title: Cauza T-95/08: Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2010 — Italia/Comisia ( FEOGA — Secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Schemă de ajutor în sectorul produselor prelucrate pe bază de fructe și legume — Măsuri excepționale de susținere în sectorul cărnii de vită — Sistem de prime pentru tutun )

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2010 — Italia/Comisia
   (Cauza T-95/08) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Schemă de ajutor în sectorul produselor prelucrate pe bază de fructe și legume - Măsuri excepționale de susținere în sectorul cărnii de vită - Sistem de prime pentru tutun)
   2011/C 13/43
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Aiello și G. Palmieri, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și D. Nardi, agenți, asistați de F. Ruggeri Laderchi, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei 2008/68/CE a Comisiei din 20 decembrie 2007 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare (JO 2008, L 18, p. 12), în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Italiană în sectorul produselor prelucrate pe bază de fructe, legume, carne de vită și tutun brut

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-137/09: Acțiune introdusă la 6 aprilie 2009 — Nike International/OAPI — Muñoz Molina (R10)

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/19

         Acțiune introdusă la 6 aprilie 2009 — Nike International/OAPI — Muñoz Molina (R10)
   (Cauza T-137/09)
   2009/C 129/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Nike International Ltd (Oregon, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: M. de Justo Bailey, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aurelio Muñoz Molina (Santa Pola, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Modificarea concluziilor deciziei atacate în legătură cu inadmisibilitatea recursului în sensul că acesta este admisibil și obligarea camerei de recurs să acționeze în consecință, procedând la soluționarea fondului acestuia;

               —

               în subsidiar, constatarea încălcării articolului 73 din Regulamentul nr. 40/94 și a celorlalte dispoziții aplicabile de către camera de recurs și divizia de opoziție, dispunându-se reportarea procedurii la o fază anterioară pentru remedierea lipsei de oportunitate a reclamantei (Nike International Ltd) de corectare a deficiențelor referitoare la calitatea acestuia de cesionar al dreptului anterior și/sau, cel puțin, corecta notificare a deciziei reprezentantului titularului anterior (DL Sports & Marketing Ltda.).

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Aurelio Muñoz Molina

      Marca comunitară vizată: marca verbală „R10” (cerere de înregistrare nr. 4813713), pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca spaniolă neînregistrată „R10”

      Decizia diviziei de opoziție: Respingerea opoziției pentru motive procedurale și, mai precis, pentru încălcarea dispozițiilor articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (1), și a Normei 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (2).

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursul ca inadmisibil.

      Motivele invocate: aprecierea eronată a condițiilor referitoare la admisibilitatea recursului, încălcarea obligației de motivare și încălcarea dreptului de a fi ascultat.

      (1)  JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.

      (2)  JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189.


title: Cauza C-26/08: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/13

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-26/08)
   (2008/C 92/23)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson și H. Krämer, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania
   Concluziile reclamantei
   Reclamanta solicită Curții:

               —

               constatarea că, prin faptul că nu a stabilit și nici nu a pus în aplicare planurile de preluare și tratare a deșeurilor pentru toate porturile situate pe teritoriul său, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură (1);

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 28 decembrie 2002.

      (1)  JO L 332, p. 81, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 22.


title: Cauza C-101/17 P: Recurs introdus la 23 februarie 2017 de Verus Eood împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 7 iulie 2016 în cauza T-82/14, Copernicus-Trademarks/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/10

         Recurs introdus la 23 februarie 2017 de Verus Eood împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 7 iulie 2016 în cauza T-82/14, Copernicus-Trademarks/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-101/17 P)
   (2017/C 195/15)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Verus Eood (reprezentant: C. Pfitzer, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Concluzii

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în tot a hotărârii pronunțate în cauza T-82/14;
               cu titlu subsidiar: anularea hotărârii pronunțate în cauza T-82/14 și trimiterea cauzei spre rejudecare la instanța anterioară ca urmare a distorsionării faptelor pe care aceasta se întemeiază;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente tuturor stadiilor procedurale.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă următoarele motive în susținerea recursului:

               1)

               Încălcarea Regulamentului nr. 207/2009 din 26 februarie 2009 (1), în special a articolului 52 din Regulamentul privind marca Uniunii (Regulamentul privind marca comunitară)

               2)

               Încălcarea Regulamentului nr. 207/2009 din 26 februarie 2009 în special a articolului 75 din Regulamentul privind marca Uniunii (Regulamentul privind marca comunitară)

               3)

               Încălcarea Regulamentului nr. 207/2009 din 26 februarie 2009 în special a articolului 76 din Regulamentul privind marca Uniunii (Regulamentul privind marca comunitară)

               4)

               Încălcarea jurisprudenței Curții privind „marca depusă cu rea credință”

               5)

               Încălcarea „catalogului drepturilor fundamentale” al Curții de Justiție a Uniunii Europene

               6)

               Încălcarea dreptului internațional, în special a Convenției de la Paris pentru protecția proprietății industriale

               7)

               Încălcarea dreptului internațional, în special Acordul TRIPS (Acordul privind aspectele comerciale ale drepturilor de proprietate intelectuală)

               8)

               Încălcarea articolului 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

               9)

               Încălcarea articolului 17 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

               10)

               Încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

               11)

               Încălcarea articolului 17 din Declarația Universală a Drepturilor Omului din 1948

               12)

               Încălcarea Convenției europene a drepturilor omului (CEDO) și a protocoalelor adiționale aferente acesteia, în special a articolului 1 din protocolul nr. 1

               13)

               Încălcarea articolului 6 din CEDO – Dreptul la un proces echitabil, în special în lumina constatărilor de fapt falsificate, neconforme cu realitatea, a unor supoziții, acuzații false, denigrări, calomnii și defăimări

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-274/14: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Lech-Stahlwerke/Comisia

text:
               11.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/38

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2015 – Lech-Stahlwerke/Comisia
   (Cauza T-274/14) (1)

   (2015/C 155/49)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-33/17: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2017 – Amicus Therapeutics UK și Amicus Therapeutics/EMA

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/51

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2017 – Amicus Therapeutics UK și Amicus Therapeutics/EMA
   (Cauza T-33/17)
   (2017/C 104/72)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Regatul Unit) și Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Statele Unite) (reprezentanți: L. Tsang, J. Mulryne, solicitors, și F. Campbell, barrister)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei, comunicată reclamantelor la 14 decembrie 2016, de a divulga raportul privind studiul clinic AT1001-011 în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001/CE;

               —

               cu titlu subsidiar, obligarea pârâtei la reexaminarea deciziei, după ce a dat reclamantelor posibilitatea de a prezenta observații specifice cu privire la anumite părți ale raportului privind studiul clinic care ar trebui să fie ocultate înainte de divulgare;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în cadrul prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că raportul privind studiul clinic în discuție beneficiază de o prezumție generală de confidențialitate în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001/CE, având în vedere: (i) schema și modalitățile prevăzute de legislația sectorială pertinentă; (ii) obligația stabilită în sarcina instituțiilor Uniunii de a respecta cerințele prevăzute la articolul 39 alineatul (3) din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală; și (iii) importanța care trebuie acordată drepturilor fundamentale ale reclamantelor în ceea ce privește respectarea vieții private și a dreptului de proprietate.

               2.

