title: Cauza T-269/14: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2014 – City Index/OAPI – Citigroup și Citibank (CITY INDEX)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/32

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2014 – City Index/OAPI – Citigroup și Citibank (CITY INDEX)
   (Cauza T-269/14)
   2014/C 253/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: City Index Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: B. Brandreth, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Citigroup, Inc. și Citibank, NA (New York, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei R 172/2013-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 februarie 2014, prin care s-a admis opoziția în privința produselor și serviciilor din clasele 9, 16 și 36;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor efectuate în fața camerei de recurs și a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CITY INDEX” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 36 și 41 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 4 58  094

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Citigroup, Inc. și Citibank, NA

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care conține elementul verbal „citi” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 36 și 42, mărcile figurative comunitară și națională care conține elementele verbale „citifinancial” și „citibank”, precum și mărcile verbale comunitară și națională „CITICAPITAL”, „CITIMONEY”, „CITIFINANCIAL”, „CITI”, „CITIBOND”, „CITICONNECT”, „CITIBANK” și „CITICARD”

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia diviziei de opoziție și respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza F-38/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 iunie 2009 — Delplancke și Governatori/Comisia

text:
               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/37

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 18 iunie 2009 — Delplancke și Governatori/Comisia
   (Cauza F-38/05) (1)

   2009/C 193/64

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005, p. 37.


title: Cauza C-578/11 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 iunie 2014 – Deltafina SpA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Imunitate la amenzi — Obligație de cooperare — Dreptul la apărare — Limitele controlului jurisdicțional — Dreptul la un proces echitabil — Audierea martorilor sau a părților — Termen rezonabil — Principiul egalității de tratament)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 12 iunie 2014 – Deltafina SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-578/11 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Imunitate la amenzi - Obligație de cooperare - Dreptul la apărare - Limitele controlului jurisdicțional - Dreptul la un proces echitabil - Audierea martorilor sau a părților - Termen rezonabil - Principiul egalității de tratament))
   2014/C 282/02
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Deltafina SpA (reprezentanți: J.-F. Bellis, F. Di Gianni, G. Coppo, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier și L Malferrari, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Deltafina SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-122/12 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 octombrie 2013 — Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Valfleuri Pâtes alimentaires SA [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 74 alineatul (2) — Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Norma 50 alineatul (1) primul și al treilea paragraf — Opoziție a titularului unei mărci anterioare — Existența mărcii — Probe prezentate în susținerea opoziției după expirarea termenului stabilit în acest scop — Neluare în considerare — Putere de apreciere a camerei de recurs — Dispoziție contrară — Împrejurări care se opun luării în considerare a unor probe noi sau suplimentare]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/25

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 octombrie 2013 — Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Valfleuri Pâtes alimentaires SA
   (Cauza C-122/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 74 alineatul (2) - Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Norma 50 alineatul (1) primul și al treilea paragraf - Opoziție a titularului unei mărci anterioare - Existența mărcii - Probe prezentate în susținerea opoziției după expirarea termenului stabilit în acest scop - Neluare în considerare - Putere de apreciere a camerei de recurs - Dispoziție contrară - Împrejurări care se opun luării în considerare a unor probe noi sau suplimentare)
   2013/C 344/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Bernhard Rintisch (reprezentant: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Schneider, agent), Valfleuri Pâtes alimentaires SA (reprezentant: F. Baujoin, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011, Rintisch/OAPI — Valfleuri Pâtes alimentaires (T-152/09), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare introdusă de titularul anumitor mărci verbale, comunitare și naționale, al unei mărci figurative naționale și al unei denumiri comerciale care cuprinde termenul „PROTI”, pentru produse din clasele 5, 29, 30 și 32, împotriva deciziei R 1661/2007-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 21 ianuarie 2009, prin care s-a respins acțiunea introdusă împotriva deciziei diviziei de opoziție prin care s-a respins opoziția formulată de reclamantă împotriva înregistrării mărcii verbale „PROTIACTIVE”, pentru produse din clasele 5, 29 și 30 — Prezentare tardivă a înscrisurilor — Putere de apreciere conferită prin articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Bernhard Rintisch la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 09.6.2012.


title: Cauza T-303/11: Acțiune introdusă la 14 iunie 2011 — Leopardi Dittajuti/OAPI — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/29

         Acțiune introdusă la 14 iunie 2011 — Leopardi Dittajuti/OAPI — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)
   (Cauza T-303/11)
   2011/C 238/50
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Piervittorio Francesco Leopardi Dittajuti (Numana, Italia) (reprezentant: D. De Simone, D. Demarinis și G. Orsoni, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pedro Llopart Vilarós (Sant Sadurní D'Anoia, Spania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 aprilie 2011 în cauza R 1437/2010-2 și, în consecință, obligarea Oficiului să adopte măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii Tribunalului și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente tuturor etapelor prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CONTE LEOPARDI DITTAJUTI” pentru produse și servicii din clasele 33, 35, 40 și 43 — cererea de înregistrare ca marcă comunitară nr. 6428338.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea nr. 2073540 a mărcii spaniole figurative „Leopardi” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția cu privire la o parte dintre produsele și serviciile contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac ca inadmisibilă.

      Motivele invocate: greșita interpretare a articolului 60 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, a normei 49 alineatul (1) și a normei 20 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei, aplicabil procedurii căii de atac în temeiul normei 50 alineatul (1) din regulamentul menționat, întrucât camera de recurs: (i) a respins în mod neîntemeiat cererea de suspendare a procedurii și de amânare a termenului formulată în comun de părți; (ii) a luat în considerare în mod greșit cererea comună a părților numai după expirarea termenului pentru prezentarea motivării, împiedicând astfel în practică persoana în cauză să o prezinte în termen, ceea ce avut ca rezultat expirarea termenului și (iii) a încălcat normele de procedură prin faptul că nu a luat în considerare motivele invocate în cadrul căii de atac, deși memoriul fusese prezentat după expirarea termenului, fiind încălcate de asemenea principiul general al economiei procedurale și cel al menținerii validității actelor din cadrul dosarului.


title: Cauza T-521/14: Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Suedia/Comisia [„Regulamentul (UE) nr. 528/2012 — Produse biocide — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Precizarea criteriilor științifice pentru determinarea proprietăților care afectează sistemul endocrin — Neadoptarea de către Comisie a actelor delegate — Obligaţia de a acţiona”]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/48

         Hotărârea Tribunalului din 16 decembrie 2015 – Suedia/Comisia
   (Cauza T-521/14) (1)

   ([„Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Produse biocide - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Precizarea criteriilor științifice pentru determinarea proprietăților care afectează sistemul endocrin - Neadoptarea de către Comisie a actelor delegate - Obligaţia de a acţiona”])
   (2016/C 048/54)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Suediei (reprezentanţi: A. Falk, K. Sparrman şi L. Swedenborg, agenţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: D. Kukovec, agent, asistat de M. Johansson, avocat)

      Interveniente în susținerea reclamantului: Regatul Danemarcei (reprezentanţi: C. Thorning şi N. Lyshøj, agenţi), Republica Franceză (reprezentanţi: D. Colas şi S. Ghiandoni, agenţi), Regatul Ţărilor de Jos (reprezentanţi: iniţial M. Bulterman şi M. Noort, ulterior M. Bulterman şi C. Schillemans, agenţi), Republica Finlanda (reprezentant: H. Leppo, agent), Parlamentul European (reprezentanţi: A. Neergaard şi P. Schonard, agenţi) şi Consiliul Uniunii Europene (reprezentanţi: M. Moore şi A. Norberg, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de constatare a faptului că Comisia s-a abținut în mod nelegal de la adoptarea unor acte delegate referitoare la criteriile științifice pentru determinarea proprietăților care afectează sistemul endocrin

      Dispozitivul

               1)

               Prin abținerea de la adoptarea unor acte delegate care precizează criteriile științifice pentru determinarea proprietăților care afectează sistemul endocrin, Comisia Europeană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide.

