title: Cauza F-95/11: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2011 — ZZ/BEI

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/46

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2011 — ZZ/BEI
   (Cauza F-95/11)
   2011/C 347/88
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: N. Thieltgen, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite a BEI de a modifica condițiile de exercitare, precum și natura atribuțiilor reclamantei și cerere de daune interese

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei implicite a BEI de a modifica condițiile de exercitare, precum și natura atribuțiilor reclamantei;

               —

               obligarea BEI de a schimba repartizarea reclamantei în conformitate cu gradele sale și cu postul său;

               —

               constatarea existenței unor greșeli de serviciu imputabile BEI;

               —

               stabilirea răspunderii BEI față de reclamantă în ceea ce privește ilegalitatea deciziei și greșelile de serviciu imputabile BEI;

               —

               obligarea BEI la repararea prejudiciului psihic, moral și material cauzat reclamantei prin ilegalitatea deciziei și prin greșelile de serviciu imputabile Băncii, fiind necesar ca indemnizația să fie majorată cu dobânzi de întârziere;

                           —

                           în ceea ce privește ilegalitatea deciziei:

                                       —

                                       prejudiciul moral: 20 000 de euro;

                                       —

                                       prejudiciul material reprezentat de pierderea de remunerație: 113 100 de euro;

                           —

                           în ceea ce privește greșelile de serviciu imputabile BEI:

                                       —

                                       încălcarea de către BEI a obligațiilor de solicitudine și de protecție: 119 100 euro;

                                       —

                                       încălcarea articolului 42 din Regulamentul personalului: 10 000 euro;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-244/16: Acțiune introdusă la 13 mai 2016 – Yanukovych/Consiliul

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/49

         Acțiune introdusă la 13 mai 2016 – Yanukovych/Consiliul
   (Cauza T-244/16)
   (2016/C 243/55)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kiev, Ucraina) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76), în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1), în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că, pentru adoptarea măsurilor contestate, Consiliul Uniunii Europene (în continuare, „Consiliul”) nu a invocat un temei juridic adecvat. În primul rând, măsurile contestate nu îndeplinesc condițiile care îi permit Consiliului să recurgă la aplicarea articolului 29 TUE, și anume, printre altele, (i) obiectivele invocate expres de Consiliu (consolidarea statului de drept și respectarea drepturilor omului în Ucraina) reprezintă mai degrabă afirmații vagi care nu pot constitui, în mod legal, un temei valid pentru aceste măsuri, (ii) temeiul la care Consiliul încearcă să recurgă nu are o legătură suficientă cu nivelul adecvat de control jurisdicțional impus de împrejurările actuale și (iii) aplicarea unor măsuri restrictive împotriva reclamantului susține și legitimează, în fapt, comportamentul unui nou regim în Ucraina care, în sine, subminează securitatea juridică și statul de drept, încalcă și este pregătit să încalce în mod sistematic drepturile omului. În al doilea rând, nu au fost îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 215 TFUE, deoarece nu a existat o decizie întemeiată pe capitolul V din Tratatul UE. În al treilea rând, nu a existat o legătură suficientă pentru ca articolul 215 TFUE să fie invocat împotriva reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe un abuz de putere săvârșit de Consiliu. Scopul actual al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a măsurilor contestate a constat, în esență, în încercarea de a obține favoruri din partea regimului actual din Ucraina (astfel încât Ucraina să aibă legături mai strânse cu Uniunea Europeană), iar nu îndeplinirea obiectivelor sau a motivelor invocate pentru măsurile contestate.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe neîndeplinirea de către Consiliu a obligației de motivare. „Expunerea de motive” pentru măsurile contestate, în vederea includerii reclamantului, (în afară de faptul că este eronată) este stereotipă, inadecvată și neindividualizată.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că reclamantul nu îndeplinește criteriile stabilite pentru a fi încadrat în perioada relevantă.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe erori vădite de apreciere săvârșite de Consiliu prin includerea reclamantului în măsurile contestate. Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere desemnând din nou pe reclamant, în pofida lipsei clare a unei legături între „expunerea de motive” și criteriile de desemnare pertinente.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de apărare al reclamantului și/sau refuzul de a i se acorda protecție jurisdicțională efectivă. Printre altele, Consiliul nu a îndeplinit obligația de a se consulta cu reclamantul înainte de desemnarea din nou a acestuia, iar reclamantul nu a avut oportunitatea adecvată și echitabilă nici să corecteze erorile, nici să prezinte informații referitoare la situația sa personală.

               7.

               Al șaptelea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate al reclamantului, consacrat la articolul 17 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Printre altele, măsurile restrictive reprezintă o restricție nejustificată și disproporționată, deoarece (i) nu există o prezumție să se considere că fondurile pretins deturnate de reclamant au fost transferate în afara Ucrainei și (ii) înghețarea activelor reclamantului nu este nici necesară și nici adecvată, din moment ce autoritățile din Ucraina au estimat în prezent valoarea pierderilor pretins reclamate în cadrul procedurilor penale care se află în desfășurare împotriva reclamantului.


title: Cauza C-496/12: Cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 6 noiembrie 2012 — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA/Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/7

         Cerere de decizie preliminară formulată de Krajský súd v Prešove (Slovacia) la 6 noiembrie 2012 — Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA/Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.
   (Cauza C-496/12)
   2013/C 86/10
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile

      Reclamantă: Spoločenstvo vlastníkov bytov MYJAVA

      Pârâtă: Podtatranská vodárenská prevádzková spoločnosť, a.s.

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile directivelor Uniunii Europene, cum ar fi Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe (1), Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (2), precum și alte directive având ca obiect protecția consumatorilor, trebuie interpretate în sensul că beneficiază de aceeași protecție garantată consumatorilor și persoanele juridice, cu condiția ca, în contractele care intră în domeniul de aplicare al acestor directive, ele să acționeze în scopuri care nu intră în cadrul activității lor comerciale sau profesionale?

               2.

               Dispozițiile directivelor Uniunii Europene, cum ar fi Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe, Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect, trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții de drept național precum cea din procedura națională care, deși se constată un defect al produsului furnizat, limitează dreptul de a solicita rambursarea, și anume acțiunea în restituirea plății nedatorate, numai la perioada ulterioară ultimei citiri a contorului de apă defect, efectuată înainte de introducerea cererii?

      (1)  JO L 171, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 89.

