title: Cauza T-596/15: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Batmore Capital/EUIPO – Univers Poche (POCKETBOOK) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă POCKETBOOK — Mărcile naționale figurative anterioare POCKET — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/35

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Batmore Capital/EUIPO – Univers Poche (POCKETBOOK)
   (Cauza T-596/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă POCKETBOOK - Mărcile naționale figurative anterioare POCKET - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 112/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Batmore Capital Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: D. Masson, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Univers Poche (Paris, Franța) (reprezentant: F. Dumont, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 30 iulie 2015 (cauza R 1952/2014-1) privind o procedură de opoziție între Univers Poche și Batmore Capital

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Batmore Capital Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor necesare efectuate de Univers Poche în fața camerei de recurs a Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza T-673/15: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2017 – Guardian Europe/Uniunea Europeană („Răspundere extracontractuală — Reprezentarea Uniunii — Prescripţie — Anihilarea efectelor juridice ale unei decizii rămase definitive — Precizia cererii introductive — Admisibilitate — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale — Termen rezonabil de soluţionare — Egalitate de tratament — Prejudiciu material — Pierderi suferite — Beneficiu nerealizat — Prejudiciu moral — Legătură de cauzalitate”)

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/44

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2017 – Guardian Europe/Uniunea Europeană
   (Cauza T-673/15) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Reprezentarea Uniunii - Prescripţie - Anihilarea efectelor juridice ale unei decizii rămase definitive - Precizia cererii introductive - Admisibilitate - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale - Termen rezonabil de soluţionare - Egalitate de tratament - Prejudiciu material - Pierderi suferite - Beneficiu nerealizat - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate”))
   (2017/C 239/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Guardian Europe Sàrl (Bertrange, Luxemburg) (reprezentanți: F. Louis, avocat, și C. O’Daly, solicitor)

      Pârâtă: Uniunea Europeană reprezentată de Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, A. Dawes și P. Van Nuffel, agenți), și de Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: J. Inghelram și K. Sawyer, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se urmăreşte repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit ca urmare, pe de o parte, a duratei procedurii în cadrul cauzei în care s-a pronunțat Hotărârea din 27 septembrie 2012, Guardian Industries şi Guardian Europe/Comisia (T-82/08, EU:T:2012:494), şi, pe de altă parte, a încălcării principiului egalității de tratament săvârşite în Decizia C(2007) 5791 final a Comisiei din 28 noiembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului [101 TFUE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/39165 – Sticlă plată) şi în Hotărârea din 27 septembrie 2012, Guardian Industries şi Guardian Europe/Comisia (T-82/08, EU:T:2012:494).

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, la plata unei despăgubiri de 654 523,43 euro către Guardian Europe Sàrl pentru prejudiciul material suferit de această societate ca urmare a încălcării termenului rezonabil de soluționare în cauza în care s-a pronunțat Hotărârea din 27 septembrie 2012, Guardian Industries şi Guardian Europe/Comisia (T-82/08, EU:T:2012:494). Această despăgubire va fi reevaluată prin calcularea de dobânzi compensatorii începând cu 27 iulie 2010 și până la pronunțarea prezentei hotărâri, la rata anuală a inflației constatată pentru perioada în cauză de Eurostat (Oficiul de Statistică al Uniunii Europene) în statul membru în care este stabilită această societate.

               2)

               Despăgubirea menționată la punctul 1) va fi majorată cu dobânzi moratorii de la data pronunțării prezentei hotărâri și până la plata integrală, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu două puncte procentuale.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Guardian Europe suportă cheltuielile de judecată efectuate de Uniune, reprezentată de Comisia Europeană.

               5)

               Guardian Europe, pe de o parte, și Uniunea, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, pe de altă parte, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza C-362/10: Acțiune introdusă la 20 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/4

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-362/10)
   ()
   2010/C 301/06
   Limba de procedură: poloneza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. La Pergola și K. Herrmann)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a transpune în mod corect articolele 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10 și 11 din Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (1), Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții ale directivei.

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit opiniei reclamantei, Republica Polonă nu a adoptat până în prezent măsurile naționale pentru a transpune în mod corect Directiva 2003/98/CE în dreptul național. Legea din 6 septembrie 2001 privind accesul la informațiile publice (Ustawa z 6 września 2001 r. o dostępie do informacji publicznej) comunicată Comisiei nu privește reutilizarea informațiilor din sectorul public, întrucât nici măcar nu definește noțiunea „reutilizare”. Deja numai din acest motiv drepturile și obligațiile din această lege nu ar putea constitui o transpunere corectă a Directivei 2003/98.

      (1)  JO L 345, p. 90, Ediție specială, 13/vol. 41, p. 73.


title: Cauza T-385/15: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2016 – Loops/EUIPO (Forma unei periuțe de dinți) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă tridimensională — Forma unei periuțe de dinți — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/41

         Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2016 – Loops/EUIPO (Forma unei periuțe de dinți)
   (Cauza T-385/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă tridimensională - Forma unei periuțe de dinți - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 270/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Loops, LLC (Dover, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: T. Schmidpeter, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek și A. Schifko, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs EUIPO din 30 aprilie 2015 (cauza R 1917/2014-2), privind o cerere de înregistrare a unui semn tridimensional constituit din forma unei periuțe de dinți ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Loops, LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302, 14.9.2015.


title: Cauza C-53/15 P: Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2015 în cauzele conexate T-426/10 și T-575/10 și în cauza T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerias/Comisia

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/19

         Recurs introdus la 6 februarie 2015 de Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 25 noiembrie 2015 în cauzele conexate T-426/10 și T-575/10 și în cauza T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerias/Comisia
   (Cauza C-53/15 P)
   (2015/C 118/25)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (reprezentanți: F. González Díaz și A. Tresandi Blanco, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), a Ordonanței Tribunalului din 25 noiembrie 2014 pronunțată în cauzele conexate T-426/10 și T-575/10 și în cauza T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías, S.A./Comisia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente atât prezentei proceduri, cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic.
   Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în aprecierea interesului Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. pentru exercitarea unei acțiuni în justiție, atât în cadrul acțiunii în anulare în cauza T-575/10, împotriva Deciziei Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare), cât și în cadrul adaptării motivelor acțiunii și a cererilor formulate în cauza T-426/10 în legătură cu Decizia Comisiei din 30 septembrie 2010 de modificare a Deciziei C (2010) 4387 (final) privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (Cazul COMP/38.344 – Oțel pentru precomprimare).


title: Cauza T-548/12: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll/OAPI – Redrock Construction (REDROCK) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă REDROCK — Mărcile naționale verbale anterioare ROCK, KEPROCK, FLEXIROCK, FORMROCK, FLOOR ROCK, TERMAROCK, KLIMAROCK, SPEEDROCK, DUROCK, SPLITROCK, PLANAROCK, TOPROCK, KLEMMROCK, FIXROCK, SONOROCK PLUS, VARIROCK, SONOROCK și MASTERROCK — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/31

         Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll/OAPI – Redrock Construction (REDROCK)
   (Cauza T-548/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă REDROCK - Mărcile naționale verbale anterioare ROCK, KEPROCK, FLEXIROCK, FORMROCK, FLOOR ROCK, TERMAROCK, KLIMAROCK, SPEEDROCK, DUROCK, SPLITROCK, PLANAROCK, TOPROCK, KLEMMROCK, FIXROCK, SONOROCK PLUS, VARIROCK, SONOROCK și MASTERROCK - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 279/38)
   Limba de procedură: ceha

