title: Cauza C-131/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação do Porto – Portugalia) – Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel [Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curţii — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil — Lipsa unei întrebări privind o altă normă de drept al Uniunii decât Carta drepturilor fundamentale — Necompetenţa Curţii]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/7

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 23 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação do Porto – Portugalia) – Hélder José Cunha Martins/Fundo de Garantia Automóvel
   (Cauza C-131/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curţii - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil - Lipsa unei întrebări privind o altă normă de drept al Uniunii decât Carta drepturilor fundamentale - Necompetenţa Curţii])
   (2018/C 032/10)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hélder José Cunha Martins

      Pârât: Fundo de Garantia Automóvel

      Dispozitivul

   Curtea de Justiţie a Uniunii Europene este în mod vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunal da Relação do Porto (Curtea de Apel din Porto, Portugalia).

      (1)  JO C 168, 29.5.2017.


title: Cauza T-785/17: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2017 – Ilhan/EUIPO – Time Gate (SPORTSWEAR COMPANY BIG SAM)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/44

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2017 – Ilhan/EUIPO – Time Gate (SPORTSWEAR COMPANY BIG SAM)
   (Cauza T-785/17)
   (2018/C 032/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ercan Ilhan (Istanbul, Turcia) (reprezentant: S. Can, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Time Gate GmbH (Köln, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementele verbale „SPORTSWEAR COMPANY BIG SAM”- înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 891 276

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 septembrie 2017 în cauza R 974/2016-5

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 13 septembrie 2017 (R 974/2016-5) și prin urmare permiterea înregistrării mărcii Sportswear Company BIG SAM;

               —

               obligarea Time Gate GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată;

               —

               obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivele invocate

               —

               toleranță potrivit articolului 54 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               evaluarea greșită a riscului de confuzie între semne.


title: Cauza C-232/17: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – VE/WD [Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Protecția consumatorilor — Directiva 93/13/CEE — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Contract de credit încheiat în monedă străină — Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare — Inadmisibilitate vădită]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/8

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – VE/WD
   (Cauza C-232/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de credit încheiat în monedă străină - Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare - Inadmisibilitate vădită])
   (2018/C 032/11)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: VE

      Pârâtă: WD

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság (Tribunalul Districtual Central din Buda, Ungaria), prin decizia din 10 aprilie 2017, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza T-787/17: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2017 – Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/45

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2017 – Parfümerie Akzente/EUIPO (GlamHair)
   (Cauza T-787/17)
   (2018/C 032/59)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Parfümerie Akzente GmbH (Pfedelbach, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch, M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „GlamHair” – cererea de înregistrare nr. 15 211 956

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 25 septembrie 2017 în cauza R 82/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul 1 literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-740/17: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2017 – DEI/Comisia

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/33

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2017 – DEI/Comisia
   (Cauza T-740/17)
   (2018/C 032/47)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grecia) (reprezentanți: E. Bourtzalas, E. Salaka, C. Synodinos, C. Tagaras, D. Waelbroeck, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 5622 final a Comisiei din 14 august 2017 în cazul SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP), pretinse ajutoare de stat acordate de Grecia în favoarea Aluminium A.E. sub forma unor tarife pentru energie electrică sub cost, ca urmare a deciziei arbitrale, în măsura în care aceasta revocă actele Comisiei din 12 iunie 2014 și din 25 martie 2015;

               —

               anularea Deciziei C(2017) 5622 final a Comisiei din 14 august 2017 în cazul SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP), în măsura în care aceasta consideră că nu există un ajutor de stat în favoarea Aluminium și că, prin urmare, Comisia nu era ținută să inițieze procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) TFUE;

               —

               anularea Deciziei C(2017) 5622 final a Comisiei din 14 august 2017 în cazul SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP), în măsura în care aceasta consideră că plângerea DEI referitoare la ajutoarele de stat acordate în temeiul deciziei nr. 346/2012 a autorității de reglementare a energiei electrice (denumită în continuare „RAE”) a rămas fără obiect ca urmare a deciziei nr. 1/2013 a Tribunalului Arbitral Permanent al RAE;

               —

               obligarea Comisie la plata cheltuielilor de judecată efectuate de DEI.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Eroare vădită de drept în interpretarea Hotărârii Curții în cauza C-228/16 P și contradicție în raport cu această hotărâre.

               2.

               Încălcarea articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2015/1589 (1), în special a obligațiilor Comisiei care decurg din acest articol, precum și încălcarea dreptului de a fi ascultat și a Cartei drepturilor fundamentale.

               3.

               Lipsa unei motivări adecvate, motivarea contradictorie și încălcarea obligației de examinare a tuturor elementelor de fapt și de drept referitoare la ceea ce clauza compromisorie, în temeiul căreia a fost pronunțată hotărârea arbitrală nr. 1/2013, definește ca fiind „parametri clari și obiectivi” care „limitau marja discreționară a arbitrilor” și care aveau drept „consecință logică” stabilirea finală a prețului energiei electrice.

               4.

               Eroare vădită de drept în interpretarea și în aplicarea principiului investitorului privat diligent și a articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE, în ceea ce privește constatarea potrivit căreia prețul energiei electrice stabilit prin hotărârea arbitrală este „consecința logică a parametrilor bine definiți în clauza compromisorie”.

               5.

               Eroare de drept vădită în interpretarea și în aplicarea articolelor 107 TFUE și 108 TFUE în ceea ce privește constatarea potrivit căreia Comisia nu era ținută să procedeze la evaluări economice complexe și eroare vădită de drept și de apreciere în lumina faptului că Comisia a omis să examineze chestiunile relevante în vederea constatării existenței sau a inexistenței unui ajutor de stat.

               6.

               Eroare vădită de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și a articolului 108 alineatul (2) TFUE și eroare vădită de apreciere a faptelor în ceea ce privește aplicarea principiului investitorului privat diligent într-o economie de piață.

               7.

               Eroare vădită de drept în interpretarea și în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, încălcarea obligației de motivare adecvată și eroare vădită de apreciere a faptelor în ceea ce privește decizia Comisiei de a nu continua examinarea plângerii prezentate de DEI în 2012 conform articolului 108 alineatul (2) TFUE, întrucât aceasta ar fi rămas „lipsită de obiect” ca urmare a hotărârii arbitrale nr. 1/2013.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza C-243/17: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) şi articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii — Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 — Regulamentul (CE, Euratom) no 2988/95 — Articolul 3 alineatul (1) — Protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene — Noţiunea „program multianual” — Domeniu de aplicare)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/8

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues
   (Cauza C-243/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) şi articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curţii - Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 - Regulamentul (CE, Euratom) no 2988/95 - Articolul 3 alineatul (1) - Protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene - Noţiunea „program multianual” - Domeniu de aplicare))
   (2018/C 032/12)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Pârât: António da Silva Rodrigues

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecţia intereselor financiare ale Comunităţilor Europene trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei nereguli care nu este nici continuă, nici repetată, termenul de prescripţie de patru ani pe care îl prevede începe să curgă de la data la care a survenit neregula.

