title: Cauza C-446/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche (Directiva 2002/46/CE — Apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare — Vitamine și minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare — Cantități maxime — Armonizare la nivelul Uniunii — Inexistență — Competența statelor membre — Modalități ce trebuie respectate și criterii de luat în considerare pentru stabilirea acestor cantități — Reglementare națională care stabilește cantitățile menționate — Stabilirea unei cantități nule)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'État — Franța) — Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
      (Cauza C-446/08) (1)

      (Directiva 2002/46/CE - Apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare - Vitamine și minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare - Cantități maxime - Armonizare la nivelul Uniunii - Inexistență - Competența statelor membre - Modalități ce trebuie respectate și criterii de luat în considerare pentru stabilirea acestor cantități - Reglementare națională care stabilește cantitățile menționate - Stabilirea unei cantități nule)
      (2010/C 161/10)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamante: Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires

         Pârâte: Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

         Cu participarea: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'État (Franța) — Interpretarea Directivei 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 referitoare la apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare (JO L 183, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 39) și în special a articolului 5 alineatul (4) și a articolului 11 alineatul (2) — Competența statelor membre de a defini cantitățile maxime de vitamine și de minerale prezente în suplimentele alimentare, în lipsa unei reglementări comunitare în materie — Criteriile care trebuie avute în vedere pentru stabilirea conținutului maxim — Interzicerea totală a fluorului impusă de autoritățile unui stat membru, în afara normelor prevăzute la articolul 12 din directiva citată — Restricție cantitativă privind schimburile contrară articolelor 28 CE și 30 CE

         Dispozitivul

                  1.

                  Directiva 2002/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 referitoare la apropierea legislațiilor statelor membre privind suplimentele alimentare trebuie interpretată în sensul că, fără a se aduce atingere Tratatului CE, statele membre rămân competente să adopte o reglementare referitoare la cantitățile maxime și minime de vitamine și de minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare atât timp cât Comisia Europeană nu a stabilit aceste cantități în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) din această directivă.

                  2.

                  În plus față de obligația de a respecta articolele 28 CE și 30 CE, statele membre sunt obligate de asemenea să se inspire din elementele care sunt prevăzute la articolul 5 alineatele (1) și (2) din Directiva 2002/46, inclusiv cerința de evaluare a riscului întemeiată pe date științifice general acceptate, pentru stabilirea cantităților maxime de vitamine și de minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare, așteptând ca, în temeiul alineatului (4) al articolului 5 menționat, Comisia Europeană să stabilească aceste cantități.

                  3.

                  Directiva 2002/46 trebuie interpretată în sensul că, într-o situație precum cea din cauza principală, în care, atunci când se stabilește cantitatea maximă de mineral care poate fi utilizată la producerea suplimentelor alimentare, este imposibil să se calculeze cu precizie aporturile din acest mineral din alte surse alimentare, și atât timp cât Comisia Europeană nu a stabilit cantitățile maxime de vitamine și de minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) din această directivă, un stat membru poate, dacă există un risc confirmat că aceste aporturi ating nivelul superior sigur stabilit pentru mineralul în discuție și cu condiția respectării articolelor 28 CE și 30 CE, să stabilească cantitatea maximă menționată la o valoare zero fără a recurge la procedura prevăzută la articolul 12 din aceeași directivă.

                  4.

                  Articolul 5 din Directiva 2002/46 trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că o etichetare adaptată ar putea descuraja grupul de consumatori căruia i se adresează să recurgă la un nutrient care i-ar fi benefic în doză mică nu constituie un element pertinent pentru stabilirea cantităților maxime de vitamine și de minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare. Luarea în considerare a diferenței dintre gradele de sensibilitate ale diferitelor grupuri de consumatori ar putea permite unui stat membru să aplice, la nivelul întregii populații, o asemenea cantitate maximă adaptată pentru un grup de consumatori specific, precum cel al copiilor, numai dacă această măsură se limitează la ceea ce este necesar pentru asigurarea protecției persoanelor care aparțin acestui grup și dacă măsura menționată este proporțională cu obiectivul pe care îl urmărește, obiectiv care nu poate fi atins prin măsuri care să restrângă mai puțin schimburile în cadrul Uniunii Europene, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

                  5.

                  Directiva 2002/46 trebuie interpretată în sensul că se opune stabilirii de cantități maxime de vitamine și de minerale care pot fi utilizate la producerea suplimentelor alimentare atunci când, în absența unui pericol dovedit pentru sănătatea persoanelor, nu au fost stabilite nivelurile superioare sigure pentru aceste vitamine și minerale, cu excepția cazului în care o asemenea măsură poate fi justificată în temeiul principiului precauției, dacă o evaluare științifică a riscului arată că persistă o incertitudine cu privire la existența sau la importanța riscurilor reale pentru sănătate. După ce au fost stabilite nivelurile superioare sigure, posibilitatea de a stabili astfel de cantități maxime la un prag sensibil inferior celui al nivelurilor menționate nu poate fi exclusă, din moment ce stabilirea acestor cantități maxime poate fi justificată prin luarea în considerare a elementelor prevăzute la articolul 5 alineatele (1) și (2) din Directiva 2002/46 și este conformă principiului proporționalității. Această apreciere revine în sarcina instanței de trimitere și trebuie efectuată de la caz la caz.

         (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-527/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hoge Raad der Nederlanden la data de 27 decembrie 2006 — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/20

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hoge Raad der Nederlanden la data de 27 decembrie 2006 — R.H.H. Renneberg/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-527/06)
   (2007/C 56/35)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: R.H.H. Renneberg

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën
   Întrebarea preliminară
   Pot fi interpretate articolele 39 CE și 56 CE în sensul că potrivit unuia sau ambelor articole, nu este admisibil ca unui contribuabil care are (ca sold) venituri negative din locuința proprietate personală în care locuiește în statul de reședință, și venituri pozitive, în special venituri din muncă, obținute în întregime în alt stat membru decât acela în care locuiește, celălalt stat membru (statul în care își exercită munca) să îi interzică deducerea veniturilor negative din veniturile impozabile din muncă, în condițiile în care statul în care își exercită munca acordă o astfel de deducere rezidenților?


title: Cauza C-203/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 8 iunie 2009 — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 8 iunie 2009 — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH
   (Cauza C-203/09)
   2009/C 180/59
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Volvo Car Germany GmbH

      Pârâtă: Autohof Weidensdorf GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 18 litera (a) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații conform căreia un agent comercial nu are dreptul la o indemnizație în cazul în care comitentul a reziliat contractul invocând în motiv serios pentru rezilierea imediată a contractului deoarece agentul nu își îndeplinea obligațiile contractuale, încă de la data rezilierii contractului, însă neîndeplinirea lor nu constituie cauza rezilierii?

               2)

               Dacă o astfel de legislație națională este compatibilă cu directiva:
               Articolul 18 litera (a) din directivă se opune aplicării prin analogie a legislației naționale privind excluderea cererii de despăgubire în cazul în care există un motiv serios pentru rezilierea imediată a contractului deoarece greșeala agentului a apărut numai după notificarea rezilierii contractului, iar comitentul a luat la cunoștință motivul numai după încetarea contractului, astfel încât nu a mai putut să notifice rezilierea imediată a contratului în temeiul neîndeplinirii obligațiilor contractuale de către agentul comercial?

