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Hamburg — Germania) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG (Directiva 90/314/CEE — Pachete de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite — Articolul 7 — Protecție împotriva riscului de insolvabilitate sau de faliment al organizatorului — Domeniu de aplicare — Insolvabilitatea organizatorului ca urmare a utilizării frauduloase a sumelor achitate de consumator)

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Hamburg — Germania) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Cauza C-134/11) (1)

   (Directiva 90/314/CEE - Pachete de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite - Articolul 7 - Protecție împotriva riscului de insolvabilitate sau de faliment al organizatorului - Domeniu de aplicare - Insolvabilitatea organizatorului ca urmare a utilizării frauduloase a sumelor achitate de consumator)
   2012/C 98/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jürgen Blödel-Pawlik

      Pârâtă: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landgericht Hamburg — Interpretarea art. 7 din Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite (JO L 158, p. 59, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 248) — Protecția împotriva riscului de insolvabilitate sau de faliment al organizatorului — Insolvabilitatea organizatorului ca urmare a utilizării frauduloase a fondurilor depuse de consumatori — Aplicabilitatea Directivei 90/314/CEE

      Dispozitivul

   Articolul 7 din Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru călătorii, vacanțe și circuite trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul său de aplicare o situație în care insolvabilitatea organizatorului călătoriei este urmarea comportamentului fraudulos al acestuia.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Cauza C-232/08: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 850/1998 — Articolul 29 alineatul (2) — Restricții privind pescuitul cambulei — Puterea maximă a motoarelor navelor de pescuit — Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 — Articolul 2 alineatul (1) — Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 — Articolul 23 — Punerea în aplicare a controlului și a aplicării normelor]

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-232/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 850/1998 - Articolul 29 alineatul (2) - Restricții privind pescuitul cambulei - Puterea maximă a motoarelor navelor de pescuit - Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 - Articolul 2 alineatul (1) - Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 - Articolul 23 - Punerea în aplicare a controlului și a aplicării normelor)
   2009/C 297/08
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. van Rijn și K. Banks, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. de Grave și C. Wissels, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 850/98 al Consiliului din 30 martie 1998 pentru conservarea resurselor de pescuit prin măsuri tehnice de protecție a puietului de organisme marine, a articolului 23 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului și a articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului — Pescuit de cambulă — Inspectarea și controlul navelor de pescuit și ale activităților acestora — Răspunderea statelor membre

      Dispozitivul

               1.

               Prin permiterea ca nave de pescuit să aibă o putere a motoarelor superioară celei autorizate la articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 850/98 al Consiliului din 30 martie 1998 pentru conservarea resurselor de pescuit prin măsuri tehnice de protecție a puietului de organisme marine, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2166/2005 al Consiliului din 20 decembrie 2005, Regatul Țărilor de Jos nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului și al articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 768/2005 al Consiliului din 26 aprilie 2005.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-26/10: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Alibaba Group/OAPI — allpay.net (ALIPAY)

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/45

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Alibaba Group/OAPI — allpay.net (ALIPAY)
   (Cauza T-26/10)
   2010/C 100/69
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alibaba Group Holding Limited (Grand Cayman, Insulele Cayman) (reprezentant: M. Graf, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: allpay.net.Limited (Hereford, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 noiembrie 2009 în cauza R 1790/2008-1, în măsura în care calea de atac a fost respinsă;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca verbala „ALIPAY” pentru bunuri și servicii din clasele 9, 35, 36, 38 și 42

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura din fața camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii comunitare „ALLPAY” pentru produse și servicii din clasele 9, 36, 40 și 42; înregistrarea mărcii din Regatul Unit „ALLPAY.NET” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 36, 38 și 42; înregistrarea unei serii de mărci din Regatul Unit care cuprind elementul „ALLPAY” pentru produse și servicii din clasele 9, 36, 40 și 42; mărci sau semne anterioare neînregistrate care cuprind elementul „ALLPAY”, utilizate în cadru comercial în Regatul Unit

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate bunurile și serviciile contestate

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului] întrucât camera de recurs a reținut în mod eronat că exista pericol de confuzie între mărcile vizate


title: Cauza T-75/13: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma/OAPI – Nepentes Pharma (Momarid) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale Momarid — Marca comunitară verbală anterioară LONARID — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Public relevant — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/25

         Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma/OAPI – Nepentes Pharma (Momarid)
   (Cauza T-75/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale Momarid - Marca comunitară verbală anterioară LONARID - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Public relevant - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 026/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Germania) (reprezentanţi: inițial V. von Bomhard și D. Slopek, ulterior V. von Bomhard, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nepentes Pharma sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentanți: C. Bercial Arias, K. Dimidjian-Lecompte și C. Casalonga, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 noiembrie 2012 (cauza R 2292/2011-4), privind o procedură de opoziție între Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG și Nepentes S.A.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 noiembrie 2012 (cauza R 2292/2011-4) în ceea ce privește „produse chimice de uz farmaceutic”.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza C-504/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/70/CE — Funcționari și politicieni — Spălarea banilor — Transpunere incompletă)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/14

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-504/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/70/CE - Funcționari și politicieni - Spălarea banilor - Transpunere incompletă)
   2009/C 282/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: J. López-Medel Bascones, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/70/CE a Comisiei din 1 august 2006 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește definiția „persoanelor expuse politic” și criteriile tehnice de aplicare a procedurilor simplificate de precauție privind clientela, precum și de exonerare pe motivul unei activități financiare desfășurate în mod ocazional sau la scară foarte limitată (JO L 214, p. 29, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 241)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/70/CE a Comisiei din 1 august 2006 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește definiția „persoanelor expuse politic” și criteriile tehnice de aplicare a procedurilor simplificate de precauție privind clientela, precum și de exonerare pe motivul unei activități financiare desfășurate în mod ocazional sau la scară foarte limitată, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din aceeași directivă.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-125/13: Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/21

         Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-125/13)
   2013/C 156/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Banks, A. Bouquet, A. Szmytkowska, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 1243/2012 al Consiliului din 19 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1342/2008 de stabilire a unui plan pe termen lung pentru rezervele de cod și zonele piscicole care exploatează aceste rezerve (1),

               —

               menținerea efectelor regulamentului Consiliului anulat pentru o perioadă rezonabilă după pronunțarea hotărârii, mai exact pentru maxim un an calendaristic începând cu data de 1 ianuarie a anului următor pronunțării hotărârii,

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta acțiune, Comisia solicită Curții anularea Regulamentului (UE) nr. 1243/2012 al Consiliului din 19 decembrie 2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1342/2008 de stabilire a unui plan pe termen lung pentru rezervele de cod și zonele piscicole care exploatează aceste rezerve și, concomitent, menținerea efectelor juridice ale regulamentului menționat pentru o perioadă rezonabilă după pronunțarea hotărârii, mai exact pentru maxim un an calendaristic începând cu data de 1 ianuarie a anului următor pronunțării hotărârii.
   Acțiunea Comisei se întemeiază pe următoarele trei motive:

               (a)

               În cadrul primului motiv privind o eroare de drept referitoare la temeiul juridic al regulamentului contestat [încălcarea articolului 43 alineatul (2) TFEU], Comisia susține că s-a săvârșit o eroare atunci când Consiliul a partajat Propunerea Comisiei și a adoptat o parte a acesteia în temeiul articolului 43 alineatul (3) TFUE, deși regulamentul ar fi trebuit să se întemeieze in întregime pe articolul 43 alineatul (2), astfel cum a propus Comisia. Regulamentul contestat conține dispoziții care nu intră în domeniul de aplicare al articolului 43 alineatul (3), care poate servi doar drept temei pentru măsuri privind stabilirea și alocarea posibilităților de pescuit.