               2)

               Obligă Comisia să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Suediei.

               3)

               Regatul Danemarcei, Republica Franceză, Regatul Ţărilor de Jos, Republica Finlanda, Parlamentul European şi Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza F-74/13: Acțiune introdusă la 25 iulie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/33

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-74/13)
   2013/C 274/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei privind transferul drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii care aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene (denumit în continuare „RPIUE”) în conformitate cu calculele sporului stabilite în temeiul dispozițiilor generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisia la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-213/11 P(I): Recurs introdus la 12 aprilie 2011 de Colegiul reprezentaților personalului BEI și alții împotriva Ordonanței pronunțate la 17 martie 2011 de președintele Camerei a doua a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-95/10, Bömcke/BEI

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/31

         Recurs introdus la 12 aprilie 2011 de Colegiul reprezentaților personalului BEI și alții împotriva Ordonanței pronunțate la 17 martie 2011 de președintele Camerei a doua a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-95/10, Bömcke/BEI
   (Cauza T-213/11 P(I))
   2011/C 152/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Colegiul reprezentaților personalului Băncii Europene de Investiții (Luxemburg, Luxemburg), Marie-Christel Heger (Luxemburg), Jean-Pierre Bodson (Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Nondkeil, Franța) și Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) (reprezentanți: G. J. Wilson, A. Senes și B. Entringer, avocați)

      Celelalte părți în proces: Eberhard Bömcke (Athus, Belgia) și Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurenții solicită Tribunalului:

               —

               Modificarea Ordonanței din 17 martie 2011 a președintelui Camerei a doua a Tribunalului Funcției Publice;

               —

               constatarea admisibilității și a temeiniciei cererii de intervenție prezentate la 12 ianuarie 2011 președintelui și membrilor Tribunalului Funcției publice și declararea recurentului parte în procesul între Eberhard BÖMCKE și Banca Europeană de Investiții, având în vedere interesul direct al pârâtului de a fi parte în proces, potrivit articolului 109 și următoarele din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice al Uniunii Europene.

      Motivele și principalele argumente

   Prin ordonanța din 17 martie 2011, președintele Camerei a doua a Tribunalului Funcției publice a respins ca inadmisibilă pentru motive de tardivitate cererea de intervenție formulată în cauza F-95/10, Bömcke/BEI, pe de o parte, de Colegiul reprezentaților personalului Băncii Europene de Investiții, pe de o parte și, pe de altă parte, de doamna Heger și de domnii Bodson, Kourgias, Sutil și Vanhoudt.
   În susținerea recursului, recurenții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare de calcul a termenului pentru depunerea cererii de intervenție, în măsura în care termenul de patru săptămâni prevăzut la articolul 109 din Regulamentul de procedură al TFP și termenul invariabil pentru considerente de distanță de zece zile prevăzut la articolul 100 alineatul (3) din regulamentul menționat ar trebui să fie considerate termene separate și independente, astfel încât prelungirea termenului, potrivit articolului 100 alineatul (2) din regulamentul menționat, până la sfârșitul zilei lucrătoare care urmează în cazul în care termenul expiră într-o sâmbătă, într-o duminică sau într-o zi de sărbătoare legală ar trebui să se aplice termenului de patru săptămâni înainte de adăugarea termenului pentru considerente de distanță, iar nu termenului complet, care include termenul pentru considerente de distanță.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe utilizarea eronată a ordonanței Tribunalului din 20 noiembrie 1997, Horeca-Wallonie/Commission (T-85/97, Rec., p. II 2113, punctele 25 și 26), în măsura în care această ordonanță ar viza o altă ipoteză decât cea care face obiectul prezentului litigiu.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale ale persoanelor care solicită să intervină în procedură, interpretarea făcută de președintele Camerei a doua a TFP fiind foarte defavorabilă dreptului la acțiune.


title: Invitație de depunere a candidaturilor — Director al Direcției tehnologia informației (gradul AD 14 sau AD 15)

text:
               4.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CA 28/1

         INVITAȚIE DE DEPUNERE A CANDIDATURILOR
   Director al Direcției tehnologia informației (gradul AD 14 sau AD 15)
   (2010/C 28 A/01)
   În cadrul Direcției generale infrastructură a Curții de Justiție a Uniunii Europene, urmează să fie vacant postul de director al Direcției tehnologia informației (gradul AD 14 sau AD 15). Acest post va fi ocupat în temeiul articolului 29 alineatul (2) din Statutul funcționarilor.
   Natura atribuțiilor
   Sub autoritatea directorului general al Direcției generale infrastructură, directorul conduce Direcția tehnologia informației (DTI), organizând și coordonând activitățile acesteia.
   Directorul DTI consiliază organele competente ale Curții în domeniul tehnologiei informației și pregătește propuneri și rapoarte în această privință. Asigură perspectiva și planificarea bugetară și tehnică, ținând seama de prioritățile stabilite de instituție. Conduce patru unități administrative cu aproximativ 70 de funcționari și controlează prestațiile societăților externe selecționate pentru lucrările din domeniul tehnologiei informației. Asigură conformitatea sistemelor informatice cu normele și regulamentele în vigoare.
   DTI are în sarcina sa toate serviciile de tehnologia informației ale Curții de Justiție. Aceasta include de asemenea serviciile de telecomunicații și de multimedia.
   Titluri sau diplome necesare

               —

               Pregătire universitară completă recunoscută printr-o diplomă.

               —

               Aptitudini recunoscute în domeniul conducerii și al gestionării unui serviciu administrativ important.

               —

               Foarte bune cunoștințe și experiență în domeniul problemelor strategice ale informaticii. O experiență în mediul judiciar ar reprezenta un avantaj suplimentar.

               —

               Experiență confirmată în gestionarea proiectelor informatice.

               —

               Aptitudini și experiență confirmate în domeniul perspectivei și al planificării strategice și în domeniul raportării asociate acestora.

               —

               Foarte bune cunoștințe și experiență în domeniul gestionării bugetelor și al procedurilor referitoare la achizițiile importante.

               —

               Bună cunoaștere a regulamentului financiar, a modalităților sale de executare și a normelor aplicabile instituțiilor comunitare în sectoarele care depind de direcție.

               —

               Bună cunoaștere a limbilor engleză și franceză.