               Al doilea motiv, invocat în subsidiar, se întemeiază pe faptul că singura concluzie admisibilă legal a unei comparări convenabile, conform articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001/CE, ar fi fost o decizie de a nu divulga raportul privind studiul clinic având în vedere: (i) ponderea considerabilă a interesului privat pe care îl au reclamantele de a evita divulgarea, ținând seama de efectul distructiv pe care această divulgare l-ar avea asupra drepturilor fundamentale de proprietate și de a desfășura o activitate comercială și (ii) interesul public vag și general pentru divulgare, în lipsa unui interes public superior suficient pentru a justifica divulgarea.


title: Cauza T-234/17: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2017 – Siberian Vodka/EUIPO – Friedr. Schwarze (DIAMOND ICE)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/38

         Acțiune introdusă la 19 aprilie 2017 – Siberian Vodka/EUIPO – Friedr. Schwarze (DIAMOND ICE)
   (Cauza T-234/17)
   (2017/C 195/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Siberian Vodka AG (Herisau, Elveția) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Friedr. Schwarze GmbH & Co. KG (Oelde, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „DIAMOND ICE” – înregistrarea internațională nr. 1 211 695

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 februarie 2017 în cauza R 1171/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 8 februarie 2017 în cauza R 1171/2016-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-511/16: Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2017 – Comisia Europeană/Grand-Duché de Luxembourg, Intervenante: République française

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/18

         Ordonanța președintelui Curții din 6 martie 2017 – Comisia Europeană/Grand-Duché de Luxembourg, Intervenante: République française
   (Cauza C-511/16) (1)

   (2017/C 161/25)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016


title: Cauza C-397/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 20 august 2014 – Polkomtel sp. z o.o./Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 20 august 2014 – Polkomtel sp. z o.o./Prezesowi Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Cauza C-397/14)
   (2014/C 431/14)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Polkomtel Sp. z o.o.

      Pârât: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Alte părți din procedură: Telekomunikacja Polska S.A. cu sediul în Varșovia (în prezent Orange Polska S.A. cu sediul în Varșovia)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 28 din Directiva (CE) nr. 22/2002 a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) (1), în varianta inițială, trebuie interpretat în sensul că accesul la numere negeografice trebuie asigurat nu numai utilizatorilor finali din alte state membre, ci și utilizatorilor finali din statul membru al respectivului operator al unei rețele publice de telecomunicații, cu consecința că verificarea, de către autoritatea națională de reglementare, a îndeplinirii acestei obligații este supusă cerințelor care decurg din respectarea principiilor eficacității dreptului Uniunii și a interpretării dreptului național în conformitate cu dreptul Uniunii?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: articolul 28 din Directiva 2002/22, coroborat cu articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat în sensul că, pentru a îndeplini obligația prevăzută de dispozițiile menționate anterior, în ceea ce privește autoritățile naționale de reglementare, se poate aplica procedura prevăzută de articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) (2)?

               3)

               Articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2002/19 coroborat cu articolul 28 din Directiva 2002/22 și cu articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale sau articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2002/19 coroborat cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2002/19 și cu articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat în sensul că, pentru a asigura accesul utilizatorilor finali ai unui operator național al unei rețele publice de comunicații la serviciile prestate prin intermediul numerelor negeografice din rețeaua altui operator național, autoritatea națională de reglementare poate stabili principiile facturării costurilor de conectare între operatori prin utilizarea tarifelor pentru terminarea apelurilor, care, în temeiul articolului 13 din Directiva 2002/19, au fost stabilite pentru unul din operatori, în funcție de costuri, în condițiile în care operatorul a propus utilizarea unui asemenea tarif în cadrul negocierii purtate și eșuate în temeiul îndeplinirii obligației prevăzute la articolul 4 din Directiva 2002/19?

      (1)  JO L 108, p. 51, Ediție specială 13/vol. 035, p. 213.

      (2)  JO L. 108, p.7, Ediție specială 13/vol. 35, p. 38.


title: Cauza T-29/09: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2009 — Easycamp/OAPI — Oase Outdoors (EASYCAMP)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/50

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2009 — Easycamp/OAPI — Oase Outdoors (EASYCAMP)
   (Cauza T-29/09)
   (2009/C 69/109)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Easycamp BV (Amersfoort, Țările de Jos) (reprezentant: C. Beijer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Oase Outdoors ApS (Give, Danemarca)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 octombrie 2008 în cauzele conexate R 853/2007-1 și R 916/2007-1;

               —

               încuviințarea către reclamant a utilizării în continuare de către acesta a mărcii comunitare nr. 3 188 943 pentru servicii din clasa 43; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Reclamantul

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „EASYCAMP” pentru produse și servicii din clasele 39, 41 și 43

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă „easycamp” înregistrată în Danemarca sub nr. 199 903 355 pentru produse din clasele 18, 20, 22, 24, 25 și 28; marca figurativă „easycamp” înregistrată în Germania cu nr. 39 910 614 pentru produse din clasele 18, 20, 22, 24, 25 și 28; marca figurativă „easycamp” înregistrată în Benelux cu nr. 944 316 pentru produse din clasele 18, 20, 22, 24, 25 și 28; marca figurativă „easycamp” înregistrată în Regatul Unit cu nr. 2 191 370 pentru produse din clasele 18, 20, 22, 24, 25 și 28; semnul neînregistrat „easy camp” utilizat în Danemarca și Regatul Unit.

      Decizia diviziei de opoziție: Admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: Respinge recursurile

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 în măsura în care camera de recurs a apreciat în mod eronat că exista un risc de confuzie între mărcile în cauză.


title: Cauza T-49/08 P: Recurs introdus la 18 ianuarie 2008 de Christos Michail împotriva hotărârii pronunțate la 22 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-67/05, Michail/Comisia

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/28

         Recurs introdus la 18 ianuarie 2008 de Christos Michail împotriva hotărârii pronunțate la 22 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-67/05, Michail/Comisia
   (Cauza T-49/08 P)
   (2008/C 107/47)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurent: Christos Michail (reprezentant: Ch. Meïdanis, dikigoros)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate în cauza F-67/05, în măsura în care nu i se acordă o reparare a prejudiciului moral suferit ca urmare a actelor și a omisiunilor administrației;

               —

               obligarea la repararea prejudiciului moral suferit de recurent, într-un cuantum de 120 000 EUR;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată conform prevederilor legale.

         Motivele și principalele argumente
   Recurentul susține că, în hotărârea atacată, Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) a statuat în mod greșit cu privire la acțiunea sa, prin care solicitase anularea raportului asupra evoluției carierei sale pentru anul 2003 și a deciziei autorității împuternicite să facă numiri de respingere a reclamațiilor pe care acesta le formulase în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor.
   Mai concret, recurentul invocă faptul că TFP a refuzat în mod greșit să îi acorde repararea prejudiciului moral pe care l-a suferit ca urmare a afectării sale la Direcția Generală Agricultură (DG AGRI), după desființarea Direcției Generale a Controlului Financiar, de care acesta depindea. În opinia recurentului, din cauza unei aprecieri greșite a probelor și din cauza unei motivări contradictorii, TFP nu a aplicat în mod corect dreptul comunitar.
   Recurentul mai arată că în mod greșit TFP a omis să se pronunțe asupra unei anumite probleme sau, în subsidiar, că hotărârea acestuia nu este suficient motivată și, în consecință, aduce atingere drepturilor procedurale fundamentale ale recurentului și constituie o încălcare a dreptului comunitar.


title: Cauza F-9/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 — Vicente Carbajosa și alții/Comisia (Funcție publică — Concursuri generale EPSO/AD/116/08 și EPSO/AD/117/08 în domeniul luptei antifraudă — Act cauzator de prejudicii — Excluderea unor candidați ca urmare a rezultatelor obținute la testele de acces — Necompetența EPSO)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 octombrie 2010 — Vicente Carbajosa și alții/Comisia
   (Cauza F-9/09) (1)

   (Funcție publică - Concursuri generale EPSO/AD/116/08 și EPSO/AD/117/08 în domeniul luptei antifraudă - Act cauzator de prejudicii - Excluderea unor candidați ca urmare a rezultatelor obținute la testele de acces - Necompetența EPSO)
   2011/C 13/71
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Isabel Vicente Carbajosa și alții (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de adoptare și de publicare a anunțurilor de concurs EPSO/AD/116/08 și EPSO/AD/117/08 și a deciziilor privind corectarea testelor de preselecție și a probelor scrise, și notarea probelor orale.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează deciziile Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) de a nu o înscrie pe doamna Vicente Carbajosa, pentru concursul EPSO/AD/117/08, și pe doamnele Lehtinen și Menchén, pentru concursul EPSO/AD/116/08, pe lista candidaților invitați să depună o candidatură completă.