               2)

               A doua, a treia şi a patra întrebare adresate de Supremo Tribunal Administrativo (Curtea Administrativă Supremă, Portugalia) sunt vădit inadmisibile.

      (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza T-788/17: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2017 – Szabados/EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/45

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2017 – Szabados/EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)
   (Cauza T-788/17)
   (2018/C 032/60)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Andreas Szabados (Grünwald, Germania) (reprezentant: S. Wobst, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MicroSepar” – cererea de înregistrare nr. 14 576 532

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 septembrie 2017 în cauza R 2420/2016-1

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-746/17: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2017 – TrekStor/EUIPO – Beats Electronics (i.Beat jump)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/35

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2017 – TrekStor/EUIPO – Beats Electronics (i.Beat jump)
   (Cauza T-746/17)
   (2018/C 032/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: TrekStor Ltd (Hong-Kong, China) (reprezentanți: O. Spieker, M. Alber, A. Schönfleisch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Beats Electronics LLC (Culver City, California, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „i.Beat jump” – marca Uniunii Europene nr. 4 729 075

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 septembrie 2017 în cauza R 2236/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care admite cererea de decădere a solicitantului nulității și pronunță decăderea reclamantei din drepturile privind marca Uniunii Europene nr. 4 729 075;

               —

               respingerea cererii de decădere a solicitantului nulității;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs a Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza T-796/17: Acțiune introdusă la 6 decembrie 2017 – Mouldpro/EUIPO – Wenz Kunststoff (MOULDPRO)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/46

         Acțiune introdusă la 6 decembrie 2017 – Mouldpro/EUIPO – Wenz Kunststoff (MOULDPRO)
   (Cauza T-796/17)
   (2018/C 032/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mouldpro ApS (Ballerup, Danemarca) (reprezentant: W Rebernik, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Lüdenscheid, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MOULDPRO” – marca Uniunii Europene nr. 10 022 317

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 octombrie 2017 în cauza R 2153/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               înregistrarea nelegală efectuată de un agent sau de un reprezentant, încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (b) din RMC în coroborare cu articolul 8 alineatul (3);

               —

               drepturi anterioare asupra mărcii neînregistrate utilizate în cadrul practicii comerciale, încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (c) din RMC în coroborare cu articolul 8 alineatul (4);

               —

               titularul a solicitat cu rea-credinţă înregistrarea mărcii Uniunii Europene, încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din RMC.


title: Cauza T-213/16: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – El Corte Inglés/EUIPO – Elho Business & Sport (FREE STYLE) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală FREE STYLE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 95 din Regulamentul 2017/1001) — Egalitate de tratament”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/33

         Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – El Corte Inglés/EUIPO – Elho Business & Sport (FREE STYLE)
   (Cauza T-213/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală FREE STYLE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 95 din Regulamentul 2017/1001) - Egalitate de tratament”])
   (2018/C 104/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Obergriesbach, Germania) (reprezentant: E. Warnke, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 februarie 2016 (cauza R 378/2015-1) privind o procedură de declarare a nulității între Elho Business & Sport și El Corte Inglés

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă El Corte Inglés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza C-2/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Lituania) la 2 ianuarie 2018 – Un grup de membri ai Seimas

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Lituania) la 2 ianuarie 2018 – Un grup de membri ai Seimas
   (Cauza C-2/18)
   (2018/C 104/24)
   Limba de procedură: lituaniană

      Instanța de trimitere

   Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Un grup de membri ai Seimas

      Pârât: Lietuvos Respublikos Seimas

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 148 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1308/2013 (1) poate fi interpretat în sensul că, pentru a crește puterea de negociere a producătorilor de lapte crud și pentru a preveni practicile comerciale neloiale și pentru a lua în considerare anumite condiții importante, cum ar fi caracteristicile structurale particulare ale sectorului laptelui și produselor lactate din statul membru, precum și variațiile pieței laptelui, nu interzice stabilirea unui cadru legal intern care să limiteze libertatea părților contractuale de a negocia prețul de cumpărare al laptelui crud, în sensul în care unui cumpărător de lapte crud îi este interzis să plătească prețuri diferite vânzătorilor de lapte crud aparținând aceluiași grup în raport de volumul de lapte vândut și care nu aparțin unei organizații de producători de lapte recunoscute, pentru lapte crud de aceeași calitate și compoziție precum cea a laptelui livrat cumpărătorului prin aceeași metodă și, astfel, părțile nu pot stabili prin acord un preț de cumpărare a laptelui crud prin luarea în considerare a altor factori?

               2)

               Articolul 148 alineatul (4) din regulament poate fi interpretat în sensul că, pentru a crește puterea de negociere a producătorilor de lapte crud și pentru a preveni practicile comerciale neloiale și pentru a lua în considerare anumite condiții importante, cum ar fi caracteristicile structurale particulare ale sectorului laptelui și produselor lactate din statul membru, precum și variațiile pieței laptelui, nu interzice stabilirea unui cadru legal intern care să limiteze libertatea contractuală a părților de a negocia prețul de cumpărare a laptelui crud, respectiv cumpărătorului de lapte crud îi este interzis să reducă în mod nejustificat prețul laptelui crud, iar o reducere a prețului cu mai mult de 3 % este posibilă doar dacă o instituție împuternicită de stat în acest sens stabilește că o astfel de reducere este justificată?

      (1)  Regulamentul (UE) al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 671).


title: Cauza C-28/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 17 ianuarie 2018 – Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 17 ianuarie 2018 – Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG
   (Cauza C-28/18)
   (2018/C 104/28)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verein für Konsumenteninformation

      Pârâtă: Deutsche Bahn AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 260/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 martie 2012 de stabilire a cerințelor tehnice și comerciale aplicabile operațiunilor de transfer de credit și de debitare directă în euro și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 924/2009 (1) trebuie interpretat în sensul că beneficiarului plății i se interzice să impună ca plata pe baza schemei de debitare directă SEPA să fie supusă condiției ca plătitorul să aibă domiciliul în statul membru în care are domiciliul sau sediul și beneficiarul plății, atunci când sunt acceptate și alte modalități de plată, ca de exemplu plata cu cardul de credit?

