title: Cauza C-34/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 23 ianuarie 2013 — Monika Kušionová/SMART Capital, a. s.

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 23 ianuarie 2013 — Monika Kušionová/SMART Capital, a. s.
   (Cauza C-34/13)
   2013/C 141/14
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Monika Kušionová

      Intimată: SMART Capital, a. s.

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (2) trebuie interpretate, în lumina articolului 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că se opun ca o reglementare a unui stat membru, precum articolul 151j alineatul (1) din Codul civil coroborat cu dispozițiile următoare din reglementarea în discuție în procedura principală, să permită creditorului, fără o evaluare a clauzelor contractuale de către o instanță, să pretindă executarea unei prestații derivate din clauze contractuale abuzive procedând la executarea bunului imobil grevat de garanție, aflat în proprietatea consumatorului, în pofida chestiunii litigioase dintre părți cu privire la existența unor clauze contractuale abuzive?

               2.

               Reglementările Uniunii Europene menționate în prima întrebare se opun unei reglementări de drept intern precum articolul 151j alineatul (1) din Codul civil coroborat cu dispozițiile următoare din reglementarea în discuție în procedura principală, care îi permit creditorului să pretindă executarea unei prestații derivate din clauze contractuale abuzive procedând la executarea bunului imobil grevat de garanție, aflat în proprietatea consumatorului, în lipsa unei evaluări a clauzelor contractuale de către o instanță, în pofida chestiunii litigioase dintre părți cu privire la existența unor clauze contractuale abuzive?

               3.

               Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 9 martie 1978 în cauza [106/77], Simmenthal (3), trebuie înțeleasă în sensul că, în vederea realizării scopului directivelor menționate în prima întrebare, în lumina articolului 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, instanța națională va înlătura aplicarea unor dispoziții de drept intern precum articolul 151j alineatul (1) din Codul civil coroborat cu dispozițiile următoare din reglementarea în discuție în procedura principală, care îi permit creditorului să pretindă executarea unei prestații derivate din clauze contractuale abuzive procedând la executarea bunului imobil grevat de garanție, aflat în proprietatea consumatorului, în lipsa unei evaluări a clauzelor contractuale de către o instanță, evitând astfel, în pofida litigiului existent între părți, controlul jurisdicțional din oficiu al clauzelor contractuale?

               4.

               Articolul 4 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală introdusă într-un contract încheiat cu un consumator — semnat de acesta fără asistența unui avocat — care permite creditorului să procedeze la executarea extrajudiciară a bunului grevat de garanție în lipsa controlului unei instanțe, eludează principiul fundamental al dreptului Uniunii referitor la controlul jurisdicțional din oficiu al clauzelor contractuale și este, prin urmare, abuzivă, chiar și într-un context în care formularea unei astfel de clauze contractuale provine dintr-o reglementare de drept intern?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260.

      (3)  Rec., p. 629.


title: Cauza T-269/11: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Xeda International/Comisia [ „Produse fitosanitare — Substanța activă etoxiquin — Neincludere în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Retragerea autorizațiilor pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță — Regulamentul (CE) nr. 2229/2004 — Regulamentul (CE) nr. 33/2008 — Procedură accelerată de evaluare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare — Proporționalitate — Încredere legitimă” ]

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/42

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Xeda International/Comisia
   (Cauza T-269/11) (1)

   ([„Produse fitosanitare - Substanța activă etoxiquin - Neincludere în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Retragerea autorizațiilor pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță - Regulamentul (CE) nr. 2229/2004 - Regulamentul (CE) nr. 33/2008 - Procedură accelerată de evaluare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Proporționalitate - Încredere legitimă”])
   (2015/C 046/51)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Xeda International SA (Saint-Andiol, Franţa) (reprezentanţi: C. Mereu şi K. Van Maldegem, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi, G. von Rintelen şi P. Ondrůšek, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/143/UE a Comisiei din 3 martie 2011 privind neincluderea substanței etoxiquin în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și de modificare a Deciziei 2008/941/CE a Comisiei (JO L 59, p. 71)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea

               2)

               Xeda International SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-364/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 aprilie 2008 — Grecia/Comisia Comunităților Europene ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Produse transformate pe bază de fructe și legume — Prime pentru animale — Termen de 24 de luni )

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/31

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 aprilie 2008 — Grecia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-364/04) (1)

   („FEOGA - Secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Produse transformate pe bază de fructe și legume - Prime pentru animale - Termen de 24 de luni’)
   (2008/C 128/67)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și E. Svolopoulou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial M. Condou-Durande și L. Visaggio și ulterior M. Condou-Durande și H. Tserepa-Lacombe, agenți, asistați de N. Korogiannakis, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2004/561/CE a Comisiei din 16 iulie 2004 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 250, p. 21) în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă în sectorul produselor transformate pe bază de fructe și legume și al primelor pentru animale.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 314, 18.12.2004.


title: Cauza T-290/11: Acțiune introdusă la 7 iunie 2011 — Deutsche Bahn și alții/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/22

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2011 — Deutsche Bahn și alții/Comisia
   (Cauza T-290/11)
   2011/C 238/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Deutsche Bahn AG (Berlin, Germania), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Berlin, Germania), DB Netz AG (Frankfurt am Main, Germania), Deutsche Umschlagegesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Germania), DB Schenker Rail GmbH (Mainz, Germania), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainz, Germania) (reprezentanți: W. Deselaers, J. S. Brückner și O. Mross, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de inspecție a Comisiei din 30 martie 2011 notificată la 31 martie 2011;

               —

               anularea oricărei măsuri adoptate în temeiul inspecțiilor care au avut loc pe baza acestei decizii nelegale;

               —

               obligarea Comisiei să restituie totalitatea copiilor de documente făcute în cadrul inspecției, sub sancțiunea anulării viitoarei decizii a Comisiei de către Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea deciziei Comisiei C(2011) 2365 din 30 martie 2011 (cazurile COMP/39.678 și COMP/39.731) prin care se dispun, în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1), inspecții la Deutsche Bahn AG, precum și la toate persoanele juridice controlate direct sau indirect de aceasta, din cauza unui eventual model anticoncurențial al unei utilizări strategice a infrastructurii administrate de societățile din grupul DB și a livrării de servicii în materie feroviară.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea dreptului fundamental la inviolabilitatea domiciliului din cauza lipsei cererii de autorizare judiciară prealabilă

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea dreptului fundamental la o cale de atac efectivă din cauza lipsei posibilității de control judiciar prealabil al deciziei de inspecție, atât din punct de vedere material, cât și juridic

               3.

               Al treilea motiv: nelegalitatea deciziei de inspecție, întrucât se întemeiază pe informații care au fost obținute de Comisie, cu ocazia punerii în aplicare a deciziei de inspecție privind sistemul de rabat în materie de energie electrică pentru tracțiune, în cadrul unei cercetări foarte extinse („fishing expedition”) și, prin urmare, cu încălcarea dreptului la apărare al reclamantelor

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea dreptului la apărare din cauza unei descrieri disproporționat de extinse și nespecifice a obiectului inspecției („fishing expedition”)

               5.

