title: Cauza T-539/17: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — BEI/Siria („Clauză compromisorie — Acordul de împrumut «Al Thawra» nr. 16405 — Neexecutarea acordului — Rambursarea sumelor plătite în avans — Dobânzi de întârziere — Procedură de judecare în lipsă”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/31

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — BEI/Siria
      (Cauza T-539/17) (1)

      („Clauză compromisorie - Acordul de împrumut «Al Thawra» nr. 16405 - Neexecutarea acordului - Rambursarea sumelor plătite în avans - Dobânzi de întârziere - Procedură de judecare în lipsă”)
      (2019/C 255/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: inițial P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones și J. Shirran, ulterior F. Oxangoiti Briones, J. Klein și J. Shirran, agenți, asistați de D. Arts, avocat, și T. Cusworth, solicitor)

         Pârâtă: Republica Arabă Siriană

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect obligarea Republicii Arabe Siriene la rambursarea sumelor datorate în cadrul acordului de împrumut „Al Thawra” nr. 16405, majorate cu dobânzi de întârziere.

         Dispozitivul

                  1)

                     Obligă Republica Arabă Siriană la rambursarea către Uniunea Europeană, reprezentată de Banca Europeană de Investiții (BEI), sumele de 404 792,06 euro, de 954 331,07 lire sterline (GBP), de 29 130 433,00 de yeni japonezi (JPY) și de 1 498 184,58 dolari USA (USD).

                  2)

                     Sumele menționate sunt purtătoare de dobânzi de întârziere, la rata anuală de 4,52 % asupra principalului și dobânzilor contractuale, de la data de 9 august 2017 până la data plății

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Obligă Republica Arabă Siriană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 369, 30.10.2017.


title: Cauza T-540/17: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — BEI/Siria („Clauză compromisorie — Acordul de împrumut «Electricity Distribution Project» nr. 20948 — Neexecutarea acordului — Rambursarea sumelor plătite în avans — Dobânzi de întârziere — Procedură de judecare în lipsă”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/32

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — BEI/Siria
      (Cauza T-540/17) (1)

      („Clauză compromisorie - Acordul de împrumut «Electricity Distribution Project» nr. 20948 - Neexecutarea acordului - Rambursarea sumelor plătite în avans - Dobânzi de întârziere - Procedură de judecare în lipsă”)
      (2019/C 255/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: inițial P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones și J. Shirran, ulterior F. Oxangoiti Briones, J. Klein și J. Shirran, agenți, asistați de D. Arts, avocat, și T. Cusworth, solicitor)

         Pârâtă: Republica Arabă Siriană

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect obligarea Republicii Arabe Siriene la rambursarea sumelor datorate în cadrul acordului de împrumut „Electricity Distribution Project” nr. 20948, majorate cu dobânzi de întârziere.

         Dispozitivul

                  1)

                     Obligă Republica Arabă Siriană la rambursarea către Uniunea Europeană, reprezentată de Banca Europeană de Investiții (BEI), suma de 52 657 141,77 euro.

                  2)

                     Suma menționată este purtătoare de dobânzi de întârziere, aferente principalului și dobânzilor contractuale, calculate potrivit metodei prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din acordul de împrumut „Electricity Distribution Project” nr. 20948, încheiat între BEI și Republica Arabă Siriană la 5 februarie 2001 și modificat prin scrisorile din 3 octombrie 2003, din 28 februarie 2006, din 9 mai și din 8 octombrie 2007, de la data de 9 august 2017 până la data plății.

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Obligă Republica Arabă Siriană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 369, 30.10.2017.


title: Cauza T-541/17: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — BEI/Siria („Clauză compromisorie — Acordul de împrumut «Electricity Transmission Project» nr. 20868 — Neexecutarea acordului — Rambursarea sumelor plătite în avans — Dobânzi de întârziere — Procedură de judecare în lipsă”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/33

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — BEI/Siria
      (Cauza T-541/17) (1)

      („Clauză compromisorie - Acordul de împrumut «Electricity Transmission Project» nr. 20868 - Neexecutarea acordului - Rambursarea sumelor plătite în avans - Dobânzi de întârziere - Procedură de judecare în lipsă”)
      (2019/C 255/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: inițial P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones și J. Shirran, ulterior F. Oxangoiti Briones, J. Klein și J. Shirran, agenți, asistați de D. Arts, avocat, și de T. Cusworth, solicitor)

         Pârâtă: Republica Arabă Siriană

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect obligarea Republicii Arabe Siriene la rambursarea sumelor datorate în cadrul acordului de împrumut „Electricity Transmission Project” nr. 20868, majorate cu dobânzi de întârziere.

         Dispozitivul

                  1)

                     Obligă Republica Arabă Siriană la rambursarea către Uniunea Europeană, reprezentată de Banca Europeană de Investiții (BEI), sumele de 38 934 400,51 euro și de 3 383 971,66 franci elvețieni (CHF).

                  2)

                     Sumele menționate sunt purtătoare de dobânzi de întârziere, calculate potrivit metodei prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din acordul de împrumut „Electricity Transmission Project” nr. 20868, încheiat între BEI și Republica Arabă Siriană la 14 decembrie 2000 și modificat la 20 decembrie 2004, aferente principalului și dobânzilor contractuale, de la data de 9 august 2017 până la data plății.

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Obligă Republica Arabă Siriană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 369, 30.10.2017.


title: Cauza T-614/17: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Bonnafous/EACEA („Funcție publică — Agenți contractuali — Concediere la încheierea perioadei de probă — Condiții normale de probă — Hărțuire morală — Principiul bunei administrări — Obligația de solicitudine — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Eroare vădită de apreciere — Abuz de putere — Răspundere”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/34

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Bonnafous/EACEA
      (Cauza T-614/17) (1)

      („Funcție publică - Agenți contractuali - Concediere la încheierea perioadei de probă - Condiții normale de probă - Hărțuire morală - Principiul bunei administrări - Obligația de solicitudine - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Eroare vădită de apreciere - Abuz de putere - Răspundere”)
      (2019/C 255/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Laurence Bonnafous (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

         Pârâtă: Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (reprezentanți: H. Monet și V. Kasparian, agenți, asistați de D. Waelbroeck și de A. Duron, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei de concediere din 14 noiembrie 2016, precum și a deciziei de respingere a reclamației reclamantei din 2 iunie 2017 adoptate de EACEA și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a acestor decizii

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     O obligă pe doamna Laurence Bonnafous la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-616/17 RENV: Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2019 — Sergio/Consiliul („Funcție publică — Funcționari — Încetarea funcțiilor — Cerere de pensionare — Modificarea dispozițiilor statutare ulterior cererii — Retragerea unei decizii anterioare — Răspundere”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/34

      Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2019 — Sergio/Consiliul
      (Cauza T-616/17 RENV) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Încetarea funcțiilor - Cerere de pensionare - Modificarea dispozițiilor statutare ulterior cererii - Retragerea unei decizii anterioare - Răspundere”)
      (2019/C 255/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Sergio Siragusa (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și M. Veiga, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtului: Parlamentul European (reprezentanți: inițial M. Rantala și Í. Ní Riagáin Düro, ulterior I. Lázaro Betancor și C. González Argüelles, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect, pe de o parte, anularea Deciziei din 12 noiembrie 2014 a Consiliului privind retragerea unei decizii anterioare a Consiliului de validare a cererii reclamantului de pensionare anticipată din 11 iulie 2013 și, pe de altă parte, repararea prejudiciilor financiar și moral pe care reclamantul le-ar fi suferit din cauza adoptării acestei decizii

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia din 12 noiembrie 2014 privind retragerea deciziei anterioare a Consiliului de validare a cererii de pensionare anticipată din 11 iulie 2013 a domnului Sergio Siragusa.