      (1)  JO 2012, L 94, p. 22.


title: Cauza T-212/16: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – El Corte Inglés/EUIPO – Elho Business & Sport (FRee STyLe) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene figurativă FRee STyLe — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 95 din Regulamentul 2017/1001) — Egalitate de tratament”]

text:
               19.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/33

         Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – El Corte Inglés/EUIPO – Elho Business & Sport (FRee STyLe)
   (Cauza T-212/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă FRee STyLe - Motiv absolut de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 95 din Regulamentul 2017/1001) - Egalitate de tratament”])
   (2018/C 104/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Obergriesbach, Germania) (reprezentant: E. Warnke, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 februarie 2016 (cauza R 377/2015-1) privind o procedură de declarare a nulității între Elho Business & Sport și El Corte Inglés

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă El Corte Inglés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza C-641/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 17 noiembrie 2017 – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München III

text:
               26.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht München (Germania) la 17 noiembrie 2017 – College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München III
   (Cauza C-641/17)
   (2018/C 112/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: College Pension Plan of British Columbia

      Pârât: Finanzamt München III

      Întrebările preliminare

               1.

               Libera circulație a capitalurilor conform articolului 63 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 65 TFUE se opune legislației unui stat membru care nu recunoaște unei instituții nerezidente de pensii ocupaționale, care este comparabilă din punctul de vedere al principalelor sale structuri cu un fond de pensii german, scutirea de la plata impozitului pe veniturile din capital pentru dividendele încasate, în condițiile în care plățile de dividende corespunzătoare către fondurile de pensii interne nu produc o majorare a impozitului datorat pe veniturile din capital sau produc doar o majorare relativ mică, întrucât acestea au posibilitatea de a reduce, în cadrul procedurii de calcul al impozitului prin estimarea bazei de impozitare, venitul impozabil prin deducerea provizioanelor pentru obligațiile de plată a pensiilor și de a neutraliza impozitul pe veniturile din capital achitat prin deducerea acestora sau prin rambursare, în acest din urmă caz, în măsura în care suma datorată cu titlu de impozit pe veniturile din capital este mai mică decât suma dedusă?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: restricționarea libertății de circulație a capitalurilor care rezultă din articolul 32 alineatul (1) punctul 2 din KStG, este licită față de o țară terță, conform dispozițiilor coroborate ale articolului 63 TFUE și ale articolului 64 alineatul (1) TFUE, pentru că are legătură cu prestarea de servicii financiare?


title: Cauza T-338/16 P: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – Zink/Comisia [„Recurs — Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Neplata indemnizației timp de mai mulți ani în urma unei erori administrative — Articolul 90 alineatul (1) din statut — Termen rezonabil”]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/20

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – Zink/Comisia
   (Cauza T-338/16 P) (1)

   ([„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Neplata indemnizației timp de mai mulți ani în urma unei erori administrative - Articolul 90 alineatul (1) din statut - Termen rezonabil”])
   (2018/C 134/27)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Richard Zink (Bamako, Mali) (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 11 aprilie 2016, Zink/Comisia (F-77/15, EU:F:2016:74) având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 11 aprilie 2016, Zink/Comisia (F-77/15).

               2)

               Anulează decizia din 23 iulie 2014 a Oficiului pentru „Administrarea si Plata Drepturilor Individuale” (PMO) din cadrul Comisiei Europene în măsura în care, în temeiul acestei decizii, Comisia a refuzat să îi plătească domnului Richard Zink indemnizația de expatriere aferentă perioadei cuprinse între 1 septembrie 2007 și 30 aprilie 2009.

               3)

               Respinge în rest acțiunea formulată în fața Tribunalului Funcției Publice, înregistrată cu numărul F-77/15.

               4)

               Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de recurs și procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza T-76/18: Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – CN/Parlamentul

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/25

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2018 – CN/Parlamentul
   (Cauza T-76/18)
   (2018/C 134/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: CN (reprezentanți: C. Bernard-Glanz și A. Tymen, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilităţii prezentei cereri;

               —

               obligarea pârâtului să depună concluziile Comitetului APA, procesele-verbale de audiere a martorilor ascultaţi de Comitetul APA şi dosarul comunicat preşedintelui Parlamentului European în temeiul articolului 10 din reglementarea internă a Comitetului APA;

               —

               anularea deciziei atacate şi, în măsura în care este nevoie, a deciziei de respingere a reclamaţiei;

               —

               obligarea pârâtului la plata sumei de 68 500 de euro, cu titlu de despăgubire a diferitor prejudicii morale ale reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), a articolului 25 din Statului funcţionarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) şi a obligaţiei de motivare, a principiului unei bune administrări, a dreptului de a fi ascultat şi a dreptului la apărare, precum şi a obligaţiei de diligenţă, încălcare care ar fi afectat decizia atacată în speţă, şi anume decizia Parlamentului European de a respinge cererea de asistenţă a reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe eroarea vădită de apreciere şi pe încălcarea articolului 31 din cartă, a articolului 12a din statut, a articolului 24 din statut şi a obligaţiei de diligenţă.


title: Cauza T-260/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 februarie 2018 – Iberdrola/Comisia („Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare prevăzută de legislația fiscală spaniolă — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/21

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 20 februarie 2018 – Iberdrola/Comisia
   (Cauza T-260/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare prevăzută de legislația fiscală spaniolă - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2018/C 134/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Iberdrola, SA (Bilbao, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado și J. Domínguez Pérez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE având ca obiect suspendarea executării Deciziei (UE) 2015/314 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) pus în aplicare de Spania – Schema referitoare la amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine (JO 2015, L 56, p. 38).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Revocă Ordonanța din 24 noiembrie 2017, Iberdrola/Comisia (T-260/15 R).

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


201805250081897422018/C 200/125652016CJC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180419101121Cauza C-565/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Eirinodikeio Lerou Leros – Grecia) – Procedură inițiată de Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina („Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Instanța unui stat membru sesizată cu o cerere de încuviințare a renunțării la moștenire în numele unui copil minor — Competență în materie parentală — Prorogare de competență — Articolul 12 alineatul (3) litera (b) — Acceptare a competenței — Condiții)
 ---documentbreak--- C2002018RO1010120180419RO0012101112Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Eirinodikeio Lerou Leros – Grecia) – Procedură inițiată de Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina
   (Cauza C-565/16) (
         1
      )
   „(„Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Instanța unui stat membru sesizată cu o cerere de încuviințare a renunțării la moștenire în numele unui copil minor — Competență în materie parentală — Prorogare de competență — Articolul 12 alineatul (3) litera (b) — Acceptare a competenței — Condiții)”2018/C 200/12Limba de procedură: greaca
      Instanța de trimitere

   Eirinodikeio Lerou Leros

      Părțile din procedura principală

   Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

      Dispozitivul

   Într-o situație precum cea din litigiul principal, în care părinții unui copil minor, care locuiesc în mod obișnuit cu acesta din urmă într-un stat membru, au depus în numele acestui copil o cerere de încuviințare a renunțării la moștenire la instanța unui alt stat membru, articolul 12 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretat în sensul că:

            —

            depunerea efectuată împreună de părinții copilului la instanța aleasă constituie o acceptare neechivocă de către aceștia a acestei instanțe;

            —

            procurorul, care, potrivit dreptului național, este din oficiu parte în procedura introdusă de părinți, este parte în procedură în sensul articolului 12 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul nr. 2201/2003. Opoziția exprimată de această parte față de alegerea instanței făcută de părinții copilului după data la care această instanță a fost sesizată împiedică recunoașterea acceptării prorogării de competență de către toate părțile din procedură la această dată. În lipsa unei astfel de opoziții, acordul acestei părți poate fi considerat ca fiind implicit, iar condiția acceptării prorogării de competență în mod neechivoc de către toate părțile din procedură la data la care instanța menționată este sesizată poate fi considerată ca fiind îndeplinită și

            —

            împrejurarea că ultimul domiciliu al defunctului, patrimoniul său, obiect al succesiunii, și pasivul succesiunii se aflau în statul membru de care aparține instanța aleasă permite, în lipsa unor elemente care tind să demonstreze că prorogarea de competență riscă să aibă un impact negativ asupra situației copilului, să se considere că o asemenea prorogare de competență este în interesul superior al copilului.

