title: Cauza T-65/15: Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – TALANTON/Comisia

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/55

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – TALANTON/Comisia
   (Cauza T-65/15)
   (2015/C 138/72)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Talanton, societate pe acțiuni de consultanță, formare, distribuire, servicii de marketing și administrare de societăți (Falero Antica, Grecia) (reprezentant: K. Damis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               dispunerea unei expertize în vederea verificării rezultatului raportului de control astfel cum este prezentat de auditorul extern, acceptat în mod eronat de Comisie, potrivit căruia se constată „lipsa unor probe alternative care să confirme cheltuielile personalului declarate”. Acest element prezintă o importanță fundamentală pentru soluționarea prezentei cauze, în măsura în care cheltuielile personalului reprezintă cea mai mare parte a cheltuielilor eligibile, depășind inclusiv cheltuielile indirecte;

               —

               declararea, în primul rând, a faptului că nota de debit 3241414916 trimisă reclamantului la 10 decembrie 2014, prin care Comisia solicită plata sumei de 2 73  535,38 EUR pentru contractul privind proiectul FP-7216088 POCEMON din cauza unor carențe și inexactități evidențiate de auditul 11 ΒΑ135 006, reprezintă o încălcare a obligațiilor contractuale ale Comisiei și, în al doilea rând, că cheltuielile declarate pentru contractul în litigiu sunt eligibile și, prin urmare, obligarea Comisiei să emită o notă de credit pentru suma de 1 29  764,38 EUR.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o clauză compromisorie:

                           —

                           reclamanta susține că motivarea sa detaliată cuprinsă în prezenta cerere demonstrează că nu există nicio legătură de cauzalitate între faptele menționate de raportul de audit și concluziile auditorului extern pe care Comisia le-a acceptat fără nicio justificare și în pofida obiecțiilor motivate (ale reclamantei) care nu au fost examinate. Niciuna dintre concluziile desprinse de auditorul extern nu este confirmată de analiza menționată, astfel încât ar fi necesar ca Comisia să formuleze noi concluzii și să valideze cheltuielile reclamantei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe buna credință în executarea contractului și pe interzicerea aplicării abuzive a clauzelor contractuale:

                           —

                           în primul rând, reclamanta susține că a fost lipsită de dreptul legal de a formula propriile observații direct la auditorul desemnat de Comisie și de a răspunde afirmațiilor nefondate ale autorului proiectului de raport de audit. Este vorba despre un aspect deosebit de important având în vedere neregularitățile comise de auditorul extern și faptul că imparțialitatea sa față de reclamantă a fost pusă la îndoială.

                           —

                           în al doilea rând, reclamanta susține că proiectul de raport de audit al auditorului extern a fost acceptat de Comisie fără ca motivele legale și detaliate invocate de reclamantă, precum și informațiile suplimentare pe care le-a depus, să fi fost examinate și respinse cu argumente. În ceea ce privește proiectul de raport de audit, acesta a fost reprodus în raportul de audit nr. 11-BA135-006/22.1.2013 din 22 ianuarie 2013 privind contractul POCEMON, nr. FP7 216088, care menționează, în mod greșit, lipsa probelor complementare legate de cheltuielile cu personalul declarate. Aprecierea auditorului extern este arbitrară și nejustificată, dat fiind că un mare număr de acte justificative alternative și de declarații sub jurământ ale tuturor membrilor personalului afectat de proiect au fost depuse ca probe, astfel încât decizia relevantă a Comisiei, care a acceptat fără motivare aprecierea auditorului extern este de asemenea eronată.


title: Cauza T-382/08: Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2011 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Capela & Irmãos (VOGUE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VOGUE — Marca națională verbală anterioară VOGUE Portugal — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/26