      (1)  JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176.


title: Cauza C-199/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 15 mai 2008 — Dr. Erhard Eschig/UNIQA Sachversicherung AG

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 15 mai 2008 — Dr. Erhard Eschig/UNIQA Sachversicherung AG
   (Cauza C-199/08)
   (2008/C 197/16)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Dr. Erhard Eschig

      Pârâtă: UNIQA Sachversicherung AG
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 87/344/CEE a Consiliului din 22 iunie 1987 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea de protecție juridică (1) trebuie să fie interpretat în sensul că acesta se opune unei clauze cuprinse în condițiile generale de asigurare ale unui asigurător de protecție juridică, prin care asigurătorul este abilitat să aleagă un reprezentant legal în cazul producerii riscurilor asigurate în care un număr considerabil de asigurați este prejudiciat ca urmare a aceluiași eveniment (de exemplu, insolvabilitatea unei întreprinderi de servicii de investiții în domeniul valorilor mobiliare) și prin care, în consecință, se limitează dreptul asiguratului individual de a-și alege liber un avocat (așa-numita „clauză a prejudiciului colectiv”)?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               în ce condiții există un „prejudiciu colectiv” care, în sensul (respectiv în completarea) directivei menționate, permite să se acorde asigurătorului, iar nu asiguratului, dreptul de a alege reprezentantul legal?

      (1)  JO L 185, p. 77, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 186.


               5.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/13

         Acțiune introdusă la 9 martie 2011 de VTM Fundmanagement AG împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-6/11)
   2011/C 135/07
   În data de 9 martie 2011, societatea VTM Fundmanagement AG, reprezentată de Dr. Michael Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt, Steptoe & Johnson LLP, Avenue Louise 240, BE-1050 Bruxelles, Belgia și Dr. Hans-Michael Pott, Rechtsanwalt, de la Sernetz Schäfer Rechtsanwälte, Berliner Allee 10, 40212 Düsseldorf, Germania, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   VTM Fundmanagement AG solicită Curții de Justiție a AELS următoarele:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 416/2010/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 3 noiembrie 2010 privind impozitarea societăților de investiții în temeiul Legii fiscale a statului Liechtenstein;

               2.

               alternativ, să declare nule și neavenite articolele 3 și 4 din Decizia nr. 416/2010/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 3 noiembrie 2010, în măsura în care acestea prevăd recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 din decizia respectivă;
               și

               3.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Decizia nr. 416/2010/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 3 noiembrie 2010 a stabilit că măsurile de ajutor puse în aplicare de autoritățile din Liechtenstein în favoarea societăților de investiții, care au fost abrogate cu efect de la 30 iunie 2006, nu erau compatibile cu dispozițiile articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere a decis ulterior că presupusul ajutor constituia ajutor ilegal care trebuia să fie recuperat de la societățile de investiții care au primit acest ajutor începând cu 15 martie 1997, până la data la care acestea au beneficiat de scutiri ultima oară, după abrogarea lor în 2006;

               —

               reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

                           —

                           a aplicat incorect articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE;

                           —

                           a dispus în mod eronat recuperarea presupusului ajutor;

                           —

                           nu a furnizat motive adecvate, conform cerințelor prevăzute la articolul 16 din Acordul privind Autoritatea AELS de Supraveghere și Curtea de Justiție a AELS.


title: Cauza T-78/17: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2017 – Jumbo Africa/EUIPO – ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/60

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2017 – Jumbo Africa/EUIPO – ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)
   (Cauza T-78/17)
   (2017/C 104/84)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Jumbo Africa, SL (L'Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentanți: M. Buganza González și E. Torner Lasalle, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: ProSiebenSat.1 Licensing GmbH (Unterföhring, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „JUMBO” – marca Uniunii Europene nr. 10 492 131

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 26 octombrie 2016 în cauza R 227/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 207/2009. Reclamanta susţine mai precis că marca „JUMBO” nu intră sub incidenţa niciuneia dintre interdicţiile prevăzute la alineatul (1) al articolului menţionat. Această marcă nu este descriptivă pentru produsele pe care le desemnează.


title: Cauza F-81/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 octombrie 2008 — Barbin/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2006 — Analiză comparativă a meritelor)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/58

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 8 octombrie 2008 — Barbin/Parlamentul European
   (Cauza F-81/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2006 - Analiză comparativă a meritelor)
   (2008/C 313/104)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Florence Barbin (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: A. Lukošiūtė și R. Ignătescu, agenți, ulterior C. Burgos, A. Lukošiūtė și R. Ignătescu, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei Parlamentului European de nepromovare a reclamantei în gradul AD 12 pentru exercițiul de promovare 2006.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Parlamentului European din 20 noiembrie 2006 de nepromovare a doamnei Barbin pentru exercițiul de promovare 2006.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007, p. 43.


title: Cauza T-54/15: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2016 – Jääkiekon SM-liiga/EUIPO (Liiga) [„Marca Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Liiga – Motive absolute de refuz – Caracter descriptiv – Lipsa caracterului descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) literele (b)și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/49

      Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2016 – Jääkiekon SM-liiga/EUIPO (Liiga)
      (Cauza T-54/15) (1)

      ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Liiga - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b)și (c) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2016/C 211/62)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Jääkiekon SM-liiga Oy (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: L. Laaksonen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Schifko și E. Śliwińska, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2014 (cauza R 576/2014-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Liiga ca marcă a Uniunii Europene.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Jääkiekon SM-liiga Oy la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza C-234/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 - Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 25 aprilie 2016 - Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias
   (Cauza C-234/16)
   (2016/C 260/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Pârâtă: Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 49 și 54 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui impozit regional perceput pentru funcționarea marilor centre comerciale a căror suprafață utilă de expunere și de vânzare către public este egală sau mai mare de 4 000 m2, ca urmare a impactului pe care îl produc asupra teritoriului, mediului și comerțului urban din această regiune, însă care se aplică indiferent dacă locul în care se află în realitate aceste centre comerciale este în afara sau în interiorul zonei urbane consolidate și care este impus în majoritatea cazurilor întreprinderilor din alte state membre, având în vedere că: (i) nu afectează comercianții care dețin mai multe centre comerciale, individuale sau colective, cu o suprafață utilă de expunere și de vânzare către public mai mică de 4 000 m2, indiferent de suprafața utilă totală de expunere și de vânzare către public a tuturor centrelor acestora, și (ii) taxa nu se aplică marilor centre comerciale individuale, a căror suprafață utilă de expunere și de vânzare către public nu depășește 10 000 m2, în cazul în care desfășoară exclusiv activități de grădinărit, de vânzare de autovehicule, de materiale de construcții sau de aparatură și de aprovizionare industrială?