      (
         1
      )	JO C 22, 23.1.2017.


201806080151931282018/C 221/309162016TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180423252511Cauza T-916/16: Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Winkler/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Transferul drepturilor de pensie naționale — Propunere de spor de ani de plată a contribuțiilor — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Act care lezează — Inadmisibilitate vădită”)
 ---documentbreak--- C2212018RO2510120180423RO0030251251Ordonanța Tribunalului din 23 aprilie 2018 – Winkler/Comisia
   (Cauza T-916/16) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Funcționari — Transferul drepturilor de pensie naționale — Propunere de spor de ani de plată a contribuțiilor — Act care nu poate fi supus căilor de atac — Act care lezează — Inadmisibilitate vădită”)”2018/C 221/30Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamant: Bernd Winkler (Grange, Irlanda) (reprezentant: A. Kässens, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Bohr și L. Radu Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea notei Comisiei din 20 aprilie 2016 privind propunerea de spor de ani de plată a contribuțiilor la sistemul de pensie care trebuie luat în considerare în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene în urma unei cereri de transfer al drepturilor de pensie dobândite de reclamant anterior intrării sale în serviciul Uniunii și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul l-ar fi suferit din cauza ilegalităților care ar fi fost comise de către Comisie cu ocazia prelucrării cererii de transfer menționate

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Îl obligă pe domnul Bernd Winkler la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 46, 13.2.2017.


title: Cauzele conexate C-84/17 P, C-85/17 P și C-95/17 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iulie 2018 – Société des produits Nestlé SA/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (C-84/17 P),/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Société des produits Nestlé SA (C-85/17 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd, Société des produits Nestlé SA (C-95/17 P) [Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Marcă tridimensională reprezentând forma unei tablete de ciocolată cu patru bare – Acțiune îndreptată împotriva motivării – Inadmisibilitate – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 7 alineatul (3) – Dovada caracterului distinctiv dobândit prin utilizare]

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/10

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 25 iulie 2018 – Société des produits Nestlé SA/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (C-84/17 P),/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Société des produits Nestlé SA (C-85/17 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd, Société des produits Nestlé SA (C-95/17 P)
      (Cauzele conexate C-84/17 P, C-85/17 P și C-95/17 P) (1)

      ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Marcă tridimensională reprezentând forma unei tablete de ciocolată cu patru bare - Acțiune îndreptată împotriva motivării - Inadmisibilitate - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 7 alineatul (3) - Dovada caracterului distinctiv dobândit prin utilizare])
      (2018/C 328/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurenți: Société des produits Nestlé SA (reprezentanți: G.S.P. Vos, advocaat și S. Malynicz QC) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd (reprezentanți: T. Mitcheson, QC, și J. Lane Heald, barrister, mandatați de P. Walsh, J. Blum și C. MacLeod, solicitors) (C-85/17 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral, agent) (C-95/17 P)

         Celelalte părți din procedură: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd (reprezentanți: T. Mitcheson, QC, și J. Lane Heald, barrister, mandatați de P. Walsh și J. Blum, solicitors), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent) (C-84/17 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Société des produits Nestlé SA (reprezentanți: G.S.P. Vos, advocaat, și S. Malynicz, QC) (C-85/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, fostă Cadbury Holdings Ltd (reprezentanți: T. Mitcheson, QC, și J. Lane Heald, barrister, mandatați de P. Walsh și J. Blum, solicitors), Société des produits Nestlé SA (reprezentanți: G.S.P. Vos, advocaat, și S. Malynicz, QC) (C-95/17 P)

         Intervenientă în susținerea recurenților îm cauza C-84/17 P: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (reprezentant: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursurile.

                  2)

                  Société des produits Nestlé SA, European Association of Trade Mark Owners (Marques), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, precum și Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 178, 6.6.2017.

         JO C 161, 22.5.2017.


title: Cauza T-422/14: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Viscas/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Piața europeană a cablurilor electrice – Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE – Încălcare unică și continuă – Dovada încălcării – Durata participării – Distanțare publică – Calcularea cuantumului amenzii – Gravitatea încălcării – Competență de fond”)

text:
               17.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/32

      Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2018 – Viscas/Comisia
      (Cauza T-422/14) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a cablurilor electrice - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 101 TFUE - Încălcare unică și continuă - Dovada încălcării - Durata participării - Distanțare publică - Calcularea cuantumului amenzii - Gravitatea încălcării - Competență de fond”))
      (2018/C 328/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Viscas Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentant: J.-F. Bellis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, L. Parpala, H. van Vliet și A. Biolan, agenți, asistați de B. Doherty, barrister)

         Intervenientă în susținerea reclamantei: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokyo) (reprezentanți: C. Pouncey, A. Luke și L. Geary, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2014) 2139 final a Comisiei din 2 aprilie 2014 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 [TFUE] și al articolului 53 din Acordul privind [SEE] (cazul AT.39610 – Cabluri electrice), în ceea ce privește reclamanta, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Viscas Corp. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele ale Comisiei Europene.

