title: Cauza C-265/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep Antwerpen (Belgia) la 15 iunie 2020 – FN/Universiteit Antwerpen, Vlaamse Autonome Hogeschool Hogere Zeevaartschool, PB, ZK, NG, ZN, UM

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep Antwerpen (Belgia) la 15 iunie 2020 – FN/Universiteit Antwerpen, Vlaamse Autonome Hogeschool Hogere Zeevaartschool, PB, ZK, NG, ZN, UM
      (Cauza C-265/20)
      (2020/C 313/13)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van beroep Antwerpen

         Părțile din procedura principală

         Apelant: FN

         Intimați: Universiteit Antwerpen, Vlaamse Autonome Hogeschool Hogere Zeevaartschool, PB, ZK, NG, ZN, UM

         Întrebarea preliminară

      Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, și clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, care figurează în anexa la Directiva 97/81/CE (2) a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, trebuie interpretate în sensul că se opun faptului că unei universități îi este permis, pe baza unei reglementări naționale (articolul 91 din Decretul privind universitățile) potrivit căreia personalul academic independent încadrat pe un post cu normă întreagă este numit permanent, iar personalul încadrat pe un post cu fracțiune de normă poate fi ori numit, ori angajat cu titlu temporar pentru perioade reînnoibile de maximum șase ani:

                  1o

                  să angajeze un profesor universitar timp de douăzeci de ani, pe baza libertății de politică, în baza a aproximativ douăzeci de contracte de muncă și de numiri statutare succesive, pe termen scurt și cu fracțiune de normă, cu o durată de unul până la trei ani, fără nicio limitare a numărului total al prelungirilor, în timp ce alți colegi cu sarcini comparabile au beneficiat de numiri permanente și cu normă întreagă?

                  2o

                  să prevadă în statutul personalului său numai o limită minimă generală a normei de angajare de 50 la sută pentru a fi eligibil pentru o numire permanentă, fără a stabili însă niciun criteriu pe baza căruia membrii personalului cu fracțiune de normă angajați pentru 50 la sută sau mai mult sunt numiți permanent sau temporar?

                  3o

                  să atribuie, unui profesor universitar cu fracțiune de normă, norme de angajare pe baza „libertății de politică” nelimitate, fără a stabili criterii obiective și fără a aplica o măsurare obiectivă a sarcinii de lucru?

                  4o

                  să îi refuze unui profesor universitar angajat temporar și cu fracțiune de normă dreptul ca, atunci când angajarea sa nu mai este reînnoită, în temeiul „libertății de politică” a universității, să invoce pretinsul caracter abuziv al condițiilor de angajare impuse în trecut, deoarece se consideră că ar fi acceptat aceste condiții ori de câte ori a îndeplinit munca impusă, astfel încât acesta pierde protecția oferită de dreptul Uniunii?

         (1)  JO 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.

         (2)  JO 1998, L 14, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 35.


title: Cauza C-277/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 iunie 2020 – UM

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 24 iunie 2020 – UM
      (Cauza C-277/20)
      (2020/C 313/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: UM

         Cu participarea: HW, în calitate de administrator al succesiunii lui ZL, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (1) (denumit în continuare „Regulamentul 650/2012”) trebuie să fie interpretat în sensul că, în caz de deces, un contract de donație încheiat între doi cetățeni germani cu reședința obișnuită în Germania cu privire la un bun imobil situat în Austria, potrivit căruia beneficiarul donației are, după decesul donatorului, în temeiul acestui contract și al certificatului de deces al donatorului, în raport cu patrimoniul succesoral, un drept personal de a cere înscrierea în cartea funciară a dreptului său de proprietate, așadar fără intervenția autorității competente, constituie un pact asupra unei succesiuni viitoare în sensul acestei dispoziții?

                  2)

                  În cazul în care se răspunde afirmativ la întrebarea anterioară:
                  Articolul 83 alineatul (2) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie interpretat în sensul că reglementează de asemenea validitatea, în caz de deces, a legii aplicabile alese înainte de data de 17 august 2015 pentru a califica un contract de donație drept pact asupra unei succesiuni viitoare în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 650/2012?

         (1)  JO 2012, L 201, p. 107.


title: Cauza C-285/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 29 iunie 2020 – K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 29 iunie 2020 – K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
      (Cauza C-285/20)
      (2020/C 313/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Centrale Raad van Beroep

         Părțile din procedura principală

         Apelant: K

         Intimat: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 65 alineatele (2) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1) trebuie interpretat în sensul că o persoană aflată în șomaj total care și-a transferat reședința într-un alt stat membru în perioada în care primea din statul membru competent o prestație prevăzută la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 și/sau înainte de încetarea raportului său de muncă, are dreptul la un ajutor de șomaj potrivit legislației statului membru în care își are reședința?

                  2)

                  Este relevant, în acest context, din ce motive, de exemplu din motive familiale, această persoană aflată în șomaj și-a transferat reședința într-un alt stat membru decât cel competent?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO 2004, L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82).


title: Cauza C-301/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 7 iulie 2020 – UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 7 iulie 2020 – UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG
      (Cauza C-301/20)
      (2020/C 313/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurenți: UE, HC

         Intimată în recurs: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

         Cu participarea: Verlassenschaft des VJ

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 70 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (1) trebuie să fie interpretat în sensul că o copie a certificatului eliberată cu încălcarea acestei dispoziții, pe durată nedeterminată, fără menționarea unei date de expirare

                              a.

                              este valabilă și produce efecte pe durată nedeterminată sau

                              b.

                              este valabilă doar pentru o perioadă de șase luni de la data eliberării copiei certificate sau

                              c.

                              este valabilă doar pentru o perioadă de șase luni de la o altă dată sau

                              d.

                              nu este valabilă și nu este adecvată pentru a fi utilizată în sensul articolului 63 din acest regulament?

                  2)

                  Articolul 65 alineatul (1) coroborat cu articolul 69 alineatul (3) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie să fie interpretat în sensul că efectele certificatului se produc în favoarea tuturor persoanelor desemnate nominal în certificat ca având calitatea de moștenitor, de legatar, de executor testamentar sau de administrator al patrimoniului succesoral, astfel încât vor putea utiliza certificatul, în conformitate cu articolul 63 din regulamentul menționat, și persoanele care nu au solicitat ele însele emiterea acestuia?

                  3)

                  Articolul 69 coroborat cu articolul 70 alineatul (3) din Regulamentul nr. 650/2012 trebuie să fie interpretat în sensul că efectul de legitimare al copiei certificate a unui certificat de moștenitor trebuie recunoscut dacă aceasta era încă valabilă la data primei prezentări, dar a expirat înainte de adoptarea de către autoritate a deciziei solicitate sau această dispoziție nu se opune unei legislații naționale care impune ca certificatul să fie de asemenea valid la momentul adoptării deciziei?