               2)

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că reprezintă un ajutor de stat interzis în temeiul acestei dispoziții scutirea de la plata IGEC asturian a centrelor comerciale, individuale sau colective, cu o suprafață utilă de expunere și de vânzare către public mai mică de 4 000 m2 și a marilor centre comerciale individuale, a căror suprafață utilă de expunere și de vânzare către public nu depășește 10 000 m2, în cazul în care desfășoară exclusiv activități de grădinărit, de vânzare de autovehicule, de furnizare de materialele de construcții sau de aparatură și de aprovizionare industrială?


title: Cauzele conexate C-184/13-C-187/13, C-194/13, C-195/13 și C-208/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – API -Anonima Petroli Italiana SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-184/13), ANCC-Coop – Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și alții (C-185/13), Air Liquide Italia SpA și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-186/13), Confetra – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico (C-187/13), Esso Italiana Srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-194/13), Confindustria – Confederazione generale dell’industria italiana și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-195/13), Autorità garante della concorrenza e del mercato/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-208/13) (Trimitere preliminară – Transport rutier – Cuantum al cheltuielilor minime de exploatare determinat de un organism reprezentativ al operatorilor interesați – Asociere de întreprinderi – Restrângere a concurenței – Obiectiv de interes general – Siguranţă rutieră – Proporționalitate)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/12

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – API -Anonima Petroli Italiana SpA/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-184/13), ANCC-Coop – Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti și alții (C-185/13), Air Liquide Italia SpA și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-186/13), Confetra – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico (C-187/13), Esso Italiana Srl/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-194/13), Confindustria – Confederazione generale dell’industria italiana și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-195/13), Autorità garante della concorrenza e del mercato/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-208/13)
      (Cauzele conexate C-184/13-C-187/13, C-194/13, C-195/13 și C-208/13) (1)

      ((Trimitere preliminară - Transport rutier - Cuantum al cheltuielilor minime de exploatare determinat de un organism reprezentativ al operatorilor interesați - Asociere de întreprinderi - Restrângere a concurenței - Obiectiv de interes general - Siguranţă rutieră - Proporționalitate))
      (2014/C 395/15)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

      (Cauza C-184/13)

         Reclamantă: API – Anonima Petroli Italiana SpA

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico

         cu participarea: FEDIT – Federazione Italiana Trasportatori, Bertani Remo di Silvio Bertani e C. Srl, Transfrigoroute Italia Assotir, Confartigianato Trasporti
      (Cauza C-185/13)

         Reclamante: ANCC-Coop – Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD – Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc. coop., Coop Consorzio Nord Ovest Soc. cons. arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Soc. coop., Coop Centro Italia Soc. coop., Tirreno Logistica Srl, Unicoop Firenze Soc. coop., Conad – Consorzio Nazionale Dettaglianti Soc. coop., Conad Centro Nord Soc. coop., Commercianti Indipendenti Associati Soc. coop., Conad del Tirreno Soc. coop., Pac2000A Soc. coop., Conad Adriatico Soc. coop., Conad Sicilia Soc. coop., Sicilconad Mercurio Soc. coop.

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico, Consulta generale per l’autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità garante della concorrenza e del mercato

         cu participarea: Unatras – Unione Nazionale Associazioni Autostrasporto Merci, Brt SpA, Coordinamento Interprovinciale FAI, FIAP – Federazione Italiana Autotrasporti Professionali
      (Cauza C-186/13)

         Reclamante: Air Liquide Italia SpA și alții, Omniatransit Srl, Rivoira SpA, SIAD – Società Italiana Acetilene e Derivati SpA

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         cu participarea: TSE Group Srl
      (Cauza C-187/13)

         Reclamante: Confetra – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica, Fedespedi – Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali, Assologistica – Associazione Italiana Imprese di Logistica Magazzini Generali Frigoriferi Terminal Operators Portuali, FISI – Federazione Italiana Spedizionieri Industriali, Federagenti – Federazione Nazionale Agenti Raccomandatari Marittimi e Mediatori Marittimi, Assofer – Associazione Operatori Ferroviari e Intermodali, Anama – Associazione Nazionale Agenti Merci Aeree, ACA Trasporti Srl, Automerci Srl, Eurospedi Srl, Safe Watcher Srl, Sogemar SpA, Number 1 Logistic Group SpA

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico,

         cu participarea: Legacoop Servizi, Mancinelli Due Srl, Intertrasporti Srl, Confartigianato Trasporti
      (Cauza C-194/13)

         Reclamantă: Esso Italiana Srl

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         cu participarea: Autosped G SpA, Transfrigoroute Italia Assotir, Confartigianato Trasporti
      (Cauza C-195/13)

         Reclamante: Confindustria – Confederazione generale dell’industria italiana, Unione Petrolifera, AITEC – Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento, ANCE – Associazione Nazionale Costruttori Edili, ANFIA – Associazione Nazionale Filiera Industria Automobilistica, Assocarta – Associazione Italiana Fra Industriali della Carta Cartoni e Paste per Carta, Assografici – Associazione Nazionale Italiana Industrie Grafiche Cartotecniche e Trasformatrici, Assovetro – Associazione Nazionale degli Industriali del Vetro, Confederazione Italiana Armatori, Confindustria Ceramica, Federacciai – Federazione imprese siderurgiche italiane, Federalimentare – Federazione Italiana Industria Alimentare, Federchimica – Federazione Nazionale Industria Chimica, Italmopa – Associazione Industriale Mugnai d’Italia, Burgo Group SpA, Cartesar SpA, Carteria Lucchese SpA, Cartiera del Garda SpA, Cartiera Modesto Cardella SpA, Eni SpA, Polimeri Europa SpA, Reno De Medici SpA, Sca Packaging Italia SpA, Shell Italia SpA, Sicem Saga SpA, Tamoil Italia SpA, Totalerg SpA

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         cu participarea: FEDIT – Federazione Italiana Trasporti, Autosped G SpA, Consorzio Trasporti Europei Genova, Transfrigoroute Italia Assotir, Coordinamento Interprovinciale FAI, FIAP – Federazione Italiana Autotrasporti Professionali, Semenzin Fabio Autotrasporti, Conftrasporto, Confederazione generale italiana dell’artigianato
      (Cauza C-208/13)

         Reclamantă: Autorità garante della concorrenza e del mercato

         Pârâți: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         cu participarea: Legacoop Servizi, Mancinelli Due Srl, Intertrasporti Srl, Roquette Italia SpA, Coordinamento Interprovinciale FAI, Conftrasporto, Confartigianato Trasporti, Transfrigoroute Italia Assotir, FIAP – Federazione Italiana Autotrasporti Professionali

         Dispozitivul

      Articolul 101 TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia prețul serviciilor de transport rutier de mărfuri în numele unui terț nu poate fi inferior unor costuri minime de exploatare, care sunt stabilite de un organism compus în principal din reprezentanți ai operatorilor economici interesați.

         (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-480/16: Acțiune introdusă la 30 august 2016 – Lidl Stiftung/EUIPO – Amedei (For you)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/50

         Acțiune introdusă la 30 august 2016 – Lidl Stiftung/EUIPO – Amedei (For you)
   (Cauza T-480/16)
   (2016/C 402/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania) (reprezentanți: A. Berger și M. Wolter, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Amedei Srl (Pontedera, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care conține elementele verbale „For you” – cererea de înregistrare nr. 12 267 571

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28/05/2016 în cauza R 851/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea opoziției nr. B 2 342 452 formulate împotriva cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 12 267 571;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața EUIPO

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-317/14: Acțiune introdusă la 7 mai 2014 – Klement/OAPI – Bullerjan (Forma unui cuptor)

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/24

         Acțiune introdusă la 7 mai 2014 – Klement/OAPI – Bullerjan (Forma unui cuptor)
   (Cauza T-317/14)
   2014/C 261/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Toni Klement (Dippoldiswalde, Germania) (reprezentant: J. Weiser, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Germania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               modificarea Deciziei Camerei întâi de recurs din 27 februarie 2014 în cauza R 1656/2013-1 astfel încât să se admită calea de atac formulată de reclamant și să se decadă în totalitate din drepturi titularul mărcii comunitare nr. 4 0 87  731;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și, eventual, a titularului mărcii comunitare/posibilului intervenient la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii desfășurate în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca tridimensională reprezentând un cuptor, pentru produse din clasa 11 – marca comunitară nr. 4 0 87  731.

