title: Cauza C-269/07: Acțiune introdusă la 6 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/19

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-269/07)
   (2007/C 199/30)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 39 CE, al articolului 7 din Regulamentul nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 (1) și al articolelor 18 CE și 12 CE, prin adoptarea și menținerea în vigoare a prevederilor privind pensia suplimentară facultativă pentru limită de vârstă cuprinse la articolele 79-99 din legea privind impozitul pe venit (Einkommensteuergesetz), în măsura în care aceste prevederi:

                           a)

                           nu recunosc lucrătorilor frontalieri (și soțului/soției acestora) dreptul la prestațiile de pensie facultativă pentru limită de vârstă, în măsura în care aceștia nu sunt plătitori de impozit integral;

                           b)

                           nu permit utilizarea capitalului constituit pentru un apartament destinat propriei locuiri în casa proprietate personală, în măsura în care acesta nu se situează în Germania;

                           c)

                           prevăd obligația de a restitui sprijinul financiar în momentul în care încetează statutul de persoană plătitoare de impozite integral.

               —

               Obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În 2001, Republica Federală Germania a introdus așa numitele prestații de pensie facultativă pentru limită de vârstă, prin intermediul cărora se urmărea sprijinirea instituirii unei pensii suplimentare pentru a compensa scăderea nivelurilor pensiilor de stat. Cu toate acestea, prestațiile respective se acordă numai în cazul în care persoana în cauză este plătitoare de impozit integral în Germania, ceea ce exclude în orice caz de la beneficiul acestora lucrătorii frontalierii, cărora li se aplică dreptul fiscal al statului de rezidență în temeiul unei convenții privind evitarea dublei impuneri și care prin urmare nu plătesc niciun impozit în Germania. În plus, posibilitatea de a folosi o parte din capitalul acumulat pentru achiziționarea unui apartament este recunoscută numai pentru proprietățile situate în Germania și nu și pentru cele situate în străinătate în aproprierea graniței. În final, prestațiile de pensie facultativă trebuie restituite dacă persoana respectivă pierde statutul de persoană plătitoare de impozit integral.
   În opinia Comisiei, aceste prevederi încalcă dispozițiile dreptului comunitar privind interzicerea discriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate, libera circulație a lucrătorilor și egalitatea de tratament față de lucrătorii din alte state membre în ceea ce privește avantajele sociale și fiscale. De fapt, interdicția discriminării lucrătorilor din alte state membre pe motiv de cetățenie sau naționalitate include nu numai discriminarea manifestă pe motiv de cetățenie sau naționalitate, ci și forme subtile de discriminare, care prin utilizarea altor criterii de diferențiere ar putea avea practic același rezultat. Mai mult, din jurisprudența Curții rezultă că și lucrătorii frontalieri au dreptul la avantaje sociale în temeiul articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1612/68.
   Întrucât prestațiile de pensie facultativă pentru limită de vârstă corespund definiției unui „avantaj social”, acestea ar trebui acordate și atunci când lucrătorul frontalier și/sau soțul/soția acestuia nu este/sunt plătitori de impozit integral în Germania. Acest avantaj este condiționat de calitatea obiectivă de lucrător a persoanei în cauză. Pensia de stat, al cărei nivel este în scădere și prin urmare a cărei suplimentare ar trebui să fie asigurată de prestațiile de pensie facultativă pentru limită de vârstă, vizează în primul rând persoanele încadrate în muncă, deși, incidental pot fi vizate și alte grupuri de persoane. De altfel, noțiunea de avantaj social include și astfel de avantaje care sunt acordate pur și simplu în temeiul faptului că beneficiarul are reședința pe teritoriul național. Rezultă astfel că, de regulă, lucrătorii frontalieri se află în aceeași situație cu lucrătorii care au reședința pe teritoriul național: ambele categorii sunt afectate de nivelul în scădere al pensiilor din sistemul german, la care sunt afiliate și pentru care au plătit contribuții. Ambele categorii au interesul să acumuleze o pensie suplimentară în timpul perioadei active a vieții, pentru a compensa scăderea nivelului pensiilor de stat. Reglementarea germană care exclude de la acest avantaj lucrătorii frontalieri, cărora li se aplică dreptul fiscal al statului de rezidență în baza unei convenții privind evitarea dublei impuneri, constituie astfel o discriminare ascunsă și prin urmare încalcă articolul 39 alineatul (2) CE și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1612/68. Calificarea prestațiilor de pensie facultativă pentru limită de vârstă ca fiind un avantaj „fiscal” sau „social” nu are importanță până la urmă, având în vedere că lucrătorii frontalieri au dreptul la un tratament egal și în ceea ce privește avantajele „fiscale”.
   Și în ceea ce privește interdicția de a folosi capitalul constituit pentru un apartament destinat propriei locuiri în casa proprietate personală, în măsura în care acesta nu se situează în Germania, se poate considera că ar fi vorba de un avantaj social. Chiar și în cazul în care ar fi vorba de un avantaj fiscal, ar exista o încălcarea a liberei circulații a lucrătorilor. Această condiție limitează efectiv posibilitatea de a valorifica un avantaj social: aceasta determină imposibilitatea pentru lucrătorii frontalieri de a-și folosi capitalul economisit pentru un apartament, atunci când acesta se situează în aproprierea graniței, în străinătate, cum ar fi normal de așteptat în cazul acestor lucrători. În comparație cu lucrătorii naționali, se reduce flexibilitatea cu care lucrătorii frontalieri tipici ar putea valorifica prestațiile respective, în momentul în care contractul de pensie facultativă pentru limită de vârstă ar intra în faza în care titularul începe să beneficieze de pensia facultativă. Astfel, s-ar reduce valoarea acestor prestații ca avantaj social. Acest dezavantaj pentru lucrătorii frontalieri constituie de asemenea o discriminare ascunsă pe motiv de cetățenie sau naționalitate, care încalcă articolul 39 alineatul (2) CE și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1612/68.
   Obligația de restituire prevăzută de dreptul german atunci când încetează statutul de persoană plătitoare de impozit integral vizează în primul rând străinii. Numărul străinilor care, la sfârșitul vieții lor profesionale, se întorc în țara de origine este practic de câteva ori mai mare decât numărul germanilor care se mută în străinătate ca pensionari. În plus, obligația de restituire descurajează persoanele respective să își mute reședința într-un alt stat membru. Mai mult, reglementarea în discuție poate diminua a priori valoarea prestațiilor de pensie facultativă pentru lucrătorii migranți față de lucrătorii naționali și poate crea astfel o discriminare ascunsă, chiar de la etapa acordării acestui avantaj. Aceasta este situația în cazurile în care lucrătorul migrant dorește să evite a priori restituirea și din această cauză nici nu mai depune o cerere pentru acordarea prestațiilor de pensie facultativă pentru limită de vârstă. Nici în acest caz nu pot fi identificate motive întemeiate. În ceea ce privește coerența fiscală, aceasta este deja asigurată prin prevederile convențiilor privind evitarea dublei impuneri. Obligația de restituire la încetarea statutului de persoană plătitoare de impozit integral constituie astfel o discriminare ascunsă pe motiv de cetățenie sau naționalitate și prin urmare încalcă articolul 39 CE, articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1612/68 precum și articolele 12 CE și 18 CE.