               2.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3.

               Comisia Europeană suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009, p. 37.


title: Cauza C-226/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Oldenburg — Germania) — Stadt Papenburg/Republica Federală Germania (Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică — Decizia statului membru interesat de a și exprima acordul privind proiectul de listă a siturilor de importanță comunitară stabilit de Comisie — Interese și puncte de vedere care trebuie luate în considerare)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Oldenburg — Germania) — Stadt Papenburg/Republica Federală Germania
   (Cauza C-226/08) (1)

   (Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică - Decizia statului membru interesat de a și exprima acordul privind proiectul de listă a siturilor de importanță comunitară stabilit de Comisie - Interese și puncte de vedere care trebuie luate în considerare)
   2010/C 63/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Oldenburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Stadt Papenburg

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Oldenburg — Interpretarea articolului 2 alineatul (3), a articolului 4 alineatul (2) primul paragraf, precum și a articolului 6 alineatele (3) și (4) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109) — Interese economice ale unei municipalități, legate de exploatarea unui port fluvial și protejate de Constituție, putând fi afectate în mod durabil prin eventuala desemnare a sitului respectiv ca sit de importanță comunitară — Interese și puncte de vedere ce trebuie luate în considerare de către statul membru respectiv cu ocazia deciziei de a da acordul pentru proiectul listei de situri de importanță comunitară stabilit de Comisie

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că nu permite unui stat membru să refuze, pentru alte motive decât cele de protecție a mediului, exprimarea acordului său cu privire la includerea unuia sau a mai multe situri în proiectul de listă a siturilor de importanță comunitară stabilit de Comisia Europeană.

               2.

               Articolul 6 alineatele (3) și (4) din Directiva 92/43, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105, trebuie interpretat în sensul că lucrările de întreținere continue efectuate la canalul navigabil al estuarelor, care nu sunt legate de gestiunea sitului sau necesare pentru aceasta și care au fost deja autorizate în temeiul dreptului național, anterior expirării termenului de transpunere a Directivei 92/43, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105, trebuie să facă obiectul unei evaluări a efectelor lor asupra sitului respectiv, în măsura în care pot afecta în mod semnificativ situl vizat, în conformitate cu dispozițiile menționate în cazul în care aceste lucrări continuă ulterior includerii sitului pe lista siturilor de importanță comunitară, în temeiul articolului 4 alineatul (2) al treilea paragraf din această directivă.
               Dacă, având în vedere în special recurența, natura sau condițiile de executare a lucrărilor menționate, se poate considera că acestea constituie o operațiune unică, în special atunci când au drept obiectiv menținerea unei anumite adâncimi a canalului navigabil prin dragări periodice și necesare în acest scop, aceste lucrări de întreținere pot fi considerate un singur proiect, în sensul articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/105.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-364/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 octombrie 2012 — Ungaria/Republica Slovacă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 259 TFUE — Cetățenia Uniunii — Articolul 21 TFUE — Directiva 2004/38/CE — Dreptul de circulație pe teritoriul statelor membre — Președintele Ungariei — Interzicerea intrării pe teritoriul Republicii Slovace — Relații diplomatice între statele membre)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 octombrie 2012 — Ungaria/Republica Slovacă
   (Cauza C-364/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 259 TFUE - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Directiva 2004/38/CE - Dreptul de circulație pe teritoriul statelor membre - Președintele Ungariei - Interzicerea intrării pe teritoriul Republicii Slovace - Relații diplomatice între statele membre)
   2012/C 379/03
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: M.Z. Fehér și E. Orgován, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Tokár, D. Maidani et S. Boelaert, agenți)

      Obiectul

   Articolul 259 TFUE — Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 18 alineatul (1) CE, a articolului 3 alineatul (2) TUE, a articolului 21 alineatul (1) TFUE, precum și a Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (JO L 158, p. 77, Ediție specială 05/vol. 7, p. 56) — Aplicare abuzivă a dreptului Uniunii — Interdicție de intrare pe teritoriul Republicii Slovace opusă președintelui Republicii Ungare care intenționa să răspundă invitației unei organizații sociale — Interdicție de intrare întemeiată, printre altele, pe Directiva 2004/38/CE — Aplicarea dispozițiilor dreptului Uniunii referitoare la libera circulație a persoanelor șefilor de stat precum și altor personalități care reprezintă statele membre

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-306/13: Acțiune introdusă la 5 iunie 2013 — Silicium España Laboratorios/OAPI — LLR-G5 (LLRG5)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/22

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2013 — Silicium España Laboratorios/OAPI — LLR-G5 (LLRG5)
   (Cauza T-306/13)
   (2013/C 226/29)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Silicium España Laboratorios, SL (Vila-Seca, Spania) (reprezentant: C. Sueiras Villalobos, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irlanda)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din data de 7 martie 2013 (cauza R 383/2012-1), în măsura în care anulează înregistrarea mărcii comunitare nr. 3384625, „LLRG5” întrucât a fost solicitată cu rea-credință;

               —

               confirmarea deciziei diviziei de anulare din 20 decembrie 2011 în cauza 4174 C;

               —

               obligarea OAPI la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă în raport cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „LLRG5” — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 384 625

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Motivarea cererii de declarare a nulității: motivele cererii de anulare sunt cele stabilite la articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de anulare

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și anulează înregistrarea mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza T-27/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — US Steel Košice/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/25