      Titularul mărcii comunitare: Bullerjan GmbH

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: reclamantul

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de decădere.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009 coroborat cu articolul 15 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-514/14 P: Recurs introdus la 14 noiembrie 2014 de Éditions Odile Jacob SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 5 septembrie 2014 în cauza T-471/11, Odile Jacob/Comisia

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/14

         Recurs introdus la 14 noiembrie 2014 de Éditions Odile Jacob SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 5 septembrie 2014 în cauza T-471/11, Odile Jacob/Comisia
   (Cauza C-514/14 P)
   (2015/C 026/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Éditions Odile Jacob SAS (reprezentanți: J.-F. Bellis, O. Fréget și L. Eskenazi, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Lagardère SCA, Wendel

      Concluziile recurentei

               —

               declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și fondat;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 5 septembrie 2014 în cauza T-471/11, Éditions Odile Jacob SAS/Comisia Europeană, și pronunțarea cu privire la litigiul care face obiectul acesteia;

               —

               admiterea concluziilor prezentate de reclamantă în primă instanță și, prin urmare, anularea Deciziei nr. SG-Greffe(2011) D/C(2011)3503 din 13 mai 2011, adoptată în cauza COMP/M.2978 Lagardère/Natexis/VUP ca urmare a Hotărârii Tribunalului din 13 septembrie 2010 în cauza T-452/04, Éditions Odile Jacob/Comisia Europeană, prin care Comisia a aprobat încă o dată societatea Wendel în calitate de cumpărător al activelor cesionate în cadrul angajamentelor anexate la Decizia Comisiei din 7 ianuarie 2004 de autorizare a operațiunii de concentrare Lagardère/Natexis/VUP;

               —

               obligarea Comisiei Europene și a intervenientelor la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii și procedurii de rectificare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, reclamanta invocă trei motive.
   În primul rând, reclamanta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept omițând să constate încălcarea de către Comisie a articolului 266 TFUE și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale. Viciul care a afectat legalitatea primei decizii de aprobare ar fi determinat și nelegalitatea deciziei atacate din moment ce aceasta nu ar fi remediat efectele lipsei de independență a mandatarului pe toată durata misiunii sale. Pe cale de consecință, adoptarea de către Comisie a deciziei atacate constituie, în opinia reclamantei, o atingere adusă normelor privind un proces echitabil și reduce la zero efectivitatea controlului jurisdicțional al actelor sale.
   În al doilea rând, reclamanta apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că decizia de autorizare condiționată putea constitui un temei legal pentru o nouă decizie de aprobare.
   În ultimul rând, reclamanta critică Tribunalul pentru încălcarea criteriilor juridice de apreciere a independenței cesionarului activelor cesionate față de cedent și pentru săvârșirea unor erori de drept și a unei denaturări a faptelor în legătură cu această apreciere.


title: Cauza C-152/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgericht München (Germania) la 28 martie 2011 — Johann Odar/Baxter Deutschland GmbH

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgericht München (Germania) la 28 martie 2011 — Johann Odar/Baxter Deutschland GmbH
   (Cauza C-152/11)
   2011/C 204/24
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht München

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Johann Odar

      Pârâtă: Baxter Deutschland GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               O reglementare națională care prevede că se poate autoriza un tratament diferențiat pe criterii de vârstă atunci când, în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială, părțile implicate într-o întreprindere au exclus de la prestațiile menționate în planul social pe lucrătorii care sunt asigurați din punct de vedere economic din cauză că aceștia, după ce au beneficiat de indemnizația de șomaj, au dreptul, după caz, la pensie, încalcă interdicția discriminării pe criterii de vârstă potrivit articolelor 1 și 16 din Directiva 2000/78/Cea Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1) sau un astfel de tratament diferențiat este justificat potrivit articolului 6 alineatul 1 a doua teză litera (a) din Directiva 2000/78/CE?

               2.

               O reglementare națională care prevede că se poate autoriza un tratament diferențiat pe criterii de vârstă atunci când, în cadrul regimurilor profesionale de securitate socială, părțile implicate într-o întreprindere au exclus de la prestațiile menționate în planul social pe lucrătorii care sunt asigurați din punct de vedere economic din cauză că aceștia, după ce au beneficiat de indemnizația de șomaj, au dreptul, după caz, la pensie, încalcă interdicția discriminării pe motive de handicap potrivit articolelor 1 și 16 din Directiva 2000/78/CE?

               3.

               O reglementare cuprinsă într-un regim profesional de securitate socială care prevede, în cazul lucrătorilor în vârstă de peste 54 de ani și care sunt concediați pentru motive economice, că acestora li se va calcula în mod alternativ compensația în funcție de cel mai apropiat termen posibil de ieșire la pensie și în raport cu metoda de calcul obișnuită, care ține cont în special de vechimea în muncă în întreprinderea respectivă, și că li se va plăti un cuantum mai mic al compensației, însă egal cu cel puțin jumătate din cuantumul obișnuit al compensației, încalcă interdicția discriminării bazate pe motive de vârstă potrivit articolelor 1 și 16 din Directiva 2000/78/CE sau un astfel de tratament diferențiat este justificat potrivit articolului 6 alineatul 1 a doua teză litera (a) din Directiva 2000/78?

               4.

               O reglementare cuprinsă într-un regim profesional de securitate socială care prevede, în cazul lucrătorilor în vârstă de peste 54 de ani și care sunt concediați pentru motive economice, că acestora li se va calcula în mod alternativ compensația în funcție de cel mai apropiat termen posibil de ieșire la pensie și în raport cu metoda de calcul obișnuită, care ține cont în special de vechimea în muncă în întreprinderea respectivă, și că li se va plăti un cuantum mai mic al compensației, însă egal cu cel puțin jumătate din cuantumul obișnuit al compensației, iar modul de calcul pe baza metodei alternative are ca rezultat ieșirea la pensie pe motiv de handicap, încalcă interdicția discriminării pe motive de handicap potrivit articolelor 1 și 16 din Directiva 2000/78/CE?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-376/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Kamino International Logistics BV (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Monitoare cu ecran cu cristale lichide (LCD) dotate cu prize SUB D, DVI D, USB, S video și video compozit — Poziția 8471 — Poziția 8528 — Regulamentul (CE) nr. 754/2004)

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 februarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Kamino International Logistics BV
   (Cauza C-376/07) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Monitoare cu ecran cu cristale lichide (LCD) dotate cu prize SUB D, DVI D, USB, S video și video compozit - Poziția 8471 - Poziția 8528 - Regulamentul (CE) nr. 754/2004)
   2009/C 90/05
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Kamino International Logistics BV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare – Hoge Raad der Nederlanden – Interpretarea anexei I la Regulamentului (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 281, p. 1) – Monitor în culori apt să transmită semnale provenind de la o mașină automată de prelucrare a datelor, precum și de la altă sursă – Clasificare la poziția 8471 din NC – Aplicabilitatea și validitatea Regulamentului (CE) nr. 754/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura Combinată (JO L 118, p. 32)

      Dispozitivul

               1)

               Monitoare precum cele în cauză în acțiunea principală nu sunt excluse de la clasificarea la subpoziția 8471 60 90, ca unități de tipul celor utilizate „în principal” într-un sistem automat de prelucrare a datelor în sensul notei 5 (B) litera (a) din capitolul 84 din Nomenclatura combinată care constituie anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din 11 septembrie 2003, doar pentru simplul fapt că sunt apte să reproducă semnale provenind atât de la o mașină automată de prelucrare a datelor, cât și de la alte surse.