      (1)  JO L 257, p. 2, Ediţie specială, 05/vol. 1, p. 11.


title: Cauze conexate T-296/05 și T-408/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene ( Securitate socială — Cereri de suportare în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale — Respingeri implicite și explicite ale cererilor )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/45

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauze conexate T-296/05 și T-408/05) (1)

   („Securitate socială - Cereri de suportare în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale - Respingeri implicite și explicite ale cererilor’)
   (2008/C 209/77)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentanți: inițial A. Distante, ulterior G. Cipressa și L. Garofalo, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Currall, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Printre altele, cerere de anulare a două decizii implicite ale biroului lichidatorului Sistemului comun de asigurări de boală al Comunităților Europene prin care se refuză suportarea în proporție de 100 % a anumitor cheltuieli medicale efectuate de reclamant, precum și o cerere prin care se urmărește obținerea obligării Comisiei la plata către reclamant a sumelor reprezentând anumite cheltuieli medicale
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile ca inadmisibile.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza T-463/14: Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Österreichische Post/Comisia

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/44

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Österreichische Post/Comisia
   (Cauza T-463/14)
   2014/C 303/52
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Österreichische Post AG (Viena, Austria) (reprezentanți: H. Schatzmann, J. Bleckmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei în cazul C(2014) 2093, în măsura în care Directiva 2004/17/CE se aplică în continuare pentru atribuirea de contracte de servicii poștale care nu sunt menționate la articolul 1 din decizia de punere în aplicare, de care reclamantul a solicitat să fie scutit în conformitate cu articolul 30 alineatul (6) din Directiva 2004/17/CE;

               —

               cu titlu subsidiar, în măsura în care anularea în parte a deciziei atacate nu va fi, potrivit Curții, admisibilă sau posibilă, anularea în totalitate a deciziei de punere în aplicare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul afirmă că decizia atacată, în ceea ce privește serviciile poștale care nu intră sub incidența articolului 1 din aceasta, este nelegală în temeiul articolului 263 alineatul (2) TFUE, având în vedere că Comisia a încălcat dreptul Uniunii aplicând și interpretând în mod eronat Directiva 2004/17/CE. Reclamantul afirmă, în esență, că serviciile poștale pe care le prestează sunt expuse unei concurențe directe suficiente, astfel încât sunt îndeplinite condițiile pentru scutire prevăzute la articolul 30 alineatul (1) din Directiva 2004/17. Reclamantul mai afirmă că Comisia a aplicat în mod eronat criteriile și metodele prevăzute în dreptul și în jurisprudența Uniunii în ceea ce privește delimitarea pieței.
   Mai mult, reclamantul invocă încălcarea unor norme fundamentale de procedură, dat fiind că Comisia și-a motivat insuficient decizia.
   În sfârșit, reclamantul susține că Comisia a încălcat drepturile fundamentale de procedură deoarece, neexaminând în mod adecvat susținerile și probele prezentate de reclamant, a încălcat dreptul acestuia de a fi ascultat.


title: Cauza C-423/16: Recurs introdus la 1 august 2016 de HX împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 iunie 2016 în cauza T-723/14, HX/Consiliul

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/18

         Recurs introdus la 1 august 2016 de HX împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 iunie 2016 în cauza T-723/14, HX/Consiliul
   (Cauza C-423/16)
   (2016/C 350/23)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Recurent: HX (reprezentant: S. Koev, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               declararea recursului și a tuturor motivelor pe care se întemeiază ca fiind admisibile și fondate, și considerarea tuturor capetelor de cerere pe care le conține ca fiind întemeiate;

               —

               constatarea faptului că actele juridice atacate pot fi anulate în parte;

               —

               anularea acelei părți din Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea) în cauza T-723/16 din 2 iunie 2016, HX/Consiliul Uniunii Europene prin care s-a respins acțiunea formulată de domnul HX;

               —

               anularea, în ceea ce îl privește pe domnul HX, Decizia (PESC) 2015/837 a Consiliului din 28 mai 2015 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 132, p. 82), prin care Consiliul a prelungit până la 1 iulie validitatea Deciziei 2013/55;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor, costurilor și onorariilor pe care le-a efectuat pentru asigurarea reprezentării sale în procedură.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale, care a condus la o încălcare a drepturilor Uniunii: întrucât decizia care a făcut obiectul hotărârii respinse nu i-a fost comunicată personal recurentului, cu toate că Consiliul avea cunoștință de adresa acestuia, trebuie să se accepte că modificarea capetelor de cerere în legătură cu aceste acte juridice era admisibilă și efectuată înainte de împlinirea termenului de decădere.

               2.

               Eroare în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor legale, care a condus la o încălcare a normelor de procedură, ceea ce a afectat interesele recurentului sub următoarele forme:

                           —

                           lipsa unei cereri scrise separate nu încalcă drepturile părții adverse și nici nu îngreunează munca instanței;

                           —

                           Tribunalul nu a ținut seama de limba de procedură, având în vedere că versiunea bulgară a Regulamentului de procedură nu prevede în mod necesar prezentarea unui document separat;

                           —

                           încălcarea principiului contradictorialității consacrat la articolul 64 din Regulamentul de procedură, având în vedere că Tribunalul nu a dat recurentului posibilitatea de a se familiariza cu însăși decizia Consiliului sau cu alte versiuni lingvistice ale Regulamentului de procedură, astfel încât să fie în măsură de a-și pregăti acțiunea într-un mod corespunzător cunoștințelor lingvistice și așteptărilor Tribunalului;

                           —

                           Tribunalul nu și-a îndeplinit obligațiile ce rezultă din articolul 86 alineatul (4) din Regulamentul de procedură, care prevede posibilitatea și, dacă este cazul, un termen suplimentar, pentru prezentarea unei copii a Deciziei (PESC) 2015/837 a Consiliului din 28 mai 2015, care justifică modificarea cererii;

                           —

                           Tribunalul a încălcat articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, întrucât nu a examinat în mod exhaustiv circumstanțele cauzei în cadrul raportului preliminar.


title: Cauza T-116/10: Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — Germania/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/41

         Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — Germania/Comisia
   (Cauza T-116/10)
   2010/C 134/70
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller și U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei C(2009) 10675 din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței financiare acordate prin Decizia Comisiei C(97) 1120 din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) în favoarea programului care se încadrează la obiectivul nr. 2 (1997-1999), în landul Renania de Nord — Westphalia, Republica Federală Germania;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul deciziei atacate, Comisia a redus asistența acordată din partea FEDER în favoarea programului care se încadrează la obiectivul nr. 2 (1997-1999), în landul Renania de Nord — Westphalia, Republica Federală Germania.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă un număr de patru motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că pârâta a evaluat în mod greșit situația de fapt. În opinia reclamantei, Comisia a luat în considerare o serie de date greșite la calculul ratei de eroare utilizat.
   În cadrul celui de al doilea motiv reclamanta susține că s-a încălcat articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 4253/88 (1), întrucât nu sunt întrunite condițiile impuse pentru reducerea asistenței. În opinia reclamantei, dispoziția menționată nu autorizează Comisia să aplice corecții financiare pentru greșeli de gestionare sau pentru presupuse erori ale sistemelor de gestionare și control. În continuare, se susține că există și alte motive pentru care nu poate fi aplicată o corecție financiară atât de importantă precum cea decisă de Comisie. Pe de o parte, „abaterile”, în sensul indicat de Comisie, nu pot fi îndreptate prin corecții financiare decât dacă au sau dacă au avut efecte negative asupra bugetului Uniunii. Potrivit reclamantei, aceasta nu este situația în speță, în ceea ce privește conduita la care face trimitere Comisia. Pe de altă parte, reclamanta susține că nu au existat încălcări ale dreptului comunitar nici pe fond, cât privește o serie de proiecte aflate în discuție.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamanta afirmă că, potrivit Regulamentului nr. 4253/88, Comisia nu este autorizată să aplice corecții financiare forfetare și extrapolate. În acest sens, reclamanta arată că formularea clară de la articolul 24 din regulamentul menționat face trimitere la cazuri concrete și la valori care pot fi exprimate numeric.
   În cadrul ultimului motiv invocat, în opinia reclamantei, chiar și în cazul în care s-ar accepta posibilitatea aplicării unor corecții financiare forfetare și extrapolate, acestea sunt nelegale în speță. În acest sens, potrivit reclamantei, Comisia nici nu a demonstrat „caracterul sistemic” al conduitelor pe care le acuză și nici nu a respectat principiul proporționalității la impunerea corecțiilor financiare forfetare.

