title: Cauza T-62/12: Ordonanța Tribunalului din 8 octombrie 2012 — ClientEarth/Consiliul [ „Acțiune în anulare — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Aviz întocmit de Serviciul juridic al Consiliului privind o propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei — Confirmare a refuzului de a acorda accesul integral — Inadmisibilitate — Termen de introducere a acțiunii — Noțiunea «act atacabil» în sensul articolului 263 TFUE — Act de confirmare” ]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/35

         Ordonanța Tribunalului din 8 octombrie 2012 — ClientEarth/Consiliul
   (Cauza T-62/12) (1)

   (Acțiune în anulare - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Aviz întocmit de Serviciul juridic al Consiliului privind o propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei - Confirmare a refuzului de a acorda accesul integral - Inadmisibilitate - Termen de introducere a acțiunii - Noțiunea «act atacabil» în sensul articolului 263 TFUE - Act de confirmare)
   2012/C 366/70
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: O. Brouwer și P. van den Berg, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și C. Fekete, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a scrisorii Consiliului din 1 decembrie 2011, având numărul de referință 24/c/01/11, prin care se respinge cererea reclamantei de acordare a accesului integral la avizul întocmit de Serviciul juridic al Consiliului (documentul nr. 6865/09) privind Proiectul de amendament al Parlamentului European la Propunerea Comisiei Europene de regulament de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Regatul Danemarcei, de Republica Finlanda și de Regatul Suediei.

               3.

               Obligă ClientEarth să suporte cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza C-460/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 6 octombrie 2014 – Johannes Evert Antonius Massar/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 6 octombrie 2014 – Johannes Evert Antonius Massar/DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
   (Cauza C-460/14)
   (2014/C 448/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Johannes Evert Antonius Massar

      Pârât: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „procedură administrativă”, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) teza introductivă și litera (a) din Directiva 87/344/CEE (1) a Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică, trebuie interpretată în sensul că include procedura în fața UWV [Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Institutul de administrare a asigurărilor pentru lucrătorii salariați)], prin care angajatorul solicită o autorizație pentru concediere cu scopul de a putea pune capăt contractului de muncă cu lucrătorul salariat (asigurat pentru protecție juridică)?

               2)

               În situația în care răspunsul la întrebarea 1 depinde de caracteristicile procedurii specifice coroborate, dacă este cazul, cu faptele și cu împrejurările cauzei, pe baza căror caracteristici, fapte și împrejurări instanța națională trebuie să stabilească dacă procedura trebuie considerată procedură administrativă în sensul prevăzut la articolul 4 alineatul (1) teza introductivă și litera (a) din directivă?

      (1)  JO L 185, p.77, Ediție specială 06/vol. 1, p. 186.


title: Cauza F-76/12: Acțiune introdusă la 20 iulie 2012 — ZZ/Comisia

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/41

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-76/12)
   2012/C 287/77
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei privind transformarea punctelor de merit dobândite în cadrul unei alte instituții și a informației cu caracter administrativ privind publicarea listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 13 octombrie 2011 a Comisiei Europene privind transformarea punctelor de merit dobândite de reclamantă în cadrul unei alte instituții, precum și a informației cu caracter administrativ nr. 48/2011 din 27 octombrie 2011 privind publicarea listei funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de evaluare și de promovare 2011, în care nu figurează numele reclamantei;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei adoptate de AIPN prin care s-a respins reclamația formulată de reclamantă;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata unor despăgubiri evaluate provizoriu și ex aequo et bono la 20 000 de euro cu titlu de reparare a prejudiciului material suferit;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-144/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Goldbet Sportwetten GmbH/Massimo Sperindeo [Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 — Procedura europeană de somație de plată — Articolele 6 și 17 — Opoziție la somația europeană de plată fără contestarea competenței instanței din statul membru de origine — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Articolul 24 — Înfățișarea pârâtului la instanța sesizată — Aplicabilitate în cadrul procedurii europene de somație de plată]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/29

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Goldbet Sportwetten GmbH/Massimo Sperindeo
   (Cauza C-144/12) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 - Procedura europeană de somație de plată - Articolele 6 și 17 - Opoziție la somația europeană de plată fără contestarea competenței instanței din statul membru de origine - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Articolul 24 - Înfățișarea pârâtului la instanța sesizată - Aplicabilitate în cadrul procedurii europene de somație de plată)
   2013/C 225/48
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Goldbet Sportwetten GmbH

      Pârât: Massimo Sperindeo

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată (JO L 399, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 9, p. 108) și a articolului 17 din același regulament coroborat cu articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competența instanței sesizate ca urmare a înfățișării pârâtului, în situația în care nu se contestă competența și se prezintă argumente pe fond — Aplicabilitate în ceea ce privește o procedură europeană de somație de plată — În cazul unui răspuns afirmativ, posibilitatea pârâtului de a contesta competența unei instanțe dintr un stat membru după ce s a înfățișat, în cadrul aceleiași cauze, în fața unei instanțe din acest stat în fața căreia a formulat opoziție la somația de plată și a prezentat argumente privind fondul cauzei

      Dispozitivul

   Articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1896/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006 de instituire a unei proceduri europene de somație de plată coroborat cu articolul 17 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că o opoziție la somația europeană de plată care nu conține o contestare a competenței instanței din statul membru de origine nu poate fi considerată înfățișare, în sensul articolului 24 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, și că împrejurarea că pârâtul a prezentat, în cadrul opoziției pe care a formulat o, motive referitoare la fondul cauzei este lipsită de relevanță în această privință.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza T-68/09: Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Soliver/Comisia

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/32

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Soliver/Comisia
   (Cauza T-68/09)
   2009/C 90/50
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Soliver NV (Roeselare, Belgia) (reprezentanți: H. Gilliams și J. Bocken, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 1 din Decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008 în cazul COMP/39.125 – sticlă pentru automobile, în măsura în care aceasta reține că reclamanta a participat, între 19 noiembrie 2001 și 11 martie 2003, la infracțiunea constatată în decizia respectivă;

               —

               anularea articolului 2 din Decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008 în cazul COMP/39.125 – sticlă pentru automobile, în măsura în care aceasta impune reclamantei o amendă de 4 396 000 euro;

               —

               în subsidiar, reducerea substanțială a amenzii aplicate reclamantei;

               —

               în orice situație, obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 SEE și a obligației de motivare, și o evaluare vădit incorectă a situației de fapt. Reclamanta susține că decizia contestată menționează în mod incorect că reclamanta a participat, între 19 noiembrie 2001 și 11 martie 2003, la infracțiunea constatată la articolul 1 din decizia contestată.
   În al doilea rând, reclamanta susține că valoarea vânzărilor luată în considerare de Comisie nu este susținută de motive, nu este conformă cu Orientările privind calcularea amenzilor, nu permite reclamantei să se apere, este contrară prezumției de nevinovăție și încalcă principiul egalității de tratament.
   În al treilea rând, reclamanta invocă încălcarea principiilor egalității de tratament și proporționalității, a Orientărilor privind calcularea amenzilor și a obligației de motivare. La calcularea cuantumului de bază al amenzii aplicate reclamantei, Comisia a aplicat un procent excesiv de ridicat din valoarea vânzărilor sale.
   În al patrulea rând, reclamanta invocă încălcarea principiilor egalității de tratament și proporționalității și o evaluare vădit incorectă a situației de fapt, întrucât Comisia a înmulțit valoarea vânzărilor reclamantei cu numărul de ani în cursul cărora se pretinde că reclamanta a luat parte la infracțiunea constatată la articolul 1 din decizia contestată.
   În al cincilea rând, reclamanta invocă încălcarea interdicției efectului retroactiv. Conform reclamantei, Comisia aplică Orientările (1) din 2006 unei pretinse infracțiuni care a fost săvârșită înainte de adoptarea acestor orientări.
   În al șaselea rând, reclamanta invocă încălcarea principiilor egalității de tratament și proporționalității și o evaluare vădit incorectă a situației de fapt, întrucât Comisia a majorat cuantumul de bază al amenzii aplicate reclamantei cu un cuantum suplimentar de 16 % din valoarea vânzărilor acesteia.
   În al șaptelea rând, reclamanta invocă încălcarea articolului 81 CE și a Orientărilor privind calcularea amenzilor, întrucât, la calcularea amenzii aplicate reclamantei, Comisia a refuzat să ia în considerare diferite circumstanțe atenuante în favoarea acesteia.