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — US Steel Košice/Comisie
   (Cauza T-27/07)
   (2007/C 69/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: US Steel Košice sro (Košice, Slovacia) (reprezentant: E. Vermulst, lawyer, și C. Thomas, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind Planul național de alocare, pentru alocarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră, notificat de către Slovacia în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind Planul național de alocare, pentru alocarea cotelor de emisie de gaze cu efect de seră pentru perioada 2008-2012, notificat de către Slovacia în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1).
   În sprijinul cererii sale, reclamanta pretinde în primul rând că decizia atacată încalcă Titlul 4, punctul 2 litera (a) din Anexa XIV la Actul de Aderare 2003 (2) în sensul în care afirmă în mod incorect că prevederile din această dispoziție sunt obligații independente aplicabile până în 2009, indiferent dacă Slovacia continuă să acorde reclamantei scutirea de taxă pe care Slovacia o poate aplica reclamantei până la sfârșitul anului fiscal 2009, prin derogare de la articolele 87 CE și 88 CE. Reclamanta susține că, prin urmare, decizia este de asemenea contrară criteriului (4) din Anexa III la Directiva 2003/87/CE, care prevede ca planul național de alocare să fie conform cu celelalte instrumente legislative și de politici comunitare.
   În al doilea rând, reclamanta afirmă că decizia atacată încalcă principiul așteptărilor legitime în sensul în care, în mai multe ocazii, Comisia a determinat-o pe reclamantă să se aștepte ca limitările de producție prevăzute în Titlul 4 punctul 2 litera (a) din Anexa XIV la Actul de Aderare să își înceteze aplicarea din momentul în care reclamanta nu mai beneficiază de scutirea de taxă.
   În al treilea rând, reclamanta susține că decizia atacată este ilegală deoarece, în loc să-și îndeplinească funcțiile limitate în baza articolului 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE, Comisia a făcut un calcul absolut independent al emisiilor totale adecvate în Slovacia și l-a impus Republicii Slovace. Astfel Comisia a uzurpat competența pe care statele membre o au în conformitate cu articolele 9 și 11 din Directiva 2003/87/CE.
   În al patrulea rând, reclamanta afirmă că decizia atacată este ilegală, deoarece s-a întemeiat pe un calcul matematic rigid care a fost impus fără consultare publică și care a ignorat factorii cunoscuți specifici Slovaciei care au influențat emisiile în perioada 2008-2012. Reclamanta consideră că această abordare a încălcat articolul 9 alineatul (1) și articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, criteriile (1), (2) și (3) din Anexa III la directiva menționată, precum și principiul așteptărilor legitime. Reclamanta susține că, în măsura în care Comisia se bucura de o marjă de apreciere, aceasta a comis o eroare manifestă în aprecierea sa.
   În final, reclamanta pretinde că decizia atacată este viciată de un abuz de putere deoarece a fost motivată de o dorință de a realiza un asemenea deficit de cote astfel încât să crească prețurile cotelor.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European șI a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32).

      (2)  Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia şi Republicii Slovace şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (JO 2003, L 236, p. 33).


title: Cauza C-581/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Köln (Germania) la 13 decembrie 2010 — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson împotriva Deutsche Lufthansa AG

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Köln (Germania) la 13 decembrie 2010 — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson împotriva Deutsche Lufthansa AG
   (Cauza C-581/10)
   2011/C 72/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Köln

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson

      Pârâtă: Deutsche Lufthansa AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul la compensație reglementat la articolul 7 din regulament (1) reprezintă un drept la despăgubiri necompensatorii în sensul articolului 29 a doua teză din Convenția de la Montreal pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional din 28 mai 1999?

               2.

               Care este raportul dintre dreptul la compensație întemeiat pe articolul 7 din regulament de care se poate prevala, în aplicarea Hotărârii Curții de Justiție din 19 noiembrie 2009 (C-402/07), pasagerul care ajunge la destinația finală cu trei ore sau mai mult după ora de sosire prevăzută inițial, pe de o parte, și dreptul la despăgubiri pentru întârziere reglementată la articolul 19 din Convenția de la Montreal, ținând seama de excepțiile prevăzute la articolul 29 a doua teză din Convenția de la Montreal, pe de altă parte?

               3.

               Cum se poate concilia criteriul de interpretare pe care se întemeiază Hotărârea Curții din 19 noiembrie 2009 (C-402/07), care permite o extindere a dreptului la compensație prevăzut la articolul 7 din regulament și la cazurile referitoare la întârziere, și criteriul de interpretare a aceluiași regulament utilizat de Curtea de Justiție în Hotărârea din 10 ianuarie 2006 (C-344/04)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 12, p. 218)


title: Cauza C-447/06: Ordonanța președintelui Curții din 17 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt., Innomed Medical Orvostechnikai Rt./Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete, Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/29

         Ordonanța președintelui Curții din 17 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Fővárosi Bíróság — Republica Ungară) — Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt., Innomed Medical Orvostechnikai Rt./Magyar Állam, Budapest Főváros Képviselő-testülete, Esztergom Város Önkormányzat Képviselő-testülete
   (Cauza C-447/06) (1)

   (2007/C 96/61)

      Limba de procedură: maghiară

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-517/11: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2012 — United States Polo Association/OAPI — Polo/Lauren (Reprezentarea a doi jucători de polo) ( „Marcă comunitară — Refuz parțial de înregistrare — Retragere a cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/31

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2012 — United States Polo Association/OAPI — Polo/Lauren (Reprezentarea a doi jucători de polo)
   (Cauza T-517/11) (1)

   (Marcă comunitară - Refuz parțial de înregistrare - Retragere a cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 287/58
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: United States Polo Association (Lexington, Kentucky, Statele Unite) (reprezentanți: P. Goldenbaum, I. Rohr și T. Melchert, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: M. Granado Carpenter și M. Polo Carreño, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 iunie 2011 (cazul R 1170/2010-2), privind o procedură de opoziție între United States Polo Association și The Polo/Lauren Company, LP

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor efectuate de pârât și de intervenientă.

      (1)  JO C 355, 3.12.2011.


title: Cauza C-334/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts Meiningen (Germania) la 24 august 2009 — Frank Scheffler/Landkreis Wartburgkreis

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/42

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichts Meiningen (Germania) la 24 august 2009 — Frank Scheffler/Landkreis Wartburgkreis
   (Cauza C-334/09)
   2009/C 267/73
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Meiningen

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Frank Scheffler

      Pârât: Landkreis Wartburgkreis

      Întrebarea preliminară

   În conformitate cu articolul 234 al doilea paragraf din Tratatul de instituire a Comunității Europene, următoarea întrebare este adresată Curții de Justiție a Comunităților Europene în vederea pronunțării unei decizii cu titlu preliminar:
   Un stat membru poate, potrivit articolului 1 alineatul (2) și a articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE (1), să exercite dreptul care îi este conferit prin articolul 8 alineatul (2) din aceeași directivă — de a aplica posesorului unui permis de conducere, emis de un alt stat membru, propriile dispoziții de drept intern privind limitarea, suspendarea, retragerea sau anularea dreptului de conducere — în temeiul unui raport de expertiză privind aptitudinea de a conduce prezentat de titularul unui permis de conducere emis de un alt stat membru, în condițiile în care acest raport a fost întocmit, cu siguranță, după emiterea permisului de conducere respectiv și, în plus, în baza unei examinări a persoanei în cauză realizată ulterior acestei date, dar se referă la împrejurări anterioare emiterii permisului de conducere în discuție.

      (1)  Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62).


title: Cauza T-198/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 mai 2007 — Mebrom/Comisie ( Răspundere extracontractuală — Import de bromură de metil în Uniunea Europeană — Crearea tardivă a site-ului Internet care permite solicitarea și acordarea de licențe și de cote de import — Articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 — Prejudiciu rezultat dintr-un beneficiu nerealizat — Realitatea prejudiciului )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 22 mai 2007 — Mebrom/Comisie
   (Cauza T-198/05) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Import de bromură de metil în Uniunea Europeană - Crearea tardivă a site-ului Internet care permite solicitarea și acordarea de licențe și de cote de import - Articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 - Prejudiciu rezultat dintr-un beneficiu nerealizat - Realitatea prejudiciului’)
   (2007/C 155/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Mebrom NV (Rieme-Ertvelde, Belgia) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și X. Lewis, în calitate de agenți)
   Obiectul
   Cerere de reparare a prejudiciului pretins a fi fost suportat de reclamantă întrucât Comisia nu ar fi înființat un sistem de autorizare a importului de bromură de metil în Uniunea Europeană în ianuarie și în februarie 2005 în vederea utilizărilor critice.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie; reclamanta suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 182, 23.7.2005.


title: Cauza C-520/11: Acțiune introdusă la 11 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/15

         Acțiune introdusă la 11 octombrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-520/11)
   2011/C 362/22
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Jimeno Fernández și D. Bianchi, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită Curții:

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a executat Decizia 2009/726/CE a Comisiei prin care se solicita Franței să suspende aplicarea măsurilor sale prin care se interzicea introducerea pe teritoriul său, în scopul includerii lor în alimentația umană, a laptelui și a produselor lactate provenind de la exploatațiile unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE și al articolului 288 TFUE;

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   La 25 februarie 2009, Franța a adoptat un ordin privind interzicerea importării pe teritoriul francez, în scopul includerii lor în alimentația umană, a laptelui, a produselor lactate și a produselor care conțin lapte de origine ovină și caprină care prezintă riscuri ținând seama de formele transmisibile de encefalopatie spongiformă.
   Comisia a sesizat Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală (SCOFCAH), în vederea prelungirii, a modificării sau a abrogării măsurilor de protecție interimare luate la nivel național.
   Pe baza avizelor științifice disponibile și a consultării cu SCOFCAH, la 24 septembrie 2009, Comisia a considerat că măsurile de protecție interimare adoptate de Franța depășesc ceea ce este necesar pentru evitarea apariției unui risc grav pentru sănătatea umană, chiar dacă se ia în considerare principiul precauției, și a adoptat, în temeiul articolului 54 alineatul (2) din Regulamentul 178/2002 (1), Decizia 2009/726/CE (2) prin care solicita Franței să suspende aplicarea acestor măsuri.
   Republica Franceză a formulat o cerere în anularea deciziei menționate. Totuși, ea nu a solicitat suspendarea executării acesteia.
   Comisia apreciază că, deoarece nu a executat decizia menționată, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (3) TUE și al articolului 288 TFUE.
   În primul rând, conform articolului 4 alineatul (3) TUE, statele membre adoptă orice măsură generală sau specială pentru asigurarea îndeplinirii obligațiilor care decurg din tratate sau care rezultă din actele instituțiilor Uniunii.
   În al doilea rând, articolul 288 prevede că o decizie este obligatorie în toate elementele sale pentru cei care sunt destinatarii acesteia în vederea asigurării eficacității depline a deciziei.
   În sfârșit, întrucât acțiunea în anulare formulată de Republica Franceză împotriva Deciziei 2009/726/CE nu are efect suspensiv și întrucât Republica Franceză nu a solicitat suspendarea executării, punerea în aplicare a deciziei atacate nu a fost suspendată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).

      (2)  Decizia Comisiei din 24 septembrie 2009 privind măsurile de protecție interimare adoptate de Franța referitoare la introducerea pe teritoriul său a laptelui și produselor lactate provenind de la o exploatație unde s-a confirmat existența unui caz de scrapie clasică (JO L 258, p. 27).


title: Cauza F-127/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 17 octombrie 2013 — Marcuccio/Comisia [Funcție publică — Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură — Cerere introdusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii prelungit cu zece zile pentru considerente de distanță — Cerere introductivă depusă prin poștă în următoarele zece zile — Lipsa identității între cele două — Tardivitatea acțiunii]

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/35

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 17 octombrie 2013 — Marcuccio/Comisia
      (Cauza F-127/12)
      (Funcție publică - Articolul 34 alineatele (1) și (6) din Regulamentul de procedură - Cerere introdusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii prelungit cu zece zile pentru considerente de distanță - Cerere introductivă depusă prin poștă în următoarele zece zile - Lipsa identității între cele două - Tardivitatea acțiunii)
      (2014/C 71/69)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul

      Cerere de anulare a refuzului de a-l despăgubi pe reclamant pentru prejudiciul pe care l-ar fi suferit ca urmare a expedierii tardive a documentului numit „bill of landing” referitor la transportul bunurilor sale personale din Luanda (Angola), unde era repartizat, în Italia

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2.

                  Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-343/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'appello di Torino — Italia) — Bavaria NV, Bavaria Italia s.r.l./Bayerischer Brauerbund eV [Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Aprecierea validității — Admisibilitate — Regulamentele (CEE) nr. 2081/92 și (CE) nr. 1347/2001 — Validitate — Denumire generică — Coexistența unei mărci cu o indicație geografică protejată]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 2 iulie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte d'appello di Torino — Italia) — Bavaria NV, Bavaria Italia s.r.l./Bayerischer Brauerbund eV
   (Cauza C-343/07) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - Aprecierea validității - Admisibilitate - Regulamentele (CEE) nr. 2081/92 și (CE) nr. 1347/2001 - Validitate - Denumire generică - Coexistența unei mărci cu o indicație geografică protejată)
   2009/C 205/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte d'appello di Torino

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Bavaria NV, Bavaria Italia s.r.l.

      Pârâtă: Bayerischer Brauerbund eV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte d'appello di Torino — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 1347/2001 al Consiliului din 28 iunie 2001 de completare a anexei la Regulamentul (CE) nr. 1107/96 al Comisiei privind înregistrarea indicațiilor geografice și a denumirilor de origine în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 din Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului (JO L 182, p. 3) — În caz de validitate, existența unui prejudiciu produs de înregistrarea indicației geografice protejate „Bayerisches Bier” validității și folosirii mărcilor anterioare aparținând terților care cuprind cuvântul „Bavaria”

      Dispozitivul

               1)

               Analiza primei întrebări adresate de instanța de trimitere nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 1347/2001 al Consiliului din 28 iunie 2001 de completare a anexei la Regulamentul (CE) nr. 1107/96 al Comisiei privind înregistrarea indicațiilor geografice și a denumirilor de origine în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 din Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului.

               2)

               Regulamentul nr. 1347/2001 trebuie interpretat în sensul că nu afectează validitatea și posibilitatea de utilizare, corespunzătoare uneia dintre situațiile prevăzute la articolul 13 din Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare, a mărcilor anterioare ale terților care cuprind cuvântul „Bavaria” înregistrate cu bună credință înainte de data depunerii cererii de înregistrare a indicației geografice protejate „Bayerisches Bier”, cu condiția să nu existe motive temeinice de anulare sau de revocare a acestor mărci prevăzute la articolul 3 alineatul (1) literele (c) și (g) și, respectiv, la articolul 12 alineatul (2) litera (b) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind mărcile.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza F-17/16: Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – ZZ/Comisia Europeană

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/53

         Acțiune introdusă la 23 martie 2016 – ZZ/Comisia Europeană
   (Cauza F-17/16)
   (2016/C 191/77)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) de a nu lua în considerare cererea prezentată tardiv, privind reexaminarea deciziei de a nu admite reclamanta în etapa următoare a concursului EPSO/AST-SC/03/15, precum și anularea deciziei implicite de a nu admite această cerere.