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului nr. 4253/88 din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente (JO L 374, 31.12.1988, p. 1).


title: Cauza C-525/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Mednis SIA/Valsts ieņēmumu dienests (TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 183 — Modalități de rambursare a excedentului de TVA — Reglementare națională care amână rambursarea unei părți din excedentul de TVA până la examinarea declarației fiscale anuale a persoanei impozabile — Principiile neutralității fiscale și proporționalității)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Mednis SIA/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-525/11) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 183 - Modalități de rambursare a excedentului de TVA - Reglementare națională care amână rambursarea unei părți din excedentul de TVA până la examinarea declarației fiscale anuale a persoanei impozabile - Principiile neutralității fiscale și proporționalității)
   2012/C 379/19
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mednis SIA

      Pârât: Valsts ieņēmumu dienests

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 183 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Deducerea TVA-ului achitat aferent intrărilor — Legislație națională care limitează rambursarea lunară a excedentului de TVA — Report, până la examinarea declarației fiscale anuale, a rambursării părții de TVA excedentar perceput care depășește 18 % din valoarea totală a operațiunilor impozabile realizate în cursul lunii fiscale în cauză

      Dispozitivul

   Articolul 183 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că nu permite administrației fiscale a unui stat membru să amâne, fără a efectua o analiză specifică și bazându-se numai pe calcule matematice, rambursarea unei părți dintr-un excedent de taxă pe valoarea adăugată survenit într-o perioadă fiscală de o lună până la examinarea de către această administrație a declarației fiscale anuale a persoanei impozabile.

      (1)  JO C 6, 7.1.12.


title: Cauza T-568/08: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — M6/Comisia

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/40

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2008 — M6/Comisia
   (Cauza T-568/08)
   (2009/C 55/71)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Métropole Télévision SA (M6) (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: O. Freget și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei adoptate de Comisia Europeană la 16 iulie 2008 în cauza N 279/2008 (Dotare cu capital a France Télévisions);

               —

               obligarea Comisiei să deschidă procedura formală de examinare a ajutorului, prevăzută la articolul 88 alineatul (2) primul paragraf CE;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C (2008) 3506 final a Comisiei din 16 iulie 2008 prin care Comisia a considerat că este compatibil cu piața comună un ajutor sub forma unei dotări cu un capital de 150 de milioane de euro în beneficiul societății France Télévisions. În acest context, reclamanta solicită deschiderea procedurii formale de examinare în conformitate cu articolul 88 alineatul (2) CE.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive privind legalitatea deciziei atacate, care sunt întemeiate:

               —

               pe o încălcare a drepturilor procedurale ale reclamantei, în măsura în care aprecierile pe care s-a întemeiat Comisia și în special cele privind legătura directă de cauzalitate între anunțul președintelui Republicii Franceze din 8 ianuarie 2008 referitor la suprimarea publicității comerciale pe posturile grupului France Télévisions și pierderea de venituri suferită de acestea ar prezenta dificultăți de natură să justifice deschiderea procedurii formale de examinare în conformitate cu articolul 88 alineatul (2) CE pentru a da concurenților grupului France Télévisions posibilitatea de a își prezenta poziția;

               —

               pe o insuficientă informare a Comisiei referitor la originea diminuării veniturilor din publicitate și la destinația dotării cu capital acordate societății France Télévisions, în măsura în care Comisia nu s-ar fi asigurat, cu neutralitatea, cu imparțialitatea și cu cerința de aprofundare impuse, că sunt reale și fiabile informațiile care i-au fost comunicate cu privire la cauzele reale ale pierderilor de venituri din publicitate suferite de France Télévisions și la repartizarea finală a sumelor plătite de Republica Franceză societății France Télévisions;

               —

               pe o lipsă a motivării, în măsura în care Comisia (i) nu ar fi motivat în mod suficient importanța acordată în decizia în litigiu efectului anunțului președințial din 8 ianuarie 2008 în care era menționată suprimare publicității pe posturile publice, (ii) ar fi omis să ia în considerare influența asupra regiei publicitare avută de „recentrarea” activităților societății France Télévisions către activități de serviciu public și (iii) nu ar fi luat în considerare reacțiile operatorilor privați, printre care se află și reclamanta.


title: Cauza C-240/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III (Libera circulație a persoanelor — Nediscriminare și cetățenia Uniunii — Impozit pe venit — Luarea în considerare a indemnizațiilor de reședință în afara țării de origine la calculul cotei de impozitare aplicabile altor venituri potrivit unui barem progresiv — Luarea în considerare a indemnizațiilor acordate funcționarilor unui alt stat membru care își desfășoară activitatea pe teritoriul național — Neluarea în considerare a indemnizațiilor acordate funcționarilor naționali care își desfășoară activitatea în afara teritoriului național — Comparabilitate)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg — Germania) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III
   (Cauza C-240/10) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Nediscriminare și cetățenia Uniunii - Impozit pe venit - Luarea în considerare a indemnizațiilor de reședință în afara țării de origine la calculul cotei de impozitare aplicabile altor venituri potrivit unui barem progresiv - Luarea în considerare a indemnizațiilor acordate funcționarilor unui alt stat membru care își desfășoară activitatea pe teritoriul național - Neluarea în considerare a indemnizațiilor acordate funcționarilor naționali care își desfășoară activitatea în afara teritoriului național - Comparabilitate)
   2011/C 319/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz

      Pârât: Finanzamt Stuttgart III

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Baden-Württemberg — Interpretarea articolelor 18, 21 și 45 TFUE — Reglementare națională privind impozitul pe venit care scutește indemnizațiile de expatriere acordate contribuabililor angajați de o persoană juridică de drept public națională și care primesc salariu din partea unei case de asigurări publice naționale — Lipsă a unei astfel de scutiri în ceea ce privește indemnizațiile acordate contribuabililor angajați pe teritoriul național de către o persoană juridică de drept public dintr-un alt stat membru și care primește un salariu din partea unei case de asigurări publice din acest alt stat

      Dispozitivul

   Articolul 39 CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții precum articolul 3 punctul 64 din Legea privind impozitul pe venit (Einkommensteuergesetz), potrivit căreia indemnizații precum cele în discuție în acțiunea principală, acordate unui funcționar al unui stat membru care își desfășoară activitatea într-un alt stat membru, pentru a compensa pierderea puterii de cumpărare la locul de repartizare, nu sunt luate în considerare pentru stabilirea cotei de impozitare aplicabile în primul stat membru celorlalte venituri ale contribuabilului sau ale soțului său, în condițiile în care indemnizațiile echivalente acordate unui funcționar al acestui stat membru care își desfășoară activitatea pe teritoriul primului stat membru sunt luate în considerare pentru stabilirea acestei cote de impozitare.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza C-117/11: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal [Tax and Chancery Chamber (Regatul Unit)] — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Fiscalitate — TVA — A șasea directivă — Articolul 28 alineatul (2) litera (a) — Articolul 28 alineatul (3) litera (b) — Scutirea de anumite servicii de transport — Operațiune care combină servicii de staționare pentru automobile și transportul de călători între parcare și un aeroport — Existența a două prestări de servicii distincte sau a unei prestări unice — Principiul neutralității fiscale]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/4

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal [Tax and Chancery Chamber (Regatul Unit)] — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-117/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Fiscalitate - TVA - A șasea directivă - Articolul 28 alineatul (2) litera (a) - Articolul 28 alineatul (3) litera (b) - Scutirea de anumite servicii de transport - Operațiune care combină servicii de staționare pentru automobile și transportul de călători între parcare și un aeroport - Existența a două prestări de servicii distincte sau a unei prestări unice - Principiul neutralității fiscale)
   2012/C 109/07
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Interpretarea Directivei 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Posibilitatea statelor membre de a menține scutiri cu rambursarea taxei plătite în etapa precedentă — Menținerea, printr-o reglementare națională, a unei scutiri cu rambursarea taxei plătite pentru anumite prestări de servicii de transport — Operator care furnizează persoanelor care călătoresc cu avionul un serviciu de parcare a automobilelor împreună cu un serviciu de transport între locul de staționare și aeroport — Operațiune care trebuie considerată, în scopuri de TVA, drept o prestație unică sau mai multe prestații distincte?