         Hotărârea Tribunalului din 18 ianuarie 2011 — Advance Magazine Publishers/OAPI — Capela & Irmãos (VOGUE)
   (Cauza T-382/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale VOGUE - Marca națională verbală anterioară VOGUE Portugal - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 63/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentant: M. Esteve Sanz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: J. Capela Irmãos, Lda (Porto, Portugalia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 iunie 2008 (cauza R 328/2003-2), referitoare la o procedură de opoziție între J. Capela Irmãos, Lda și Advance Magazine Publishers, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 30 iunie 2008 (cauza R 328/2003-2).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               OAPI va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-289/08: Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2010 — Deutsche BKK/OAPI (Deutsche BKK) [ Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Deutsche BKK — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv și lipsa caracterului distinctiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Articolul 73 și articolul 74 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 40/94 (devenite articolul 75 și articolul 76 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 207/2009) ]

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/24

         Hotărârea Tribunalului din 11 februarie 2010 — Deutsche BKK/OAPI (Deutsche BKK)
   (Cauza T-289/08) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Deutsche BKK - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv și lipsa caracterului distinctiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Articolul 73 și articolul 74 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 40/94 (devenite articolul 75 și articolul 76 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 207/2009)”)
   2010/C 80/42
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche BKK (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H. P. Schrammek, C. Drzymalla et S. Risthaus, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 mai 2008 (cauza R 318/2008-4) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale Deutsche BKK ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Deutsche Betriebskrankenkasse (Deutsche BKK) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008


title: Cauza C-341/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbetsdomstolen — Suedia) — Laval un Partneri Ltd/Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avd. 1, Byggettan, Svenska Elektrikerförbundet (Libertatea de a presta servicii — Directiva 96/71/CE — Detașarea lucrătorilor din domeniul construcțiilor — Legislație națională care stabilește condițiile de muncă și de încadrare în muncă privind aspectele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf literele (a)-(g), cu excepția salariului minim — Convenție colectivă din domeniul construcțiilor ale cărei clauze stabilesc condiții mai favorabile sau privesc alte aspecte — Posibilitatea organizațiilor sindicale de a încerca să constrângă prin acțiuni colective întreprinderile stabilite în alte state membre să negocieze de la caz la caz pentru a stabili salariul care trebuie plătit lucrătorilor și să semneze convenția colectivă din domeniul construcțiilor)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbetsdomstolen — Suedia) — Laval un Partneri Ltd/Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avd. 1, Byggettan, Svenska Elektrikerförbundet
   (Cauza C-341/05) (1)

   (Libertatea de a presta servicii - Directiva 96/71/CE - Detașarea lucrătorilor din domeniul construcțiilor - Legislație națională care stabilește condițiile de muncă și de încadrare în muncă privind aspectele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf literele (a)-(g), cu excepția salariului minim - Convenție colectivă din domeniul construcțiilor ale cărei clauze stabilesc condiții mai favorabile sau privesc alte aspecte - Posibilitatea organizațiilor sindicale de a încerca să constrângă prin acțiuni colective întreprinderile stabilite în alte state membre să negocieze de la caz la caz pentru a stabili salariul care trebuie plătit lucrătorilor și să semneze convenția colectivă din domeniul construcțiilor)
   (2008/C 51/15)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Arbetsdomstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Laval un Partneri Ltd

      Pârâte: Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avd. 1, Byggettan, Svenska Elektrikerförbundet
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbetsdomstolen — Interpretarea articolelor 12 CE și 49 CE, precum și a articolului 3 alineatele (1), (7), (8) și (10) și a articolului 4 din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO L 18, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 29) — Acțiuni colective împotriva unei întreprinderi de construcții, care a detașat lucrători salariați într-un alt stat membru decât cel al sediului acestuia și care nu a aderat la o convenție colectivă în acest stat
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 49 CE și articolul 3 din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii trebuie să fie interpretate în sensul că se opun ca, într-un stat membru în care condițiile de muncă și de încadrare în muncă privind aspectele prevăzute la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf literele (a)-(g) din această directivă, cu excepția salariului minim, figurează în acte cu putere de lege, o organizație sindicală să poată încerca să constrângă, printr-o acțiune colectivă care ia forma blocării unor șantiere, precum cea din acțiunea principală, un prestator de servicii stabilit într-un alt stat membru să angajeze o negociere cu privire la salariile care trebuie plătite lucrătorilor detașați, precum și să adere la o convenție colectivă ale cărei clauze stabilesc, pentru unele dintre aspectele respective, condiții mai favorabile decât cele care decurg din actele cu putere de lege relevante, deși alte clauze privesc aspecte care nu sunt prevăzute la articolul 3 din directiva menționată.