      (1)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2006 C 210, p.2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza C-553/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 mai 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State –Țările de Jos) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam/M.E.E. Rijkeboer (Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal — Directiva 95/46/CE — Protecția vieții private — Ștergerea datelor — Drept de acces la date și la informații referitoare la destinatarii datelor — Termen de exercitare a dreptului de acces)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 7 mai 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State –Țările de Jos) — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam/M.E.E. Rijkeboer
   (Cauza C-553/07) (1)

   (Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Directiva 95/46/CE - Protecția vieții private - Ștergerea datelor - Drept de acces la date și la informații referitoare la destinatarii datelor - Termen de exercitare a dreptului de acces)
   2009/C 153/19
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: College van burgemeester en wethouders van Rotterdam

      Pârât: M.E.E. Rijkeboer

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Raad van State (Țările de Jos) –Interpretarea articolului 6 alineatul (1) litera (e) și a articolului 12 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială 13/vol. 17, p. 10) — Legislație națională care limitează dreptul de acces la datele prelucrate în anul precedent cererii de acces — Principiul proporționalității

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 12 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date impune statelor membre obligația de a stabili un drept de acces la informațiile referitoare la destinatarii sau categoriile de destinatari ai datelor, precum și la conținutul informațiilor comunicate nu numai pentru prezent, ci și pentru trecut. Statele membre au sarcina de a stabili un termen de stocare a acestor informații, precum și un acces corelativ la acestea care să constituie un echilibru just între, pe de o parte, interesul persoanei vizate în privința protecției vieții sale private, în special prin intermediul căilor de intervenție și de atac prevăzute de Directiva 95/46, și, pe de altă parte, sarcina pe care obligația de stocare a acestor informații o reprezintă pentru operator.

               2)

               O reglementare care limitează stocarea informațiilor referitoare la destinatarii sau categoriile de destinatari ai datelor și la conținutul datelor transmise la o perioadă de un an și care limitează în mod corelativ accesul la aceste informații, în timp ce datele de bază sunt stocate mult mai mult timp, nu poate constitui un just echilibru între interesele și obligațiile în cauză, cu excepția situației în care se demonstrează că o stocare mai lungă a acestor informații ar constitui o sarcină excesivă pentru operator. Instanța națională are sarcina de a efectua verificările necesare în acest sens.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza C-348/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano – Italia) – Moussa Sacko/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano (Trimitere preliminară — Politica privind azilul — Directiva 2013/32/UE — Articolele 12, 14, 31 și 46 — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Acțiune împotriva unei decizii de respingere a unei cereri de protecție internațională — Posibilitatea instanței de a se pronunța fără audierea solicitantului)

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano – Italia) – Moussa Sacko/Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
   (Cauza C-348/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica privind azilul - Directiva 2013/32/UE - Articolele 12, 14, 31 și 46 - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Acțiune împotriva unei decizii de respingere a unei cereri de protecție internațională - Posibilitatea instanței de a se pronunța fără audierea solicitantului))
   (2017/C 309/16)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Milano

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Moussa Sacko

      Pârâtă: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

      Dispozitivul

   Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale, în special articolele 12, 14, 31 și 46, coroborate cu articolul 47 din cartă, trebuie să fie interpretată în sensul că nu se opune ca instanța națională sesizată cu o acțiune împotriva deciziei de respingere a unei cereri de protecție internațională vădit nefondate să respingă acțiunea respectivă fără să procedeze la audierea solicitantului, în cazul în care împrejurările de fapt nu lasă nicio îndoială privind temeinicia acestei decizii, cu condiția, pe de o parte, ca, în timpul procedurii în primă instanță, să i se fi dat solicitantului posibilitatea de a avea un interviu personal cu privire la cererea sa de protecție internațională, conform articolului 14 din această directivă, și ca raportul sau transcrierea interviului, în cazul în care acesta a avut loc, să fie incluse în dosar, conform articolului 17 alineatul (2) din directiva menționată, și, pe de altă parte, ca instanța sesizată cu calea de atac să poată dispune o astfel de audiere în cazul în care o consideră necesară în vederea examinării depline și ex nunc atât a elementelor de fapt, cât și a elementelor de drept, prevăzute la articolul 46 alineatul (3) din aceeași directivă.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauza C-233/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Milan Kyrian/Celní úřad Tábor (Asistență reciprocă în materie de recuperare a creanțelor — Directiva 76/308/CEE — Competența de verificare a instanțelor statului membru în care se află sediul autorității solicitate — Forță executorie a titlului care permite executarea recuperării — Caracter corespunzător al notificării titlului către debitor — Notificare într-o limbă neînțeleasă de destinatar)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 14 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší správní soud — Republica Cehă) — Milan Kyrian/Celní úřad Tábor
   (Cauza C-233/08) (1)

   (Asistență reciprocă în materie de recuperare a creanțelor - Directiva 76/308/CEE - Competența de verificare a instanțelor statului membru în care se află sediul autorității solicitate - Forță executorie a titlului care permite executarea recuperării - Caracter corespunzător al notificării titlului către debitor - Notificare într-o limbă neînțeleasă de destinatar)
   2010/C 63/09
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Milan Kyrian

      Pârât: Celní úřad Tábor

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) — Interpretarea principiilor generale ale dreptului la un proces echitabil, bunei administrări și statului de drept, precum și a articolului 12 alineatul (3) din Directiva 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri (JO L 73, p. 18, Ediție specială, 02/vol. 1, p. 35), în versiunea modificată prin Directiva Consiliului din 6 decembrie 1979 de modificare a Directivei 76/308/CEE privind asistența reciprocă pentru recuperarea creanțelor rezultate din operațiuni care sunt parte a sistemului de finanțare a Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă și a prelevărilor agricole și drepturilor vamale (JO L 331, p. 10, Ediție specială, 02/vol. 2, p. 6), precum și prin Directiva 2001/44/CE a Consiliului din 15 iunie 2001 de modificare a Directivei 76/308/CEE privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor rezultate din operațiuni cuprinse în sistemul de finanțare al Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă, precum și a prelevărilor agricole și drepturilor vamale și privind taxa pe valoarea adăugată și anumite accize (JO L 175, p. 17, Ediție specială, 02/vol. 14, p. 148) — Posibilitatea instanțelor din statul membru în care are sediul autoritatea solicitată de a verifica, conform actelor cu putere de lege și normelor administrative în vigoare în acel stat, forța executorie și notificarea corespunzătoare a titlului care permite executarea recuperării creanței — Titlu care nu conține vreo informație privind data nașterii debitorului și este redactat într-o limbă pe care acesta nu o înțelege și care nu este nici limba oficială a statului membru solicitat

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 12 alineatul (3) din Directiva 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/44/CE a Consiliului din 15 iunie 2001, trebuie interpretat în sensul că instanțele din statul membru în care se află sediul autorității solicitate, în principiu, nu sunt competente să verifice caracterul executoriu al titlului care permite executarea recuperării. În schimb, în ipoteza în care o instanță din acest stat membru este sesizată cu o acțiune îndreptată împotriva validității sau a caracterului corespunzător al măsurilor de executare, precum notificarea titlului executoriu, această instanță este competentă să verifice dacă aceste măsuri au fost efectuate în mod corespunzător conform actelor cu putere de lege și normelor administrative ale statului membru menționat.