         (1)  JO 2012, L 201, p. 107.


title: Cauza C-302/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Paris (Franța) la 9 iulie 2020 – A/Autorité des marchés financiers

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Paris (Franța) la 9 iulie 2020 – A/Autorité des marchés financiers
      (Cauza C-302/20)
      (2020/C 313/17)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d’appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: A

         Cealaltă parte din procedură: Autorité des marchés financiers

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În primul rând:

                              a)

                              Articolul 1 punctul 1 primul paragraf din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (1), coroborat cu articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/124/CE a Comisiei din 22 decembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind definiția și publicarea informațiilor confidențiale și definiția manipulărilor pieței (2), trebuie interpretat în sensul că o informație privind viitoarea publicare a unui articol de presă care răspândește un zvon de piață în legătură cu un emitent de instrument financiar poate îndeplini cerința preciziei impusă de aceste articole pentru calificarea unei informații confidențiale?

                              b)

                              Împrejurarea că articolul de presă, a cărui viitoare publicare constituie informația în cauză, menționează – cu titlu de zvon de piață – prețul unei oferte publice de cumpărare influențează aprecierea caracterului precis al informației în cauză?

                              c)

                              Notorietatea jurnalistului care a semnat articolul, reputația organului de presă care a asigurat publicarea acestuia și influența efectiv semnificativă („ex post”) a acestei publicări asupra cursului titlurilor la care se referă constituie elemente relevante pentru aprecierea caracterului precis al informației în cauză?

                  2)

                  În al doilea rând, în cazul unui răspuns [potrivit căruia] o informație precum cea în discuție poate îndeplini cerința de precizie necesară:

                              a)

                              Articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind abuzul de piață (regulamentul privind abuzul de piață) și de abrogare a Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivelor 2003/124/CE, 2003/125/CE și 2004/72/CE ale Comisiei (3) trebuie interpretat în sensul că divulgarea de către un jurnalist uneia dintre sursele sale obișnuite a unei informații privind viitoarea publicare a unui articol semnat de el care răspândește un zvon de piață se efectuează „în scopuri jurnalistice”?

                              b)

                              Răspunsul la această întrebare depinde în special de aspectul dacă jurnalistul a fost sau nu informat cu privire la zvonul de piață de către această sursă sau dacă divulgarea informației privind viitoarea publicare a articolului era sau nu utilă pentru obținerea din această sursă a unor clarificări cu privire la credibilitatea zvonurilor?

                  3)

                  În al treilea rând, articolele 10 și 21 din Regulamentul (UE) nr. 596/2014 trebuie interpretate în sensul că, chiar și atunci când o informație privilegiată este divulgată de un jurnalist „în scopuri jurnalistice”, în sensul articolului 21, caracterul licit sau ilicit al divulgării necesită să se aprecieze dacă aceasta se face „în exercitarea normală […a] profesiei [de jurnalist]”, în sensul articolului 10?

                  4)

                  În al patrulea rând, articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 596/2014 trebuie interpretat în sensul că, pentru a avea loc în exercitarea normală a profesiei de jurnalist, divulgarea unei informații privilegiate trebuie să fie strict necesară pentru exercitarea acestei profesii și să respecte principiul proporționalității?

         (1)  JO 2003, L 96, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 210.

         (2)  JO 2003, L 339, p. 70, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 243.

         (3)  JO 2014, L 173, p. 1.


title: Cauza C-323/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 21 iulie 2020 – DQ/Ryanair DAC

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Nürnberg (Germania) la 21 iulie 2020 – DQ/Ryanair DAC
      (Cauza C-323/20)
      (2020/C 313/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Nürnberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: DQ

         Pârâtă: Ryanair Designated Activity Company

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O grevă organizată de sindicatele personalului propriu al unui transportator aerian efectiv constituie o „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

                  2)

                  În această privință, aspectul dacă greva menționată a fost declanșată ca urmare a revendicărilor personalului care nu au fost convenite contractual până atunci între personal și transportatorul aerian efectiv are vreo incidență?

                  3)

                  În această privință, aspectul dacă greva a fost provocată concret de un comportament determinat al transportatorului aerian efectiv cu ocazia negocierilor cu sindicatele are vreo incidență?
                  Cauza a fost radiată din registrul Curții prin Ordonanța președintelui Curții din 7 august 2020.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 7/vol. 12, p. 218.)


title: Cauza C-324/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 22 iulie 2020 – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 22 iulie 2020 – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH
      (Cauza C-324/20)
      (2020/C 313/19)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurent-pârât: Finanzamt B

         Intimată-reclamantă: X-Beteiligungsgesellschaft mbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În cazul unui serviciu prestat o singură dată și, prin urmare, care nu este legat de o perioadă, acordul privind plata în rate implică existența unor decontări sau plăți succesive în sensul articolului 64 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1)?

                  2)

                  Cu titlu subsidiar, în cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: Situația în care persoana impozabilă convine, în prestarea serviciilor sale, ca acestea să fie remunerate în cinci rate anuale, iar dreptul național prevede, în cazul plății cu întârziere, o ajustare prin care este anulată reducerea anterioară a bazei de impozitare în conformitate cu articolul 90 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE trebuie să fie considerată o neplată în sensul acestei dispoziții?

         (1)  ABl. 2006, L 347, S. 1.


title: Cauza C-351/20 P: Recurs introdus la 30 iulie 2020 de Liviu Dragnea împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 12 mai 2020 în cauza T-738/18, Dragnea/Comisia

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/18

      Recurs introdus la 30 iulie 2020 de Liviu Dragnea împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 12 mai 2020 în cauza T-738/18, Dragnea/Comisia
      (Cauza C-351/20 P)
      (2020/C 313/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: Liviu Dragnea (reprezentanți: C. Toby, O. Riffaud, B. Entringer, avocats)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  anularea în întregime a ordonanței atacate a Tribunalului;

                  —

                  anularea Deciziei OCM(2018)20575 a Comisiei, comunicată reprezentantului legal al recurentului prin scrisoarea din data de 1 octombrie 2018;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, recurentul invocă trei motive.
      Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 alineatele (1), (2) și (4) din Regulamentul OLAF (1) și a dreptului la apărare al recurentului în cadrul investigațiilor, inclusiv a dreptului de a fi ascultat și a respectării prezumției de nevinovăție.
      Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări în ceea ce privește investigațiile, precum și pe refuzul de a deschide o investigație referitoare la desfășurarea investigației OLAF.
      Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de acces la documentele privind investigațiile OLAF.