               2)

               Articolele 49 CE și 50 CE se opun ca, într un stat membru, interzicerea desfășurării de către organizațiile sindicale a unei acțiuni colective cu scopul de a abroga sau de a modifica o convenție colectivă încheiată între terți să fie supusă condiției ca acțiunea să se refere la condiții de muncă și de încadrare în muncă în privința cărora legea națională se aplică în mod direct.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza F-88/07: Acțiune introdusă la 29 august 2007 — Dominguez González/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/34

         Acțiune introdusă la 29 august 2007 — Dominguez González/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-88/07)
   (2008/C 37/56)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Juan Luís Domínguez González (Girona, Spania) (reprezentant: R. Nicolazzi Angelats, abogado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea pârâtei la plata către reclamantă, cu titlu de despăgubire pentru daunele și prejudiciile produse, a sumei de 20 310,68 euro, care nu cuprinde prejudiciile materiale și personale, și nici cheltuielile de judecată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta cerere are ca obiect repararea prejudiciilor care, potrivit reclamantului, i-au fost produse prin decizia Comisiei din 20 iulie 1999 de reziliere a contractului acestuia cu Oficiul pentru Ajutor Umanitar al Comunității Europene (ECHO) pe care reclamantul l-a semnat la 1 iulie 1999, după ce a fost supus examenului medical prevăzut în acest contract.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul arată în esență că:

               —

               rezilierea contractului s-a întemeiat pe o examinare a problemelor sale medicale realizată fără utilizarea unor probe actualizate și, prin urmare, fără a se ține seama de starea sa reală de sănătate;

               —

               nu a primit niciun răspuns la scrisorile succesive adresate responsabililor ECHO în scopul corectării erorii menționate;

               —

               Comisia a încălcat dispozițiile din contract care prevedeau că acesta putea intra în vigoare numai dacă starea de sănătate a angajatului era evaluată pozitiv;

               —

               a fost încălcat dreptul său la apărare.


title: Cauza T-343/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Shell Petroleum și alții/Comisia Europeană ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Control comun — Amenzi — Circumstanțe agravante — Rolul de instigator și de conducător — Încălcări repetate — Durata încălcării — Dreptul la apărare — Competență de fond — Comportamentul întreprinderii în cursul proceduri administrative” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/14

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Shell Petroleum și alții/Comisia Europeană
   (Cauza T-343/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Control comun - Amenzi - Circumstanțe agravante - Rolul de instigator și de conducător - Încălcări repetate - Durata încălcării - Dreptul la apărare - Competență de fond - Comportamentul întreprinderii în cursul proceduri administrative)
   2012/C 355/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Shell Petroleum NV (Haga, Țările de Jos); The Shell Transport and Trading Company Ltd (Londra, Regatul Unit); și Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial O. Brouwer, W. Knibbeler și S. Verschuur, ulterior O. Brouwer, W. Knibbeler și P. van den Berg, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, agent, asistat de L. Gyselen, avocat)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care le privește pe reclamante, și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate acestora prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 2 litera (l) din Decizia C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)] în măsura în care acesta stabilește cuantumul amenzii aplicate societăților Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd și Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV la 108 milioane de euro.

               2.

               Reduce cuantumul amenzii aplicate societăților Shell Petroleum, The Shell Transport and Trading Company și Shell Nederland Verkoopmaatschappij prin articolul 2 litera (l) menționat la 81 de milioane de euro.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Fiecare parte își suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C20, 27.1.2007.


title: Cauza C-253/14 P: Recurs introdus la 26 mai 2014 de FTI Touristik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 martie 2014 în cauza T-81/13, FTI Touristik GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/16

         Recurs introdus la 26 mai 2014 de FTI Touristik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 21 martie 2014 în cauza T-81/13, FTI Touristik GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-253/14 P)
   (2015/C 046/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: FTI Touristik GmbH (reprezentant: A. Parr, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Motivele și principalele argumente