               2)

               În scopul de a stabili dacă monitoare precum cele în cauză în acțiunea principală sunt unități de tipul celor utilizate în principal într-un sistem automat de prelucrare a datelor, autoritățile naționale, inclusiv instanțele, trebuie să recurgă la indicațiile care figurează în notele explicative privind poziția 8471 din Sistemul armonizat instituit prin Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, încheiată la Bruxelles la 14 iunie 1983, și protocolul de modificare a acesteia din 24 iunie 1986, în special la punctele 1-5 din partea capitolului I D consacrată unităților de vizualizare ale mașinilor automate de prelucrare a datelor.

               3)

               Regulamentul (CE) nr. 754/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată nu se aplică în scopul clasificării tarifare a monitoarelor în cauză în acțiunea principală.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-84/14 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 iulie 2015 – Forgital Italy SpA/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Acțiune în anulare — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Dreptul de a exercita acțiunea — Calitate procesuală activă — Persoane fizice sau juridice — Act normativ care presupune măsuri de executare — Regulament vamal care modifică condițiile unei suspendări tarifare — Posibilitatea de a exercita o acțiune în fața instanțelor naționale)

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/4

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 iulie 2015 – Forgital Italy SpA/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-84/14 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în anulare - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Dreptul de a exercita acțiunea - Calitate procesuală activă - Persoane fizice sau juridice - Act normativ care presupune măsuri de executare - Regulament vamal care modifică condițiile unei suspendări tarifare - Posibilitatea de a exercita o acțiune în fața instanțelor naționale))
   (2015/C 320/05)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Forgital Italy SpA (reprezentanţi: V. Turinetti di Priero şi R. Mastroianni, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Florindo Gijón şi K. Pellinghelli, agenţi), Comisia Europeană (reprezentanţi: A. Caeiros şi D. Recchia, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Forgital Italy SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza C-54/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Brussel — Belgia) — Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding/Firma Feryn NV (Directiva 2000/43/CE — Criterii discriminatorii de selecție a personalului — Sarcina probei — Sancțiuni)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeidshof te Brussel — Belgia) — Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding/Firma Feryn NV
   (Cauza C-54/07) (1)

   (Directiva 2000/43/CE - Criterii discriminatorii de selecție a personalului - Sarcina probei - Sancțiuni)
   (2008/C 223/17)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Arbeidshof te Brussel
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding

      Pârâtă: Firma Feryn NV
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeidshof te Brussel — Interpretarea articolului 2 alineatul (2) litera (a), a articolului 8 alineatul (1) și a articolului 15 din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol. 1, p. 19) — Criterii de selecție a personalului direct discriminatorii pe baza rasei sau a originii etnice — Sarcina probei — Apreciere și constatare de către instanța națională — Obligația sau absența obligației pentru instanța națională de a dispune încetarea discriminării
   Dispozitivul

               1)

               Faptul că un angajator declară public că nu va angaja salariați cu o anumită origine etnică sau rasială constituie o discriminare directă la angajare, în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică, întrucât astfel de declarații sunt de natură să descurajeze în mod serios anumiți candidați să își depună candidaturile și, prin urmare, sunt de natură să împiedice accesul acestora la piața muncii.

               2)

               Declarațiile publice prin care un angajator informează că, în cadrul politicii sale de recrutare, nu va angaja salariați cu o anumită origine etnică sau rasială sunt suficiente pentru a se prezuma, în sensul articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2000/43, existența unei politici de angajare direct discriminatorii. Acestui angajator îi incumbă, așadar, obligația de a dovedi că nu a existat o încălcare a principiului egalității de tratament. El poate face acest lucru demonstrând că practica reală de angajare a întreprinderii nu corespunde declarațiilor sale. Este de competența instanței de trimitere să verifice dacă faptele reproșate sunt dovedite și să aprecieze dacă elementele prezentate în sprijinul afirmațiilor angajatorului menționat, potrivit cărora acesta nu a încălcat principiul egalității de tratament, sunt suficiente.

               3)

               Articolul 15 din Directiva 2000/43 impune ca, și atunci când nu există o victimă identificabilă, sancțiunile care se aplică în cazul încălcării dispozițiilor de drept intern adoptate pentru transpunerea acestei directive să fie eficiente, proporționale și să descurajeze discriminarea.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza C-57/13: Ordonanța președintelui Curții din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalia) – Marina da Conceição Pacheco Almeida/Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/23

         Ordonanța președintelui Curții din 13 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalia) – Marina da Conceição Pacheco Almeida/Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP
   (Cauza C-57/13) (1)

   2014/C 184/34
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza T-246/09: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Insula/Comisia ( „Clauză compromisorie — Contracte de finanțare a unor proiecte de cercetare și de dezvoltare — Contracte MEDIS și Dias.Net — Absența unor justificative și neconformitatea unei părți din cheltuielile declarate cu stipulațiile contractuale — Reținerea unei sume destinate unui alt cocontractant — Rambursarea sumelor plătite — Inadmisibilitatea parțială a acțiunii — Cerere reconvențională a Comisiei — Nepronunțare parțială asupra fondului cererii reconvenționale” )

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/16

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Insula/Comisia
   (Cauza T-246/09) (1)

   (Clauză compromisorie - Contracte de finanțare a unor proiecte de cercetare și de dezvoltare - Contracte MEDIS și Dias.Net - Absența unor justificative și neconformitatea unei părți din cheltuielile declarate cu stipulațiile contractuale - Reținerea unei sume destinate unui alt cocontractant - Rambursarea sumelor plătite - Inadmisibilitatea parțială a acțiunii - Cerere reconvențională a Comisiei - Nepronunțare parțială asupra fondului cererii reconvenționale)
   2012/C 217/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Marsal și J.-D. Simonet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. M. Rouchaud Joët și F. Mirza, ulterior A. M Rouchaud Joët și D. Calciu, agenți, asistați de L. Defalque și S. Woog, avocați)

      Obiectul

   Cerere având ca obiect, pe de o parte, declararea ca nefondată a unei creanțe a Comisiei de 189 241,64 de euro, și pe de altă parte, obligarea Comisiei la emiterea unei „note de credit” în acest cuantum și, în sfârșit, obligarea Comisiei la plata cu titlu de daune-interese în principal a sumei de 212 597 euro, iar în subsidiar a sumei de 230 025 de euro.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea formulată de Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula).

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului concluziilor reconvenționale formulate de Comisie în măsura în care vizează obligarea Insula la plata sumei datorate, capital și dobânzi, în temeiul contractului Dias.Net.

               3.

               Obligă Insula la plata către Comisie a sumei principale de 157 983,11 euro, la care se adaugă dobânzile moratorii de 2,75 % pe an, începând cu 16 mai 2009 și până la plata integrală a sumei principale.

               4.

               Insula suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisie, inclusiv pe cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 193, 15.8.2009.


title: Cauza C-87/14: Acțiune introdusă la 18 februarie 2014 – Comisia Europeană/Irlanda

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/27

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2014 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-87/14)
   2014/C 102/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Enegren, M. van Beek, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că, prin neaplicarea prevederilor Directivei 2003/88/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru în privința medicilor stagiari, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile conform articolelor 3, 5, 6, 17 alineatul (2) și 17 alineatul (5) din directivă.