      (2)  JO L 210, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 183.


title: Cauza F-139/07: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2007 — Van Arum/Parlamentul European

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/49

         Acțiune introdusă la 10 decembrie 2007 — Van Arum/Parlamentul European
   (Cauza F-139/07)
   (2008/C 92/99)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Rinse van Arum (Winksele, Belgia) (reprezentant: W. van den Muijsenbergh, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Reclamantul solicită, pe de o parte, modificarea raportului de evaluare, și, în subsidiar, anularea acestuia. În subsidiar, reclamantul solicită obligarea pârâtului să-i comunice toate probele care au stat la baza anumitor constatări litigioase cuprinse în raportul de evaluare, și luarea unei decizii în privința faptelor și evaluărilor litigioase. Pe de altă parte, reclamantul solicită obligarea AIPN să îi plătească o despăgubire simbolică în sumă de 1 euro.
   Concluziile reclamantului

               —

               Modificarea raportului de evaluare;

               —

               în subsidiar, anulare în întregime a raportului;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtului să-i comunice reclamantului toate probele care au stat la baza anumitor constatări litigioase cuprinse în raportul de evaluare și luarea unei decizii în privința faptelor și evaluărilor litigioase;

               —

               obligarea AIPN la plata unei despăgubiri simbolice de 1 euro;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


               7.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 66/30

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2012 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-13/12)
   2013/C 66/10
   La data de 30 noiembrie 2012, Autoritatea AELS de Supraveghere, cu sediul în Rue Belliard nr. 35, 1040 Bruxelles, Belgium, reprezentată de Xavier Lewis și Maria Moustakali, în calitate de agenți, a introdus o acțiune împotriva Islandei în fața Curții de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că, prin faptul că nu a adoptat, sau nu a notificat autorității, măsurile necesare pentru punerea în aplicare în termenul prevăzut a actului menționat la capitolul I partea 7.1 punctul 10 din anexa I la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 90/167/CEE a Consiliului din 26 martie 1990 de stabilire a condițiilor de reglementare a preparării, introducerii pe piață și utilizării furajelor cu adaos de medicamente în Comunitate), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului și al articolului 7 din Acordul privind SEE; și

               2.

               să impună Islandei să suporte costurile aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, în temeiul articolului 15 din Directiva 90/167/CEE a Consiliului din 26 martie 1990 („directiva”) și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Islanda are obligația de a lua măsurile necesare în vederea punerii în aplicare a directivei și de a informa Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile luate;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că nu a primit nicio astfel de informație din partea Guvernului Islandei și că nu este în posesia vreunei alte informații care să îi permită să concluzioneze că măsurile necesare pentru punerea în aplicare a directivei au fost luate;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE prin faptul că nu a adoptat, sau nu a notificat autorității, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a directivei în termenul prevăzut.


title: Cauza F-101/15: Acțiune introdusă la 9 iulie 2015 – ZZ/SEAE

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/70

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2015 – ZZ/SEAE
   (Cauza F-101/15)
   (2015/C 302/86)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis şi N. de Montigny, avocaţi)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei SEAE de a nu-l promova pe reclamant la gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2014

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei din 29 octombrie 2014 de stabilire a listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2014 în măsura în care nu conține numele său;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-32/08: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/32

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-32/08)
   (2008/C 92/66)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei de a nu selecta oferta reclamantei și de a atribui contractul ofertantului câștigător;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata de despăgubiri în valoare de 65 565 de euro, pentru prejudiciile suferite de reclamantă în procedura de atribuire în discuție;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate în legătură cu această acțiune, chiar în cazul respingerii prezentei cereri.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că, în cadrul procedurii de atribuire ENV.A.1/SER/2007/0032 privind realizarea unui „Studiu de piață în vederea dezvoltării unei noi abordări a site-ului internet «Tinerii europeni și mediul»” (JO 2007/S 83-100898) Comisia Europeană nu a respectat obligațiile prevăzute în regulamentul financiar (1), în normele sale de aplicare și în Directiva 2004/18/CE (2).
   Reclamanta mai susține că autoritatea contractantă a comis mai multe erori vădite de evaluare care au avut ca rezultat respingerea ofertei sale. În plus, autoritatea contractantă și-ar fi încălcat obligația de a-și motiva decizia și, mai ales, de a informa pe reclamantă cu privire la meritele relative ale ofertantului câștigător.
   În consecință, reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei Europene de respingere a ofertei sale și de atribuire a contractului ofertantului câștigător și obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în legătură cu acțiunea, chiar în cazul respingerii cererii. În subsidiar, întrucât cel mai probabil contractul va fi executat în totalitate până la pronunțarea deciziei instanței sau dacă anularea deciziei nu mai este posibilă, reclamanta solicită acordarea de compensații bănești (despăgubiri) conform articolelor 235 CE și 288 CE.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-381/06: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — FRA.BO/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Comunicarea privind cooperarea — Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor — Circumstanțe atenuante — Imunitate la amendă — Încredere legitimă — Egalitate de tratament” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/21

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — FRA.BO/Comisia
   (Cauza T-381/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Comunicarea privind cooperarea - Linii directoare privind metoda de stabilire a amenzilor - Circumstanțe atenuante - Imunitate la amendă - Încredere legitimă - Egalitate de tratament)
   2011/C 145/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: FRA.BO SpA (Bordolano, Italia) (reprezentanți: inițial R. Celli, solicitor, și F. Distefano, avocat, și ulterior F. Distefano)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Nijenhuis și V. Bottka, agenți, asistați de S. Kinsella, solicitor, și K. Nordlander, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2006) 4180 a Comisiei din 20 septembrie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F-1/38.121 — Fitinguri), precum și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă FRA.BO SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-382/14: Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Rintisch/OAPI– Compagnie laitière européenne (PROTICURD)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/39

         Acțiune introdusă la 19 mai 2014 – Rintisch/OAPI– Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Cauza T-382/14)
   2014/C 282/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Bernhard Rintisch (Bottrop, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compagnie laitière européenne SA (Conde Sur Vire, Franța)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 martie 2014 în cauza R 609/2011-4; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PROTICURD” pentru produse din clasele 5 și 29 – înregistrarea internațională nr. 9 81  041 care desemnează Uniunea Europeană

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamantul

      Marca sau semnul invocat: mărcile germane nr. 3 9 7 02  429, 3 9 5 49  559 și 3 9 6 08  644

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac în parte.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-31/09: Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2010 — Badi/OAPI (LE GOMMAGE DES FACADES) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LE GOMMAGE DES FACADES — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Obligație de motivare — Articolul 73 teza întâi din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 teza întâi din Regulamentul nr. 207/2009) ]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/44

         Hotărârea Tribunalului din 10 martie 2010 — Badi/OAPI (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Cauza T-31/09) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LE GOMMAGE DES FACADES - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Obligație de motivare - Articolul 73 teza întâi din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 teza întâi din Regulamentul nr. 207/2009)”)
   2010/C 113/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Baid SARL (Paris, Franța) (reprezentant: M. Grasset, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 30 octombrie 2008 (cauza R 963/2008-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal LE GOMMAGE DES FACADES ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Baid SARL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-285/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 iunie 2009 — Securvita/OAPI (Natur-Aktien-Index) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Natur Aktien Index — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Cerere de modificare — Inadmisibilitate vădită ]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 30 iunie 2009 — Securvita/OAPI (Natur-Aktien-Index)
   (Cauza T-285/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Natur Aktien Index - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Cerere de modificare - Inadmisibilitate vădită”)
   2009/C 205/71
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: M. van Eendenburg, C. Uhlig și J. Nabert, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 mai 2008 (cauza R 525/2007-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Natur Aktien Index ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-92/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 25 februarie 2015 – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 25 februarie 2015 – Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
   (Cauza C-92/15)
   (2015/C 155/16)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sven Mathys

      Pârâtă: De Grave Antverpia NV

      Întrebările preliminare

   Articolul 3 din Legea belgiană din 5 mai 1936 privind navlosirea în transportul pe căile navigabile interioare este compatibil cu articolele 1 și 2 din Directiva 96/75/CE (1), în cazul în care o persoană care nu este nici proprietarul și nici operatorul unei nave fluviale încheie în calitate de transportator un contract de transport de bunuri pe căile navigabile interioare și nu acționează în calitate de intermediar – „navlositor” – în sensul articolului 3 din Legea din 5 mai 1936?