      Părţile

      Reclamantă: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Germania) (reprezentant: J. Krenzel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: V. Mahelka, P. Geroulakos și M. Rajh, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Redrock Construction s.r.o. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: D. Krofta, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 octombrie 2012 (cauza R 1596/2011-4), privind o procedură de declarare a nulității între Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG și Redrock Construction s.r.o.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-460/13 P: Recurs introdus la 8 august 2013 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 mai 2013 în cauza T-454/10, Republica Italiană/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/2

         Recurs introdus la 8 august 2013 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 30 mai 2013 în cauza T-454/10, Republica Italiană/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)
   (Cauza C-460/13 P)
   2013/C 352/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, S. Varone, Avvocato dello Stato)

      Celelalte părți din procedură: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)
   Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon),
   Comisia Europeană,
   Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA),
   Confederazione Cooperative Italiane

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               obligarea intimatelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acest litigiu are ca obiect atacarea hotărârii pronunțate în cauza T-454/10, prin care s-a dispus anularea:

               (a)

               articolului 52 alineatul (2a) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 (1) al Comisiei și a articolului 50 alineatul 3 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 (2) al Comisiei „în măsura în care prevede că valoarea «activităților care nu constituie activități de prelucrare propriu-zise» este inclusă în valoarea producției comercializate a fructelor și legumelor destinate prelucrării”.

               (b)

               articolului 60 alineatul 7 din Regulamentul de punere în aplicare nr. 543/2011, care prevede finanțarea investițiilor și a acțiunilor legate de transformarea produselor, în totalitate.

         Republica Italiană susține că dispozițiile menționate la litera a) nu încalcă Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 prin faptul că instituie un sprijin pentru activitățile care nu sunt prevăzute de regulament, ci se limitează să impună, inclusiv pentru a simplifica mai mult, modalitățile de calcul al unei valori-parametru a ajutorului comunitar.
   Interpretarea realizată de Tribunal ar conduce la o inegalitate de tratament nejustificată în cadrul organizațiilor de producători de fructe și legume în care activitatea de comercializare a aceluiași produs ar fi subvenționată diferit după cum organizația de producători efectuează sau nu efectuează etapa prelucrării propriu-zise.
   În ceea ce privește punctul b) — anularea articolului 60 alineatul 7 din Regulamentul de punere în aplicare nr. 543/2011 — este subliniat caracterul eronat al hotărârii Tribunalului în măsura în care acesta constată existența unei discriminări față de întreprinderile de prelucrare care nu aparțin organizațiilor de producători în raport cu cele, înființate în cea mai mare parte sub formă de cooperative, care sunt membre ale unor astfel de organizații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 al Comisiei din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (JO L 350, p. 1).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate (JO L 157, p. 1, rectificare în JO 2011, L 299, p. 13).


20150731050616812015/C 270/192392015CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150522151622Cauza C-239/15 P: Recurs introdus la 22 mai 2015 de RFA International, LP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 martie 2015 în cauza T-466/12, RFA International, LP/Comisia Europeană
 ---documentbreak--- C2702015RO1520120150522RO0019152162Recurs introdus la 22 mai 2015 de RFA International, LP împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 martie 2015 în cauza T-466/12, RFA International, LP/Comisia Europeană
   (Cauza C-239/15 P)2015/C 270/19Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: RFA International, LP (reprezentanți: B. Evtimov, avocat, Prof. D. O'Keeffe, solicitor, E. Borovikov, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

            —

            anularea hotărârii Tribunalului;

            —

            pronunțarea unei soluții definitive cu privire la motivele invocate în cadrul acțiunii în anulare dacă stadiul procedurii o permite și anularea în parte a deciziilor atacate în primă instanță;

            —

            în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare;

            —

            obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că, în hotărârea pronunțată, Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii în examinarea motivelor recurentei după cum urmează:

            —

            Tribunalul a săvârșit o eroare în aprecierea juridică a poziției Comisiei cu privire la relevanța unei entități economice unice (un departament de vânzări integrat al producătorului exportator, situat în afara țării de export) în scopul aplicării articolului 2 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr 1225/2009 (
                  1
               ) (denumit în continuare „regulamentul antidumping de bază”) și a săvârșit o eroare de drept prin omisiunea de a se pronunța cu privire la argumentele recurentei întemeiate pe jurisprudența Interpipe și Nikopolsky, afectând astfel dreptul recurentei la control jurisdicțional;

            —

            Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, inclusiv în aprecierea jurisprudenței pe care a examinat-o, stabilind că sarcina probei cu privire la valoarea ajustării efectuate în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul antidumping de bază revine părții care pretinde că ajustarea este excesivă ca urmare a existenței dovedite a unei entități economice unice;

            —

            Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că existența unei entități economice unice nu era un aspect controversat în deciziile atacate și în fața Tribunalului și întemeindu-și hotărârea pe premisa potrivit căreia respingerea de către Comisie a existenței unei entități economice unice nu figura în textul deciziilor atacate; Tribunalul a omis să aprecieze că o astfel de respingere din partea Comisiei a aut loc în ancheta de reexaminare paralelă desfășurată în temeiul articolului 11 alineatul (3) din regulamentul antidumping de bază, cu privire la aceleași importuri și acoperind aceeași perioadă de anchetă.

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (versiune codificată) (JO L 343, p. 51).


title: Cauza T-176/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Sviluppo Italia Basilicata/Comisia Comunităților Europene (Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) — Reducerea contribuției financiare — Acțiune în anulare — Fonduri cu capital de risc — Termen limită pentru realizarea investițiilor — Procedură — Principiile de protecție a încrederii legitime și a securității juridice — Principiul proporționalității — Motivare — Acțiune în despăgubiri)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/47

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008 — Sviluppo Italia Basilicata/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-176/06) (1)

   (Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) - Reducerea contribuției financiare - Acțiune în anulare - Fonduri cu capital de risc - Termen limită pentru realizarea investițiilor - Procedură - Principiile de protecție a încrederii legitime și a securității juridice - Principiul proporționalității - Motivare - Acțiune în despăgubiri)
   (2008/C 209/81)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Sviluppo Italia Basilicata SpA (Potenza, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone, D. Fioretti, S. Frazanni și R. Sciaudone, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Flynn și M. Velardo, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   Pe de o parte, solicită anularea Deciziei C(2006) 1706 a Comisiei din 20 aprilie 2006 privind reducerea contribuției Fondului European de Dezvoltare Regională acordată în favoarea subvenționării globale pentru realizarea de măsuri de susținere în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii care operează în Regiunea Basilicate din Italia, în contextul cadrului comunitar de sprijin pentru intervențiile structurale pentru regiunile din Italia în virtutea obiectivului nr. 1 și, pe de altă parte, solicită repararea prejudiciului care ar fi fost cauzat prin această decizie.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sviluppo Italia Basilicata SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-6/07: Acțiune introdusă la data de 2 ianuarie 2007 — Galderma/OAPI — Lelas (Nanolat)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/34

         Acțiune introdusă la data de 2 ianuarie 2007 — Galderma/OAPI — Lelas (Nanolat)
   (Cauza T-6/07)
   (2007/C 56/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Galderma SA (Cham, Elveția) (reprezentant: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: Tihomir Lelas
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea hotărârii camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 octombrie 2006 în cauza R 146/2006-4 în ce privește respingerea opoziției privind produsele: „medicamente; produse farmaceutice și veterinare, precum și preparate pentru îngrijirea sănătății; săpunuri; articole pentru îngrijirea corpului și a frumuseții, loțiuni pentru păr“;

               —

               respingerea cererii nr. 003088986 de înregistrare a mărcii comunitare „NANOLAT“ pentru produsele menționate anterior;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Tihomir Lelas.