         Depunerea candidaturilor
   Candidaturile pentru acest post trebuie să fie primite de Curtea de Justiție,  prin e-mail trimis la adresa DIR-DTI-CURIA@curia.europa.eu, cel mai târziu până la 26 februarie 2010, ora 18.00. Candidaturile trebuie să fie însoțite de un curriculum vitae detaliat și de orice alte documente utile.


title: Cauza C-570/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Anotato Dikastirio Kyprou (Κυπριακή Δημοκρατία) la 22 decembrie 2008 — Symyoulio Apochetefseos Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Anotato Dikastirio Kyprou (Κυπριακή Δημοκρατία) la 22 decembrie 2008 — Symyoulio Apochetefseos Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon
   (Cauza C-570/08)
   (2009/C 55/20)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Anotato Dikastirio (Cipru)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Symyoulio Apochetefseos Lefkosias

      Pârât: Anatheoritiki Archi Prosforon
   Întrebările preliminare
   „În ce măsură articolul 2 alineatul (8) din Directiva 89/665/CEE recunoaște autorităților contractante dreptul de a introduce o acțiune în justiție împotriva deciziilor de anulare adoptate de organisme responsabile cu procedurile privind căile de atac, atunci când aceste organisme nu sunt de natură jurisdicțională?”


title: Cauza T-419/14: Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – The Goldman Sachs Group/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/41

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – The Goldman Sachs Group/Comisia
   (Cauza T-419/14)
   2014/C 282/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Goldman Sachs Group, Inc (New York, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: W. Deselaers, J. Koponen și A. Mangiaracina, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în tot sau în parte, a articolelor 1, 2 3 și 4 din Decizia C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 în cazul AT.39610 – Cabluri electrice, în măsura în care acestea privesc pe reclamantă și/sau

               —

               reducerea amenzii aplicate reclamantei la articolul 2 din decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a articolului 101 TFUE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (1), întrucât prin aceasta se stabilește răspunderea în solidar a GS Group pentru pretinsa încălcare săvârșită de Prysmian.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului și a articolului 296 TFUE, întrucât în aceasta nu se demonstrează corespunzător cerințelor legale că în perioada relevantă GS Group a exercitat efectiv o influență decisivă asupra Prysmian.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a articolului 101 TFUE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, întrucât aceasta încalcă principiul răspunderii personale și prezumția de nevinovăție.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a articolului 101 TFUE și a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului, întrucât aceasta încalcă principiul securității juridice și principiul potrivit căruia sancțiunea trebuie să fie specifică autorului încălcării, în măsura în care Comisia nu a efectuat o repartizare a amenzii.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului reclamantei la apărare (încălcarea unei norme fundamentale de procedură), întrucât Comisia nu a acordat accesul la documente esențiale în timp util.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe cererea GS Group adresată Tribunalului de a beneficia de orice reducere a amenzii impuse prin decizia atacată, care ar fi acordată în favoarea Prysmian.

      (1)  JO L 1, 4.1.2003, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269.


title: Cauza C-544/08: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/35

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-544/08)
   (2009/C 44/58)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell, L. Jelínek, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/68/CE 2005/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 privind reasigurarea și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 92/49/CEE ale Consiliului, precum și a Directivelor 98/78/CE și 2002/83/CE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 64 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei în legislația internă a expirat la 10 decembrie 2007.

      (1)  JO L 323, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 224.


title: Cauza T-529/14: Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – adp Gauselmann/OAPI (Multi Win) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Multi Win — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/49

         Hotărârea Tribunalului din 2 decembrie 2015 – adp Gauselmann/OAPI (Multi Win)
   (Cauza T-529/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Multi Win - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 027/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: A. Pohlmann și S. Hanne, agenți)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 aprilie 2014 (cauza R 1326/2013-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Multi Win.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă adp Gauselmann GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-564/11: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2011 — Farage/Parlamentul European și Buzek

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/53

      Acțiune introdusă la 28 octombrie 2011 — Farage/Parlamentul European și Buzek
      (Cauza T-564/11)
      (2012/C 25/105)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Nigel Paul Farage (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Bennett, Solicitor)

         Pârâți: Parlamentul European și Jerzy Buzek (Bruxelles, Belgia)

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Președintelui Parlamentului European, domnul Jerzy Buzek, din 2 martie 2010 prin care se aplică reclamantului sancțiunea pierderii dreptului la indemnizația de ședere pentru o perioadă zece zile, precum și a Deciziei Biroului Parlamentului European din 24 martie 2010 și a Deciziei Președintelui Parlamentului European din 31 august 2011, prin care se declară inadmisibilă cererea reclamantului în vederea apărării imunității sale parlamentare și

                  —

                  în subsidiar, declararea faptului că niciuna dintre deciziile menționate mai sus nu sunt valide și nici nu ar fi trebuit să fie.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 din Protocolul (nr. 7) privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (JO 2010 C 84, p. 99), întrucât intervenția reclamantului din 24 februarie 2010 a fost făcută în calitatea sa de membru al Parlamentului European. Ca atare, intervenția în discuție privește aspecte politice și este de importanță esențială ca un membru al Parlamentului European să poată lua cuvântul în mod liber.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea libertății de exprimare, întrucât nu s-a luat în considerare corect articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European (JO 2011 L 116, p. 1).

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o instanță independentă și imparțială, astfel cum este consacrat la articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât orice participare a Președintelui Parlamentului în procesul de luare a deciziilor în prezenta cauză sau a oricărei alte persoane care a fost prezentă la sesiunea plenară din 24 februarie 2010 și a formulat o opinie a împiedicat această persoană să ia parte la o asemenea procedură.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe interpretarea incorectă a articolului 152 alineatul (1) și a articolului 153 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, întrucât sancțiunile prevăzute de ultima dispoziție trebuie înțelese în contextul textului introductiv, referitor îndeosebi la cazurile grave de tulburare sau de perturbare care „încalcă principiile stabilite la articolul 9”.


title: Cauza C-553/12: Recurs introdus la 30 noiembrie 2012 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 20 septembrie 2012 în cauza T-169/08, DEI/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/10

         Recurs introdus la 30 noiembrie 2012 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 20 septembrie 2012 în cauza T-169/08, DEI/Comisia
   (Cauza C-553/12)
   2013/C 32/14
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou și A. Antoniadis, agenți, asistați de A. Oikonomou, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) Republica Elenă, Energeiaki Thessalonikis AE și Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & DSA)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 20 septembrie 2012 în cauza T-169/08;

               —

               soluționarea definitivă a litigiului, având în vedere că stadiul procedurii permite aceasta;

               —

               obligarea DEI la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie, aferente celor două grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

               —

               Prin intermediul primului motiv de anulare, Comisia arată că, în hotărârea atacată cu recurs, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește interpretarea și aplicarea articolului 86 alineatul (1) CE coroborat cu articolul 82 CE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene. În plus, Tribunalul a aplicat în mod greșit aceste două articole în privința faptelor din prezenta cauză, ceea ce conduce de asemenea la o calificare greșită și la o interpretare eronată a probelor, precum și la o interpretare eronată a temeiului deciziei Comisiei. Aprecierile Tribunalului, care se bazează de asemenea pe o motivare imprecisă, lacunară și insuficientă, deformează și interpretează în mod greșit probele și denaturează temeiul deciziei atacate a Comisiei, deoarece, în decizia atacată, Comisia a stabilit că măsurile de stat în litigiu adoptate de Republica Elenă au afectat structura pieței și au condus la o inegalitate de șanse pe piața lignitului, ceea ce a permis DEI, o întreprindere publică, să își extindă poziția dominantă pe piața secundară a furnizării angro de energie electrică în Grecia, împiedicând astfel intrarea pe piață a unor noi concurenți.