               (b)

               În cadrul celui de al doilea motiv privind eroarea de drept subsecventă referitoare la procedura decizională și la prerogativele instituționale ale Parlamentului European de a participa la procedura legislativă ordinară și ale Comitetului Economic și Social European de a fi consultat [încălcarea articolului 294 și a articolului 43 alineatul (2) TFEU], Comisia susține că acea parte a Propunerii relevantă a fost adoptată de Consiliu în mod unilateral, în condițiile în care Parlamentul European nu a participat la adoptarea sa, astfel cum ar fi trebuit potrivit procedurii legislative ordinare, iar Comitetul Economic și Social European nu a fost în mod adecvat consultat.

               (c)

               În sfârșit, în cadrul celui de al treilea motiv privind adoptarea regulamentului contestat fără o Propunere a Comisiei sau fără o modificare fundamentală în legătură cu natura Propunerii Comisiei (fr. dénaturation) [încălcarea articolului 17 TUE și a articolului 43 alineatul (3) TFUE], Comisia demonstrează că partajarea de către Consiliu a propunerii și schimbarea subsecventă a temeiului juridic a unei părți a acesteia a condus la o modificare fundamentală a naturii Propunerii Comisiei, cu încălcarea dreptului exclusiv de inițiativă al Comisiei.

      (1)  JO L 352, p. 10.


title: Cauza T-386/13: Acțiune introdusă la 29 iulie 2013 — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB și alții/Consiliul și Comisia

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/27

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2013 — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-386/13)
   2013/C 313/52
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamanți: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (districtul Kėdainių, Lituania) și alte 134 de întreprinderi și persoane (reprezentant: I. Vėgėlės, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea, în conformitate cu articolul 263 TFUE, a Deciziei de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei din 2 iulie 2012 de autorizare a efectuării de plăți naționale directe complementare în Lituania pentru anul 2012 [notificată sub numărul K(2012) 4391];

               —

               declararea inaplicabilității, în conformitate cu articolul 277 TFUE, a articolului 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 73/2009, articol care reglementează plățile naționale directe complementare și plățile directe; potrivit acestui paragraf: „[a]jutorul direct total care poate fi acordat unui agricultor în noile state membre după aderare sub forma plății directe relevante, care include și toate plățile naționale directe complementare, nu trebuie să depășească nivelul ajutorului direct pe care agricultorul ar avea dreptul să îl primească în cadrul plății directe corespunzătoare aplicabile statelor membre, altele decât noile state membre, începând din 2012, ținând seama de aplicarea articolului 7 coroborat cu articolul 10”;

               —

               declararea inaplicabilității, în conformitate cu articolul 277 TFUE, a precizării „luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1)” de la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009, care stabilește norme speciale privind modularea în noile state membre;

               —

               obligarea pârâtelor la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți, pentru care se va face dovada în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa de motivare și pe caracterul nefondat al Deciziei de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei
               Decizia de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei din 2 iulie 2012 este lipsită de motivare și de temei, în lipsa totală a unor date care să stabilească uniformitatea (egalizarea) nivelului plăților directe în noile și în vechile state membre.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nivelul plăților directe din Lituania nu corespunde nivelului convenit în Actul de aderare și nivelului plăților directe din vechile state membre
               Nivelul efectiv al plăților directe din Lituania nu corespunde nivelului convenit în Actul de aderare din 23 septembrie 2003. Cu încălcarea Actului de aderare, la 22 martie 2004 au fost aduse modificări Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 prin Regulamentul (CE) nr. 583/2004, stabilindu-se plafoane naționale pentru ajutoarele agricole în favoarea noilor state membre (articolul 71c și anexa VIIIa la Regulamentul nr. 1782/2003).
               În 2012, în Lituania, nivelul în procente al plăților directe nu a atins nivelul plăților directe din vechile state membre: în vechile state membre modularea se aplică numai sumelor mai mari de 5 000 de euro, ceea ce înseamnă că nu toate plățile directe în favoarea agricultorilor din vechile state membre sunt modulate (reduse) cu 10 %, ci numai cele mai mari de 5 000 de euro. Prin urmare, este nefondat și nelegal să se afirme că nivelul plăților directe în vechile state membre era în 2012 de 90 % (100 % — modularea de 10 %). Nivelul plăților directe în vechile state membre este mai mare de 90 %, dat fiind că o parte din sume, mai mici de 5 000 de euro, nu sunt modulate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe diferența dintre valoarea plăților directe în Lituania în comparație cu vechile state membre
               Plățile directe făcute efectiv în favoarea agricultorilor lituanieni din bugetul Uniunii în anul 2012 sunt printre cele mai reduse, ridicându-se la mai puțin de jumătate față de cele primite în vechile state membre, în pofida modulării acestora cu 10 %.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea Actului de aderare prin articolul 10 alineatul (1) in fine și prin articolul 132 alineatul (2) ultimul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 73/2009, precum și prin Decizia de punere în aplicare C(2012) 4391 final a Comisiei din 2 iulie 2012, adoptată în temeiul acestuia din urmă
               Actul de aderare nu cuprindea nicio dispoziție care să prevadă o modulare a plăților directe introduse și/sau reducerea plăților naționale directe complementare în Lituania.
               Precizarea «luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1)» de la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009, care figurează în capitolul 2 din acesta, este contrară Actului de aderare, în măsura în care această dispoziție determină o accelerare a egalizării presupuse a nivelului plăților directe în vechile și în noile state membre.
               Dispoziția articolului 132 alineatul (2) din Regulamentul nr. 73/2009, potrivit căreia «[a]jutorul direct total […] începând din 2012, ținând seama de aplicarea articolului 7 coroborat cu articolul 10», care consacră o presupusă egalizare a nivelului plăților directe în vechile și în noile state membre în 2012, este contrară Actului de aderare, în măsura în care stabilește un an precis (2012) în cursul căruia se presupune că nivelul ajutoarelor primite se egalizează.
               În articolul 132 alineatul (2) din Regulamentul nr. 73/2009, termenul «cuantum» a fost înlocuit, cu încălcarea Actului de aderare, cu termenul „nivel”, care face trimitere nu la ajutoarele primite efectiv, ci la un procent presupus.
               Este nelegal să se compare plățile directe din vechile și din noile state membre comparând ajutoarele primite în vechile state membre (100 % — modularea) cu cele primite în noile state membre potrivit procentajului, prevăzut în Actul de aderare, pentru introducerea ajutorului.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către actul atacat a obiectivelor politicii agricole comune enunțate de tratatul FUE
               În conformitate cu actul de aderare, ajutoarele agricole în noile state membre se calculează pe baza unui randament de referință și a unei suprafețe de bază. În 2012, randamentul de referință și suprafața de bază au fost profund modificate în Lituania, prin urmare modularea aplicată și reducerea plăților naționale directe complementare sunt ele însele contrare obiectivelor politicii agricole comune, în special cel al creșterii productivității agriculturii.