                  2)

                     Obligă Consiliul la plata către domnul Siragusa a sumei de 5 000 de euro plus dobânzi moratorii calculate de la data pronunțării până la plata integrală, la nivelul stabilit de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru operațiunile sale principale de refinanțare, majorat cu două puncte procentuale.

                  3)

                     Respinge în rest cererea de despăgubiri.

                  4)

                     Obligă Consiliul să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Siragusa, inclusiv cele aferente cauzelor F-124/15 și T-678/16 P

                  5)

                     Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente cauzelor F-124/15 și T-678/16 P

         (1)  JO C 414, 14.12.2015 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-124/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-43/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Rietze/EUIPO — Volkswagen (Autovehiculul VW Bus T 5) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând autovehiculul VW Bus T 5 — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de nulitate — Caracter individual — Utilizator avizat — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/35

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Rietze/EUIPO — Volkswagen (Autovehiculul VW Bus T 5)
      (Cauza T-43/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând autovehiculul VW Bus T 5 - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2019/C 255/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: C. Klawitter, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 21 noiembrie 2017 (cauza R 1204/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Rietze și Volkswagen

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Rietze GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza T-191/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Rietze/EUIPO — Volkswagen (Autovehiculul VW Caddy Maxi) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat ce reprezintă autovehiculul VW Caddy Maxi — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de nulitate — Caracter individual — Utilizator avizat — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Sarcina probei ce incumbă părții care solicită declararea nulității — Cerințe legate de reproducerea desenului sau modelului industrial anterior”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/36

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Rietze/EUIPO — Volkswagen (Autovehiculul VW Caddy Maxi)
      (Cauza T-191/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat ce reprezintă autovehiculul VW Caddy Maxi - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Sarcina probei ce incumbă părții care solicită declararea nulității - Cerințe legate de reproducerea desenului sau modelului industrial anterior”)
      (2019/C 255/46)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: C. Klawitter, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2018 (cauza R 1203/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Rietze și Volkswagen

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Rietze GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-192/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Rietze/EUIPO — Volkswagen (Autovehiculul VW Caddy) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Desen sau model industrial comunitar înregistrat ce reprezintă autovehiculul VW Caddy — Desen sau model industrial comunitar anterior — Motiv de nulitate — Caracter individual — Utilizator avizat — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Sarcina probei ce incumbă părții care solicită declararea nulității — Cerințe legate de reproducerea desenului sau modelului industrial anterior”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/37

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Rietze/EUIPO — Volkswagen (Autovehiculul VW Caddy)
      (Cauza T-192/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Desen sau model industrial comunitar înregistrat ce reprezintă autovehiculul VW Caddy - Desen sau model industrial comunitar anterior - Motiv de nulitate - Caracter individual - Utilizator avizat - Impresie globală diferită - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Sarcina probei ce incumbă părții care solicită declararea nulității - Cerințe legate de reproducerea desenului sau modelului industrial anterior”)
      (2019/C 255/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: C. Klawitter, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2018 (cauza R 1244/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Rietze și Volkswagen

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Rietze GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 7.5.2018.


title: Cauza T-209/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Porsche/EUIPO — Autec (autoturisme) („Desen sau model comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model comunitar înregistrat reprezentând un autoturism — Desen sau model comunitar anterior — Motiv de declarare a nulității — Lipsa caracterului individual — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/37

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Porsche/EUIPO — Autec (autoturisme)
      (Cauza T-209/18) (1)

      („Desen sau model comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model comunitar înregistrat reprezentând un autoturism - Desen sau model comunitar anterior - Motiv de declarare a nulității - Lipsa caracterului individual - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2019/C 255/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Germania) (reprezentant: C. Klawitter, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Autec AG (Nuremberg, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 19 ianuarie 2018 (cauza R 945/2016–3), privind o procedură de declarare a nulității între Autec AG și Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza T-210/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Porsche/EUIPO — Autec (Autovehicule) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un autovehicul — Desen sau model industrial comunitar anterior — Cauză de nulitate — Lipsa caracterului individual — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/38

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Porsche/EUIPO — Autec (Autovehicule)
      (Cauza T-210/18) (1)

      („Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un autovehicul - Desen sau model industrial comunitar anterior - Cauză de nulitate - Lipsa caracterului individual - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”)
      (2019/C 255/49)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Stuttgart, Germania) (reprezentant: C. Klawitter, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Autec AG (Nürnberg, Germania) (reprezentant: M. Krogmann, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 19 ianuarie 2018 (cauza R 941/2016-3), privind o procedură de declarare a nulității între Autec AG și Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza T-220/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista/EUIPO — Battista Nino Caffè (Battistino) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă Battistino — Marca Uniunii Europene verbală anterioară BATTISTA — Declararea nulității parțiale — Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/39

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista/EUIPO — Battista Nino Caffè (Battistino)
      (Cauza T-220/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă Battistino - Marca Uniunii Europene verbală anterioară BATTISTA - Declararea nulității parțiale - Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 255/50)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Torrefazione Caffè Michele Battista Srl (Triggiano, Italia) (reprezentanți: V. Franchini, F. Paesan și R. Bia, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Battista Nino Caffè Srl (Triggiano, Italia) (reprezentant: D. Russo, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2018 (cauza R 400/2017-5) privind o procedură de declarare a nulității între Battista Nino Caffè și Torrefazione Caffè Michele Battista

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 ianuarie 2018 (cauza R 400/2017-5).

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Obligă EUIPO și Battista Nino Caffè Srl la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-221/18: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista/EUIPO — Battista Nino Caffè (BATTISTINO) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală BATTISTINO — Marca Uniunii Europene verbală anterioară BATTISTA — Declararea nulității — Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/40

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Torrefazione Caffè Michele Battista/EUIPO — Battista Nino Caffè (BATTISTINO)
      (Cauza T-221/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală BATTISTINO - Marca Uniunii Europene verbală anterioară BATTISTA - Declararea nulității - Dovada utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2019/C 255/51)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Torrefazione Caffè Michele Battista Srl (Triggiano, Italia) (reprezentanți: V. Franchini, F. Paesan și R. Bia, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Battista Nino Caffè Srl (Triggiano, Italia) (reprezentant: D. Russo, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2018 (cauza R 402/2017-5) privind o procedură de declarare a nulității între Battista Nino Caffè și Torrefazione Caffè Michele Battista

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 22 ianuarie 2018 (cauza R 402/2017-5).

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Obligă EUIPO și Battista Nino Caffè Srl la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-229/18: Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2019 — Biolatte/EUIPO (Biolatte) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Biolatte — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/41

      Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2019 — Biolatte/EUIPO (Biolatte)
      (Cauza T-229/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Biolatte - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 255/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Biolatte Oy (Turku, Finlanda) (reprezentant: J. Ikonen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 februarie 2018 (cauza R 351/2017-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Biolatte ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Biolatte Oy la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 190, 4.6.2018.


title: Cauza T-338/19: Acțiune introdusă la 6 iunie 2019 — UE/Comisia

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/50

      Acțiune introdusă la 6 iunie 2019 — UE/Comisia
      (Cauza T-338/19)
      (2019/C 263/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: UE (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei din 1 august 2018 de respingere a cererii reclamantei având ca obiect recunoașterea unei boli profesionale;

                  —

                  în cazul în care este necesar, anularea deciziei Comisiei din 5 martie 2019 de respingere a reclamației reclamantei din 5 noiembrie 2018;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de interpretare în ceea ce privește caracterul rezonabil al termenului în care a fost prezentată cererea de recunoaștere a unei boli profesionale.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, precum și a obligației de motivare.


title: Cauza T-345/19: Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Santini/Parlamentul

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/51

      Acțiune introdusă la 10 iunie 2019 — Santini/Parlamentul
      (Cauza T-345/19)
      (2019/C 263/59)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Giacomo Santini (Trento, Italia) (reprezentant: M. Paniz, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea comunicatului Direcției Generale a Finanțelor a Parlamentului European care a reluat deliberarea nr. 14/2018 din 12 iulie 2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) și/sau deliberarea nr. 6/2018 a Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Consiliul președinției Senatului, Italia) și, în orice caz