                  3)

                  Furukawa Electric Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza T-420/18: Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – JPMorgan Chase și alții/Comisia Europeană

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/18

      Acțiune introdusă la 10 iulie 2018 – JPMorgan Chase și alții/Comisia Europeană
      (Cauza T-420/18)
      (2018/C 341/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: JPMorgan Chase & Co. (New York, New York, Statele Unite), JPMorgan Chase Bank, National Association (Columbus, Ohaio, Statele Unite), J.P. Morgan Services LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Lester QC, D. Piccinin și D. Heaton, Barristers, N. French, B. Tormey, N. Frey și D. Das, Solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a deciziei atacate, cu consecința că nicio versiune a deciziei privind încălcarea nu poate fi publicată până ce Tribunalul se pronunță asupra cererii de anulare a deciziei privind încălcarea;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea în parte a deciziei atacate și confirmarea cenzurărilor pe care Comisia Europeană le-a respins, în conformitate cu cele expuse în cadrul motivelor 2-4; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamantele solicită anularea Deciziei C(2018) 2745 final a Comisiei din 27 aprilie 2018 privind obiecții la comunicarea unor informații prin publicarea efectuată de reclamante în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei Europene din 13 octombrie 2011 (JO 2011, L 275, p. 29) privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD).
      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea de către Comisie a principiului prezumției de nevinovăție prin respingerea cererii reclamantelor ca publicarea oricărei versiuni neconfidențiale a Deciziei din 7 decembrie 2016 (denumită în continuare „decizia privind încălcarea”) (1) ar trebui să fie amânată până când Tribunalul se pronunță cu privire la cererea reclamantelor având ca obiect anularea deciziei privind încălcarea. Decizia privind încălcarea ar fi fost adoptată ea însăși cu încălcarea prezumției de nevinovăție, astfel cum s-a decis în Hotărârea din 10 noiembrie 2017, Icap și alții/Comisia (T-180/15, EU:T:2017:795, punctele 253-269). Reclamantele ar fi astfel în aceeași poziție ca un nedestinatar: nu ar beneficia de toate garanțiile obișnuite acordate pentru exercitarea drepturilor la apărare în derularea normală a procedurilor care conduc la adoptarea unei decizii pe fondul cauzei. Reclamantele susțin că acest lucru ar împiedica orice publicare a deciziei privind încălcarea până când Tribunalul finalizează examinarea concluziilor Comisiei.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că Comisia, prin intermediul consilierului-auditor, și-a depășit competențele care îi revin în temeiul articolului 8 alineatul (2) din Decizia 2011/695/UE (denumit în continuare „mandatul consilierului-auditor”) (2) prin faptul că a încercat să nu ia în considerare o decizie adoptată de Direcția Generală Concurență de a nu publica o parte a deciziei privind încălcarea (și prin faptul că s-a întemeiat pe această decizie nelegală pentru a refuza să împiedice publicarea unor părți analoge din decizia privind încălcarea). Comisia, acționând prin intermediul consilierului-auditor, nu avea competența de a acționa astfel (a se vedea Hotărârea din 15 iulie 2015, Pilkington Group/Comisia, T-462/12, EU:T:2015:508, punctul 31).

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare în analiza cererilor reclamantelor întemeiate pe articolul 8 alineatul (2) din mandatul consilierului-auditor și a încălcat astfel secretul profesional impus de această dispoziție, în temeiul articolului 339 TFUE și al articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (3). Comisia ar fi săvârșit o eroare prin faptul că a considerat că documentele contestate nu îndeplineau criteriile aplicabile pentru ca o informație să fie acoperită de obligația la secretul profesional (a se vedea Hotărârea din 30 mai 2006, Bank Austria Creditansalt/Comisia, T-198/03, EU:T:2006:136) și din alte motive.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că Comisia a încălcat principiul care guvernează protecția identității persoanelor în ceea ce privește un fost angajat al reclamantelor și al unor persoane din conducerea acestora, inclusiv dreptul la respectarea vieții private protejat de articolul 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și de articolul 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Potrivit reclamantelor, Comisia a propus publicarea unor informații care revelau sau puteau revela identitatea acelui fost angajat și starea de spirit de la acel moment a angajaților reclamantelor.

         (1)  Decizia C(2016) 8530 final a Comisiei din 7 decembrie 2016 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE.

         (2)  Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei Europene din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (JO 2011, L 275, p. 29).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-675/16 P: Ordonanța președintelui Curții din 7 iunie 2018 – Guccio Gucci SpA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guess? IP Holder LP

text:
               24.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 341/10

      Ordonanța președintelui Curții din 7 iunie 2018 – Guccio Gucci SpA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Guess? IP Holder LP
      (Cauza C-675/16 P) (1)

      (2018/C 341/13)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza T-452/15: Hotărârea Tribunalului din 20 noiembrie 2017 – Petrov și alții/Parlamentul European („Membru al Parlamentului European — Refuz de acces în clădirile Parlamentului — Resortisant al unui stat terț — Articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale — Discriminare întemeiată pe originea etnică — Discriminare întemeiată pe cetățenie — Admisibilitate a unui motiv — Discriminare întemeiată pe opiniile politice — Egalitate de tratament — Abuz de putere”)

text:
               15.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/12

         Hotărârea Tribunalului din 20 noiembrie 2017 – Petrov și alții/Parlamentul European
   (Cauza T-452/15) (1)

   ((„Membru al Parlamentului European - Refuz de acces în clădirile Parlamentului - Resortisant al unui stat terț - Articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale - Discriminare întemeiată pe originea etnică - Discriminare întemeiată pe cetățenie - Admisibilitate a unui motiv - Discriminare întemeiată pe opiniile politice - Egalitate de tratament - Abuz de putere”))
   (2018/C 013/21)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Andrei Petrov (Saint-Pétersburg, Rusia), Fedor Biryukov, (Moscova, Rusia) șu Alexander Sotnichenko (Saint-Pétersborg) (reprezentant: P. Richter, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz și M. Windisch, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea deciziei Parlamentului din 16 iunie 2015 prin care s-a refuzat reclamanților accesul în clădirile sale

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnii Andrei Petrov, Fedor Biryukov și Alexander Sotnichenko suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauza T-760/17: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2017 – Meesenburg Großhandel/EUIPO (Triotherm+)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/55

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2017 – Meesenburg Großhandel/EUIPO (Triotherm+)
   (Cauza T-760/17)
   (2018/C 022/72)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Meesenburg Großhandel KG (Flensburg, Germania) (reprezentant: D. Freiherr von Oldershausen, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Triotherm+”– cererea de înregistrare nr. 15 186 471

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 13 septembrie 2017 în cauza R 1786/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-734/17: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2017 – ViaSat/Comisia

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/48

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2017 – ViaSat/Comisia
   (Cauza T-734/17)
   (2018/C 022/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ViaSat, Inc. (Carlsbad, California, Statele Unite) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà și S. Semey, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei negative implicite a Comisiei din 24 august 2017, ce rezultă din omisiunea Comisiei Europene de a răspunde în termenul prevăzut, în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, la cererea de confirmare a dreptului de acces formulată de reclamantă la data de 10 iulie 2017 în legătură cu cererea de acces la documente înregistrată la data de 2 mai 2017 sub nr. 2017/2592, în ceea ce priveşte informaţia prezentată sau schimbul de informaţii care a intervenit în contextul unei cereri de participare pentru sistemele paneuropene privind prestările de servicii mobile prin satelit,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele efectuate de oricare dintre intervenienţi.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea rezultând încălcarea obligaţiei Comisiei de motivare, potrivit articolului 296 alineatul (2) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe pretinsa omisiune de către Comisie de a efectua o examinare concretă şi individuală a documentelor solicitate.