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 3
   Irlanda nu a asigurat medicilor stagiari o perioadă minimă de repaus în decursul unei perioade de 24 de ore.
   Articolul 5
   Irlanda nu a asigurat medicilor stagiari o perioadă minimă de repaus, în decursul unei perioade de șapte zile.
   Articolul 6
   Irlanda nu a asigurat ca timpul mediu de lucru să nu depășească 48 de ore pentru fiecare perioadă de șapte zile.
   Articolul 17 alineatul (2)
   Irlanda nu a asigurat ca medicii stagiari să beneficieze de perioade de repaus echivalente compensatorii, atunci când este obligatoriu la locul de muncă, fără a recurge la perioada de odihnă indicată în cuprinsul articolelor 3 și 5.
   Articolul 17 alineatul (5)
   Irlanda nu a asigurat că medicii stagiari nu depășesc numărul mediu de ore de lucru săptămânale după expirarea perioadei de tranziție stabilite la articolul 17 alineatul (5).

      (1)  JO L 299, p.9, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 3.


title: Cauza T-433/13: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2015 – Petropars Iran şi alţii/Consiliul Uniunii Europene (Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare — Înghețarea fondurilor — Obligația de motivare — Eroare de apreciere — Excepție de nelegalitate — Dreptul de a desfășura o activitate economică — Drept de proprietate — Protecția sănătății publice, a securității și a mediului — Principiul precauției — Proporționalitate — Dreptul la apărare)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/29

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2015 – Petropars Iran şi alţii/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-433/13) (1)

   ((Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul împiedicării proliferării nucleare - Înghețarea fondurilor - Obligația de motivare - Eroare de apreciere - Excepție de nelegalitate - Dreptul de a desfășura o activitate economică - Drept de proprietate - Protecția sănătății publice, a securității și a mediului - Principiul precauției - Proporționalitate - Dreptul la apărare))
   (2015/C 205/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Petropars Iran Co. (Kish Island, Iran), Petropars Oilfields Services Co. (Kish Islrand), Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Téhéran, Iran), Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teheran) (reprezentanţi: S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, solicitors, R. Blakeley, G. Beck, barristers şi M. Brindle, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux şi M. Bishop, agenţi)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a Deciziei 2013/270/PESC a Consiliului din 6 iunie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 156, p. 10), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 156, p. 3), și, pe de altă parte, cerere de constatare a inaplicabilității articolului 20 alineatul (1) litera (c) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), precum și a articolului 23 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1, rectificare în JO L 332, p. 31).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează în măsura în care vizează Petropars Aria Kish Operation and Management Co. și Petropars Resources Engineering Kish Co.:

                           —

                           Decizia 2013/270/PESC a Consiliului din 6 iunie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului.

               2)

               Menține efectele Deciziei 2013/270 și ale Regulamentului nr. 522/2013 în privința Petropars Aria Kish Operation and Management Co. și a Petropars Resources Engineering Kish Co. până la expirarea termenului de recurs prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, în cazul în care în acest termen se introduce un recurs, până la respingerea recursului.

               3)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-551/08: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – H&R ChemPharm/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cerii de parafină — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor — Dovada încălcării — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Perioada de referință — Calcularea valorii vânzărilor — Gravitatea încălcării — Concentrare în perioada în care a fost săvârșită încălcarea — Egalitate de tratament — Proporționalitate” )

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/39

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – H&R ChemPharm/Comisia
   (Cauza T-551/08) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața cerii de parafină - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor - Dovada încălcării - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Perioada de referință - Calcularea valorii vânzărilor - Gravitatea încălcării - Concentrare în perioada în care a fost săvârșită încălcarea - Egalitate de tratament - Proporționalitate”))
   (2015/C 046/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: H&R ChemPharm GmbH (Salzbergen, Germania) (reprezentanți: iniţial M. Klusmann, avocat şi S. Thomas, profesor, ulterior M. Klusmann)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Antoniadis şi R. Sauer, agenţi)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 – Ceară de lumânări) în ceea ce privește reclamanta, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate acesteia.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               H&R ChemPharm GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Obligă H&R ChemPharm să ramburseze Tribunalului suma de 10  000 de euro în temeiul articolului 90 litera (a) din Regulamentul de procedură.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-224/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2014  – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos, ING Groep NV, Nederlandsche Bank NV (Recurs — Sectorul financiar — Perturbare gravă a economiei unui stat membru — Ajutor de stat în favoarea unui grup bancar — Formă — Aportul în capital în cadrul unui plan de restructurare — Decizie — Compatibilitatea ajutorului cu piața comună — Condiții — Modificarea condițiilor de rambursare a ajutorului — Criteriul investitorului privat)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 3 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos, ING Groep NV, Nederlandsche Bank NV
   (Cauza C-224/12) (1)

   ((Recurs - Sectorul financiar - Perturbare gravă a economiei unui stat membru - Ajutor de stat în favoarea unui grup bancar - Formă - Aportul în capital în cadrul unui plan de restructurare - Decizie - Compatibilitatea ajutorului cu piața comună - Condiții - Modificarea condițiilor de rambursare a ajutorului - Criteriul investitorului privat))
   2014/C 159/03
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, S. Noë și H. van Vliet, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. de Ree, C. Wissels și J. Langer, agenți, asistați de Me P. Glazener, avocat), ING Groep NV (reprezentanți: O. W. Brouwer și J. Blockx, avocați, precum și M. O’Regan, solicitor), De Nederlandsche Bank NV (reprezentanți: S. Verschuur și H. Gornall, avocați, precum și M. Petite, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 2 martie 2012, Țările de Jos și ING Groep/Comisia (cauzele conexate T-29/10 și T-33/10), prin care Tribunalul a admis cererile de anulare în parte a Deciziei 2010/608/CE a Comisiei din 18 noiembrie 2009 privind ajutorul de stat C 10/09 (ex N 138/09) pus în aplicare de Țările de Jos cu privire la linia de credit de rezervă pentru active nelichide și planul de restructurare al ING (JO 2010, L 274, p. 139)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               De Nederlandsche Bank NV suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 258, 25.8.2012.


title: Cauza F-5/12: Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2012 — ZZ/Frontex

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/29

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2012 — ZZ/Frontex
   (Cauza F-5/12)
   2012/C 133/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Frontex

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cererea de anulare a deciziei Frontex prin care reclamantului i s-a aplicat o sancțiune și a deciziei prin care s-a dispus concedierea acestuia

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 24 mai 2011 prin care s-a dispus concedierea reclamantului;

               —

               anularea deciziei din 16 aprilie 2011 prin care i s-a aplicat o sancțiune;

               —

               obligarea Frontex la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-320/16: Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – Make up for ever/EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/28

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2016 – Make up for ever/EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER)
   (Cauza T-320/16)
   (2016/C 296/37)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Make up for ever (Paris, Franța) (reprezentant: C. Caron, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: L’Oréal SA (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „MAKE UP FOR EVER” – Marca Uniunii Europene nr. 3 416 443

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21 martie 2016 în cauza R 985/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea validității mărcii verbale comunitare „MAKE UP FOR EVER” nr. 003416443 pentru ansamblul produselor și serviciilor rămase vizate în cerere;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               trimiterea cauzei la EUIPO pentru continuarea procedurii, dacă este necesar;

               —

               obligarea societății L’OREAL la plata cheltuielilor de judecată care rezultă din procedura în fața diviziei de anulare a EUIPO, a camerei de recurs a EUIPO și a prezentei acțiuni la Tribunal.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-149/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2007 — Castellani/OAPI — Markant Handels und Service (CASTELLANI) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CASTELLANI — Mărci naționale verbale anterioare CASTELLUM și CASTELLUCA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/14

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 20 noiembrie 2007 — Castellani/OAPI — Markant Handels und Service (CASTELLANI)
   (Cauza T-149/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CASTELLANI - Mărci naționale verbale anterioare CASTELLUM și CASTELLUCA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 8/27)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Castellani SpA (Campagna Gello, Italia) (reprezentanți: A. Di Maso și M. Di Masi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Markant Handels und Service GmbH (Offenburg, Germania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 22 februarie 2006 (cauza R 449/2005-1) privind o procedură de opoziție între Markant Handels und Service GmbH și Castellani SpA.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 22 februarie 2006 (cauza R 449/2005-1).

