title: Cauza C-85/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 20 februarie 2012 — Société Landsbanki Islands HF/Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 20 februarie 2012 — Société Landsbanki Islands HF/Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux
   (Cauza C-85/12)
   2012/C 118/30
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Landsbanki Islands HF

      Pârâți: Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 3 și 9 din Directiva 2001/24/CE privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (1) trebuie interpretate în sensul că măsurile de reorganizare sau de lichidare a unei instituții financiare, precum cele care reies din Legea islandeză nr. 44/2009 din 15 aprilie 2009, trebuie considerate măsuri adoptate de o autoritate administrativă sau judiciară în sensul acestor articole?

               2.

               Articolul 32 din Directiva 2001/24/CE trebuie interpretat în sensul că se opune ca o dispoziție națională, precum articolul 98 din Legea islandeză din 20 decembrie 2002 care interzicea sau suspenda orice acțiune în justiție introdusă împotriva unei instituții financiare începând cu intrarea în vigoare a unui moratoriu, să își producă efectele în privința unor măsuri asigurătorii adoptate de un alt stat membru anterior pronunțării moratoriului?

      (1)  Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit (JO L 125, p. 15, Ediție specială, 06/vol. 4, p. 34)


title: Cauza T-196/15 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Valéria Anna Gyarmathy împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 martie 2015 în cauza F-97/13, Gyarmathy/FRA

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/28

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Valéria Anna Gyarmathy împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 martie 2015 în cauza F-97/13, Gyarmathy/FRA
   (Cauza T-196/15 P)
   (2017/C 086/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungaria) (reprezentant: A. Cech, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în totalitate a hotărârii atacate și admiterea în totalitate a concluziilor formulate în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe denaturarea probelor și pe inexactitatea materială în aprecierea factuală de către Tribunalul Funcției Publice a problemei nerespectării termenilor anunțului de post vacant.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe omisiunea Tribunalului Funcției Publice, cu încălcarea dreptului recurentei la un proces echitabil conform articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolului 6 alineatul (1) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, de a-și motiva suficient hotărârea cu privire la problemele rezultate din procesul de selecție.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe omisiunea Tribunalului Funcției Publice de a adopta măsuri procedurale suplimentare care i-ar fi permis recurentei să-și justifice susținerea privind lipsa imparțialității, a obiectivității sau a independenței în procesul de selecție.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept prin declararea drept inadmisibil a motivului formulat de recurentă în primă instanță, referitor la ocuparea postului respectiv, pe motiv că nu a fost invocat în cadrul procedurii precontencioase.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Tribunalul Funcției Publice a săvârșit o eroare de drept prin declararea drept inadmisibil a motivului formulat de recurentă în primă instanță, referitor la compunerea nelegală a comitetului de selecție și la încălcarea principiului nediscriminării pe motive de sex, pentru motivul că nu a fost invocat în cadrul procedurii precontencioase și că nu era strâns legat de motivele din plângere (regula concordanței).


title: Cauza C-675/16 P: Recurs introdus la 29 decembrie 2016 de Guccio Gucci SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 11 octombrie 2016 în cauza T-461/15, Guccio Gucci SpA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/16

         Recurs introdus la 29 decembrie 2016 de Guccio Gucci SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 11 octombrie 2016 în cauza T-461/15, Guccio Gucci SpA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-675/16 P)
   (2017/C 144/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Guccio Gucci SpA (reprezentanți: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi și N. Parrotta, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Guess? IP Holder LP

      Concluziile

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cadrul acestei proceduri;

               —

               obligarea Guess la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cadrul acestei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Prin intermediul prezentei acțiuni, Guccio Gucci S.p.A. (denumită în continuare „Gucci” sau „recurenta”) solicită Curții de Justiție anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a treia) în cauza T-461/15 („hotărârea atacată”), prin care Tribunalul a respins cererea formulată de Gucci împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs din 27 mai 2015 în cauza R 2049/2014-44, care confirmase decizia diviziei de anulare din 31 iulie 2014, care respinsese cererea sa de declarare a nulității formulată împotriva înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 5538012, pentru clasele 3, 9, 14, 16, 18, 25 și 35 („marca atacată”), în numele Guess? IP Holder L.P. (denumită în continuare „Guess”).

               2.

               Prin prezenta cerere se solicită constatarea faptului că Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a statuat că motivele de refuz prevăzute la articolul 8 alineatul (1) litera (b) și la articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) al Consiliului din 26 februarie 2009, înainte de modificare (denumit în continuare „Regulamentul privind marca comunitară”), nu se aplică mărcii atacate. În special, Tribunalul a denaturat în mod clar faptele și probele prezentate în fața sa în cadrul aprecierii similitudinii semnelor în conflict și, în consecință, a aplicat în mod eronat atât articolul 8 alineatul (1) litera (b), cât și articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară și nu și-a îndeplinit obligația de motivare a hotărârii atacate.

               3.

               Tribunalul a exclus similitudinea mărcilor în conflict pe baza supoziției că publicul relevant […] nu va percepe în cadrul mărcii [atacate] litera majusculă „G”, reprezentată de mărcile anterioare, ci mai degrabă un motiv ornamental abstract. În plus, având în vedere stilizarea semnului și faptul că elementele sale se întrepătrund sau se unesc, ar putea fi perceput atât ca reproducând litere stilizate, precum litera majusculă „X” sau litera „e”, cât și ca o combinație de cifre și de litere, precum cifra „3” și litera „e” (a se vedea în acest sens punctul 30 din hotărârea atacată). Această supoziție constituie aspectul esențial al hotărârii atacate, care a determinat Tribunalul să excludă orice similitudine între mărcile în conflict și, în consecință, aplicabilitatea în speță a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.

               4.

               Cu toate acestea, supoziția de mai sus este vădit eronată. Aceasta reiese în mod evident din înscrisurile depuse în cauză care arată clar că publicul relevant percepe efectiv literele majuscule „G” din cadrul mărcii atacate, potrivit rezultatelor unui sondaj de opinie cu privire la percepția publicului despre marca atacată prezentat de Gucci. Această denaturare evidentă a faptelor și a probelor a afectat aprecierea Tribunalului privind cererea formulată de Gucci: dacă Tribunalul ar fi recunoscut că publicul relevant — sau cel puțin o parte a publicului respectiv — urma să perceapă marca atacată ca o combinație de litere majuscule „G”, nu ar fi putut exclude similitudinea mărcilor în conflict și, prin urmare, aplicabilitatea atât a articolului 8 alineatul (1) litera (b), cât și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată), JO 2009, L 78, p. 1.