title: Cauza C-117/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 6 martie 2017 – Comune di Castelbellino/Regione Marche și alții

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 6 martie 2017 – Comune di Castelbellino/Regione Marche și alții
   (Cauza C-117/17)
   (2017/C 221/02)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Comune di Castelbellino

      Pârâte: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul comunitar (în special Directiva 2011/92/UE (1), în versiunea în vigoare la data adoptării măsurilor atacate) se opune, în principiu, unei reglementări sau unei practici administrative naționale potrivit căreia pot face obiectul unei verificări a aplicabilității evaluării efectelor asupra mediului sau al unei evaluări a efectelor asupra mediului proiectele referitoare la instalații deja realizate în momentul în care se desfășoară verificarea sau, dimpotrivă, acesta permite să se țină seama în această privință de împrejurări excepționale care justifică o derogare de la principiul general potrivit căruia evaluarea efectelor asupra mediului are caracter de evaluare prealabilă?

               2)

               Mai precis, o astfel de derogare este justificată în cazul în care o reglementare intervenită ulterior exceptează de la evaluarea efectelor asupra mediului un anumit proiect care ar fi trebuit să facă obiectul unui screening în temeiul unei decizii a instanței naționale prin care a fost declarată neconstituțională și/sau a fost lăsată neaplicată o normă în vigoare anterior care prevedea exceptarea?

      (1)  Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO 2012, L 26, p. 1).


title: Cauza C-617/13 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iunie 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, fostă Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 81 CE — Înțelegeri — Piața spaniolă a bitumului rutier — Împărțirea pieței și coordonarea prețurilor — Comunicarea privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (2002) — Punctul 23 litera (b) ultimul paragraf — Imunitate parțială la amendă — Elemente de probă privind fapte care anterior nu au fost cunoscute de Comisia Europeană)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 iunie 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, fostă Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-617/13 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 81 CE - Înțelegeri - Piața spaniolă a bitumului rutier - Împărțirea pieței și coordonarea prețurilor - Comunicarea privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (2002) - Punctul 23 litera (b) ultimul paragraf - Imunitate parțială la amendă - Elemente de probă privind fapte care anterior nu au fost cunoscute de Comisia Europeană))
   (2016/C 296/07)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, fostă Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA (reprezentanți: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz, A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și F. Castillo de la Torre, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Repsol Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA și Repsol SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-136/08 P: Ordonanța Curții din 30 aprilie 2009 — Japan Tobacco, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Torrefacção Camelo Ld a [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (5) — Atingere adusă caracterului distinctiv al mărcii anterioare — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Risc — Cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului figurativ CAMELO — Opoziția titularului mărcilor naționale verbale și figurative CAMEL]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/16

         Ordonanța Curții din 30 aprilie 2009 — Japan Tobacco, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Torrefacção Camelo Lda

   (Cauza C-136/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (5) - Atingere adusă caracterului distinctiv al mărcii anterioare - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Risc - Cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului figurativ „CAMELO” - Opoziția titularului mărcilor naționale verbale și figurative CAMEL)
   2009/C 220/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Japan Tobacco, Inc. (reprezentanți: A. Ortiz López, S. Ferrandis González și E. Ochoa Santamaría, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Torrefacção Camelo Lda

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 30 ianuarie 2008, Japan Tobacco/OAPI și Torrefacçao Camelo (T-128/06) prin care Tribunalul a respins acțiunea formulată de reclamantă, de anulare a Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 februarie 2006, privind o procedură de opoziție între Japan Tobacco și Torrefacçao Camelo — Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Motive relative de refuz al înregistrării unei mărci — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv al mărcii sau atingere adusă acestuia din urmă

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Japan Tobacco Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-249/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 2 mai 2016 – Saale Kareda/Stefan Benkö

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 2 mai 2016 – Saale Kareda/Stefan Benkö
   (Cauza C-249/16)
   (2016/C 305/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Saale Kareda

      Intimat: Stefan Benkö

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1215/2012”) trebuie interpretat în sensul că dreptul la rambursare (dreptul la compensare/de regres) al unui debitor, care a suportat singur ratele, dintr-un contract de credit (comun) încheiat cu o instituție bancară, împotriva celuilalt debitor din același contract, reprezintă un drept contractual derivat (în mod secundar) din contractul de credit?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2)

               Locul de executare al dreptului la rambursare (drept la compensare/de regres) pe care îl are unul dintre debitori împotriva celuilalt debitor, în temeiul unui contract de credit, se determină

                           a.

                           potrivit articolului 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1215/2012 („prestarea de servicii”) sau

                           b.

                           conform articolului 7 punctul 1 litera (c) coroborat cu articolul 7 punctul 1 litera (a) din Regulamentul nr. 1215/2012, potrivit lex causae?

                     În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare litera a):

               3)

               Acordarea creditului de către bancă reprezintă prestația contractuală caracteristică a contractului de credit și, prin urmare, locul executării pentru prestarea acestui serviciu se determină, conform articolului 7 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1215/2012, în funcție de sediul băncii, în cazul în care remiterea creditului a avut loc exclusiv în acest loc?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare litera b):
               Pentru determinarea locului executării prestației contractuale neexecutate conform articolului 7 punctul 1 litera (a) din Regulamentul nr. 1215/2012 este relevant:

                           a.

                           momentul în care cei doi debitori au contractat creditul (martie 2007) sau

                           b.

                           momentul la care debitorul care are dreptul de regres a efectuat către bancă plățile pe care își întemeiază dreptul de regres (iunie 2012-iunie 2014)?

      (1)  JO L 351, p. 1


title: Cauza T-332/16: Acțiune introdusă la 15 iunie 2016 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360°)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/32

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2016 – Colgate-Palmolive/EUIPO (360o)
   (Cauza T-332/16)
   (2016/C 296/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant(ă): Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Zintler și A. Stolz, avocați)

      Pârât: Oficiul European pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii „360o” – cererea de înregistrare nr. 14 042 162

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 aprilie 2016 în cauza R 2288/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și a articolului 7 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009, precum și a normelor de drept privind aplicarea acestuia, astfel cum se arată la articolul 65 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-80/16: Acțiune introdusă la 23 februarie 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/37

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland/EMA
   (Cauza T-80/16)
   (2016/C 136/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: D. Anderson, QC, M. Birdling, Barrister, G. Castle și S. Cowlishaw, solicitors)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Agenției Europene pentru Medicamente din 15 decembrie 2015, comunicată reclamantei la 18 decembrie 2015, prin care refuză validarea unei cereri introduse în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 141/2000 (1) privind desemnarea unui medicament ca produs medicamentos orfan și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv de drept, potrivit căruia decizia atacată conține o eroare de interpretare și de aplicare a Regulamentului nr. 141/2000. Reclamanta afirmă că pârâta:

               —

               nu a aplicat în mod corect articolul 5 din Regulamentul nr. 141/2000, întrucât nu a apreciat natura procedurală a procesului de validare;

               —

               nu ar fi trebuit să concluzioneze că condițiile de desemnare nu erau (sau nu puteau fi) stabilite;

               —

               a omis în mod eronat noțiunile „produs medicamentos” și „componente active”, contrar dispozițiilor articolelor 3 și 5 din Regulamentul (CE) nr. 141/2000;

               —

               a aplicat și s-a întemeiat în mod eronat pe Comunicarea Comisiei Europene privind Regulamentul (CE) nr. 141/2000 (2);

               —

               s-a întemeiat în mod eronat pe faptul că reclamanta primise anterior asistență în materie de protocol în temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 141/2000 și

               —

               a acționat contrar obiectivului Regulamentului (CE) nr. 141/2000, astfel cum a fost identificat la articolul 1 din acest regulament și în preambulul său.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 1999 privind produsele medicamentoase orfane (JO L 18, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 233).

      (2)  Comunicarea (2003/C 178/02) a Comisiei Europene privind Regulamentul (CE) nr. 141/2000 al Parlamentului European și al Consiliului privind produsele medicamentoase orfane (JO 2003 C 178, p. 2).


title: Cauza T-48/17: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2017 – ADDE/Parlamentul

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/40

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2017 – ADDE/Parlamentul
   (Cauza T-48/17)
   (2017/C 078/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: L. Defalque, lawyer)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 21 noiembrie 2016 privind finanțarea Partidului ADDE pentru anul 2015, prin care se constată că suma de 500 615,55 euro este inadmisibilă și prin care se solicită rambursarea sumei de 172 654,92 euro;

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 15 decembrie 2016 în măsura în care limitează cuantumul prefinanțării subvenției pentru anul 2017 la 33 % din cuantumul maxim al subvenției și condiționează plata prefinanțării de constituirea unei garanții la prima cerere și, în consecință, a articolului I.4.1 din decizia de subvenție FINS-2017-13 anexată la această decizie;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii în anularea deciziei din 21 noiembrie 2016, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și pe încălcarea dreptului la apărare

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe câteva erori vădite de apreciere care au condus la încălcarea articolelor 7, 8 și 9 din Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice la nivel european (JO 2003, L 297, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 3)

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament

         În susținerea acțiunii în anularea deciziei din 15 decembrie 2016, reclamanta invocă trei motive.

               4.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și pe încălcarea dreptului la apărare

               5.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 134 din Regulamentul financiar al Uniunii Europene

               6.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor proporționalității și egalității de tratament


title: Cauza C-170/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 7 aprilie 2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens și alții/Hendrikus Cornelis Kortekaas și alții, altă parte: Ageas NV, voorheen Fortis NV

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 7 aprilie 2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens și alții/Hendrikus Cornelis Kortekaas și alții, altă parte: Ageas NV, voorheen Fortis NV
   (Cauza C-170/11)
   2011/C 179/22
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

   Recurenți:

               Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens

               Gilbert Georges Henri Mittler

               Jean Paul François Caroline Votron

         Intimați:

               Hendrikus Cornelis Kortekaas

               Kortekaas Entertainment Marketing BV

               Kortekaas Pensioen BV

               Dirk Robbard De Kat

               Johannes Hendrikus Visch

               Euphemia Joanna Bökkerink

               Laminco GLD N-A

         Altă parte: Ageas NV, fostă Fortis NV

      Întrebările preliminare

   Regulamentul CE privind probele (1), în special articolul 1 alineatul (1) din acesta, trebuie interpretat în sensul că o instanță care dorește audierea unui martor cu domiciliul într-un alt stat membru, trebuie, în raport cu această formă de obținere a probelor, să se prevaleze întotdeauna de procedurile create prin Regulamentul CE privind probele sau are competența de a se prevala de procedura prevăzută de propriul drept procesual național, precum citarea martorului în fața acestei instanțe?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială (JO L 174, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 138).


title: Cauza T-285/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Agraz și alții/Comisia ( Răspundere extracontractuală — Agricultură — Organizarea comună a piețelor în sectorul produselor transformate pe bază de fructe și legume — Ajutor pentru producție pentru produsele transformate pe bază de tomate — Metodă de calcul al cuantumului — Anul de comercializare 2000/2001 — Evaluarea prejudiciului )

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 26 noiembrie 2008 — Agraz și alții/Comisia
   (Cauza T-285/03) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Agricultură - Organizarea comună a piețelor în sectorul produselor transformate pe bază de fructe și legume - Ajutor pentru producție pentru produsele transformate pe bază de tomate - Metodă de calcul al cuantumului - Anul de comercializare 2000/2001 - Evaluarea prejudiciului’)
   (2009/C 19/42)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Agraz, SA (Madrid, Spania) et cele 86 de reclamante ale căror nume figurează în anexele I și II la hotărâre (reprezentanți: J. L. da Cruz Vilaça, D. Choussy și S. Estima Martins, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Nolin, agent)
   Obiectul
   Acțiune în despăgubiri având ca obiect repararea prejudiciului pretins suferit de reclamante din cauza metodei adoptate pentru calcularea cuantumului ajutorului pentru producție prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 1519/2000 al Comisiei din 12 iulie 2000 de stabilire, pentru anul de comercializare 2000/2001, a prețului minim și a cuantumului ajutorului pentru produsele transformate pe bază de tomate (JO L 174, p. 29).
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Comisia la plata către Agraz, SA și celelalte 86 de societăți ale căror nume figurează în anexele I și II a unei despăgubiri corespunzătoare unei creșteri de 15,54 % din cuantumul ajutorului pentru producție pe care acestea l-au primit pentru anul de comercializare 2000/2001, astfel cum este stabilit în anexa II la Regulamentul nr. 1519/2000

               2)

               Această despăgubire este reevaluată prin dobânzi compensatorii, începând cu data plății efective a ajutorului către fiecare reclamantă și până la pronunțarea prezentei hotărâri, la rata stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte, în ceea ce privește reclamantele ale căror nume figurează în anexa I, și la rata de inflație anuală constatată de Eurostat, pentru perioada respectivă, în statul membru în care acestea sunt stabilite, în ceea ce privește reclamantele ale căror nume figurează în anexa II.

               3)

               Despăgubirea, astfel reevaluată, este majorată cu dobânzi moratorii, începând cu pronunțarea prezentei hotărâri și până la plata completă, la rata stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu două puncte.

               4)

               Agraz și celelalte 86 de societăți ale căror nume figurează în anexele I și II suportă două cincimi din propriile cheltuieli de judecată în fața Tribunalului și a Curții.

               5)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată și trei cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Agraz și celelalte 86 de societăți ale căror nume figurează la anexele I și II în fața Tribunalului și a Curții.