      (1)  Directiva 96/75/CE a Consiliului din 19 noiembrie 1996 privind sistemele de navlosire și de stabilire a prețurilor în transportul național și internațional pe căile navigabile interioare în Comunitate (JO L 304, p. 12, Ediţie specială, 07/vol. 4, p. 110).


title: Cauza T-562/10: Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2011 — HTTS/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Obligația de motivare — Judecare în lipsă — Cerere de intervenție — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/50

      Hotărârea Tribunalului din 7 decembrie 2011 — HTTS/Consiliul
      (Cauza T-562/10) (1)

      (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Obligația de motivare - Judecare în lipsă - Cerere de intervenție - Nepronunțare asupra fondului)
      (2012/C 25/96)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: J. Kienzle și M. Schlingmann, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și Z. Kupčová, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), în măsura în care acesta o privește pe reclamantă.

         Dispozitivul

                  1.

                  Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Comisia Europeană și de Republica Federală Germania.

                  2.

                  Anulează Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007, în măsura în care acesta privește HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH.

                  3.

                  Menține efectele Regulamentului nr. 961/2010, în măsura în care acesta privește HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, pentru o perioadă care nu poate depăși două luni începând de la data pronunțării prezentei hotărâri.

                  4.

                  Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping.

         (1)  JO C 46, 12.2.2011.


title: Cauza C-355/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 13 iulie 2015 – Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH și Caverion Österreich GmbH

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 13 iulie 2015 – Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH și Caverion Österreich GmbH
   (Cauza C-355/15)
   (2015/C 320/24)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH și Caverion Österreich GmbH

      Celelalte părți la procedură: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co KG in Wien

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere principiile din Hotărârea Curții din 4 iulie 2013, Fastweb (C-100/12) (1), articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (2), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (3), denumită în continuare „Directiva 89/665”, trebuie interpretat în sensul că unui ofertant a cărui ofertă a fost exclusă definitiv de către autoritatea contractantă și care, potrivit articolului 2a din Directiva 89/665, nu este ofertant interesat i se poate refuza accesul la o cale de atac împotriva unei decizii de atribuire (decizie privind încheierea unui contract-cadru) și împotriva încheierii unui contract (inclusiv acordarea unor daune interese solicitate în temeiul articolului 2 alineatul (7) din directivă), chiar și atunci când au depus oferte numai doi ofertanți, iar în opinia ofertantului exclus ar fi trebuit să fie exclusă și oferta adjudecatarului?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

               2)

               Având în vedere principiile din Hotărârea Curții din 4 iulie 2013, Fastweb (C-100/12), articolul 1 alineatul (3) din Directiva 89/665 trebuie interpretat în sensul că ofertantului neinteresat (în sensul articolului 2a din directivă) trebuie să i se permită accesul la o cale de atac numai atunci când

                           a)

                           în mod evident, din dosarul căii de atac reiese că oferta depusă de ofertantul interesat este neconformă?

                           b)

                           oferta adjudecatarului nu este conformă din aceleași motive?

      (1)  ECLI:EU:C:2013; 448.

      (2)  JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237.

      (3)  JO L 335, p. 31.


title: Cauza C-647/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Lille (Franța) la 15 decembrie 2016 – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal administratif de Lille (Franța) la 15 decembrie 2016 – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais
   (Cauza C-647/16)
   (2017/C 070/17)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif de Lille

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Adil Hassan

      Pârât: Préfet du Pas-de-Calais

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile articolului 26 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului și al Consiliului din 26 iunie 2013 (1) se opun ca autoritățile competente din statul membru care a adresat, unui alt stat membru pe care îl consideră ca fiind statul responsabil prin aplicarea criteriilor stabilite de regulament, o cerere de preluare sau reprimire a unui resortisant al unei țări terțe sau a unui apatrid care a prezentat o cerere de protecție internațională cu privire la care nu s-a luat încă o decizie definitivă ori a unei alte persoane prevăzute la articolul 18 alineatul (1) litera (c) sau (d) din regulament să adopte o decizie de transfer și să o notifice persoanei în cauză înainte ca statul solicitat să fi acceptat această preluare sau această reprimire?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO L 180, p. 31).


title: Cauza T-364/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 martie 2007 — Saint-Gobain Pam/OAPI — Propamsa (PAM PLUVIAL) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PAM PLUVIAL — Mărci naționale figurative anterioare PAM — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Dovada utilizării — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 43 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 martie 2007 — Saint-Gobain Pam/OAPI — Propamsa (PAM PLUVIAL)
   (Cauza T-364/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale «PAM PLUVIAL« - Mărci naționale figurative anterioare «PAM« - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Dovada utilizării - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 43 din Regulamentul (CE) nr. 40/94“)
   (2007/C 95/80)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Saint-Gobain Pam SA (Nancy, Franța) (reprezentanți: J. Blanchard și G. Marchais, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Rassat, agent)

      Cealaltă parte în cadrul procedurii în fața camerei de recurs a OAPI: Propamsa, SA (Barcelona, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei camerei a patra de recurs a OAPI din 15 aprilie 2005 (cauza R 414/2004-4) privind înregistrarea semnului verbal PAM PLUVIAL, referitoare la o procedură de opoziție dintre Propamsa, SA și Saint-Gobain Pam SA.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta Saint-Gobain Pam SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 315, 10.12.2005.


title: Cauza C-335/08 P: Recurs introdus la 21 iulie 2008 de Transports Schiocchet — Excursions SARL împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 19 mai 2008 în cauza T-220/07, Transports Schiocchet — Excursions/Comisia

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/17

         Recurs introdus la 21 iulie 2008 de Transports Schiocchet — Excursions SARL împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 19 mai 2008 în cauza T-220/07, Transports Schiocchet — Excursions/Comisia
   (Cauza C-335/08 P)
   (2008/C 285/28)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Transports Schiocchet — Excursions SARL (reprezentant: Me. D. Schönberger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului din 19 mai 2008;