               2)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza F-82/12: Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — ZZ/BEI

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/18

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — ZZ/BEI
   (Cauza F-82/12)
   2012/C 319/35
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comitetului de recurs de respingere a căii de atac introduse de reclamant împotriva rezultatului celei de a doua evaluări globale a performanței sale în anul 2007

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea:

               —

               deciziei din 15 februarie 2012 în măsura în care comitetul de recurs:

                           —

                           a respins acțiunea formulată împotriva raportului său de informare pentru anul 2007, întocmit în 2011 ca urmare a anulării celui redactat în 2008, astfel cum a dispus Tribunalul Funcției Publice în Hotărârea din 8 martie 2011 pronunțată în cauza F-59/09;

                           —

                           a respins acțiunea formulată împotriva refuzului de a recomanda promovarea sa, ca urmare a anulării decise de Tribunalul Funcției Publice, de asemenea în Hotărârea din 8 martie 2011;

                           —

                           a respins judecarea pe fond și, pronunțându-se numai cu privire la legalitate, a refuzat dreptul reclamantului de a obține o a doua apreciere, de această dată efectivă, a muncii sale;

               —

               promovărilor decise la 29 aprilie 2008, din moment ce, în lumina aprecierii exprimate de superiorii săi, BEI a omis să îl ia în considerare la punctul „promovări de la funcția E la D”;

               —

               tuturor actelor conexe, succesive și de bază, printre care raportul de informare pentru 2007 în întregime și evaluarea de către superiorii săi, inclusiv deoarece nu propune nota A sau nota B+ și promovarea reclamantului la funcția D, și, dacă este cazul, declararea prealabilă a nelegalității și a inaplicabilității ghidului practic al Direcției resurse umane, cel puțin în măsura în care introduce în mod nelegitim limite cantitative ale numărului de angajați care pot primi nota A sau B+;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-293/10: Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2012 — Seven Towns/OAPI (Reprezentarea a șapte pătrare de culori diferite) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare reprezentând șapte pătrate de culori diferite — Semn care poate constitui o marcă comunitară — Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/18

         Hotărârea Tribunalului din 14 iunie 2012 — Seven Towns/OAPI (Reprezentarea a șapte pătrare de culori diferite)
   (Cauza T-293/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare reprezentând șapte pătrate de culori diferite - Semn care poate constitui o marcă comunitară - Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 217/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Seven Towns Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: E. Schäfer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Obiectul

   Acțiune în anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 aprilie 2010 (cauza R 1475/2009-1), în măsura în care se respinge cererea de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn reprezentând șapte pătrate de culori diferite

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010


title: Cauza T-427/08: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — CEAHR/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/44

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2008 — CEAHR/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-427/08)
   (2008/C 313/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Confédération Européenne des Associations d'Horlogers-Réparateurs (CEAHR) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Mathijsen, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei SG Greffe (2008) D/204448 a Comisiei din 10 iulie 2008;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamanta solicită anularea Deciziei SG Greffe (2008) D/204448 a Comisiei din 10 iulie 2008 prin care Comisia a respins, pentru lipsa unui interes comunitar, plângerea reclamantei referitoare la pretinse încălcări ale articolelor 81 și 82 CE de către producătorii de ceasuri, rezultând din refuzul acestora de a furniza piese de schimb ceasornicarilor independenți [cauza C(2008)3600].
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta susține că Comisia a încălcat tratatul prin denaturarea plângerii sale și, în acest fel, prin întemeierea deciziei pe fapte inexacte din punct de vedere material.
   În plus, potrivit reclamantei, Comisia a comis erori de drept și a încălcat articolele 81 și 82 CE prin aceea că a decis că fabricanții de ceasuri vizați de plângere nu dețineau o poziție dominantă și că refuzul acestora de a vinde piese de schimb în afara sistemului de distribuție selectivă nu întrunește elementele constitutive ale unui abuz de poziția dominantă a acestora. De asemenea, reclamanta contestă concluziile Comisiei potrivit cărora nu existau acorduri sau practici concertate între fabricanții de ceasuri.
   Potrivit susținerilor reclamantei, Comisia a abuzat de puterea sa atunci când a folosit argumentul lipsei unui interes comunitar după ce, în prealabil, a investigat timp de patru ani plângerea reclamantei.
   Mai mult, reclamanta pretinde că Comisia nu și-a motivat decizia, încălcând astfel articolul 253 CE.
   În sfârșit, reclamanta consideră că Comisia a încălcat principiul imparțialității cu ocazia investigării plângerii sale.


title: Cauza T-802/14: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2014 – Laboratorios ERN/OAPI – michelle menard (Lenah.C)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/58

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2014 – Laboratorios ERN/OAPI – michelle menard (Lenah.C)
   (Cauza T-802/14)
   (2015/C 046/75)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Laboratorios ERN, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Correa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: michelle menard GmbH – Berlin cosmetics (Berlin, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Lenah.C” – Cererea de înregistrare nr. 10 426 617.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 septembrie 2014 în cauza R 2260/2013-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI și, dacă este cazul, a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată (în solidar).

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-227/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem (Țările de Jos) la 22 aprilie 2016 – Jan Theodorus Arts/Veevoederbedrijf Alpuro BV

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem (Țările de Jos) la 22 aprilie 2016 – Jan Theodorus Arts/Veevoederbedrijf Alpuro BV
   (Cauza C-227/16)
   (2016/C 279/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jan Theodorus Arts

      Pârâtă: Veevoederbedrijf Alpuro BV

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere obiectivele Regulamentului (CE) nr. 73/2009 (1) al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, în special garantarea unui nivel de viață echitabil pentru agricultori prin intermediul unui ajutor direct de venit precum și a promovării sănătății umane și animale, a mediului și a bunăstării animalelor, rezultă că sunt valide clauzele din cadrul unui contract încheiat între o întreprindere de îngrășare a vițeilor și o întreprindere de integrare […] din care reiese că plata unică acordată, în temeiul regulamentului, întreprinderii de îngrășare a vițeilor este cedată întreprinderii de integrare, prin deducerea din prețul datorat pentru vițeii crescuți?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, având în vedere încălcarea obiectivelor Regulamentului nr. 73/2009, instanțele naționale au competența să modifice contractul în temeiul principiului rebus sic stantibus, în vederea eliminării în tot sau în parte a prejudiciului suferit de întreprinderea de integrare ca urmare a nulității clauzelor, în special prin reducerea prețului pentru vitele crescute?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16).


title: Cauza T-216/11: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2011 — Progust/OAPI — Sopralex & Vosmarques (IMPERIA)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/15

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2011 — Progust/OAPI — Sopralex & Vosmarques (IMPERIA)
   (Cauza T-216/11)
   2011/C 194/24
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Progust, SL (Girona, Spania) (reprezentanți: M. E. López Camba și J. L. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sopralex & Vosmarques SA (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în totalitate a Deciziei Camerei întâi de recurs în cauza R 1036/2010-1;

               —

               Obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Progust, SL;

               —

               Obligarea Sopralex & Vosmarques SA la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Progust, SL.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă comunitară (nr. 7.008.154), pentru produse și servicii din clasele 29, 30, 31, 32 și 43)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Sopralex & Vosmarques SA

      Marca sau semnul invocat: Marca figurativă comunitară (nr. 3.260.288) care cuprinde elementul verbal „IMPERIAL” pentru produse din clasa 29.