title: Cauza C-182/16 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 iulie 2017 – Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Marcă figurativă care cuprinde elementul verbal „STICK MiniMINI Beretta” — Opoziția titularului mărcii Uniunii Europene verbale Mini Wini — Respingerea opoziției de către camera de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Nivelul atenției publicului relevant — Poziție distinctivă autonomă — Caracter dominant — Criterii de evaluare a similitudinii vizuale — Obligația de motivare]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 26 iulie 2017 – Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Salumificio Fratelli Beretta SpA
   (Cauza C-182/16 P) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Marcă figurativă care cuprinde elementul verbal „STICK MiniMINI Beretta” - Opoziția titularului mărcii Uniunii Europene verbale Mini Wini - Respingerea opoziției de către camera de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Nivelul atenției publicului relevant - Poziție distinctivă autonomă - Caracter dominant - Criterii de evaluare a similitudinii vizuale - Obligația de motivare])
   (2017/C 309/13)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (reprezentant: S. Labesius, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: M. Rajh, agent), Salumificio Fratelli Beretta SpA (reprezentanți: G. Ghisletti, F. Braga și P. Pozzi, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-323/13: Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2017 – Pure Fishing/EUIPO – Łabowicz (NANOFIL) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NANOFIL — Nulitate a mărcii Uniunii Europene figurative anterioare NANO — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/42

         Ordonanța Tribunalului din 9 martie 2017 – Pure Fishing/EUIPO – Łabowicz (NANOFIL)
   (Cauza T-323/13) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale NANOFIL - Nulitate a mărcii Uniunii Europene figurative anterioare NANO - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 144/57)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Iowa, Statele Unite) (reprezentant: J. Dickerson, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polonia) (reprezentant: M. Żygadło, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 15 aprilie 2013 (cauza R 1241/2012-2), privind o procedură de opoziție între domnul Łabowicz și Pure Fishing

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-372/11 P: Ordonanța Curții din 12 iulie 2012 — Power-One Italy SpA/Comisia Europeană [Recurs — Răspundere extracontractuală — Proiect cofinanțat prin instrumentul financiar „LIFE” — Dezvoltarea unui nou sistem de furnizare a energiei pentru o utilizare în telefonia mobilă (proiectul „Pneuma” ) — Decizia Comisiei de a încheia proiectul și de a recupera avansul plătit — Repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/19

         Ordonanța Curții din 12 iulie 2012 — Power-One Italy SpA/Comisia Europeană
   (Cauza C-372/11 P) (1)

   (Recurs - Răspundere extracontractuală - Proiect cofinanțat prin instrumentul financiar „LIFE” - Dezvoltarea unui nou sistem de furnizare a energiei pentru o utilizare în telefonia mobilă (proiectul „Pneuma”) - Decizia Comisiei de a încheia proiectul și de a recupera avansul plătit - Repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit)
   2012/C 366/31
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Power-One Italy SpA (reprezentanți: R. Giuffrida și A. Giussani, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 24 mai 2011, Power-One Italy/Comisia (T-489/08), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect repararea prejudiciului pe care recurenta pretinde că l-a suferit ca urmare a deciziei Comisiei de a încheia proiectul Pneuma (LIFE04 ENV/IT/000595), prin care se urmărea cofinanțarea dezvoltării unui nou sistem de furnizare a energiei pentru o utilizare în telefonia mobilă — Încredere legitimă — Obligația de motivare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Power-One Italy SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


               19.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 41/32

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2009 de către Autoritatea de Supraveghere a AELS împotriva Islandei
   (Cauza E-2/09)
   (2009/C 41/10)
   La data de 6 februarie 2009, Autoritatea de Supraveghere a AELS, reprezentată de Bjørnar Alterskjær și Ólafur Jóhannes Einarsson, în calitate de agenți ai Autorității de Supraveghere a AELS, rue Belliard 35, B-1040 Bruxelles, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

                  neadoptând măsurile necesare transpunerii în ordinea sa juridică internă, în termenul prevăzut, a legii menționate la capitolul VI punctul 66s din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 593/2007 al Comisiei din 31 mai 2007 privind privind onorariile și taxele percepute de Agenția Europeană pentru Siguranța Aviației], astfel cum a fost adaptat la Acordul SEE prin protocolul 1, Republica Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul SEE,

               și de asemenea,

               2.

                  să oblige Republica Islanda să suporte cheltuielile aferente acestor proceduri.

         Situația de fapt și de drept și motive invocate:

               —

               cazul de față se referă la Regulamentul Comisiei privind onorariile și taxele percepute de Agenția Europeană pentru Siguranța Aviației,

               —

               articolul 7 din Acordul SEE dispune:

                  „Actele la care se face trimitere sau care sunt conținute în anexele la prezentul acord sau în deciziile Comitetului mixt al SEE sunt obligatorii pentru părțile contractante și sunt sau devin parte din ordinea juridică internă a acestora, după cum urmează:

                           (a)

                              un act care corespunde unui regulament CEE devine parte ca atare din ordinea juridică internă a părților contractante;

                           (b)

                              un act care corespunde unei directive CEE lasă alegerea formei și a metodei de punere în aplicare la latitudinea autorităților părților contractante.”,

               —

               Autoritatea de Supraveghere a AELS susține că guvernul Islandei nu a transpus regulamentul în ordinea sa juridică internă în termenul prevăzut.


title: Cauza C-245/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Wiesbaden (Germania) la 2 mai 2013 — Holger Priestoph și alții/Republica Elenă

text:
               27.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Wiesbaden (Germania) la 2 mai 2013 — Holger Priestoph și alții/Republica Elenă
   (Cauza C-245/13)
   2013/C 215/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Wiesbaden

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Holger Priestoph, Matteo Antonio Priestoph, Pia Antonia Priestoph

      Pârâtă: Republica Elenă

      Întrebările preliminare

   Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială [(„notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului] (1) trebuie interpretat în sensul că o acțiune prin intermediul căreia dobânditorii unor obligațiuni emise de pârâtă, care au fost păstrate în contul de instrumente financiare al reclamanților deschis la S-Broker AG, și care nu au acceptat oferta de schimb făcută de pârâtă la sfârșitul lunii februarie 2012, solicită să li se acorde daune-interese egale cu diferența de valoare survenită în urma schimbului de obligațiuni care s-a realizat totuși în luna martie 2012 și care le este defavorabil din punct de vedere financiar, trebuie să fie considerată acțiune „în materie civilă sau comercială” în sensul regulamentului?

      (1)  JO L 324, p. 79.


title: Cauza T-125/11: Acțiune introdusă la 28 februarie 2011 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/31

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2011 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia
   (Cauza T-125/11)
   2011/C 145/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Centre national de la recherche scientifique (Paris, Franța) (reprezentant: N. Lenoir, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluzii

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 17 decembrie 2010 în măsura în care se referă la compensarea creanței deținute de CNRS față de Comunitate, născută din contractul PIEF, pe de o parte, cu pretinsa creanță a Comunității față de CNRS și revendicată în temeiul contractului ALLOSTEM, pe de altă parte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și în special a articolului 12 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2321/2002 (1), în măsura în care Comisia nu a solicitat observațiile reclamantului privind temeinicia deciziei sale de a recupera pretinsa sa creanță prin compensare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, întrucât Comisia s-a limitat să facă trimitere la considerațiile generale din raportul său de audit datat 16 martie 2009, fără să explice motivele pentru care nu a luat în considerare elementele justificative furnizate de reclamant în scopul stabilirii eligibilității costurilor declarate de acesta.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere, întrucât Comisia a considerat că remunerația doamnei T., cercetător la CNRS, pentru perioada 1 aprilie 2006-31 martie 2007 nu se încadra în costurile eligibile, în pofida elementelor justificative prezentate de reclamant sub forma foilor de prezență și a patru articole științifice care făceau referire la contractul în cauză.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe erori de drept, în măsura în care Comisia a considerat ca lipsite de orice valoare probantă foile de prezență ale doamnei T. privind perioada 1 aprilie 2006-31 martie 2007 și nu a recunoscut eligibilitatea, pe de o parte, a remunerației doamnei B., cercetător la CNRS, pe durata concediului său de maternitate și, pe de altă parte, a contribuției sociale denumite „provizion pentru pierderea locului de muncă” achitată de CNRS cu titlu de asigurări de șomaj agenților săi netitulari.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime, în măsura în care Comisia:

                           —

                           contrar celor arătate de aceasta în raportul său de audit și în cursul unei ședințe, a considerat patru publicații științifice ca lipsite de orice valoare probantă;

                           —

                           a dat o interpretare nouă criteriilor de eligibilitate a cheltuielilor legate de concediul de maternitate;

                           —

                           a notificat decizia sa în pofida asigurărilor date în cursul procedurii de soluționare amiabilă a litigiului.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 73 alineatul (1) din Regulamentul financiar (2), în măsura în care creanța reclamată de Comisie nu avea caracter cert.

      (1)  Regulament privind normele de participare a întreprinderilor, a centrelor de cercetare și a universităților și normele de difuzare a rezultatelor cercetării pentru punerea în aplicare a celui de al șaselea program-cadru al Comunității Europene (2002-2006) (JO L 355, p. 23).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza F-66/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Molina Solano/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Convenția Europol — Statutul personalului Europol — Decizia 2009/371/JAI — Aplicarea RAA agenților Europol — Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată — Refuz de a acorda un contract de agent temporar pe durată nedeterminată)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Molina Solano/Europol
   (Cauza F-66/13) (1)

   ((Funcție publică - Personalul Europol - Convenția Europol - Statutul personalului Europol - Decizia 2009/371/JAI - Aplicarea RAA agenților Europol - Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată - Refuz de a acorda un contract de agent temporar pe durată nedeterminată))
   2014/C 253/97
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Beatriz Molina Solano (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: inițial J. Arnould și D. Neumann, agenți și ulterior J. Arnould, D. Neumann și D. El Khoury, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu reînnoi contractul pe durată determinată al reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Molina Solano suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013, p.30


title: Cauza T-543/14: Acțiune introdusă la 22 iulie 2014 – provima Warenhandels/OAPI – Renfro (HOT SOX)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/21

         Acțiune introdusă la 22 iulie 2014 – provima Warenhandels/OAPI – Renfro (HOT SOX)
   (Cauza T-543/14)
   2014/C 339/26
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Germania) (reprezentanți: J. Croll și H. Prange, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Renfro Corp. (Mount Airy, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 mai 2014 în cauza R 1859/2013-2 privind marca internațională în Uniunea Europeană nr. 0962191 și modificarea acesteia declarând ca întemeiată calea de atac și admițând cererea de declarare a nulității;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: înregistrarea internațională a mărcii verbale „HOT SOX” – înregistrarea internațională nr. 9 62  191.

      Titularul mărcii comunitare: Renfro Corp.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cauze de nulitate absolută potrivit articolului 52 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 158 coroborat cu articolul 52 alineatul (1) litera (a) și cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 158 coroborat cu articolul 52 alineatul (1) litera (a) și cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-161/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 noiembrie 2008 — Group Lottuss/OAPI — Ugly (COYOTE UGLY) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative COYOTE UGLY — Marca comunitară verbală anterioară COYOTE UGLY — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 noiembrie 2008 — Group Lottuss/OAPI — Ugly (COYOTE UGLY)
   (Cauza T-161/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative COYOTE UGLY - Marca comunitară verbală anterioară COYOTE UGLY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 327/40)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño și J. Arribas García, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Laporta Insa, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ugly, Inc. (Cornwall, New York, Statele Unite) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, M. Blair și C. Balme, solicitors)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 2 martie 2007 (cauzele conexate R 165/2006-2 și R 194/2006-2) privind o procedură de opoziție între Ugly, Inc. și Group Lottuss Corp., SL.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Group Lottuss Corp., SL suportă în totalitate propriile cheltuieli de judecată, patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Ugly, Inc.

               3)

               Ugly suportă o cincime din propriile cheltuieli de judecată și o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007


title: Cauza C-515/10: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/17

         Acțiune introdusă la 29 octombrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-515/10)
   ()
   2011/C 30/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și A. Marghelis, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a asigura tratarea deșeurilor de azbest-ciment în depozite de deșeuri corespunzătoare, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 2 litera (e), ale articolului 3 alineatul (1) și ale articolului 6 litera (d) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (1) și al dispozițiilor anexei la Decizia 2003/33/CE a Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a unor criterii și proceduri de admitere a deșeurilor în depozitele de deșeuri, în conformitate cu articolul 16 și cu anexa II la Directiva 1999/31/CE (2);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia invocă un motiv unic în susținerea acțiunii formulate, întemeiat pe interpretarea incorectă a dispozițiilor Directivei 1999/31/CE și, în special, a definiției noțiunii „deșeu”.
   Astfel, reclamanta contestă interpretarea autorităților franceze potrivit căreia deșeurile pot fi concomitent deșeuri inerte și deșeuri periculoase. În opinia Comisiei, directiva ar recunoaște dimpotrivă existența a trei categorii distincte de deșeuri, „periculoase”, „nepericuloase” și „inerte” care se materializează în obligații diferite și într-o distincție precisă în cadrul condițiilor de admitere a diferitelor deșeuri în depozitele de deșeuri. Astfel, deșeurile de azbest-ciment ar trebui considerate „deșeuri periculoase” pe baza listei de deșeuri stabilite prin Decizia 2000/532/CE (3), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2001/573/CE (4), iar pentru eliminarea acestora se impun precauții speciale. Așadar, reglementarea națională care califică deșeurile de azbest-ciment drept inerte și autorizează admiterea acestora într-un depozit de deșeuri nu ar fi conformă cerințelor directivei.

      (1)  JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94.

      (2)  JO L 11, p. 27, Ediție specială, 15/vol. 9, p. 142.

      (3)  Decizia Comisiei din 3 mai 2000 de înlocuire a Deciziei 94/3/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului privind deșeurile și a Directivei 94/904/CE a Consiliului de stabilire a unei liste de deșeuri periculoase în temeiul articolului 1 alineatul (4) din Directiva 91/689/CEE a Consiliului privind deșeurile periculoase (JO L 226, p. 3, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 69).