         (1)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 septembrie 2013 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (Euratom) nr. 1074/1999 al Consiliului (JO 2013, L 248, p. 1).


title: Cauza C-114/18: Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 17 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Searle LLC, Janssen Sciences Ireland

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/19

      Ordonanța președintelui Camerei a patra a Curții din 17 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Searle LLC, Janssen Sciences Ireland
      (Cauza C-114/18) (1)

      (2020/C 313/23)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza C-537/18: Ordonanța președintelui Curții din 3 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – YV, cu participarea: Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/19

      Ordonanța președintelui Curții din 3 februarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – YV, cu participarea: Krajowa Rada Sądownictwa
      (Cauza C-537/18) (1)

      (2020/C 313/24)
      Limba de procedură: polona
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza C-202/19 P: Ordonanța președintelui Camera întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Comisia Europeană

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/20

      Ordonanța președintelui Camera întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Comisia Europeană
      (Cauza C-202/19 P) (1)

      (2020/C 313/26)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-203/19 P: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Comisia Europeană

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/20

      Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Comisia Europeană
      (Cauza C-203/19 P) (1)

      (2020/C 313/27)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-204/19 P: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/20

      Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-204/19 P) (1)

      (2020/C 313/28)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-205/19 P: Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Consiliul Uniunii Europene

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/20

      Ordonanța președintelui Camerei întâi a Curții din 20 ianuarie 2020 – Ryanair DAC, fostă Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-205/19 P) (1)

      (2020/C 313/29)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-542/19: Ordonanța președintelui Curții din 23 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – YX/Eurowings GmbH

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/21

      Ordonanța președintelui Curții din 23 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – YX/Eurowings GmbH
      (Cauza C-542/19) (1)

      (2020/C 313/30)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 353, 11.11.2019.


title: Cauza C-661/19: Ordonanța președintelui Curții din 8 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – flightright GmbH/Austrian Airlines AG

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/21

      Ordonanța președintelui Curții din 8 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – flightright GmbH/Austrian Airlines AG
      (Cauza C-661/19) (1)

      (2020/C 313/31)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 406, 2.12.2019.


title: Cauza T-332/15: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Ocean Capital Administration și alții/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Iranului – Înghețarea fondurilor – Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică aceste măsuri – Includerea numelor reclamantelor”)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/22

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Ocean Capital Administration și alții/Consiliul
      (Cauza T-332/15) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor și entităților cărora li se aplică aceste măsuri - Includerea numelor reclamantelor”)
      (2020/C 313/32)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburg, Germania) și celelalte 31 de reclamante ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentanți: P. Moser, QC, E. Metcalfe, Barrister, și M. Taher, Solicitor)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2015/556 a Consiliului din 7 aprilie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2015, L 92, p. 101) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/549 al Consiliului din 7 aprilie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2015, L 92, p. 12), în măsura în care aceste acte le privesc pe reclamante și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 277 TFUE prin care se solicită declararea inaplicabilității Deciziei 2013/497/PESC a Consiliului din 10 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 272, p. 46) și a Regulamentului (UE) nr. 971/2013 al Consiliului din 10 octombrie 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 272, p. 1).

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Ocean Capital Administration GmbH și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-203/18: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – VQ/ BCE [„Politica economică și monetară – Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit – Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Sancțiune administrativă pecuniară impusă de BCE unei instituții de credit pentru încălcarea articolului 77 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 – Mijloace de publicare pe site-ul internet al BCE – Articolul 18 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1024/2013 și articolul 132 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/22

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – VQ/ BCE
      (Cauza T-203/18) (1)

      („Politica economică și monetară - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Sancțiune administrativă pecuniară impusă de BCE unei instituții de credit pentru încălcarea articolului 77 litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 - Mijloace de publicare pe site-ul internet al BCE - Articolul 18 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1024/2013 și articolul 132 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 468/2014”)
      (2020/C 313/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: VQ (reprezentant: G. Cahill, barrister)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou, E. Yoo și M. Puidokas, agenți)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, interveniente la Tribunal: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Gurov și J. Bauerschmidt, agenți), Comisia Europeană (reprezentanţi: L. Armati, A. Steiblytė, K.-P. Wojcik și A. Nijenhuis, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei ECB SSM-2018-ESSAB-4, SNC 2016-0026 a BCE din 14 martie 2018, adoptată în temeiul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63), în măsura în care, pe de o parte, prin aceasta s-a aplicat reclamantei o sancțiune administrativă pecuniară de 1 600 000 de euro și, pe de altă parte, s-a decis publicarea acestei sancțiuni, fără anonimizarea numelui reclamantei, pe site-ul internet al BCE.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  VQ suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE), inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

                  3)

                  Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 182, 28.5.2018.


title: Cauza T-576/18: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Crédit agricole/BCE [„Politica economică și monetară – Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit – Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Sancțiune administrativă pecuniară aplicată de BCE unei instituții de credit – Articolul 26 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 – Încălcare continuă a cerințelor de fonduri proprii – Încălcare din neglijență – Aplicare retroactivă a unei legislații represive mai puțin severe – Inexistență – Dreptul la apărare – Cuantumul sancțiunii – Obligația de motivare”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/23

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Crédit agricole/BCE
      (Cauza T-576/18) (1)

      („Politica economică și monetară - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Sancțiune administrativă pecuniară aplicată de BCE unei instituții de credit - Articolul 26 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 - Încălcare continuă a cerințelor de fonduri proprii - Încălcare din neglijență - Aplicare retroactivă a unei legislații represive mai puțin severe - Inexistență - Dreptul la apărare - Cuantumul sancțiunii - Obligația de motivare”)
      (2020/C 313/34)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Crédit agricole SA (Montrouge, Franța) (reprezentanți: A. Champsaur și A. Delors, avocate)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernández Saseta, A. Pizzolla și D. Segoin, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei ECB/SSM/2018-FRCAG-75 a BCE din 16 iulie 2018, adoptată în temeiul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63), prin care se impune reclamantei o sancțiune administrativă pecuniară în cuantum de 4 300 000 de euro pentru încălcarea continuă a cerințelor de fonduri proprii prevăzute la articolul 26 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1, rectificări în JO 2013, L 208, p. 68, și în JO 2013, L 321, p. 6)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia ECB/SSM/2018-FRCAG-75 a Băncii Centrale Europene (BCE) din 16 iulie 2018, în măsura în care prin aceasta se aplică Crédit agricole SA o sancțiune administrativă pecuniară în cuantum de 4 300 000 de euro.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Crédit agricole să suporte propriile cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Obligă BCE să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 436, 3.12. 2018.


title: Cauza T-577/18: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Crédit agricole Corporate and Investment Bank/BCE [„Politica economică și monetară – Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit – Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 – Sancțiune administrativă pecuniară aplicată de BCE unei instituții de credit – Articolul 26 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 – Încălcare continuă a cerințelor de fonduri proprii – Încălcare din neglijență – Dreptul la apărare – Cuantumul sancțiunii – Obligația de motivare”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/24

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Crédit agricole Corporate and Investment Bank/BCE
      (Cauza T-577/18) (1)