               2.

               În cadrul asistenței reciproce instituite în temeiul Directivei 76/308, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/44, destinatarul unui titlu executoriu care permite recuperarea trebuie, pentru a i se da posibilitatea să își invoce drepturile, să primească notificarea acestui titlu într-o limbă oficială a statului membru în care se află sediul autorității solicitate. Pentru a garanta respectarea acestui drept, revine instanței naționale obligația de a aplica dreptul său național, asigurând în același timp deplina eficacitate a dreptului comunitar.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-271/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 96/61/CE — Prevenirea și controlul integrat al poluării — Transpunere incompletă și incorectă)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-271/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 96/61/CE - Prevenirea și controlul integrat al poluării - Transpunere incompletă și incorectă)
   (2008/C 171/16)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: C. Pochet, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunere parțială, incorectă sau inexistentă a articolului 2 [alineatele (2), (3), (4), (5), (6), (7), (9), (10) și (11)], a articolului 3, a articolului 5, a articolului 6 [alineatul (1)], a articolului 8, a articolului 9 [alineatele (3), (4), (5) și (6)], a articolului 10, a articolului 12 [alineatul (2)], a articolului 13 [alineatele (1) și (2)], a articolului 14, a articolului 17 [alineatul (2)] și a anexelor I și IV la Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (JO L 257, p. 26, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 183) — Neconcordanță între domeniul de aplicare materială al măsurilor de transpunere și cel al directivei — Putere de apreciere prea largă recunoscută autorităților regionale în ceea ce privește autorizațiile de exploatare și situațiile în care trebuie efectuate o reexaminare și/sau o actualizare a condițiilor de autorizare
   Dispozitivul

               1)

               Prin transpunerea parțială sau incorectă a articolului 2 alineatele (2)-(7) și (9)-(11), a articolului 3, a articolului 5, a articolului 6 alineatul (1), a articolului 8, a articolului 9 alineatele (3)-(6), a articolului 10, a articolului 12 alineatul (2), a articolului 13 alineatele (1) și (2) și a articolului 14, precum și a anexelor I și IV la Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea și controlul integrat al poluării, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-379/13: Acțiune introdusă la 22 iulie 2013 — Innovation First/OAPI (NANO)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/50

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2013 — Innovation First/OAPI (NANO)
   (Cauza T-379/13)
   2013/C 260/89
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Innovation First, Inc. (Greenville, Statele Unite) (reprezentant: J. Zecher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a pârâtului din 19 aprilie 2013 în cauza R 1271/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „NANO” pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 41 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 157 421.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 75 și 37 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, a Normei 50 alineatul (2) litera (h) din Regulamentul nr. 2868/95 și a articolelor 76 și 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-187/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Treviso (Italia) la 20 aprilie 2011 — Procedură penală împotriva Elenei Vermisheva

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Treviso (Italia) la 20 aprilie 2011 — Procedură penală împotriva Elenei Vermisheva
   (Cauza C-187/11)
   2011/C 211/21
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Treviso

      Partea din acțiunea principală

   Elena Vermisheva

      Întrebarea preliminară

   În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolele 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE (1) exclud posibilitatea ca un resortisant al unei țări terțe, aflat în situație de ședere ilegală pentru statul membru, să fie sancționat cu pedeapsa închisorii de până la patru ani în cazul nerespectării primului ordin al Questore și cu pedeapsa închisorii de până la cinci ani pentru nerespectarea ordinelor ulterioare (cu obligația corelativă a poliției judiciare de a proceda la arestarea în flagrant) ca urmare a simplei lipse de cooperare a acestuia în cadrul procedurii de expulzare și în special ca urmare a simplei nerespectări a unui ordin de îndepărtare emis de autoritatea administrativă?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-677/14: Acţiune introdusă la 19 septembrie 2014 – Biogaran/Comisia

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/59

      Acţiune introdusă la 19 septembrie 2014 – Biogaran/Comisia
      (Cauza T-677/14)
      (2014/C 395/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părţile

         Reclamantă: Biogaran (Colombes, Franţa) (reprezentant: T. Reymond, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolelor 1, 7 și 8 din Decizia C(2014) 4955 final a Comisiei din 9 iulie 2014 privind o procedură de aplicare a articolului 101 și a articolului 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene [AT.39612-Perindopril (SERVIER)] în măsura în care vizează Biogaran;

                  —

                  în subsidiar, reducerea substanţială, în temeiul competenței sale de fond, a cuantumului amenzii aplicate Biogaran prin articolul 7 din decizia menționată;

                  —

                  acordarea Biogaran a beneficiului oricărei anulări, în tot sau în parte, a Deciziei C(2014) 4955 final a Comisiei din 9 iulie 2014 în cadrul acțiunii formulate de societățile Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier și Servier Laboratories Limited și să deducă de aici toate consecințele în cadrul competenței sale de fond;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept în decizia atacată, întrucât aceasta nu ar face dovada participării reclamantei la o încălcare a normelor de concurență.
                  Reclamanta susține că nu a comis personal niciun act anticoncurențial și nu i se poate imputa răspunderea pentru un acord de soluționare amiabilă în materie de brevete încheiat de societatea-mamă a acesteia, la care ea nu este parte și a cărui conținut nu îl cunoaște.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe o denaturare a faptelor, întrucât decizia atacată ar reține în mod greșit că acordul de licență și de aprovizionare pe care îl încheiase reclamanta cu societatea Niche ar fi servit drept incitare suplimentară la încurajarea acestei din urmă societăți să încheie acordul de soluționare amiabilă în materie de brevete cu societatea-mamă a reclamantei.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat, în subsidiar, pe o eroare de drept, întrucât reclamantei i s-ar fi aplicat o amendă în pofida noutății încălcării reținute.


title: Cauza T-669/11: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Spirlea/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Document care provine din Germania în cadrul unei proceduri EU Pilot – Articolul 4 alineatele (4) și (5) – Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță – Refuzul accesului – Încălcarea unor norme fundamentale de procedură – Obligația de a efectua o examinare concretă și individuală – Acces parțial – Interes public superior”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/34

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Spirlea/Comisia
      (Cauza T-669/11) (1)

      ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Document care provine din Germania în cadrul unei proceduri EU Pilot - Articolul 4 alineatele (4) și (5) - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță - Refuzul accesului - Încălcarea unor norme fundamentale de procedură - Obligația de a efectua o examinare concretă și individuală - Acces parțial - Interes public superior”])
      (2014/C 395/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Darius Nicolai Spirlea și Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore, Italia) (reprezentanți: inițial V. Foerster și T. Pahl, ulterior V. Foerster și E. George, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Costa de Oliveira și H. Kraemer, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 9 noiembrie 2011 prin care s-a refuzat acordarea către reclamanți a accesului la observațiile pe care Republica Federală Germania le-a adresat Comisiei la 7 iulie 2011, în cadrul procedurii EU Pilot 2070/11/SNCO.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-298/07: Acțiune introdusă la 2 august 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/21

         Acțiune introdusă la 2 august 2007 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-298/07)
   (2007/C 235/39)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea notei nr. 04980 din 22 mai 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. DOCUP Ob. 2 „Lazio” 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               anularea notei nr. 05108 din 25 mai 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind certificarea și declararea de cheltuieli intermediare și cererea de plată; Ref. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 005);

               —

               anularea notei nr. 05452 din 4 iunie 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. DOCUP Piemonte 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2DO 007);

               —

               anularea notei nr. 05665 din 8 iunie 2007 a Comisiei Europene, Direcția Generală Politică Regională — Programe și proiecte în Cipru, Grecia, Ungaria, Italia, Malta și Țările de Jos, privind plăți ale Comisiei diferite de suma solicitată; Ref. Programul operațional regional „Campania” 2000-2006 (nr. CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               precum și anularea tuturor actelor conexe și prealabile și, în consecință, obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-345/04 Republica Italiană/Comisia (1).