      (4)  Decizia Consiliului din 23 iulie 2001 de modificare a Deciziei 2000/532/CE a Comisiei în ceea ce privește lista de deșeuri (JO L 203, p. 18, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 143).


title: Cauza T-130/08: Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Gres La Sagra/OAPI — Ceramicalcora (VENATTO MARBLE STONE)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/29

         Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Gres La Sagra/OAPI — Ceramicalcora (VENATTO MARBLE STONE)
   (Cauza T-130/08)
   (2008/C 116/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Gres La Sagra, SL (Alameda de la Sagra, Spania) (reprezentanți: T. Villate Consonni, abogada, și J. Calderón Chavero, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ceramicalcora, SA (Alcora, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 30 ianuarie 2008 în cauza R-1609/2006-4;

               —

               în temeiul anulării menționate, admiterea înregistrării mărcii 3109006, nu numai pentru serviciile din clasa 39 (admisă deja ca urmare a respingerii opoziției B690695 pentru aceste servicii, care a devenit definitivă), ci și pentru celelalte produse și servicii solicitate din clasele 19, 21 și 40, și

               —

               obligarea OAPI și a celorlalte părți în proces la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri în cazul în care se opun acesteia și solicită respingerea pretențiilor reclamantei.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „VENATTO (marble stone)” (Cererea nr. 3 109 066) pentru produse și servicii din clasele 19, 21, 39 și 40.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: CERAMICALCORA S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile spaniole cu semnul „VENETO (céramicas)” (nr. 2 115 543, nr. 2 056 688, nr. 2 056 689 și nr. 2 056 699), pentru produse și servicii din clasele 27, 19, 21 și respectiv 39.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte, considerând că există risc de confuzie pe teritoriul relevant pentru produsele și serviciile contestate din clasele 19, 21 și 40, dar că nu există riscul menționat în legătură cu serviciile contestate din clasa 39.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza T-767/14: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Boomkwekerij van Rijn de Bruyn/OCSP – Artevos (Oksana) [„Soiuri de plante — Protecția comunitară a soiurilor de plante — Cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de pere Oksana — Obiecții — Respingerea cererii de către camera de recurs a OCSP — Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Noutatea soiului candidat — Lipsa probei”]

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/31

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2017 – Boomkwekerij van Rijn de Bruyn/OCSP – Artevos (Oksana)
   (Cauza T-767/14) (1)

   ([„Soiuri de plante - Protecția comunitară a soiurilor de plante - Cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de pere Oksana - Obiecții - Respingerea cererii de către camera de recurs a OCSP - Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Noutatea soiului candidat - Lipsa probei”])
   (2017/C 283/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Boomkwekerij van Rijn de Bruyn BV (Uden, Țările de Jos) (reprezentant: P. Jonker, avocat)

      Pârât: Oficiul Comunitar al Soiurilor de Plante (OCSP) (reprezentant: F. Mattina, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OCSP, intervenientă la Tribunal: Artevos GmbH (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger, W. R. Kunze, avocați, și B. Schnell, solicitor)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OCSP: Dachverband Kulturpflanzen- und Nutztiervielfalt eV (Bielefeld, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei camerei de recurs a OCSP din 2 iulie 2014 (cauza A 007/2013) privind acordarea protecției comunitare a soiurilor de plante pentru soiul de pere Oksana

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 46, 9.2.2015.


title: Cauza C-228/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 9 mai 2007  — Jörn Petersen/Arbeitsmarktservice Niederösterreich

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/10

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 9 mai 2007 — Jörn Petersen/Arbeitsmarktservice Niederösterreich
   (Cauza C-228/07)
   (2007/C 170/18)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jörn Petersen

      Pârâtă: Arbeitsmarktservice Niederösterreich
   Întrebările preliminare

               1)

               O prestație în bani a asigurării obligatorii de șomaj acordată unor șomeri care au solicitat o prestație în urma realizării riscului de reducere a capacității de muncă sau de incapacitate de muncă până la obținerea deciziei cu privire la cererea lor, ca avans la aceste prestații până la compensarea ulterioară cu acestea, care prezintă ca și condiții prealabile starea de șomaj și existența drepturilor pe cale de a fi dobândite dar nu și condițiile capacității, voinței și disponibilității pentru muncă, care sunt cerute de asemenea pentru perceperea ajutorului de șomaj și care, în plus, se acordă doar în cazurile în care se poate prevedea, în raport cu circumstanțele date, recunoașterea prestațiilor de asigurare de pensii sau pentru accident reprezintă ajutor de șomaj în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității sau o prestație de invaliditate în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din acest regulament?

               2)

               În cazul în care se răspunde la prima întrebare că prestația susmenționată reprezintă ajutor de șomaj în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71: Articolul 39 CE se opune unei dispoziții de drept național conform căreia se suspendă dreptul la această prestație — cu excepția posibilității prelungirii până la trei luni, la cererea șomerului și în prezența unor circumstanțe demne de a fi luate în considerare — atunci când șomerul se află în străinătate (în alt stat membru)?

      (1)  JO L 149, p. 2.


title: Cauza C-509/08: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/18

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-509/08)
   (2009/C 32/29)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Sénéchal și I. Hadjiyiannis, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/108/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la compatibilitatea electromagnetică și de abrogare a Directivei 89/336/CEE (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2004/108/CE a expirat la 20 ianuarie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu adoptase încă măsurile de transpunere necesare sau, în orice caz, încă nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 390, p. 24, Ediție specială, 13/vol. 47, p. 85.


title: Cauza T-478/09: Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER — Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/26

         Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2011 — ATB Norte/OAPI — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Cauza T-478/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BRICO CENTER - Mărcile comunitare figurative anterioare ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro și CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 232/45
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: ATB Norte, SL (Burgos, Spania) (reprezentanți: inițial P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver și G. Marín Raigal, ulterior F. Brandolini Kujman, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și G. Mannucci, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italia) (reprezentanți: G. Ghidini, M. Mergati, și C. Signorini, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2009 (cauza R 1009/2008-4) privind o procedură de opoziție între ATB Norte, SL și Bricocenter Italia Srl.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 24 septembrie 2009 (cauza R 1009/2008-4) în măsura în care prin aceasta s-a admis calea de atac formulată de Bricocenter Italia Srl în fața camerei de recurs privind serviciile de „publicitate”, de „conducerea afacerilor” și de „administrarea afacerilor”, vizate în cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată efectuate în cursul procedurii în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-20/07: Acțiune introdusă la data de 23 ianuarie 2007 — Comisie/Irlanda

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/23

         Acțiune introdusă la data de 23 ianuarie 2007 — Comisie/Irlanda
   (Cauza C-20/07)
   (2007/C 56/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Hottiaux și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               să se constate că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 de modificare a Directivei 97/68/CE privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi (a se citi „emisiilor de gaze și de particule poluante“) provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Irlanda nu și-a îndeplinit obligația ce îi revenea în temeiul articolului 3 din respectiva directivă;

               —

               să oblige Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Perioada în care directiva trebuia transpusă a expirat la data de 20 mai 2005.