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               anularea Deciziei Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) din 17 august 2015, care i-a fost adresată prin e-mail, de a nu lua în considerare cererea pe care aceasta a prezentat-o la 13 august 2015, privind reexaminarea deciziei adoptate de juriul concursului EPSO/AST SC/03/15 3 de a nu o admite în etapa următoare a acestui concurs;

               —

               anularea deciziei implicite a juriului concursului EPSO/AST SC/03/15 – 3 de a nu admite cererea pe care aceasta a prezentat-o la 13 august 2015, privind reexaminarea deciziei adoptate de acest juriu de a nu o admite în etapa următoare a concursului menționat;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-144/11: Ordonanța Curții (camera a cincea) din 8 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Giudice di pace di Mestre — Italia) — Procedură penală împotriva Asad Abdallah (Trimitere preliminară — Lipsa unei descrieri a cadrului factual din acțiunea principală — Inadmisibilitate vădită)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/5

         Ordonanța Curții (camera a cincea) din 8 septembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Giudice di pace di Mestre — Italia) — Procedură penală împotriva Asad Abdallah
   (Cauza C-144/11) (1)

   (Trimitere preliminară - Lipsa unei descrieri a cadrului factual din acțiunea principală - Inadmisibilitate vădită)
   2011/C 340/10
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Giudice di pace di Mestre

      Partea din acțiunea principală

   Asad Abdallah

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Giudice di pace di Mestre — Aplicabilitate directă a Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO L 348, p. 98) — Interpretarea articolului 2 din directiva menționată — Legislație națională care prevede o amendă de la 5 000 la 10 000 de euro pentru străinul care a intrat în mod ilegal pe teritoriul național sau care se află în situație de ședere ilegală pe acest teritoriu, precum și posibilitatea pentru judecătorul național de a înlocui respectiva amendă cu expulzarea pentru o perioadă care să nu depășească cinci ani, în cazul unei condamnări penale

      Dispozitivul

   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Giudice di pace di Mestre (Italia), prin decizia din 16 martie 2011, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-236/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Kronotex și Kronoply/Comisia („Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/59

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Kronotex și Kronoply/Comisia
   (Cauza T-236/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 294/71)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Germania); și Kronoply GmbH (Heiligengrabe, Germania) (reprezentanți: H. Janssen și G. R. Engel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de A. Luke și de C. Maurer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție prezentate de Autoritatea de Supraveghere AELS.

               3)

               Kronetex GmbH & Co. KG și Kronoply GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-173/16: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Wöhlke/EUIPO - Danielle Roches (ALIQUA)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/22

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2016 – Wöhlke/EUIPO - Danielle Roches (ALIQUA)
   (Cauza T-173/16)
   (2016/C 232/30)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Christoph Wöhlke (Hamburg, Germania) (reprezentant: V. Rust-Sorge, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Danielle Roches SARL (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamantul

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „ALIQUA” – cererea de înregistrare nr. 12 079 381

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 28 ianuarie 2016 în cauza R 905/2015-2

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 65 alineatul (2) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-157/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin/Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH (Libertatea de stabilire — Acord privind Spațiul Economic European (SEE) — Legislație fiscală — Tratament fiscal al pierderilor suferite de un sediu permanent situat într-un stat membru al SEE și care aparține unei societăți având sediul statutar într-un stat membru al Uniunii Europene)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt für Körperschaften III in Berlin/Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH
   (Cauza C-157/07) (1)

   (Libertatea de stabilire - Acord privind Spațiul Economic European (SEE) - Legislație fiscală - Tratament fiscal al pierderilor suferite de un sediu permanent situat într-un stat membru al SEE și care aparține unei societăți având sediul statutar într-un stat membru al Uniunii Europene)
   (2008/C 313/08)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt für Körperschaften III in Berlin

      Pârâtă: Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt GmbH
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 31 din Acordul asupra Spațiului Economic European (JO 1994, L 1, p. 1) — Convenție fiscală pentru evitarea dublei impuneri care prevede impunerea beneficiilor realizate de sucursală în statul în care s-a stabilit — Deducerea din beneficiul impozabil al societății mame a pierderilor sucursalei — Imposibilitatea sucursalei de a transfera pierderile fiscale către o perioadă viitoare — Reintegrarea fiscală de către statul societății mamă a tuturor pierderilor sucursalei a căror deducere s-a efectuat
   Dispozitivul
   Articolul 31 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 nu se opune unui regim fiscal național care, după ce a permis luarea în considerare a pierderilor suferite de un sediu permanent situat într-un alt stat membru decât acela în care este stabilită societatea de care depinde acest sediu permanent, în scopul calculării impozitului pe venit al acestei societăți, prevede o reintegrare fiscală a acestor pierderi în momentul în care acest sediu permanent realizează beneficii, în cazul în care statul unde este situat acest sediu permanent nu acordă niciun drept de reportare a pierderilor suferite de un sediu permanent care aparține unei societăți stabilite într-un alt stat și în cazul în care veniturile unui astfel de sediu sunt scutite de impozit în statul în care își are sediul societatea de care depinde acesta din urmă în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri încheiată între cele două state vizate.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza T-451/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 august 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Comisia [„Măsuri provizorii — Calcularea emisiilor de gaze cu efect de seră — Biomotorină — Comunicarea BK/abd/ener.c.1(2017)2122195 a Comisiei Europene — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”]

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/13

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 august 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Comisia
   (Cauza T-451/17 R)
   ([„Măsuri provizorii - Calcularea emisiilor de gaze cu efect de seră - Biomotorină - Comunicarea BK/abd/ener.c.1(2017)2122195 a Comisiei Europene - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”])
   (2017/C 357/17)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie e. V. (Berlin, Germania) (reprezentanți: R. Stein, P. Friton și H.-J. Prieß, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Becker, J.-F. Brakeland și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii formulată în temeiul articolelor 278 și 279 TFUE prin care se solicită să se dispună suspendarea executării Comunicării BK/abd/ener.c.1(2017)2122195 a Comisiei din 27 aprilie 2017

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-388/15: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2017 – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (JN-JOY) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Marcă a Uniunii Europene verbală JN-JOY — Marcă națională figurativă anterioară joy SPORTSWEAR — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Similitudinea semnelor — Criterii de apreciere — Marcă complexă — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/31

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2017 – J & Joy/EUIPO – Joy-Sportswear (JN-JOY)
   (Cauza T-388/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Marcă a Uniunii Europene verbală JN-JOY - Marcă națională figurativă anterioară joy SPORTSWEAR - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Criterii de apreciere - Marcă complexă - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 151/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: J & Joy SA (Waremme, Belgia) (reprezentanţi: A. Maqua, C. Pirenne și C. Smits, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Germania) (reprezentant: T. Kiphuth, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 aprilie 2015 (cauza R 1353/2014-2) privind o procedură de opoziție între Joy-Sportswear și J & Joy

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă J & Joy SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza F-92/15: Acțiune introdusă la 26 iunie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/83

         Acțiune introdusă la 26 iunie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-92/15)
   (2015/C 294/100)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea, pe de o parte, a deciziei prin care s-a reevaluat gradul de invaliditate permanentă parțială a reclamantului și, pe de altă parte, a deciziei prin care s-a respins în parte reclamația reclamantului și cerere de reparare a prejudiciului material și moral pretins suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 6 octombrie 2014 în măsura în care aceasta din urmă a stabilit gradul de invaliditate permanentă parțială a reclamantului doar la 68,5 %

               —

               anularea deciziei din 18 martie 2015 prin care s-a respins în parte reclamația reclamantului din 13 ianuarie 2015;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului financiar al reclamantului;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului moral al reclamantului evaluat la 1 10  000 de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-506/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht — Germania) — Rico Graf, Rudolf Engel/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt (Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor — Egalitate de tratament — Lucrători frontalieri care desfășoară o activitate independentă — Contract de arendare — Structură agrară — Reglementare a unui stat membru care permite formularea unei opoziții la contract în cazul în care produsele obținute pe teritoriul național de agricultorii frontalieri elvețieni sunt destinate exportului în Elveția, cu scutire de taxe vamale)

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht — Germania) — Rico Graf, Rudolf Engel/Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt
   (Cauza C-506/10) (1)

   (Acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor - Egalitate de tratament - Lucrători frontalieri care desfășoară o activitate independentă - Contract de arendare - Structură agrară - Reglementare a unui stat membru care permite formularea unei opoziții la contract în cazul în care produsele obținute pe teritoriul național de agricultorii frontalieri elvețieni sunt destinate exportului în Elveția, cu scutire de taxe vamale)
   2011/C 347/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Rico Graf, Rudolf Engel