      („Politica economică și monetară - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Sancțiune administrativă pecuniară aplicată de BCE unei instituții de credit - Articolul 26 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 - Încălcare continuă a cerințelor de fonduri proprii - Încălcare din neglijență - Dreptul la apărare - Cuantumul sancțiunii - Obligația de motivare”)
      (2020/C 313/35)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge, Franța) (reprezentanți: A. Champsaur și A. Delors, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernández Saseta, A. Pizzolla și D. Segoin, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei ECB/SSM/2018-FRCAG-76 a BCE din 16 iulie 2018, adoptată în temeiul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63), prin care i-a fost impusă reclamantei o sancțiune administrativă pecuniară în cuantum de 300 000 de euro pentru încălcarea continuă a cerințelor de fonduri proprii prevăzute la articolul 26 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO 2013, L 176, p. 1, și rectificări în JO 2013, L 208, p. 68 și în JO 2013, L 321, p. 6).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia ECB/SSM/2018-FRCAG-76 a Băncii Centrale Europene din 16 iulie 2018, în măsura în care îi impune Crédit agricole Corporate and Investment Bank o sancțiune administrativă pecuniară în cuantum de 300 000 de euro.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Crédit agricole Corporate and Investment Bank la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

                  4)

                  Obligă BCE la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 436, 3.12.2018.


title: Cauza T-21/19: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easySTEP) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mediFLEX easySTEP – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Stepeasy – Motive relative de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/26

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easySTEP)
      (Cauza T-21/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mediFLEX easySTEP - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Stepeasy - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 313/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Pablosky, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Centell, avocată)

         Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: J. Crespo Carrillo, H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: docPrice GmbH (Koblentz, Germania) (reprezentant: K. Landes, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2018 (cauza R 76/2018-4) privind o procedură de opoziție între Pablosky și docPrice

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 8 noiembrie 2018 (cauza R 76/2018-4) privind o procedură de opoziție între Pablosky, SL și docPrice GmbH, în măsura în care privește „îmbrăcămintea” și „articolele de acoperit capul”, incluse în clasa 25 în sensul Aranjamentului de la Nisa.

                  2)

                  Respinge calea de atac formulată de docPrice în fața camerei de recurs a EUIPO, în măsura în care privește produsele menționate la punctul 1.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă fiecare parte să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza T-20/19: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale mediFLEX easystep – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Stepeasy – Motive relative de refuz – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/25

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Cauza T-20/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale mediFLEX easystep - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară Stepeasy - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 313/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Pablosky, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Centell, avocată)

         Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo, H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: docPrice GmbH (Koblenz, Germania) (reprezentant: K. Landes, avocată)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2018 (cauza R 77/2018-4) privind o procedură de opoziție între Pablosky și docPrice

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a patra de recurs Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 8 noiembrie 2018 (cauza R 77/2018-4) privind o procedură de opoziție între Pablosky, SL și docPrice GmbH, în măsura în care privește „îmbrăcămintea” și „articolele de acoperit capul”, incluse în clasa 25 în sensul Aranjamentului de la Nisa.

                  2)

                  Respinge calea de atac formulată de docPrice în fața camerei de recurs a EUIPO, în măsura în care privește produsele menționate la punctul 1.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă fiecare parte să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza T-328/19: Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Scorify/EUIPO – Scor (SCORIFY) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SCORIFY – Marca Uniunii Europene verbală anterioară SCOR – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/26

      Hotărârea Tribunalului din 8 iulie 2020 – Scorify/EUIPO – Scor (SCORIFY)
      (Cauza T-328/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative SCORIFY - Marca Uniunii Europene verbală anterioară SCOR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 313/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Scorify UAB (Vilnius, Lituania) (reprezentant: V. Viešūnaitė, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Botis și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Scor SE (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și C. de Callataÿ, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 martie 2019 (cauza R 1639/2018-4) privind o procedură de opoziție între Scor și Scorisk

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Scorify UAB la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-170/19: Ordonanța Tribunalului din 22 iunie 2020 – Sherpa Europe/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA NEXT) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Retragerea opoziției – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/28

      Ordonanța Tribunalului din 22 iunie 2020 – Sherpa Europe/EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA NEXT)
      (Cauza T-170/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2020/C 313/40)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Sherpa Europe, SL (Erandio, Spania) (reprezentant: M. Esteve Sanz, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. García Murillo și M. J. Crespo Carrillo, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Tres Cantos, Spania)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 10 decembrie 2018 (cauza R 523/2017-2) privind o procedură de opoziție între Núcleo de comunicaciones y control și Sherpa Europe

         Dispozitivul

                  1)

                  Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra acţiunii.

                  2)

                  Obligă Sherpa Europe, SL la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                  Núcleo de comunicaciones y control, SL suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza T-463/20: Acțiune introdusă la 20 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Wong (GT RACING)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/29

      Acțiune introdusă la 20 iulie 2020 – Sony Interactive Entertainment Europe/EUIPO – Wong (GT RACING)
      (Cauza T-463/20)
      (2020/C 313/42)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, și M. Maier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wai Leong Wong (Glasgow, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „GT RACING” – cererea de înregistrare nr. 17 138 033

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 mai 2020 în cauza R 1612/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin neidentificarea în mod specific a publicului relevant;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin săvârșirea unei erori în compararea semnelor;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin săvârșirea unei erori în compararea bunurilor din clasele 9, 16 și 28 vizate de marca anterioară cu bunurile din clasa 18 vizate de marca Uniunii Europene contestată;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului prin neluarea în considerare a dovezilor privind perceperea probabilă a mărcii Uniunii Europene anterioare de către publicul relevant;

                  —

                  neluarea în considerare a celorlalte elemente privind obiecțiile menționate mai sus cu privire la articolul 8 alineatul (1) litera (b) și la articolul 8 alineatul (5);

                  —

                  nerealizarea faptului că propria constatare a situației de fapt era suficientă pentru a stabili goodwill (forța de atracție a clientelei), reprezentarea eronată și prejudiciul în temeiul legislației Regatului Unit privind utilizarea abuzivă a unei denumiri (passing off law);

                  —

                  neluarea în considerare a celorlalte criterii ale legislației privind utilizarea abuzivă a unei denumiri (passing off law) în temeiul articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-466/20: Acțiune introdusă la 20 iulie 2020 – LF/Comisia

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/30

      Acțiune introdusă la 20 iulie 2020 – LF/Comisia
      (Cauza T-466/20)
      (2020/C 313/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: LF (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 11 septembrie 2019 prin care i-a fost refuzată acordarea indemnizației de expatriere;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Anexa VII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene.


title: Cauza T-476/20: Acțiune introdusă la 27 iulie 2020 – Alteryx/EUIPO – Allocate Software (ALLOCATE)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/31

      Acțiune introdusă la 27 iulie 2020 – Alteryx/EUIPO – Allocate Software (ALLOCATE)
      (Cauza T-476/20)
      (2020/C 313/44)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Alteryx, Inc. (Irvine, California, Statele Unite) (reprezentanți: A. Poulter și M. Holah, Solicitors)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Allocate Software Ltd (Londra, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „ALLOCATE” – marca Uniunii Europene nr. 6 740 658

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 mai 2020 în cauza R 1709/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei diviziei de anulare;

                  —

                  obligarea pârâtului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamantă, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs;

                  —

                  în cazul în care cealaltă parte va participa la procedură în calitate de intervenient, obligarea acesteia la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 18 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în măsura în care camera de recurs nu a indicat motivele care au stat la baza deciziei.