               —

               pronunțarea asupra cauzei, admiterea cererilor formulate în primă instanță și statuarea în mod definitiv asupra litigiului;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei Tribunalului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta invocă trei motive în susținerea recursului.
   Prin primul motiv, aceasta arată că Tribunalul a încălcat principiul securității juridice în legătură cu deciziile din ordinea judiciară comunitară, articolul 235 și articolul 288 al doilea paragraf din Tratatul CE, precum și articolul 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, în măsura în care, la punctul 39 din ordonanța atacată, Tribunalul ar fi statuat că introducerea de către reclamantă a acțiunilor la instanțele naționale nici nu suspendă, nici nu întrerupe prescripția, în condițiile în care în hotărârile sale anterioare, care au autoritate de lucru judecat, Tribunalul ar fi încurajat-o, dimpotrivă, să își continue acțiunile la instanțele naționale.
   Prin cel de al doilea motiv, recurenta denunță mai multe erori pe care le-ar fi comis Tribunalul în aprecierea condițiilor de angajare a răspunderii delictuale, erori privind denaturarea faptelor și a concluziilor cererii sale, a articolului 288 al doilea paragraf CE, precum și a articolului 230 CE în ceea ce privește, în special, pretinsa confirmare din partea instanțelor naționale a poziției Comisiei și aprecierea efectuată în legătură cu perioada în care s-a produs prejudiciul.
   Prin cel de al treilea și cel din urmă motiv, recurenta invocă încălcarea articolului 4 alineatul (2) și a articolului 2 punctul 1.3 din Regulamentul nr. 684/92 (1), în măsura în care Tribunalul, urmărind interpretarea efectuată de Comisie, ar fi calificat în mod eronat drept „serviciu special” [articolul 4 alineatul (2)], scutit de autorizație, activitatea concurenților recurentei, în condițiile în care în speță era vorba despre servicii paralele sau temporare (articolul 2 punctul 1.3) supuse acelorași reguli precum serviciile regulate efectuate de recurentă.

      (1)  JO L 74, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 34.


title: Cauza T-429/16: Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/48

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2016 – Martín Osete/EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)
   (Cauza T-429/16)
   (2016/C 343/65)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Isabel Martín Osete (Paris, Franța) (reprezentant: V. Wellens, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Daniella Rey (Toulouse, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „AN IDEAL HUSBAND” – marca verbală a Uniunii Europene nr. 5 231 808

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 aprilie 2016 în cauza R 1526/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 55 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-48/13: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2013 — Out of the blue/OAPI — Mombauer (REFLEXX)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/25

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2013 — Out of the blue/OAPI — Mombauer (REFLEXX)
   (Cauza T-48/13)
   2013/C 86/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Out of the blue KG (Lilienthal, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt și I. George, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Meinhard Mombauer (Köln, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 noiembrie 2012, pronunțată în cauza R 1656/2011-4;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor sale de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă;

               —

               în cazul în care Meinhard Mombauer participă la procedură în calitate de intervenient, obligarea acestuia la plata cheltuielilor sale de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „REFLEXX” pentru produse din clasa 9 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 239 511.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Meinhard Mombauer.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „REFLECTS” pentru produse din clasa 9.

      Decizia diviziei de opoziție: a admis opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatul (5) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-233/17: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – Republica Portugheză/Comisia

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/32

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – Republica Portugheză/Comisia
   (Cauza T-233/17)
   (2017/C 213/44)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão și J. Saraiva de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare C(2017) 7866 a Comisiei din 14 ianuarie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care a exclus de la finanțare cheltuielile declarate de Portugalia în cadrul „POSEI – Regim specific de aprovizionare” (1 288 044,79 euro) și în cadrul „cheltuielilor directe privind campania din 2010” (830 326,12 euro);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO 2006, L 171, p. 90, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 37), în ceea ce privește cerințele esențiale ale comunicării oficiale prevăzute de această dispoziție.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO 2009, L 30, p. 16).

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 23 din Regulamentul (CE) nr. 247/2006 al Consiliului din 30 ianuarie 2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii (JO 2006, L 42, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 69, p. 202).


title: Cauza C-281/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt/Finanzamt Offenburg (Libertatea de a presta servicii — Activitate de învățământ cu titlu accesoriu — Noțiunea remunerație — Indemnizații pentru cheltuieli profesionale — Reglementare în materie de scutiri fiscale — Condiții — Remunerație plătită de o universitate națională)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/17

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt/Finanzamt Offenburg
   (Cauza C-281/06) (1)

   (Libertatea de a presta servicii - Activitate de învățământ cu titlu accesoriu - Noțiunea „remunerație’ - Indemnizații pentru cheltuieli profesionale - Reglementare în materie de scutiri fiscale - Condiții - Remunerație plătită de o universitate națională)
   (2008/C 51/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt

      Pârât: Finanzamt Offenburg
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolelor 49 CE și 149 CE — Activitate de învățământ exercitată cu titlu de activitate profesională secundară în cadrul unei persoane juridice de drept public (universitate) în schimbul unei remunerații care poate fi considerată drept indemnizație pentru cheltuieli — Reglementare națională care limitează scutirea fiscală prevăzută pentru astfel de remunerații, la remunerațiile plătite de către persoane juridice de drept public stabilite în statul membru
   Dispozitivul

               1)

               O activitate de învățământ exercitată de un contribuabil dintr-un stat membru în serviciul unei persoane juridice de drept public, în acest caz o universitate situată într-un alt stat membru, intră în domeniul de aplicare al articolului 49 CE, chiar dacă aceasta este exercitată cu titlu accesoriu și cvasibenevol.

               2)

               Restricția privind libertatea de a presta servicii, care constă în faptul că o reglementare națională prevede aplicarea unei scutiri de la impozitul pe venit pe remunerațiile plătite de universități, persoane juridice de drept public, stabilite pe teritoriul național, în schimbul unei activități de învățământ exercitate cu titlu accesoriu, însă refuză aplicarea ei atunci când aceste remunerații sunt plătite de o universitate stabilită într-un alt stat membru, nu este justificată de motive imperative de interes general.

               3)

               Faptul că statele membre au competența de a decide ele însele cu privire la organizarea sistemului educațional propriu nu poate face compatibilă cu dreptul comunitar o reglementare națională care prevede beneficiul unei scutiri fiscale pentru contribuabilii care exercită activități în serviciul sau în numele unor universități publice naționale.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza T-365/16: Acțiune introdusă la 8 iulie 2016 – Portigon/Comitetul unic de rezoluție

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/38

         Acțiune introdusă la 8 iulie 2016 – Portigon/Comitetul unic de rezoluție
   (Cauza T-365/16)
   (2016/C 343/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Portigon AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: D. Bliesener și V. Jungkind, avocați)

      Pârâtul: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziilor pârâtului, pe care baza cărora Bundesanstalt für Finanzmarktstabilisierung (Oficiul federal de stabilizare a piețelor financiare, Germania) a încasat de la reclamantă la 22 aprilie 2016 (numărul 2208101-2016-JB), precum și la 10 iunie 2016 (numărul 2208102-2016-JB) contribuțiile anuale la Fondul de unic de rezoluție pentru anul 2016;

               —

               obligarea pârâtului să prezinte deciziile menționate mai sus;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (2) primul – al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 (2) și cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE (3).

                           —

                           Pârâtul a stabilit în mod incorect în sarcina reclamantei obligația de contribuție la fond, cu toate că instituția nu este expusă riscului, o rezoluție a instituției potrivit normelor din Regulamentul (UE) 806/2014 este exclusă, iar instituția nu are importanță pentru stabilitatea sistemului financiar.

                           —

                           Reclamanta nu mai este operativă pe piață. Aceasta nu mai desfășoară activități noi de la începutul anului 2012 și se găsește în faza de lichidare ca urmare a unei decizii a Comisiei în materie de ajutoare. Cea mai mare parte a angajamentelor restante a transferat-o unei alte persoane juridice, care a preluat șansele și riscurile.