               Al cincilea motiv: încălcarea principiului proporționalității, întrucât Comisia nu este competentă în privința obiectului inspecției și în orice caz ar fi putut obține informațiile relevante despre reclamante și prin intermediul Bundesnetzagentur [Agenția Federală pentru Rețele] competente sau prin intermediul unei simple solicitări de informații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-262/16: Acțiune introdusă la 23 mai 2016 - Globo Media/EUIPO - Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/46

         Acțiune introdusă la 23 mai 2016 - Globo Media/EUIPO - Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
   (Cauza T-262/16)
   (2016/C 260/57)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Globo Media, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: L. Estropá Navarro și J. Calderón Chavero, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazilia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „GLOBO MEDIA” – cererea de înregistrare nr. 8 957 169

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2016 în cauza R 561/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în consecință, respingerea opoziției nr. 1697179 și dispunerea înregistrării mărcii atacate, pentru serviciile solicitate din clasele 35, 38 și 41;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientelor la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură, în cazul în care se opun acesteia și respingerea pretențiilor lor.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-416/14: Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Grup Maritim TCB/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/55

         Acțiune introdusă la 12 iunie 2014 – Grup Maritim TCB/Comisia
   (Cauza T-416/14)
   2014/C 253/72
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grup Maritim TCB, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. López Gómez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri fiscale care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică entitățile investitoare ale grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind unicii beneficiari ai acestor ipotetice ajutoare și, astfel, ca fiind singurele persoane cărora le revine obligația de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități, în tot sau într-un mod care să limiteze lipsa repercutării asupra rentabilității operațiunilor și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-401/14, Duro Felguera SA/Comisia.


20150731039616972015/C 270/335732014TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150601262722Cauza T-573/14: Ordonanța Tribunalului din 1 iunie 2015 – Polyelectrolyte Producers Group şi SNF/Comisia (Acțiune în anulare – Mediu – Criterii de acordare a etichetei ecologice a UE – Produse din hârtie prelucrată – Substanțe și amestecuri excluse sau limitate – Limita de concentrație de monomeri reziduali – Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate)
 ---documentbreak--- C2702015RO2620120150601RO0033262272Ordonanța Tribunalului din 1 iunie 2015 – Polyelectrolyte Producers Group şi SNF/Comisia
   (Cauza T-573/14) (
         1
      )
   „(Acțiune în anulare — Mediu — Criterii de acordare a etichetei ecologice a UE — Produse din hârtie prelucrată — Substanțe și amestecuri excluse sau limitate — Limita de concentrație de monomeri reziduali — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate)”2015/C 270/33Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamante: Polyelectrolyte Producers Group (Bruxelles, Belgia) şi SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Franţa) (reprezentanți: R. Cana şi A. Patsa, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici şi G. Zavvos, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2014//256/UE a Comisiei din 2 mai 2014 de stabilire a criteriilor ecologice de acordare a etichetei ecologice a UE pentru produsele din hârtie prelucrată (JO L 135, p. 24)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

            2)

            Obligă Polyelectrolyte Producers Group și SNF SAS la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (
         1
      )	JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza T-419/12: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – LVM/Comisia

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/72

         Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2014 – LVM/Comisia
   (Cauza T-419/12) (1)

   2014/C 315/119
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 373, 1.12.2012.


title: Cauza C-259/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — DTZ Zadelhoff vof/Staatssecretaris van Financiën [A șasea directivă TVA — Articolul 5 alineatul (3) litera (c) și articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 — Negociere a unei operațiuni de transfer de acțiuni ale unor societăți — Operațiune care implică de asemenea transferul dreptului de proprietate asupra unor bunuri imobile ale acestor societăți — Scutire]

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — DTZ Zadelhoff vof/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-259/11) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 5 alineatul (3) litera (c) și articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 - Negociere a unei operațiuni de transfer de acțiuni ale unor societăți - Operațiune care implică de asemenea transferul dreptului de proprietate asupra unor bunuri imobile ale acestor societăți - Scutire)
   2012/C 287/23
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DTZ Zadelhoff vof

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 5 alineatul (3) litera (c) și a articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutiri prevăzute de A șasea directivă — Operațiuni care privesc titlurile prevăzute la articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 — Transfer de acțiuni ale unor societăți care implică de asemenea transferul proprietății asupra unor bunuri imobile care aparțin acestor societăți

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că intră sub incidența acestei scutiri de la taxa pe valoarea adăugată operațiuni, precum cele din acțiunea principală, care au drept obiectiv cedarea unor acțiuni ale societăților în cauză și au avut acest rezultat, însă care, în cele din urmă, privesc bunuri imobile deținute de aceste societăți și transferul lor (indirect). Exceptarea de la această scutire, care este prevăzută la același punct 5, la a doua liniuță, nu se aplică în cazul în care statul membru nu s-a prevalat de posibilitatea, prevăzută la articolul 5 alineatul (3) litera (c) din directiva menționată, de a considera ca bunuri corporale acțiunile sau interesele echivalente cu acțiunile care îi conferă deținătorului, de iure sau de facto, dreptul de proprietate sau de posesie asupra unui bun imobil.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-670/13 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iunie 2014 – The Cartoon Network, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Boomerang TV, SA (Recurs — Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BOOMERANG — Marca comunitară figurativă anterioară Boomerang TV — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/31

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 19 iunie 2014 – The Cartoon Network, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Boomerang TV, SA
   (Cauza C-670/13 P) (1)

   ((Recurs - Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BOOMERANG - Marca comunitară figurativă anterioară Boomerang TV - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie))
   2014/C 315/50
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Cartoon Network, Inc. (reprezentant: I. Starr, Solicitor)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Boomerang TV, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă The Cartoon Network Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-273/12: Hotărârea Tribunalului din 24 iunie 2014 – Unister/OAPI (Ab in den Urlaub) „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Ab in den Urlaub — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Motiv absolut de refuz — Lipa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa probei caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/25

         Hotărârea Tribunalului din 24 iunie 2014 – Unister/OAPI (Ab in den Urlaub)
   (Cauza T-273/12) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Ab in den Urlaub - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Lipa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa probei caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009”)
   2014/C 253/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Unister GmbH (Leipzig, Germania) (reprezentanți: H. Hug și A. Kessler-Jensch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Walicka și R. Pethke, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 aprilie 2012 (cauza R 2150/2011-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal Ab in den Urlaub

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Unister GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-146/13: Ordonanța Tribunalului din 1 aprilie 2014 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/52

         Ordonanța Tribunalului din 1 aprilie 2014 – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology/Comisia
   (Cauza T-146/13) (1)

   2014/C 175/73
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza C-434/07: Ordonanța președintelui Curții din 17 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/24

         Ordonanța președintelui Curții din 17 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-434/07) (1)

   (2008/C 79/46)

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-218/11: Ordonanța Tribunalului din 17 februarie 2012 — Dagher/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului — Răspundere extracontractuală” )

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/25

         Ordonanța Tribunalului din 17 februarie 2012 — Dagher/Consiliul
   (Cauza T-218/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate cu privire la situația din Côte d’Ivoire - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului - Răspundere extracontractuală)
   2012/C 118/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Habib Roland Dagher (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentanți: J. Y. Dupeux și F. Dressen, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și E. Dumitriu-Segnana, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea Deciziei 2011/71/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 28, p. 60) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 85/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire (JO L 28, p. 32), în măsura în care se referă la reclamant, și, pe de altă parte, o cerere de daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei privind cererea de anulare a Deciziei 2011/71/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 85/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire.

               2.

               Respinge cererea de acordare de despăgubiri.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată referitoare la cererea de anulare.

               4.

               Obligă reclamantul la plata cheltuielilor de judecată referitoare la cererea de acordare de despăgubiri.