title: Cauza T-489/20: Acțiune introdusă la 6 august 2020 — Eos Products/EUIPO (Forma unui recipient sferic)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/31

      Acțiune introdusă la 6 august 2020 — Eos Products/EUIPO (Forma unui recipient sferic)
      (Cauza T-489/20)
      (2020/C 313/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Eos Products Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: S. Stolzenburg-Wiemer, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene tridimensionale (Forma unui recipient sferic) – Cererea de înregistrare nr. 15 903 081

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 iunie 2020 în cauza R 2017/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 95 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-491/20: Acțiune introdusă la 23 iulie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Ou (-Vpro)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/32

      Acțiune introdusă la 23 iulie 2020 – El Corte Inglés/EUIPO – Ou (-Vpro)
      (Cauza T-491/20)
      (2020/C 313/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: J.L. Rivas Zurdo, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Kuei-Chin Ou (Taipei, Taiwan)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de marcă a Uniunii Europene figurativă –Vpro – cererea de înregistrare nr. 17 741 133

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 30 aprilie 2020 în cauza R 1758/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, întrucât prin respingerea căii de atac a autorului opoziției, această decizie a confirmat decizia Diviziei de opoziție pronunțată în procedura de opoziție B 3 055 001, prin care s-a acordat marca Uniunii Europene nr. 17 741 133 -Vpro (figurativă), pentru a distinge produsele din clasele 24 și 25.

                  —

                  obligarea părții adverse la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-492/20: Acțiune introdusă la 24 iulie 2020 – S. Tous/EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Lampă)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/33

      Acțiune introdusă la 24 iulie 2020 – S. Tous/EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Lampă)
      (Cauza T-492/20)
      (2020/C 313/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: S. Tous, SL (Manresa, Spania) (reprezentanți: D. Gómez Sánchez și J.L. Gracia Albero, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zhejiang China-Best Import & Export Co. Ltd (Hangzhou, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: Desenul sau modelul industrial comunitar (Lustre) – Desenul sau modelul industrial comunitar nr. 4422343-0012

         Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 26 mai 2020 în cauza R 1553/2019-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea titularului desenului sau al modelului industrial în litigiu la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri, inclusiv a celor rezultate din procedura în fața diviziei de anulare și a Camerei a treia de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 25 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului [coroborate cu articolele 6 și 7 și cu articolul 9 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului].


title: Cauza T-499/20: Acțiune introdusă la 10 august 2020 – Banco Cooperativo Español/SRB

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/33

      Acțiune introdusă la 10 august 2020 – Banco Cooperativo Español/SRB
      (Cauza T-499/20)
      (2020/C 313/48)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: D. Sarmiento Ramírez-Escudero, J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain și P. Biscari García, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  (i)

                  declararea inaplicabilității articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2015/63;

                  (ii)

                  declararea nulității deciziei atacate pentru încălcarea articolului 103 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2014/59 și a articolului 70 din Regulamentul 806/2014, interpretate în lumina articolului 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a principiului proporționalității;

                  (iii)

                  în orice caz, declararea faptului că decizia atacată nu poate produce efecte retroactive de la data adoptării deciziei din 2016 și, pentru acest motiv, anularea articolului 3 din decizia atacată în măsura în care produce astfel de efecte;

                  (iv)

                  în orice caz, obligarea SRB la plata de despăgubiri în favoarea BCE:

                              a.

                              în cuantumul corespunzător penalităților de întârziere aferente sumei plătite în anul 2016 pentru perioada cuprinsă între 23 iunie 2016 și data plății de către SRB a sumelor datorate, calculate la rata de refinanțare a BCE aplicabilă (în prezent 0 %), majorată cu 3,5 puncte procentuale;

                              b.

                              cu titlu subsidiar față de litera (a) și numai în cazul în care Tribunalul consideră că decizia atacată este legală pe fond, dar nu poate produce efecte retroactive, în cuantumul corespunzător penalităților de întârziere aferente sumei plătite în anul 2016 pentru perioada cuprinsă între 23 iunie 2016 și 19 martie 2020, data începând cu care decizia atacată produce efecte, calculându-se dobânzile la rata de refinanțare a Băncii Centrale Europene aplicabilă (în prezent 0 %), majorată cu 3,5 puncte procentuale;

                              c.

                              cu titlu subsidiar față de litera (a) sau (b), în cuantumul corespunzător rentabilității pe care ar fi obținut-o BCE dacă ar fi achiziționat, la licitația din 16 iunie 2016, obligațiuni ale statului spaniol pe 10 ani în cuantumul corespunzător contribuției ex ante pentru anul 2016, calculate de la 23 iunie 2016 până la data plății de către SRB a sumelor datorate (sau, în cazul în care Tribunalul consideră că decizia atacată este legală pe fond, dar nu poate produce efecte retroactive, de la 19 martie 2020).

                  (v)

                  în orice caz, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție (denumit în continuare „SRB”) din 19 martie 2020 privind calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție aferente anului 2016 (SRB/ES/2020/16) (denumită în continuare „decizia atacată”). Reclamanta precizează că SRB a intenționat să confere deciziei atacate efecte retroactive, stabilind data producerii efectelor acestei decizii la 15 aprilie 2016, data adoptării primei decizii privind contribuțiile ex ante aferente exercițiului 2016
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o excepție de nelegalitate în temeiul articolului 277 TFUE, prin care se urmărește declararea de către Tribunal a inaplicabilității articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015 L 11, p. 44).

                              —

                              Se afirmă în această privință că articolul menționat din regulamentul delegat:

                                          a)

                                          încalcă articolul 103 alineatul (7) din Directiva 2014/59 prin faptul că stabilește un sistem de calcul care impune unei entități cu un profil de risc conservator o contribuție ex ante proprie unei entități cu un profil de risc foarte ridicat;

                                          b)

                                          încalcă articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prin faptul că restrânge în mod nejustificat dreptul fundamental la libertatea de a desfășura o activitate comercială al reclamantei;

                                          c)

                                          încalcă principiul proporționalității prin faptul că nu ia în considerare dubla contabilizare a anumitor datorii ale reclamantei, determinând astfel o restricție inutilă și disproporționată vădit nejustificată.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 103 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2014/59 și a articolului 70 din Regulamentul nr. 806/2014, interpretate în lumina articolului 16 din cartă și a principiului proporționalității.

                              —

                              În această privință, se susține că motivele care justifică inaplicabilitatea articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2015/63 demonstrează cu claritate necesitatea ajustării profilului de risc al reclamantei la specificitatea operativă a rețelei cooperative pe care o conduce, astfel cum impun articolele menționate mai sus. Prin urmare și în măsura în care conținutul deciziei atacate corespunde unei aplicări stricte și literale a unei norme care nu ține seama de respectivul profil de risc al reclamantei, decizia menționată trebuie considerată contrară articolului 103 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2014/59 și, în special, Regulamentului nr. 806/2014, al cărui articol 70, referitor la contribuțiile ex ante, face trimitere la prevederile Directivei 2014/59 și la legislația de punere în aplicare a acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea jurisprudenței Curții de Justiție care permite conferirea de efecte retroactive unei decizii.