      Marca comunitară solicitată marca verbală „Nanolat“ pentru produse din clasele 1, 3 și 5 (cererea nr. 3 088 986).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „TANNOLACT“ pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) întrucât există risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza C-476/08 P: Recurs introdus la 6 noiembrie 2008 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 10 septembrie 2008 în cauza T-59/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/13

         Recurs introdus la 6 noiembrie 2008 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 10 septembrie 2008 în cauza T-59/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-476/08 P)
   (2009/C 19/23)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentanți: N. Korogiannakis, P. Katsimani, Δικηγόροι)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               anularea deciziei Comisiei (DG Agricultură) de a respinge oferta reclamantei și de a atribui contractul ofertantului selectat;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de ofertant în primă instanță chiar dacă prezentul recurs este respins, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de ofertant în cadrul prezentului recurs, în cazul în care aceste este admis.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta își întemeiază recursul împotriva Hotărârii T-59/05 a Tribunalului de Primă Instanță pe următoarele motive:
   Se susține că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat normele de procedură prin faptul că a refuzat să recunoască o discrepanță evidentă între criteriile de atribuire astfel cum sunt prevăzute în secțiunea 5.2 din Raportul EvCo și cele prevăzute în secțiunea 5.4 din același raport și prin faptul că a interpretat în mod greșit normele procedurale relevante cu privire la sarcina probei. Mai exact, Tribunalul de Primă Instanță nu se referă la nicio probă în sprijinul calificării ca „eroare tipografică” a unei discrepanțe evidente, iar o asemenea dovadă nu poate fi dedusă în niciun fel din însuși conținutul Raportului de evaluare.
   În continuare, hotărârea nu constată efectele încălcării de către Comisie a obligației sale de diligență și a principiului bunei administrări. Întrucât Tribunalul de Primă Instanță, deși a constatat încălcarea normelor de către Comisie, nu a anulat decizia Comisiei pentru acest motiv, cu siguranță Tribunalul de Primă Instanță nu a aplicat prevederile relevante.
   Se susține că Tribunalul de Primă Instanță nu a aplicat nici prevederile relevante privind obligația autorității contractante de a motiva decizia, care ar fi trebuit să îl determine să anuleze decizia de atribuire; prin scrisoarea din 10 decembrie 2004 au fost prezentate recurentei numai anumite elemente și observații generale din Raportul de evaluare. În acest sens, Tribunalul de Primă Instanță a denaturat probele prezentate, iar hotărârea acestuia trebuie anulată pentru acest motiv.


title: Cauza F-33/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 21 octombrie 2009 — V/Comisia (Funcție publică — Agenți contractuali — Recrutare — Refuzul angajării ca urmare a inaptitudinii fizice pentru exercitarea atribuțiilor — Legalitatea procedurii — Legalitatea vizitei medicale de angajare — Acte pregătitoare)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 21 octombrie 2009 — V/Comisia
   (Cauza F-33/08) (1)

   (Funcție publică - Agenți contractuali - Recrutare - Refuzul angajării ca urmare a inaptitudinii fizice pentru exercitarea atribuțiilor - Legalitatea procedurii - Legalitatea vizitei medicale de angajare - Acte pregătitoare)
   2009/C 297/54
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: V (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: C. Ronzi, A. Grauling și É. Boigelot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Lozano Palacios și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică — Anularea deciziei Comisiei din 15 mai 2007 prin care reclamanta a fost informată că nu este aptă din punct de vedere fizic să își exercite atribuțiile, și o cerere de reparare a prejudiciului moral și material

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de V.

               3.

               V. suportă jumătate din cheltuielile de judecată efectuate.

      (1)  JO C 158, 21.6.2008, p. 26.


title: Cauza T-27/10: Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2014 — AC-Treuhand/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele stabilizatorilor termici din staniu și stabilizatorilor termici ESBO/esteri — Decizie de constatare a două încălcări ale articolului 81 CE și articolului 53 din Acordul privind SEE — Întreprindere de consultanță care nu își desfășoară activitatea pe piețele relevante — Amenzi — Cerere de anulare — Noțiunea de întreprindere — Principiul legalității incriminării și a pedepselor — Durata încălcării — Prescripție — Durata procedurii administrative — Termen rezonabil — Dreptul la apărare — Informare tardivă cu privire la procedura de investigare — Plafon de 10 % din cifra de afaceri — Sancționarea a două încălcări într o singură decizie — Noțiunea de încălcare unică — Cerere de modificare — Cuantumul amenzilor — Durata încălcărilor — Durata procedurii administrative — Orientările din anul 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Valoarea vânzărilor — Amendă simbolică — Competențe de fond” )

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/6

         Hotărârea Tribunalului din 6 februarie 2014 — AC-Treuhand/Comisia
   (Cauza T-27/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele stabilizatorilor termici din staniu și stabilizatorilor termici ESBO/esteri - Decizie de constatare a două încălcări ale articolului 81 CE și articolului 53 din Acordul privind SEE - Întreprindere de consultanță care nu își desfășoară activitatea pe piețele relevante - Amenzi - Cerere de anulare - Noțiunea de întreprindere - Principiul legalității incriminării și a pedepselor - Durata încălcării - Prescripție - Durata procedurii administrative - Termen rezonabil - Dreptul la apărare - Informare tardivă cu privire la procedura de investigare - Plafon de 10 % din cifra de afaceri - Sancționarea a două încălcări într o singură decizie - Noțiunea de încălcare unică - Cerere de modificare - Cuantumul amenzilor - Durata încălcărilor - Durata procedurii administrative - Orientările din anul 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Valoarea vânzărilor - Amendă simbolică - Competențe de fond)
   2014/C 78/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: AC-Treuhand AG (Zürich, Elveția) (reprezentanți: C. Steinle și I. Bodenstein, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Ronkes Agerbeek și R. Sauer, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/C.38.589 — Stabilizatori termici) sau, în subsidiar, cerere de reducere a amenzilor aplicate.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă AC Treuhand AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-351/07: Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 1 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/30

         Ordonanța președintelui Camerei a treia a Curții din 1 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione
   (Cauza C-351/07) (1)

   (2009/C 69/57)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-292/05: Hotărârea Curții (a doua camera) din data de 15 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Efeteio Patron — Grecia) — E. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos/Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias (Convenția de la Bruxelles — Articolul 1 paragraful 1 prima frază — Sfera de aplicare — Materie civilă și comercială — Noﾛiune — Acțiune în despăgubiri introdusă într-un stat semnatar de avânzii-cauză ai victimelor unor masacre de război împotriva unui alt stat semnatar datorită acțiunilor forțelor sale armate)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/5

         Hotărârea Curții (a doua camera) din data de 15 februarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Efeteio Patron — Grecia) — E. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos/Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias
   (Cauza C-292/05) (1)

   (Convenția de la Bruxelles - Articolul 1 paragraful 1 prima frază - Sfera de aplicare - Materie civilă și comercială - Noțiune - Acțiune în despăgubiri introdusă într-un stat semnatar de avânzii-cauză ai victimelor unor masacre de război împotriva unui alt stat semnatar datorită acțiunilor forțelor sale armate)
   (2007/C 82/09)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Efeteio Patron
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Eir. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos

      Pârât: Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Efeteio Patron — Interpretarea articolului 1 din Convenția de la Bruxelles — Sfera de aplicare a Convenției — Acțiune introdusă de victimele unor masacre de război împotriva unui stat semnatar în calitatea acestuia de responsabil pentru faptele săvârșite de forțele sale armate pe timp război
   Dispozitivul
   Articolul 1 paragraful 1 prima frază din Convenția din 27 septembrie 1968 privind competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, așa cum a fost modificată de Convenția din 9 octombrie 1978 referitoare la aderarea Regatului Danemarcei, a Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, de Convenția din 25 octombrie 1982 referitoare la aderarea Republicii Elene și de Convenția din 26 mai 1989 referitoare la aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze, trebuie interpretat în sensul că nu intră în cadrul „materiei civile”, în înțelesul acestei dispoziții, o acțiune în justiție introdusă de către persoane fizice într-un stat semnatar împotriva unui alt stat semnatar, în scopul obținerii de despăgubiri pentru prejudiciile suferite de către avânzii-cauză ai victimelor făcute de forțe armate în cadrul operațiunilor de război pe teritoriul primului stat.