               5.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 179, 18.6.2011.


title: Avizul 2/13: Avizul Curții (Plenul) din 18 decembrie 2014 – Comisia Europeană (Aviz emis în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE — Proiect de acord internațional — Aderarea Uniunii Europene la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Compatibilitatea proiectului menționat cu Tratatele UE și FUE)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/2

         Avizul Curții (Plenul) din 18 decembrie 2014 – Comisia Europeană
   (Avizul 2/13) (1)

   ((Aviz emis în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE - Proiect de acord internațional - Aderarea Uniunii Europene la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale - Compatibilitatea proiectului menționat cu Tratatele UE și FUE))
   (2015/C 065/02)
   Limba de procedură: toate limbile oficiale

      Solicitant

   Comisia Europeană (reprezentanți: L. Romero Requena, H. Krämer, C. Ladenburger şi B. Smulders, în calitate de agenți)

      Dispozitivul

   Acordul preconizat privind aderarea Uniunii Europene la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale nu este compatibil cu articolul 6 alineatul (2) TUE și nici cu Protocolul nr. 8 cu privire la articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană referitor la aderarea Uniunii la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-206/11: Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2011 — Complex/OAPI — Kajometal (KX) ( „Marcă comunitară — Refuzul înregistrării — Retragerea cereriide înregistrare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/33

         Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2011 — Complex/OAPI — Kajometal (KX)
   (Cauza T-206/11) (1)

   (Marcă comunitară - Refuzul înregistrării - Retragerea cereriide înregistrare - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 347/56
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Complex S.A. (Łódź, Polonia) (reprezentant: R. Rumpel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Kajometal s.r.o. (Dolný Kubín, Slovacia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 21 ianuarie 2011 (cauza R 864/2010-2) referitoare la o procedură de opoziție între Complex S.A. și Kajometal s.r.o.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 194, 2.7.2011.


title: Cauza C-529/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 22 noiembrie 2012 — Andrea Lange/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 22 noiembrie 2012 — Andrea Lange/ERGO Lebensversicherung AG
   (Cauza C-529/12)
   2013/C 38/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Andrea Lange

      Pârâtă: ERGO Lebensversicherung AG

      Întrebarea preliminară

   Articolul 15 alineatul (1) prima teză din A doua Directivă 90/619/CEE a Consiliului din 8 noiembrie 1990 (1) trebuie interpretat, luând în considerare articolul 31 alineatul (1) din Directiva 92/96/CEE din 10 noiembrie 1992 (2), în sensul că se opune unei reglementări — precum articolul 5a alineatul (2) a patra teză din Legea privind contractele de asigurare [Versicherungsvertragsgesetz (VVG)], astfel cum a fost modificată prin A treia lege din 21 iulie 1994 privind transpunerea directivelor adoptate de Consiliul Comunităților Europene în materie de asigurări [A treia lege de transpunere/CEE a Legii privind supravegherea asigurărilor (Versicherungsaufsichtsgesetz [VAG])] — conform căreia dreptul de retragere sau de retractare se stinge în termen de cel mult un an de la plata primei prime de asigurare, chiar și în cazul în care titularul nu a fost informat cu privire la dreptul de retragere sau de retractare?

      (1)  A doua Directivă 90/619/CEE a Consiliului din 8 noiembrie 1990 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea eficientă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 79/267/CEE (JO L 330, p. 50).

      (2)  Directiva 92/96/CEE a Consiliului din 10 noiembrie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea directă de viață și de modificare a Directivelor 79/267/CEE și 90/619/CEE (A treia directivă privind asigurarea de viață) (JO L 360, p. 1).


title: Cauza T-401/08: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/38

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto/Comisia
   (Cauza T-401/08)
   (2008/C 313/69)
   Limba de procedură: finlandeza
   Părțile

      Reclamantă: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: H. Pokela, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 în cauza COMP/C2/38.698 — CISAC și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC), potrivit căreia, prin utilizarea în acordurile de reprezentare reciprocă a restricțiilor de afiliere cuprinse în contractul-tip al Confederației Internaționale a Societăților de Autori și Compozitori (denumită în continuare CISAC) sau prin aplicarea de facto a acestor restricții de afiliere, întreprinderile vizate prin această decizie au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE.
   Potrivit reclamantei, Comisia nu și-a motivat în mod suficient decizia. Reclamanta susține că aceasta nu a analizat condițiile și caracteristicile specifice ale diferitelor societăți de gestiune colectivă. Potrivit reclamantei, Comisia a considerat în mod greșit că motive proprii restrângerii concurenței reprezintă cauza unei situații care nu este decât rezultatul evoluției normale a pieței. Teosto a prezentat Comisiei particularitatea mediului său de acțiune și specificitatea pieței finlandeze a muzicii, însă Comisia nu a menționat deloc aceste aspecte în decizie. Întrucât Comisia nu a apreciat logica din modul de acțiune al Teosto în contextul existent, Teosto consideră că din argumentele Comisiei nu rezultă cu claritate motivele acesteia.
   În ceea ce privește încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE în legătură cu condițiile de afiliere, potrivit Comisiei, societățile de gestiune colectivă au încălcat această dispoziție fie întrucât au inclus în acordurile lor condițiile considerate interzise de către Comisie, fie întrucât — în pofida înlăturării acestor condiții din acorduri — au continuat să aplice astfel de condiții. Potrivit reclamantei, Comisia nu a precizat încălcarea săvârșită de către Teosto, care a determinat încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE. De asemenea, din decizie nu rezultă cu claritate motivele pentru care Comisia consideră că într-adevăr Teosto a aplicat condițiile de afiliere. Reclamanta susține că decizia este viciată de o eroare de drept, întrucât Comisia ar fi trebuit să fie în măsură să prezinte cu mai multă precizie încălcarea săvârșită, în opinia sa, de către destinatarul deciziei, precum și motivele încălcării respective.
   Reclamanta susține că motivarea Comisiei în ceea ce privește pretinsa coordonare a delimitării teritoriale este contradictorie.
   Potrivit reclamantei, Comisia a aplicat în mod greșit articolul 81 alineatul (1) CE. Contrar susținerii Comisiei, prin aplicarea restrângerilor de afiliere în conformitate cu articolul 11 alineatul (II) din contractul-tip al CISAC, Teosto nu a încălcat articolul 81 alineatul (1) CE. Teosto nu a aplicat niciuna dintre condițiile de afiliere considerate interzise de către Comisie. Condițiile de afiliere nu au nici ca obiect, nici ca efect restrângerea concurenței.
   Contrar susținerilor Comisiei, prin coordonarea delimitării teritoriale a drepturilor de acordare a licențelor, Teosto nu a încălcat articolul 81 alineatul (1) CE. Potrivit reclamantei, delimitările teritoriale nu sunt rezultatul unei coordonări. Delimitările teritoriale nu au nici ca obiect, nici ca efect restrângerea concurenței. Limitarea mandatului la un anumit teritoriu, chiar dacă este teritoriul statului în care are sediul un cocontractant, nu este interzisă. Acest comportament este admis și, din cauza condițiilor normale ale pieței a fost, potrivit Teosto, comportamentul cel mai rezonabil.
   Prin urmare, contrar susținerilor Comisiei, prin aplicarea unei clauze de exclusivitate în conformitate cu articolul 1 alineatele (I) și (II) din contractul-tip al CISAC, Teosto nu a încălcat articolul 81 alineatul (1) CE. Potrivit reclamantei, clauza de exclusivitate este neutră din punctul de vedere al concurenței, aceasta neavând nici ca obiect, nici ca efect restrângerea concurenței. Teosto nu a aplicat clauza de exclusivitate, extinderea teritorială a propriei activități și amploarea mandatelor acordate cocontractanților întemeindu-se pe motive impuse de logica normală a pieței.
   Chiar dacă s-ar considera că Teosto a încălcat în vreun mod articolul 81 alineatul (1) CE, comportamentul respectiv ar fi totuși permis în temeiul articolului 81 alineatul (3) CE. Sistemul actual și în special delimitările teritoriale ale mandatelor, aferente acestuia, determină o creștere considerabilă a efectivității, care este în beneficiul consumatorilor fără a elimina concurența și fără a depăși ceea ce este necesar pentru realizarea creșterii respective a efectivității.
   Potrivit reclamantei, Comisia și-a depășit competențele prin faptul că a dispus renegocierea acordurilor de către societățile de gestiune colectivă. Potrivit reclamantei, Comisia nu poate impune luarea de măsuri active în vederea modificării unui comportament care nu contravine articolului 81 CE.