                              —

                              Se afirmă în această privință că decizia atacată încalcă jurisprudența în măsura în care:

                                          a)

                                          obiectivele invocate de SRB care ar justifica aplicarea retroactivă a deciziei atacate nu sunt obiective de interes general care să poată justifica o derogare de la principiul general al neaplicării retroactive a actelor Uniunii;

                                          b)

                                          în orice caz, retroactivitatea nu este nici esențială, nici necesară pentru îndeplinirea obiectivelor menționate, în măsura în care există alternative mai puțin constrângătoare pentru părți care asigură realizarea acestora și

                                          c)

                                          nu au fost respectate așteptările legitime ale reclamantei, în măsura în care comportamentul SRB este contrar efectelor urmărite de Hotărârea Tribunalului în cauza T-323/16.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe răspunderea extracontractuală a SRB, în conformitate cu articolele 268 și 340 TFUE și cu articolul 87 alineatul (3) din Regulamentul 806/2014, pentru îmbogățire fără justă cauză.

                              —

                              Se afirmă în această privință că SRB trebuie să despăgubească BCE în temeiul răspunderii extracontractuale pentru îmbogățire fără justă cauză pentru dobânzile exigibile între momentul plății contribuției ex ante aferente anului 2016 –plată care, în urma anulării deciziei din 2016 prin hotărârea pronunțată în cauza T-323/16, nu se întemeiază pe nicio decizie a SRB – și momentul plății definitive sau, cu titlu subsidiar, data deciziei atacate.


title: Cauza T-877/19: Ordonanța Tribunalului din 25 iunie 2020 – Einkaufsbüro Deutscher Eisenhändler/EUIPO – Tigges (TOOLINEO)

text:
               21.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/35

      Ordonanța Tribunalului din 25 iunie 2020 – Einkaufsbüro Deutscher Eisenhändler/EUIPO – Tigges (TOOLINEO)
      (Cauza T-877/19) (1)

      (2020/C 313/49)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 61, 24.2.2020.


title: Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht la 28 mai 2020 în cauza Pintail AG/Finanzmarktaufsicht (Cauza E-6/20) 2020/C 316/08

text:
               24.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 316/9

      Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht la 28 mai 2020 în cauza Pintail AG/Finanzmarktaufsicht
      (Cauza E-6/20)
      (2020/C 316/08)
      La data de 28 mai 2020, Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Autoritatea de supraveghere a pieței financiare) a adresat Curții de Justiție a AELS o cerere de aviz consultativ în cauza Pintail AG/Finanzmarktaufsicht, înregistrată la grefa Curții de Justiție la data de 2 iunie 2020, cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  Trebuie considerați termenii „activitate” și „activitate comercială”, astfel cum sunt utilizați în Directivele 2009/110/CE și 2007/64/CE [respectiv (UE) 2015/2366], ca fiind sinonimi? Dacă nu, care este diferența dintre ei?

                  2.

                  Trebuie ca „activitatea” sau „activitatea comercială” a unei instituții emitente de monedă electronică autorizată în sensul Directivei 2009/110/CE să fie înțelese ca referindu-se la emiterea de monedă electronică, oferirea de emitere de monedă electronică sau cel puțin la activitățile unei instituții emitente de monedă electronică care fac obiectul unei autorizări (interpretare strictă) sau este o activitate comercială suficient de concretă deja suficientă, de exemplu, desfășurarea altor activități comerciale, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (1) litera (e) din Directiva 2009/110/CE, în măsura în care activitatea respectivă are ca obiectiv, în mod real și în conformitate cu criterii obiective, emiterea de monedă electronică într-o măsură care nu este complet insignifiantă (interpretare largă)? În cazul în care este necesară o interpretare largă: care este diferența dintre o activitate comercială de acest tip și activitățile pur pregătitoare?

                  3.

                  Ce criterii trebuie utilizate pentru a interpreta termenul „încetează să mai exercite o activitate” prevăzut la articolul 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2007/64/CE [respectiv articolul 13 alineatul (1) litera (a) din Directiva (UE) 2015/2366]?

                  4.

                  Este relevant în contextul acestei interpretări dacă statul membru a pus în aplicare articolul 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2007/64/CE [respectiv articolul 13 alineatul (1) litera (a) din Directiva (UE) 2015/2366] în sensul că, după 6 luni de inactivitate, autorizația este retrasă printr-o acțiune activă din partea autorităților sau în sensul că autorizația devine caducă în virtutea legii (ex lege), iar autoritatea nu face decât să constate acest lucru ulterior?


title: Cauza T-483/20: Acțiune introdusă la 31 iulie 2020 – Tecnica Group/EUIPO – Zeitneu (Forma unei cizme)

text:
               28.9.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/24

      Acțiune introdusă la 31 iulie 2020 – Tecnica Group/EUIPO – Zeitneu (Forma unei cizme)
      (Cauza T-483/20)
      (2020/C 320/55)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Tecnica Group SpA (Giavera del Montello, Italia) (reprezentant: C. Sala, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zeitneu GmbH (Zurich, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unei cizme) – marca Uniunii Europene nr. 10 168 441

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 mai 2020 în cauza R 1093/2019-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea principiului autorității de lucru judecat, în temeiul articolelor 123 și 124 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiilor legalității, egalității de tratament și bunei administrări, în temeiul articolelor 123 și 124 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiului protecției încrederii legitime, în temeiul articolelor 123 și 124 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 127 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-663/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel d'Aix-En-Provence – Franța) – procedura penală împotriva BS, CA [Trimitere preliminară – Libera circulație a mărfurilor – Organizarea comună a piețelor în sectorul inului și al cânepii – Derogări – Protecția sănătății publice – Legislație națională care limitează prelucrarea industrială și comercializarea cânepii numai la fibre și la semințe – Canabidiol (CBD)]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel d'Aix-En-Provence – Franța) – procedura penală împotriva BS, CA
      (Cauza C-663/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera circulație a mărfurilor - Organizarea comună a piețelor în sectorul inului și al cânepii - Derogări - Protecția sănătății publice - Legislație națională care limitează prelucrarea industrială și comercializarea cânepii numai la fibre și la semințe - Canabidiol (CBD))
      (2021/C 28/02)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel d'Aix-En-Provence

         Părțile din procedura principală

      B S, C A

         Cu participarea: Ministère public, Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Dispozitivul