      Dispozitivul

   A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată de Directiva 92/111/CEE a Consiliului din 14 decembrie 1992 trebuie interpretată în sensul că, în scopul determinării taxei pe valoarea adăugată aplicabilă, serviciile de parcare a unui vehicul într-o parcare „din afara aeroportului” și de transport al pasagerilor vehiculului menționat între acest parc și terminalul aeroportului trebuie, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală, să fie considerate drept o prestare complexă unică în care serviciul de parcare este predominant.

      (1)  JO C, 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-142/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 20 martie 2017 – Manuela Maturi și alții/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 20 martie 2017 – Manuela Maturi și alții/Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Cauza C-142/17)
   (2017/C 249/25)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera

      Intimată: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea națională prevăzută la articolul 3 alineatul 7 din Decretul-lege nr. 64 din 30 aprilie 2010, devenit Legea nr. 100 din 29 iunie 2010, potrivit căreia, „pentru lucrătorii din domeniul spectacolului care fac parte din categoria dansatorilor și balerinilor, vârsta de pensionare pentru bărbați și femei este stabilită la împlinirea vârstei cronologice de 45 de ani, cu folosirea, pentru lucrătorii cărora li se aplică integral sistemul de tip contributiv sau mixt, a coeficientului de transformare prevăzut la articolul 1 alineatul 6 din Legea nr. 335 din 8 august 1995, aferent vârstei superioare. Pentru perioada de doi ani ulteriori datei de intrare în vigoare a prezentei dispoziții, lucrătorii prevăzuți la prezentul alineat încadrați pe durată nedeterminată, care au atins sau au depășit vârsta de pensionare, au posibilitatea să exercite opțiunea reînnoibilă anual de a rămâne în activitate. Această opțiune trebuie exercitată prin intermediul unei cereri oficiale care trebuie depusă la ENPALS în termen de două luni de la data de intrare în vigoare a prezentei dispoziții sau cu cel puțin trei luni înainte de nașterea dreptului la pensie, cu respectarea vârstei maxime de pensionare pentru limită de vârstă de 47 de ani pentru femei și de 52 de ani pentru bărbați”, contravine principiului nediscriminării pe criteriul sexului, prevăzut de Directiva 2006/54 (1) și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (articolul 21)?

      (1)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO, L204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 08, p. 262).


title: Cauza C-361/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 8 iulie 2011 — Hewlett-Packard Europe BV/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Haarlem (Țările de Jos) la 8 iulie 2011 — Hewlett-Packard Europe BV/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
   (Cauza C-361/11)
   2011/C 282/16
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Haarlem

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Hewlett-Packard Europe BV

      Pârâți: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Întrebările preliminare

               1.

               Având în vedere considerațiile sale […] privind viteza de imprimare și de copiere, Rechtbank solicită Curții indicații pentru a răspunde la următoarea întrebare: care este semnificația faptului că viteza de imprimare și cea de copiere sunt determinate de aceeași unitate de imprimare, precum și a faptului că viteza acestor funcții diferă numai întrucât, pentru copiere, este necesară o scanare înainte de a fi posibilă imprimarea?

               2.

               Având în vedere considerațiile sale […], Rechtbank solicită Curții să clarifice dacă indicațiile sale din cauzele conexate C-362/07 și C-363/07 cu privire la numărul de sertare pentru hârtie și la existența unui alimentator cu hârtie trebuie interpretate în sensul că existența mai multor sertare pentru hârtie și a unui alimentator cu hârtie sunt caracteristici obiective care reprezintă un argument în sensul că este vorba mai curând de un copiator decât de o imprimantă?

               3.

               Având în vedere considerațiile sale […] cu privire la determinarea caracterului esențial al aparatelor în cauză și ținând seama de criteriile enumerate de Cour d’appel de Paris în hotărârea din 20 mai 2010 cu privire la aparate similare celor din prezenta cauză, Rechtbank solicită Curții indicații suplimentare cu privire la următoarea întrebare: valoarea și greutatea unității centrale de imprimare (dispozitivului de imprimare) trebuie repartizate funcției de imprimare sau celei de copiere, iar valoarea și greutatea scanerului trebuie repartizată integral, deloc sau parțial funcției de copiere?

               4.

               Având în vedere considerentele enunțate de Rechtbank […], este aplicabilă taxa vamală de 6 % corespunzătoare poziției NC 8443 31 91 potrivit Regulamentului nr. 1031/2008 (1), în măsura în care sunt vizate MFP (imprimante multifuncționale) care, în conformitate cu indicațiile Curții în cauzele conexate C-362/07 și C-363/07, ar fi trebuit clasificate la poziția NC 8471 60 20 în cazul importării acestora anterior datei de 1 ianuarie 2007?

      (1)  Regulamentul Comisiei din 19 septembrie 2008 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 291, p. 1)


title: Cauza T-10/15 P: Recurs introdus la 11 ianuarie 2015 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 11 noiembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-52/11, De Nicola/BEI

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/48

      Recurs introdus la 11 ianuarie 2015 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 11 noiembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-52/11, De Nicola/BEI
      (Cauza T-10/15 P)
      (2015/C 073/60)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: C. De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Recurentul solicită Tribunalului, în cadrul reformării în parte a hotărârii atacate, anularea punctelor 2 și 3 din dispozitiv și a punctelor 5, 7, 14, 16-21, 24-27, 29, 32, 35-37, 39-43, 46-55, 57-59, 62-66, 68, 69, 73, 74, 76, 77, 87-91, 93, 95-100, 103, 106, 107, 109-112, 117, 120, 124, 142, 144, 145, 148-153, 161-170, 175-182 și 184-193 din decizia atacată. Trimiterea cauzei spre rejudecare unei alte camere a Tribunalului Funcției Publice pentru ca acesta, într-un complet diferit, să statueze din nou asupra punctelor anulate, ulterior efectuării expertizei medicale deja solicitate. Recurentul își rezervă dreptul de a solicita efectuarea oricărei activități de cercetare judecătorească, directă și/sau contrară, care va fi necesară în funcție de apărarea intimatei, precum și de a depune orice alte înscrisuri apreciate utile în vederea infirmării susținerilor părții adverse. Obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive:

                  1.

                  Lipsa de motivare a dispozițiilor contestate.

                  2.

                  În ceea ce privește anularea actelor în orice caz conexe și a celor care au fost utilizate de comitetul de anchetă, recurentul contestă declarația de inadmisibilitate dat fiind că cererea se referea expres la toate actele utilizate de comitetul de anchetă și solicitate inutil.

                  3.

                  În ceea ce privește cererea de constatare a hărțuirii, recurentul contestă hotărârea Tribunalului Funcției Publice pentru motivare eronată, întrucât constatarea încălcării unei obligații contractuale față de recurent nu constituie cu siguranță o somație adresată băncii și nici o declarație de principiu.

                  4.

                  În ceea ce privește cererea de obligare la încetarea hărțuirii, recurentul afirmă că pretinsa interdicție de somare nu poate fi absolută, ci trebuie să înceteze obligatoriu în cazul unor comportamente care aduc atingere demnității persoanei și drepturilor fundamentale.

                  5.

                  În ceea ce privește cererea de reparare a prejudiciilor care rezultă ca urmare a hărțuirii, recurentul subliniază faptul că Tribunalul Funcției Publice, pe de o parte, revocă cererile sale adresate comitetului de anchetă și, pe de altă parte, observă că BEI nu trebuie să execute nimic, întrucât nu a fost pronunțată nicio hotărâre de obligare în acest sens și întrucât decizia comitetului nu este obligatorie, nu este constrângătoare și nici nu constituie o cerință procedurală.