      Pârât: Landratsamt Waldshut -Landwirtschaftsamt

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht — Interpretarea Acordului dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor (JO 2002, L 114, p. 6, Ediție specială, 11/vol. 74, p. 97) — Opoziția autorității competente a unui stat membru la menținerea unui contract de arendare având ca obiect terenuri agricole aflate în acel stat și încheiat de un agricultor elvețian cu sediul exploatației în Elveția — Reglementare națională care, pentru motivul denaturării concurenței, autorizează o astfel de opoziție cu privire la terenurile de pe care se recoltează produse agricole destinate exportului în afara pieții interne cu scutire de taxe vamale

      Dispozitivul

   Principiul egalității de tratament prevăzut la articolul 15 alineatul (1) din anexa I la Acordul între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnat la Luxemburg la 21 iunie 1999, se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care prevede posibilitatea autorității competente a statului membru în cauză de a formula o opoziție la un contract de arendare privind un teren situat într-o zonă determinată a teritoriului aceluiași stat membru și încheiat între un rezident al acestuia din urmă și un rezident frontalier al celeilalte părți contractante, pentru motivul că terenul luat în arendă este folosit pentru cultivarea de produse agricole destinate exportului cu scutire de taxe vamale în afara pieței interne a Uniunii Europene și că din acest fapt rezultă denaturări ale concurenței, în cazul în care această reglementare afectează prin aplicarea sa un număr net mai mare de resortisanți ai celeilalte părți contractante decât de resortisanți ai statului membru pe teritoriul căruia se aplică reglementarea în cauză. Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă această ultimă împrejurare se confirmă.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-73/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (fostă Cour d'arbitrage) (Belgia) la 22 februarie 2008 — Nicolas Bressol și alții, Céline Chaverot și alții/Guvernul Comunității franceze

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (fostă Cour d'arbitrage) (Belgia) la 22 februarie 2008 — Nicolas Bressol și alții, Céline Chaverot și alții/Guvernul Comunității franceze
   (Cauza C-73/08)
   (2008/C 116/17)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour constitutionnelle (fostă Cour d'arbitrage)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Nicolas Bressol și alții, Céline Chaverot și alții

      Pârât: Guvernul Comunității franceze
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 12 primul paragraf și articolul 18 alineatul (1) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, coroborate cu articolul 149 alineatele (1) și (2) a doua liniuță și cu articolul 150 alineatul (2) a treia liniuță din același tratat trebuie interpretate în sensul că se opun posibilității ca o comunitate autonomă din cadrul unui stat membru, competentă în domeniul învățământului superior, confruntată cu un aflux de studenți dintr-un stat membru vecin la o serie de programe de formare cu caracter medical finanțate în principal din fonduri publice, în urma unei politici restrictive aplicate în acest stat vecin, să adopte măsuri precum cele cuprinse în Decretul Comunității Franceze din 16 iunie 2006 de stabilire a numărului de studenți în anumite domenii ale ciclului I de studii din învățământul superior, în cazul în care această comunitate invocă motive întemeiate pentru a afirma că situația descrisă riscă să devină o sarcină excesivă pentru finanțele publice și să compromită calitatea învățământului oferit?

               2)

               Răspunsul la prima întrebare ar fi diferit dacă această comunitate demonstrează că situația descrisă are drept consecință faptul că numărul de studenți rezidenți pe teritoriul acestei comunități care devin licențiați este prea mic pentru a se asigura în mod durabil un volum suficient al personalului medical calificat care să poată garanta calitatea sistemului de sănătate publică în cadrul acestei comunități?

               3)

               Răspunsul la prima întrebare ar fi diferit dacă, luând în considerare prevederile articolului 149 primul paragraf ultima teză din tratat și ale articolului 13.2.c) din Pactul internațional cu privire la drepturile economice, sociale și culturale, care include o obligație de standstill, comunitatea respectivă optează pentru menținerea unui acces larg și democratic la un învățământ superior de calitate pentru populația acestei comunități?


title: Cauza C-301/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 20 iunie 2012 — Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare și alții

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 20 iunie 2012 — Cascina Tre Pini s.s./Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare și alții
   (Cauza C-301/12)
   2012/C 258/19
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Cascina Tre Pini s.s.

      Pârâți: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare și alții

      Întrebările preliminare

               I.

                           1.

                           Se opune aplicării corecte a articolelor 9 și 10 din Directiva nr. 92/43/CEE (1) dispoziția națională (articolul 3 alineatul 4-bis din Decretul Președintelui Republicii nr. 357 din 1997) care prevede o competență din oficiu a regiunilor și a provinciilor autonome de a propune revizuirea SIC, fără a stabili și o obligație a acestor administrații de a-și exercita competența menționată, în cazul în care particulari proprietari ale ariilor cuprinse în SIC solicită, în mod justificat, exercitarea acestei competențe, cel puțin în cazul în care particularii invocă degradarea mediului din zona respectivă?

                           2.

                           Se opune aplicării corecte a articolelor 9 și 10 din Directiva nr. 92/43/CEE dispoziția națională (articolul 3 alineatul 4-bis din Decretul Președintelui Republicii nr. 357 din 1997) care prevede o competență din oficiu a regiunilor și a provinciilor autonome de a propune revizuirea SIC, în urma unei evaluări periodice, fără a prevedea intervale de timp precise pentru evaluare (de exemplu, la doi ani, trei ani etc.) și fără a prevedea ca evaluarea periodică atribuită regiunilor și provinciilor autonome să fie notificată prin forme de publicitate colectivă, pentru a permite persoanelor interesate să prezinte observații sau propuneri?

                           3.

                           Se opune aplicării corecte a articolelor 9 și 10 din Directiva nr. 92/43/CEE dispoziția națională (articolul 3 alineatul 4-bis din Decretul Președintelui Republicii nr. 357 din 1997) care prevede că inițiativa revizuirii SIC revine regiunilor și provinciilor autonome, fără a prevedea și o competență de inițiativă a statului, cel puțin cu titlu subsidiar, în cazul inacțiunii regiunilor sau a provinciilor autonome?

                           4.

                           Se opune aplicării corecte a articolelor 9 și 10 din Directiva nr. 92/43/CEE dispoziția națională (articolul 3 alineatul 4-bis din Decretul Președintelui Republicii nr. 357 din 1997) care prevede o competență din oficiu a regiunilor și a provinciilor autonome de a propune revizuirea SIC, cu totul discreționară și neobligatorie, chiar și în cazul în care s-au produs — și au fost constatate oficial — fenomene de poluare sau degradare a mediului?

               II.

               […] Procedura prevăzută la articolul 9, din Directiva 92/43/CEE, reglementată de legiuitorul național prin articolul 3 alineatul 4-bis din Decretul Președintelui Republicii 357/97 trebuie considerată o procedură care trebuie să se finalizeze, în mod necesar, printr-un act administrativ sau este doar o procedură care are un rezultat facultativ? Prin „procedură care trebuie să se finalizeze, în mod necesar, printr-un act administrativ” trebuie să se înțeleagă o procedură care, „dacă sunt îndeplinite condițiile, trebuie să constea în transmiterea propunerii regionale, de către ministrul Mediului și Protecției Teritoriului, Comisiei Europene”, fără ca aceasta să implice nicio considerație privind interpretarea sa ca procedură care poate fi activată doar din oficiu sau și la cererea unei părți?

               III.

                           1.