      Articolele 34 și 36 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale prin care se interzice comercializarea canabidiolului (CBD) produs în mod legal în alt stat membru, atunci când este extras din planta de cannabis sativa în integralitatea sa, iar nu doar din fibre și din semințe, cu excepția cazului în care această reglementare este de natură să asigure realizarea obiectivului de protecție a sănătății publice și nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia. Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului și Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului trebuie interpretate în sensul că nu se aplică unei astfel de reglementări.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza C-77/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Kaplan International colleges UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 132 alineatul (1) litera (f) – Scutirea serviciilor prestate de grupuri independente de persoane în favoarea membrilor lor – Aplicabilitate în cazul grupurilor TVA – Articolul 11 – Grup TVA]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Regatul Unit) – Kaplan International colleges UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Cauza C-77/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (f) - Scutirea serviciilor prestate de grupuri independente de persoane în favoarea membrilor lor - Aplicabilitate în cazul grupurilor TVA - Articolul 11 - Grup TVA)
      (2021/C 28/03)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Kaplan International Colleges UK Ltd

         Intimați: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Dispozitivul

      Articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că scutirea prevăzută de această dispoziție nu este aplicabilă serviciilor prestate de un grup independent de persoane în favoarea unui grup de persoane care pot fi considerate o persoană impozabilă unică, în sensul articolului 11 din această directivă, în condițiile în care membrii acestui din urmă grup nu sunt cu toții membri ai respectivului grup independent de persoane. Existența unor dispoziții de drept național care prevăd că membrul reprezentativ al unui asemenea grup de persoane care pot fi considerate o persoană impozabilă unică are caracteristicile și statutul membrilor grupului independent de persoane vizat, în scopul aplicării scutirii prevăzute în favoarea grupurilor independente de persoane, nu are nicio incidență în această privință.

         (1)  JO C 131, 8.4.2019.


title: Cauza C-93/19 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2020 – Serviciul European de Acțiune Externă/Chantal Hebberecht [Recurs – Funcție publică – Funcționari – Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) – Politica de rotație a funcționarilor – Post de șef al Delegației Uniunii Europene în Etiopia – Decizie prin care se refuză prelungirea repartizării pe acest post – Interesul serviciului – Principiul egalității de tratament – Discriminare pozitivă în favoarea sexului subreprezentat – Articolul 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/3

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 noiembrie 2020 – Serviciul European de Acțiune Externă/Chantal Hebberecht
      (Cauza C-93/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) - Politica de rotație a funcționarilor - Post de șef al Delegației Uniunii Europene în Etiopia - Decizie prin care se refuză prelungirea repartizării pe acest post - Interesul serviciului - Principiul egalității de tratament - Discriminare pozitivă în favoarea sexului subreprezentat - Articolul 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene)
      (2021/C 28/04)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spáč, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Chantal Hebberecht

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  SEAE suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza C-147/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A./Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE) [Trimitere preliminară – Proprietate intelectuală – Drepturi conexe dreptului de autor – Directiva 92/100/CEE – Articolul 8 alineatul (2) – Directiva 2006/115/CE – Articolul 8 alineatul (2) – Comunicare publică a unei opere audiovizuale care încorporează o fonogramă sau o reproducere a unei fonograme – Remunerație echitabilă unică]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A./Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)
      (Cauza C-147/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Drepturi conexe dreptului de autor - Directiva 92/100/CEE - Articolul 8 alineatul (2) - Directiva 2006/115/CE - Articolul 8 alineatul (2) - Comunicare publică a unei opere audiovizuale care încorporează o fonogramă sau o reproducere a unei fonograme - Remunerație echitabilă unică)
      (2021/C 28/05)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación S.A.

         Intimate: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

         Dispozitivul

      Articolul 8 alineatul (2) din Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale și articolul 8 alineatul (2) din Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale trebuie interpretate în sensul că remunerația echitabilă unică, vizată la aceste dispoziții, nu trebuie plătită de utilizator atunci când efectuează o comunicare publică a unei înregistrări audiovizuale care conține fixarea unei opere audiovizuale în care a fost încorporată o fonogramă sau o reproducere a acestei fonograme.

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza C-238/19: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Hannover – Germania) – EZ/Bundesrepublik Deutschland [Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Politica în materie de azil – Directiva 2011/95/UE – Condiții de acordare a statutului de refugiat – Refuzul de a efectua serviciul militar – Articolul 9 alineatul (2) litera (e) – Dreptul țării de origine care nu prevede dreptul la obiecție pe motive de conștiință – Protecția persoanelor care au fugit din țara de origine după expirarea termenului pentru amânarea serviciului militar – Articolul 9 alineatul (3) – Legătură între motivele menționate la articolul 10 din această directivă și urmărirea penală și sancțiunile vizate la articolul 9 alineatul (2) litera (e) din directiva menționată – Probă]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/5

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Hannover – Germania) – EZ/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-238/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Politica în materie de azil - Directiva 2011/95/UE - Condiții de acordare a statutului de refugiat - Refuzul de a efectua serviciul militar - Articolul 9 alineatul (2) litera (e) - Dreptul țării de origine care nu prevede dreptul la obiecție pe motive de conștiință - Protecția persoanelor care au fugit din țara de origine după expirarea termenului pentru amânarea serviciului militar - Articolul 9 alineatul (3) - Legătură între motivele menționate la articolul 10 din această directivă și urmărirea penală și sancțiunile vizate la articolul 9 alineatul (2) litera (e) din directiva menționată - Probă)
      (2021/C 28/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Hannover

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: EZ

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretat în sensul că nu se opune, atunci când legislația statului de origine nu prevede posibilitatea de a refuza efectuarea serviciului militar, ca acest refuz să fie constatat în cazul în care persoana vizată nu și a formalizat refuzul potrivit unei proceduri stabilite și a fugit din țara de origine fără să se pună la dispoziția autorităților militare.

                  2)

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (e) din Directiva 2011/95 trebuie interpretat în sensul că, pentru un recrut care refuză efectuarea serviciului militar în caz de conflict, dar care nu cunoaște viitorul domeniu militar în care va fi utilizat, într-un context de război civil generalizat caracterizat prin comiterea în mod repetat și sistematic a unor crime sau acte prevăzute la articolul 12 alineatul (2) din această directivă, de către armată prin intervenția recruților, efectuarea serviciului militar ar presupune participarea, în mod direct sau indirect, la comiterea unor asemenea crime sau acte indiferent de domeniul în care va fi utilizat.

                  3)

                  Articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2011/95 trebuie interpretat în sensul că impune existența unei legături între motivele menționate la articolul 10 din această directivă și urmărirea penală și sancțiunile prevăzute la articolul 9 alineatul (2) litera (e) din directiva menționată.

                  4)

                  Dispozițiile articolului 9 alineatul (2) litera (e) coroborate cu cele ale articolului 9 alineatul (3) din Directiva 2011/95 trebuie interpretate în sensul că existența unei legături între motivele menționate la articolul 2 litera (d), precum și la articolul 10 din această directivă și urmărirea penală și sancțiunile aplicate în cazul refuzului de a efectua serviciul militar vizate la articolul 9 alineatul (2) litera (e) din directiva menționată nu trebuie considerată dovedită pentru simplul fapt că urmărirea penală și sancțiunile sunt legate de acest refuz. Există însă o prezumție puternică în sensul că refuzul de a efectua serviciul militar în condițiile precizate la articolul 9 alineatul (2) litera (e) din aceeași directivă este legat de unul dintre cele cinci motive amintite la articolul 10 din aceasta. Revine autorităților naționale competente sarcina de a verifica, având în vedere ansamblul împrejurărilor în discuție, caracterul plauzibil al acestei legături.