                  6.

                  În ceea ce privește cererea de reparare a prejudiciilor luate în considerare ex se, recurentul susține că Tribunalul Funcției Publice îi reproșează în mod eronat că nu a invocat nicio eroare de drept și contestă plata și motivarea despăgubirii stabilite la 3 000 de euro.


title: Cauza C-235/11 P: Recurs introdus la 17 mai 2011 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 3 martie 2011 în cauza T-589/08, Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/17

         Recurs introdus la 17 mai 2011 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 3 martie 2011 în cauza T-589/08, Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza C-235/11 P)
   2011/C 211/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului;

               —

               anularea Deciziei Comisiei (DG ENVI) de respingere a ofertelor depuse de recurentă pentru fiecare dintre cele trei loturi în legătură cu cererea de ofertă deschisă DG ENV.C2/FRA/2008/0017 „Contract-cadru referitor la sistemul de comercializare a cotelor de emisie — CITL/CR” (2008/S72-096229) și de atribuire a acestor contracte unui alt ofertant;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru examinarea aspectelor rămase nesoluționate cu privire la ambele loturi, inclusiv a cererii de despăgubire, neexaminată încă de Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli, inclusiv a celor efectuate de recurentă în cadrul procedurii inițiale, chiar și în cazul respingerii prezentului recurs, precum și a celor efectuate în prezentul recurs în cazul în care acesta este admis.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               —

               eroare vădită de apreciere și motivare insuficientă;

               —

               interpretarea greșită de către Tribunal a articolului 100 alineatul (2) din Regulamentul financiar (1) și a articolului 149 din Normele de aplicare (2), în cadrul aprecierii sale referitoare la obligația de motivare a autorității contractante;

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a acceptat argumentele recurentei privind încălcarea principiului egalității de tratament.

      (1)  JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol.3, p. 189

      (2)  JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol.4, p. 3


title: Cauza T-425/10: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2010 — Häfele/OAPI (Mixfront)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/37

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2010 — Häfele/OAPI (Mixfront)
   (Cauza T-425/10)
   ()
   2010/C 317/67
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Germania) (reprezentanți: M. Eck și J. Dönch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2010, pronunțate în cauza R 338/2010-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Mixfront” pentru produse din clasele 6 și 20.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât marca comunitară vizată este lipsită de caracter distinctiv, nu este descriptivă și nu este o indicație devenită uzuală.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza C-542/15: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italia) – Procedură penală împotriva Angela Manzo (Trimitere preliminară – Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții – Întrebări preliminare identice – Articolele 49 și 56 TFUE – Libertatea de stabilire – Libera prestare a serviciilor – Jocuri de noroc – Restricții – Motive imperative de interes general – Proporționalitate – Achiziții publice – Condiții de participare la o procedură de cerere de ofertă și evaluarea capacității economice și financiare – Excluderea ofertantului pentru neprezentarea de documente doveditoare ale capacității sale economice și financiare, eliberate de două instituții bancare distincte – Directiva 2004/18/CE – Articolul 47 – Aplicabilitate)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/12

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 28 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italia) – Procedură penală împotriva Angela Manzo
      (Cauza C-542/15) (1)

      ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Restricții - Motive imperative de interes general - Proporționalitate - Achiziții publice - Condiții de participare la o procedură de cerere de ofertă și evaluarea capacității economice și financiare - Excluderea ofertantului pentru neprezentarea de documente doveditoare ale capacității sale economice și financiare, eliberate de două instituții bancare distincte - Directiva 2004/18/CE - Articolul 47 - Aplicabilitate))
      (2016/C 454/23)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

         Partea din procedura principală

      Angela Manzo

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 49 și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care impune operatorilor care doresc să participe la o procedură de cerere de ofertă având ca obiect acordarea de concesiuni în domeniul jocurilor și al pariurilor obligația de a face dovada capacității lor economice și financiare prin intermediul unor declarații eliberate de cel puțin două instituții bancare, fără a permite ca această capacitate să poată fi stabilită și în alt mod, în cazul în care o asemenea dispoziție poate îndeplini condițiile de proporționalitate stabilite prin jurisprudența Curții, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

                  2)

                  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii și în special articolul 47 din aceasta trebuie interpretate în sensul că o reglementare națională privind acordarea de concesiuni în domeniul jocurilor de noroc precum cea în discuție în litigiul principal nu intră în domeniul de aplicare al acestora.

         (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza C-52/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Stockholms tingsrätt (Suedia) la 6 februarie 2009 – Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Stockholms tingsrätt (Suedia) la 6 februarie 2009 – Konkurrensverket/TeliaSonera Sverige AB
   (Cauza C-52/09)
   2009/C 90/19
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Stockholms tingsrätt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Konkurrensverket

      Intervenientă: Tele2 Sverige Aktiebolag

      Pârâtă: TeliaSonera Sverige AB

      Întrebările preliminare

               1)

               În ce condiții are loc o încălcare a articolului 82 CE ca urmare a diferenței dintre prețul la care o întreprindere integrată vertical care deține o poziție dominantă vinde unor concurenți produse ADSL destinate revânzării și prețul la care aceasta vine produsele clienților săi finali?

               2)

               Pentru a se răspunde la prima întrebare, sunt pertinente numai prețurile practicate de întreprinderea care deține o poziție dominantă față de clienții săi finali, sau trebuie să se țină seama și de prețurile practicate de concurenții acesteia pe piața clienților finali?

               3)

               Răspunsul la prima întrebare este influențat de faptul că întreprinderea care deține o poziție dominantă nu are o obligație legală de a furniza produse destinate revânzării, ci a decis din proprie inițiativă să facă acest lucru?

               4)

               Pentru ca practica descrisă în cadrul primei întrebări să fie considerată abuzivă, este necesar ca aceasta să aibă efecte restrictive asupra concurenței și, în cazul unui răspuns afirmativ, cum pot fi determinate acestea?

               5)

               Răspunsul la prima întrebare este influențat de nivelul puterii de piață pe care o are întreprinderea care deține o poziție dominantă?

               6)

               Pentru ca practica descrisă în cadrul primei întrebări să fie considerată abuzivă, este necesar ca întreprinderea care acționează astfel să ocupe o poziție dominantă atât pe piața produselor destinate revânzării, cât și pe piața clienților finali?

               7)

               Pentru ca practica descrisă în cadrul primei întrebări să fie considerată abuzivă, este necesar ca produsul sau serviciul furnizat de întreprinderea care deține o poziție dominantă să fie indispensabil?

               8)

               Răspunsul la prima întrebare este influențat de faptul că este vorba despre o livrare către un client nou?

               9)

               Pentru ca practica descrisă în cadrul primei întrebări să fie considerată abuzivă, este necesar ca întreprinderea care deține o poziție dominantă să aibă o posibilitate de a-și recupera pierderile?