      (1)  JO C 262, 23.10.2004, p. 55.


title: Cauza T-617/11: Ordonanța Tribunalului din 19 octombrie 2012 — Meyr-Melnhof Karton/OAPI — Stora Enso (SILVAWHITE)

text:
               1.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 373/13

         Ordonanța Tribunalului din 19 octombrie 2012 — Meyr-Melnhof Karton/OAPI — Stora Enso (SILVAWHITE)
   (Cauza T-617/11) (1)

   2012/C 373/23
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-112/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2007 — Ruiz Sanz și alții/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2001-2002 — Acțiune vădit inadmisibilă și vădit neîntemeiată )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/25

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2007 — Ruiz Sanz și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-112/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2001-2002 - Acțiune vădit inadmisibilă și vădit neîntemeiată’)
   (2007/C 170/49)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Manuel Ruiz Sanz (Tervuren, Belgia), Anna Maria Campogrande (Bruxelles, Belgia) și Friedrich Mühlbauer (Bruxelles) (reprezentanți: inițial G. Bounéou și F. Frabetti, apoi F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare, cu titlu principal, a exercițiului de evaluare 2001-2002, în ceea ce îi privește pe reclamanți și, cu titlu subsidiar, a rapoartelor asupra evoluției carierei întocmite în privința reclamanților pentru acest exercițiu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea, parțial ca vădit inadmisibilă, și ca vădit neîntemeiată pentru celălalt capăt de cerere.

               2)

               Reclamanții își suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza C-288/10: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 30 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Belgia) — Wamo BVBA/JBC NV, Modemakers Fashion NV [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Reglementare națională care interzice anunțurile de reduceri de prețuri și pe cele care sugerează o astfel de reducere]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/9

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 30 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Belgia) — Wamo BVBA/JBC NV, Modemakers Fashion NV
   (Cauza C-288/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Reglementare națională care interzice anunțurile de reduceri de prețuri și pe cele care sugerează o astfel de reducere)
   2011/C 252/15
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van Koophandel te Dendermonde

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Wamo BVBA

      Pârâte: JBC NV, Modemakers Fashion NV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Interpretarea Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) — Reglementare națională care interzice anunțurile privind reduceri de prețuri sau anunțurile care sugerează o astfel de reducere în cursul anumitor perioade care precedă perioadele de lichidare a stocurilor, în anumite sectoare determinate

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale, precum cea din acțiunea principală, care prevede o interdicție generală a anunțurilor privind reduceri de prețuri și a celor care sugerează o astfel de reducere în perioada care precedă perioada de soldare, în măsura în care această dispoziție urmărește obiective legate de protecția consumatorilor. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă această situație se regăsește în cauza principală

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-7/07: Ordonanța președintelui Curții din 6 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/33

         Ordonanța președintelui Curții din 6 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-7/07) (1)

   (2007/C 297/57)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza T-171/17: Acțiune introdusă la 17 martie 2017 – M & K/EUIPO – Genfoot (KIMIKA)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/57

         Acțiune introdusă la 17 martie 2017 – M & K/EUIPO – Genfoot (KIMIKA)
   (Cauza T-171/17)
   (2017/C 144/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: M & K Srl (Prato, Italia) (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Genfoot, Inc. (Montreal, Quebec, Canada)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „KIMIKA” – cererea de înregistrare nr. 13 233 391

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 ianuarie 2017 în cauza R 1206/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               recunoașterea și declararea faptului că acțiunea formulată de reclamantă este admisibilă și întemeiată și, în consecință,

               —

               reformarea deciziei atacate;

               —

               trimiterea cauzei la EUIPO în vederea unei decizii de reformare și permiterea în consecință a înregistrării definitive a mărcii Uniunii Europene nr. 13 233 391 chiar și pentru clasele contestate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente celor trei proceduri.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 15 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Camera de recurs a săvârșit o eroare când a apreciat riscul de confuzie între mărci.


title: Cauza T-316/15: Acțiune introdusă la 11 iunie 2015 – Republica Polonă/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/75

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2015 – Republica Polonă/Comisia
   (Cauza T-316/15)
   (2015/C 294/90)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: Majczyna Bogusław, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 31 martie 2015 [notificată cu numărul C (2015) 2230] privind refuzul de a acorda o contribuție financiară din Fondul European de Dezvoltare Regională pentru proiectul major „Crearea unor servicii inovatoare în Centrul de servicii comune IBM din Wroclaw”, care face parte din programul operațional „Economie inovatoare”, inclus în ajutorul structural în cadrul obiectivului de convergență în Polonia;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe interpretarea eronată a articolului 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 (1), întrucât s-a considerat că investițiile pentru crearea unor centre de servicii comune, inclusiv angajarea de specialiști IT care să dezvolte servicii inovatoare, nu sunt „investiții productive care contribuie la crearea și salvgardarea locurilor de muncă durabile” în sensul dispoziției amintite și că, în consecință, nu pot fi cofinanțate din Fondul European de Dezvoltare Regională.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe interpretarea eronată a condițiilor de acordare a cofinanțării din Fondul European de Dezvoltare Regională, întrucât s-a considerat că pot fi cofinanțate doar investițiile cu „potențial de inovare decisiv”, și pe o apreciere eronată a proiectului, deoarece s-a apreciat că nu se asigură conformitatea cu axa prioritară a celui de al IV-lea programului operațional „Economie inovatoare” din cauza lipsei caracterului inovator.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe evaluarea incorectă a proiectului, prin faptul că s-a stabilit lipsa unei justificări pentru acordarea contribuției publice, și pe interpretarea greșită a condițiilor de acordare a cofinanțării din Fondul European de Dezvoltare Regională, deoarece s-a apreciat că plata dividendelor potrivit normelor prevăzute în proiect constituie un obstacol la acordarea cofinanțării.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului cooperării loiale și a articolului 41 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 prin depășirea termenului pentru evaluarea proiectului, prin schimbarea abordării în cursul acestei evaluări în ceea ce privește posibilitățile de finanțare a investițiilor în sectorul serviciilor și prin neluarea în considerare a explicațiilor autorităților poloneze cu privire la caracterul inovator al proiectului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iulie 2006 privind Fondul European de Dezvoltare Regională și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1783/1999 (JO L 210, p. 1, Ediție specială, 14 vol. 1, p. 236).


title: Cauza C-131/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 9 martie 2012 — Google Spain, S.L., Google, Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 9 martie 2012 — Google Spain, S.L., Google, Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González
   (Cauza C-131/12)
   2012/C 165/18
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Google Spain, S.L. și Google, Inc.

      Pârâți: Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

      Întrebările preliminare

               1.

               În ceea ce privește aplicarea teritorială a Directivei 95/46/CE (1) și, prin urmare, a reglementării spaniole privind protecția datelor:

                           1.1.

                           Trebuie să se interpreteze că există o „stabilire” în sensul dispozițiilor articolului 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 95/46/CE atunci când sunt întrunite una sau mai multe dintre următoarele ipoteze:

                                       —

                                       societatea operatoare a motorului de căutare înființează într-un stat membru un birou sau o filială destinată promovării și vânzării spațiului publicitar de pe pagina motorului de căutare, a cărei activitate este orientată către locuitorii acelui stat,
                                       sau

                                       —

                                       societatea-mamă desemnează o filială situată în acest stat membru drept reprezentanta sa și operatoare a două fișiere concrete cuprinzând datele clienților care au încheiat contracte de publicitate cu societatea menționată
                                       sau

                                       —

                                       biroul sau filiala stabilită într-un stat membru transmit societății-mame, stabilită în afara Uniunii Europene, solicitările și cererile care îi sunt adresate atât de persoanele afectate, cât și de autoritățile competente în legătură cu respectarea dreptului de protecție a datelor, chiar dacă respectiva colaborare are loc în mod voluntar?