         (1)  JO C 206, 17.06.2019.


title: Cauza C-463/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil de prud'hommes de Metz – Franța) – Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle/Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2006/54/CE – Egalitate de șanse și egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă – Articolele 14 și 28 – Convenție colectivă națională care acordă dreptul la un concediu consecutiv concediului legal de maternitate lucrătoarelor care își cresc ele însele copilul – Excluderea dreptului la acest concediu pentru lucrătorii de sex masculin – Protecția lucrătoarei în ceea ce privește atât consecințele sarcinii, cât și condiția sa de maternitate – Condiții de aplicare)

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil de prud'hommes de Metz – Franța) – Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle/Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle
      (Cauza C-463/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de șanse și egalitate de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă - Articolele 14 și 28 - Convenție colectivă națională care acordă dreptul la un concediu consecutiv concediului legal de maternitate lucrătoarelor care își cresc ele însele copilul - Excluderea dreptului la acest concediu pentru lucrătorii de sex masculin - Protecția lucrătoarei în ceea ce privește atât consecințele sarcinii, cât și condiția sa de maternitate - Condiții de aplicare)
      (2021/C 28/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil de prud'hommes de Metz

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle

         Pârâtă: Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle

         cu participarea: Mission nationale de contrôle et d’audit des organismes de sécurité sociale

         Dispozitivul

      Articolele 14 și 28 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă, citite în lumina Directivei 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [A zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE], trebuie interpretate în sensul că nu se opun dispoziției unei convenții colective naționale care rezervă lucrătoarelor care își cresc ele însele copilul dreptul la un concediu după încheierea concediului legal de maternitate, cu condiția ca acest concediu suplimentar să vizeze protecția lucrătoarelor în ceea ce privește atât consecințele sarcinii, cât și condiția de maternitate a acestora, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere, ținând seama, printre altele, de condițiile de acordare a concediului menționat, de modalitățile și de durata sa, precum și de nivelul de protecție juridică aferentă acestuia.

         (1)  JO C 280, 19.8.2019.


title: Cauza C-519/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – Ryanair DAC/DelayFix, fostă Passenger Rights [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă și comercială – Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 – Contract de transport aerian – Clauză atributivă de competență contractată de pasagerul care are calitatea de consumator – Creanța acestui pasager față de compania aeriană – Cesiunea acestei creanțe unei societăți de recuperare a creanțelor – Opozabilitatea clauzei atributive de competență de către compania aeriană față de societatea cesionară a creanței respectivului pasager – Directiva 93/13/CEE]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/8

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Warszawie – Polonia) – Ryanair DAC/DelayFix, fostă Passenger Rights
      (Cauza C-519/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă și comercială - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Contract de transport aerian - Clauză atributivă de competență contractată de pasagerul care are calitatea de consumator - Creanța acestui pasager față de compania aeriană - Cesiunea acestei creanțe unei societăți de recuperare a creanțelor - Opozabilitatea clauzei atributive de competență de către compania aeriană față de societatea cesionară a creanței respectivului pasager - Directiva 93/13/CEE)
      (2021/C 28/11)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ryanair DAC

         Pârâtă: DelayFix, fostă Passenger Rights

         Dispozitivul

      Articolul 25 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, pentru a contesta competența unei instanțe de a judeca o acțiune în despăgubire formulată în temeiul Regulamentului nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 și îndreptată împotriva unei companii aeriene, o clauză atributivă de competență inserată într-un contract de transport încheiat între un pasager și această companie aeriană nu poate fi opusă de aceasta din urmă unei societăți de recuperare căreia pasagerul i-a cedat creanța sa, cu excepția cazului în care, potrivit legislației statului ale cărui instanțe sunt desemnate în această clauză, această societate de recuperare a succedat contractantului inițial în toate drepturile și obligațiile sale, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere. Dacă este cazul, o astfel de clauză, care este inserată fără a fi făcut obiectul unei negocieri individuale într-un contract încheiat între un consumator, respectiv pasagerul aerian, și un profesionist, respectiv compania aeriană menționată, și care conferă o competență exclusivă instanței în a cărei rază teritorială este situat sediul acesteia, trebuie considerată abuzivă în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 93/13 a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza C-775/19: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – 5th AVENUE Products Trading GmbH/Hauptzollamt Singen [Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 – Codul Vamal Comunitar – Articolul 29 alineatul (1) și alineatul (3) litera (a) – Articolul 32 alineatul (1) litera (c) și alineatul (5) litera (b) – Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 – Articolul 157 alineatul (2) – Stabilirea valorii în vamă – Valoarea de tranzacție a mărfurilor importate – Noțiunea de „condiție a vânzării” – Plată pentru acordarea unui drept de distribuție exclusiv]

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/9

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 19 noiembrie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Baden-Württemberg – Germania) – 5th AVENUE Products Trading GmbH/Hauptzollamt Singen
      (Cauza C-775/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Codul Vamal Comunitar - Articolul 29 alineatul (1) și alineatul (3) litera (a) - Articolul 32 alineatul (1) litera (c) și alineatul (5) litera (b) - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 157 alineatul (2) - Stabilirea valorii în vamă - Valoarea de tranzacție a mărfurilor importate - Noțiunea de „condiție a vânzării” - Plată pentru acordarea unui drept de distribuție exclusiv)
      (2021/C 28/12)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: 5th AVENUE Products Trading GmbH

         Pârâtă: Hauptzollamt Singen

         Dispozitivul

      Articolul 29 alineatul (1) și alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar trebuie interpretat în sensul că o plată efectuată pentru o perioadă limitată de cumpărătorul mărfurilor importate către vânzătorul lor pentru acordarea de către acesta din urmă a unui drept de distribuție exclusivă a mărfurilor menționate pe un anumit teritoriu și calculată pe cifra de afaceri realizată pe acest teritoriu trebuie să fie inclusă în valoarea în vamă a mărfurilor respective.

         (1)  JO C 27, 27.1.2020.


title: Cauza C-191/20 P: Recurs introdus la 30 aprilie 2020 de Tiziano Vizzone împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 4 martie 2020 în cauza T-658/19, Vizzone/Comisia

text:
               25.1.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 28/10

      Recurs introdus la 30 aprilie 2020 de Tiziano Vizzone împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera întâi) din 4 martie 2020 în cauza T-658/19, Vizzone/Comisia
      (Cauza C-191/20 P)
      (2021/C 28/13)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: Tiziano Vizzone (reprezentanți: M. Bettani, S. Brovelli)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 25 noiembrie 2020, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul ca vădit inadmisibil și a dispus ca domnul Tiziano Vizzone să suporte propriile cheltuieli de judecată.