                           —

                           Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (4), care nu prevede nicio excepție pentru instituții precum cea a reclamantei, încalcă articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor 16 și 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare, „carta”)
               Dată fiind situația distinctă a reclamantei în comparație cu alte instituții de credit obligate la plata contribuției, deciziile încalcă principiul egalității. În plus, acestea aduc atingere în mod disproporționat libertății reclamantei de a desfășura o activitate economică.

               3.

               Al treilea motiv, invocat în subsidiar și întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (2) primul – al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 și cu articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59/UE.
               La calculul valorii contribuțiilor, pârâtul a omis în mod eronat să excludă activitățile fiduciare fără risc înscrise în bilanț din angajamentele relevante pentru stabilirea contribuției.

               4.

               Al patrulea motiv, invocat în subsidiar și întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 coroborat cu articolul 5 alineatul (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63.
               La calculul valorii contribuțiilor, pârâtul a reținut, în mod incorect, valoarea brută a contractelor cu instrumente financiare derivate ale reclamantei, iar nu valoarea netă, care corespunde unei aprecieri adecvate a riscurilor.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat în subsidiar și întemeiat pe încălcarea articolului 70 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 coroborat cu articolul 6 alineatul (8) litera (a) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63.
               La calculul valorii contribuțiilor, pârâtul a considerat în mod incorect că reclamanta este o instituție în reorganizare. Indicatorul de risc vizat la articolul 6 alineatul (5) litera (c) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 ar fi trebuit stabilit la valoarea minimală.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din cartă, deoarece pârâtul ar fi trebuit să o asculte pe reclamantă înainte de emiterea deciziilor.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din cartă, deoarece pârâtul nu și-a motivat suficient deciziile.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/81 al Consiliului din 19 decembrie 2014 de stabilire a condițiilor uniforme de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la Fondul unic de rezoluție (JO 2015, L 15, p. 1).

      (3)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2015, L 11, p. 44).

      (4)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza T-276/08: Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Al-Aqsa/Consiliul

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/37

         Ordonanța Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Al-Aqsa/Consiliul
   (Cauza T-276/08) (1)

   2014/C 194/48
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-258/09: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2008/1/CE — Prevenirea și controlul integrat al poluării — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/14

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-258/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2008/1/CE - Prevenirea și controlul integrat al poluării - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2010/C 113/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și A. Marghelis, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: T. Materne, agent)

      Obiectul

   Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru a se conforma, în Regiunea Valonă, articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 24, p. 8) — Instalații existente care pot avea o incidență asupra emisiilor în aer, în apă și în sol și asupra poluării

      Dispozitivul

               1.

               Prin autorizarea, în Regiunea Valonă, a funcționării unor instalații existente neconforme cu cerințele prevăzute la articolele 3, 7, 9, 10, 13, la articolul 14 literele (a) și (b) și la articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării, în pofida termenului stabilit pentru data de 30 octombrie 2007, astfel cum se prevede la articolul 5 alineatul (1) din această directivă, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate.

               2.

               Obligă Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-64/07: Ordonanța președintelui Curții din 8 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/32

         Ordonanța președintelui Curții din 8 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-64/07) (1)

   (2007/C 315/58)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza C-352/09 P: Recurs introdus la 2 septembrie 2009 de ThyssenKrupp Stainless AG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 1 iulie 2009 în cauza T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/27

         Recurs introdus la 2 septembrie 2009 de ThyssenKrupp Stainless AG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 1 iulie 2009 în cauza T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-352/09 P)
   2009/C 282/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: ThyssenKrupp Nirosta AG, fostă ThyssenKrupp Stainless AG (reprezentanți: M. Klusmann și S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene (Camera a cincea) din 1 iulie 2009 în cauza T-24/07 (ThyssenKrupp Stainless AG/Comisia)

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare pe fond,

               —

               mai în subsidiar, diminuarea în mod corespunzător a amenzii aplicate recurentei la articolul 2 din decizia atacată adoptată de intimată la 20 decembrie 2006,

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acest recurs are ca obiect Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță prin care s-a respins acțiunea în anulare formulată de reclamantă împotriva Deciziei Comisiei (denumită în continuare „intimata”) din 20 decembrie 2006 în cadrul unei proceduri în temeiul articolului 65 CO. Prezenta procedură privește o încălcare a normelor privind înțelegerile pe piața produselor din oțel inoxidabil care, potrivit constatărilor intimatei, a încetat la sfârșitul lunii ianuarie 1998. Încălcarea intra în domeniul de aplicare al articolului 65 CO.
   Recurenta invocă cinci motive în susținerea recursului.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta invocă o încălcare a principiului nulla poena sine lege prevăzută de articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și de articolul 5, de articolul 7 alineatul (1) și de articolul 83 CE, precum și o atingere adusă suveranității statelor semnatare ale Tratatului CECO prin faptul că Tribunalul a confirmat temeiul juridic reținut de intimată, respectiv articolul 65 alineatul (1) CO coroborat cu articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003. Articolul 65 alineatul (1) CO nu ar mai constitui dispoziția aplicabilă de la data expirării Tratatului CECO. Din acest motiv intimata ar fi acționat sine lege. Nici aplicarea unei amenzi nu s-ar mai putea sprijini cu titlu complementar pe articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003. Potrivit delimitării competențelor stabilită de tratat, această dispoziție ar permite sancționarea încălcărilor ale dreptului comunitar, dar nu ale normelor CECO.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta invocă o încălcare a principiilor res iudicata și nulla poena sine lege, precum și o aplicare eronată a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 prin faptul că Tribunalul s-a raliat punctului de vedere al intimatei potrivit căruia recurenta poate răspunde în locul societății Thyssen Stahl AG pentru încălcarea săvârșită de aceasta. Thyssen Stahl AG ar continua să existe ca societate solvabilă, astfel încât intimata ar fi putut să se întoarcă împotriva acesteia. Curtea s-a pronunțat în acest sens în Hotărârea sa din 14 iulie 2005 în cauzele conexe C-65/02 P și C 73/02 P privind decizia inițială din 1998. Chiar presupunând că, în hotărârea sa, Curtea a considerat că a avut loc un transfer material de răspundere către recurentă, acest lucru nu ar avea autoritatea de lucru judecat în prezenta procedură întucât aceasta din urmă își are originea într-o decizie nouă a intimatei. În plus, recurenta nu ar trebui în nicun caz să răspundă pentru Thyssen Stahl AG din cauza declarației sale în care se limitează să exprime în mod declaratoriu un transfer de răspundere civilă, în realitate o declarație făcută de o întreprindere nu ar determina niciodată un transfer al obligației de a plăti o amendă.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta invocă o încălcare a principiului preciziei. Din temeiul juridic al sancțiunii confirmate de Tribunal nu ar rezulta suficient de clar și de neechivoc articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 pe care îl vizează încălcările articolului 65 alineatul (1) CO. Pe de altă parte, noțiunea „transfer de răspundere prin declarație” invocată de intimată și de Tribunal nu este determinată în mod clar și neechivoc nici în condițiile de aplicare, nici în efectele sale juridice.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurenta invocă o încălcare a dispozițiilor privind prescripția. În măsura în care amenda care trebuie aplicată recurentei nu este decât consecința unei încălcări de care Thyssen Stahl AG trebuia să răspundă inițial, tot pe aceasta din urmă ar trebui să se întemeieze pentru prescripție. Întrucât ea nu a formulat acțiune împotriva deciziei inițiale a intimatei, suspendarea prescripției nu o privește. În consecință, prescripția ar exista în continuare, chiar dacă o răspundere indirectă a recurentei pentru Thyssen Stahl AG ar fi de asemenea exclusă.
   Al cincilea motiv privește încălcarea principiilor de calcul al amenzii. Tribunalul ar fi exclus în mod greșit reducerea cuantumului amenzii, deși în mod incontestabil, recurenta a prezentat în speță toate elementele de fapt cu privire la care Comisia a considerat că ar constitui o încălcare a articolului 65 alineaul (1) CO. Tribunalul nu ar fi trebuit să refuze compensarea acestei cooperări pentru motivul că recurenta s-a opus unei aplicări a articolului 65 alineatul (1) CO și refuză un transfer de răspundere de la Thyssen Stahl AG către ea însăși, în ambele cazuri din motive legale. Invocarea nelegalității unor aprecieri juridice nu ar diminua valoarea cooperării întrucât problemele de drept trebuie întotdeauna examinate din oficiu și întrucât unele autorități nu trebuie să adopte niciodată decizii nelegale, indiferent așadar de ceea ce părțile ar fi putut să recunoască.