                           1.2.

                           Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 95/46/CE trebuie interpretat în sensul că există o „recurgere la mijloace situate pe teritoriul statului membru respectiv”

                                       —

                                       când un motor de căutare utilizează păianjeni sau roboți pentru a localiza și a indexa informațiile conținute pe paginile web situate pe serverele din acest stat membru
                                       sau

                                       —

                                       când utilizează un nume de domeniu propriu unui stat membru și orientează căutările și rezultatele în funcție de limba acestui stat membru?

                           1.3.

                           Poate fi considerată o recurgere la mijloace, potrivit dispozițiilor articolului 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 95/46/CE, stocarea temporară a informațiilor indexate de motoarele de căutare pe internet? În cazul unui răspuns afirmativ la această din urmă întrebare, se poate considera că acest criteriu de legătură există atunci când societatea refuză să dezvăluie locul în care stochează aceste indexuri, invocând motive legate de concurență?

                           1.4.

                           Indiferent de răspunsul la întrebările anterioare și în special în cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene ar considera că nu sunt întrunite criteriile de legătură prevăzute la articolul 4 din directivă,
                           Directiva 95/46/CE privind protecția datelor trebuie aplicată, în lumina articolului 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în statul membru în care este localizat centrul de greutate al conflictului și unde este posibilă o protecție mai eficientă a drepturilor cetățenilor Uniunii Europene?

               2.

               În ceea ce privește activitatea motoarelor de căutare ca furnizori de conținuturi în raport cu Directiva 95/46/CE privind protecția datelor:

                           2.1.

                           În legătură cu activitatea motorului de căutare al societății „Google” pe internet, ca furnizor de conținuturi, care constă în localizarea informațiilor publicate sau introduse în rețea de către terți, indexarea acestora în mod automat și stocarea lor temporară și, în cele din urmă, punerea acestora la dispoziția utilizatorilor de internet într-o anumită ordine de preferință, atunci când informațiile respective conțin date cu caracter personal ale unor terți,
                           trebuie să se interpreteze că o activitate precum cea descrisă este cuprinsă în noțiunea „prelucrare a datelor” de la articolul 2 litera (b) din Directiva 95/46/CE?

                           2.2.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară și în legătură cu o activitate precum cea descrisă deja: articolul 2 litera (d) din Directiva 95/46/CE trebuie interpretat în sensul că societatea care gestionează motorul de căutare „Google” este „operator” al datelor cu caracter personal conținute de paginile web pe care le indexează?

                           2.3.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară: autoritatea națională de control al datelor (în acest caz Agenția spaniolă pentru protecția datelor), în cadrul protecției drepturilor prevăzute la articolul 12 litera (b) și la articolul 14 litera (a) din Directiva 95/46/CE, poate să solicite în mod direct societății „Google” să retragă din indexul motorului său de căutare o informație publicată de terți, fără a se adresa în prealabil sau simultan titularului paginii web pe care se află informația menționată?

                           2.4.

                           În cazul unui răspuns afirmativ la această din urmă întrebare, ar fi exclusă obligația operatorilor motoarelor de căutare de a proteja aceste drepturi atunci când informațiile care conțin date cu caracter personal au fost publicate în mod legal de către terți și sunt păstrate pe pagina web inițială?

               3.

               În ceea ce privește întinderea dreptului de ștergere și/sau de opoziție în raport cu dreptul de a fi uitat, este adresată următoarea întrebare:

                           3.1.

                           Trebuie să se interpreteze că drepturile de ștergere și de blocare a datelor, reglementate la articolul 12 litera (b), și dreptul de opoziție, reglementat la articolul 14 litera (a) din Directiva 95/46/CE, includ posibilitatea persoanei vizate de a se îndrepta împotriva operatorilor motoarelor de căutare pentru a împiedica indexarea informațiilor referitoare la persoana sa publicate pe paginile web ale terților, prevalându-se de dorința sa ca informațiile respective să nu fie cunoscute de utilizatorii de internet atunci când consideră că acestea îi pot aduce prejudicii sau când dorește să fie uitate, deși este vorba despre informații publicate în mod legal de către terți?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza T-842/14: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – Airpressure Bodyforming GmbH/OAPI (Slim legs by airpressure bodyforming)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/50

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – Airpressure Bodyforming GmbH/OAPI (Slim legs by airpressure bodyforming)
   (Cauza T-842/14)
   (2015/C 065/68)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Airpressure Bodyforming GmbH (Berchtesgaden, Germania) (reprezentant: S. Merz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Slim legs by airpressure bodyforming” – cererea de înregistrare nr. 1 2 5 53  709

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 octombrie 2014 în cauza R 1570/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-17/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 februarie 2013 — BB/Comisia (Funcție publică — Agent contractual — Neprelungire a unui contract pe perioadă determinată — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/33

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 februarie 2013 — BB/Comisia
   (Cauza F-17/11) (1)

   (Funcție publică - Agent contractual - Neprelungire a unui contract pe perioadă determinată - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubire)
   2013/C 101/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: BB (reprezentant: A. Blot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pârâtei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata unei treimi din cheltuielile de judecată efectuate de BB.

               3.

               BB suportă două treimi din cheltuielile sale de judecată.

      (1)  JO C 186, 25.6.2011, p. 33.


title: Cauza C-173/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf [Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Codul vamal comunitar — Articolul 32 alineatul (1) litera (c) — Stabilirea valorii în vamă — Redevențe sau drepturi de licență referitoare la mărfurile care sunt evaluate — Noțiune — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Articolul 160 — „Condiție a vânzării” mărfurilor evaluate — Plata redevențelor sau a drepturilor de licență în beneficiul unei societăți legate atât de vânzătorul, cât și de cumpărătorul mărfurilor — Articolul 158 alineatul (3) — Măsuri de ajustare și de defalcare]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-173/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Codul vamal comunitar - Articolul 32 alineatul (1) litera (c) - Stabilirea valorii în vamă - Redevențe sau drepturi de licență referitoare la mărfurile care sunt evaluate - Noțiune - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 160 - „Condiție a vânzării” mărfurilor evaluate - Plata redevențelor sau a drepturilor de licență în beneficiul unei societăți legate atât de vânzătorul, cât și de cumpărătorul mărfurilor - Articolul 158 alineatul (3) - Măsuri de ajustare și de defalcare])
   (2017/C 144/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: GE Healthcare GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Düsseldorf

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 32 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului din 20 noiembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, nu impune ca valoarea redevențelor sau a drepturilor de licență să fie stabilită la momentul încheierii contractului de licență sau la momentul nașterii datoriei vamale pentru ca aceste redevențe sau drepturi de licență să fie considerate referitoare la mărfurile care sunt evaluate și, pe de altă parte, permite ca redevențele sau drepturile de licență menționate să fie „referitoare la mărfurile care sunt evaluate”, chiar dacă aceste redevențe sau drepturi de licență se referă numai parțial la mărfurile menționate.

               2)

               Articolul 32 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1791/2006, și articolul 160 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1875/2006 al Comisiei din 18 decembrie 2006, trebuie interpretate în sensul că redevențele sau drepturile de licență constituie o „condiție a vânzării” mărfurilor evaluate atunci când, în cadrul aceluiași grup de societăți, plata acestor redevențe sau drepturi de licență este solicitată de o întreprindere legată atât de vânzător, cât și de cumpărător și este achitată în beneficiul aceleiași întreprinderi.