      (1)  JO C 251, 18.10.2003.


title: Cauza C-135/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 15 martie 2017 – X-GmbH/Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 15 martie 2017 – X-GmbH/Finanzamt Stuttgart – Körperschaften
   (Cauza C-135/17)
   (2017/C 221/05)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și recurentă: X-GmbH

      Pârât și intimat: Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 57 alineatul (1) CE [în prezent: articolul 64 alineatul (1) TFUE] trebuie interpretat în sensul că articolul 56 CE (în prezent: articolul 63 TFUE) nu afectează restricționarea de către un stat membru a liberei circulații a capitalurilor în raport cu state terțe, în contextul unor investiții directe, nici atunci când dispoziția națională aplicabilă la data respectivă, care prevede o restricționare a circulației capitalurilor în raport cu țări terțe și care, în principiu, se aplica numai în cazul investițiilor directe, după data respectivă a fost extinsă, în sensul că includea și participații de portofoliu deținute în cadrul unor societăți străine și care nu depășesc un prag de participare de 10 %?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Articolul 57 alineatul (1) CE trebuie interpretat în sensul că trebuie să se considere că o dispoziție națională privind restricționarea liberei circulații a capitalurilor, în contextul investițiilor directe era aplicabilă la data relevantă, 31 decembrie 1993, în condițiile în care se aplică o dispoziție ulterioară, care în esență corespunde restricționării existente la data relevantă, atunci când, după această dată, restricționarea existentă a fost modificată pe termen scurt în temeiul unei legi care, din punct de vedere juridic, a intrat în vigoare, dar nu a fost aplicată niciodată în practică, întrucât deja înainte de aplicabilitatea inițială într-un caz individual, aceasta a fost înlocuită cu dispoziția aplicabilă în prezent?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la una dintre cele două întrebări de mai sus: Articolul 56 CE se opune unei reglementări a unui stat membru, potrivit căreia în baza de impozitare a unei persoane impozabile care este stabilită într-un stat membru și care deține o participație de minimum 1 % în cadrul unei societăți stabilite în alt stat (în speță, în Elveția) se include cota din veniturile care au natura unei investiții de capital, care corespunde cotei de participare respective, atunci când aceste venituri sunt supuse unui nivel de impozitare inferior celui din primul stat menționat?


title: Cauza C-568/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 6 noiembrie 2013 — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze/Data Medical Service srl

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 6 noiembrie 2013 — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze/Data Medical Service srl
   (Cauza C-568/13)
   2014/C 52/45
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Pârâtă: Data Medical Service srl

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 din Directiva 50/1992 (1), interpretat și în lumina articolului 1 alineatul (8) din Directiva 18/2004 (2), care i-a urmat, [se opune] unei legislații naționale care ar fi interpretată în sensul că ar exclude-o pe apelanta din prezenta cauză, în calitatea sa de unitate spitalicească cu natură de entitate publică economică, de la participarea la cereri de ofertă?

               2.

               Dreptul Uniunii în materie de contracte de achiziții publice — în special principiile generale privind libera concurență, nediscriminarea, proporționalitatea — se opune unei legislații naționale care permite unei persoane, de tipul unității spitalicești apelante, care beneficiază în mod stabil de resurse publice și căreia îi este atribuit direct serviciul public de sănătate, de a obține dintr-o astfel de situație un avantaj concurențial determinant în raporturile concurențiale cu ceilalți operatori economici — astfel cum demonstrează caracterul semnificativ al reducerii oferite — fără a fi prevăzute în același timp măsuri corective menite să evite un astfel de efect de denaturare a concurenței?

      (1)  Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-383/12: Acțiune introdusă la 24 august 2012 — Ferienhäuser zum See/OAPI — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/29

         Acțiune introdusă la 24 august 2012 — Ferienhäuser zum See/OAPI — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)
   (Cauza T-383/12)
   2012/C 355/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ferienhäuser zum See GmbH (Marienmünster, Germania) (reprezentanți: M. Boden și I. Höfener, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sunparks Groep NV (Den Haan, Belgia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 iunie 2012 adoptate în cauza R 1928/2011-4;

               —

               anularea Deciziei diviziei de opoziție din 25 iulie 2011 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Sun Park Holidays Die wohl kinderfreundlichste Art Campingurlaub zu machen!” în culorile albastru, galben și negru, pentru servicii din clasele 39 și 43 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9078049

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară figurativă în culorile albastru și verde „Sunpark Holiday Parks” înregistrată cu nr. 6852453 pentru servicii din clasele 39, 41 și 43; marca verbală „SUNPARK” înregistrată în Benelux cu nr. 834301; marca figurativă „SUNPARKS” înregistrată în Benelux cu nr. 853882 și înregistrată internațional cu nr. 992185

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară.


title: Cauza C-1/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate (A șasea directivă TVA — Articolul 9 alineatul (2) litera (e) — Articolul 9 alineatul (3) litera (b) — A treisprezecea directivă TVA — Articolul 2 — Locul prestării de servicii — Servicii de publicitate — Restituirea TVA — Reprezentant fiscal)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione – Italia) – Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-1/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 9 alineatul (2) litera (e) - Articolul 9 alineatul (3) litera (b) - A treisprezecea directivă TVA - Articolul 2 - Locul prestării de servicii - Servicii de publicitate - Restituirea TVA - Reprezentant fiscal)
   2009/C 90/08
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Athesia Druck Srl

      Intimați: Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – Corte suprema di cassazione (Italia) – Interpretarea articolului 9 alineatul (2) litera (e) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) – Servicii de publicitate – Stabilirea locului serviciului – Serviciu prestat de către o întreprindere cu sediul pe teritoriul Comunității, în favoarea unei întreprinderi stabilite într-un stat terț, dar care are un reprezentant fiscal pe teritoriul unui stat membru

      Dispozitivul

   În ceea ce privește serviciile de publicitate, atunci când clientul prestării este stabilit în afara teritoriului Comunității Europene, locul prestării este, în principiu, potrivit articolului 9 alineatul (2) litera (e) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin A zecea directivă 84/386/CEE a Consiliului din 31 iulie 1984, stabilit la sediul clientului. Cu toate acestea, statele membre pot recurge la posibilitatea prevăzută la articolul 9 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată, stabilind locul prestării de servicii în cauză, prin derogare de la principiul menționat, pe teritoriul statului membru respectiv.
   Dacă se recurge la posibilitatea prevăzută la articolul 9 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată, o prestare de servicii de publicitate efectuată de un prestator stabilit în Comunitatea Europeană în favoarea unui client stabilit într-un stat terț, indiferent dacă acest client este clientul final sau clientul intermediar, este considerată a fi efectuată în Comunitatea Europeană, cu condiția ca utilizarea și exploatarea efective, în sensul articolului 9 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată, să aibă loc pe teritoriul statului membru respectiv. Aceasta este situația, în ceea ce privește prestarea de servicii de publicitate, atunci când mesajele publicitare care fac obiectul prestării de servicii sunt difuzate din statul membru respectiv.
   Articolul 9 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată, nu poate conduce la impozitarea prestării serviciilor de publicitate asigurate de un prestator de servicii stabilit în afara Comunității Europene pentru propriii săi clienți, chiar dacă acest prestator de servicii ar fi avut calitatea de client intermediar în temeiul unei prestări de servicii anterioare, din moment ce o astfel de prestare nu intră în domeniul de aplicare al articolului 9 alineatul (2) litera (e) din această directivă și, mai general, al articolului 9 din directiva menționată în ansamblul său, dispoziții la care face trimitere în mod expres articolul 9 alineatul (3) litera (b) din aceeași directivă.
   Caracterul impozabil al prestării în sensul articolului 9 alineatul (3) litera (b) din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată, nu se opune dreptului persoanei impozabile la restituirea TVA-ului atunci când aceasta îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 2 din A treisprezecea directivă 86/560/CEE a Consiliului din 17 noiembrie 1986 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul Comunității.
   Numirea unui reprezentant fiscal rămâne, în sine, fără incidență asupra caracterului impozabil sau neimpozabil al serviciilor primite sau prestate de către persoana reprezentată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-509/15: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2015 – Kessel medintim/OAPI – Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/45