               10)

               Răspunsul la prima întrebare este influențat de faptul că este vorba despre o introducere pe piață a unei noi tehnologii care necesită investiții foarte importante, ca urmare de exemplu a costurilor de instalare corespunzătoare și a eventualei necesități de a vinde în pierdere în cursul primei faze de instalare?


title: Cauza T-173/10: Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2011 — Apotheke DocMorris/OAPI (Reprezentarea unei cruci verzi)

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/48

         Ordonanța Tribunalului din 14 iulie 2011 — Apotheke DocMorris/OAPI (Reprezentarea unei cruci verzi)
   (Cauza T-173/10) (1)

   2011/C 282/89
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179,3.7.2010.


title: Cauza F-79/08: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2008 — Lucie Ackerman și alții/Banca Europeană de Investiții

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/66

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2008 — Lucie Ackerman și alții/Banca Europeană de Investiții
   (Cauza F-79/08)
   (2008/C 301/129)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Lucie Ackerman (Strasbourg, Franța) și alții (reprezentant: L. Lévi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea buletinelor de pensie ale reclamanților aferente lunii februarie 2008, în măsura în care aceste buletine aplică o ajustare anuală a pensiilor pentru anul 2007 retroactiv numai începând cu 1 ianuarie 2008 și nu de la 1 iulie 2007 și, în consecință, obligarea BEI la plata soldului de pensie corespunzător aplicării ajustării anuale pentru anul 2007, a soldului de pensie care corespunde efectelor aplicării ajustării anuale aferente anului 2007 asupra cuantumului pensiilor care urmează să fie plătite începând cu ianuarie 2009, precum și la plata de dobânzi aferente soldurilor de pensii datorate până la plata sumelor respective.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea buletinelor de pensie ale reclamanților aferente lunii februarie 2008, în măsura în care aceste buletine aplică o ajustare anuală a pensiilor pentru anul 2007 retroactiv numai începând cu 1 ianuarie 2008 și nu de la 1 iulie 2007 și, în măsura în care este necesar, anularea unei note pe care pârâta a adresat-o reclamanților, datată 13 februarie 2008;

               —

               obligarea pârâtei la plata (i) soldului de pensie corespunzător aplicării ajustării anuale pentru anul 2007, respectiv o mărire de 2,2 %, pentru perioada cuprinsă între 1 iulie 2007 și 31 decembrie 2007; (ii) a soldului de pensie care corespunde efectelor aplicării ajustării anuale aferente anului 2007 asupra cuantumului pensiilor care urmează să fie plătite începând cu ianuarie 2009; (iii) de dobânzi aferente soldurilor de pensii datorate până la plata integrală a sumelor datorate; rata dobânzii aplicabile trebuie să fie calculată pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, aplicabilă în cursul perioadei în cauză, majorată cu trei puncte;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-347/11: Acțiune introdusă la 7 iulie 2011 — Gollnisch/Parlamentul European

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/43

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2011 — Gollnisch/Parlamentul European
   (Cauza T-347/11)
   2011/C 252/93
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bruno Gollnisch (Limonest, Franța) (reprezentant: G. Dubois, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 10 mai 2011 de ridicare a imunității parlamentare a reclamantului și de adoptare a raportului nr. A7-0154/2011;

               —

               acordarea sumei de 8 000 EUR domnului Gollnisch, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               acordarea sumei de 4 000 EUR domnului Gollnisch, cu titlu de cheltuieli efectuate pentru reprezentarea sa și pentru pregătirea prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul urmărește să obțină, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului European din 10 mai 2011 de adoptare a raportului Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0154/2011) și de respingere a cererii de apărare a imunității și a privilegiilor domnului Bruno Gollnisch [2010/2097(IMM)] și, pe de altă parte, despăgubiri în vederea reparării prejudiciului moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit în urma adoptării deciziei atacate.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea articolului 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene din 8 aprilie 1965.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe necesitatea aplicării în speță a articolului 9 din protocolul menționat.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe atingerea adusă practicii constante a Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului European.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nerespectarea securității juridice a dreptului Uniunii și pe atingerea adusă încrederii legitime.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe atingerea adusă independenței deputatului.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe nerespectarea dispozițiilor Regulamentului intern al Parlamentului European referitoare la procedura care poate conduce la invalidarea mandatului unui deputat.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului contradictorialității și a dreptului la apărare al reclamantului.


title: Cauza C-120/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 1999/31/CE — Depozite de deșeuri — Noțiunile depozitare subterană , gaz generat de depozitul de deșeuri și eluat — Obligația de a determina nivelurile de declanșare începând de la care se poate considera că depozitul de deșeuri are efecte adverse semnificative asupra calității apelor subterane — Netranspunerea în termenul prevăzut în ceea ce privește Regiunea Valonă)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 17 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-120/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 1999/31/CE - Depozite de deșeuri - Noțiunile „depozitare subterană”, „gaz generat de depozitul de deșeuri” și „eluat” - Obligația de a determina nivelurile de declanșare începând de la care se poate considera că depozitul de deșeuri are efecte adverse semnificative asupra calității apelor subterane - Netranspunerea în termenul prevăzut în ceea ce privește Regiunea Valonă)
   2010/C 51/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. van Beek și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: T. Materne, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Lipsa unei transpuneri complete în dreptul valon a articolului 2 literele (f), (j) și (k) și a punctului 4 litera C din anexa III la Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94) — Noțiunile „depozitare subterană”, „gaz generat de depozitul de deșeuri” și „eluat” — Obligația de a determina nivelurile de declanșare începând de la care se poate considera că depozitul de deșeuri are efecte adverse semnificative asupra calității apelor subterane

      Dispozitivul

               1.

               Prin neasigurarea transpunerii, în ceea ce privește regiunea Valonă, a articolului 2 literele (f), (j) și (k) și a punctului 4 litera C din anexa III la Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza T-445/12: Acțiune introdusă la 8 octombrie 2012 — Koscher + Würtz/OAPI — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/26

         Acțiune introdusă la 8 octombrie 2012 — Koscher + Würtz/OAPI — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)
   (Cauza T-445/12)
   2012/C 379/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Koscher + Würtz GmbH (Spaichingen, Germania) (reprezentanți: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier și A. Kramer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co (Asperg, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 august 2012 în cauza R 1675/2011-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațională care conferă protecție pe teritoriul Uniunii Europene a unei mărci figurative care conține elementul verbal „KW SURGICAL INSTRUMENTS”, pentru produse din clasa 10 — cerere de înregistrare internațională care conferă protecție pe teritoriul Uniunii Europene nr. W 968 722

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co

      Marca sau semnul invocat: marca verbală națională „Ka We” pentru produse din clasa 10

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și refuză acordarea protecției la înregistrarea mărcii

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-184/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 14 aprilie 2014 – A/B

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 14 aprilie 2014 – A/B
   (Cauza C-184/14)
   2014/C 194/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Recurent: A

      Intimată: B

      Întrebarea preliminară

   Cererea privind întreținerea copiilor introdusă în cadrul unei proceduri de separare în drept a soților, fiind accesorie acțiunii respective, poate fi soluționată atât de instanța sesizată cu procedura de separare, cât și de instanța pe rolul căreia se află procedura privind răspunderea părintească, pe baza criteriului prevenției, sau trebuie în mod necesar să fie examinată de aceasta din urmă, întrucât cele două criterii distincte prevăzute la literele (c) și (d) [ale articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (1)], sunt alternative (în sensul că unul îl exclude în mod necesar pe celălalt)?

      (1)  JO 2009, L 7, p. 1.


title: Cauza T-149/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Abbott Laboratories/OAPI — aRigen (Sorvir) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Sorvir — Marca comunitară verbală anterioară NORVIR — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/26

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Abbott Laboratories/OAPI — aRigen (Sorvir)
   (Cauza T-149/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Sorvir - Marca comunitară verbală anterioară NORVIR - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 301/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Abbott Laboratories (Abbott Park, Illinois, Statele Unite) (reprezentant: S. Schäffler, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: aRigen, Inc. (Tokio, Japonia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 6 februarie 2008 (cauza R 809/2007-2), privind o procedură de opoziție între Abbott Laboratories și aRigen, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 februarie 2008 (cauza R 809/2007-2).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Abbott Laboratories.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-494/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Trapani (Italia) la 15 septembrie 2016 – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale civile di Trapani (Italia) la 15 septembrie 2016 – Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Cauza C-494/16)
      (2016/C 454/32)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale civile di Trapani

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Giuseppa Santoro

         Pârâte: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Constituie o măsură echivalentă și efectivă în sensul Hotărârilor Curții de Justiție Mascolo și alții (C 22/13, C 61/13 C 63/13 și C 418/13, EU:C:2014:2401) și Marrosu și Sardino (C-53/04, EU:C:2006:517) acordarea unei indemnizații cuprinse între 2,5 și 12 salarii lunare, corespunzătoare ultimei sale remunerații (articolul 32 alineatul 5 din Legea nr. 183/2010), funcționarului public care a fost victima unei reiterări abuzive a contractelor de muncă pe durată determinată, cu posibilitatea acestuia de a obține repararea integrală a prejudiciului numai făcând dovada pierderii altor oportunități de încadrare în muncă sau dovedind că, dacă ar fi fost organizat un concurs potrivit legii, l-ar fi câștigat?