               3)

               Articolul 32 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1791/2006, și articolul 158 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1875/2006, trebuie interpretate în sensul că măsurile de ajustare și, respectiv, de defalcare prevăzute de aceste dispoziții pot fi aplicate atunci când valoarea în vamă a mărfurilor în cauză nu a fost stabilită în temeiul articolului 29 din Regulamentul nr. 2913/92, cu modificările ulterioare, ci al metodei subsidiare prevăzute la articolul 31 din regulamentul menționat.

      (1)  JO C 236, 20.7.2015.


title: Cauza T-219/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — DSV Road/Comisia [ Uniune vamală — Import de dischete provenind din Thailanda — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de remitere a taxelor la import — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CE) nr. 2913/92 ]

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/33

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2009 — DSV Road/Comisia
   (Cauza T-219/07) (1)

   („Uniune vamală - Import de dischete provenind din Thailanda - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de remitere a taxelor la import - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CE) nr. 2913/92”)
   2009/C 205/58
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: DSV Road NV (Puurs, Belgia) (reprezentanți: A. Poelmans, A. Calewaert și R. de Wit, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Konstantinidis și S. Schønberg, agenți, asistați de F. Tuytschaever, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei din 24 aprilie 2007 a Comisiei prin care se indică autorităților belgiene că este justificat să procedeze la înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import aplicate unor dischete provenind din Thailanda și că nu este justificată acordarea remiterii respectivelor taxe (dosarul REC 05/02)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă DSV Road NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-734/16: Acțiune introdusă la 19 octombrie 2016 – Argyraki/Comisia

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/36

         Acțiune introdusă la 19 octombrie 2016 – Argyraki/Comisia
   (Cauza T-734/16)
   (2016/C 462/47)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Vassilia Argyraki (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Oficiului pentru Administrarea si Plata Drepturilor Individuale (PMO) din 29 ianuarie 2016;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe cea de a doua perioadă prestată de reclamantă în calitate de agent auxiliar, potrivit căruia decizia atacată ar fi întemeiată pe o bază juridică inexistentă întrucât nici Concluzia 229/04 a Comisiei din 7 aprilie 2004, nici articolul 4 alineatul (1) din anexa VIII la Statutul funcționarilor Uniunii Europene, nici jurisprudența nu prevăd condiția privind schimbarea instituției. Prin urmare, această parte a actului atacat ar fi nelegală și trebuie anulată.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe prima perioadă prestată de reclamantă în calitate de agent auxiliar, potrivit căruia condiția aplicată prin decizia atacată, respectiv lipsa întreruperii serviciului timp de mai mult de un an și prevăzut de Concluzia 229/04 ar deroga de la articolul 4 alineatul (1) din anexa VIII la statut, astfel cum a fost interpretat în jurisprudență. În consecință, această parte din actul atacat ar fi nelegală și ar trebui anulată.


title: Cauza C-88/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — David Hütter/Technische Universität Graz (Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Discriminare pe motive de vârstă — Stabilirea remunerației agenților contractuali ai statului — Excluderea experienței profesionale dobândite înainte de împlinirea vârstei de 18 ani)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — David Hütter/Technische Universität Graz
   (Cauza C-88/08) (1)

   (Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Discriminare pe motive de vârstă - Stabilirea remunerației agenților contractuali ai statului - Excluderea experienței profesionale dobândite înainte de împlinirea vârstei de 18 ani)
   2009/C 180/24
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: David Hütter

      Pârâtă: Technische Universität Graz

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolelor 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Interdicția oricărei discriminări pe motive de vârstă — Reglementare națională care, în vederea stabilirii remunerației agenților contractuali, exclude luarea în considerare a perioadelor de activitate încheiate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani

      Dispozitivul

   Articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care, în scopul de a nu defavoriza învățământul general în raport cu învățământul profesional și de a promova integrarea tinerilor ucenici pe piața muncii, exclude luarea în considerare a perioadelor de activitate realizate înaintea împlinirii vârstei de 18 ani în vederea stabilirii treptei în care sunt plasați agenții contractuali ai funcției publice a unui stat membru.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza C-198/16 P: Recurs introdus la 8 aprilie 2016 de Agriconsulting Europe SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 ianuarie 2016 în cauza T-570/13, Agriconsulting Europe SA/Comisia Europeană

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/9

         Recurs introdus la 8 aprilie 2016 de Agriconsulting Europe SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 ianuarie 2016 în cauza T-570/13, Agriconsulting Europe SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-198/16 P)
   (2016/C 279/14)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Agriconsulting Europe SA (reprezentant: R. Sciaudone, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe potrivit indicațiilor pe care urmează să le furnizeze Curtea;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și celei din cauza T-570/13.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               În ceea ce privește criteriile de adjudecare nr. 1 și 2: denaturarea argumentelor formulate de recurentă; încălcarea principiului reparării prejudiciului în raport cu sfera sa de aplicare.

               2.

               În ceea ce privește noțiunea de ofertă anormal de scăzută: denaturarea aprecierilor comitetului de evaluare și încălcarea obligației de motivare a hotărârii; denaturarea actelor procesuale și motivare contradictorie, prin faptul că Tribunalul a substituit propria motivare celei a comitetului de evaluare.

               3.

               Denaturare a acțiunii și a elementelor de probă în raport cu oferta de obligații suplimentare; interpretare eronată a parametrilor referitori la noțiunea de ofertă anormal de scăzută, precum și a drepturilor părților în procedura de verificare a anomaliei; încălcarea normelor referitoare la cererea de ofertă; denaturare a elementelor de probă ale recurentei.

               4.

               Interpretare eronată a naturii reale și certe a prejudiciului care trebuie reparat.


title: Cauza T-688/13: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2013 — Deloitte Consulting/Comisia

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/23

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2013 — Deloitte Consulting/Comisia
   (Cauza T-688/13)
   2014/C 93/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Deloitte Consulting CVBA (Diegem, Belgia) (reprezentanți: K. De hornois și N. Korogiannakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei de a selecta oferta reclamantei în calitate de al patrulea ofertant câștigător în cascadă în contextul cererii de ofertă DIGIT/R2/PO/2013/004 ABC III — Servicii de consultanță, analiză comparativă și asistență în domeniul tehnologiei informației și comunicării, (Lot 2), comunicată reclamantei prin scrisoarea din 15 octombrie 2013 și de a acorda contractul consorțiului PWC-EVERIS în calitate de prim ofertant câștigător, KPMG-TRASYS-KURT SALMON în calitate de al doilea ofertant câștigător și GGI Accenture în calitate de al treilea ofertant câștigător;

               —

               anularea deciziei atacate cel puțin pentru faptul că nu a exclus primul ofertant câștigător în cascadă PWC-EVERIS întrucât a inclus informații privind oferta sa financiară în cadrul ofertei sale tehnice;

               —

               obligarea pârâtei la despăgubirea reclamantei pentru daunele suferite ca urmare a pierderii contractului sau, în subsidiar, pentru pierderea unei oportunități în cadrul procedurii de cerere de ofertă în discuție;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, pe nedivulgarea meritelor relative ale ofertanților câștigători — articolul 113 paragraful (2) din Regulamentul financiar, pe încălcarea articolului 161 paragrafele 2 și 3 din Regulamentul delegat și a unei norme fundamentale de procedură — a principiului dreptului la o cale de atac efectivă;