                           Dreptul comunitar și, în special, Directiva 92/43/CEE se opun legislației unui stat membru care impune deschiderea unei proceduri de declasificare, în locul adoptării unor măsuri suplimentare de monitorizare și protecție, pe baza sesizării unui particular cu privire la starea de degradare a sitului?

                           2.

                           Dreptul comunitar și, în special, Directiva 92/43/CEE se opun legislației unui stat membru care impune deschiderea unei proceduri de declasificare a unui sit cuprins în rețeaua Natura 2000 pentru protecția unor interese exclusiv private de natură economică?

                           3.

                           Dreptul comunitar și, în special, Directiva 92/43/CEE se opun legislației unui stat membru care prevede, în prezența unor proiecte de infrastructuri de interes general, social și economic, recunoscute și de Uniunea Europeană, care ar putea aduce un prejudiciu unui habitat natural recunoscut în sensul directivei, deschiderea unei proceduri de declasificare a sitului, în locul adoptării unor măsuri compensatorii pentru a garanta coerența globală a rețelei Natura 2000?

                           4.

                           Dreptul comunitar și, în special, Directiva 92/43/CEE se opun legislației unui stat membru care, în privința habitatelor naturale, ia în considerare interesele economice ale proprietarilor individuali, permițându-le să obțină o hotărâre a instanței naționale care impune redelimitarea sitului?

                           5.

                           Dreptul comunitar și, în special, Directiva 92/43/CEE se opun legislației unui stat membru care prevede declasificarea sitului, în prezența unei degradări de origine antropică, iar nu naturală?

      (1)  Directiva Consiliului 92/43/CEE din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale, precum și a faunei și a florei sălbatice (JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109).


title: Cauza T-673/11: Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2013 — Sigla/OAPI (VIPS CLUB)

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/29

         Ordonanța Tribunalului din 6 mai 2013 — Sigla/OAPI (VIPS CLUB)
   (Cauza T-673/11) (1)

   2013/C 189/60
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-498/14: Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Deutsche Umwelthilfe/Comisia

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/20

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2014 – Deutsche Umwelthilfe/Comisia
   (Cauza T-498/14)
   2014/C 329/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Umwelthilfe eV (Radolfzell, Germania) (reprezentanți: R. Klinger și R. Geulen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.
   Cererea de acces la corespondența scrisă dintre Comisia Europeană și întreprinderile Honeywell și DuPont sau producătorii de automobile privind noul agent de refrigerare R1234yf

               —

               Reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a dreptului său de acces în temeiul articolului 6 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (1). Potrivit acestei dispoziții, se acordă accesul public la documentele instituțiilor atunci când acestea privesc emisiile în mediu. Articolul 6 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 1367/2006 conține o prezumție legală potrivit căreia interesul privind divulgarea informațiilor prevalează asupra interesului privind protecția întreprinderilor.

               —

               În continuare, reclamanta susține că articolul 6 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 1367/2006 reprezintă o normă expresă de interpretare a articolului 4 alineatul (2) prima și a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (2). Articolul 6 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 1367/2006 a modificat textul Regulamentului nr. 1049/2001, din moment ce documentele s-ar fi referit la emisii în mediu. Potrivit reclamantei, este posibil ca documentele reținute să conțină informații privind agenții de refrigerare R1234yf și R1134a care sunt dăunători pentru sănătate și mediu și că din pozițiile, evaluările și propunerile referitoare la utilizarea acestor produse chimice, exprimate de producătorii de automobile și de producătorii de agenți de refrigerare, se poate deduce cantitatea de emisii toxice de fluorură de hidrogen.

               —

               Cu titlu subsidiar, reclamanta susține că accesul la documentele solicitate se poate acorda și în temeiul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât excepția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 nu este aplicabilă. În plus, există un interes superior pentru consultarea documentelor, având în vedere dimensiunea considerabilă a riscurilor pentru sănătate aferente acțiunii agentului de refrigerare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-94/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 20 februarie 2012 — Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino/Provincia di Fermo

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) la 20 februarie 2012 — Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino/Provincia di Fermo
   (Cauza C-94/12)
   2012/C 151/24
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino

      Pârâtă: Provincia di Fermo

      Întrebarea preliminară

   Articolul 47 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE (1) trebuie interpretat în sensul că se opune, în principiu, unei reglementări a unui stat membru, precum reglementarea italiană de la articolul 49 alineatul 6 din Decretul legislativ nr. 163/2006, care interzice, cu excepția unor cazuri speciale, menționarea mai multor întreprinderi auxiliare, prevăzând că „pentru lucrări, ofertantul poate pune în evidență o singură întreprindere auxiliară pentru fiecare categorie de calificare. Cererea de ofertă poate permite menționarea capacităților mai multor întreprinderi auxiliare, având în vedere valoarea cererii de ofertă sau specificitatea prestațiilor […]”?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-179/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Schmiedewerke Gröditz/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/52

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Schmiedewerke Gröditz/Comisia
   (Cauza T-179/14)
   2014/C 142/66
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE, adoptată de pârâtă în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Germania, sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie și care a fost notificată împreună cu invitația de a prezenta observații (JO 2014, C 37, p. 73);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență următoarele motive.

               1.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că pârâta nu și-a motivat suficient, în conformitate cu articolul 296 alineatul (2) TFUE, decizia de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE. Decizia de deschidere a procedurii nu conține o apreciere materială specifică, întemeiată pe aspecte de fapt și de drept, în ceea ce privește întrunirea tuturor elementelor constitutive în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Încălcarea tratatelor

                           —

                           Reclamanta susține în cadrul acestui motiv că decizia Comisiei de deschidere a procedurii de investigare încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE. Ea precizează în această privință că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat deja în Hotărârea din 13 martie 2001, PreussenElektra (C-379/98, Rec., p. I-2099), că prin Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”) nu se acordă ajutor de stat. Reclamanta susține că EEG se aplică în continuare fără modificări substanțiale. În special au rămas nemodificate aspectele esențiale pentru aprecierea din perspectiva dreptului în materia ajutoarelor de stat. Același lucru este valabil și în ceea ce privește decizia pârâtei din 22 mai 2002 (JO C 164, p. 5), prin care pârâta a constatat că EEG nu constituie ajutor de stat.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu întrunește elementele prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE pentru a fi calificată drept ajutor de stat. În această privință, ea susține în special că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu constituie un avantaj pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale, că această plafonare nu are caracter selectiv, că în cazul plafonării în cauză nu este vorba despre un ajutor acordat de stat sau prin intermediul resurselor de stat și că ea nu conduce nici la o denaturare a concurenței, nici la o eventuală afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre.

               3.

               Compatibilitatea cu piața comună

                           —

                           În cazul în care Tribunalul consideră că în speță există un ajutor de stat, în opinia reclamantei, acest lucru ar fi compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE.


title: Cauza F-102/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 iulie 2011 — Geradon/Consiliul

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/58

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 iulie 2011 — Geradon/Consiliul
   (Cauza F-102/10) (1)

   2011/C 252/133
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 29.1.11, p. 64.


title: Cauza T-359/06: Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Heijmans Infrastructuur/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/24

         Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Heijmans Infrastructuur/Comisie
   (Cauza T-359/06)
   (2007/C 20/37)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Heijmans Infrastructuur BV (reprezentanți: M.F.A.M. Smeets și A.M. van den Oord, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea totală sau parțială a deciziei în măsura în care aceasta se adresează reclamantei;

               —

               anularea sau, cel puțin, reducerea amenzii aplicate reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care reclamantei i-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta se bazează pe motive și argumente similare celor furnizate de reclamanta din cauza T-358/06 Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV/Comisie.