      (1)  JO L 146, p. 1.


title: Cauza T-560/11: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2012 — Kronofrance și Kronoply/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/26

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2012 — Kronofrance și Kronoply/Comisia
   (Cauza T-560/11) (1)

   2013/C 32/44
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza T-394/08: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2008 — Regione autonoma della Sardegna/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/52

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2008 — Regione autonoma della Sardegna/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-394/08)
   (2008/C 285/93)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Regione autonoma della Sardegna (reprezentanți: A. Fantozzi, avvocato, P. Carrozza, avvocato, G. Mameli, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene din 3 iulie 2008 (Ajutorul de stat nr. C 1/2004 Italia — SG Grefa (208) D/204339) privind regimul ajutorului „Legea regională nr. 9 din 1998 — Aplicarea abuzivă a ajutorului N 272/98”

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin Legea regională nr.9 din 11 martie 1998 din Sardinia, s-au prevăzut stimulente sub formă de credite pentru reabilitarea și adaptarea industriei hoteliere. Regimul ajutorului astfel instituit a fost aprobat de Comisie. Cu toate acestea, la 3 iulie 2008, pârâta a comunicat guvernului italian decizia atacată în prezenta cauză. Potrivit acestei decizii, în cadrul regimului ajutoarelor în cauză, ar fi fost acordate facilități pentru investiții cu privire la care nu ar fi fost formulată o cerere de acordare a ajutorului înainte de începerea executării proiectului, cu încălcarea liniilor directoare privind ajutoarele de stat regionale (1).
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă încălcarea normelor fundamentale de procedură prin caracterul contradictoriu al motivării, pretinsa lipsă de relevanță a încrederii în evaluarea „efectului de stimulent” asupra beneficiarilor și, prin urmare, în evaluarea condițiilor privind „necesitatea ajutorului”.
   Reclamanta consideră în special în acestă privință că o evaluare corectă a încrederii beneficiarilor ar fi trebuit, de fapt, să determine Comisia să ia în considerare în mod corespunzător faptul că regimul ajutorului în cauză:

               —

               se situa pe o linie de continuitate conceptuală cu un regim în vigoare și care era legal, în care acordarea ajutoarelor era independentă de aspectul dacă investițiile începuseră sau nu;

               —

               fusese adoptat printr-o lege regională aprobată fără posibilitatea concretă ca „Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale” să poată influența procesul său normativ, întrucât legea a fost adoptată la o zi după publicarea în Jurnalul Oficial a liniilor directoare menționate anterior;

               —

               întreprinderile beneficiare au pus în aplicare anumite operațiuni tocmai având încredere în măsura de ajutor, care a produs astfel pe deplin efectul de stimulent.

         Comisia este în eroare, așadar, atunci când dorește să evalueze efectul de stimulent al ajutorului, bazându-se pe prezumția nedemonstrată că beneficiarul, dat fiind că nu formulase cererea înainte de a demara proiectul, ar fi făcut investiția independent de orice ajutor.
   Caracterul eronat al evaluării Comisiei devine evident prin imposibilitatea de a avea în vedere conformitatea, încă de la început, a Legii regionale nr. 9/1998 cu liniile directoare din 1998, menționate anterior.
   Pârâta este în eroare și atunci când își întemeiază evaluarea pe o condiție care nu este de procedură, ci o condiție „de fond” a compatibilității ajutorului, pe o prezumție de absență a efectului stimulent în lipsa cererii formulate anterior investiției, prevăzută pentru prima dată în privința ajutoarelor regionale din „Liniile directoare”, dar care nu era cunoscută și nici nu putea fi cunoscută anterior.
   Evaluarea pârâtei încalcă în plus articolul 88 din Tratatul CE și Regulamentul (CE) nr. 659/1999, în măsura în care motivul pentru care ajutoarele în cauză sunt calificate mai curând ilegale decât abuzive, lipsește din decizia atacată, în timp ce calificarea măsurii drept ajutor aplicat în mod abuziv, în principiu, exclude posibilitatea de recuperare.

      (1)  JO C 74, 10.3.1998, p. 9.


title: Cauza T-164/14: Hotărârea Tribunalului din 18 februarie 2016 – Calberson GE/Comisia („Clauză compromisorie — Programul de aprovizionare a Rusiei cu produse agricole — Livrare de carne de vită — Neexecutarea contractului de către agenția de intervenție — Dreptul aplicabil — Prescripție — Eliberare tardivă a anumitor garanții de livrare — Plată parțială a unei facturi de transport — Plată insuficientă în monedă străină a anumitor facturi — Dobânzi moratorii”)

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/20

         Hotărârea Tribunalului din 18 februarie 2016 – Calberson GE/Comisia
   (Cauza T-164/14) (1)

   ((„Clauză compromisorie - Programul de aprovizionare a Rusiei cu produse agricole - Livrare de carne de vită - Neexecutarea contractului de către agenția de intervenție - Dreptul aplicabil - Prescripție - Eliberare tardivă a anumitor garanții de livrare - Plată parțială a unei facturi de transport - Plată insuficientă în monedă străină a anumitor facturi - Dobânzi moratorii”))
   (2016/C 111/24)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Calberson GE (Villeneuve-Garenne, Franța) (reprezentanți: T. Gallois și E. Dereviankine, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și I. Galindo Martín, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și C. Candat, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată în temeiul articolului 272 TFUE, prin care se solicită obligarea Comisiei la repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit reclamanta ca urmare a pretinselor greșeli săvârșite de agenția de intervenție în cadrul executării unui contract de transport al cărnii de vită în Rusia, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 111/1999 al Comisiei de stabilire a normelor generale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 2802/98 al Consiliului privind programul de aprovizionare cu produse agricole a Federației Ruse (JO L 14, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 26, p. 166) și cu Regulamentul (CE) nr. 1799/1999 al Comisiei din 16 august 1999 privind furnizarea de carne de vită în Rusia (JO L 217, p. 20)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Calberson GE la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014.


title: Cauza T-515/15: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Almaz-Antey/Consiliul

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/33

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2015 – Almaz-Antey/Consiliul
   (Cauza T-515/15)
   (2015/C 371/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moscova, Rusia) (reprezentanți: C. Stumpf și A. Haak, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2015/971 a Consiliului din 22 iunie 2015 de modificare a Deciziei 2014/512/PESC privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina (JO 2015 L 157 p. 50), în măsura în care această decizie se aplică reclamantului,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia adoptată de Consiliu ar fi încălcat principiul proporționalității.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul ar fi încălcat, fără justificare și în mod disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantului, respectiv dreptul la apărare și dreptul la protecție jurisdicțională efectivă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu ar fi precizat motive adecvate sau suficiente pentru a justifica înscrierea reclamantului pe lista persoanelor, entităților și organismelor care fac obiectul unor măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației din Ucraina.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul nu ar fi dovedit că reclamantul este implicat în destabilizarea Ucrainei sau că a avut vreo influență asupra reușitei punerii în aplicare a acordurilor de la Minsk.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că Consiliul ar fi săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a considerat că unul dintre criteriile de înscriere pe lista persoanelor care fac obiectul măsurii contestate este îndeplinit în ceea ce privește reclamantul.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că, în urma anulării Deciziei (PESC) 2015/971 a Consiliului, Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina este lipsit de temei juridic suficient, ceea ce înseamnă că înscrierea reclamantului în Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului, în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 826/2014 al Consiliului din 30 iulie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 269/2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, nu va mai produce efecte.


title: Cauza T-218/11: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2011 — Dagher/Consiliul

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/19

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2011 — Dagher/Consiliul
   (Cauza T-218/11)
   2011/C 179/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Habib Roland Dagher (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentanți: J.-Y. Dupeux și F. Dressen, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 85/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011, în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               anularea Deciziei 2011/71/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2001, în măsura în care se referă la reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata sumei de 40 000 de euro cu titlu de daune interese pentru repararea prejudiciului moral și a celorlalte prejudicii suferite de reclamant;

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un singur motiv, compus din trei aspecte și întemeiat pe încălcarea normelor fundamentale de procedură.