                           —

                           Cu toate că obiectul cererii de ofertă este de complexitate tehnică și de importanță strategică, conținutul extraselor din Raportul de evaluare este scurt, superficial, simplist, nu conține indicații ale punctelor tari și ale punctelor slabe ale ofertelor evaluate și este limitat la „calificări” fără a descrie în niciun mod esența răspunsului. În cazul anumitor sub-criterii nu există nicio motivare care să explice notele ofertanților, în timp ce comentariile Comitetului de evaluare sunt adesea contradictorii raportat la notele acordate diferiților ofertanți. Deficiențele motivării deciziei atacate împiedică controlul jurisdicțional al acesteia, cu încălcarea principiului dreptului la o cale de atac efectivă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de a utiliza criterii de adjudecare clare, în temeiul cărora contractul poate fi atribuit în mod obiectiv, pe încălcarea distincției dintre criteriile de selecție și criteriile de atribuire;

                           —

                           Specificațiile tehnice constau într-o cantitate considerabilă de sub-criterii vagi. În consecință, ofertanții informați corect și care dau dovadă de o diligență normală nu sunt în măsură să interpreteze criteriul specific de atribuire. Nu se precizează clar ceea ce ar constitui o abordare bună sau mai puțin bună și nici nu există vreun element calitativ care demonstrează care indicatori ar conduce la un rezultat mai bun sau mai puțin bun. De altfel, Raportul de evaluare conține o referire la criterii de selecție utilizate pentru a evalua oferta tehnică a ofertanților.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe nerespectarea prevederilor caietului de sarcini. Încălcarea principiilor transparenței și bunei administrări — încălcarea instrucțiunilor pentru ofertanți — referire la preț conținută în oferta tehnică;

                           —

                           Unul dintre ofertanții câștigători a dezvăluit elemente financiare importante în secțiunea tehnică a ofertei, ceea ce o face inadmisibilă, întrucât a încălcat prevederi specifice ale caietului de sarcini, precum și principiul nediscriminării și Ghidul privind achizițiile publice al DIGIT care se aplică în prezentul caz.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul 1litera a din Regulamentul financiar și a Secțiunii 5.2.3.2. din Caietul de sarcini — existența unui conflict de interese.

                           —

                           Potrivit articolului 107 din Regulamentul financiar, pârâta ar trebui să evalueze dacă ofertanții se află într-un conflict de interese în timpul procedurii de achiziții pentru contractul-cadru, contrar evaluării de la caz la caz din timpul executării contractului-cadru pe care pârâta o preferă în acest caz. Orice ofertant care s-a aflat într-un conflict de interese, astfel cum este descris, în timpul procedurii de atribuire, ar fi trebuit să fie exclus înainte de atribuirea contractului-cadru, iar nu de la caz la caz în timpul executării contractului, astfel cum susține pârâta în acest caz. Secțiunea 5.2.3.2. din Caietul de sarcini constituie o cerință și mai strictă decât conflictul de interese astfel cum este definit la articolul 107 din Regulamentul financiar. Având în vedere cele de mai sus, pârâta ar fi trebuit să îi respingă pe unii dintre ofertanții câștigători.


title: Cauza T-396/08: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/30

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2008 — Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt/Comisia
   (Cauza T-396/08)
   (2008/C 327/56)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamanți: Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt (reprezentanți: T. Müller-Ibold și T. Graf, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia C (2008) 3178 final a Comisiei din 2 iulie 2008 privind ajutorul de stat C 18/2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune în anulare este îndreptată împotriva Deciziei C(2008) 3178 final a Comisiei din 2 iulie 2008 privind ajutorul de stat C 18/2007 în măsura în care prin aceasta se declară incompatibilă cu piața comună o mare parte din ajutoarele notificate pe care Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt intenționau să le acorde în beneficiul societății de servicii de curierat rapid DHL.
   În principal, Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt invocă următoarele motive:
   În primul rând, reclamanții susțin că autorizarea de către Comisie a unei mari părți a ajutoarele notificate a fost refuzată întrucât ajutoarele pentru formare nu ar fi „necesare” pentru realizarea măsurilor de formare în cauză. Prin realizarea unei examinări generale a necesității în fiecare caz în parte drept condiție pentru acordarea ajutoarelor notificate, Comisia a încălcat forța obligatorie a Regulamentului (CE) nr. 68/2001 (1) și principiul egalității de tratament și al încrederii legitime. Criteriile de evaluare prevăzute de regulament ar fi de asemenea obligatorii pentru ajutoarele care depășesc pragul de scutire.
   În al doilea rând, evaluarea Comisiei care condiționează autorizarea ajutoarelor pentru formare notificate de necesitatea acestora ar fi eronată în drept și pentru motivul că aceasta a ignorat în mod greșit beneficiile măsurilor de formare sprijinite prin ajutoarele de formare notificate. Astfel de beneficii sunt ca atare suficiente pentru a întemeia compatibilitatea ajutoarelor pentru formare notificate cu piața comună.
   În al treilea rând, Comisia ar fi concluzionat în mod eronat că lipsește efectul necesar de stimulare al ajutoarelor în ceea ce privește alegerea locației. În realitate, ajutoarele pentru formare ar fi efectiv necesare întrucât au fost determinante pentru DHL la alegerea locației la Leipzig-Halle și, în lipsa acestora, DHL nu ar fi desfășurat servicii de formare în această localitate. În rest, ar fi inexactă afirmația Comisiei potrivit căreia ar fi rezultat costuri similare de formare în alte locații alternative.
   În al patrulea rând, Comisia s-ar fi întemeiat pe criterii incorecte în cadrul examinării necesității ajutoarelor. În special, Comisia s-ar fi întemeiat pe criterii subiective care au depășit o necesitate obiectivă. În plus, în cadrul analizei sale, Comisia ar fi subliniat în special dispoziții legislative privind măsuri de formare care penalizează în mod considerabil statele membre care dispun de un sistem reglementat de planuri de formare.
   În al cincilea rând, decizia atacată ar fi insuficient motivată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 68/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE la ajutoarele pentru formare (JO L 10, p. 20, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 88), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 363/2004 (JO L 63, p. 20, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 223) și prin Regulamentul (CE) nr. 1976/2006 (JO L 368, p. 85, Ediție specială, 08/vol. 5, p. 94).


title: Cauza T-204/13 P: Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă — Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile care reproduce semnătura avocatului — Depunerea originalului după expirarea termenului — Tardivitatea acțiunii — Recurs vădit nefondat” )

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/33

         Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2013 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-204/13 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Respingerea acțiunii în primă instanță ca vădit inadmisibilă - Cerere introductivă depusă prin fax în termenul de introducere a acțiunii și semnată prin intermediul unei ștampile care reproduce semnătura avocatului - Depunerea originalului după expirarea termenului - Tardivitatea acțiunii - Recurs vădit nefondat)
   2014/C 45/56
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 28 ianuarie 2013, Marcuccio/Comisia (F-95/12, nepublicată încă în Repertoriu) având ca obiect anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 156, 1.6.2013.


title: Cauza C-604/13 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2013 de Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-386/10, Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG/Comisia Europeană

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/13

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2013 de Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-386/10, Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-604/13 P)
   2014/C 24/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (reprezentanți: H. Janssen și T. Kapp, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în tot a Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a patra) din 16 septembrie 2013 în cauza T-386/10 și anularea Deciziei pârâtei C(2010) 4185 final din 23 iunie 2010 în cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie, în măsura în care privește reclamanta;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea în mod adecvat a cuantumului amenzii aplicate reclamantei în decizia atacată;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive:

               În primul rând, Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), principiul preciziei, principiul egalității de tratament, precum și principiul proporționalității, întrucât a interpretat articolul 23 alineatul (2) a doua teză din Regulamentul nr. 1/2003 ca fiind un plafon, negând astfel netemeinicia stabilirii de către Comisie a cuantumului amenzii și omițând să reducă în mod just cuantumul amenzii.