               —

               Potrivit Comisiei, hotărârea atacată cu recurs este de asemenea afectată de erori deoarece nu a ținut seama în niciun mod de faptul că, în decizia atacată, Comisia a stabilit că accesul privilegiat al DEI la lignit, care a fost menținut datorită măsurilor de stat în litigiu chiar și după liberalizarea pieței energiei electrice în Grecia și după crearea unei piețe pentru furnizarea angro de energie electrică în mai 2005, a avut drept efect afectarea structurii pieței printr-o inegalitate a șanselor, ceea ce a condus la situația în care DEI, prin simplul fapt că deține drepturi cvasi-monopolistice pentru exploatarea lignitului, era în măsură să își extindă poziția dominantă de la piața primară către piața secundară. În acest mod, DEI a fost determinată să adopte un comportament abuziv pe respectiva piață secundară, restrângând sau excluzând accesul noilor concurenți (a se vedea în special Hotărârile Curții în cauzele Raso, GB-Inno-BM, Connect Austria, Dusseldorp, CBEM și MOTOE). Menținerea și extinderea poziției dominante a DEI pe piața primară către piața secundară, precum și avantajul concurențial incontestabil de care beneficia DEI în ceea ce privește producerea energiei electrice ca urmare a costului scăzut al lignitului îi permiteau să injecteze energie electrică în rețeaua interconectată elenă la prețuri reduse, în cantități mai mari și pentru o perioadă mai lungă, tot atâtea elemente care atestă un comportament abuziv (cu toate că jurisprudența Curții nu impune stabilirea unui comportament de acest tip, având în vedere faptele specifice din speță).

               —

               În plus, în decizia atacată, Comisia a constatat că concurenții DEI aveau nevoie de o gamă diversificată de surse, inclusiv de acces la cantități suficiente de lignit, pentru a putea avea acces, a se menține în mod durabil și a participa în mod eficient la concurența de pe piața energiei electrice. Acest fapt trebuia să fie cunoscut în același timp de Republica Elenă, care nu a acordat autorizații de exploatare a zăcămintelor exploatabile de lignit potențialilor concurenți ai DEI, și de însăși DEI atunci când își exercita drepturile cvasi-monopolistice, utilizându-și poziția dominantă de pe piața primară a lignitului ca o pârghie pentru ași extinde și a-și menține poziția dominantă pe piața secundară a furnizării angro de energie electrică, ceea ce a împiedicat sau a exclus accesul unor noi concurenți potențiali pe piața secundară.


title: Cauza T-637/11: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2014 – Euris Consult/Parlamentul European ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de traducere în limba malteză — Norme privind modalitățile de transmitere a ofertelor — Respingerea ofertei unui ofertant — Nerespectarea normelor de prezentare prin care se urmărește păstrarea confidențialității conținutului ofertelor înainte de deschidere — Excepție de inaplicabilitate — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 — Articolul 143 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002” )

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/20

         Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2014 – Euris Consult/Parlamentul European
   (Cauza T-637/11) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de traducere în limba malteză - Norme privind modalitățile de transmitere a ofertelor - Respingerea ofertei unui ofertant - Nerespectarea normelor de prezentare prin care se urmărește păstrarea confidențialității conținutului ofertelor înainte de deschidere - Excepție de inaplicabilitate - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 - Articolul 143 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002”))
   2014/C 194/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Euris Consult Ltd (Floriana, Malta) (reprezentant: F. Moyse, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Darie și F. Poilvache, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanţi: R. Lyal și F. Dintilhac, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului European din 18 octombrie 2011 prin care s-a respins oferta depusă de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă interinstituțională MT/2011/EU referitoare la prestarea de servicii de traducere în limba malteză

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Euris Consult Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/4

         Criterii de repartizare a cauzelor pe camere
   (2008/C 272/04)
   La 30 septembrie 2008, în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din anexa la Statutul Curții de Justiție și cu articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Tribunalul Funcției Publice a decis să mențină, până la 30 septembrie 2011, următoarele condiții de repartizare a cauzelor pe camere:

               —

               vor fi atribuite Camerei întâi toate cauzele, cu excepția celor referitoare, în principal, la recrutare, la evaluare/promovare și la încetarea definitivă a funcției, care vor fi atribuite Camerei a doua;

               —

               un anumit număr de cauze va fi repartizat Camerei a treia, indiferent de domeniile la care se referă, cu o anumită frecvență, stabilită în ședință plenară;

               —

               se va putea deroga de la regulile anterioare de repartizare pentru motive de conexitate, precum și pentru a asigura o repartizare echilibrată și rezonabil de diversificată a volumului de muncă în cadrul Tribunalului.


title: Cauza T-438/03: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 octombrie 2008 — Stephens/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/54

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 octombrie 2008 — Stephens/Comisia
   (Cauza T-438/03) (1)

   (2008/C 313/96)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 47, 21.2.2004.


title: Cauza T-176/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — infeurope/Comisia ( Acțiuni în constatarea abținerii de a acționa, în anulare și în despăgubiri — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă privind mentenanța sistemelor informatice ale OAPI — Acțiune administrativă în fața Comisiei — Decizie implicită de respingere a Comisiei — Concluzii noi — Legătura dintre acțiunea în constatarea abținerii de a acționa și acțiunea în despăgubiri — Inadmisibilitate vădită )

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/15

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2009 — infeurope/Comisia
   (Cauza T-176/08) (1)

   („Acțiuni în constatarea abținerii de a acționa, în anulare și în despăgubiri - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă privind mentenanța sistemelor informatice ale OAPI - Acțiune administrativă în fața Comisiei - Decizie implicită de respingere a Comisiei - Concluzii noi - Legătura dintre acțiunea în constatarea abținerii de a acționa și acțiunea în despăgubiri - Inadmisibilitate vădită”)
   2009/C 233/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: infeurope (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Bambara și E. Manhaeve, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, cu titlu principal, o cerere prin care se urmărește constatarea abținerii de a acționa a Comisiei constând în faptul că aceasta s-a abținut în mod nelegal să anuleze decizia de atribuire a contractelor cadru în urma procedurii de cerere de ofertă AO/042/05 a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) pentru mentenanța software privind sistemele activității principale a OAPI în materie de mărci, desene și modele industriale, precum și să pună capăt acordurilor specifice încheiate în urma acestor contracte cadru și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a pretinsei decizii implicite a Comisiei de respingere a acțiunii administrative a reclamantei din 13 decembrie 2007 în cadrul procedurii menționate de cerere de ofertă și, în al doilea rând, o cerere având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit în urma pretinselor omisiuni nelegale ale Comisiei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă infeurope să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauza C-349/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 4 iulie 2011 — Auditeur du travail/Yangwei SPRL

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 4 iulie 2011 — Auditeur du travail/Yangwei SPRL
   (Cauza C-349/11)
   2011/C 282/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Auditeur du travail

      Pârâtă: Yangwei SPRL

      Întrebarea preliminară

   Clauza 5 alineatul (1) litera (a) din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, anexat la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (1) trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale precum:

               —

               obligația de a păstra o copie a contractului de muncă pe fracțiune de muncă sau un extras care să cuprindă programul de lucru, identitatea și semnătura celor două părți în locul în care poate fi consultat regulamentul de muncă (articolul 157 din Legea-program),

               —

               obligația de a se putea stabili în orice moment când începe programul (articolul 158 din Legea-program),

               —

               în ceea ce privește programele variabile, obligația angajatorului de a anunța lucrătorul printr-o notificare cu 5 zile în avans; în plus, o notificare trebuie să fie afișată la începutul zilei și să cuprindă în mod individual programul de lucru al fiecărui lucrător pe fracțiune de normă; în plus, această notificare trebuie să fie păstrată timp de un an (articolul 159 din Legea-program),

               —

               obligația angajatorului care oferă locuri de muncă lucrătorilor pe fracțiune de normă de a avea un document în care trebuie să se consemneze toate derogările de la programele de lucru prevăzute la articolele 157-159 (articolul 160 din Legea-program), document care trebuie să fie păstrat în anumite condiții precizate la articolul 161 din Legea-program?