                  2)

                  Principiul echivalenței menționat de Curtea de Justiție (inter alia) în hotărârile amintite trebuie interpretat în sensul că, atunci când statul membru decide să nu aplice în sectorul public conversia raportului de muncă (admisă în sectorul privat), acesta este obligat totuși să garanteze lucrătorului același beneficiu, eventual prin intermediul unei despăgubiri care să aibă în mod necesar ca obiect valoarea locului de muncă pe durată nedeterminată?


title: Cauza T-483/10: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Pukka Luggage/OAPI — Azpiroz Arruti (PUKKA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PUKKA — Opoziție a titularului mărcilor figurative comunitară și națională care conțin elementul verbal pukas — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Refuz parțial de înregistrare” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/14

         Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Pukka Luggage/OAPI — Azpiroz Arruti (PUKKA)
   (Cauza T-483/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PUKKA - Opoziție a titularului mărcilor figurative comunitară și națională care conțin elementul verbal pukas - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Refuz parțial de înregistrare)
   2012/C 13/28
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Pukka Luggage Company Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Gilbert și M. Blair, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Jesús Miguel Azpiroz Arruti (San Sebastian, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 iulie 2010 (cauza R 1175/2008-4) referitoare la o procedură de opoziție între Jesús Miguel Azpiroz Arruti și The Pukka Luggage Company Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă The Pukka Luggage Company Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza C-292/11 P: Recurs introdus la 9 iunie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 29 martie 2011 în cauza T-33/09, Republica Portugheză/Comisia Europeană

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/19

         Recurs introdus la 9 iunie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 29 martie 2011 în cauza T-33/09, Republica Portugheză/Comisia Europeană
   (Cauza C-292/11 P)
   2011/C 252/34
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, P. Costa de Oliveira și M. Heller, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Republica Portugheză

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 29 martie 2011 în cauza T-33/09, Republica Portugheză/Comisia;

               —

               pronunțarea definitivă cu privire la aspectele care fac obiectul prezentului recurs și care au făcut obiectul acțiunii în fața Tribunalului, precum și respingerea acțiunii în anulare a deciziei Comisiei din 25 noiembrie 2008 privind plata penalității cu titlu cominatoriu;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata, în afara propriilor cheltuieli de judecată, a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie atât în primă instanță, cât și cu ocazia prezentului recurs, potrivit concluziilor acesteia din urmă.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit erori de drept: i) prin interpretarea în mod eronat atât a competențelor Comisiei în cadrul executării hotărârilor Curții pronunțate în temeiul articolului 260 alineatul (2) TFUE, cât și a propriilor competențe de control ale Comisiei; ii) prin realizarea unei lecturi parțiale a dispozitivului hotărârii Curții din 2008 pentru a se pronunța în hotărârea atacată; iii) prin neluarea în considerare, în scopul identificării neîndeplinirii obligațiilor, a hotărârii Curții din 2004 cu încălcarea articolului 260 alineatul (2) din tratat. În plus, hotărârea Tribunalului este în orice caz afectată de o eroare de drept întrucât încalcă obligația de motivare, întemeindu-se pe o motivare insuficientă și contradictorie pentru a stabili faptul că Comisia ar fi depășit cadrul neîndeplinirii obligațiilor astfel cum a fost constatat de Curte.


title: Cauza T-516/12: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2012 — Ted-Invest/OAPI — Scandia Down (sensi scandia)

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/20

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2012 — Ted-Invest/OAPI — Scandia Down (sensi scandia)
   (Cauza T-516/12)
   2013/C 32/31
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ted — Invest EOOD (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentant: A. Ivanova, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Scandia Down LLC (Weehawken, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) adoptate la 6 septembrie 2012 în cauza R 2247/2011-1 întrucât a declarat că marca este nulă pentru produsele din clasele 20 și 24 și

               —

               cu titlu subsidiar, în cazul în care Tribunalul nu admite acțiunea în întregime, admiterea acțiunii și anularea deciziei Camerei întâi de recurs în privința produselor din clasa 20.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „sensi scandia” pentru produse din clasele 16, 20 și 24 — marca comunitară înregistrată sub nr. 8596975.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea de declarare a nulității a fost întemeiată pe motivele prevăzute la articolul 53 alineatul (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și a fost întemeiată pe marca comunitară verbală „SCANDIA HOME” înregistrată sub nr. 8173312 pentru bunuri și servicii din clasele 20, 24, 25 și 35.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare contestate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (2) și cu articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-114/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Pau (Franța) la 6 martie 2015 – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL/GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d'appel de Pau (Franța) la 6 martie 2015 – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL/GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public
   (Cauza C-114/15)
   (2015/C 171/23)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Pau

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL

      Pârâți: GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

      Întrebările preliminare

               1)

               O reglementare națională care permite accesul la importurile paralele de produse medicamentoase veterinare exclusiv distribuitorilor angro titulari ai autorizației prevăzute la articolul 65 din Directiva 2001/82/CE (1) și care îi exclude astfel de la aceste importuri pe titularii drepturilor de distribuire cu amănuntul și pe crescătorii de animale este conformă cu dispozițiile articolelor 34 TFUE–36 TFUE?

               2)

               Dispozițiile articolului 65 din Directiva 2001/82/CE și ale articolului 16 din Directiva „servicii” 2006/123/CE (2) implică faptul că unui stat membru îi este permis să nu recunoască autorizațiile de distribuire angro a produselor medicamentoase veterinare eliberate de către autoritățile competente ale celorlalte state membre propriilor resortisanți și să solicite ca aceștia să fie și titulari ai autorizației de distribuire angro eliberate de către propriile autorități competente naționale pentru a avea dreptul să solicite și să folosească autorizații de importuri paralele de produse medicamentoase veterinare în acest stat membru?

               3)

               O reglementare națională care îi asimilează pe importatorii paraleli de produse medicamentoase veterinare titularilor unei autorizații de exploatare, a cărei obligativitate nu este prevăzută de Directiva 2001/82/CE de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare, cu modificările ulterioare, și care, în consecință, îi supune obligațiilor de a avea un sediu pe teritoriul statului membru în cauză și de a efectua ansamblul operațiunilor de farmacovigilență prevăzute la articolele 72–79 din directiva menționată este conformă cu articolele 34 TFUE, 36 TFUE și 56 TFUE și cu articolul 16 din Directiva „servicii” 2006/123/CE?

      (1)  Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare (JO L 311, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 31, p. 200).

      (2)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza C-10/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) la 7 ianuarie 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) la 7 ianuarie 2016 – Ignazio Messina & C. SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Cauza C-10/16)
   (2016/C 111/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ignazio Messina & C. SpA

      Pârât: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova

      Întrebările preliminare

               1)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986 (1), astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Italia?

               2)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică și/sau a unor sarcini și/sau activități care nu sunt compensate în mod expres de aceeași taxă?

               3)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul Președintelui Republicii nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică de către alte entități decât cea în al cărei buget este plătită taxa?