               În al doilea rând, Tribunalul a încălcat articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003, întrucât nu a recunoscut nelegalitatea Orientărilor din 2006, care nu iau în considerare durata și gravitatea încălcărilor săvârșite de o întreprindere monoprodus.

               În al treilea rând, Tribunalul nu a recunoscut că pârâta ar fi trebuie să își exercite puterea de apreciere potrivit punctului 37 din Orientările din 2006, în sensul că, în cazul unei întreprinderi monoprodus, cuantumul amenzii ar fi trebuit să fie stabilit sub limita de 10 %.

               În plus, Tribunalul a încălcat principiul neretroactivității, întrucât a considerat ca fiind legal calculul amenzii efectuat de pârâtă pe baza Orientărilor din 2006.

               În continuare, Tribunalul a săvârșit erori de drept la calcularea cuantumului amenzii aplicate reclamantei în ceea ce privește sfera geografică, participarea la doar una din cele trei grupe de produse și rolul secundar al reclamantei.

               În sfârșit, Tribunalul a încălcat principiul duratei rezonabile a procedurii.

      (1)  JO 2003 L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială, 08/vol. 4, p. 269.


title: Cauza T-300/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 iulie 2009 — Hoo Hing/OAPI — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Articolul 63 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Act prin care au fost admise în totalitate pretențiile reclamantei — Inadmisibilitate ]

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/16

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 iulie 2009 — Hoo Hing/OAPI — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)
   (Cauza T-300/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Articolul 63 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 65 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Act prin care au fost admise în totalitate pretențiile reclamantei - Inadmisibilitate”)
   2009/C 233/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Essex, Regatul Unit) (reprezentant: M. Edenborough, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Tresplain Investments Ltd (Tsing Yi, Hong-Kong) (reprezentant: D. McFarland, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 mai 2008 (cauza R 889/2007-1) privind o procedură de declarare a nulității între Hoo Hing Holdings Ltd și Tresplain Investments Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Hoo Hing Holdings Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza T-474/12: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Giorgis/OAPI – Comigel (Forma de două pahare ambalate) [„Marcă comunitară – Procedură de declarare a nulității – Marcă comunitară tridimensională – Formă de două pahare ambalate – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/40

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Giorgis/OAPI – Comigel (Forma de două pahare ambalate)
      (Cauza T-474/12) (1)

      ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară tridimensională - Formă de două pahare ambalate - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2014/C 395/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Giorgio Giorgis (Milano, Italia) (reprezentanţi: I. Prado și A. Tornato, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanţi: I. Harrington, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Comigel SAS (Saint-Julien-Lès-Metz, France) (reprezentanţi: S. Guerlain, J. Armengaud și C. Mateu, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 iulie 2012 (cauza R 1301/2011-1), referitoare la o procedură de declarare a nulității între Comigel SAS și domnul Giorgio Giorgis.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Giorgio Giorgis la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 9, 12.1.2013.


title: Cauza C-457/09: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 1 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Claude Chartry/État belge (Trimitere preliminară — Articolul 234 CE — Examinarea conformității unei norme naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu constituția națională — Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidentale de control al constituționalității — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Necesitatea unei legături cu dreptul Uniunii — Necompetență vădită a Curții)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/7

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 1 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de première instance de Liège — Belgia) — Claude Chartry/État belge
   (Cauza C-457/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Articolul 234 CE - Examinarea conformității unei norme naționale atât cu dreptul Uniunii, cât și cu constituția națională - Reglementare națională care prevede caracterul prioritar al unei proceduri incidentale de control al constituționalității - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Necesitatea unei legături cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
   2011/C 252/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Claude Chartry

      Pârât: État belge

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de première instance de Liège — Interpretarea articolelor 6 UE și 234 CE — Sesizare prealabilă obligatorie a Curții constituționale belgiene de către instanțele naționale în cazul unei presupuse încălcări a drepturilor fundamentale printr-o lege națională — Validitate din perspectiva dreptului comunitar a dispoziției care impune această sesizare prealabilă — Încălcarea principiului protecției jurisdicționale efective și a dreptului la apărare în absența dreptului instanțelor de fond de a exercita controlul de conformitate a normelor naționale prin raportare la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Prescrierea recuperării impozitelor stabilite de administrația fiscală cu titlu de „profit din profesii liberale”

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este în mod vădit necompetentă pentru a răspunde întrebării adresate de tribunal de première instance de Liège (Belgia).

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-490/10: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/18

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-490/10)
   ()
   2011/C 13/30
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues, L. Visaggio, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (UE, Euratom) nr. 617/2010 al Consiliului din 24 iunie 2010 privind informarea Comisiei cu privire la proiectele de investiții în infrastructura energetică din cadrul Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 736/96 (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, Parlamentul European solicită anularea Regulamentului (UE, Euratom) nr. 617/2010 din 24 iunie 2010, prin care Consiliul a stabilit un cadru comun pentru comunicarea către Comisie a informațiilor referitoare la proiectele de investiții în infrastructura energetică. Acest regulament a fost adoptat de Consiliu pe dublul temei juridic al articolelor 337 TFUE și 187 EA. În opinia Parlamentului European, alegerea temeiului juridic operată de Consiliu este greșită, pentru motivul că măsurile care fac obiectul regulamentului atacat țin de atribuțiile Uniunii în materie de energie guvernate în mod specific de articolul 194 TFUE. Aceste măsuri ar fi trebuit astfel adoptate în temeiul respectivului articol 194 alineatul (2), conform procedurii legislative ordinare prevăzute de acesta, iar nu în temeiul articolului 337 TFUE, care nu prevede nicio formă de implicare a Parlamentului European. În plus, Parlamentul European consideră că, pentru a adopta măsurile în cauză, nu era necesară întemeierea și pe articolul 187 EA.

      (1)  JO L 180, p. 7.


title: Cauza C-155/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 noiembrie 2008 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Decizia 2006/1016/CE — Garanție comunitară acordată Băncii Europene de Investiții în cazul pierderilor rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității — Alegerea temeiului juridic — Articolul 179 CE — Articolul 181 A CE — Compatibilitate)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 noiembrie 2008 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-155/07) (1)

   (Acțiune în anulare - Decizia 2006/1016/CE - Garanție comunitară acordată Băncii Europene de Investiții în cazul pierderilor rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității - Alegerea temeiului juridic - Articolul 179 CE - Articolul 181 A CE - Compatibilitate)
   (2008/C 327/03)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: R. Passos, A. Baas și D. Gauci, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Arpio Santacruz, M. Sims și D. Canga Fano, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și F. Dintilhac, agenți)
   Obiectul
   Acțiune în anulare — Decizia 2006/1016/CE a Consiliului din 19 decembrie 2006 de acordare a unei garanții comunitare Băncii Europene de Investiții în caz de pierderi rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității (JO L 414, p. 95) — Alegerea temeiului juridic — Articolul 181 A CE — Decizie care privește în principal țări în curs de dezvoltare — Necesitatea de a recurge la un dublu temei juridic — Articolele 179 CE și 181A CE
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2006/1016/CE a Consiliului din 19 decembrie 2006 privind acordarea unei garanții comunitare Băncii Europene de Investiții în cazul pierderilor rezultate din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității.

               2)

               Menține efectele Deciziei 2006/1016 în ceea ce privește finanțările Băncii Europene de Investiții acordate până la intrarea în vigoare, într-un termen de 12 luni de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unei noi decizii adoptate pe temeiul juridic corespunzător, și anume articolele 179 CE și 181 A CE considerate împreună.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de Comisia Comunităților Europene.

               4)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauza T-744/16: Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2017 – Generis – Farmacêutica/EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/28

         Ordonanța Tribunalului din 3 mai 2017 – Generis – Farmacêutica/EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)
   (Cauza T-744/16) (1)

   (2017/C 202/46)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.