title: Cauza T-14/10: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2010 — CheckMobile/OAPI (carcheck)

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/35

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2010 — CheckMobile/OAPI (carcheck)
   (Cauza T-14/10)
   2010/C 80/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Hamburg, Germania) (reprezentant: K. Lodigkeit, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 18 noiembrie 2009 (recurs R 595/2009-4), în măsura în care respinge cererea de înregistrare a mărcii „carcheck” în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera c) din Regulamentul nr. 40/94;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „carcheck” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 36, 38, 41, 42 și 45 (cerere de înregistrare nr. 7 368 681)

      Decizia examinatorului: refuz parțial de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: anularea parțială a deciziei examinatorului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 (1), întrucât camera de recurs a interpretat prea larg motivul absolut întemeiat pe caracterul exclusiv descriptiv al semnelor care compun marca

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1 — 36, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-395/11: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Elti/Delegația Uniunii Europene în Muntenegru ( „Acțiune în anulare — Contracte de achiziții publice de bunuri — Procedură de cerere de ofertă — Informatizarea serviciului public de radiodifuziune din Muntenegru — Decizia de atribuire a contractului adoptată de Delegația Uniunii în Muntenegru — Lipsa calității de pârât — Inadmisibilitate” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/21

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Elti/Delegația Uniunii Europene în Muntenegru
   (Cauza T-395/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Contracte de achiziții publice de bunuri - Procedură de cerere de ofertă - Informatizarea serviciului public de radiodifuziune din Muntenegru - Decizia de atribuire a contractului adoptată de Delegația Uniunii în Muntenegru - Lipsa calității de pârât - Inadmisibilitate)
   2012/C 227/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovenia) (reprezentant: N. Zidar Klemenčič, avocat)

      Pârâtă: Delegația Uniunii Europene în Muntenegru (reprezentanți: inițial N. Bertolini, agent, ulterior J. Stuyck și A.-M. Vandromme, avocați)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a deciziei șefului Delegației Uniunii în Muntenegru din 21 martie 2011 de respingere a ofertei reclamantei pentru contractul de furnizare a unor echipamente destinate informatizării serviciului public de radiodifuziune din Muntenegru și, prin urmare, de atribuire a contractului menționat unei alte societăți și, în subsidiar, o cerere de despăgubiri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Elti d.o.o. la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-374/07 P: Ordonanța Curții din 20 ianuarie 2009 — Mebrom NV/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Răspundere extracontractuală a Comisiei — Prejudiciu cert și real — Denaturarea elementelor de fapt și a probelor — Sarcina probei)

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/20

         Ordonanța Curții din 20 ianuarie 2009 — Mebrom NV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-374/07 P) (1)

   (Recurs - Răspundere extracontractuală a Comisiei - Prejudiciu cert și real - Denaturarea elementelor de fapt și a probelor - Sarcina probei)
   2009/C 141/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mebrom NV (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: X. Lewis, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 22 mai 2007 Mebrom/Comisia (T-198/05), prin care Tribunalul a respins ca neîntemeiată o acțiune vizând repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit ca urmare a nepunerii în practică de către Comisie, pentru lunile ianuarie și februarie 2005, a unui sistem care să permită recurentei să importe bromură de metil în Uniunea Europeană, conform articolelor 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 iunie 2000 privind substanțele care diminuează stratul de ozon (JO L 244, p.1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 108)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Mebrom NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza T-716/15: Hotărârea Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Gallardo Blanco/EUIPO – Expasa Agricultura y Ganadería (Reprezentarea unei zăbale de cal în formă de „h”) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene constituite din reprezentarea unei zăbale de cal în formă de «h» — Mărci figurative anterioare ale Uniunii Europene și spaniolă — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcilor anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/33

         Hotărârea Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Gallardo Blanco/EUIPO – Expasa Agricultura y Ganadería (Reprezentarea unei zăbale de cal în formă de „h”)
   (Cauza T-716/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci figurative a Uniunii Europene constituite din reprezentarea unei zăbale de cal în formă de «h» - Mărci figurative anterioare ale Uniunii Europene și spaniolă - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcilor anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 038/45)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamant: Juan Gallardo Blanco (Los Barrios, Spania) (reprezentant: E. Estella Garbayo, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Expasa Agricultura y Ganadería, SA (Jerez de la Frontera, Spania) (reprezentant: A. Bosch Döffert, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 29 septembrie 2015 (cauza R 1502/2014-2), referitoare la o procedură de opoziție între Expasa Agricultura y Ganadería și domnul Juan Gallardo Blanco.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Juan Gallardo Blanco la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza T-335/15: Acțiune introdusă la 23 iunie 2015 – Universal Protein Supplements/OAPI (Reprezentarea unui culturist)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/45

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2015 – Universal Protein Supplements/OAPI (Reprezentarea unui culturist)
   (Cauza T-335/15)
   (2015/C 279/56)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, Statele Unite) (reprezentant: S. Malynicz, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca figurativă care reprezintă un culturist – cererea de înregistrare nr. 13 060 991

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 6 martie 2015 în cauza R 2958/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-12/08: Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — Nardin/Parlamentul European

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/50

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2008 — Nardin/Parlamentul European
   (Cauza F-12/08)
   (2008/C 171/99)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Thierry Nardin (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului) (reprezentant: V. Wiot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului European din 2 aprilie 2007 de stabilire a drepturilor reclamantului la intrarea în funcție, în măsura în care nu i-a fost acordată indemnizația de expatriere și, pe de altă parte, obligarea pârâtului la plata indemnizației de expatriere și a daunelor interese moratorii, precum și la repararea prejudiciului moral suferit de reclamant
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Parlamentului European din 2 aprilie 2007 de stabilire a drepturilor reclamantului la intrarea în funcție, în măsura în care nu i-a fost acordată indemnizația de expatriere;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata indemnizației de expatriere egală cu 16 % din totalul salariului de bază, al alocației pentru locuință și al alocației pentru creșterea copilului plătite lunar reclamantului, începând cu luna aprilie 2007 și pentru toate lunile următoare, până la zi;