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2015 – Kessel medintim/OAPI – Janssen-Cilag (Premeno)
   (Cauza T-509/15)
   (2015/C 354/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Germania) (reprezentanți: A. Jacob și U. Staudenmaier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Premeno” – cererea de înregistrare nr. 6 408 926

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 iulie 2015 în cauza R 349/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea opoziției;

               —

               în subsidiar, trimiterea opoziției la OAPI pentru rejudecare;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 75 teza a doua din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-476/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängigen Verwaltungssenats des Landes Vorarlberg (Austria) la 1 octombrie 2010 — projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic și Herbert Hilbe/Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Unabhängigen Verwaltungssenats des Landes Vorarlberg (Austria) la 1 octombrie 2010 — projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic și Herbert Hilbe/Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg
   (Cauza C-476/10)
   ()
   2010/C 328/38
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic și Herbert Hilbe

      Pârâtă: Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispoziția articolului 6 alineatul (4) din Directiva 88/361/CEE din 24 iunie 1988 pentru punerea în aplicare a articolului 67 din tratat (1), conform căreia legislația internă existentă care reglementează dobândirea reședințelor secundare poate fi menținută, este aplicabilă în continuare în ceea ce privește dobândirea reședințelor secundare situate într-un stat membru al UE de către un cetățean al Principatului Liechtenstein care face parte din SEE?

               2.

               O reglementare internă care, invocând articolul 6 alineatul (4) din Directiva 88/361/CEE a Consiliului din 24 iunie 1988, interzice unui cetățean al Principatului Liechtenstein să dobândească o reședință secundară situată într-un stat membru al UE, este contrară dispozițiilor Acordului privind SEE referitoare la libera circulație a capitalurilor, astfel încât o autoritate națională este obligată să nu aplice o astfel de reglementare internă?

      (1)  JO L 178, p. 5, Ediție specială, 10/vol. 1, p. 10.


title: Cauza T-691/13: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Ricoh Belgium/Consiliul

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/43

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2013 — Ricoh Belgium/Consiliul
   (Cauza T-691/13)
   2014/C 52/82
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Ricoh Belgium NV (Vilvoorde, Belgia) (reprezentanți: N. Braeckevelt și A. de Visscher, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               anularea deciziei Consiliului din 29 octombrie 2013 de a nu atribui în favoarea NV Ricoh Belgium, ci unei alte întreprinderi, lotul 4 din contractul „Cumpărarea sau închirierea de imprimante multifuncționale (MFP) alb/negru și de servicii accesorii de întreținere în clădirile ocupate de Secretariatul General al Consiliului Uniunii Europene — număr de referință 2013/S 83-138901”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului transparenței prevăzut la articolul 15 TFUE și la articolul 298 TFUE, precum și la articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul nr. 966/2012 (1)

                           —

                           În mod concret, deși nu era menționat nimic în acest sens în caietul de sarcini aplicabil, pârâtul a testat (rapiditatea) imprimantelor reclamantei începând de la momentul pornirii lor, iar nu la momentul în care acestea funcționează în modul cel mai performant. Din acest motiv, măsurătorile/valorile indicate în oferta reclamantei diferă de măsurătorile/valorile rezultate din teste, care în cele din urmă sunt inferioare și, prin urmare, determină un punctaj dezavantajos. Reclamanta nu poate verifica dacă aparatele concurentului său au fost testate în aceleași împrejurări (nefavorabile). În plus, pârâtul, după efectuarea testelor pentru acest subcriteriu de atribuire (criteriul C „Evaluare tehnică a echipamentelor bazată pe teste”), a stabilit un calcul și un punctaj și le-a comunicat reclamantei. Acest punctaj (și anume 41,2 %) este diferit de punctajul inclus în final în tabelul din decizia atacată (și anume 38,61 %).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum rezultă aceasta din articolul 113 alineatul (2) din Regulamentul nr. 966/2012 și din articolul 161 alineatul (3) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 (2), precum și pe încălcarea obligației, în cazul cererilor de ofertă, de a atribui contractul ofertantului cu oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic, astfel cum rezultă din articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul nr. 966/2012 și din articolul 149 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul delegat nr. 1268/2012

                           —

                           În informațiile suplimentare comunicate ulterior reclamantei, pârâtul a susținut că inițial săvârșise o eroare și că rezultatele testelor ar fi trebuit să fie comparate cu standardele prevăzute în caietul de sarcini (copiere și imprimare de 100 pe minut), iar nu cu standardele care erau prevăzute în oferta depusă de reclamantă (copiere și imprimare de 110 pe minut).

                           —

                           Deși pârâtul a explicat pretinsa corectură în punctajul final prin faptul că rezultatele testelor trebuiau să fie apreciate din punctul de vedere al unui standard inferior (comparație pe baza de 100 în loc de 110), reclamanta pare, în mod incomprehensibil, total ilogic (din punct de vedere aritmetic) — și, în plus, fără niciun calcul concret sau vreo motivare — să fi obținut în mod subit un punctaj inferior (38,61 puncte în loc de 41,2 puncte, în condițiile în care tocmai, era de așteptat un punctaj superior, de 44,3 puncte, dacă comparația ar fi fost realizată cu standardele din caietul de sarcini).

                           —

                           Ținând seama de diferența totală foarte mică dintre cei doi ofertanți pentru lotul 4, și anume 90,81 puncte pentru cealaltă întreprindere față de 89,67 puncte pentru reclamantă, astfel, reclamanta ar fi trebuit să fie desemnată, printr-un calcul corect, drept ofertantul cu oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic.

      (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, p. 1).