               —

               În cadrul primului aspect, reclamantul invocă faptul că procedura urmată de Consiliu nu a avut un caracter contradictoriu în măsura în care pârâtul ar fi omis să furnizeze, cât mai repede posibil după publicarea actelor contestate, indicațiile care să îi permită reclamantului să înțeleagă motivele care au justificat măsurile adoptate în privința sa și, în continuare, ar fi respins cererile ulterioare de informații formulate de reclamant, ceea ce l-ar fi lipsit pe acesta de dreptul de a exercita cu succes căile de atac administrative în vederea obținerii ridicării acestor măsuri;

               —

               În cadrul celui de al doilea aspect, reclamantul invocă nemotivarea actelor în cauză, în măsura în care motivarea care figurează în cadrul măsurilor restrictive adoptate împotriva sa ar fi fost imprecisă și succintă, nepermițându-i reclamantului să ia cunoștință de conținutul criticilor care au stat la baza sancțiunilor în cauză;

               —

               În cadrul celui de al treilea aspect, reclamantul invocă încălcarea dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă.


title: Cauza T-454/14: Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Warimex/OAPI (STONE)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/49

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2014 – Warimex/OAPI (STONE)
   (Cauza T-454/14)
   2014/C 292/60
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Warimex Waren – Import Export Handels-GmbH (Neuried, Germania) (reprezentanți: E. Keller și J. Voogd, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 martie 2014 în cauza R 1599/2013-1, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „STONE” pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 21, 24 și 25 – Cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 1 4 64  005.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolelor 75 și 76 din Regulamentul nr. 207.2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-380/11: Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Palirria Souliotis/Comisia ( „Acțiune în anulare — Tariful vamal comun — Clasificare în Nomenclatura combinată — Poziție tarifară — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2013 — Palirria Souliotis/Comisia
   (Cauza T-380/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Tariful vamal comun - Clasificare în Nomenclatura combinată - Poziție tarifară - Act normativ care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate)
   2013/C 313/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE (Politika, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și L. Keppenne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 447/2011 al Comisiei din 6 mai 2011 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 122, p. 63)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-265/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 — Substanțe chimice — Înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice — Regulamentul REACH — Articolul 126 — Regimul sancțiunilor în cazul încălcării dispozițiilor Regulamentului REACH — Neaplicarea în termenul prevăzut]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 5 mai 2011 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-265/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 - Substanțe chimice - Înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice - Regulamentul REACH - Articolul 126 - Regimul sancțiunilor în cazul încălcării dispozițiilor Regulamentului REACH - Neaplicarea în termenul prevăzut)
   2011/C 186/13
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: T. Materne și L. Van den Broeck, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 126 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3) — Sancțiuni aplicabile în cazul încălcării Regulamentului REACH

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru punerea în aplicare a sancțiunilor aplicabile încălcărilor Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 126 din regulamentul menționat.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.


title: Cauza T-3/07: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Spania/Comisia [ „Fondul de coeziune — Regulamentul (CE) nr. 1164/94 — Fondul de coeziune — Regulamentul (CE) nr. 1164/94 — Proiecte de infrastructură de mediu puse în aplicare pe teritoriul Andaluziei (Spania) — Desființarea în parte a sprijinului financiar — Achiziții publice de servicii și de lucrări — Criterii de atribuire — Publicitate — Eligibilitatea cheltuielilor — Stabilirea corecțiilor financiare — Articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 — Proporționalitate” ]

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/20

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-3/07) (1)

   (Fondul de coeziune - Regulamentul (CE) nr. 1164/94 - Fondul de coeziune - Regulamentul (CE) nr. 1164/94 - Proiecte de infrastructură de mediu puse în aplicare pe teritoriul Andaluziei (Spania) - Desființarea în parte a sprijinului financiar - Achiziții publice de servicii și de lucrări - Criterii de atribuire - Publicitate - Eligibilitatea cheltuielilor - Stabilirea corecțiilor financiare - Articolul H alineatul (2) din anexa II la Regulamentul nr. 1164/94 - Proporționalitate)
   2013/C 325/32
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial J. M. Rodríguez Cárcamo, ulterior A. Rubio González, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Steiblytė și L. Escobar Guerrero, agenți, asistați de M. Canal Fontcuberta, avocat, ulterior de A. Steiblytė și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei C(2006) 5103 din 20 octombrie 2006 prin care se reduce sprijinul financiar din Fondul de coeziune pentru cinci proiecte de infrastructură de mediu în curs de executare pe teritoriul Comunității Autonome Andaluzia (Spania)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolele 2-6 din Deciziei Comisiei C(2006) 5103 din 20 octombrie 2006 prin care se reduce sprijinul financiar din Fondul de coeziune pentru cinci proiecte de infrastructură de mediu în curs de executare pe teritoriul Comunității Autonome Andaluzia (Spania), în măsura în care includ un cuantum de 476 460 de euro cu titlu de corecții financiare privind proiectele cu referințele 2000.ES.16.C.PE.004, 2000.ES.16.C.PE.025, 2000.ES.16.C.PE.066 și 2000.ES.16.C.PE.0138.

               2.

               Respinge acțiunea în rest.

               3.

               Regatul Spaniei și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-86/07: Ordonanța președintelui Curții din 4 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/34

         Ordonanța președintelui Curții din 4 septembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-86/07) (1)

   (2007/C 297/64)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza C-81/11 P: Recurs introdus la 22 februarie 2011 de Longevity Health Products, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-363/09, Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Gruppo Lepetit SpA

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/14

         Recurs introdus la 22 februarie 2011 de Longevity Health Products, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 16 decembrie 2010 în cauza T-363/09, Longevity Health Products, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Gruppo Lepetit SpA
   (Cauza C-81/11 P)
   2011/C 139/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Longevity Health Products, Inc. (reprezentant: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Gruppo Lepetit SpA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               admiterea recursului formulat de societatea Longevity Health Products, Inc.;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 16 decembrie 2010 în cauza T-363/09;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a încălcat dreptul său la un proces echitabil prin faptul că nu a acordat un termen suplimentar recurentei pentru a răspunde la susținerile OAPI.
   Aceasta susține de asemenea că Tribunalul nu s-a pronunțat cu privire la argumentele invocate de titularul mărcii privind riscul de confuzie.


title: Cauza C-275/08: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 93/36/CEE — Contracte de achiziții publice de bunuri — Furnizarea unui software pentru administrarea înmatriculării de autovehicule — Procedură negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 15 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-275/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 93/36/CEE - Contracte de achiziții publice de bunuri - Furnizarea unui software pentru administrarea înmatriculării de autovehicule - Procedură negociată fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare)
   2009/C 297/13
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Wilms și D. Kukovec, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și N. Graf Vitzthum, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 6 coroborat cu articolul 9 din Directiva 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri (JO L 199, p. 1) — Contract de furnizare a unei aplicații software pentru administrarea înmatriculării de vehicule încheiat fără procedură de atribuire între două organisme de drept public responsabile de serviciile de prelucrare a datelor pentru municipalități