                  —

                  anularea noii stabiliri și a noului calcul al alocației viagere acordate de Parlamentul European;

                  —

                  pe cale de consecință, declararea faptului că reclamantul are dreptul la menținerea alocației viagere în discuție la valoarea sumelor dobândite și scadente în temeiul reglementării în vigoare anterior deliberării nr. 14/2018 a Oficiului președinției Camerei Deputaților (Italia) și/sau deliberării nr. 6/2018 a Consiliului președinției Senatului (Italia) și obligarea Parlamentului European la plata tuturor sumelor reținute în mod nejustificat, majorate cu revalorizarea monetară și cu dobânzi legale începând cu data reținerii la sursă practicate și

                  —

                  obligarea Parlamentului European să execute hotărârea care va fi pronunțată și să restabilească imediat și integral alocația viageră la valoarea sa inițială, precum și să repare toate prejudiciile eventuale care îi dau reclamantului dreptul la despăgubire;

                  —

                  în orice ipoteză, obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a onorariilor de avocat majorate cu TVA, a taxelor și a impozitelor și a cheltuielilor forfetare.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea competenței rezervate a Biroului Președinției Parlamentului European.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea noului calcul al alocației viagere europene în măsura în care acesta este efectuat unilateral și cu titlu retroactiv și permanent pe baza unei aplicări declarate automată (inexistentă) a deliberării nr. 14/2018 a Camerei Deputaților (Italia), în lipsa unei decizii prealabile cu privire la acest aspect a Biroului Președinției Parlamentului European care deține însă o competență de fond rezervată în materie (a se vedea articolul 25 din Regulamentul interior al Parlamentului European).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor interne ale Parlamentului European.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea noului calcul al alocației viagere europene în măsura în care acest calcul este contrar articolului 1 din anexa III la Normele privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților în Parlamentul European anterioare anului 2009. În momentul în care deputatul în Parlamentul European ajunge la sfârșitul mandatului său, situația sa în materie de securitate socială este reglementată definitiv în condițiile prevăzute la acel moment pentru deputații naționali italieni. Eventuale modificări aduse acestor condiții, decise cu mulți ani mai târziu, nu pot influența cu efect retroactiv o situație deja reglementată și lichidată de Parlamentul European în condițiile în vigoare la momentul dobândirii dreptului, întrucât Camera Deputaților (Italia) nu mai are nicio autoritate asupra acestei chestiuni după data respectivă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 28 din Statutul deputaților.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea noului calcul al alocației viagere europene în măsura în care acesta este contrar articolului 28 din Statutul deputaților europeni și articolelor 75 și 76 din decizia privind măsuri de aplicare a statutului, care prevăd că drepturile dobândite până la data intrării în vigoare a statutului rămân dobândite și sunt onorate în condițiile prevăzute în acesta. În opinia reclamantului, nu se poate deroga de la aceste clauze de salvgardare, și cu atât mai puțin printr-o simplă deliberare a Oficiului președinției Camerei Deputaților (Italia), cu caracter retroactiv și permanent, fără a încălca aceste clauze și fără a aduce atingere încrederii legitime pe care persoanele interesate au putut să o nutrească în menținerea fără deteriorare a alocației viagere și în cuantumul acesteia, mai ales dacă această deteriorare este retroactivă și rezultă din aplicarea unui sistem de calcul diferit introdus arbitrar cu efect retroactiv.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe natura aflictivă a măsurii de reducere și pe încălcarea principiilor legalității, neretroactivității și nediscriminării.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea noului calcul al alocației viagere europene în măsura în care acesta are natura unei sancțiuni și are un caracter discriminatoriu în raport cu o singură categorie de persoane (foștii parlamentari italieni) și reprezintă o măsură pur simbolică cu valoare politică, neasociată obiectivului de a realiza economii; în măsura în care noul calcul al alocației viagere efectuat cu titlu retroactiv potrivit unor modalități diferite și cu efecte permanente dă naștere unei disparități de tratament nejustificate în raport cu foștii deputați europeni ai celorlalte state membre și în raport cu deputații europeni aleși începând cu anul 2009, precum și în raport cu toți ceilalți cetățeni în general, cărora nu li se impun măsuri de reducere de acest gen.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1 din Protocolul adițional la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.
                  În opinia reclamantului, alocația viageră este o prestație economică care a intrat și care face parte integrantă din patrimoniul individual al parlamentarilor care o percep și care au îndeplinit condițiile pentru a o percepe în viitor. Reducerea intempestivă a acesteia, în special dacă rezultă dintr-un nou calcul al alocației efectuat cu titlu retroactiv cu alte criterii de lichidare, stabilite în mod unilateral și arbitrar de Camera Deputaților (Italia), echivalează în fapt cu o impozitare a patrimoniului individual al deputaților, care, în sine, nu poate fi prevăzută decât prin lege și care, în orice caz, trebuia să fie justificată de un interes public specific, care nu a fost invocat în speță și care este, în orice ipoteză, inexistent, întrucât această nouă stabilire a alocațiilor viagere nu va determina nicio economie concretă.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, securității juridice și protecției drepturilor dobândite.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea pentru încălcarea vădită a principiului certitudinii normelor și a raporturilor juridice, precum și încrederii legitime și protecției drepturilor dobândite. În opinia sa, noul calcul al alocației viagere operează retroactiv, impunând în mod retroactiv o metodologie diferită pentru a stabili alocația, calcul care conduce la o reducere de o amploare consistentă (în speță cu 50 % mai puțin) definitivă și permanentă, în condițiile în care beneficiarul a dobândit dreptul cu mult înaintea adoptării deliberării menționate. Astfel, se trădează în mod radical încrederea legitimă și naturală a destinatarilor în aplicarea stabilă în timp a alocației în lipsa oricărui motiv de natură să justifice un astfel de efect radical permanent asupra situațiilor deja realizate și încheiate de mult timp.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor caracterului rezonabil, egalității de tratament, nediscriminării și solidarității.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea măsurii întrucât a fost adoptată fără indicarea motivelor și a obiectivelor acesteia și depășește limitele excepționalului și ale conformității, conducând la o contrarietate vădită cu principiile egalității și caracterului rezonabil.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe alte motive de încălcare a principiilor caracterului rezonabil, proporționalității, egalității de tratament, nediscriminării și solidarității.
                  Reclamantul invocă nelegalitatea măsurii întrucât este contrară principiilor caracterului rezonabil, proporționalității, solidarității și egalității de tratament, deoarece aceasta: 1) impune retroactiv sistemul contributiv unor persoane cărora alocația le-a fost acordată cu mult înaintea deliberării nr. 14/2018 a Camerei Deputaților (Italia) și chiar înainte de intrarea în vigoare a sistemului contributiv prin efectul reformei denumite Dini (1996); 2) modifică statutul juridic al contribuțiilor prelevate de la foști deputați fără a menționa însă nimic în legătură cu impozitele direct reținute de cameră cu titlu de impozit substitutiv; 3) impune aplicarea retroactivă a unui sistem contributiv care nu are însă nimic contributiv nici în modalitățile sale, nici în finalitățile sale; 4) face o aplicare irațională și eronată a coeficienților de transformare și a criteriilor de calcul probabilistice, legându-le de trecutul deja cunoscut, iar nu de viitor; 5) evidențiază voința clară de a alinia tratamentul alocațiilor la tratamentul asigurărilor sociale a angajaților din sectorul public în condițiile în care în realitate este vorba despre emolumente care au o natură diferită.


title: Cauza C-387/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 17 mai 2019 — RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel/Vlaams Gewest

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 17 mai 2019 — RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel/Vlaams Gewest
      (Cauza C-387/19)
      (2019/C 270/21)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: RTS infra BVBA, Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel

         Pârâtă: Vlaams Gewest

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile prevăzute la articolul 57 alineatul (4) [literele] (c) și (g) coroborat cu alineatele (6) și (7) din Directiva 2014/24/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretate în sensul că acestea se opun aplicării unei prevederi care obligă operatorul economic să facă dovada, din proprie inițiativă, a măsurilor pe care operatorul economic le-a luat pentru a-și demonstra fiabilitatea?