      (2)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, p. 1).


title: Cauza C-105/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la data de 22 februarie 2007 — N. V. Lammers & Van Cleeff/Statul belgian

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/26

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) la data de 22 februarie 2007 — N. V. Lammers & Van Cleeff/Statul belgian
   (Cauza C-105/07)
   (2007/C 95/47)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: N. V. Lammers & Van Cleeff

      Pârât: Statul belgian
   Întrebarea preliminară
   Articolele 12, 43, 46, 48, 56 și 58 CE se opun legislației naționale belgiene precum cea prevăzută de dispozițiile articolului 18 alineatul (1) punctul 3 și alineatul (2) punctul 3 din Codul impozitului pe venit din 1992, astfel cum erau aplicabile la momentul producerii faptelor în cauză, în temeiul cărora dobânzile nu erau recalificate ca dividende și nu erau, prin urmare, impozabile atunci când erau atribuite unui administrator ce era o societate belgiană, în timp ce, în aceleași împrejurări, aceste dobânzi erau recalificate ca dividende și erau, prin urmare, impozabile atunci când erau atribuite unui administrator ce era o societate străină?


title: Cauza F-138/14: Acțiune introdusă la 9 decembrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/55

         Acțiune introdusă la 9 decembrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-138/14)
   (2015/C 034/68)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, decizie care aplică noile DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea Deciziei din 17 februarie 2014 de a calcula anii de plată a contribuțiilor la sistemul de pensii recunoscuți în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene în cazul transferului drepturilor sale de pensie în acest sistem, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-154/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 29 martie 2011 — Ahmed Mahamdia/Republica Algeriană Democratică și Populară

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 29 martie 2011 — Ahmed Mahamdia/Republica Algeriană Democratică și Populară
   (Cauza C-154/11)
   2011/C 173/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ahmed Mahamdia

      Pârâtă: Republica Algeriană Democratică și Populară

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul unei ambasade, situată pe teritoriul unui stat membru, a unui stat care nu se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (denumit în continuare „Regulamentul nr. 44/2001”) (1), este vorba despre o sucursală, o agenție sau o altă unitate în sensul articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul nr. 44/2001?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               O convenție atributivă de competență, încheiată anterior nașterii litigiului, poate avea ca efect atribuirea competenței unei instanțe care nu se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentul nr. 44/2001 în cazul în care prin această convenție atributivă de competență ar fi înlăturată competența întemeiată pe articolele 18 și 19 din Regulamentul nr. 44/2001?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza C-563/07: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/37

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-563/07)
   (2008/C 51/61)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, necomunicând informațiile necesare pentru a se conforma Deciziei nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (1) (denumită în continuare „Decizia”) în Malta, coroborată cu articolele 2-7 din Decizia nr. 166/2005/CE a Comisiei din 10 februarie 2005 de stabilire a normelor de aplicare a Deciziei nr. 280/2004/CE, Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (1) din Decizie.

         Motivele și principalele argumente
   În temeiul articolului 3 alineatul (1) din Decizia nr. 280/2004/CE, în scopul evaluării progreselor înregistrate și al pregătirii de către Comunitate a comunicărilor anuale, în conformitate cu obligațiile asumate în temeiul CCONUSC și al Protocolului de la Kyoto, statele membre comunică până la 15 ianuarie în fiecare an anumite informații privind emisiile de gaze cu efect de seră.
   Având în vedere faptul că Republica Malta nu a comunicat Comisiei informațiile ce trebuiau transmise până la 15 ianuarie 2006, Comisia trebuie să considere că autoritățile malteze nu și-au îndeplinit obligațiile care le revin în temeiul articolului 3 alineatul (1) din Decizie.

      (1)  JO L 49, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 194.


title: Cauza F-66/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Zareba/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/49

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 4 mai 2016 - Zareba/Comisia
   (Cauza F-66/14) (1)

   (2016/C 222/76)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014, p. 32.


title: Cauza C-24/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 21 ianuarie 2015 – Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 21 ianuarie 2015 – Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen
   (Cauza C-24/15)
   (2015/C 138/38)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Josef Plöckl

      Pârât: Finanzamt Schrobenhausen

      Întrebarea preliminară

   Articolului 22 alineatul (8) și articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf și litera (d) din A șasea directivă 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977permit statelor membre să refuze scutirea fiscală aferentă unei livrări intracomunitare (în speță: transfer intracomunitar de bunuri) atunci când, într-adevăr, furnizorul nu a luat toate măsurile rezonabile pentru a îndeplini cerințele formale privind înregistrarea unui număr de identificare în scopuri de TVA, dar nu există indicii concrete privind evaziunea fiscală, bunul a fost transferat în alt stat membru și sunt îndeplinite și restul condițiilor pentru scutirea fiscală?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, JO L 145, p. 1, cu modificările ulterioare.


title: Cauza T-514/08: Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2010 — Laboratorios Byly/OAPI — Ginis (BILLY'S Products) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative BILLY’S Products — Mărcile comunitare verbale anterioare BYLY și byly — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)” ]

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/29

         Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2010 — Laboratorios Byly/OAPI — Ginis (BILLY'S Products)
   (Cauza T-514/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative BILLY’S Products - Mărcile comunitare verbale anterioare BYLY și byly - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)”)
   2010/C 148/51
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Byly SA (Barberà del Vallès, Spania) (reprezentant: L. Plaza Fernandez-Villa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Vasileios Ginis (Atena, Grecia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 septembrie 2008 (cauza R 469/2008-2) referitoare la o procedură de opoziție între Laboratorios Byly SA și domnul Vasileios Ginis.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 15 septembrie 2008 (cauza R 469/2008-2).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 19, 24.1.2009.


title: Cauza C-509/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalia) la 9 noiembrie 2012 — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Norte (Portugalia) la 9 noiembrie 2012 — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda
   (Cauza C-509/12)
   2013/C 32/05
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

      Pârâte: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

      Întrebarea preliminară

   Ținând seama de principiul interzicerii discriminărilor între resortisanții unui stat membru și resortisanții altui stat membru [actualul articol 18 TFUE (fostul articol 12 CE)], de libera circulație a persoanelor pe teritoriul Uniunii și de excepțiile de la aceasta [actualul articol 45 alineatul (3) TFUE (fostul articol 39 CE)] și de libera prestare a serviciilor și de eventualele restricții ale acesteia [actualul articol 52 TFUE (fostul articol 46 CE)], în temeiul articolului 62 TFUE (fostul articol 55 CE)], dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care impune condiția reședinței pe teritoriul respectiv pentru emiterea unui permis de navigație de agrement?


title: Cauza T-132/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — ERNI Electronics/OAPI (MaxiBridge) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare MaxiBridge — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv al funcției produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009] ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/48

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — ERNI Electronics/OAPI (MaxiBridge)
   (Cauza T-132/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare MaxiBridge - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv al funcției produselor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009]”)
   2009/C 180/90
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: ERNI Electronics GmbH (Adelberg, Germania) (reprezentanți: N. Breitenbach și W. Schaller, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Anularea deciziei R 1530/2006-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței interne (OAPI) din 30 ianuarie 2008 de respingere a recursului împotriva deciziei examinatorului de a respinge cererea de înregistrare a mărcii verbale „MaxiBridge” ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă ERNI Electronics GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-256/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 1 iunie 2015 – Drago Nemec/Republica Slovenia

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 1 iunie 2015 – Drago Nemec/Republica Slovenia
   (Cauza C-256/15)
   (2015/C 302/18)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Drago Nemec