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât Datenzentrale Baden-Württemberg a atribuit un contract de furnizare a unui software pentru administrarea înmatriculării de autovehicule printr-o procedură negociată fără publicarea unui anunț de participare, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 93/36/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de bunuri.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza T-230/14: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2014 – Deutsche Edelstahlwerke/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/13

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2014 – Deutsche Edelstahlwerke/Comisia
   (Cauza T-230/14)
   2014/C 223/18
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Germania) (reprezentanți: S. Altenschmidt și H. Janssen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că decizia atacată este contrară articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât suprataxa EEG prevăzută în Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”) și regimul specific de compensare nu ar constitui o acordare de resurse de stat sau de resurse controlate de stat. Ansamblul faptelor pertinente pentru calificarea acestor măsuri ar fi fost stabilite în procedura precontencioasă dintre Comisie și Republica Federală Germania. Reclamanta consideră că nu mai exista nicio îndoială pe care Comisia ar fi trebuit să o clarifice într-o procedură în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 4 alineatul 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE și a principiului securității juridice

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că Comisia nu a respectat articolul 108 alineatul (1) TFUE și principiul securității juridice, întrucât a aplicat procedura pentru ajutoare noi în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 în locul procedurii pentru ajutoare existente în temeiul articolului 17 și următoarelor din Regulamentul nr. 659/1999, pentru a verifica evaluarea sa preliminară cu privire la calificarea EEG drept ajutor. În această privință, ea susține în special că, prin Decizia din 22 mai 2002, Comisia nu a calificat EEG 2000 ca ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, pentru că nu exista niciun transfer de resurse de stat. Modificările aduse EEG 2000 prin EEG 2012 nu ar fi substanțiale în raport cu Decizia Comisiei din 22 mai 2002. Comisia ar fi putut așadar să invoce o modificare de interpretare juridică în cadrul unei proceduri în temeiul articolului 108 alineatul (1) TFUE, fără a afecta reclamanta.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale și a principiului dreptului de a fi ascultat

                           —

                           În plus, reclamanta invocă faptul că pârâta a adoptat decizia atacată fără a oferi în prealabil părților posibilitatea de a prezenta observații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1. Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-166/11: Acțiune introdusă la 17 martie 2011 — Häfele/OAPI (Infront)

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/33

         Acțiune introdusă la 17 martie 2011 — Häfele/OAPI (Infront)
   (Cauza T-166/11)
   2011/C 145/55
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Germania) (reprezentanți: M. Eck și J. Dönch, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 17 ianuarie 2011 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 1711/2010-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Infront” pentru produse din clasele 6 și 20.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât marca comunitară în cauză are caracter distinctiv, nu este descriptivă și nu este o indicație devenită uzuală.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-184/15: Hotărârea Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Trivisio Prototyping/Comisia („Contribuție financiară — Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Contracte privind proiectele ULTRA, CINeSPACE și IMPROVE — Recalificare parțială a acțiunii — Decizie care reprezintă titlu executoriu — Articolul 299 TFUE — Clauză compromisorie — Costuri eligibile — Rambursare a sumelor plătite”)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/34

         Hotărârea Tribunalului din 9 noiembrie 2016 – Trivisio Prototyping/Comisia
   (Cauza T-184/15) (1)

   ((„Contribuție financiară - Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Contracte privind proiectele ULTRA, CINeSPACE și IMPROVE - Recalificare parțială a acțiunii - Decizie care reprezintă titlu executoriu - Articolul 299 TFUE - Clauză compromisorie - Costuri eligibile - Rambursare a sumelor plătite”))
   (2017/C 006/41)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Trivisio Prototyping GmbH (Trier, Germania) (reprezentanți: inițial A. Bartosch și A. Böhlke, ulterior A. Böhlke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și F. Moro, agenți, asistați de R. van der Hout și de S. Blazek, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei C(2015) 633 final din 2 februarie 2015 a Comisiei privind recuperarea unei sumei totale de 385 112,19 euro, majorată cu dobânzi, și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE și având ca obiect constatarea inexistenței creanței pe care Comisia pretinde că o deține față de Trivisio Prototyping

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Trivisio Prototyping GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Comisiei Europene.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza T-262/12: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Central Bank of Iran/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Litispendență — Obligația de motivare — Dreptul la apărare” )

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/11

         Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2014 – Central Bank of Iran/Consiliul
   (Cauza T-262/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Litispendență - Obligația de motivare - Dreptul la apărare”))
   2014/C 388/12
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Central Bank of Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: M. Lester, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și V. Piessevaux, agenți)

      Obiectul

   În esență, o cerere de anulare, în primul rând, a Deciziei 2012/35 PESC a Consiliului din 23 ianuarie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 19, p. 22) și a Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58), în măsura în care acestea au înscris sau au menținut, după reexaminare, înscrierea numelui reclamantei în lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39) și, în al doilea rând, a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 (JO L 282, p. 16), în măsura în care au înscris sau au menținut, după reexaminare, înscrierea numelui reclamantei în lista care figurează în anexa IX la Regulamentul nr. 267/2012

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care acesta a înscris numele Central Bank of Iran în lista care figurează în anexa IX.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată și din cele ale Central Bank of Iran.

               4)

               Central Bank of Iran suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată și din cele ale Consiliului.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-430/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 17 septembrie 2007 — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/23

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 17 septembrie 2007 — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-430/07)
   (2007/C 297/38)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Raad van State
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Întrebările preliminare

               1)

               Testele de ESB devenite obligatorii începând cu 1 ianuarie 2001 prin Regeling uitvoer vers vlees en vleesbereidingen 1985 (Staatscourant 2001, nr. 218), regulament adoptat în cadrul aplicării articolului 1 alineatul (3) din Decizia 2000/764 privind depistarea encefalopatiei spongiforme bovine la bovine și de modificare a Deciziei 98/272/CE privind supravegherea epidemiologică a encefalopatiilor spongiforme transmisibile (1) reprezintă teste în sensul articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2777/2000 de adoptare a unor măsuri excepționale de susținere pentru piața cărnii de vită (2)?

               2)

               În cazul unui răspuns pozitiv, articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2777/2000 trebuie considerat ca o intervenție menită să stabilizeze piața cărnii de vită (măsură de susținere a pieței) în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 1258/1999 privind finanțarea politicii agricole comune (3) sau ca o măsură veterinară specifică în sensul literei (d) din această din urmă dispoziție, sau reprezintă în același timp o astfel de intervenție și o astfel de acțiune?

               3)

               Dacă măsura în cauză reprezintă (de asemenea) o măsură de susținere a pieței, trebuie concluzionat, având în vedere jurisprudența formulată de Curte în hotărârea sa din 30 septembrie 2003, Germania/Comisia (C-239/01) (4), că testele efectuate trebuiau finanțate în mod exclusiv de către Comunitate și că, prin urmare, articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2777/2000, în măsura în care acesta prevede doar finanțarea parțială de către Comunitate a costurilor testelor de ESB, este nevalid întrucât este contrar Regulamentului nr. 1254/1999 (5)?