      (1)  JO C 243, 1.10.2005.


title: Cauza T-160/09: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2011 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (OFTAL CUSI) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OFTAL CUSI — Marca comunitară verbală anterioară Ophtal — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/47

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2011 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (OFTAL CUSI)
   (Cauza T-160/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale OFTAL CUSI - Marca comunitară verbală anterioară Ophtal - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 269/102
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Schneller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Alcon Inc. (Hünenberg, Elveția) (reprezentant: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocat)

      Obiectul

   Acțiunea formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 februarie 2009 (cazul R 1471/2007-1) privind o procedură de opoziție între Dr. Robert Winzer Pharma GmbH și Alcon Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Dr. Robert Winzer Pharma GmbH la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Alcon Inc.

      (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza C-462/12: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Ungaria

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/18

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Ungaria
   (Cauza C-462/12)
   2012/C 379/30
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Pârâtă: Ungaria

      Concluziile reclamantei

               1.

               Constatarea faptului că Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 12 și 14 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea)

                           —

                           în măsura în care a impus, prin adoptarea Legii nr. XCIV din 2010 privind taxa specială aplicabilă anumitor sectoare de activitate (az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV. törvény), plata unei taxe speciale, în cadrul autorizării generale, întreprinderilor care furnizează servicii de telecomunicații, și

                           —

                           în măsura în care nu a adus la cunoștința persoanelor interesate intenția de a modifica autorizațiile generale, drepturile și condițiile [de utilizare și de instalare] și nu le-a acordat acestora un termen suficient pentru a-și exprima punctul de vedere cu privire la modificările preconizate.

               2.

               Obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Legea nr. XCIV din 2010 privind taxa specială aplicabilă anumitor sectoare de activitate (az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV. törvény) prevede o nouă taxă, denumită taxă specială, în sarcina a trei principale sectoare de activitate din economia Ungariei — sectorul comerțului cu amănuntul, activitățile de telecomunicații și activitățile comerciale privind aprovizionarea cu energie —, pe care persoanele interesate trebuie să o plătească timp de trei ani consecutivi pe baza cifrei de afaceri înregistrate înainte de deducerea impozitului.
   În susținerea cererii sale în constatarea neîndeplinirii obligațiilor, Comisia a invocat următoarele motive și argumente:

               Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului prevede că obiectivul acesteia constă în a realiza o piață internă în domeniul rețelelor și serviciilor de comunicații electronice, prin armonizarea și simplificarea normelor și a condițiilor de autorizare. În acest sens, directiva subliniază voința legiuitorului de a nu permite sistemului de autorizare să denatureze concurența sau să împiedice accesul pe piață.

               Directiva prevede norme referitoare la procedurile de autorizare și la conținutul autorizațiilor, precum și la natura și întinderea sarcinilor economice care pot fi impuse în legătură cu aceste proceduri. În conformitate cu articolul 12 din directivă, orice taxă administrativă impusă întreprinderilor care furnizează un serviciu sau o rețea în cadrul autorizației generale sau cărora li s-a acordat un drept de utilizare acoperă numai costurile administrative aferente gestionării, controlării și aplicării sistemului de autorizare generală, a drepturilor de utilizare și a anumitor obligații specifice precum, precum și cheltuieli aferente lucrărilor de reglementare care implică elaborarea și punerea în aplicare a legislației derivate și a deciziilor administrative.

               În ceea ce privește taxa specială, serviciile de comunicații electronice trebuie să suporte, pe lângă cheltuielile administrative și cheltuielile de control, o nouă redevență financiară, care însă, contrar dispozițiilor articolului 12 din directivă, nu are rolul de a finanța cheltuielile administrative care vor fi efectuate în legătură cu regimul de autorizare generală, ci vor fi destinate acoperirii cheltuielilor bugetare ale Ungariei.

               Comisia consideră că taxa specială astfel colectată are caracterul unei sarcini care incumbă serviciilor de comunicații electronice în cadrul autorizării generale, mărește în mod semnificativ sarcina financiară a furnizorilor acestui serviciu, constituie un obstacol în calea liberei circulații a serviciilor de telecomunicații și are ca obiectiv finanțarea unor cheltuieli a căror acoperire nu este autorizată de directivă; prin urmare, taxa specială este incompatibilă cu articolul 12 din directivă.

               În sfârșit, Comisia consideră că Ungaria nu a informat în mod corespunzător persoanele interesate în legătură cu intenția sa de a modifica autorizările generale și drepturile și condițiile [de utilizare sau de instalare] și nici nu le-a acordat acestora un termen suficient pentru a-și exprima punctul de vedere cu privire la modificările preconizate. Acționând astfel, Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 14 din directivă.


title: Cauza C-182/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Industrial Tribunal (Irlanda de Nord) – Regatul Unit) – Valerie Lyttle şi alţii/Bluebird UK Bidco 2 Limited (Trimitere preliminară — Politica socială — Concedieri colective — Directiva 98/59/CE — Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) — Noțiunea „unitate” — Metode de calcul al numărului de lucrători concediați)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 13 mai 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Industrial Tribunal (Irlanda de Nord) – Regatul Unit) – Valerie Lyttle şi alţii/Bluebird UK Bidco 2 Limited
   (Cauza C-182/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Concedieri colective - Directiva 98/59/CE - Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) - Noțiunea „unitate” - Metode de calcul al numărului de lucrători concediați))
   (2015/C 236/03)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Industrial Tribunal (Irlanda de Nord)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle, Tanya McGerty

      Pârâtă: Bluebird UK Bidco 2 Limited

      Dispozitivul

   Noțiunea „unitate” utilizată la articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (ii) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie interpretată în același mod ca noțiunea utilizată la litera (a) punctul (i) a aceluiași paragraf.
   Articolul 1 alineatul (1) primul paragraf litera (a) punctul (ii) din Directiva 98/59 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede o obligație de informare și de consultare a lucrătorilor în cazul concedierii, într-o perioadă de 90 de zile, a cel puțin 20 de lucrători dintr-o anumită unitate a unei întreprinderi, iar nu în cazul în care numărul cumulat al concedierilor în toate unitățile sau în anumite unități ale unei întreprinderi în aceeași perioadă atinge sau depășește pragul de 20 de lucrători.