title: Cauza T-774/17: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2017 – Café del Mar și alții/EUIPO – Guiral Broto (C del M)

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/60

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2017 – Café del Mar și alții/EUIPO – Guiral Broto (C del M)
   (Cauza T-774/17)
   (2018/C 022/81)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Spania), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) și Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (reprezentanți: F. Miazzetto și J. L. Gracia Albero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „C del M” – marca Uniunii Europene nr. 5 889 126

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 septembrie 2017 în cauza R 1618/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea nulității mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „C del M” nr. 5 889 126;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni și a titularului mărcii a cărei nulitate se solicită la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața diviziei de anulare și a camerelor de recurs ale EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-509/16: Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2017 – Baradel și alții/FEI

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/62

         Ordonanța Tribunalului din 22 noiembrie 2017 – Baradel și alții/FEI
   (Cauza T-509/16) (1)

   (2018/C 022/83)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-72/13 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauzele conexate C-374/16 și C-375/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Rochus Geissel, acționând în calitate de lichidator al RGEX GmbH i.L./Finanzamt Neuss (C-374/16) și Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin (C-375/16) [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 168 litera (a), articolul 178 litera (a) și articolul 226 punctul (5) — Deducerea taxei achitate în amonte — Detalii care trebuie să fie menționate, în mod obligatoriu, pe facturi — Încredere legitimă a persoanei impozabile în existența condițiilor dreptului de deducere]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/12

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Rochus Geissel, acționând în calitate de lichidator al RGEX GmbH i.L./Finanzamt Neuss (C-374/16) și Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin (C-375/16)
   (Cauzele conexate C-374/16 și C-375/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 168 litera (a), articolul 178 litera (a) și articolul 226 punctul (5) - Deducerea taxei achitate în amonte - Detalii care trebuie să fie menționate, în mod obligatoriu, pe facturi - Încredere legitimă a persoanei impozabile în existența condițiilor dreptului de deducere])
   (2018/C 022/15)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Rochus Geissel, în calitate de lichidator al RGEX GmbH i.L. (C-374/16), Finanzamt Bergisch Gladbach (C-375/16)

      Intimați: Finanzamt Neuss(C-374/16), Igor Butin (C-375/16)

      Dispozitivul

   Articolul 168 litera (a) și articolul 178 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate cu articolul 226 punctul (5) din această directivă trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care condiționează exercitarea dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată aferente intrărilor de indicarea pe factură a adresei locului în care emitentul acesteia își desfășoară activitatea economică.

      (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauzele conexate C-427/16 și C-428/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 noiembrie 2017 (cereri de decizie preliminară formulate de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – „CHEZ Elektro Bulgaria” AD/Yordan Kotsev (C-427/16), și „FrontEx International” EAD/Emil Yanakiev (C-428/16) [Trimitere preliminară — Concurență — Libera prestare a serviciilor — Stabilirea de către o organizație profesională de avocați a valorilor minime ale onorariilor — Interdicția ca o instanță să dispună rambursarea unor onorarii inferioare acestor valori minime — Reglementare națională care consideră taxa pe valoarea adăugată (TVA) ca făcând parte din prețul unui serviciu furnizat cu ocazia exercitării unei profesii liberale]

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/13

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 23 noiembrie 2017 (cereri de decizie preliminară formulate de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – „CHEZ Elektro Bulgaria” AD/Yordan Kotsev (C-427/16), și „FrontEx International” EAD/Emil Yanakiev (C-428/16)
   (Cauzele conexate C-427/16 și C-428/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Concurență - Libera prestare a serviciilor - Stabilirea de către o organizație profesională de avocați a valorilor minime ale onorariilor - Interdicția ca o instanță să dispună rambursarea unor onorarii inferioare acestor valori minime - Reglementare națională care consideră taxa pe valoarea adăugată (TVA) ca făcând parte din prețul unui serviciu furnizat cu ocazia exercitării unei profesii liberale])
   (2018/C 022/17)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski rayonen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamante:„CHEZ Elektro Bulgaria” AD (C-427/16), „FrontEx International” EAD (C-428/16)

      Pârâți: Yordan Kotsev (C-427/16), / Emil Yanakiev (C-428/16)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiile principale, care, pe de o parte, nu permite avocatului și clientului său să convină o remunerație cu o valoare inferioară valorii minime stabilite printr-un regulament adoptat de o organizație profesională de avocați, precum Vissh advokatski savet (Consiliul Superior al Baroului, Bulgaria), în caz contrar acest avocat făcând obiectul unei proceduri disciplinare, și, pe de altă parte, nu autorizează instanța să dispună rambursarea unei valori a onorariilor inferioare acestei valori minime, este susceptibilă să restrângă concurența pe piața internă în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă o astfel de reglementare, având în vedere modalitățile concrete de aplicare a acesteia, corespunde în mod veritabil unor obiective legitime și dacă restricțiile impuse în acest fel sunt limitate la ceea ce este necesar pentru a asigura punerea în aplicare a acestor obiective legitime.

               2)

               Articolul 101 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE și cu Directiva 77/249/CEE a Consiliului din 22 martie 1977 de facilitare a exercitării efective a libertății de a presta servicii de către avocați trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, în temeiul căreia persoanele juridice și comercianții independenți beneficiază de o rambursare a remunerației avocatului, dispusă de instanța națională, dacă au fost reprezentați de un consilier juridic.

               3)

               Articolul 78 primul paragraf litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, în temeiul căreia taxa pe valoarea adăugată face parte integrantă din onorariile avocaților înregistrați, dacă acest lucru are ca efect o dublă supunere a acestor onorarii taxei pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza C-259/17: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt. [Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Protecția consumatorilor — Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii — Contract de credit încheiat în monedă străină — Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare — Inadmisibilitate vădită]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/9

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 21 noiembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság – Ungaria) – Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.
   (Cauza C-259/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Protecția consumatorilor - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de credit încheiat în monedă străină - Lipsa unor precizări suficiente privind contextul factual și normativ al litigiului principal, precum și motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebările preliminare - Inadmisibilitate vădită])
   (2018/C 032/13)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Zoltán Rózsavölgyi, Zoltánné Rózsavölgyi

      Pârâte: Unicredit Leasing Hungary Zrt., Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Budai Központi Kerületi Bíróság (Tribunalul Districtual Central din Buda, Ungaria), prin decizia din 31 martie 2017, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza T-35/16: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2017 – Sony Computer Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (Vita) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală Vita — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Utilizare în raport cu produsele vizate — Obligație de motivare”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2017 – Sony Computer Entertainment Europe/EUIPO – Vieta Audio (Vita)
   (Cauza T-35/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală Vita - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Utilizare în raport cu produsele vizate - Obligație de motivare”])
   (2018/C 032/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vieta Audio, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: I. Barroso Sánchez-Lafuente, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 noiembrie 2015 (cauza R 2232/2014-5), privind o procedură de decădere între Vieta Audio și Sony Computer Entertainment Europe

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 12 noiembrie 2015 (cauza R 2232/2014-5) privind o procedură de decădere între Vieta Audio SA și Sony Computer Entertainment Europe Ltd.