               —

               majorarea sumei indicate prin adăugarea de daune interese moratorii de 8 % pe an, calculate de la termenele de plată respective până la zi;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către reclamant a sumei de 10 000 de euro sau a oricărei alte sume, chiar superioare, pentru repararea prejudiciului moral pe care l-a suferit;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-62/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 martie 2015 – Marcuccio/Comisia (Excludere din procedură a unui reprezentant al unei părți — Nedesemnare a unui nou reprezentant — Reclamant care nu a mai răspuns la solicitările Tribunalului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/47

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 martie 2015 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-62/13) (1)

   ((Excludere din procedură a unui reprezentant al unei părți - Nedesemnare a unui nou reprezentant - Reclamant care nu a mai răspuns la solicitările Tribunalului - Nepronunțare asupra fondului))
   (2015/C 146/64)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: A., avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a proceda la o reținere de 500 de euro și la cinci rețineri de 504,67 euro din prestația de invaliditate a reclamantului, respectiv pentru lunile iulie-decembrie 2012

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra acțiunii F-62/13, Marcuccio/Comisia.

               2)

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013, p. 26.


title: Cauza C-590/12: Ordonanța președintelui Curții din 10 martie 2014 [cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Winsen (Luhe) – Germania] – Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/22

         Ordonanța președintelui Curții din 10 martie 2014 [cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Winsen (Luhe) – Germania] – Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG
   (Cauza C-590/12) (1)

   2014/C 184/32
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza C-284/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Bruxelles (Belgia) la 10 iunie 2015 – Office national de l'emploi (ONEm), M/M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Bruxelles (Belgia) la 10 iunie 2015 – Office national de l'emploi (ONEm), M/M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)
   (Cauza C-284/15)
   (2015/C 279/27)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Office national de l'emploi (ONEm), M

      Pârâți: M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 67 alineatul (3) din Regulamentul privind securitatea socială nr. 1408/71 (1) trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să refuze totalizarea perioadelor de încadrare în muncă necesare pentru recunoașterea dreptului la acordarea unei alocații de șomaj destinate să completeze veniturile corespunzătoare obținute de la un loc de muncă pe fracțiune de normă, atunci când încadrarea în acest loc de muncă nu a fost precedată de nicio perioadă de asigurare sau de încadrare în muncă în acest stat membru?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 67 alineatul (3) din Regulamentul privind securitatea socială nr. 1408/71 este compatibil în special cu:

                           —

                           articolul 48 TFUE în măsura în care condiția la care acest articol 67 alineatul (3) supune totalizarea perioadelor de încadrare în muncă este de natură să restrângă libera circulație a lucrătorilor și accesul lor la anumite locuri de muncă pe fracțiune de normă,

                           —

                           articolul 45 TFUE, care „implică eliminarea oricărei discriminări pe motiv de cetățenie între lucrătorii statelor membre, în ceea ce privește încadrarea în muncă, remunerarea și celelalte condiții de muncă” și prevede dreptul lucrătorilor „de a accepta ofertele reale de încadrare în muncă” (inclusiv locuri de muncă pe fracțiune de normă) în celelalte state membre, „de a circula liber în acest scop pe teritoriul statelor membre” și de ședere pe acest teritoriu „pentru a desfășura o activitate salarizată în conformitate cu actele cu putere de lege și actele administrative care reglementează încadrarea în muncă a lucrătorilor statului respectiv”,

                           —

                           articolul 15 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care prevede că „[o]rice cetățean al Uniunii are libertatea de a-și căuta un loc de muncă, de a lucra, (...) în orice stat membru”?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 (JO 1997, L 28, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1606/98 al Consiliului din 29 iunie 1998 (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 76, denumit în continuare „Regulamentul privind securitatea socială nr. 1408/71”).


title: Cauza C-501/07 P: Recurs introdus la 19 noiembrie 2007 de S.A.BA.R. SpA împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 17 septembrie 2007 în cauza T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/4

         Recurs introdus la 19 noiembrie 2007 de S.A.BA.R. SpA împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 17 septembrie 2007 în cauza T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-501/07 P)
   (2008/C 37/05)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: S.A.BA.R. SpA (reprezentanți: E. Coffrini și F. Tesauro, avvocati)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea și/sau modificarea în totalitate a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță care face obiectul prezentului recurs în al doilea grad de jurisdicție, și în consecință pronunțarea oricărei hotărâri întemeiate pe lege și conformă cu normele de drept;