      (1)  JO C 189, 29.06.2013.


title: Cauza C-224/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2016 – Lidl Stiftung & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Recurs vădit inadmisibil sau vădit nefondat)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/5

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2016 – Lidl Stiftung & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      (Cauza C-224/14 P) (1)

      ((Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Recurs vădit inadmisibil sau vădit nefondat))
      (2016/C 454/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Lidl Stiftung & Co. KG (reprezentanți: M. Wolter, M. Kefferpütz și A. K. Marx, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Lidl Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza T-537/15: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2015 – Deutsche Post/OAPI – Verbis Alfa (InPost)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/41

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2015 – Deutsche Post/OAPI – Verbis Alfa (InPost)
   (Cauza T-537/15)
   (2015/C 371/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Post AG (Bonn, Germania) (reprezentant: M. Viefhues și T. Heitmann, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Verbis Alfa sp. z o.o. (Cracovia, Polonia), EasyPack sp. z o.o. (Cracovia, Polonia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „InPost” – cererea de înregistrare nr. 11 049 558

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 iunie 2015 în cauza R 546/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care calea de atac formulată de reclamantă și referitoare la servicii identice a fost respinsă;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-83/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 septembrie 2015 – Silvan/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Exercițiul de promovare 2013 — Decizie de a nu îl promova pe reclamant — Articolul 43 și articolul 45 alineatul (1) din statut — DGE a Comisiei — Excepție de nelegalitate — Compararea meritelor — Luare în considerare a rapoartelor de evaluare — Lipsa unor note exprimate în cifre sau a unor aprecieri analitice — Comentarii literale)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 22 septembrie 2015 – Silvan/Comisia
   (Cauza F-83/14) (1)

   ((Funcție publică - Funcționari - Exercițiul de promovare 2013 - Decizie de a nu îl promova pe reclamant - Articolul 43 și articolul 45 alineatul (1) din statut - DGE a Comisiei - Excepție de nelegalitate - Compararea meritelor - Luare în considerare a rapoartelor de evaluare - Lipsa unor note exprimate în cifre sau a unor aprecieri analitice - Comentarii literale))
   (2015/C 363/57)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Juha Tapio Silvan (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas și J.-N. Louis, avocați, ulterior J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu îl promova pe reclamant la gradul următor (AST 10) în cadrul exercițiului de promovare 2013 al Comisiei Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Silvan suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015, p. 47.


title: Cauza C-671/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 29 decembrie 2016 – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 29 decembrie 2016 – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman/Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-671/16)
   (2017/C 078/18)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman

      Pârâtă: Région de Bruxelles-Capitale

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (1) trebuie interpretat în sensul că include în noțiunea „planuri și programe” un regulament de urbanism adoptat de o autoritate regională:

               —

               care cuprinde o cartografie prin care se stabilește perimetrul său de aplicare, limitat la un singur cartier, și se delimitează în cadrul acestui perimetru diferite loturi cărora li se aplică norme distincte în ceea ce privește amplasarea și înălțimea construcțiilor și

               —

               care prevede, de asemenea, dispoziții specifice de planificare pentru zone situate în jurul imobilelor, precum și indicații precise cu privire la aplicarea spațială a anumitor norme pe care le stabilește luând în considerare străzile, linii drepte trasate perpendicular pe aceste străzi și distanțe în raport cu alinierea acestor străzi și

               —

               care urmărește un obiectiv de transformare a cartierului în cauză și

               —

               care stabilește normele de compunere a dosarelor cu privire la cererile de certificat de urbanism supuse evaluării efectelor asupra mediului în acest cartier?

      (1)  JO L 197, p. 30.


title: Cauza F-118/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 septembrie 2014 – Lebedef/Comisia (Funcție publică — Incidente de procedură — Inadmisibilitate vădită)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/57

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 septembrie 2014 – Lebedef/Comisia
   (Cauza F-118/13) (1)

   ((Funcție publică - Incidente de procedură - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 421/82
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a raportului asupra evoluției carierei întocmit pentru perioada 1 iulie 2001–31 decembrie 2002 și de anulare a punctelor de merit atribuite în cadrul exercițiului de promovare 2003

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiune ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Lebedef suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014, p. 53.


title: Cauza T-159/15: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Puma/OAPI – Gemma Group (Reprezentarea unui animal care sare)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/35

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2015 – Puma/OAPI – Gemma Group (Reprezentarea unui animal care sare)
   (Cauza T-159/15)
   (2015/C 171/42)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă (Reprezentarea unui animal care sare) – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 5 73  474

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 19 decembrie 2014 în cauza R 1207/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) și a articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-219/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz [A șasea directivă TVA — Articolul 4 alineatele (1) și (2) — Noțiunea „activități economice” — Deducerea taxei achitate în amonte — Exploatarea unei instalații fotovoltaice aflate pe acoperișul unei clădiri cu destinația de locuință — Livrare în rețea — Remunerație — Producție de energie electrică inferioară consumului]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/33

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz
   (Cauza C-219/12) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 4 alineatele (1) și (2) - Noțiunea „activități economice” - Deducerea taxei achitate în amonte - Exploatarea unei instalații fotovoltaice aflate pe acoperișul unei clădiri cu destinația de locuință - Livrare în rețea - Remunerație - Producție de energie electrică inferioară consumului)
   2013/C 225/56
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Pârâtă: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Cu participarea: Thomas Fuchs

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea articolului 4 din Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Noțiunea „activitate economică” — Instalație fotovoltaică de producție a energiei electrice lângă o locuință privață fără unitate de stocare — Vânzarea energiei produse unei societăți care refurnizează acestei locuințe energia de care are nevoie — Producție de energie care este inferioară, pe termen lung, față de consum.

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/7/CE a Consiliului din 10 aprilie 1995, trebuie interpretat în sensul că exploatarea unei instalații fotovoltaice aflate pe sau lângă o clădire cu destinația de locuință, concepută astfel încât cantitatea de energie electrică produsă, pe de o parte, este întotdeauna inferioară cantității totale de energie electrică consumate cu titlu privat de operator și, pe de altă parte, este livrată în rețea în schimbul unor venituri cu caracter de continuitate, se încadrează în noțiunea „activități economice” în sensul acestui articol.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-558/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammergericht Berlin (Germania) la 3 noiembrie 2016 – Doris Margret Lisette Mahnkopf

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kammergericht Berlin (Germania) la 3 noiembrie 2016 – Doris Margret Lisette Mahnkopf
   (Cauza C-558/16)
   (2017/C 030/25)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Kammergericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă și apelantă: Doris Margret Lisette Mahnkopf

      Pârât: Sven Mahnkopf

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul nr. 650/2012 (1) trebuie interpretat în sensul că domeniul de aplicare al regulamentului („succesiunile privind patrimoniile persoanelor decedate”) se referă și la dispoziții naționale, precum articolul 1371 alineatul 1 din Codul Civil german (Bürgerliches Gesetzbuch, denumit în continuare „BGB”), care reglementează aspecte patrimoniale ale regimului matrimonial după decesul unui soț, prin majorarea cotei-părți din moștenire care revine celuilalt soț?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 68 litera (l) și articolul 67 alineatul (1) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretate în sensul că cota de moștenire a soțului supraviețuitor poate fi inclusă integral în certificatul european de moștenitor, chiar dacă această cotă rezultă în parte dintr-o majorare efectuată în temeiul unei norme din materia aspectelor patrimoniale ale unui regim matrimonial precum cea prevăzută la articolul 1371 alineatul 1 BGB?
               În cazul unui răspuns negativ în principiu la întrebarea de mai sus, se poate totuși răspunde afirmativ în mod excepțional în cazul unor situații de fapt în care

                           a)

                           certificatul de moștenitor are ca unic obiectiv să permită moștenitorilor să invoce, într-un alt stat membru determinat, drepturile asupra patrimoniului defunctului situat în acel alt stat membru, și

                           b)

                           decizia în materie succesorală (articolele 4 și 21 din Regulamentul nr. 650/2012) și – indiferent de normele privind conflictul de legi aplicate – aspectele privind drepturile patrimoniale ale soților trebuie apreciate în temeiul aceleiași ordini juridice?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la primele două întrebări, articolul 68 litera (l) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că cota de moștenire a soțului supraviețuitor, majorată în temeiul unei norme din materia regimului matrimonial poate fi înscrisă integral – dar numai cu titlu informativ – în certificatul european de moștenitor?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (JO L 201, p. 107).