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Sony Computer Entertainment Europe.

               3)

               Vieta Audio suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza T-893/16: Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – Xiaomi/EUIPO – Apple (MI PAD) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MI PAD — Marca Uniunii Europene verbală anterioară IPAD — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor și a serviciilor”]

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/30

         Hotărârea Tribunalului din 5 decembrie 2017 – Xiaomi/EUIPO – Apple (MI PAD)
   (Cauza T-893/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MI PAD - Marca Uniunii Europene verbală anterioară IPAD - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor și a serviciilor”])
   (2018/C 032/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Xiaomi, Inc. (Pekin, China) (reprezentanți: T. Raab și C. Tenkhoff, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite) (reprezentanți: J. Olsen, P. Andreottola, solicitors, și G. Tritton, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 22 septembrie 2016 (cauza R 363/2016-1) privind o procedură de opoziție între Apple și Xiaomi.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Xiaomi, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 46, 13.2.2017.


title: Cauza T-770/17: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2017 – Beats Electronics/EUIPO – TrekStor (i.Beat)

text:
               29.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/40

         Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2017 – Beats Electronics/EUIPO – TrekStor (i.Beat)
   (Cauza T-770/17)
   (2018/C 032/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Beats Electronics LLC (Culver City, California, Statele Unite) (reprezentanți: M. Petersenn, avocat, I. Fowler și I. Junkar, Solicitors)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Hong-Kong)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „i.Beat” – marca Uniunii Europene nr. 5 009 139

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 septembrie 2017 în cauzele conexate R 2175/2016-4 și R 2213/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care a respins calea de atac a reclamantei înregistrată sub numărul R 2175/2016-4 și a permis mărcii contestate să rămână înregistrată pentru aparate de redare a MP3, în special bazate pe memorii flash USB cu mini hard-disk-uri;

               —

               obligarea la suportarea cheltuielilor de judecată a pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, dacă intervine în procedură.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 15 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Hotărârea Curții din 22 decembrie 2017 în cauza E-1/17 – Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere (Cauzele de inadmisibilitate pentru motive de ordine publică – Ajutoare de stat – Decizie de închidere a procedurii oficiale de investigare)

text:
               12.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/4

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 22 decembrie 2017
   în cauza E-1/17
   Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere

      (Cauzele de inadmisibilitate pentru motive de ordine publică – Ajutoare de stat – Decizie de închidere a procedurii oficiale de investigare)

   (2018/C 130/04)
   În cauza E-1/17, Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere – CERERE înaintată în temeiul articolului 36 al doilea paragraf din Acordul încheiat între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, în vederea anulării Deciziei nr. 179/15/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 7 mai 2015 de închidere a unei investigații oficiale privind măsurile de ajutor de stat acordate întreprinderii Nettbuss Sør AS, care a fost publicată în Suplimentul SEE nr. 59/1 la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 27 octombrie 2016, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 22 decembrie 2017 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               Acțiunea este respinsă ca inadmisibilă.

               2.

               Konkurrenten.no AS trebuie să își suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Autoritatea AELS de Supraveghere, de districtul Aust-Agder și de întreprinderea Nettbuss AS.

               3.

               Regatul Norvegiei își suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-116/07: Ordonanța Tribunalului din 22 februarie 2018 – Franța/Comisia

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/39

         Ordonanța Tribunalului din 22 februarie 2018 – Franța/Comisia
   (Cauza T-116/07) (1)

   (2018/C 134/55)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-288/07: Ordonanța Tribunalului din 22 februarie 2018 – Alcan France/Comisia

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/39

         Ordonanța Tribunalului din 22 februarie 2018 – Alcan France/Comisia
   (Cauza T-288/07) (1)

   (2018/C 134/56)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


201807060541994142018/C 259/493752017TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180612353622Cauza T-375/17: Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2018 – Fenyves/EUIPO (Blue) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Blue — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
 ---documentbreak--- C2592018RO3520120180612RO0049352362Hotărârea Tribunalului din 12 iunie 2018 – Fenyves/EUIPO (Blue)
   (Cauza T-375/17) (
         1
      )
   „(„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Blue — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)”2018/C 259/49Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Klaudia Patricia Fenyves (Hevesvezekény, Ungaria) (reprezentant: I. Monteiro Alves, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 martie 2017 (cauza R 1974/2016-5), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Blue ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            O obligă pe doamna Klaudia Patricia Fenyves la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 256, 7.8.2017.


201807060471994292018/C 259/633322018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180528474821Cauza T-332/18: Acțiune introdusă la 28 mai 2018 – Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME)
 ---documentbreak--- C2592018RO4710120180528RO0063471482Acțiune introdusă la 28 mai 2018 – Marry Me Group/EUIPO (MARRY ME)
   (Cauza T-332/18)2018/C 259/63Limba de procedură: germana
      Părțile

      Reclamantă: Marry Me Group AG (Zug, Elveția) (reprezentant: G. Theado, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „MARRY ME” – cererea de înregistrare nr. 15 958 226

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 martie 2018 în cauza R 806/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

      Motivul invocat

            —

            încălcarea articolului 7 literele (b) şi (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European şi al Consiliului.


201807060091994332018/C 259/22642018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180201161611Cauza C-64/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 1 februarie 2018 – Zoran Maksimovic
 ---documentbreak--- C2592018RO1610120180201RO0022161161Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austria) la 1 februarie 2018 – Zoran Maksimovic
   (Cauza C-64/18)2018/C 259/22Limba de procedură: germana
      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Zoran Maksimovic

      Autoritatea pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Intervenientă: Finanzpolizei

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (
                  1
               ) și Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE (
                  2
               ) trebuie interpretate în sensul că se opun unei norme naționale care prevede, pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul folosirii transfrontaliere a forței de muncă, precum omisiunea de predare a documentelor privind salariile de către întreprinderea care detașează lucrătorii întreprinderii utilizatoare, amenzi substanțiale, în special un cuantum minim ridicat al amenzii, care se aplică cumulativ pentru fiecare lucrător vizat?

            2)

            În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ:
            Articolul 56 TFUE, precum și Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii și Directiva 2014/67/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind asigurarea respectării aplicării Directivei 96/71/CE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării cumulative a amenzilor pentru încălcarea obligațiilor formale în cazul folosirii transfrontaliere a forței de muncă, dacă nu este prevăzută o limită maximă absolută a amenzii?