title: Cauza C-52/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 1 februarie 2017 – VTB Bank (Austria) AG

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 1 februarie 2017 – VTB Bank (Austria) AG
   (Cauza C-52/17)
   (2017/C 144/27)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: VTB Bank (Austria) AG

      Autoritatea pârâtă: Österreichische Finanzmarktaufsicht

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile dreptului derivat al Uniunii Europene [în special articolul 64 sau articolul 65 alineatul (1) din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (1)] sunt aplicabile deciziei prin care o autoritate impune dobânzi în temeiul unei reglementări naționale conform căreia instituțiilor de credit care depășesc limita stabilită pentru expunerile mari trebuie să li se impună dobânzi în cuantum de 2 % din suma care depășește plafonul maxim pentru expunerile mari, calculate pe an, pentru 30 de zile, în conformitate cu articolul 395 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (2)?

               2)

               Dreptul Uniunii [în special articolul 395 alineatele (1) și (5) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012, în versiunea modificată prin corrigendum, JO L 321din 30 noiembrie 2013, p. 6) se opune unei dispoziții naționale precum cea prevăzută anterior la articolul 97 alineatul 1 punctul 4 din Legea privind sistemul bancar (Bankwesengesetz, în versiunea publicată în BGBl. I nr. 532/2014) în cazul în care, în pofida îndeplinirii condițiilor de aplicare a prevederii derogatorii de la articolul 395 alineatul (5), se impun dobânzi (taxe de recuperare) pentru încălcarea articolului 395 alineatul (1)?

               3)

               Articolul 48 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene (BCE/2014/17) (Regulamentul-cadru privind MUS (3)) (BCE/2014/17) trebuie interpretat în sensul că poate constitui „o procedură în materie de supraveghere inițiată în mod oficial” chiar și faptul că o întreprindere raportează o încălcare autorității de supraveghere sau se poate considera că există „o procedură în materie de supraveghere inițiată în mod oficial” atunci când într-o procedură paralelă privind încălcări asemănătoare, comise în perioade anterioare procedurii, a fost adoptată deja o decizie de către autoritatea de supraveghere?

      (1)  JO L 176, p. 338.

      (2)  JO L 176, p. 1.

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene din 16 aprilie 2014 de instituire a cadrului de cooperare la nivelul Mecanismului unic de supraveghere între Banca Centrală Europeană și autoritățile naționale competente și cu autoritățile naționale desemnate (Regulamentul-cadrul privind MUS), JO L 141, p. 1.


title: Cauza T-659/13 și T-660/13: Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2015 – Republica Cehă/Comisia [„Transporturi — Directiva 2010/40/UE — Sisteme de transport inteligente — Regulamentul delegat (UE) nr. 885/2013 — Furnizarea de servicii de informații referitoare la locuri de parcare sigure și securizate pentru camioane și vehicule comerciale — Articolul 3 alineatul (1), articolul 8 și articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat nr. 885/2013 — Regulamentul delegat (UE) nr. 886/2013 — Date și proceduri pentru furnizarea către utilizatori, în mod gratuit, a unor informații minime universale în materie de trafic referitoare la siguranța rutieră — Articolul 5 alineatul (1), articolul 9 și articolul 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat nr. 886/2013”]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/39

         Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2015 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-659/13 și T-660/13) (1)

   ([„Transporturi - Directiva 2010/40/UE - Sisteme de transport inteligente - Regulamentul delegat (UE) nr. 885/2013 - Furnizarea de servicii de informații referitoare la locuri de parcare sigure și securizate pentru camioane și vehicule comerciale - Articolul 3 alineatul (1), articolul 8 și articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat nr. 885/2013 - Regulamentul delegat (UE) nr. 886/2013 - Date și proceduri pentru furnizarea către utilizatori, în mod gratuit, a unor informații minime universale în materie de trafic referitoare la siguranța rutieră - Articolul 5 alineatul (1), articolul 9 și articolul 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat nr. 886/2013”])
   (2015/C 398/49)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și J. Vláčil, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux, Z. Malůšková și K. Walkerová, agenți)

      Obiectul

   În cauza T-659/13, cu titlu principal, o cerere de anulare a Regulamentului delegat (UE) nr. 885/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de completare a Directivei 2010/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind STI în ceea ce privește furnizarea de servicii de informații referitoare la locuri de parcare sigure și securizate pentru camioane și vehicule comerciale (JO L 247, p. 1) și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a articolului 3 alineatul (1), a articolului 8 și a articolului 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat nr. 885/2013, precum și, în cauza T-660/13, cu titlu principal, o cerere de anulare a Regulamentului delegat (UE) nr. 886/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de completare a Directivei 2010/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește datele și procedurile pentru furnizarea către utilizatori, în mod gratuit, atunci când este posibil, a unor informații minime universale în materie de trafic referitoare la siguranța rutieră (JO L 247, p. 6) și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a articolului 5 alineatul (1), a articolului 9 și a articolului 10 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul delegat nr. 886/2013

      Dispozitivul

               1)

               Conexează cauzele T-659/13 și T-660/13 în vederea pronunțării hotărârii.

               2)

               Respinge acțiunile.

               3)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza C-341/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sozialgericht Dortmund (Germania) la 24 iulie 2008 — Dr. Domnica Petersen/Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Sozialgericht Dortmund (Germania) la 24 iulie 2008 — Dr. Domnica Petersen/Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Cauza C-341/08)
   (2008/C 260/14)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Sozialgericht Dortmund
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Dr. Domnica Petersen

      Pârât: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   Întrebările preliminare

               1)

               Reglementarea legală a vârstei maxime în scopul autorizării exercitării unei profesii (în speță: activitatea de medic dentist care încheie un contract cu casele de asigurări de sănătate) poate constitui o măsură obiectivă și rezonabilă pentru protejarea unui obiectiv legitim (în speță: sănătatea pacienților asigurați în cadrul unui regim legal de asigurări de sănătate) și un mijloc corespunzător și necesar de realizare a acelui obiectiv în înțelesul articolului 6 din Directiva 2000/78/CE (1), atunci când aceasta decurge numai din presupunerea, întemeiată pe „experiența generală de viață”, că de la o anumită vârstă are loc o scădere generală a performanțelor, fără a se ține cont de performanțele individuale ale persoanei interesate?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: se poate considera că există un obiectiv legitim (legal) în înțelesul articolului 6 din Directiva 2000/78/CE (în speță: protecția sănătății pacienților asigurați în cadrul unui regim legal de asigurări de sănătate) chiar și atunci când acest obiectiv este complet lipsit de relevanță pentru legiuitorul național în exercitarea puterii sale legislative?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la prima sau la a doua întrebare: în temeiul supremației dreptului european, o lege intrată în vigoare înainte de adoptarea Directivei 2000/78/CE, care este incompatibilă cu această directivă, nu se aplică atunci când dreptul național care transpune directiva [în speță: Legea generală privind egalitatea de tratament (Allgemeine Gleichbehandlungsgesetz)] nu prevede un asemenea efect juridic în cazul unei încălcări a interdicției de discriminare?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza F-93/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 martie 2013 — Taghani/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Decizia comisiei de evaluare a concursului de neadmitere la probele de evaluare — Căi de atac — Acțiune în justiție introdusă fără a aștepta decizia cu privire la reclamație — Admisibilitate — Modificarea anunțului de concurs după desfășurarea testelor de acces — Principiul protecției încrederii legitime — Securitate juridică)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/32