title: Cauza C-504/14: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/19

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-504/14)
   (2015/C 007/25)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și C. Hermes, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul

                           —

                           articolului 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 92/43/CEE (1) a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică a) prin faptul că a omis să ia măsurile adecvate pentru a evita deteriorarea habitatelor naturale și a habitatelor speciilor, precum și perturbarea speciilor pentru care au fost desemnate respectivele arii și b) prin faptul că a permis [fără efectuarea evaluării corespunzătoare a efectelor lor, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (3)] intervenții de natură să afecteze situl vizat în mod semnificativ, per se sau în combinație cu alte planuri sau proiecte, prin faptul că a provocat regresia și distrugerea sitului de cuibărire al speciei prioritare Caretta caretta prezentă în această arie, cauzându-i astfel perturbări, și, în sfârșit, prin faptul că a determinat regresia și distrugerea habitatelor de dune nr. 2110 și 2220, precum și ale habitatului prioritar nr. 2250;

                           —

                           articolului 12 alineatul (1) literele (b) și (d) din directiva menționată, prin faptul că a omis să ia măsurile necesare pentru a institui un sistem de protecție riguroasă a țestoasei de mare Caretta caretta (specie prioritară) în golful Kyparissia, interzicând orice perturbare a acestei specii în perioada de reproducere și orice activitate de natură să cauzeze deteriorarea sau distrugerea ariilor lor de reproducere.

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Încălcarea obligațiilor privește: a) efectul mai multor proiecte și activități în aria Natura 2000 GR2550005 „Thines Kyparissias” (propunere de sit de importanță comunitară [SIC] de la 1 aprilie 1997, apoi, sit de importanță comunitară [SIC] de la 1 septembrie 2006) și, mai precis, în privința speciei prioritare Caretta caretta și a anumitor habitate de dune, inclusiv habitatul prioritar nr. 2250*Thines, plajele cu Juniperus spp și b) neadoptarea unor măsuri adecvate destinate să instituie un sistem eficient de protecție riguroasă a țestoasei de mare Caretta caretta în aria în discuție, pentru evitarea, pe de o parte, a oricăror perturbări ale acestei specii în perioada de reproducere și, pe de altă parte, a oricăror activități de natură să cauzeze deteriorarea sau distrugerea ariilor de reproducere ale acesteia.

               2.

               Programul LIFE-Nature LIFE98NAT/GR/5262 (Application of Management Plan for Caretta caretta in Southern Kyparissia – punerea în aplicare a planului de gestionare a speciei Caretta caretta în Regiunea Kyparissia meridională) a început în 1998, după aprobarea de către ministerul competent. Programul LIFE s-a încheiat în 2002 prin elaborarea unui proiect de studiu special privind mediului (EPM, în conformitate cu legislația elenă), care făcea deja referire la caracteristicile speciei și la necesitatea garantării protecției efective a acesteia.

               3.

               Ca urmare a mai multor plângeri ale unor organizații neguvernamentale și a unei vizite la fața locului a unei delegații a Comisiei în iulie 2011, Comisia a declanșat procedura de neîndeplinire a obligațiilor pentru încălcarea dispozițiilor Directivei 92/43, astfel cum sunt indicate în concluziile cererii introductive.

               4.

               În primul rând, Comisia reproșează Republicii Elene faptul că a omis, cu încălcarea articolului 12 din directivă, să procedeze la instituirea unui regim de protecție riguroasă a speciilor enumerate în anexa IV la directivă care să interzică:

                           —

                           perturbarea deliberată a speciilor respective, în special în timpul perioadei de reproducere, și

                           —

                           deteriorarea sau distrugerea ariilor de reproducere sau de odihnă.

               5.

               Mai precis, se reproșează Republicii Elene faptul că nu a instituit un cadru juridic național complet și coerent, precum și măsuri de protecție concrete, specifice și efective și că a tolerat activități care sunt susceptibile nu numai să deterioreze și să distrugă siturile de reproducere, ci și să perturbe exemplarele speciei, în special în perioada de incubare, de ecloziune a ouălor și de migrare a nou-născuților spre mare.

               6.

               Pe de altă parte, Comisia susține că Republica Elenă a încălcat articolul 6 alineatele (2) și (3) din directivă, întrucât:

                           a)

                           nu a vegheat ca deteriorarea habitatelor naturale și perturbările importante ale speciilor din ariile desemnate să fie evitate. Astfel, prin faptul că a tolerat, contrar obligațiilor care îi incumbă în temeiul articolului 6 alineatul (2), o serie de activități necontrolate și/sau nereglementate, republica Elenă a omis, în speță, să ia măsurile adecvate pentru a evita deteriorarea habitatelor și perturbarea speciilor;

                           b)

                           activitățile în cauză constatate nu au făcut, contrar obligațiilor care îi incumbă în temeiul articolului 6 alineatul (3) din directivă, obiectul unei evaluări corespunzătoare a efectelor lor, per se sau în combinație cu alte planuri sau proiecte, dispoziția menționată impunând ca o asemenea evaluare corespunzătoare să se realizeze pentru orice plan sau proiect care nu are o legătură directă sau care nu este direct necesar gestionării sitului in cauză, dar ale cărui efecte sunt susceptibile să afecteze conservarea acelui sit în mod semnificativ.

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza C-415/12: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeitsgericht Nienburg — Germania) — Bianca Brandes/Land Niedersachsen (Politica socială — Directiva 2003/88/CE — Dreptul la concediu anual plătit — Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă — Lucrător cu normă întreagă care s-a aflat în imposibilitatea de a beneficia de dreptul la concediu anual plătit în perioada de referință — Trecerea acestui lucrător la un regim de muncă pe fracțiune de normă — Dispoziție națională sau practică ce prevede reducerea numărului de zile de concediu plătit astfel dobândite anterior proporțional cu numărul de zile lucrate săptămânal pe fracțiune de normă)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/50

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeitsgericht Nienburg — Germania) — Bianca Brandes/Land Niedersachsen
   (Cauza C-415/12) (1)

   (Politica socială - Directiva 2003/88/CE - Dreptul la concediu anual plătit - Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă - Lucrător cu normă întreagă care s-a aflat în imposibilitatea de a beneficia de dreptul la concediu anual plătit în perioada de referință - Trecerea acestui lucrător la un regim de muncă pe fracțiune de normă - Dispoziție națională sau practică ce prevede reducerea numărului de zile de concediu plătit astfel dobândite anterior proporțional cu numărul de zile lucrate săptămânal pe fracțiune de normă)
   2013/C 225/89
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Nienburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Bianca Brandes

      Pârât: Land Niedersachsen

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Arbeitsgericht Nienburg — Interpretarea clauzei 4 punctele 1 și 2 din Anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35), astfel cum a fost modificat prin Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998 (JO L 131, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 46) — Salariat care trece de la un post cu normă întreagă la un post pe fracțiune de normă — Reglementare a unui stat membru care permite într-un astfel de caz o redistribuire a dreptului la concediul anual dobândit în cursul activității cu normă întreagă, dar neefectuat în întregime, care determină o reducere a numărului de zile de concediu

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii relevant, în special articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2033/88 a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru și clauza 4 alineatul (2) din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat la 6 iunie 1997, care este cuprins în anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998, trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau unei practici naționale, precum cele în discuție în litigiul principal, în temeiul cărora numărul de zile de concediu anual plătit de care un lucrător cu normă întreagă a fost în imposibilitatea de a beneficia în perioada de referință face obiectul, ca urmare a faptului că lucrătorul a trecut la un regim de muncă pe fracțiune de normă, al unei reduceri proporționale cu diferența care există între numărul de zile lucrate săptămânal de acest lucrător înainte și după o astfel de trecere la activitatea pe fracțiune de normă.