      Intimată: Republica Slovenia

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 2 punctul 1 al treilea paragraf din Directiva 2000/35 (1) trebuie interpretate în sensul că, într-un sistem în care unei persoane fizice îi este eliberată, în scopul desfășurării unei activități economice, o autorizație care conține menționarea activității pentru care se acordă autorizația respectivă, nu este vorba despre o întreprindere și, prin urmare, nici despre o tranzacție comercială în sensul dispoziției menționate anterior a directivei dacă tranzacția din care rezultă o întârziere în efectuarea plății se referă la o activitate care nu este inclusă în autorizație?
               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea de mai sus:

               2)

               Dispozițiile articolului 2 punctul 1 al treilea paragraf din Directiva 2000/35 trebuie interpretate în sensul că o persoană fizică este considerată întreprindere, iar tranzacția din care rezultă o întârziere în efectuarea plății constituie o tranzacție comercială în sensul dispoziției menționate dacă este vorba despre o tranzacție care nu face parte din activitatea înregistrată a persoanei fizice respective, ci derivă dintr-o activitate care prin natura sa poate fi o activitate economică, și dacă pentru tranzacţia respectivă s-a emis o factură? și

               3)

               Regula potrivit căreia dobânzile de întârziere încetează să curgă atunci când cuantumul dobânzilor scadente și neplătite atinge valoarea sumei datorate cu titlu principal (regula ne ultra alterum tantum) este contrară dispozițiilor Directivei 2000/35?

      (1)  Directiva 2000/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 2000 privind combaterea întârzierii efectuării plăților în cazul tranzacțiilor comerciale (JO L 200, p. 35, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 226).


title: Cauza C-314/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny (Rzeczpospolita Polska) la 14 iulie 2008 — Krzysztof Filipiak/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny (Rzeczpospolita Polska) la 14 iulie 2008 — Krzysztof Filipiak/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   (Cauza C-314/08)
   (2008/C 247/14)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sąd Administracyjny
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Krzysztof Filipiak

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
   Întrebările preliminare

               1)

               Principiul consacrat la articolul 43 alineatele (1) și (2) CE trebuie interpretat în sensul că se opune articolului 26 alineatul 1 punctul 2 din legea poloneză din 26 iulie 1991 privind impozitul pe venitul persoanelor fizice (ustawa z dnia 26 lipca 1991 r. o podatku dochodowym od osób fizycznych, [lipsă traducere]), în temeiul căruia nu pot fi deduse din baza impozabilă a impozitului pe venit decât cotizațiile obligatorii de asigurare socială plătite în temeiul dispozițiilor de drept național, precum și articolului 27b alineatul 1 din aceeași lege din 26 iulie 1991 privind impozitul pe venit în temeiul căruia nu se pot deduce din impozitul pe venit decât cotizațiile obligatorii de asigurare de boală plătite în temeiul dispozițiilor de drept intern atunci când un cetățean polonez, supus nelimitat la plata impozitului pe venit în Polonia, a plătit într-un alt stat membru cotizații obligatorii de asigurare socială și de asigurare de boală provenite din veniturile impozabile în Polonia în baza unei activități economice exercitată acolo iar aceste cotizații nu au fost deduse nici din veniturile, nici din impozitele din acest alt stat membru?

               2)

               Principiul supremației dreptului comunitar și principiul rezultat de la articolele 10 CE și 43 alineatele (1) și (2) CE trebuie interpretate în sensul că acestea au prioritate față de dispozițiile de drept național prevăzute la articolul 91 alineatele 2 și 3 și la articolul 190 alineatele 1 și 3 din Constituția poloneză (Dz. U. z 1997 r. nr 14, poz. 176 cu modificările ulterioare) în măsura în care intrarea în vigoare a unei hotărâri a Curții Constituționale a fost amânată în temeiul dispozițiilor respective?


title: Cauza T-566/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Total Raffinage Marketing/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cerii de parafină — Piața gaciului de parafină — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor — Dovada existenței înțelegerii — Noțiunea de încălcare unică și continuă — Durata încălcării — Întreruperea încălcării — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Egalitate de tratament — Prezumția de nevinovăție — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale — Influență decisivă exercitată de societatea-mamă — Prezumție în cazul deținerii unei participații de 100 % — Proporționalitate — Metodă de rotunjire — Competență de fond” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Total Raffinage Marketing/Comisia
   (Cauza T-566/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cerii de parafină - Piața gaciului de parafină - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor - Dovada existenței înțelegerii - Noțiunea de încălcare unică și continuă - Durata încălcării - Întreruperea încălcării - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Egalitate de tratament - Prezumția de nevinovăție - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Răspunderea unei societăți-mamă pentru încălcările normelor de concurență săvârșite de filialele sale - Influență decisivă exercitată de societatea-mamă - Prezumție în cazul deținerii unei participații de 100 % - Proporționalitate - Metodă de rotunjire - Competență de fond)
   2013/C 313/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Total Raffinage Marketing (Puteaux, Franța) (reprezentanți: A. Vandencasteele, C. Falmagne, C. Lemaire și S. Naudin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și A. Biolan, agenți, asistați de N. Coutrelis, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Total Raffinage Marketing la articolul 2 din Decizia C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 — Ceară de lumânări) la 125 459 842 de euro.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Total Raffinage Marketing suportă nouă zecimi din propriile cheltuieli de judecată și nouă zecimi din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene. Comisia suportă o zecime din propriile cheltuieli de judecată și o zecime din cheltuielile de judecată efectuate de Total Raffinage Marketing.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-314/13: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Portugalia/Comisia [„Fondul de coeziune — Dezvoltarea infrastructurilor portuare din regiunea autonomă Madeira (Portul Caniçal) — Reducerea contribuției financiare — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea unor norme fundamentale de procedură”]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/46

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-314/13) (1)

   ([„Fondul de coeziune - Dezvoltarea infrastructurilor portuare din regiunea autonomă Madeira (Portul Caniçal) - Reducerea contribuției financiare - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură”])
   (2015/C 302/59)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent, asistat de M. Gorjão-Henriques și de J. da Silva Sampaio, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolelor 1 și 2 din Decizia C(2013) 1870 final a Comisiei din 27 martie 2013 privind o reducere a contribuției financiare acordate din Fondul de coeziune Republicii Portugheze pentru proiectul „Dezvoltarea infrastructurilor portuare din regiunea autonomă Madeira – Portul Caniçal”, Madeira (Portugalia)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2013) 1870 final a Comisiei din 27 martie 2013 privind o reducere a contribuției financiare acordate din Fondul de coeziune Republicii Portugheze pentru proiectul „Dezvoltarea infrastructurilor portuare din regiunea autonomă Madeira – Portul Caniçal”, Madeira (Portugalia).

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza C-232/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2012 — Fastweb SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 14 mai 2012 — Fastweb SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții
   (Cauza C-232/12)
   2012/C 217/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fastweb SpA

      Pârâți: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni și alții

      Întrebările preliminare

   Dispozițiile comunitare în domeniu, în special dispozițiile prevăzute de Directiva 2002/20/CE (1) trebuie interpretate în sensul că se opun normelor naționale indicate de asemenea, în special Legea nr. 266 din 2005, inclusiv în ceea ce privește modul concret de aplicare al acestor norme prin regulament?

      (1)  Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183).