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 martie 2013 — Taghani/Comisia
   (Cauza F-93/11) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Decizia comisiei de evaluare a concursului de neadmitere la probele de evaluare - Căi de atac - Acțiune în justiție introdusă fără a aștepta decizia cu privire la reclamație - Admisibilitate - Modificarea anunțului de concurs după desfășurarea testelor de acces - Principiul protecției încrederii legitime - Securitate juridică)
   2013/C 147/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jamal Taghani (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei adoptate de Președintele comisiei de evaluare a concursului EPSO/AST/111/10 — Secretari (AST 1) de a nu îl admite pe reclamant la probele de evaluare

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia comisiei de evaluare a concursului general EPSO/AST/111/10 din 15 iunie 2011 de a nu îl admite pe domnul Taghani la probele de evaluare.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata sumei de 1 000 de euro către domnul Taghani.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011, p. 46.


title: Cauza F-102/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 august 2016 – Urena de Poznanski/Comisia (Funcție publică – Funcționari – Pensii – Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut – Transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în temeiul altor sisteme de pensii – Decizie privind recunoașterea sporului de ani de plată a contribuțiilor, care aplică noile DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la statut – Articolul 81 din Regulamentul de procedură – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/47

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 august 2016 – Urena de Poznanski/Comisia
      (Cauza F-102/13) (1)

      ((Funcție publică - Funcționari - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Transfer în sistemul de pensii al Uniunii al drepturilor de pensie dobândite în temeiul altor sisteme de pensii - Decizie privind recunoașterea sporului de ani de plată a contribuțiilor, care aplică noile DGA referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII la statut - Articolul 81 din Regulamentul de procedură - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată))
      (2016/C 364/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Soldimar Urena de Poznanski (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Ehrbar și G. Gattinara, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți și în final G. Gattinara, agent)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei de efectuare a calculului privind sporul la drepturile de pensie dobândite anterior angajării în muncă în temeiul noilor DGE și referitoare la transferul drepturilor de pensie ale reclamantei în sistemul de pensii al Uniunii, care aplică noile DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 24 din 25/01/2014, p. 40.


title: Cauza T-95/09 R II: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 ianuarie 2010 — United Phosphorus/Comisia ( Măsuri provizorii — Directiva 91/414/CEE — Decizie privind neincluderea napropamidului în anexa I la Directiva 91/414 — Prelungirea unei măsuri de suspendare a executării )

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/32

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 ianuarie 2010 — United Phosphorus/Comisia
   (Cauza T-95/09 R II)
   („Măsuri provizorii - Directiva 91/414/CEE - Decizie privind neincluderea napropamidului în anexa I la Directiva 91/414 - Prelungirea unei măsuri de suspendare a executării”)
   2010/C 51/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Parpala și N. Rasmussen, agenți)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect prelungirea măsurii de suspendare a executării Deciziei 2008/902/CE a Comisiei din 7 noiembrie 2008 privind neincluderea napropamidului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță (JO L 326, p. 35)

      Dispozitivul

               1.

               Măsura de suspendare a executării prevăzută la punctul 1 din Ordonanța președintelui Tribunalului din 28 aprilie 2009, United Phosphorus/Comisia (T-95/09 R, nepublicată în Repertoriu) se prelungește până la data de 30 noiembrie 2010, fără însă ca aplicabilitatea acesteia să poată continua după data pronunțării deciziei în acțiunea principală sau după data finalizării formale a procedurii accelerate inițiate, în ceea ce privește napropamidul, în temeiul articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta (JO L 15, p. 5).

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-395/12: Acțiune introdusă la 4 septembrie 2012 — Fetim/OAPI — Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/32

         Acțiune introdusă la 4 septembrie 2012 — Fetim/OAPI — Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)
   (Cauza T-395/12)
   2012/C 355/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fetim BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: L. Bakers, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Solid Floor Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 iunie 2012, în cauza R 884/2011-2; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Solidfloor The professional’s choice”, pentru produse din clasa 19 — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5667837.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea în Regatul Unit nr. 2390415 a mărcii figurative „SOLID floor” pentru produse din clasele 19 și 37; denumirea comercială „Solid Floor Ltd”, utilizată în cadrul operațiunilor comerciale în Regatul Unit; numele de domeniu „SOLID floor”, utilizat în cadrul operațiunilor comerciale în Regatul Unit.

      Decizia diviziei de opoziție: a respins în totalitate opoziția.

      Decizia camerei de recurs: a anulat decizia atacată, a admis în totalitate opoziția și a respins cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-566/15: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2015 – Excalibur City/OAPI – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/67

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2015 – Excalibur City/OAPI – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Cauza T-566/15)
   (2015/C 398/81)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Republica Cehă) (reprezentant: E. Engin-Deniz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero SpA (Alba, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „MERLIN’S KINDERWELT” – cerere de înregistrare nr. 1 1 2 02  066.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 iulie 2015 în cauza R 1617/2014-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea opoziției introduse de persoana care a formulat opoziția;

                  in eventu

               —

               anularea deciziei atacate precum și a deciziei diviziei de opoziție din 26 mai 2014, opoziția nr. B 002152844;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-121/08: Acțiune introdusă la 10 martie 2008 — PC-Ware Information Technologies/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/27

         Acțiune introdusă la 10 martie 2008 — PC-Ware Information Technologies/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-121/08)
   (2008/C 116/49)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: PC-Ware Information Technologies BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: L. Devillé, advocaat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea Deciziei Direcției generale a Comisiei Europene de respingere a ofertei prezentate de reclamantă în cadrul licitației publice DIGIT/R2/PO/2007//022 — LAR 2007, decizie care a fost comunicată reclamantei prin scrisoarea din 11 ianuarie 2008 și de acordare a contractului ofertantului selectat;

               —

               calificarea acțiunii ilicite a Comisiei drept un fapt ilicit care angajează responsabilitatea acesteia;

               —

               în subsidiar, în situația în care contractul se va fi executat deja la momentul la care instanța va pronunța hotărârea sau dacă decizia (Comisiei) nu va mai putea fi anulată, obligarea Comisiei la plata sumei de 654 962,38 EUR cu titlu de daune interese pentru prejudiciul suferit de reclamantă în raport cu prezenta acțiune;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei acțiuni, chiar în ipoteza în care acțiunea va fi respinsă.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta a participat la procedura de licitație publică DIGIT/R2/PO/2007//022 — vânzător angrosist de produse Microsoft (LAR 2007) (JO 2007, p. 183-223062) care avea ca scop încheierea unui acord-cadru cu privire la un lanț de achiziții pentru cumpărarea produselor de software și a licențelor Microsoft prin intermediul unui singur comerciant. Reclamanta contestă decizia Comisiei de atribuire a acestui contract altei întreprinderi.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă, în primul rând, faptul că decizia este insuficient motivată. Reclamanta arată că la momentul prezentării ofertei sale a declarat în mod expres că oferă cea mai mare reducere posibilă, în conformitate cu articolul 40 din legea belgiană din 14 iulie 1991 privind practicile comerciale, informarea și protecția consumatorului, care interzice vânzarea în pierdere. În opinia sa, Comisia nu a motivat suficient decizia în raport cu aplicarea acestei interdicții și cu respectarea principiului egalității de tratament.
   În al doilea rând, reclamanta susține că oferta selectată a încălcat articolul 40 din legea belgiană din 14 iunie 1991 privind practicile comerciale, informarea și protecția consumatorului. Potrivit reclamantei, Comisia ar fi trebuit să respingă oferta câștigătoare în conformitate cu articolul 55 din Directiva 2004/18/CE (1), cu articolul 139 alineatul (1) și cu articolul 146 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2342/2002 (2), precum și cu principiul bunei adminstrații.