                  2)

                  În caz afirmativ, dispozițiile prevăzute la articolul 57 alineatul (4) [literele] (c) și (g) coroborat cu alineatele (6) și (7) din [Directiva 2014/24], astfel interpretate, au efect direct?

         (1)  JO 2014, L 94, p. 65.


title: Cauza C-388/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalia) la 17 mai 2019 — MK/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalia) la 17 mai 2019 — MK/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-388/19)
      (2019/C 270/22)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MK

         Intimată: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebarea preliminară

      Dispozițiile coroborate ale articolelor 12, 56, 57 și 58 din Tratatul de instituire a Comunității Europene [în prezent articolele 18, 63, 64 și 65 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene] trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în prezenta cauză (articolul 43 alineatul 2 din Codul IRPF, aprobat prin Decretul Lege nr. 442-A/88 din 30 noiembrie, astfel cum a fost modificat prin Legea nr. 109-B/2001 din 27 decembrie), cu modificările introduse prin Legea nr. 67-A/2007 din 31 decembrie, prin includerea alineatelor 7 și 8 (în prezent alineatele 9 și 10) în articolul 72 din Codul IRPF, care are ca obiect să permită ca câștigurile care rezultă din vânzarea de bunuri imobile situate într-un stat membru (Portugalia) de către un rezident al unui alt stat membru al Uniunii Europene (Franța) să nu fie supuse, cu caracter opțional, unei sarcini fiscale superioare celei care s-ar aplica pentru același tip de operațiune câștigurilor realizate de un rezident al statului membru în care se situează imobilele?


title: Cauza C-392/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 mai 2019 — VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 21 mai 2019 — VG Bild-Kunst/Stiftung Preußischer Kulturbesitz
      (Cauza C-392/19)
      (2019/C 270/23)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-pârâtă: VG Bild-Kunst

         Intimată-reclamantă în recurs: Stiftung Preußischer Kulturbesitz

         Întrebarea preliminară

      Integrarea unei opere disponibile cu consimțământul titularului dreptului pe un site fără restricții în ceea ce privește accesul pe site-ul unui terț prin intermediul framing-ului reprezintă o comunicare publică a operei în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE (1), în cazul în care aceasta este efectuată prin eludarea măsurilor de protecție împotriva framing-ului adoptate sau dispuse de titularul dreptului?

         (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza C-403/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 24 mai 2019 — Société Générale SA/Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 24 mai 2019 — Société Générale SA/Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Cauza C-403/19)
      (2019/C 270/25)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Société Générale SA

         Intimat: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Întrebarea preliminară

      Având în vedere articolul 56 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, devenit articolul 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, împrejurarea că aplicarea normelor [fiscale] pentru a compensa dubla impunere a dividendelor plătite unei societăți supuse impozitului pe profit în statul membru în care este rezidentă de o societate rezidentă a unui alt stat, care sunt supuse unei rețineri la sursă ca urmare a exercitării de către acest stat a competenței sale fiscale, este susceptibilă să mențină un dezavantaj în detrimentul operațiunilor cu titluri de valoare ale unor societăți străine, realizate de societăți supuse impozitului pe profit în primul stat, presupune ca acesta, din moment ce a optat pentru compensarea dublei impuneri, să meargă dincolo de renunțarea la perceperea veniturilor fiscale pe care le-ar obține din supunerea la plata impozitului pe profit a dividendelor în discuție?


title: Cauza C-441/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, locul ședinței 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 12 iunie 2019 — TQ/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, locul ședinței 's-Hertogenbosch (Țările de Jos) la 12 iunie 2019 — TQ/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-441/19)
      (2019/C 270/27)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, locul ședinței 's-Hertogenbosch

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: TQ

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 10 din Directiva 2008/115/CE (1) (denumită în continuare «Directiva privind returnarea») coroborat cu articolele 4 și 24 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare «carta»), cu considerentul (22) și cu articolul 5 litera (a) din Directiva privind returnarea, precum și cu articolul 15 din Directiva 2011/95/UE (2) (denumită în continuare „Directiva privind standardele minime”) trebuie interpretat în sensul că un stat membru, înainte de a stabili în sarcina unui minor neînsoțit o obligație de returnare, trebuie să se asigure și să efectueze cercetări pentru a stabili dacă în țara de origine există și este disponibilă, cel puțin în principiu, o posibilitate corespunzătoare de primire?

                  2)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva privind returnarea coroborat cu articolul 21 din cartă trebuie interpretat în sensul că, atunci când recunoaște o situație de ședere legală pe teritoriul său național, un stat membru nu este autorizat să opereze o diferențiere în funcție de vârsta persoanei, în cazul în care se constată că minorul neînsoțit nu poate dobândi nici statutul de refugiat, nici protecție subsidiară?

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (4) din Directiva privind returnarea trebuie interpretat în sensul că executarea obligației de returnare trebuie suspendată și astfel recunoscută situația de ședere legală, în cazul în care un minor neînsoțit nu își execută obligația de returnare și statul membru nu ia și nu va lua nicio măsură concretă în vederea expulzării? Articolul 8 alineatul (1) din Directiva privind returnarea trebuie interpretat în sensul că trebuie să se considere o încălcare a principiului loialității și a principiului loialității comunitare, în situația în care împotriva unui minor neînsoțit se emite o decizie de returnare, fără ca ulterior să se ia măsuri în vederea expulzării până la momentul în care minorul neînsoțit a împlinit vârsta de 18 ani?

         (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98).

         (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-445/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 6 iunie 2019 — Viasat Broadcasting UK Ltd/TV 2/Danmark A/S și Regatul Danemarcei

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 6 iunie 2019 — Viasat Broadcasting UK Ltd/TV 2/Danmark A/S și Regatul Danemarcei
      (Cauza C-445/19)
      (2019/C 270/28)
      Limba de procedură: daneza

         Instanța de trimitere:

      Østre Landsret (Danemarca)

         Părțile din litigiul principal

         Reclamantă: Viasat Broadcasting UK Ltd

         Pârâte: TV 2/Danmark A/S, Regatul Danemarcei

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Obligația instanței naționale de a dispune ca beneficiarul ajutoarelor să plătească dobânda corespunzătoare perioadei de ilegalitate (a se vedea Hotărârea CELF (1)) se aplică și într-o situație precum cea în speță, în care ajutoarele de stat ilegale au constituit compensații pentru obligația de serviciu public care au fost ulterior declarate compatibile cu piața internă în temeiul articolului 106 alineatul (2) TFUE și în care aprobarea a fost acordată pe baza unei evaluări a situației financiare globale a întreprinderii de servicii publice în ansamblu, inclusiv a capitalizării sale?

                  2)

                  Obligația instanței naționale de a dispune ca beneficiarul ajutoarelor să plătească dobânda corespunzătoare perioadei de ilegalitate (a se vedea Hotărârea CELF) se aplică și în privința sumelor care, în împrejurări precum cele în speță, sunt transferate de la beneficiarul ajutoarelor către întreprinderi afiliate în temeiul unei obligații de drept public, dar care sunt considerate, printr-o decizie finală a Comisiei, a constitui un avantaj pentru beneficiarul ajutoarelor, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE?

                  3)

                  Obligația instanței naționale de a dispune ca beneficiarul ajutoarelor să plătească dobânda corespunzătoare perioadei de ilegalitate (a se vedea Hotărârea CELF) se aplică și în privința ajutoarelor de stat pe care beneficiarul acestora, în împrejurări precum cele în speță, le-a primit de la o întreprindere controlată de stat, având în vedere că resursele acesteia din urmă provin în parte din comercializarea serviciilor beneficiarului ajutoarelor?