      (1)  JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35.


title: Cauza F-5/16: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 21 iulie 2016 – Stanley/Comisia (Funcție publică – Agent contractual – Cerere în sensul articolului 90 alineatul (1) din statut – Cerere de recalificare a contractului – Termen rezonabil – Lipsă – Inadmisibilitate vădită)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/57

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 21 iulie 2016 – Stanley/Comisia
      (Cauza F-5/16) (1)

      ((Funcție publică - Agent contractual - Cerere în sensul articolului 90 alineatul (1) din statut - Cerere de recalificare a contractului - Termen rezonabil - Lipsă - Inadmisibilitate vădită))
      (2016/C 364/75)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: John Stanley (Apia, Samoa) (reprezentant: O. Mader, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a refuza recalificarea contractului reclamantului în contract de agent temporar și, în subsidiar, cerere de reparare a pretinsului prejudiciu material suferit.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Obligă pe domnul John Stanley să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 145, 25.4.2016, p. 37.


title: Cauza T-50/13: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2013 — Think Schuhwerk/OAPI — Müller (VOODOO)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/26

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2013 — Think Schuhwerk/OAPI — Müller (VOODOO)
   (Cauza T-50/13)
   2013/C 86/43
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Austria) (reprezentant: M. Gail, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Andreas Müller (Ulm, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 noiembrie 2012 în cauza R 474/2012-4;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „VOODOO” pentru produse din clasa 25 — marca comunitară nr. 5 832 464

      Titularul mărcii comunitare: Andreas Müller

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, precum și încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009, precum și încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-380/09 P: Recurs introdus la 25 septembrie 2009 de Melli Bank plc împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 9 iulie 2009 în cauzele conexate T-246/08 și T-332/08: Melli Bank plc/Consiliul Uniunii Europene, susținut de Republica Franceză, de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și de Comisia Comunităților Europene

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/30

         Recurs introdus la 25 septembrie 2009 de Melli Bank plc împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 9 iulie 2009 în cauzele conexate T-246/08 și T-332/08: Melli Bank plc/Consiliul Uniunii Europene, susținut de Republica Franceză, de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și de Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-380/09 P)
   2009/C 282/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Melli Bank plc (reprezentanți: S. Gadhia, Solicitor, T. Din, Solicitor, D. Anderson QC, R. Blakeley, Barrister)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Republica Franceză, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea cererilor din cauzele T-246/08 și T-332/08;

               —

               anularea punctului 4 din secțiunea B din anexa la Decizia 2008/475/CE a Consiliului (1) privind măsuri restrictive împotriva Iranului în măsura în care se referă la Melli Bank plc;

               —

               în cazul în care Curtea constată că articolul 7 alineatul (2) litera (d) din regulament are efect obligatoriu, declararea ca inaplicabil a articolului 7 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul 423/2007/CE al Consiliului (2) și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în recurs, cât și în procedura la Tribunalul de Primă Instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că, în hotărârea atacată, Tribunalul de Primă Instanță a comis erori de drept în anumite privințe și, prin urmare, a încălcat dreptul comunitar sub patru aspecte principale:

               1.

               Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare de drept atunci când a interpretat în mod greșit articolul 7 alineatul (2) litera (d) din regulament în sensul că reprezintă o dispoziție obligatorie;

               2.

               Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare de drept atunci când a considerat că articolul 7 alineatul (2) litera (d) din regulament este conform principiului de drept comunitar al proporționalității;

               3.

               Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare de drept în formularea și aplicarea testului prin care se urmărea să se stabilească dacă recurenta era deținută sau controlată de societatea-mamă; și

               4.

               Tribunalul de Primă Instanță a comis o eroare de drept atunci când a concluzionat că Consiliul și-a îndeplinit obligația de motivare a deciziei sale de a înscrie pe recurentă pe listă.

         În consecință, recurenta solicită Curții:

               1.

               Anularea hotărârii atacate;

               2.

               admiterea cererilor din cauzele T-246/08 și T-332/08;

               3.

               anularea punctului 4 din secțiunea B din anexa la Decizia 2008/475/CE a Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care se referă la Melli Bank plc;

               4.

               în cazul în care constată că articolul 7 alineatul (2) litera (d) din regulament are efect obligatoriu, să declare inaplicabilitatea articolului 7 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul 423/2007/CE al Consiliului, și

               5.

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în recurs, cât și în procedura la Tribunalul de Primă Instanță.

      (1)  Decizia 2008/475/CE a Consiliului din 23 iunie 2008 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 163, p. 29).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, JO 2007 L 103, p. 1.


title: Cauza C-276/10: Acțiune introdusă la 2 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/30

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-276/10)
   ()
   2010/C 209/42
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și L. Jelínek, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/118/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind protecția apelor subterane împotriva poluării și a deteriorării (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei în ordinea juridică internă a expirat la 16 ianuarie 2009.

      (1)  JO L 372, p. 19, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 209.


title: Cauza C-34/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/109/CE — Resortisanți ai țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/14

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-34/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/109/CE - Resortisanți ai țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2008/C 22/26)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Condou-Durande, agent)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza F-29/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2010 — Vivier/Comisia [Funcție publică — Agenți temporari — Încadrare în grad — Grade prevăzute în apelul pentru depunerea candidaturilor — Modificarea normelor privind încadrarea agenților — Dispoziții tranzitorii — Articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut — Aplicare prin analogie]

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/58

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 30 septembrie 2010 — Vivier/Comisia
   (Cauza F-29/05) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Încadrare în grad - Grade prevăzute în apelul pentru depunerea candidaturilor - Modificarea normelor privind încadrarea agenților - Dispoziții tranzitorii - Articolul 12 alineatul (3) din anexa XIII la statut - Aplicare prin analogie)
   2010/C 328/91
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jean-François Vivier (Petten, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial S. Orlandi, A. Coolen și É. Marchal, avocați, ulterior S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial H. Krämer și K. Herrmann, agenți, ulterior J. Currall, agent)

      Obiectul

   Anularea deciziei Comisiei de încadrare a reclamantului în gradul A*6 la angajarea sa ca agent temporar

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Comisiei Europene, anexată actului adițional din 21 iulie 2004 la contractul de agent temporar semnat de domnul Vivier la 10 iunie 2004.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de domnul Vivier.

      (1)  JO C 193, 06.8.2005, p. 31. (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene sub numărul T-196/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15.12.2005)


title: Cauza C-174/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemark) — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet [A șasea directivă TVA — Articolul 19 alineatul (2) — Deducerea taxei achitate în amonte — Persoană impozabilă mixtă — Bunuri și servicii taxabile utilizate pentru a efectua atât activități taxabile, cât și activități scutite de TVA — Calculul pro ratei de deducere — Noțiunea operațiuni accesorii imobiliare — Livrare către sine însuși — Principiul neutralității fiscale]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Østre Landsret — Danemark) — NCC Construction Danmark A/S/Skatteministeriet
   (Cauza C-174/08) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 19 alineatul (2) - Deducerea taxei achitate în amonte - Persoană impozabilă mixtă - Bunuri și servicii taxabile utilizate pentru a efectua atât activități taxabile, cât și activități scutite de TVA - Calculul pro ratei de deducere - Noțiunea «operațiuni accesorii imobiliare» - Livrare către sine însuși - Principiul neutralității fiscale)
   2009/C 312/08
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: NCC Construction Danmark A/S

      Pârât: Skatteministeriet (Ministerul danez al Impozitelor și Accizelor)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Østre Landsret — Interpretarea articolului 19 alineatul (2) a doua teză din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare — Societate de construcții care desfășoară activități de vânzare de bunuri imobile pe care le construiește ea însăși, pe cont propriu, în scopul revânzării — Bunuri și servicii utilizate în același timp pentru operațiuni care conferă și pentru operațiuni care nu conferă dreptul de deducere al TVA-ului plătit anterior — Calcularea proporției deductibile — Noțiunea de operațiuni imobiliare accesorii

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 19 alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei întreprinderi de construcții, vânzarea de către aceasta de imobile realizate în nume propriu nu poate fi calificată ca fiind „operațiune accesorie imobiliară” în sensul acestei dispoziții, din moment ce această activitate constituie prelungirea directă, permanentă și necesară a activității sale taxabile. În aceste condiții, nu este necesar să se aprecieze in concreto măsura în care această activitate de vânzare, luată în considerare în mod separat, implică o utilizare de bunuri și de servicii pentru care se datorează taxa pe valoarea adăugată.