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a mărcii solicitate

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Interpretarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-2/13: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Humeau Beaupreau SAS [Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Capitolul 64 — Importul unor elemente necesare pentru fabricarea de încălțăminte destinată activității sportive — Poziția 6404 — Încălțăminte cu tălpi exterioare din cauciuc, material plastic, piele naturală sau reconstituită și cu fețe din materiale textile — Poziția 6406 — Părți de încălțăminte — Regula generală 2 litera (a) pentru interpretarea Nomenclaturii combinate — Articol incomplet sau nefinit care prezintă „caracteristicile esențiale ale articolului complet sau finit” — Articol „prezentat nemontat sau demontat” — Notă explicativă pentru interpretarea sistemului armonizat — Operațiuni de „montare” cu excluderea oricărei „operațiuni de prelucrare de natură să finalizeze fabricarea elementelor destinate să fie asamblate” ]

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/15

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Franța) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières/Humeau Beaupreau SAS
   (Cauza C-2/13) (1)

   (Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Capitolul 64 - Importul unor elemente necesare pentru fabricarea de încălțăminte destinată activității sportive - Poziția 6404 - Încălțăminte cu tălpi exterioare din cauciuc, material plastic, piele naturală sau reconstituită și cu fețe din materiale textile - Poziția 6406 - Părți de încălțăminte - Regula generală 2 litera (a) pentru interpretarea Nomenclaturii combinate - Articol incomplet sau nefinit care prezintă „caracteristicile esențiale ale articolului complet sau finit” - Articol „prezentat nemontat sau demontat” - Notă explicativă pentru interpretarea sistemului armonizat - Operațiuni de „montare” cu excluderea oricărei „operațiuni de prelucrare de natură să finalizeze fabricarea elementelor destinate să fie asamblate”)
   2014/C 93/24
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Pârâtă: Humeau Beaupreau SAS

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour de cassation (Franța) — Interpretarea regulii generale 2 litera (a) pentru interpretarea nomenclaturii combinate și a alineatului (7) din notele explicative la Sistemul armonizat — Tarif vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Proces de fabricare a încălțămintei — Operațiuni de montaj sau operațiuni de prelucrare de natură să finalizeze fabricarea

      Dispozitivul

   Regula generală 2 litera (a) pentru interpretarea Nomenclaturii combinate care constituie anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea în vigoare la data faptelor, trebuie interpretată în sensul că o față, o talpă exterioară și o talpă interioară se clasifică, în calitate de articol prezentat nemontat care are caracteristicile esențiale ale încălțămintei, la poziția 6404 din Nomenclatura combinată, atunci când, ulterior importului acestora, un ștaif trebuie introdus în față, iar talpa exterioară și fața trebuie să facă obiectul unei operațiuni de cardare în vederea asamblării lor.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-262/07: Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Lituania/Comisia ( „Agricultură — Organizarea comună a piețelor — Măsuri care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre — Actul de aderare din 2003 — Determinarea stocurilor excedentare de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora — Obiectiv urmărit de o dispoziție de drept primar — Decizia 2007/361/CE” )

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/12

         Hotărârea Tribunalului din 29 martie 2012 — Lituania/Comisia
   (Cauza T-262/07) (1)

   (Agricultură - Organizarea comună a piețelor - Măsuri care trebuie adoptate ca urmare a aderării noilor state membre - Actul de aderare din 2003 - Determinarea stocurilor excedentare de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora - Obiectiv urmărit de o dispoziție de drept primar - Decizia 2007/361/CE)
   2012/C 138/20
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas, E. Matulionytė și R. Krasuckaitė, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa-Lacombe și A. Steiblytė, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Polonă (reprezentanti: inițial T. Nowakowski, ulterior M. Dowgielewicz și în sfârșit M. Szpunar, B. Majczyna și D. Krawczyk, agenți) și Republica Slovacă (reprezentanți: inițial J. Čorba, ulterior B. Ricziová, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor [excedentare] de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei (JO L 138, p. 14)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2007/361/CE a Comisiei din 4 mai 2007 privind determinarea stocurilor [excedentare] de produse agricole, altele decât zahărul, și consecințele financiare ale eliminării acestora ca urmare a aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Lituania.

               3.

               Republica Slovacă și Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-141/09: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/33

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-141/09)
   2009/C 141/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și J. Sénéchal, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni (1) și, mai ales, articolelor 1-4 și 5-8, articolului 13, precum și articolului 16 și articolului 9 alineatul (2) din aceasta, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 19 din directivă;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea conforma Directivei 2005/56/CE a expirat la 14 decembrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu luase încă toate măsurile necesare pentru transpunerea directivei sau, în orice caz, nu informase Comisia cu privire la acestea.

      (1)  JO L 310, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 107.


title: Cauza C-264/15 P: Recurs introdus la 2 iunie 2015 de Makro autoservicio mayorista SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 martie 2015 în cauza T-269/12, Makro autoservicio mayorista/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/23

         Recurs introdus la 2 iunie 2015 de Makro autoservicio mayorista SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 12 martie 2015 în cauza T-269/12, Makro autoservicio mayorista/Comisia
   (Cauza C-264/15 P)
   (2015/C 294/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Makro autoservicio mayorista SA (reprezentanți: P. De Baere și P. Muñiz, lawyers)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Spaniei

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în tot a hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-269/12;

               —

               declararea admisibilității recursului;

               —

               retrimiterea cauzei la Tribunal spre a se pronunța pe fond;

               —

               obligarea intimaților la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură și în procedura din fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este declarat de Makro Autoservicio Mayorista S.A. împotriva hotărârii din 12 martie 2015 pronunțată în cauza C-269/12, Makro Autoservicio Mayorista S.A./Comisia în care Tribunalul a respins ca fiind inadmisibilă cererea de anulare a Deciziei C(2010) 22 final a Comisiei, pentru motivul că decizia Comisiei nu o privește în mod direct pe recurentă.
   Recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, întrucât în cadrul punerii în aplicare a deciziei Comisiei, autoritățile spaniole nu dispun de o marjă de apreciere în ceea ce privește rezultatul, și că decizia Comisiei o privește așadar în mod direct pe recurentă.
   Mai concret, recurenta susține următoarele motive de recurs:

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că autoritățile naționale dispun de o marjă de apreciere în cadrul punerii în aplicare a deciziei contestate în ceea ce o privește pe recurentă.

               —

               Chiar dacă autoritățile naționale ar avea o marjă de apreciere, quod non, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât simpla existență a unei marje de apreciere nu este suficientă pentru ca recurenta să nu fie vizată în mod direct.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a calificat din punct de vedere juridic probele, sau a denaturat probele.


title: Cauza F-106/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iunie 2011 Gross și alții/Curtea de Justiție (Funcție publică — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/55

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 20 iunie 2011
   Gross și alții/Curtea de Justiție
   (Cauza F-106/10) (1)

   (Funcție publică - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 252/122
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Ivo Gross (Luxemburg, Luxemburg) și alții (reprezentant: J. Kayser, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentant: A.V. Placco, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor preluate în fișele de regularizare a remunerației reclamanților pentru perioada iulie-decembrie 2009 și în fișele de remunerație întocmite începând cu 1 ianuarie 2010 în cadrul ajustării anuale a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți în temeiul Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-106/10, Gross și alții/Curtea de Justiție.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011, p. 34.