      (1)  JO C 366, 24.11.2012.


title: Cauza C-548/07: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/38

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-548/07)
   (2008/C 22/68)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și M. van Beek)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 96/34/CE privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES (1) și, în special, în temeiul clauzei 1 punctul (2), al clauzei 2 punctul (1), al clauzei 2 punctul (3) litera (b), al clauzei 2 punctul (3) literele (e) și (f), al clauzei 2 punctul (4) și al clauzei 2 punctul (6) din acordul-cadru anexat la directiva respectivă.

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               În urma examinării ansamblului legislației elene care a transpus în ordinea juridică elenă Directiva 96/34/CE privind acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES, Comisia a constatat că transpunerea este incompletă și greșită cu privire la anumite clauze din acordul-cadru menționat pus în aplicare prin intermediul directivei citate, în ceea ce privește lucrătorii din marina comercială.

               2.

               În special, legislația elenă în discuție, prin care sunt ratificate convențiile colective din acest sector, are o sferă limitată de aplicare, deoarece nu se aplică tuturor lucrătorilor de pe navele comerciale.

               3.

               De asemenea, în vederea recunoașterii dreptului la concediul pentru creșterea copilului în favoarea lucrătorilor menționați, potrivit legislației elene trebuie îndeplinite pe lângă condițiile stabilite de directiva citată, și următoarele condiții:

                           —

                           experiență în muncă de 12 luni pe aceeași navă;

                           —

                           echipaj de cel puțin 30 de persoane pe nava respectivă;

                           —

                           dovada încadrării în muncă a celuilalt soț;

                           —

                           calificarea drept nou contract de îmbarcare a întoarcerii din concediul pentru creșterea copilului și perioadă de muncă minimă solicitată ex novo de 6 sau de 7 luni;

                           —

                           suportarea de către marinar a cheltuielilor pentru trimiterea înlocuitorului său;

                           —

                           aplicarea legislației naționale menționate exclusiv contractelor de îmbarcare încheiate ulterior intrării în vigoare a convențiilor colective;

                           —

                           calificarea obligațiilor comerciale drept cauză de forță majoră pentru neacordarea concediului pentru creșterea copilului.

               4.

               În sfârșit, Comisia susține că nu există nici în convențiile colective, nici în ordinele ministeriale care le-au ratificat vreo referire la aspectul privind protecția lucrătorilor împotriva concedierilor cauzate de solicitarea sau de acordarea unui concediu pentru creșterea copilului.

               5.

               În consecință, Comisia apreciază că Republica Elenă a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 96/34/CE și, în special, în temeiul clauzei 1 punctul (2), al clauzei 2 punctul (1), al clauzei 2 punctul (3) litera (b), al clauzei 2 punctul (3) literele (e) și (f), al clauzei 2 punctul (4) și al clauzei 2 punctul (6) din acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului, anexat la directiva respectivă.

      (1)  JO L 145, 19.6.1996, p. 4, Ediție specială 05/vol. 3, p. 160.


title: Cauza T-278/10 RENV: Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2015 – Wesergold Getränke/OAPI – Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WESTERN GOLD — Mărcile naționale, comunitară și internațională verbale anterioare WeserGold, Wesergold și WESERGOLD — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Decizie cu privire la calea de atac — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/27

         Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2015 – Wesergold Getränke/OAPI – Lidl Stiftung (WESTERN GOLD)
   (Cauza T-278/10 RENV) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale WESTERN GOLD - Mărcile naționale, comunitară și internațională verbale anterioare WeserGold, Wesergold și WESERGOLD - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Decizie cu privire la calea de atac - Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 016/33)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Wesergold Getränke GmbH & Co. KG, fostă Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Germania) (reprezentanţi: T. Melchert, P. Goldenbaum și I. Rohr, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanţi: A. Marx și M. Wolter, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 24 martie 2010 (cauza R 770/2009 1), privind o procedură de opoziție între Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG și Lidl Stiftung & Co. KG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Lidl Stiftung & Co. KG în procedurile în fața Tribunalului și a Curții.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-340/14: Acțiune introdusă la 15 mai 2014 – Klyuyev/Consiliul

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/27

         Acțiune introdusă la 15 mai 2014 – Klyuyev/Consiliul
   (Cauza T-340/14)
   2014/C 261/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Andriy Klyuyev (Donețk, Ucraina) (reprezentant: R. Gherson, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în măsura în care acestea se aplică reclamantului:

                           —

                           a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina și

                           —

                           a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina.

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că articolul 29 TUE nu constituia un temei juridic adecvat pentru adoptarea deciziei atacate întrucât plângerea formulată împotriva reclamantului nu îl identifica pe acesta ca fiind o persoană care a subminat statul de drept sau drepturile omului în Ucraina în sensul articolului 21 alineatul (2) și al articolului 23 TUE. Reclamantul susține că, din moment ce decizia atacată nu este valabilă, Consiliul nu se putea întemeia pe articolul 215 alineatul (2) TFUE pentru a adopta regulamentul atacat. În opinia reclamantului, la data la care au fost impuse măsurile restrictive nu a existat împotriva sa nicio învinuire sau acțiune potrivit căreia activitățile sale ar fi amenințat să submineze statul de drept sau ar fi încălcat drepturile omului în Ucraina.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Consiliu a dreptului de apărare al reclamantului și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă întrucât temeiul pe baza căruia reclamantul este inclus pe listă echivalează cu o declarare publică a vinovăției înainte de soluționarea acestui aspect pe cale judiciară și întrucât reclamantului nu i s-a comunicat nicio informație specifică în legătură cu motivele invocate în decizia atacată pentru includerea sa pe lista persoanelor, a entităților și a organismelor care fac obiectul măsurilor restrictive în pofida cererii sale de informații adresate Consiliului.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul nu a comunicat reclamantului motive suficiente pentru includerea sa pe listă. Reclamantul susține că nu i-au fost furnizate detalii în privința naturii conduitei acestuia care a determinat includerea sa pe listă. De asemenea, reclamantul arată că nu i-au fost furnizate detalii cu privire la entitatea responsabilă de procedura penală al cărei obiect se susține că ar face reclamantul, și nici cu privire la data la care ar fi fost inițiată procedura respectivă împotriva reclamantului.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Consiliu, în mod nejustificat și disproporționat, a dreptului fundamental de proprietate și a reputației reclamantului întrucât măsurile restrictive nu erau prevăzute de lege și au fost impuse fără garanții adecvate care să permită reclamantului să își prezinte argumentele în mod eficient în fața Consiliului.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul s-a bazat pe fapte inexacte din punct de vedere material și a comis o eroare vădită de apreciere. Reclamantul susține că, potrivit informațiilor de care dispune, el nu face obiectul niciunei proceduri sau urmăriri penale pentru delapidarea de fonduri ale statului ucrainean sau transferul lor ilegal în afara Ucrainei.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că Consiliul nu a asigurat relevanța și validitatea probelor care stau la baza includerii reclamantului pe listă întrucât nu a luat în considerare împrejurarea dacă actualul procuror general interimar al Ucrainei avea competența, potrivit Constituției Ucrainei, să înceapă urmărirea penală împotriva reclamantului și nu a ținut seama de faptul că o urmărire începută împotriva reclamantului în Austria a fost încetată pentru insuficiența probelor care să susțină acuzațiile potrivit cărora reclamantul a delapidat fonduri ale statului.