               2.

               Principiul neutralității fiscale nu poate să se opună ca o întreprindere de construcții, care plătește taxa pe valoarea adăugată pe prestațiile de construcții efectuate în nume propriu (livrări către sine însuși), să nu poată deduce integral taxa pe valoarea adăugată aferentă cheltuielilor generale generate de furnizarea acestor prestații, din moment ce cifra de afaceri aferentă vânzărilor de construcții realizate astfel este scutită de taxa pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008


title: Cauza T-473/13: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2013 — G-Star Raw/OAPI — PepsiCo (PEPSI RAW)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/57

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2013 — G-Star Raw/OAPI — PepsiCo (PEPSI RAW)
   (Cauza T-473/13)
   2013/C 344/105
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: G-Star Raw CV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: J. van Manen, M. van de Braak și L. Fresco, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: PepsiCo, Inc. (New York, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 iunie 2013 pronunțate în cauza R 1586/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri;

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, în cazul în care intervine, precum și a celor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „PEPSI RAW” pentru produse din clasa 32 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 6 788 004.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „RAW” pentru produse din clasa 25 — marca comunitară nr. 4 743 225.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a unei mărci comunitare în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-771/14: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2014 – ANKO/Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/36

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2014 – ANKO/Comisia
   (Cauza T-771/14)
   (2015/C 065/50)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că suma de 2 96  149,77 euro plătită de Comisie reclamantei pentru proiectul DOC@HAND corespunde unor cheltuieli eligibile și că, așadar, aceasta din urmă nu este obligată să o ramburseze ca fiind percepută în mod nejustificat și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune privește răspunderea Comisiei, în temeiul articolului 272 TFUE, în cadrul contractului nr. 508015 pentru executarea proiectului DOC@HAND. În special, reclamanta susține că, deși ea și-a îndeplinit obligațiile contractuale, Comisia a solicitat rambursarea sumelor plătite către ANKO întrucât acestea ar corespunde unor cheltuieli neeligibile, încălcând astfel contractul menționat, principiul bunei-credințe, principiul interzicerii abuzului de drept și principiul proporționalității.
   Pentru acest motiv, reclamanta susține, în primul rând, că Comisia se întemeiază pe argumente total nefondate și, în orice caz, nedemonstrate, pentru a respinge ca neeligibile aproape toate cheltuielile efectuate de ANKO și pentru a solicita rambursarea sumei plătite către ANKO pentru proiectul DOC@HAND. În al doilea rând, reclamanta susține că, respingând 99,59 % din contribuția datorată întrucât, potrivit afirmației Comisiei, aceasta nu corespunde unor cheltuieli eligibile pe care reclamanta a trebuit să le efectueze pentru cerințele proiectului, Comisia încalcă principiul interzicerii abuzului de drept și principiul proporționalității.


title: Cauza C-428/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2009 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit] — Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs [Politica agricolă comună — Scheme de sprijin direct — Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 — Articolul 5 și anexa IV — Cerințe minime pentru bunele condiții agricole și de mediu — Întreținerea drumurilor grevate de servituți de trecere — Punere în aplicare de către un stat membru — Transfer de competențe către autoritățile regionale ale unui stat membru — Discriminare contrară dreptului comunitar]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 iulie 2009 [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Regatul Unit] — Mark Horvath/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Cauza C-428/07) (1)

   (Politica agricolă comună - Scheme de sprijin direct - Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 - Articolul 5 și anexa IV - Cerințe minime pentru bunele condiții agricole și de mediu - Întreținerea drumurilor grevate de servituți de trecere - Punere în aplicare de către un stat membru - Transfer de competențe către autoritățile regionale ale unui stat membru - Discriminare contrară dreptului comunitar)
   2009/C 220/05
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Mark Horvath

      Pârât: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (Civil Division) — Interpretarea articolului 5 și a anexei IV la Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1) — Criteriile bunelor condiții agricole și de mediu definite la articolul 5 și în anexa IV la regulament — Posibilitatea de a se include cerințe privind întreținerea servituților de trecere publică vizibile — Regimul intern al unui stat membru care prevede că autorități regionale au o competență legislativă pentru diferitele părți constitutive ale acestui stat membru, cu rezultatul că aceste diferite părți au norme diferite în materie de bune condiții agricole și de mediu

      Dispozitivul

               1)

               Un stat membru poate include printre normele privind bunele condiții agricole și de mediu prevăzute la articolul 5 și în anexa IV la Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 cerințe privind întreținerea drumurilor vizibile grevate de servituți de trecere publică, cu condiția ca cerințele menționate să contribuie la menținerea acestor drumuri în calitate de particularități topografice sau, dacă este cazul, în scopul de a evita deteriorarea habitatelor.

               2)

               Atunci când sistemul constituțional al unui stat membru prevede că autorități regionale dispun de o competență legislativă, simpla adoptare de către autoritățile menționate a unor norme diferite în materie de bune condiții agricole și de mediu în sensul articolului 5 și al anexei IV la Regulamentul nr. 1782/2003 nu constituie o discriminare contrară dreptului comunitar.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza C-129/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 11 martie 2010 — Amaltheia I Naftiki Etaireia/Ypourgos Emporikis Naftilías

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/26

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 11 martie 2010 — Amaltheia I Naftiki Etaireia/Ypourgos Emporikis Naftilías
   (Cauza C-129/10)
   2010/C 134/39
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias (Grecia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Amaltheia I Naftiki Etaireia

      Pârât: Ypourgos Emporikis Naftilías

      Întrebările preliminare

   Dispozițiile articolelor 1 și 2 din Regulamentul (CEE) nr. 3577/92 al Consiliului din 7 decembrie 1992 de aplicare a principiului liberei circulații a serviciilor la transporturile maritime în interiorul statelor membre (cabotaj maritim) (JO L 364, p. 7, Ediție specială, 6/vol. 2, p. 83), interpretate conform principiului liberei prestări a serviciilor, permit adoptarea de dispoziții naționale în temeiul cărora armatorii nu pot furniza servicii de cabotaj martitim decât după obținerea în prealabil a unei autorizații administrative, acordată în cadrul unui sistem de autorizare care urmărește, între altele, să verifice dacă, în raport cu situația existentă într-un anumit port, legăturile declarate de un armator pot fi efectuate în condiții care garantează securitatea navei și respectarea ordinii în port și dacă nava afectată serviciului regulat poate intra fără obstacole într-un anumit port în momentul declarat de armator ca fiind cel dorit pentru executarea unei legături determinate, fără totuși ca o normă de drept să fi stabilit în prealabil criteriile pe baza cărora administrația decide în legătură cu aceste aspecte, în special în eventualitatea în care mai mulți armatori intenționează să intre în același port în același moment?