      (
         1
      )	JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29
   (
         2
      )	JO 2014, L 159, p. 11


201807060521993532018/C 259/643332018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180528484811Cauza T-333/18: Acțiune introdusă la 28 mai 2018 – Marry Me Group/EUIPO (marry me)
 ---documentbreak--- C2592018RO4810120180528RO0064481481Acțiune introdusă la 28 mai 2018 – Marry Me Group/EUIPO (marry me)
   (Cauza T-333/18)2018/C 259/64Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamantă: Marry Me Group AG (Zug, Elveția) (reprezentant: G. Theado, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „marry me” – cererea de înregistrare nr. 15 952 468

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 martie 2018 în cauza R 807/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate.

      Motivele invocate

            —

            Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


201807060411993832018/C 259/032592016CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL201805313421Cauzele conexate C-259/16 și C-260/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) –Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico (Trimitere preliminară — Servicii poștale în Uniunea Europeană — Directiva 97/67/CE — Articolele 2, 7 și 9 — Directiva 2008/6/CE — Noțiunea „furnizor de servicii poștale” — Întreprinderi de transport rutier, de expediție și de curierat expres care furnizează servicii de colectare, de sortare, de transport și de livrare a trimiterilor poștale — Autorizație necesară pentru furnizarea serviciilor poștale destinate publicului — Contribuție la costurile serviciului universal)
 ---documentbreak--- C2592018RO310120180531RO00033142Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 31 mai 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) –Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauzele conexate C-259/16 și C-260/16) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Servicii poștale în Uniunea Europeană — Directiva 97/67/CE — Articolele 2, 7 și 9 — Directiva 2008/6/CE — Noțiunea „furnizor de servicii poștale” — Întreprinderi de transport rutier, de expediție și de curierat expres care furnizează servicii de colectare, de sortare, de transport și de livrare a trimiterilor poștale — Autorizație necesară pentru furnizarea serviciilor poștale destinate publicului — Contribuție la costurile serviciului universal)”2018/C 259/03Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)

      Pârâți: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Cu participarea: Poste Italiane SpA (C-260/16)

      Dispozitivul

            1)

            Articolul 2 punctele 1, 1a și 6 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, potrivit căreia întreprinderile de transport rutier, de expediție sau de curierat expres care furnizează servicii de colectare, de sortare, de transport și de livrare a trimiterilor poștale constituie, cu excepția cazului în care activitatea lor se limitează la transportul trimiterilor poștale, furnizori de servicii poștale, în sensul articolului 2 punctul 1a din această directivă.

            2)

            Articolul 2 punctul 19 și articolul 9 alineatul (1) din Directiva 97/67, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care impune oricărei întreprinderi de transport rutier, de expediție și de curierat expres să dispună de o autorizație generală pentru furnizarea de servicii poștale, cu condiția ca această reglementare să fie justificată de una dintre cerințele esențiale enumerate la articolul 2 punctul 19 din această directivă și să respecte principiul proporționalității, în sensul de a fi în măsură să garanteze obiectivul urmărit și de a nu depăși ceea ce este necesar pentru a l atinge, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

            3)

            Articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (2) din Directiva 97/67, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care impune titularilor unei autorizații generale pentru furnizarea de servicii poștale să contribuie la un fond de compensare a obligațiilor serviciului universal, atunci când, din perspectiva utilizatorilor, se poate considera că aceste servicii intră în sfera serviciului universal, deoarece sunt substituibile, într un grad suficient de mare, serviciului universal.

      (
         1
      )	JO C 343, 19.6.2016.


201807060331993582018/C 259/362912018CJC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180426262611Cauza C-291/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 26 aprilie 2018 – Grup Servicii Petroliere SA / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
 ---documentbreak--- C2592018RO2610120180426RO0036261261Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Bucureşti (România) la data de 26 aprilie 2018 – Grup Servicii Petroliere SA / Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
   (Cauza C-291/18)2018/C 259/36Limba de procedură: română
      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Bucureşti

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Grup Servicii Petroliere SA

      Pârâte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Întrebările preliminare

            1)

            Dacă articolul 148 litera (c) raportat la litera (a) din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (
                  1
               ) se interpretează în sensul că scutirea de la taxa pe valoarea adăugată se aplică în anumite condiţii livrării unei platforme de foraj marin autoridicătoare, respectiv dacă platforma de foraj marin autoridicătoare se încadrează în noţiunea de „navă” în înțelesul normei juridice de drept al Uniunii Europene, câtă vreme norma respectivă reiese că reglementează, potrivit titlului capitolului 7 din directivă, „scutiri legate de transportul internaţional”?

            2)

            În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, dacă din interpretarea articolului 148 litera (c) raportat la litera (a) din Directiva 2006/112/CE rezultă condiţia esenţială pentru aplicarea scutirii de la taxa pe valoarea adăugată în sensul că, în exploatarea sa (ca activitate comercială/industrială), platforma de foraj marin autoridicătoare, care a navigat până în largul mării, trebuie să se afle acolo în mod efectiv în stare de mobilitate, plutire, prin deplasare pe mare, dintr-un punct într-altul, o durată de timp mai mare decât cea în care se găsește în stare staţionară, imobilă, ca urmare a activităţii de forare pe mare, respectiv dacă activitatea de navigaţie trebuie să fie în mod efectiv preponderentă faţă de cea de forare?

      (
         1
      )	Directiva TVA 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006 L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7).


201807060491993942018/C 259/653352018TC25920180723RO01ROINFO_JUDICIAL20180531484922Cauza T-335/18: Acțiune introdusă la 31 mai 2018 – Mubarak și alții/Consiliul
 ---documentbreak--- C2592018RO4820120180531RO0065482492Acțiune introdusă la 31 mai 2018 – Mubarak și alții/Consiliul
   (Cauza T-335/18)2018/C 259/65Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamanți: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Cairo, Egipt), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Cairo), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Cairo), Khadiga Mahmoud El Gammal (Cairo) (reprezentanți B. Kennelly QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin și C. Enderby Smith, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (PESC) 2018/466 a Consiliului din 21 martie 2018 de modificare a Deciziei 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt, precum şi a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/465 al Consiliului din 21 martie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 270/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt, în măsura în care aceste acte se aplică reclamanţilor;

            —

            declararea articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt şi a articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 270/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt ca fiind inaplicabile, în măsura în care acestea se aplică reclamanţilor, şi

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârşit erori de apreciere întrucât a considerat că criteriul privind desemnarea reclamanţilor, enunţat la articolul 1 alineatul (1) din decizie şi la articolul 2 alineatul (1) din regulament a fost îndeplinit.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolului 1 alineatul (1) din decizie şi a articolului 2 alineatul (1) din regulament ca urmare (a) a inexistenţei unui temei legal valabil şi/sau (b) a unei încălcări a principiului proporţionalităţii.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat drepturile recunoscute reclamanţilor prin articolul 6 coroborat cu articolele 2 şi 3 TUE şi prin articolele 47 şi 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât a considerat că procedurile judiciare în Egipt respectau drepturile fundamentale ale omului.