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 08, p. 116).

      (2)  Regulamentul (CE Euratom) nr. 2342 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza F-60/12: Acțiune introdusă la 8 iunie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/34

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-60/12)
   2012/C 243/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: E. Guerrieri Piaceri, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care reclamantei nu i s-au acordat șase puncte de promovare pentru exercițiul de promovare 2011, revizuirea raportului de evaluare și atribuirea punctelor necesare pentru a fi promovată la gradul AST 2.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea raportului de evaluare prin care reclamanta este evaluată pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2010 și a deciziei prin care reclamantei i se acordă două puncte de promovare pentru aceeași perioadă;

               —

               drept consecință a anulării, dispunerea ca pârâta să efectueze o nouă examinare a raportului de evaluare a reclamantei, acordându-i punctele necesare în vederea promovării acesteia la gradul AST 2 cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2011;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei stabilite ex aequo et bono la 20 000 de euro (inclusiv cheltuielile efectuate în legătură cu procedura).


title: Cauza C-72/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 9 februarie 2010 — Procedură penală împotriva lui Marcello Costa

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte Suprema di Cassazione (Italia) la 9 februarie 2010 — Procedură penală împotriva lui Marcello Costa
   (Cauza C-72/10)
   2010/C 100/41
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte Suprema di Cassazione

      Partea din acțiunea principală

   Marcello Costa

      Întrebarea preliminară

   Care este interpretarea care trebuie dată articolelor 43 CE și 49 CE privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor în sectorul pariurilor pe evenimente sportive, pentru a stabili dacă dispozițiile menționate ale tratatului autorizează sau nu autorizează o reglementare națională care instituie un regim de monopol în favoarea statului și un sistem de concesiuni și de autorizații care, în cadrul unui număr determinat de concesiuni, prevede: a) existența unei tendințe generale de protecție a titularilor de concesiuni acordate anterior în baza unei proceduri care a exclus în mod nelegal o parte a operatorilor; b) prezența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite în baza unei proceduri care a exclus în mod nelegal o parte a operatorilor (ca, de exemplu, interdicția impusă noilor concesionari de a instala ghișee la o distanță mai mică decât o distanță determinată de cele deja existente); c) stabilirea unor ipoteze de decădere din dreptul la concesiune și a dobândirii unor garanții într-un cuantum foarte ridicat, ipoteze printre care se numără cea în care concesionarul exploatează direct sau indirect activități transfrontaliere de jocuri asimilabile celor care fac obiectul concesiunii?


title: Cauza T-161/11: Ordonanța Tribunalului din 24 martie 2014 – High Tech/OAPI – Vitra Collections (Forma unui scaun)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/37

         Ordonanța Tribunalului din 24 martie 2014 – High Tech/OAPI – Vitra Collections (Forma unui scaun)
   (Cauza T-161/11) (1)

   2014/C 159/50
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011.


title: Cauza C-125/15 P: Recurs introdus la 11 martie 2015 de Curtea de Justiție a Uniunii Europene împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 2 februarie 2015 în cauza T-577/14, Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Uniunea Europeană

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/15

         Recurs introdus la 11 martie 2015 de Curtea de Justiție a Uniunii Europene împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 2 februarie 2015 în cauza T-577/14, Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Uniunea Europeană
   (Cauza C-125/15 P)
   (2015/C 155/17)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: A.V. Placco și E. Beysen, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Gascogne Sack Deutschland GmbH și Gascogne

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 2 februarie 2015 date în cauza T-577/14, Gascogne Sack Deutschland și Gascogne/Uniunea Europeană, în măsura în care prin aceasta se resping al doilea, al treilea și al patrulea capăt al concluziilor formulate de CJUE în cererea sa depusă la Tribunal în temeiul articolului 114 din Regulamentul de procedură al acestuia;

               —

               admiterea capetelor de concluzii menționate și, prin urmare,

                           —

                           cu titlu principal, statuând definitiv asupra litigiului, respingerea acțiunii în despăgubire formulate de Gascogne Sack Deutschland GmbH și Groupe Gascogne S.A. ca inadmisibilă, întrucât este îndreptată împotriva CJUE (în calitate de reprezentantă a Uniunii);

                           —

                           cu titlu subsidiar, – în ipoteza în care Curtea de Justiție ar aprecia că faptul că acțiunea menționată este îndreptată împotriva CJUE, iar nu împotriva Comisiei (în calitate de reprezentantă a Uniunii) nu afectează admisibilitatea acesteia, dar că Tribunalul ar fi trebuit, pronunțându-se asupra incidentului de procedură ridicat de CJUE în fața sa, să dispună substituirea CJUE de către Comisie în calitate de pârâtă, – trimiterea cauzei în fața Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe asupra cererii de despăgubire formulate de Gascogne Sack Deutschland GmbH și Groupe Gascogne S.A., conformându-se aspectelor de drept pe care Curtea de Justiție le va fi tranșat;

               —

               obligarea Gascogne Sack Deutschland GmbH și Groupe Gascogne S.A. la plata cheltuielilor de judecată efectuate de CJUE în procedura din prima instanță și în procedura de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive care privesc, pe de o parte, nerespectarea normelor referitoare la reprezentarea Uniunii în fața instanțelor sale și, pe de altă parte, încălcarea obligației de motivare de către Tribunal.
   În cadrul primului motiv, întemeiat pe nerespectarea normelor referitoare la reprezentarea Uniunii în fața instanțelor sale, CJUE observă că, în lipsa unei dispoziții exprese care să reglementeze specific reprezentarea Uniunii în fața instanțelor acesteia în cadrul unor acțiuni introduse în temeiul articolului 268 TFUE, normele referitoare la o astfel de reprezentare trebuie să fie deduse din principiile generale care guvernează exercitarea funcției jurisdicționale, în special principiul bunei administrări a justiției, precum și principiile independenței și imparțialității instanței.
   În cadrul celui de al doilea motiv, recurenta susține că în lipsa unei respingeri specifice a unei argumentații dezvoltate în fața Tribunalului, argumentație axată pe conținutul Hotărârilor C-40/12 P, Gascogne Sack/Comisia (1) și C-58/12 P, Groupe Gascogne/Comisia (2), ordonanța atacată este afectată de o încălcare a obligației de motivare.

      (1)  EU:C:2013:768.