         (1)  Hotărârea din 12 februarie 2008 (cauza C-199/06, CELF și Ministre de la Culture et de la Communication, EU:C:2008:79).


title: Cauza C-475/19 P: Recurs introdus la 20 iunie 2019 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 aprilie 2019 în cauza T-229/17, Republica Federală Germania/Comisia Europeană

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/25

      Recurs introdus la 20 iunie 2019 de Republica Federală Germania împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 10 aprilie 2019 în cauza T-229/17, Republica Federală Germania/Comisia Europeană
      (Cauza C-475/19 P)
      (2019/C 270/29)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller, agent, și M. Kottmann, M. Winkelmüller, F. van Schewick, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Finlanda

         Concluziile recurentei

                  1)

                  Anularea Hotărârii Tribunalului în cauza T-229/17, Republica Federală Germania împotriva Comisiei Europene;

                  2)

                  anularea Deciziei (UE) 2017/133 a Comisiei din 25 ianuarie 2017 Decizia (UE) 2017/133 a Comisiei din 25 ianuarie 2017 privind menținerea cu o restricție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a trimiterii la standardul armonizat EN 14342:2013 „Pardoseli și parchet de lemn. Caracteristici, evaluarea conformității și marcare”, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (1);

                  3)

                  anularea Deciziei (UE) 2017/145 a Comisiei din Decizia (UE) 2017/145 a Comisiei din 25 ianuarie 2017 privind menținerea cu o restricție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a trimiterii la standardul armonizat EN 14904:2006 „Suprafețe pentru activități sportive. Suprafețe pentru activități multisportive în sală. Specificație”, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2);

                  4)

                  anularea Comunicărilor Comisiei din 10 martie 2017, din 11 august 2017, din 15 decembrie 2017 și din 9 martie 2018 (3), în cadrul punerii în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2011 de stabilire a unor condiții armonizate pentru comercializarea produselor pentru construcții și de abrogare a Directivei 89/106/CEE a Consiliului, în măsura în care se referă la standardele armonizate EN 14342:2013 și EN 14904:2006;

                  5)

                  cu titlu subsidiar față de capetele de cerere al doilea, al treilea și al patrulea, trimiterea cauzei în fața Tribunalului;

                  6)

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele trei motive:
      În primul rând, recurenta consideră că hotărârea atacată încalcă articolul 263 primul paragraf TFUE în partea în care declară inadmisibile cererile Republicii Federale Germania privind anularea comunicărilor atacate. Potrivit recurentei, Tribunalul nu a luat în considerare faptul că comunicările atacate urmăresc producerea de efecte juridice obligatorii care nu sunt identice cu efectele juridice ale deciziilor atacate.
      În al doilea rând, recurenta susține că hotărârea atacată încalcă dispozițiile coroborate ale articolului 18 alineatul (2) și ale articolului 17 alineatul (5) din Regulamentul nr. 305/2011. Aceasta apreciază că Tribunalul nu a ținut seama de faptul că, în temeiul acestor dispoziții, Comisia era în același timp îndreptățită și obligată să adopte una dintre măsurile propuse de Republica Federală Germania.
      În al treilea rând, recurenta consideră că hotărârea atacată încalcă articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul nr. 305/2011 coroborat cu articolul 3 alineatele (1) și (2) și cu articolul 17 alineatul (3) din același regulament. Aceasta Tribunalul nu a luat în considerare faptul că Comisia era obligată, în temeiul acestor dispoziții, să examineze dacă standardele în cauză compromiteau respectarea cerințelor fundamentale aplicabile lucrările de construcții.

         (1)  JO 2017, L 21, p. 113.

         (2)  JO 2017, L 22, p. 62.

         (3)  JO 2017, C 76, p. 32; JO 2017, C 267, p. 16; JO 2017, C 435, p. 41; JO 2018, C 92, p. 139.


title: Cauza C-498/19 P: Recurs introdus la 27 iunie 2019 de către România împotriva ordonanței Tribunalului (Camera a opta) pronunțată la 30 aprilie 2019 în cauza T-530/18, România/Comisia

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/27

      Recurs introdus la 27 iunie 2019 de către România împotriva ordonanței Tribunalului (Camera a opta) pronunțată la 30 aprilie 2019 în cauza T-530/18, România/Comisia
      (Cauza C-498/19 P)
      (2019/C 270/30)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Recurentă: România (reprezentanți: C.-R. Canțăr, E. Gane, O.-C. Ichim, M. Chicu, agenți)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  să admită recursul, să anuleze integral Ordonanța Tribunalului în cauza T-530/18, să rejudece cauza T-530/18, admițând acțiunea în anularea parțială a Deciziei de punere în aplicare (UE) nr. 2018/873 din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (1):

                              a.

                              în ceea ce privește submăsura 1a integral (suma de 13 184 846,61 € aferentă anilor 2015 și 2016)

                              b.

                              în ceea ce privește submăsurile 3a, 5a, 3b, 4b integral (suma de 45 532 000,96 € aferentă anilor 2014, 2015 și 2016) și, în subsdiar, parțial pentru perioada anterioară datei de 19.09.2015 (suma de 21 315 857,50 €)
                              sau

                  —

                  să admită recursul, să anuleze integral Ordonanța Tribunalului în cauza T-530/18, să trimită cauza T-530/18 spre judecare Tribunalului UE, iar, în rejudecare, acesta să admită acțiunea în anulare și să anuleze parțial Deciziei de punere în aplicare (UE) nr. 2018/873, așa cum am menționat mai sus;

                  —

                  să oblige Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  A.

                     Încălcarea articolelor 263 și 297 TFUE, precum și a principiului securității juridice

                              i.

                                 Tribunalul nu a apreciat corect, din punct de vedere juridic, caracterul complet și corect al notificării și a calificat în mod greșit notificarea realizată de Comisie ca fiind una de natură a declanșa curgerea termenului prevăzut de articolul 263 TFUE. Această abordare a Tribunalului încalcă inclusiv principiul securității juridice.

                              România consideră că existența oricăror erori cu privire la elementele esențiale ale unei decizii precum Decizia 2018/873 este de natură să compromită notificarea și ridică probleme serioase din perspectiva principiului securității juridice. Pe cale de consecință, este suficientă existența unor erori, precum cele constatate de Tribunal, pentru ca notificarea realizată de Comisie să nu poată fi una de natură a declanșa curgerea termenului prevăzut de articolul 263 TFUE.
                              Tribunalul a calificat diferențele dintre forma publicată și cea notificată a Deciziei 2018/873 drept minore, bazându-se pe faptul că înțelegerea textului deciziei nu a fost afectată, întrucât cuvântul „sumă” nu putea să corespundă decât tipului de corecție „sumă estimată”. Dat fiind că acest tip de corecție nu există, România apreciază că raționamentul juridic al Tribunalului este eronat și este lesne de observat că înțelegerea textului Deciziei 2018/873 a fost afectată, iar notificarea sa a fost compromisă.

                              ii.

                                 Tribunalul a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 263 TFUE prin raportare la articolul 297 TFUE, atunci când nu a luat în considerare efectele publicării Deciziei 2018/873 în JOUE din perspectiva informării efective și a principiului securității juridice.

                              Din perspectiva articolului 263 al șaselea paragraf TFUE, ceea ce prezintă relevanță în contextul exercitării dreptului la acțiune este funcția informării efective cu privire la conținutul actului UE atacat, iar nu momentul intrării sale în vigoare/cel al producerii de efecte juridice.
                              Momentul de la care curge termenul de 2 luni pentru introducerea unei acțiuni în anularea unui act precum Decizia 2018/873 care trebuie notificat, dar care, potrivit unei practici constante și îndelungate a emitentului, se și publică în JOUE, trebuie să fie publicarea, la care se adaugă cele 14 zile prevăzute de articolul 59 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.
                              Aceasta soluție se impune cu atât mai mult având în vedere circumstanțele concrete în care Decizia 2018/873 a fost notificată autorităților române și publicată — circumstanțe ce relevă diferențe între textul notificat și cel publicat care vizează elemente esențiale ale deciziei.