title: Cauza C-263/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 10 mai 2017 – Whirlpool Europe Srl și alții/Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 10 mai 2017 – Whirlpool Europe Srl și alții/Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico
   (Cauza C-263/17)
   (2017/C 309/24)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Whirlpool Europe Srl, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, FCA Italy SpA, FCA Group Purchasing Srl, FCA Melfi SpA, Barilla G. e R. Fratelli SpA, Versalis SpA

      Pârâtă: Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Întrebările preliminare

               1)

               Prevederile Directivei 2009/72/CE (1), în special articolul 3 alineatele (5) și (6) și articolul 28, trebuie interpretate în sensul că formează în mod necesar o rețea electrică și, prin urmare, un „sistem de distribuție” în sensul aceleiași directive un sistem constituit și gestionat de o entitate privată, la care este racordat un număr limitat de unități de producție și consum și care, la rândul său, este conectat la rețeaua publică, fără posibilitatea de a exclude dintr-o astfel de clasificare sistemele private având asemenea caracteristici constituite înainte de intrarea în vigoare a directivei și create inițial în scopul autoproducției?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, singura posibilitate oferită de directivă pentru a pune în valoare particularitățile unei rețele electrice private este încadrarea acesteia în categoria sistemelor de distribuție închise prevăzute la articolul 28 din aceeași directivă sau aceasta îi permite legiuitorului național să instituie o categorie diferită de sisteme de distribuție care să fie supuse unei reglementări simplificate, diferită de cea prevăzută pentru sistemele de distribuție închise?

               3)

               Independent de întrebările precedente, directiva trebuie interpretată în sensul că în ceea ce privește sistemele de distribuție închise prevăzute la articolul 28 este impusă în orice caz obligația de conectare a unor terți?

               4)

               Independent de întrebările precedente, clasificarea unei rețele electrice private drept sistem de distribuție închis în sensul articolului 28 din Directiva 2009/72/CE îi permite legiuitorului național să prevadă în favoarea unui astfel de sistem numai derogările de la regimul general al sistemelor de distribuție prevăzute expres la articolul 28 și la articolul 26 alineatul (4) din aceeași directivă sau – în lumina considerentelor (29) și (30) ale directivei – statului membru îi este permis sau impus să prevadă și alte excepții de la aplicarea reglementării generale a sistemelor de distribuție, astfel încât să asigure urmărirea obiectivelor indicate în considerentele menționate mai sus?

               5)

               În cazul în care Curtea consideră că statul membru poate sau trebuie să prevadă o reglementare care să ia în considerare caracterul specific al sistemelor de distribuție închise, prevederile Directivei 2009/72/CE – în special considerentele (29) și (30), articolul 15 alineatul (7), articolul 37 alineatul (6) litera (b) și articolul 26 alineatul (4) – se opun unei reglementări naționale cum este reglementarea relevantă în prezenta procedură, care supune sistemele de distribuție închise unei reglementări în materie de dispecerizare și de separare contabilă și funcțională pe deplin analoge celei privind rețelele publice și care, în ceea ce privește costurile generale ale sistemului de energie electrică, prevede că plata unor astfel de sume se calculează parțial și în funcție de energia consumată în cadrul sistemului închis?

      (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, p. 55).


title: Cauza C-337/14: Ordonanța președintelui Curții din 23 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/17

         Ordonanța președintelui Curții din 23 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-337/14) (1)

   (2014/C 431/28)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauze conexate C-468/10 și C-469/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)/Administración del Estado [Prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Articolul 7 litera (f) — Efect direct]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/18

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)/Administración del Estado
      (Cauze conexate C-468/10 și C-469/10) (1)

      (Prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Articolul 7 litera (f) - Efect direct)
      (2012/C 25/30)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamante: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)

         Pârâtă: Administración del Estado

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolului 7 litera (f) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10) — Prelucrarea datelor de către responsabili și comunicarea către destinatari pentru realizarea interesului lor legitim respectiv — Cerințe suplimentare — Efect direct al dispozițiilor unei directive

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care, în lipsa consimțământului persoanei vizate și pentru a permite prelucrarea datelor cu caracter personal ale acesteia, necesară pentru realizarea interesului legitim urmărit de operator sau de terțul ori de terții cărora le sunt comunicate aceste date, impune, pe lângă respectarea drepturilor și libertăților fundamentale ale persoanei vizate, ca datele în cauză să fie conținute în surse aflate la dispoziția publicului, excluzând astfel în mod categoric și generalizat orice prelucrare a unor date care nu se regăsesc în astfel de surse.

                  2.

                  Articolul 7 litera (f) din Directiva 95/46 are un efect direct.

         (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-282/08: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2012 — Grazer Wechselseitige Versicherung/Comisia [ „Ajutoare de stat — Ajutor acordat de autoritățile austriece grupului Grazer Wechselseitige (GRAWE) în cadrul privatizării Bank Burgenland — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea sa — Criteriul investitorului privat în economia de piață — Aplicare în situația în care statul are calitatea de vânzător — Determinarea prețului pieței” ]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/9

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2012 — Grazer Wechselseitige Versicherung/Comisia
   (Cauza T-282/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Ajutor acordat de autoritățile austriece grupului Grazer Wechselseitige (GRAWE) în cadrul privatizării Bank Burgenland - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea sa - Criteriul investitorului privat în economia de piață - Aplicare în situația în care statul are calitatea de vânzător - Determinarea prețului pieței)
   2012/C 109/20
   Limba de procedură: germană

      Părțile

      Reclamantă: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Graz, Austria) (reprezentant: H.Wollmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial V. Kreuschitz, N. Khan și K. Gross, ulterior V. Kreuschitz, N. Khan și T. Maxian Rusche, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2008/719/CE a Comisiei din 30 aprilie 2008 privind ajutorul de stat C 56/06 (ex NN 77/06) acordat de Austria în cadrul privatizării Bank Burgenland (JO L 239, p. 32)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Grazer Wechselseitige Versicherung AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-608/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 23 decembrie 2014 – Elena Delia Pondiche/Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunalul Sibiu (România) la data de 23 decembrie 2014 – Elena Delia Pondiche/Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Cauza C-608/14)
   (2015/C 089/11)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: Elena Delia Pondiche

      Pârâți: Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Întrebările preliminare

               1)

               Protecția socială, drepturile copilului, și principiile egalității de tratament și nondiscriminării asigurate de dreptul comunitar prin articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 20, articolul 21 alineatul (1), articolul 24 alineatul (1) și alineatul (2), articolul 34, articolul 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, articolul 3 alineatul (1) litera (b), articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1) privind coordonarea sistemelor de securitate socială pot fi interpretate ca opunându-se unor dispoziții de drept intern care restrâng cuantumul acordării indemnizației pentru creșterea copilului în funcție de data nașterii copilului și [n]u în funcție de data conceperii, deși copilul conceput se consideră că există, dacă se naște viu și viabil, fără a exista o justificare de ordin obiectiv și rezonabil?”

               2)

               Dacă prin O.U.G. nr. 111/2010 se instituie o măsură discriminatorie între persoanele aflate în situații identice, respectiv copii concepuți și născuți până la data de 31.12.2010 și copii concepuți până la data de 31.12.2010 și născuți după această dată?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului european și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (Text cu relevanță pentru SEE și pentru Elveția) (JO L 166 p. 1, Ediție specială 05/vol. 7, p. 82).