title: Cauza F-9/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 noiembrie 2013 – Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/54

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 noiembrie 2013 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-9/13) (1)

   ((Funcție publică - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Acțiune vădit inadmisibilă))
   2014/C 421/76
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a efectua compensarea între suma corespunzând cheltuielilor de judecată la plata cărora a fost obligată de Tribunal în cauza T-176/04 și suma mai mare pe care reclamantul trebuie să o plătească ca urmare a ordonanței în cauza T-241/03

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 215, 27.7.2013, p. 20.


title: Cauza C-376/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden la 3 august 2007 — Staatssecretaris van Financiën/Kamino International Logistics BV

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden la 3 august 2007 — Staatssecretaris van Financiën/Kamino International Logistics BV
   (Cauza C-376/07)
   (2007/C 269/46)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Kamino International Logistics BV
   Întrebările preliminare

               1)

               Nota 5 (B) din capitolul 84 din NC în versiunea anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 (1) trebuie interpretată în sensul că un monitor în culori apt să reproducă semnale provenind atât de la o mașină automată de prelucrare a datelor în sensul poziției 8471 din NC cât și de la alte surse nu poate fi clasificat la poziția 8471 din NC?

               2)

               În ipoteza în care nu se exclude clasificarea la poziția 8471 din NC a monitorului în culori menționat la prima întrebare, atunci pe baza căror circumstanțe trebuie să se stabilească dacă acesta este un tip de monitor utilizat exclusiv sau în principal într-un sistem automat de prelucrare a datelor?

               3)

               Domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 754/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată (2) cuprinde monitorul în litigiu și, în cazul unui răspuns afirmativ, acest regulament este valabil, având în vedere răspunsurile la primele două întrebări?

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 281, p. 1).

      (2)  JO L 118, p. 32.


title: Cauzele conexate C-402/7 și C-432/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Austria, Germania) — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) — Christopher/Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07) [Transport aerian — Regulamentul (CE) nr. 261/2004 — Articolul 2 litera (l) și articolele 5, 6 și 7 — Noțiunile întârziere și anulare a zborurilor — Drept la compensație în caz de întârziere — Noțiunea împrejurări excepționale ]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Austria, Germania) — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) — Christopher/Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)
   (Cauzele conexate C-402/7 și C-432/07) (1)

   (Transport aerian - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 2 litera (l) și articolele 5, 6 și 7 - Noțiunile „întârziere” și „anulare” a zborurilor - Drept la compensație în caz de întârziere - Noțiunea „împrejurări excepționale”)
   2010/C 24/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07)

      Pârâte: Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Interpretarea articolului 2 litera (d) și a articolului 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială 07/vol. 12, p. 218) — Zbor început mult mai târziu față de ora de plecare prevăzută — Distincția între noțiunile „întârziere” și „anulare”

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 2 litera (l), articolul 5 și articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie să fie interpretate în sensul că un zbor întârziat, indiferent de durata întârzierii, chiar dacă este prelungită, nu poate fi considerat zbor anulat dacă se efectuează în conformitate cu programarea prevăzută anterior de către operatorul de transport aerian.

               2.

               Articolele 5, 6 și 7 din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie să fie interpretate în sensul că pasagerii zborurilor întârziate pot fi asimilați pasagerilor zborurilor anulate în vederea aplicării dreptului la compensație și pot astfel invoca dreptul la compensație prevăzut la articolul 7 din acest regulament atunci când suportă, ca urmare a întârzierii unui zbor, o pierdere de timp egală sau mai mare de trei ore, cu alte cuvinte atunci când ajung la destinația lor finală cu trei ore sau mai mult după ora de sosire prevăzută inițial de operatorul de transport aerian. Cu toate acestea, o asemenea întârziere nu dă naștere unui drept la compensație în favoarea pasagerilor dacă operatorul de transport aerian poate face dovada că întârzierea prelungită este cauzată de împrejurări excepționale care nu au putut fi evitate în pofida adoptării tuturor măsurilor posibile, cu alte cuvinte împrejurări care scapă de sub controlul efectiv al operatorului de transport aerian.

               3.

               Articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004 trebuie interpretat în sensul că o problemă tehnică survenită la o aeronavă, care determină anularea sau întârzierea unui zbor, nu intră în sfera noțiunii „împrejurări excepționale” în sensul acestei prevederi decât în cazul în care această problemă este urmarea unor evenimente care, prin natura sau prin originea lor, nu sunt inerente exercitării normale a activității operatorului de transport aerian vizat și scapă de sub controlul efectiv al acestuia.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007.


title: Cauza T-496/15 P: Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2016 – CX/Comisia („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Procedură disciplinară — Sancțiune disciplinară — Retrogradare — Dreptul la apărare — Articolele 4 și 6 din statut — Articolul 9 din anexa IX la statut — Principiul proporționalității — Eroare vădită de apreciere”)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 mai 2016 – CX/Comisia
   (Cauza T-496/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Procedură disciplinară - Sancțiune disciplinară - Retrogradare - Dreptul la apărare - Articolele 4 și 6 din statut - Articolul 9 din anexa IX la statut - Principiul proporționalității - Eroare vădită de apreciere”))
   (2016/C 232/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: CX (Enghien, Belgia) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2015, CX/Comisia (F-27/13, EU:F:2015:60), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe CX la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 371, 9.11.2015.


title: Cauza T-26/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor)/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Fondul de coeziune — Regulamentul (CE) nr. 1164/94 — Reducerea unei contribuții financiare — Lipsa interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor)/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-26/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Fondul de coeziune - Regulamentul (CE) nr. 1164/94 - Reducerea unei contribuții financiare - Lipsa interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 285/76)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) (Baguim do Monte, Portugalia) (reprezentați: P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques și F. Quintela, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și A. Weimar, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 5008 a Comisiei din 17 octombrie 2006 privind reducerea Fondului de coeziune în ceea ce privește anumite proiecte referitoare la uzina de incinerare a deșeurilor solide urbane de origine menajeră din regiunea Porto.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate deComisie.

      (1)  JO C 82, 17.4.2007.


title: Cauza C-519/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Monomeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 27 noiembrie 2008 — Archontia Koukou/Elliniko Dimosio

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Monomeles Protodikeio Athinon (Grecia) la 27 noiembrie 2008 — Archontia Koukou/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-519/08)
   (2009/C 44/50)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Monomeles Protodikeio Athinon (Grecia)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Archontia Koukou

      Pârât: Elliniko Dimosio
   Întrebările preliminare

               1)

               Clauza 5 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE trebuie interpretată în sensul că poate constitui un motiv obiectiv pentru încheierea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive împrejurarea că aceste contracte au fost încheiate în temeiul unei dispoziții legale care prevede încheierea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată indiferent de faptul că, în realitate, acestea servesc la acoperirea unor nevoi permanente și durabile ale angajatorului?

               2)

               Adăugarea, prin intermediul măsurilor adoptate pentru punerea în aplicare a clauzei 5 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, a unor criterii pentru constatarea abuzurilor (de exemplu, durata maximă a contractelor și numărul de reînnoiri în cadrul cărora este permisă angajarea, chiar și fără să existe un motiv obiectiv care să justifice încheierea sau reînnoirea contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată) constituie o diminuare nepermisă, în sensul clauzei 8 punctul 3 din acordul-cadru, a nivelului general de protecție preexistent Directivei 1999/70/CE, având în vedere că, sub regimul juridic anterior Directivei 1999/70/CE, unicul criteriu pentru constatarea abuzurilor era angajarea în temeiul unui contract sau al unui raport de muncă încheiat, fără un motiv obiectiv, pe durată determinată?