                              iii.

                                 Tribunalul a încălcat principiul securității juridice atunci când a considerat că una dintre neconcordanțele semnalate de România (referitoare la tipul corecției — „suma estimată” versus „rată forfetară”) constituie o eroare de redactare minoră care a fost săvârșită în textul notificat și publicat, dar nu a fost săvârșită nici în cadrul procedurii administrative, nici în raportul de sinteză, și care nu creează confuzie cu privire la natura corecției.

                              iv.

                                 Tribunalul UE a încălcat articolul 263 TFUE, atunci când a apreciat ca lipsite de pertinență și inoperante diferențele dintre textul notificat și cel publicat în JOUE ce privesc dispoziții ale Deciziei 2018/873 destinate altor state membre UE, având în vedere calitatea statului membru de reclamant privilegiat.

                  B.

                     Încălcarea principiului contradictorialității, inclusiv prin raportare la articolul 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului

                  România consideră că Tribunalul a încălcat principiul contradictorialității atunci când nu a oferit autorităților române posibilitatea de a se poziționa cu privire la informațiile comunicate de Comisie în răspuns la întrebarea instanței UE, informații care au stat la baza respingerii acțiunii formulate ca inadmisibilă.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2018, L 152, p. 29).


title: Cauza T-488/18: Acțiune introdusă la 17 iunie 2019 — XC/Comisia

text:
               12.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/29

      Acțiune introdusă la 17 iunie 2019 — XC/Comisia
      (Cauza T-488/18)
      (2019/C 270/31)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: XC (reprezentant: C. Bottino, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea, în temeiul articolului 270 TFUE, a actului de excludere a reclamantului din concursul general EPSO/AD/338/17;

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, a Deciziei C(2018) 3969 a Comisiei Europene;

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 270 TFUE, a listei de rezervă a concursului general EPSO/AD/356/18;

                  —

                  dispunerea reparării prejudiciului în măsura considerată echitabilă de către Tribunal și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă:
      Cu privire la cererea de anulare întemeiată pe articolul 270 TFUE a excluderii din concursul general EPSO/AD/338/17:

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o pretinsă încălcare a articolelor 3 și 7 din anexa III la statut, astfel cum a fost interpretat în special în Hotărârea care a soluționat cauzele Pachitis/Comisia (T-361/10) și HM/Comisia (T-587/16).

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că, potrivit reclamantului, procedura de pregătire a probei e-tray include o încălcare a obligației de confidențialitate a lucrărilor comisiei de evaluare prevăzută la articolul 6 din anexa III la statut.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că desfășurarea probei e-tray potrivit modalităților prevăzute de EPSO ar fi constituit pentru reclamant o discriminare indirectă în materie de acces și o încălcare a obligației de a furniza un aranjament rezonabil („reasonable adjustement”).
                  Cu privire la cererea de anulare, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, a Deciziei C(2018) 3969 a Comisiei Europene;

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor enunțate în Hotărârile care au soluționat cauzele Alexandrou/Comisia (T-516/14) și Typke/Comisia (C-491/15 P).
                  Cu privire la cererea de anulare, în temeiul articolului 270 TFUE, a listei de rezervă a concursului general EPSO/AD/356/18

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe incompetența EPSO întrucât nu a transmis comisiei de evaluare cererea sa de reexaminare în sensul punctului 4.2.2 din Dispozițiile generale ale concursului, sau întrucât s-a substituit acesteia în decizii și/sau motivări.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea dispozițiilor statutului și ale Directivei în materie de discriminare pe motiv de handicap.


title: Cauza C-474/49: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen (Suedia) la 18 iunie 2019 — Naturskyddsföreningen i Härryda och Göteborgs Ornitologiska Förening

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/34

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen (Suedia) la 18 iunie 2019 — Naturskyddsföreningen i Härryda och Göteborgs Ornitologiska Förening
      (Cauza C-474/49)
      (2019/C 288/41)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening

         Pârâte: Länsstyrelsen i Västra Götalands län, U.T.B.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 din Directiva 2009/147/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice trebuie interpretat în sensul că se opune unei practici naționale potrivit căreia interdicția vizează numai speciile enumerate în anexa 1 la Directiva 2009/147 sau care prezintă un anumit nivel de risc ori înregistrează o scădere pe termen lung a populației?

                  2)

                  Noțiunile „omorâre/perturbare/distrugere deliberată” prevăzute la articolul 5 literele (a)-(d) din Directiva 2009/147 și la articolul 12 literele (a)-(c) din Directiva 92/43/CEE (2) a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici naționale potrivit căreia, în cazul în care, în mod evident, măsurile nu vizează omorârea sau perturbarea speciilor (de exemplu, măsurile din domeniul forestier sau al amenajării teritoriului), pentru aplicarea interdicțiilor trebuie să existe un risc de efecte negative asupra stadiului de conservare a speciei cauzat de măsurile în cauză?

                  3)

                  Dacă răspunsul la oricare punct al celei de a doua întrebări este că trebuie evaluate daunele provocate la un alt nivel decât nivelul individual pentru ca interdicția să se aplice, evaluarea trebuie să fie efectuată, în consecință, pe baza unuia dintre următoarele bareme sau la oricare din aceste niveluri:

                              a)

                              o anumită parte a populației limitată din punct de vedere geografic, astfel cum este definită la litera (a), de exemplu în limitele regiunii, ale statului membru sau ale Uniunii Europene;

                              b)

                              populația locală în cauză (izolată biologic de alte populații de specii);

                              c)

                              metapopulația în cauză;

                              d)

                              întreaga populație a speciilor în cadrul secțiunii regionale biogeografice relevante a ariei de extindere a speciilor?

                  4)

                  Expresia „deteriorarea sau distrugerea” în ceea ce privește aria de reproducere a animalelor de la articolul 12 litera (d) din Directiva 92/43 trebuie interpretată în sensul că exclude o practică națională care are ca efect faptul că, în pofida măsurilor de precauție, se pierde funcționalitatea ecologică permanentă (FEP) a habitatului speciilor în cauză, prin modificare, distrugere sau degradare, în mod direct sau indirect, în mod individual sau cumulativ, astfel încât interdicția este aplicată numai în cazul în care stadiul de conservare a speciilor în cauza riscă să se deterioreze la unul dintre nivelurile menționate la a treia întrebare?

                  5)

                  În cazul în care răspunsul la a patra întrebare este negativ, cu alte cuvinte, în cazul în care daunele la un alt nivel decât cel care conduce la evaluarea habitatului în fiecare zonă pentru ca interdicția să fie aplicată, evaluarea urmează să fie efectuată, prin urmare, pe baza unuia dintre următoarele bareme sau la oricare din aceste niveluri:

                              a)

                              o anumită parte a populației limitată din punct de vedere geografic, astfel cum este definită la litera (a), de exemplu în limitele regiunii, ale statului membru sau ale Uniunii Europene;

                              b)

                              populația locală în cauză (izolată biologic de alte populații de specii);

                              c)

                              metapopulația în cauză;

                              d)

                              întreaga populație a speciilor în cadrul secțiunii regionale biogeografice relevante a ariei de extindere a speciilor?
                              Cea de a doua și cea de a patra întrebare adresate de mark- och miljödomstolen (Tribunalul pentru Litigii Imobiliare și de Mediu, Suedia) includ aspectul dacă protecția strictă instituită de directive încetează să mai fie aplicabilă speciilor pentru care obiectivul directivei (stadiul corespunzător de conservare) a fost atins.

         (1)  JO 2010, L 20, p. 7.