               4)

               Regulamentul (CEE) nr. 4055/1986, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție, se opune aplicării unei reglementări naționale precum cea prevăzută de Decretul nr. 107/2009, care impune plata unei taxe în cuantum diferit după cum este vorba despre nave cu portul de origine sau de destinație într-un stat din afara Uniunii Europene ori despre nave cu portul de origine sau de destinație în Uniune, în măsura în care o astfel de diferență este justificată de îndeplinirea unor funcții de autoritate publică, dar fără a se determina fiecare cost care trebuie compensat, astfel încât nu este posibilă verificarea nici a priori, nici a posteriori a costurilor serviciilor care au fost efectiv compensate [și] a termenelor și a volumului în care această taxă a compensat efectiv astfel de servicii?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4055/86 al Consiliului din 22 decembrie 1986 de aplicare a principiului libertății de a presta servicii în transporturile maritime între state membre și între state membre și țări terțe (JO L 378, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 173).


title: Cauza C-306/15: Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/România

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/23

         Ordonanța președintelui Curții din 15 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/România
   (Cauza C-306/15) (1)

   (2016/C 136/30)
   Limba de procedură: româna
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-557/10: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2010 — H.Eich/OAPI — Arav (H.EICH)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/56

         Acțiune introdusă la 3 decembrie 2010 — H.Eich/OAPI — Arav (H.EICH)
   (Cauza T-557/10)
   ()
   2011/C 30/98
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: H.Eich Srl (Signa, Italia) (reprezentanți: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Arav Holding Srl (Palma Campania, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 9 septembrie 2009;

               —

               declararea validității mărcii H. EICH care face obiectul cererii de înregistrare nr. 6 256 242;

               —

               obligarea OAPI la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate pe parcursul întregii proceduri, inclusiv la cele două grade de jurisdicție în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „H. EICH” (cerere de înregistrare nr. 6 256 242), pentru produse din clasele 18 și 25

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Arav Holding Srl

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca figurativă ce conține elementul verbal „H-Silvian Heach” (marca italiană nr. 976 125 și marca nr. 880 562, în sensul Protocolului referitor la aranjamentul de la Madrid, pentru Benelux, Republica Cehă, Germania, Grecia, Spania, Franța, Ungaria, Austria, Polonia, Portugalia, România, Regatul Unit și Elveția), pentru produse din clasele 18 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia atacată și respinge cererea de înregistrare

      Motivele invocate: Aplicarea și interpretarea greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară (Inexistența riscului de confuzie).


title: Cauza T-173/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – WeserWind/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/47

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – WeserWind/Comisia
   (Cauza T-173/14)
   2014/C 142/60
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE, adoptată de pârâtă în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Germania, sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie și care a fost publicată împreună cu invitația de a prezenta observații (JO 2014, C 37, p. 73);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență următoarele motive.

               1.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că pârâta nu și-a motivat suficient, în conformitate cu articolul 296 alineatul (2) TFUE, decizia de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE. Decizia de deschidere a procedurii nu conține o apreciere materială specifică, întemeiată pe aspecte de fapt și de drept, în ceea ce privește întrunirea tuturor elementelor constitutive în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Încălcarea tratatelor

                           —

                           Reclamanta susține în cadrul acestui motiv că decizia Comisiei de deschidere a procedurii de investigare încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE. Ea precizează în această privință că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat deja în Hotărârea din 13 martie 2001, PreussenElektra (C-379/98, Rec., p. I-2099), că prin Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”) nu se acordă ajutor de stat. Reclamanta susține că EEG se aplică în continuare fără modificări substanțiale. În special au rămas nemodificate aspectele esențiale pentru aprecierea din perspectiva dreptului în materia ajutoarelor de stat. Același lucru este valabil și în ceea ce privește decizia pârâtei din 22 mai 2002 (JO C 164, p. 5), prin care pârâta a constatat că EEG nu constituie ajutor de stat.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu întrunește elementele prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE pentru a fi calificată drept ajutor de stat. În această privință, ea susține în special că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu constituie un avantaj pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale, că această plafonare nu are caracter selectiv, că în cazul plafonării în cauză nu este vorba despre un ajutor acordat de stat sau prin intermediul resurselor de stat și că ea nu conduce nici la o denaturare a concurenței, nici la o eventuală afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre.

               3.

               Compatibilitatea cu piața comună

                           —

                           În cazul în care Tribunalul consideră că în speță există un ajutor de stat, în opinia reclamantei, acest lucru ar fi compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE.


title: Cauza T-113/17: Acțiune introdusă la 20 februarie 2017 – Crédit Agricole și Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Comisia

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/27

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2017 – Crédit Agricole și Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Comisia
   (Cauza T-113/17)
   (2017/C 231/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Crédit Agricole SA (Montrouge, Franța), Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (reprezentanți: Me J.-P. Tran Thiet, avocat, M. Powell, solicitor, Mes J. Jourdan și J.-J. Lemonnier, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:
   Cu titlu principal:

               —

               anularea articolului 1 litera (a) și, pe cale de consecință, a articolului 2 litera (a) din decizie;

               —

               în orice caz, anularea articolului 2 litera (a) din decizie.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               în exercitarea competenței sale de fond, reducerea amenzilor aplicate reclamantelor în temeiul articolului 261 TFUE și al articolului 31 din Regulamentul nr. 1/2003.

         Cu titlu adițional:

               —

               anularea deciziilor consilierului-auditor din 2 octombrie 2014, din 4 martie 2015, din 27 martie 2015, din 29 iulie 2015 și din 19 septembrie 2016 și, pe cale de consecință, anularea articolului 1 litera (a) și a articolului 2 litera (a) din decizie;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect anularea în parte a Deciziei Comisiei Europene din 7 octombrie 2016, C(2016) 8530 final privind o procedură întemeiată pe articolul 101 TFUE, în cauza instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în euro (AT.39914 – EIRD), prin care se aplică o amendă de 114 654 000 de euro reclamantelor și, cu titlu subsidiar, reducerea substanțială a sancțiunii.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă zece motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de acces la instanță și a principiului contradictorialității.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de imparțialitate și a prezumției de nevinovăție.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată nu ar stabili participarea reclamantelor la presupusele practici de manipulare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată ar califica practicile vizate, în mod greșit, ca restrângeri prin obiect.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe eroarea de drept săvârșită de Comisie prin faptul că aceasta ar fi considerat că ansamblul practicilor constituiau o încălcare unică.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată nu ar fi stabilit corespunzător cerințelor legale faptul că reclamantele cunoșteau planul de ansamblu și voința lor de a lua parte la acesta.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe eroarea de drept care ar afecta decizia atacată, prin faptul că aceasta ar fi calificat drept continuă presupusa încălcare a reclamantelor, în vreme ce aceasta era numai repetată.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe eroarea de drept care ar afecta decizia atacată, prin faptul că aceasta ar fi imputat reclamantelor practicile brokerilor.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia ar fi aplicat o amendă cu încălcarea principiului egalității de tratament, a principiului bunei administrări, a obligației sale de motivare, a dreptului la apărare și a principiului proporționalității.

               10.

               Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul ar trebui să reducă cuantumul amnezii, care ar fi disproporționat în raport cu gravitatea și cu durata practicilor.


title: Cauza T-470/12: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2012 — Sothys Auriac/OAPI — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/51

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2012 — Sothys Auriac/OAPI — Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Cauza T-470/12)
   2013/C 26/103
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sothys Auriac (Auriac, Franța) (reprezentant: A. Berthet, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, San Marino)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 iulie 2012 în cauza R 1419/2011-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca verbală „BEAUTY GARDEN” pentru produse din clasele 3, 5, 29, 30 și 32 — Marca comunitară nr. 3 456 134

      Titularul mărcii comunitare: Reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Grand Hotel Primavera SA

      Motivarea cererii de declarare a nulității: Marca națională figurativă care cuprinde elementul verbal „BEAUTY GARDEN” pentru produse din clasele 3 și 5

      Decizia diviziei de anulare: Admite în parte cererea.

      Decizia camerei de recurs: Respinge în parte calea de atac și anulează și reformează în parte decizia diviziei de anulare.

      Motivele invocate:

               —

               Încălcarea articolului 76 alineatul (1) și a articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               Încălcarea principiului general al motivării deciziilor OAPI și al respectării contradictorialității