               —

               admiterea concluziilor prezentate deja în acțiunea în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia Comisiei din 5 iunie 2002 (1), privind „ajutorul de stat constând în scutiri fiscale și în împrumuturi în condiții preferențiale acordate în favoarea unor întreprinderi de servicii publice având capital majoritar public”, regimul de scutire fiscală acordat în temeiul articolului 3 alineatul 70 din Legea nr. 549/1995, al articolului 66 alineatul 14 din D. L. nr. 331/1993, astfel cum a fost transformat în lege și modificat, în favoarea societăților pe acțiuni cu participație majoritar publică, care prestează servicii publice locale a fost declarat ajutor de stat incompatibil cu piața comună. Decizia Comisiei nu a avut în vedere anumite societăți, ci a fost extinsă la societățile constituite, potrivit articolului 22 din Legea 241/1990, cu capital majoritar public. Cu toate acestea, decizia nu a fost notificată niciunei societăți (și nici recurentei), neavând destinatari individualizați în mod specific. Statul italian a pus în aplicare decizia sus-menționată prin D.L. nr. 10 din 15 februarie 2007, repartizând sarcina recuperării către Agenzie delle Entrate. În consecință, la data de 20 martie 2007, Agenzia delle Entrate di Guastala a notificat societății recurente comunicări-somații prin protocolul 3796 din 15 martie 2007 pentru suma de 1 912 128,47 euro reprezentând capitalul, pe lângă dobânzi de 2 192 225 euro; prin protocolul 3799 din 15 martie 2007, pentru suma de 815 406,94 euro reprezentând capitalul, pe lângă dobânzi de 783 529 euro; prin protocolul 3800 din 15 martie 2007 pentru suma de 439 549,29 euro, pe lângă dobânzi de 712 588 euro.
   Cu toate acestea, societatea recurentă nu are capital majoritar public, ci are capital integral public, motiv pentru care acesteia „considerentele Comisiei și decizia acesteia” nu se pot referi la aceasta.
   Aceasta este concesionară in house a serviciilor publice locale subordonate celor opt primării asociate, fiind înființată special în acest scop, potrivit modalităților prevăzute de lege.
   Aceeași societate gestionează serviciile publice în regim de monopol, la nivel în principal local, fără a putea influența libera concurență, care nu poate exista întrucât nu există piața.
   O societate având capital integral public nu este decât un organ indirect al primăriilor asociate, care sunt adevăratele destinatare ale ajutorului fiscal contestat de către Comisie.
   Așadar, din motive obiective și subiective, scutirea fiscală acordată recurentei nu poate fi clasificată drept ajutor de stat nelegal, contrar prevederilor articolului 87 din tratat.
   Pentru motivele sintetizate, s-a formulat o acțiune la Tribunalul de Primă Instanță, împotriva deciziei sus-menționate a Comisiei, radiindu-se cauza T-176/07, repartizată Camerei a patra, care a fost soluționată prin ordonanța de inadmisibilitate a Tribunalului din 17 septembrie 2007, motivată prin nerespectarea termenului prevăzut la articolul 230 al cincilea paragraf din Tratatul CE, potrivit căruia acțiunea în anulare ar fi trebuit formulată în termen de două luni, după caz, de la publicarea actului atacat, de la notificarea acestuia reclamantului sau, în lipsă, de la data la care reclamantul a luat cunoștință de actul respectiv, potrivit articolului 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură CE.
   Aceast aspect este considerat ca fiind neîntemeiat și din perspectiva hotărârii din 17 septembrie 1980 (730/79) (2), a hotărârii din 14 noiembrie 1984 (323/82) (3), a hotărârii din 12 decembrie 1996 (T-358/94) (4) și, în special, a hotărârii Camerei a treia din 23 februarie 2006, în cauza C-346/03 (5), motiv pentru care prin recursul declarat se solicită modificarea acesteia.
   Într-adevăr, acțiunea în fața Tribunalului de Primă Instanță a fost introdusă imediat ce societatea recurentă a avut cunoștință de faptul că se afla printre destinatarii deciziei Comisiei, mai exact atunci când a primit notificarea deciziilor de impunere emise de Agenzia delle Entrate.
   În continuare este reținut drept un alt motiv de atacare a ordonanței Tribunalului de Primă Instanță faptul că aceasta este concretizarea unei aplicări greșite a articolului 225 din Tratat.
   Într-adevăr, cererea de anulare a deciziei Comisiei trebuie considerată ca fiind strâns legată de cererea privind neaplicarea aceleiași decizii, motiv pentru care se solicită modificarea ordonanței pronunțate în primă instanță și sub aspectul necompetenței ratione materiae, declarată de același organ judecătoresc.

      (1)  JO 2003, L 77, p. 21.

      (2)  Rec. 1980, p. 2671.

      (3)  Rec. 1984, p. 3809.

      (4)  Rec. 1996, p. II-2109.

      (5)  Rec. 2005, p. I-6159.


title: Cauza F-64/10: Acțiune introdusă la 3 august 2010 — Mantzouratos/Parlamentul European

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/33

         Acțiune introdusă la 3 august 2010 — Mantzouratos/Parlamentul European
   (Cauza F-64/10)
   ()
   2010/C 274/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Andreas Mantzouratos (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Parlamentului European de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2009, precum și a deciziilor de promovare în gradul amintit a funcționarilor care dispun de mai puține puncte de merit decât reclamantul

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Parlamentului European de a nu îl promova pe reclamant în gradul AD 13 în cadrul exercițiului de promovare 2009, precum și a deciziilor de promovare în gradul amintit a funcționarilor care dispun de mai puține puncte de merit decât acesta;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-369/04: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London — Regatul Unit) — Hutchison 3G UK Ltd, mmO 2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd/Commissioners of Customs & Excise (A șasea directivă TVA — Operațiuni impozabile — Noțiunea de activitate economică — Articolul 4 alineatul (2) — Atribuirea unor licențe care permit utilizarea unei părți determinate a spectrului de radiofrecvențe rezervată serviciilor de telecomunicații)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London — Regatul Unit) — Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd/Commissioners of Customs & Excise
   (Cauza C-369/04) (1)

   (A șasea directivă TVA - Operațiuni impozabile - Noțiunea de „activitate economică’ - Articolul 4 alineatul (2) - Atribuirea unor licențe care permit utilizarea unei părți determinate a spectrului de radiofrecvențe rezervată serviciilor de telecomunicații)
   (2007/C 199/05)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   VAT and Duties Tribunal, London
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd

      Pârât: Commissioners of Customs & Excise
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — VAT and Duties Tribunal, London — Interpretarea articolului 4 alineatele (1), (2) și (5) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Noțiunea de „activitate economică” — Activități sau tranzacții efectuate de către un organism de drept public în calitate de autoritate publică — Atribuirea, prin licitație publică, de frecvențe unor operatori de telefonie mobilă
   Dispozitivul
   Articolul 4 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 19777 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că atribuirea, de către autoritatea națională de reglementare responsabilă cu alocarea frecvențelor, a unor licențe precum licențele de telecomunicații mobile de generația a treia, numite „UMTS”, prin scoaterea la licitație a drepturilor de utilizare a echipamentelor de telecomunicații nu constituie o activitate economică în sensul acestei dispoziții și, prin urmare, nu intră în domeniul de aplicare a acestei directive.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza C-533/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG [Cooperare judiciară în materie civilă și comercială — Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 71 — Convenții încheiate de statele membre în materii speciale — Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele (CMR)]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG
   (Cauza C-533/08) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 71 - Convenții încheiate de statele membre în materii speciale - Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele (CMR))
   2010/C 179/10
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: TNT Express Nederland B.V.

      Pârâtă: AXA Versicherung AG

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden den Haag — Interpretarea articolului 71 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) și litera (b) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială („Bruxelles I”) (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Raportul față de Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele (CMR), semnată la Geneva la 19 mai 1956 — Litispendență — Reguli de coexistență

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 71 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, într-o cauză precum cea din acțiunea principală, normele de competență judiciară, de recunoaștere și de executare prevăzute de o convenție privind o materie specială, precum norma de litispendență prevăzută la articolul 31 alineatul 2 din Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele, semnată la Geneva la 19 mai 1956, astfel cum a fost modificată prin Protocolul semnat la Geneva la 5 iulie 1978, și cea privind forța executorie prevăzută la articolul 31 alineatul 3 din această convenție, sunt aplicabile, cu condiția să prezinte un înalt grad de previzibilitate, să faciliteze o bună administrare a justiției și să permită reducerea la minimum a riscului apariției unor proceduri concurente și să asigure, în condiții cel puțin la fel de favorabile precum cele prevăzute de regulamentul menționat, libera circulație a hotărârilor în materie civilă și comercială și încrederea reciprocă în administrarea justiției la nivelul Uniunii (favor executionis).

               2.

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să interpreteze articolul 31 din Convenția referitoare la contractul de transport internațional de mărfuri pe șosele, cu modificările ulterioare.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-255/12: Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Vakili/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Eliminare de pe lista persoanelor vizate — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/18

         Ordonanța Tribunalului din 12 decembrie 2012 — Vakili/Consiliul
   (Cauza T-255/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Eliminare de pe lista persoanelor vizate - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 46/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bahman Vakili (Teheran, Iran) (reprezentant: J. M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și I. Rodios, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11) și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant, precum și a scrisorii Consiliului din 23 martie 2012

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Bahman Vakili.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.