         (2)  JO 1992, L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-651/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski građanski sud u Zagrebu — sediul permanent din Sesvete (Croația) la 30 iulie 2018 și 15 ianuarie 2019 — QB, RA/Jadransko osiguranje d.d

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/2

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski građanski sud u Zagrebu — sediul permanent din Sesvete (Croația) la 30 iulie 2018 și 15 ianuarie 2019 — QB, RA/Jadransko osiguranje d.d
      (Cauza C-651/18)
      (2019/C 295/02)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Općinski građanski sud u Zagrebu — Stalna služba u Sesvetama

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: QB, RA

         Pârâtă: Jadransko osiguranje d.d

         Prin Ordonanța din 11 iulie 2019, Curtea (Camera a noua) a stabilit că cererea de decizie preliminară introdusă de Općinski građanski sud u Zagrebu (Tribunalul Municipal Civil din Zagreb), prin deciziile din 30 iulie 2018 și din 15 ianuarie 2019, este vădit inadmisibilă.


title: Cauza C-800/18 P: Recurs introdus la 19 decembrie 2018 de Haskovo Chamber of Commerce and Industry împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 25 octombrie 2018 în cauza T-122/17, Devin/EUIPO — Haskovo

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/2

      Recurs introdus la 19 decembrie 2018 de Haskovo Chamber of Commerce and Industry împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 25 octombrie 2018 în cauza T-122/17, Devin/EUIPO — Haskovo
      (Cauza C-800/18 P)
      (2019/C 295/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (reprezentanți: I. Pakidanska și D. Dimitrova, advokati)

         Celelalte părți din procedură: Devin AD, Oficiul pentru Proprietate Intelectuală al Uniunii Europene
      Prin ordonanța din 11 iulie 2019, Curtea de Justiție (Camera a noua) a statuat că apelul este respins în parte ca vădit inadmisibil și în parte ca vădit nefondat, precum și că Haskovo Chamber of Commerce and Industry suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-170/19 P: Recurs introdus la 25 februarie 2019 de CheapFlights International Ltd împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 11 decembrie 2018 în cauza T-565/17, CheapFlights International/EUIPO — Momondo Group

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/3

      Recurs introdus la 25 februarie 2019 de CheapFlights International Ltd împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 11 decembrie 2018 în cauza T-565/17, CheapFlights International/EUIPO — Momondo Group
      (Cauza C-170/19 P)
      (2019/C 295/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: CheapFlights International Ltd (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 10 iulie 2019, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul ca fiind vădit nefondat.


title: Cauza C-196/19 P: Recurs introdus la 27 februarie 2019 de UC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 decembrie 2018 în cauza T-572/17, UC/Parlamentul

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/3

      Recurs introdus la 27 februarie 2019 de UC împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 14 decembrie 2018 în cauza T-572/17, UC/Parlamentul
      (Cauza C-196/19 P)
      (2019/C 295/05)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: UC (reprezentant: A. Tymen, avocată)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
      Prin Ordonanța din 23 iulie 2019, Curtea (Camera a opta) a respins recursul.


title: Cauza C-300/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spania) la 12 aprilie 2019 — UQ/Marclean Technologies, S.L.U.

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spania) la 12 aprilie 2019 — UQ/Marclean Technologies, S.L.U.
      (Cauza C-300/19)
      (2019/C 295/06)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UQ

         Pârâtă: Marclean Technologies, S.L.U.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctele (i) și (ii) din Directiva 98/59/CE a Consiliului, din 20 iulie 1998, privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective (1) trebuie interpretat în sensul că perioada de referință de 30 sau de 90 de zile stabilită pentru a se considera că există o concediere colectivă trebuie calculată întotdeauna înainte de data la care a avut loc concedierea individuală care face obiectul litigiului?

                  2)

                  Articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctele (i) și (ii) din Directiva 98/59/CE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective poate fi interpretat în sensul că perioada de referință de 30 sau de 90 de zile stabilită pentru a se considera că există o concediere colectivă poate fi calculată după data la care a avut loc concedierea individuală care face obiectul litigiului, nefiind necesar ca încetările ulterioare ale contractului de muncă să fie considerate nelegale?

                  3)

                  Perioadele de referință stabilite la articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctele (i) și (ii) din Directiva 98/59/CE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective admit o interpretare care permite să se ia în considerare concedierile sau încetările contratului de muncă realizate într-o perioadă de 30 sau de 90 de zile, concedierea care face obiectul litigiului având loc în una dintre perioadele respective?

         (1)  JO 1998, L 225, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 95.


title: Cauza C-359/19 P: Recurs introdus la 5 mai 2019 de Meblo Trade d.o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 martie 2019 în cauza T-263/18, Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/4

      Recurs introdus la 5 mai 2019 de Meblo Trade d.o.o. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 martie 2019 în cauza T-263/18, Meblo Trade/EUIPO — Meblo Int
      (Cauza C-359/19 P)
      (2019/C 295/07)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Meblo Trade d.o.o. (reprezentant: A. Ivanova, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o.
      Prin Ordonanța din 10 iulie 2019, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a declarat că recursul nu se admite în principiu și a obligat Meblo Trade d.o.o. să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-393/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Apelativen sad — Plovdiv (Bulgaria) la 21 mai 2019 — Procedură penală privind pe OM

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Apelativen sad — Plovdiv (Bulgaria) la 21 mai 2019 — Procedură penală privind pe OM
      (Cauza C-393/19)
      (2019/C 295/08)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Apelativen sad — Plovdiv

         Partea din procedura principală

      OM

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 242 alineatul (8) din Nakazatelen kodeks [Codul penal (NK)] al Republicii Bulgaria, potrivit căreia mijlocul de transport utilizat pentru săvârșirea contrabandei calificate, aparținând unei terțe persoane care nu cunoștea și nici nu ar fi trebuit sau nu ar fi putut să cunoască faptul că angajatul său săvârșește infracțiunea, trebuie confiscat în favoarea statului, pentru motivul că această reglementare afectează echilibrul dintre interesul general și necesitatea protejării dreptului de proprietate?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 242 alineatul (8) din NK, potrivit căreia un mijloc de transport aflat în proprietatea unei persoane care nu este cea care a săvârșit fapta poate fi confiscat fără a se garanta proprietarului accesul direct la justiție pentru a-și susține punctul de vedere?


title: Cauza C-414/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Erding (Germania) la 28 mai 2019 — E. M., M. S./Eurowings GmbH

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Erding (Germania) la 28 mai 2019 — E. M., M. S./Eurowings GmbH
      (Cauza C-414/19)
      (2019/C 295/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Erding

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: E. M., M. S.

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Întrebarea preliminară

      Pentru stabilirea distanței unei rute aeriene constituite din mai multe segmente, care trebuie luate în considerare în sensul articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1), trebuie incluse, de asemenea, zborurile anterioare care nu au fost afectate de incidentul survenit în cadrul unui zbor de legătură?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-480/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 24 iunie 2019 — E/Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 24 iunie 2019 — E/Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (Cauza C-480/19)
      (2019/C 295/10)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein hallinto-oikeus

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: E

         Pârât: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Întrebarea preliminară

      Articolele 63 și 65 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei interpretări naționale potrivit căreia veniturile pe care o persoană fizică cu domiciliul în Finlanda le încasează de la un organism de plasament colectiv în valori mobiliare cu sediul în alt stat membru al Uniunii, constituit sub formă statutară în sensul Directivei 2009/65/CE (1) (un fond OPCVM în forma unei societăți de investiții) nu sunt asimilate, în ceea ce privește impozitul pe venit, unui fond de investiții contractual finlandez în sensul aceleiași directive (un fond OPCVM în formă contractuală), întrucât forma juridică a fondului OPCVM situat în celălalt stat membru nu corespunde structurii juridice a fondului național de investiții?