      (2)  EU:C:2013:770.


title: Cauza T-141/07: Acțiune introdusă la 4 mai 2007 — General Technic-Otis/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/39

         Acțiune introdusă la 4 mai 2007 — General Technic-Otis/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-141/07)
   (2007/C 140/65)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Marele Ducat al Luxemburgului) (reprezentant: M. Nosbusch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, în temeiul articolului 230 CE, a deciziei adoptate de Comisie la 21 februarie 2007 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE în cauza COMP/E-1/38.823 — Ascensoare și scări rulante, în măsura în care privește GTO;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea, în temeiul articolului 229 CE, a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată prin această decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea parțială a Deciziei C(2007) 512 final a Comisiei din 21 februarie 2007 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cauza COMP/E-1/38.823 — PO/Ascensoare și scări rulante), privind o înțelegere pe piața instalării și întreținerii ascensoarelor și scărilor rulante în Belgia, Germania, Luxemburg și Țările de Jos, având ca obiect trucarea cererilor de ofertă, împărțirea piețelor, stabilirea prețurilor, atribuirea de proiecte și de contracte de vânzare, de instalare, de întreținere și de modernizare a aparatelor și schimbul de informații, în măsura în care decizia se referă la reclamantă. În subsidiar, reclamanta solicită anularea sau reducerea amenzii care i-a fost aplicată prin decizia atacată.
   În sprijinul pretențiilor sale, reclamanta invocă șapte motive.
   Prin primul motiv, reclamanta invocă faptul că, în aplicarea regulilor referitoare la calculul amenzilor, Comisia ar fi săvârșit erori de drept și de fapt prin aceea că a considerat că practicile incriminate ar constitui o încălcare „foarte gravă”. Reclamanta pretinde că, în consecință, cuantumul de bază al amenzii ar trebui redus, având în vedere întinderea geografică limitată a pieței în cauză, precum și impactul limitat al practicilor incriminate pe piața în cauză.
   Prin al doilea motiv, reclamanta invocă faptul că, neținând cont de capacitatea economică efectivă a reclamantei de a crea o pagubă, Comisia ar fi comis erori de drept și de fapt. De asemenea, aceasta susține că, în momentul stabilirii cuantumului amenzii, Comisia ar fi trebuit să țină cont de statutul său de întreprindere mică sau mijlocie, gerată în totală autonomie și care, în consecință, ar fi incapabilă să creeze o pagubă semnificativă pe piață.
   Prin al treilea motiv, reclamanta susține că, prin faptul de a nu limita cuantumul amenzii la 10 % din cifra sa de afaceri și prin lipsa de temei pentru a lua în considerare cifra de afaceri a societăților mamă în vederea calculării cuantumului maximal al amenzii aplicate reclamantei, Comisia a comis erori de drept și de fapt.
   Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului egalității de tratament, prin aceea că nu a aplicat principiile răspunderii în mod coerent a tuturor participanților la înțelegerea în cauză. Reclamanta susține că practicile incriminate ar fi fost imputate de către Comisie societăților sale mamă, în timp ce aceasta nu ar fi făcut-o pentru o altă societate care a fost obligată prin aceeași decizie, chiar dacă aceasta se găsea într-o situație comparabilă cu cea a reclamantei în ceea ce privește exercitarea controlului de către societățile mamă.
   Prin al cincilea motiv, reclamanta invocă faptul că, prin neacordarea unei reduceri de 50 % din cuantumul amenzii în temeiul Comunicării privind clemența (1), Comisia ar fi comis o eroare de fapt. Reclamanta susține că a avut o strânsă, constantă și foarte largă colaborare cu serviciile Comisiei și că acest lucru ar justifica reducerea maximă a amenzii prevăzute de Comunicarea privind clemența, și anume 50 %.
   Al șaselea motiv invocat de reclamantă este întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, prin aceea că nu i-a fost acordată de către Comisie o reducere suplimentară de 10 % din amendă pentru necontestarea faptelor. Conform reclamantei, comunicarea obiecțiilor, precum și practica decizională a Comisiei i-ar fi dat o speranță întemeiată de a obține pe această bază o reducere de 10 % și nu doar de 1 %, așa cum i s-a acordat prin decizia atacată.
   Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității pedepselor, prin aceea că amenda aplicată reclamantei nu ar fi justificată raportat la încălcarea în cauză și mai ales având în vedere impactul său pretins a fi limitat pe piață și punerea în aplicare de către o societate de mărime redusă.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea faţă de amenzi și reducerea amenzilor în cauzele privind înțelegerile, JO C 45, 2002, p. 3.


title: Cauza C-262/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Association Vent De Colère ! Fédération nationale și alții/Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Trimitere preliminară — Ajutor de stat — Noțiunea „intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat” — Electricitate de origine eoliană — Obligație de achiziționare la un preț superior prețului pieței — Compensație integrală — Contribuții datorate de consumatorii finali de electricitate)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État — Franța) — Association Vent De Colère ! Fédération nationale și alții/Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Cauza C-262/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Ajutor de stat - Noțiunea „intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat” - Electricitate de origine eoliană - Obligație de achiziționare la un preț superior prețului pieței - Compensație integrală - Contribuții datorate de consumatorii finali de electricitate)
   2014/C 52/17
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Pârâți: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Cu participarea: Syndicat des énergies renouvelables

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Conseil d'État (Franța) — Interpretarea articolului 87 CE, devenit 107 TFUE — Noțiunea de intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat — Obligația de achiziționare a electricității din sursă eoliană la un preț superior prețului de piață — Compensația integrală a supracosturilor — Schimbarea modului de finanțare a acestei compensații — Contribuții datorate de consumatorii finali de electricitate

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că un mecanism de compensare integrală a supracosturilor impuse unor întreprinderi ca urmare a unei obligații de achiziționare a electricității de origine eoliană la un preț superior celui al pieței, a cărui finanțare este suportată de toți consumatorii finali de electricitate de pe teritoriul național, precum cel care rezultă din Legea nr. 2000-108 din 10 februarie 2000 privind modernizarea și dezvoltarea serviciului public de electricitate, astfel cum a fost modificată prin Legea nr. 2006-1537 din 7 decembrie 2006 privind sectorul energiei, constituie o intervenție prin intermediul resurselor de stat.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza T-13/13: Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2013 — MasterCard International/OAPI — Nehra (surfpin)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/83

         Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2013 — MasterCard International/OAPI — Nehra (surfpin)
   (Cauza T-13/13) (1)

   2013/C 225/191
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-607/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 martie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — ITV Broadcasting Limited și alții/TV Catch Up Limited [Directiva 2001/29/CE — Articolul 3 alineatul (1) — Difuzarea de către un terț prin internet a emisiunilor unor organisme comerciale de radiodifuziune televizată — „Live streaming” — Comunicare publică]

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 martie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — ITV Broadcasting Limited și alții/TV Catch Up Limited
   (Cauza C-607/11) (1)

   (Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Difuzarea de către un terț prin internet a emisiunilor unor organisme comerciale de radiodifuziune televizată - „Live streaming” - Comunicare publică)
   2013/C 123/08
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

      Pârâtă: TV Catch Up Limited

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) — Noțiunea „comunicare publică” — Autorizarea, de către titularii dreptului, a difuzării programelor lor de televiziune prin rețeaua terestră gratuită fie pe întregul teritoriu al unui stat membru, fie pe o zonă geografică limitată din acesta — Serviciu de difuzare în flux continuu, asigurat de un organism de radiodifuziune și televiziune terț pentru abonații individuali care plătesc taxa pentru servicii audiovizuale și care pot, astfel, să recepționeze emisiunile în direct prin flux video pe internet

      Dispozitivul

               1.

               Noțiunea „comunicare publică” în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretată în sensul că acoperă o retransmisie a operelor incluse într-un program televizat difuzat pe cale terestră

                           —

                           care este efectuată de alt organism decât organismul de radiodifuziune sau de televiziune inițial,

                           —

                           printr-un flux continuu prin internet pus la dispoziția abonaților organismului menționat, care pot recepționa această retransmisie prin conectare la serverul său,

                           —

                           chiar dacă acești abonați se află în zona de recepție a programului televizat difuzat pe cale terestră menționat și pot recepționa în mod legal acest program printr-un receptor de televiziune.

               2.

               Răspunsul la prima întrebare nu este influențat de faptul că o retransmisie, precum cea în discuție în cauza principală, este finanțată prin publicitate și prezintă astfel un caracter lucrativ.

               3.