               4)

               Presupunând că articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2777/2000 este valid, respectivul regulament se opune ca statele membre să repercuteze costurile testelor de ESB efectuate asupra operatorilor economici?

               5)

               Articolul 5 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 85/73/CEE privind finanțarea inspecțiilor și a controalelor veterinare (6) menționate de Directivele 89/662/CEE (7), 90/425/CEE (8), 90/675/CEE (9) și 91/496/CEE (10), astfel cum a fost modificată și codificată prin Directiva 96/43/CE (11), trebuie interpretat în sensul că această directivă nu se opune ca un stat membru să încaseze o taxă în temeiul cheltuielilor efectuate pentru testele de ESB? În cazul unui răspuns afirmativ, căror cerințe trebuie să răspundă o taxă pentru teste de ESB?

      (1)  Decizia Comisiei din 29 noiembrie 2000 (JO L 305, p. 35).

      (2)  Regulamentul Comisiei din 18 decembrie 2000 (JO L 321, p. 47).

      (3)  Regulamentul Consiliului din 17 mai 1999 (JO L 160, p. 103).

      (4)  Rec. p. I-10333.

      (5)  Regulamentul Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (JO L 160, p. 21, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 80).

      (6)  Directiva Consiliului din 29 ianuarie 1985 privind finanțarea inspecțiilor și a controalelor sanitar-veterinare a cărnii proaspete și a cărnii de pasăre (JO L 32, p. 14).

      (7)  Directiva Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne (JO L 395, p. 13, Ediție specială, 03/Vol. 7, p. 202).

      (8)  Directiva Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne (JO L 224, p. 29, Ediție specială, 03/Vol. 8, p. 53).

      (9)  Directiva Consiliului din 10 decembrie 1990 de stabilire a principiilor privind organizarea controalelor sanitar-veterinare ale animalelor provenite din țări terțe introduse în Comunitate (JO L 373, p. 1).

      (10)  Directiva Consiliului din 15 iulie 1991 de stabilire a principiilor privind organizarea controalelor sanitar-veterinare ale animalelor provenite din terțe introduse în Comunitate și de modificare a Directivelor 89/662/CEE, 90/425/CEE și 90/675/CEE (JO L 268, p. 56, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 151).

      (11)  Directiva Consiliului din 26 iunie 1996 de modificare și codificare a Directivei 85/73/CEE privind asigurarea finanțării inspecțiilor și controalelor veterinare ale animalelor vii și ale anumitor produse animaliere și de modificare a Directivei 90/675/CEE și a Directivei 91/496/CEE (JO L 162, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 19, p. 61).


title: Cauza T-392/16: Ordonanța Tribunalului din 13 octombrie 2016 – Axium/Parlamentul

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/55

         Ordonanța Tribunalului din 13 octombrie 2016 – Axium/Parlamentul
   (Cauza T-392/16) (1)

   (2017/C 014/66)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 5.9.2016.


title: Cauza C-614/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 95/46/CE — Prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date — Protecția persoanelor fizice — Articolul 28 alineatul (1) — Autoritate națională de supraveghere — Independență — Autoritate de supraveghere și cancelarie federală — Legături personale și de natură organizatorică]

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-614/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 95/46/CE - Prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date - Protecția persoanelor fizice - Articolul 28 alineatul (1) - Autoritate națională de supraveghere - Independență - Autoritate de supraveghere și cancelarie federală - Legături personale și de natură organizatorică)
   2012/C 379/09
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Martenczuk și B.-R. Killmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: G. Hesse, agent)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) (reprezentanți: H. Kranenborg, I. Chatelier și H. Hijmans, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 28 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol 17, p. 10) — Obligația statelor membre de a asigura ca autoritățile naționale de supraveghere responsabile de supravegherea prelucrării datelor cu caracter personal să acționeze în condiții de independență deplină — Strânse legături privind personalul și de organizare între autoritatea de supraveghere și cancelaria federală (Bundeskanzleramt) — Supunerea autorității de supraveghere la controlul din partea cancelarului federal

      Dispozitivul

               1.

               Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date întrucât nu a adoptat toate dispozițiile necesare pentru ca legislația în vigoare în Austria să respecte criteriul de independență în privința Datenschutzkommission (Comisia de protecție a datelor), mai precis, întrucât a instituit un cadru legislativ în temeiul căruia

                           —

                           membrul administrator al Datenschutzkommission este un funcționar federal suspus unui control ierarhic,

                           —

                           secretariatul Datenschutzkommission este integrat în serviciile cancelariei federale și

                           —

                           cancelarul federal dispune de un drept necondiționat la informare cu privire la toate aspectele legate de administrarea Datenschutzkommission.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Federală Germania și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza T-31/14: Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Banco Popular Español/Comisia

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/21

         Acțiune introdusă la 7 ianuarie 2014 — Banco Popular Español/Comisia
   (Cauza T-31/14)
   2014/C 61/38
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Banco Popular Español, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero și G. Canalejo Lasarte, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în temeiul articolului 263 TFUE, în măsura în care în cadrul acesteia se constată existența unui ajutor de stat și se dispune recuperarea acestuia de la investitori;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 1, a articolului 2 și a articolului 4 alineatul 1 din decizie, în măsura în care în cadrul acestora investitorii sunt identificați ca fiind beneficiari care trebuie să ramburseze pretinsul ajutor;

               —

               în subsidiar, lipsirea de efecte a ordinului de recuperare a ajutorului adresat investitorilor în cadrul articolului 4 alineatul 1 teza finală, întrucât încalcă principiul securității juridice și principiul încrederii legitime, ca urmare a faptului că nu se poate dispune recuperarea începând de la o dată anterioară datei publicării deciziei de inițiere [a procedurii];

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizie și constatarea faptului că metodologia folosită pentru stabilirea pretinsului avantaj pe care investitorii trebuie să îl ramburseze nu este legală;

               —

               constatarea inexistenței sau, în subsidiar, anularea în parte a articolului 4 alineatul 1 din decizie, referitor la interdicția de a „transfera sarcina recuperării către alte persoane”, în măsura în care aceasta echivalează cu o decizie privind interzicerea sau pretinsa nulitate a clauzelor contractuale de recuperare de la terți a sumelor pe care investitorii trebuie să le ramburseze statului spaniol și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași ca în cauza T-29/14, Taetel/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele deja invocate în cauza menționată.


title: Cauza T-6/16: Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – AWG/EUIPO – Takko (Southern Territory 23°48’25"S) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală Southern Territory 23°48’25’’S — Marca Uniunii Europene verbală anterioară SOUTHERN — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/46

         Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2017 – AWG/EUIPO – Takko (Southern Territory 23o48’25"S)
   (Cauza T-6/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală Southern Territory 23o48’25’’S - Marca Uniunii Europene verbală anterioară SOUTHERN - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 239/57)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: AWG Allgemeine Warenvertriebs GmbH (Köngen, Germania) (reprezentant: T. Sambuc, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Takko Holding GmbH (Telgte, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 noiembrie 2015 (cauza R 735/2015-4) privind o procedură de declarare a nulității între Takko Holding și AWG

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               AWG Allgemeine Warenvertriebs GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.