         (1)  Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (JO 2009, L 302, p. 32).


title: Cauza C-484/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 25 iunie 2019 — Lexel

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Högsta förvaltningsdomstolen (Suedia) la 25 iunie 2019 — Lexel
      (Cauza C-484/19)
      (2019/C 295/11)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Lexel AB

         Intimată: Skatteverket

         Întrebarea preliminară

      Este compatibil cu articolul 49 TFUE să se refuze unei societăți suedeze deducerea dobânzilor plătite unei societăți care face parte din același grup de întreprinderi asociate și care are sediul în alt stat membru pentru faptul că principalul motiv al nașterii datoriei este considerat a fi acela că grupul de întreprinderi asociate va beneficia de un avantaj fiscal substanțial, în condițiile în care nu s-ar fi considerat că există un astfel de avantaj fiscal dacă ambele societăți ar fi fost suedeze, deoarece, în această situație, li s-ar fi aplicat dispozițiile privind transferurile intragrup?


title: Cauza C-486/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 25 iunie 2019 — Syyttäjä și Tulli

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 25 iunie 2019 — Syyttäjä și Tulli
      (Cauza C-486/19)
      (2019/C 295/12)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: A și B

         Intimate: Syyttäjä și Tulli

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune condamnării unei persoane fizice, care acționează în numele unei întreprinderi impozabile și care nu și-a îndeplinit obligațiile legate de perceperea accizei pentru produsele din înghețată, la o sancțiune penală ca urmare a acestei neîndepliniri, în cazul în care scutirea fiscală a altor întreprinderi care desfășoară o activitate privind produse similare ar fi considerată un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: un regim fiscal național privind acciza pentru produsele din înghețată, cum este cel aplicabil în perioada săvârșirii infracțiunii, îndeplinește criteriul selectivității ca element al noțiunii de „ajutor de stat” în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE?


title: Cauza C-500/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 1 iulie 2019 — Puls 4 TV GmbH & Co. KG/YouTube LLC, Google Austria GmbH

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 1 iulie 2019 — Puls 4 TV GmbH & Co. KG/YouTube LLC, Google Austria GmbH
      (Cauza C-500/19)
      (2019/C 295/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Intimate: YouTube LLC, Google Austria GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2000/31/CE (1) trebuie interpretat în sensul că operatorul unei platforme video online, în calitate de furnizor de servicii de găzduire, își asumă un rol activ care determină o pierdere a privilegiului de limitare a răspunderii, prin faptul că, pe lângă punerea la dispoziție a spațiilor de stocare pentru conținuturi create de terți, acesta furnizează sau oferă utilizatorului următoarele activități complementare:

                              —

                              propunerea de materiale video tematice;

                              —

                              facilitarea căutării pentru vizitatori în funcție de titlu sau conținut, prin intermediul unui cuprins electronic, utilizatorul putând indica titlul sau conținutul;

                              —

                              furnizarea de indicații online privind utilizarea serviciului („ajutor”);

                              —

                              în cazul în care utilizatorul s-a declarat de acord, asocierea materialelor video încărcate de utilizator cu reclame (dar fără autopromovarea operatorului platformei), în funcție de audiența aleasă de utilizator?

                  2)

                  O reglementare națională potrivit căreia obligația de încetare a unui furnizor de servicii de găzduire (intermediar) care desfășoară un rol activ drept complice la încălcarea drepturilor săvârșită de utilizatorii săi există numai dacă acesta încurajează în mod deliberat încălcarea dreptului săvârșită de utilizator, este în conformitate cu articolul 11 prima teză din Directiva 2004/48/CE (2) sau această dispoziție trebuie interpretată în sensul că statele membre nu trebuie să condiționeze acțiunile în încetare ale titularilor drepturilor față de complici de încurajarea deliberată la încălcarea dreptului săvârșită de utilizatori?

                  3)

                  Dispozițiile articolelor 12-14 din Directiva 2000/31/CE cu privire la răspunderea furnizorilor de servicii intermediari trebuie apreciate ca limitări orizontale ale răspunderii de care beneficiază orice furnizor de servicii intermediar aflat într-un rol neutru și atunci când acțiunea acestuia trebuie calificată, din punctul de vedere al dreptului de autor, ca fiind comunicare publică efectuată de el însuși?

                  4)

                  Articolul 14 alineatul (3) [de asemenea, articolul 12 alineatul (3) și articolul 13 alineatul (2)] din Directiva 2000/31/CE, articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE (3) și articolul 11 a treia teză din Directiva 2004/48/CE trebuie interpretate în sensul că un furnizor de servicii de găzduire (intermediar) aflat într-un rol neutru beneficiază de limitarea răspunderii potrivit articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2000/31/CE și în cazul unei acțiuni în încetare introdusă împotriva sa și, prin urmare, un ordin judecătoresc de încetare emis împotriva unui astfel de intermediar este admisibil numai dacă acesta are în mod efectiv cunoștință despre activitatea sau informația ilicită sau un astfel de ordin judecătoresc de încetare este admisibil inclusiv dacă furnizorul de servicii de găzduire, în urma unei puneri în întârziere concrete, nu elimină sau nu blochează cu promptitudine conținuturile reclamate ca fiind ilegale iar încălcarea dreptului se confirmă în procedura judiciară?

         (1)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO 2000, L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257).

         (2)  Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO 2004, L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56).

         (3)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza C-514/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 8 iulie 2019 — Union des industries de la protection des plantes/Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 8 iulie 2019 — Union des industries de la protection des plantes/Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail
      (Cauza C-514/19)
      (2019/C 295/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Union des industries de la protection des plantes

         Pârâți: Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail

         Interveniente: Association Générations futures, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Syndicat national de l’apiculture

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când o măsură națională care are drept scop să limiteze utilizarea unor substanțe active a fost notificată formal Comisiei în temeiul articolului 5 din Directiva 2015/1535/UE din 9 septembrie 2015 (1), având totuși o prezentare a elementelor care determină statul membru să considere că substanța poate constitui un pericol grav pentru sănătatea umană sau animală ori pentru mediu, iar pericolul respectiv nu poate fi combătut în mod satisfăcător, în stadiul actual al reglementării, decât prin măsuri luate de statul membru, prezentare suficient de clară pentru ca Comisia să nu considere în mod eronat că notificarea ar fi trebuit efectuată în temeiul Regulamentului nr. 1107/2009 din 21 octombrie 2009 (2), Comisia Europeană trebuie să considere că notificarea menționată a fost prezentată în temeiul procedurii prevăzute la articolele 69 și 71 din acest regulament și să adopte, dacă este cazul, măsuri de cercetare suplimentare sau măsuri care să răspundă atât cerințelor acestei reglementări, cât și preocupărilor exprimate de statul membru respectiv?

                  2)

                  În ipoteza în care răspunsul la această întrebare ar fi pozitiv, Regulamentele de punere în aplicare nr. 2018/783, 2018/784 și 2018/785 din 29 mai 2018, prin care se interzice utilizarea substanțelor tiametoxam, clotianidin și imidacloprid începând cu 19 decembrie 2018, cu excepția tratamentelor aplicate culturilor în seră permanentă a plantelor care își desfășoară integral ciclul de viață într-o astfel de seră, trebuie considerate măsuri adoptate ca răspuns la cererea formulată de Franța la 2 februarie 2017, având ca obiect interzicerea generală a utilizării produselor fitosanitare care conțin una sau mai multe substanțe din familia neonicotinoidelor și a semințelor tratate cu aceste produse?

                  3)

                  În cazul unui răspuns pozitiv la această din urmă întrebare, ce poate face statul membru care a solicitat Comisiei, în temeiul articolului 69 din Regulamentul nr. 1107/2009, să adopte măsuri de limitare sau de interzicere a utilizării produselor fitosanitare care conțin una sau mai multe substanțe din familia neonicotinoidelor și a semințelor tratate cu aceste produse, în cazul în care aceasta admite doar parțial cererea sa, limitând utilizarea numai a trei dintre substanțele din familia neonicotinoidelor, iar nu a tuturor acestor substanțe?

         (1)  Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO 2015, L 241, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO 2009, L 309, p. 1).