               Răspunsul la prima întrebare nu este influențat de faptul că o retransmisie, precum cea în discuție în cauza principală, este efectuată de un organism care se află în concurență directă cu organismul de radiodifuziune sau de televiziune inițial.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-221/00: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 octombrie 2008 — Casinò municipale di Venezia/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/41

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 octombrie 2008 — Casinò municipale di Venezia/Comisia
   (Cauza T-221/00) (1)

   (2008/C 327/72)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a șasea extinse a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 316, 4.11.2000.


title: Cauza C-623/15 P: Recurs introdus la 20 noiembrie 2015 de Toshiba Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-104/13, Toshiba Corp./Comisia Europeană

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/26

         Recurs introdus la 20 noiembrie 2015 de Toshiba Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-104/13, Toshiba Corp./Comisia Europeană
   (Cauza C-623/15 P)
   (2016/C 027/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Toshiba Corp. (reprezentanți: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan, avocat, A. Kadri, Solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului pronunţate în cauza T-104/13 în măsura în care a fost menţinută constatarea Comisiei Europene că Toshiba este răspunzătoare în solidar şi individual pentru comportamentul avut de MTPD,

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene în cazul COMP/39.437 TV and Computer Monitor Tubes în măsura în care a constatat că Toshiba a încălcat articolul 101 TFUE şi a decis că Toshiba este răspunzătoare în mod solidar şi individual pentru comportamentul avut de MTPD,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susţinerea acţiunii, recurenta invocă un sigur motiv:
   Tribunalul a aplicat în mod greşit conceptul de întreprindere clasificând în mod incorect anumite elemente drept indicii ale faptului că Toshiba a fost în poziţia să exercite ori chiar a exercitat efectiv o influenţă decisivă asupra MTPD şi constatând că toate acele elemente au fost suficiente pentru a susţine concluzia că Toshiba a exercitat o astfel de influenţă asupra MTPD.


title: Cauza C-498/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Juzgado de lo Social Único de Algeciras — (Spania) la data de 7 decembrie 2006 — Maira María Robledillo Núñez/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/13

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Juzgado de lo Social Único de Algeciras — (Spania) la data de 7 decembrie 2006 — Maira María Robledillo Núñez/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Cauza C-498/06)
   (2007/C 56/23)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Spania
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maira María Robledillo Núñez

      Pârât: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Întrebare preliminară
   Din perspectiva principiului general al egalității și nediscriminării, diferența de tratament operată de articolul 33.2 din Estatuto de los Trabajadores (Statutul Lucrătorilor []), (în versiunea sa actuală și cea imediat anterioară, în vigoare până la 14 iunie 2006) nu are o justificare obiectivă, și, prin urmare, acesta trebuie interpretat ca incluzând indemnizațiile compensatorii în beneficiul lucrătorilor, acordate într-o procedură de conciliere extrajudiciară în cadrul aplicării Directivei 80/987/CEE (1), (a Consiliului, din 20 octombrie 1980) privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția salariaților în cazul insolvabilității angajatorului, modificată prin Directiva 2002/74/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002, astfel încât articolul 33.1 din S să admită acest tip de conciliere pentru plata, de către instituția de garantare, a salariilor datorate de angajator pe durata procedurii, care decurg, ele însele, din faptul concedierii sus-menționat?

      (1)  JO L 283, p. 23; EE 05/02, p. 219.

      (2)  JO L 270, p. 10.


title: Cauza F-29/09: Acțiune introdusă la 30 martie 2009 — Lebedef și Jones/Comisia

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/21

         Acțiune introdusă la 30 martie 2009 — Lebedef și Jones/Comisia
   (Cauza F-29/09)
   2009/C 129/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) și Trevor Jones (Ernzen, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cererea de anulare a deciziei prin care se refuză creșterea puterii de cumpărare a remunerațiilor la Luxemburg la un nivel echivalent celui al puterii de cumpărare a remunerațiilor la Bruxelles și, în subsidiar, cererea de anulare a fișelor de salariu ale reclamanților emise începând de la 15 iunie 2008.

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor implicite prin care se refuză creșterea puterii de cumpărare a remunerațiilor la Luxemburg la un nivel echivalent celui al puterii de cumpărare a remunerațiilor la Bruxelles;

               —

               în subsidiar, anulare a fișelor de salariu ale reclamanților emise începând cu 15 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauzele conexate C-509/09 și 161/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris — Germania, Franța) — eDate Advertising GmbH/X, Olivier Martinez, Robert Martinez/MGN Limited [Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Competența „în materie delictuală și cvasidelictuală” — Directiva 2000/31/CE — Publicarea de informații pe internet — Atingere adusă drepturilor referitoare la personalitate — Locul unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă — Dreptul aplicabil serviciilor societății informaționale]

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 25 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris — Germania, Franța) — eDate Advertising GmbH/X, Olivier Martinez, Robert Martinez/MGN Limited
   (Cauzele conexate C-509/09 și 161/10) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Competența „în materie delictuală și cvasidelictuală” - Directiva 2000/31/CE - Publicarea de informații pe internet - Atingere adusă drepturilor referitoare la personalitate - Locul unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă - Dreptul aplicabil serviciilor societății informaționale)
   2011/C 370/13
   Limba de procedură: germana și franceza

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof, Tribunal de grande instance de Paris

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: eDate Advertising GmbH, Olivier Martinez, Robert Martinez

      Pârâte: X, MGN Limited

      Obiectul

   (C-509/09)
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) și a articolului 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257) — Stabilirea competenței judiciare și a legii aplicabile unei acțiuni inițiate ca urmare a unei atingeri aduse drepturilor referitoare la personalitate, susceptibilă de a fi săvârșită prin publicarea de informații pe internet — Criterii pentru stabilirea „locului unde s-a produs sau riscă să se producă fapta prejudiciabilă”
   (C-161/10)
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de grande instance de Paris (Franța) — Interpretarea articolului 2 și a articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Instanță competentă să se pronunțe asupra unei acțiuni întemeiate pe o încălcare a dreptului la viață privată și a dreptului la imagine, în urma unei postări de informații și de fotografii pe un site internet difuzat de pe un server care se află într-un alt stat membru decât cel al domiciliului reclamantului — Stabilirea locului unde s-a produs faptul prejudiciabil — Relevanța avută pentru stabilirea acestui loc de numărul de conexiuni la pagina de internet în litigiu efectuate din statul în care reclamantul își are domiciliul, de naționalitatea reclamantului și, eventual, de limba în care sunt difuzate informațiile în litigiu

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei pretinse încălcări a drepturilor referitoare la personalitate prin intermediul unor informații postate pe un site internet, persoana care se consideră prejudiciată poate să sesizeze cu o acțiune în răspundere, pentru întregul prejudiciu cauzat, fie instanțele din statul membru al locului de stabilire a editorului acestor informații, fie instanțele din statul membru în care se află centrul intereselor sale. De asemenea, în locul unei acțiuni în răspundere pentru întregul prejudiciu cauzat, această persoană poate să formuleze acțiune la instanțele din fiecare stat membru pe teritoriul căruia o informație postată este sau a fost accesibilă. Acestea sunt competente să se pronunțe numai asupra prejudiciului cauzat pe teritoriul statului membru al instanței sesizate.

               2.

               Articolul 3 din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) trebuie interpretat în sensul că nu impune o transpunere sub forma unei norme specifice de reglementare a conflictelor de legi. Cu toate acestea, în ceea ce privește domeniul coordonat, statele membre trebuie să asigure că, sub rezerva derogărilor autorizate potrivit condițiilor prevăzute la articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2000/31, furnizorul unui serviciu din comerțul electronic nu este supus unor cerințe mai stricte decât cele prevăzute de dreptul material aplicabil în statul membru de stabilire a furnizorului menționat.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.

      JO C 148, 5.6.2010.