               3)

               O prevedere care conține liste imprecise și nelimitative de excepții, cum sunt cele care figurează în dispozițiile permanente ale Decretului prezidențial nr. 164/2004, cu privire la limitele maxime stabilite în principiu pentru încheierea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive constituie o măsură eficientă pentru prevenirea abuzurilor care rezultă din utilizarea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive, în sensul clauzei 5 din acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată?

               4)

               Pot fi considerate măsuri eficiente pentru prevenirea abuzurilor și pentru protecția împotriva acestora, în sensul clauzei 5 din acordul-cadru, măsuri precum cele în discuție în cauza principală, cuprinse în articolul 7 din Decretul prezidențial nr. 164/2004, în cazul în care:

                           a)

                           acestea prevăd, ca mijloc de prevenire a abuzurilor și de protecție a lucrătorilor cu contract de muncă pe durată determinată, obligația angajatorului de a plăti salariul și „indemnizația de concediere” în caz de angajare abuzivă cu contracte de muncă pe durată determinată succesive, având în vedere că i) obligația de a plăti salariul și „indemnizația de concediere” este prevăzută de dreptul național în toate cazurile în care există un raport de muncă și nu urmărește în mod special să prevină abuzurile, în sensul acordului-cadru, și ii) în special obligația de a plăti o „indemnizație de concediere” la momentul rezilierii contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată reprezintă consecința aplicării clauzei 4 din acordul-cadru privind nediscriminarea lucrătorilor cu contract de muncă pe durată determinată în raport cu lucrătorii cu contract de muncă pe durată nedeterminată și

                           b)

                           acestea prevăd, ca mijloc de prevenire a abuzurilor, aplicarea de sancțiuni organelor competente ale angajatorului, în măsura în care s-a constatat că sancțiuni identice sau similare care fuseseră prevăzute chiar și în trecut în ceea ce privește sectorul public erau ineficiente pentru prevenirea abuzurilor care rezultă din utilizarea de contracte sau de raporturi de muncă pe durată determinată succesive?

               5)

               Constituie o transpunere corectă a Directivei 1999/70/CE în ordinea juridică elenă, chiar dacă sunt eficiente, măsuri precum cele cuprinse în articolul 11 din Decretul prezidențial nr. 164/2004, care au intrat în vigoare la 19 iulie 2004, respectiv după expirarea termenului stabilit de Directiva 1999/70/CE și cărora le-a fost conferită o retroactivitate de numai trei luni, astfel încât acestea privesc doar contractele sau raporturile de muncă pe durată determinată succesive care erau în desfășurare după 19 aprilie 2004 și nu se aplică, așadar, contractelor sau raporturilor de muncă pe durată determinată care au continuat să fie încheiate succesiv chiar și după expirarea termenului pentru transpunerea Directivei 1999/70/CE și înainte de 19 aprilie 2004?

               6)

               În cazul în care s-ar considera că măsurile cuprinse în Decretul prezidențial nr. 164/2004 pentru punerea în aplicare a clauzei 5 din acordul-cadru nu sunt eficiente, instanța este ținută, în cadrul obligației sale de interpretare conformă a dreptului comunitar, să aplice conform Directivei 1999/70/CE dreptul elen preexistent decretului prezidențial (cum este articolul 8 alineatul 3 din Legea nr. 2112/1920), în temeiul căruia este posibilă asigurarea protecției reclamantei împotriva abuzurilor, într-un mod care să conducă la eliminarea consecințelor încălcării dreptului comunitar?

               7)

               În cazul în care s-ar considera că măsurile cuprinse în Decretul prezidențial nr. 164/2004 nu sunt eficiente și că este necesar să se aplice regimul juridic preexistent (articolul 8 alineatul 3 din Legea nr. 2112/1920), în cadrul obligației de interpretare a dreptului național în conformitate cu dreptul comunitar, este compatibilă cu dreptul comunitar interpretarea unor norme de rang superior din ordinea juridică națională (articolul 103 alineatul 8 din Constituție) în sensul că acestea interzic în mod absolut transformarea unor contracte pe durată determinată în contracte pe durată nedeterminată, chiar și în cazul în care se dovedește că, în realitate, aceste contracte au fost încheiate în mod abuziv, având ca temei juridic dispoziții care urmăresc să acopere nevoi excepționale și, în general, provizorii, deși acestea au servit la acoperirea unor nevoi permanente și durabile ale angajatorului din sectorul public (a se vedea Hotărârile nr. 19/2007 și nr. 20/2007 ale Secțiilor Unite ale Areios Pagos), fiind posibilă și interpretarea potrivit căreia această interdicție trebuie să se limiteze la contractele de muncă pe durată determinată care au fost încheiate în mod efectiv pentru a acoperi nevoi temporare, imprevizibile, urgente sau excepționale și să nu privească situațiile în care, în realitate, acestea au fost încheiate pentru a acoperi nevoi permanente și durabile (a se vedea Hotărârea nr. 18/2006 a Secțiilor Unite ale Areios Pagos)?

               8)

               Este conform cu dreptul comunitar faptul că, după intrarea în vigoare a Decretului prezidențial nr. 164/2004, litigiile privind munca pe durată determinată și clauza 5 din acordul-cadru sunt supuse competenței exclusive a instanțelor administrative, atunci când aceasta face dificil accesul la justiție pentru lucrătorul cu contract de muncă pe durată determinată reclamant, având în vedere că, anterior adoptării Decretului prezidențial nr. 164/2004, toate litigiile privind munca pe durată determinată intrau în competența instanțelor civile, în cadrul procedurii prevăzute pentru litigiile de muncă, procedură mai favorabilă în ceea ce privește respectarea formelor, mai simplă, mai puțin costisitoare pentru lucrătorul cu contract de muncă pe durată determinată și, în general, mai rapidă?


title: Cauza T-225/12: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Lidl Stiftung/OAPI – Lídl Music (LIDL express) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LIDL express — Marca națională figurativă anterioară LÍDL MUSIC — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 15 alineatul (1) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/34

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2014 – Lidl Stiftung/OAPI – Lídl Music (LIDL express)
   (Cauza T-225/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative LIDL express - Marca națională figurativă anterioară LÍDL MUSIC - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 15 alineatul (1) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 102/53
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentați: inițial M. Schaeffer, M. Wolter și A. Marx, ulterior M. Wolter, A. Marx și M. Kefferpütz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Republica Cehă)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 martie 2012 (cauza R 2379/2010-1) privind o procedură de opoziție între Lídl Music spol. s r.o. și Lidl Stiftung & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lidl Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-327/12: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2014 – Simca Europe/OAPI – PSA Peugeot Citroën (Simca) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală Simca — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/22

         Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2014 – Simca Europe/OAPI – PSA Peugeot Citroën (Simca)
   (Cauza T-327/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală Simca - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 194/28
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Simca Europe Ltd (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentant: N. Haberkamm, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: GIE PSA Peugeot Citroën (Paris, Franța) (reprezentant: P. Kotsch, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 aprilie 2012 (cauza R 645/2011-1), privind o procedură de nulitate între GIE PSA Peugeot Citroën și Simca Europe Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Simca Europe Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.