   Prin Ordonanța din 11 decembrie 2014, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șasea) a respins recursul și a dispus ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-87/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 20 februarie 2012 — Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 20 februarie 2012 — Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Cauza C-87/12)
   2012/C 138/05
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga

      Pârât: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Întrebările preliminare

   În ce măsură calitatea de cetățean al Uniunii și dreptul aferent de ședere în țara a cărei cetățenie o are, astfel cum sunt prevăzute la articolul 20 TFUE coroborat cu drepturile, garanțiile și obligațiile prevăzute în Carta drepturilor fundamentale, printre care, în special și dacă este necesar, la articolele 20, 21, 24, 33 și 34, acordă un drept la reîntregirea familiei susținătorului reîntregirii, care este cetățean european și care urmărește să realizeze în jurul lui, în țara de reședință a cărui cetățenie o are, reîntregirea familiei sale formate din tatăl, mama și doi dintre frații săi, toți resortisanți ai unei țări terțe, în cazul în care susținătorul reîntregirii nu și-a exercitat libertatea de circulație și dreptul de ședere în alt stat membru decât cel a cărui cetățenie o are?


title: Cauza T-88/15: Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – Aston Martin Lagonda/OAPI (Reprezentarea unui calandru)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/59

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2015 – Aston Martin Lagonda/OAPI (Reprezentarea unui calandru)
   (Cauza T-88/15)
   (2015/C 138/77)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aston Martin Lagonda (Gaydon, Regatul Unit) (reprezentant: D. Farnsworth, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară indicată ca „altele”, reprezentând un calandru – cererea de înregistrare nr. 11 867 173

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 decembrie 2014 în cauza R 1798/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care menține concluziile examinatorului potrivit cărora caracterul distinctiv al mărcii solicitate lipsea prima facie pentru produsele și serviciile în discuție;

               —

               admiterea publicării cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 11 867 173;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-660/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Clerix/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/73

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Clerix/Parlamentul
   (Cauza T-660/15)
   (2016/C 048/81)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Kristof Clerix (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8327 C a Parlamentului European din 14 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-350/09: Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2012 — ICO Satellite/Comisia ( „Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Lipsa unei erori scuzabile — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/8

         Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2012 — ICO Satellite/Comisia
   (Cauza T-350/09) (1)

   (Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Lipsa unei erori scuzabile - Inadmisibilitate vădită)
   2012/C 273/12
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: ICO Satellite Ltd (Slough, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Tupper, solicitor, D. Anderson, QC, și D. Scannell, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și A. Nijenhuis, agenți, asistați de D. Van Liedekerke și K. Platteau, avocați)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: F. Florindo Gijón și G. Kimberley, agenți) și Solaris Mobile Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: J. Wheeler, solicitor, și A. Robertson, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei nr. 2009/449/CE a Comisiei din 13 mai 2009 privind selectarea operatorilor de sisteme paneuropene care furnizează servicii mobile prin satelit (MSS) (JO L 149, p. 65)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               ICO Satellite Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene și Solaris Mobile Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Hotărârea Curții din 9 iulie 2014 în cauzele conexate E-3/13 și E-20/13 Fred. Olsen și alții și Petter Olsen și alții împotriva – Statului norvegian, reprezentat de Biroul Fiscal Central pentru Întreprinderi Mari și de Direcția Impozite (Impozitarea societăților străine controlate – Dreptul de stabilire – Libera circulație a capitalului – Eludarea dreptului național – Justificare – Proporționalitate)

text:
               26.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/5

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 9 iulie 2014
   în cauzele conexate E-3/13 și E-20/13
   Fred. Olsen și alții și Petter Olsen și alții
   împotriva
   Statului norvegian, reprezentat de Biroul Fiscal Central pentru Întreprinderi Mari și de Direcția Impozite
   (Impozitarea societăților străine controlate – Dreptul de stabilire – Libera circulație a capitalului – Eludarea dreptului național – Justificare – Proporționalitate)
   (2015/C 68/05)
   În cauzele conexate E-3/13 și E-20/13, Fred. Olsen și alții și Petter Olsen și alții/Statul norvegian, reprezentat de Biroul Fiscal Central pentru Întreprinderi Mari și de Direcția Impozite – CERERI înaintate Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Comisia de Apel pentru Impozite de pe lângă Biroul Fiscal Central pentru Întreprinderi Mari (Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter) și de către Judecătoria Districtului Oslo (Oslo tingrett), referitoare la interpretarea normelor privind libertatea de stabilire și libera circulație a capitalului, în special la interpretarea articolelor 31 și 40 din Acordul privind SEE în cazul legislației norvegiene privind fiscalitatea societăților străine controlate („normele CFC”), care permite impozitarea națională a capitalului plasat într-o țară cu fiscalitate redusă, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 9 iulie 2014 hotărârea a cărei parte dispozitivă este următoarea:

               1. – 2.

               O fiducie precum Ptarmigan Trust intră sub incidența articolului 31 din Acordul privind SEE dacă desfășoară o activitate economică reală și efectivă în SEE, pentru o perioadă de timp nedeterminată și prin intermediul unei entități fixe. Evaluarea îndeplinirii acestor condiții revine instanțelor naționale. Toate părțile interesate, respectiv constituitorii, fiduciarii și beneficiarii, au drepturile prevăzute la articolele 31 și 34 din Acordul privind SEE.

               3.

               Beneficiarii activelor de capital care fac obiectul fiduciei, supuși măsurilor fiscale naționale, precum cele la care se referă procedura principală, pot invoca articolul 40 din Acordul privind SEE, dacă se constată că nu au exercitat o influență concretă asupra unei întreprinderi independente din alt stat al SEE sau că nu au desfășurat o activitate economică ce intră sub incidența dreptului de stabilire. Evaluarea finală în acest sens, pe baza faptelor reținute în cauză, revine instanțelor naționale.

               4.

               Diferența de tratament care decurge din secțiunea 10-60 a Legii privind impozitele creează un dezavantaj fiscal pentru contribuabilii rezidenți cărora li se aplică legislația privind societățile străine controlate, care este de natură să obstrucționeze exercitarea libertății de stabilire, descurajând înființarea, achiziționarea sau menținerea de către aceștia a unei filiale într-un stat al SEE în care filiala respectivă este supusă unui nivel slab de impozitare. Prin urmare, aceasta constituie o restricție în ceea ce privește libertatea de stabilire în sensul articolelor 31 și 34 din Acordul privind SEE. Dacă dezavantajul fiscal rezultat din tratamentul diferențiat al contribuabililor rezidenți în temeiul secțiunii 10-60 este de natură să împiedice beneficiarii să investească fonduri în alt stat al SEE, fără intenția de a influența controlul sau gestionarea unei întreprinderi, și să efectueze mișcări de capital personal, acesta constituie o restricție în ceea ce privește libera circulație a capitalului în sensul articolului 40 și al anexei XII la Acordul privind SEE.
               În plus, o normă din legislația națională conform căreia, spre deosebire de participanții la entități naționale comparabile, participanții persoane fizice la o societate străină controlată din alt stat al SEE nu dispun de nicio posibilitate de a evita dubla impozitare a activităților economice pe care o implică normele CFC aplicate de Norvegia constituie o restricție în ceea ce privește libertatea de stabilire prevăzută la articolele 31 și 34 din Acordul privind SEE sau, în funcție de evaluarea efectuată de instanțele naționale, o restricție în ceea ce privește libera circulație a capitalului, care, în principiu, este interzisă de articolul 40 din Acordul privind SEE.

               5.

               O restricție în ceea ce privește libertatea de stabilire sau, după caz, libera circulație a capitalului rezultată din legislația națională privind CFC, precum cea aplicabilă în procedura principală, poate fi justificată din motive imperioase de interes general, în special din considerente de prevenire a evaziunii fiscale sau de menținere a unei repartizări echilibrate între statele membre ale SEE a competențelor în materie de impozitare. Restricția este proporțională dacă se referă numai la mecanisme complet artificiale, al căror scop este evitarea plății impozitului național datorat în situații comparabile. În consecință, o astfel de măsură fiscală nu trebuie aplicată dacă se dovedește, pe baza unor elemente obiective care pot fi constatate de terți, că, în pofida existenței unei rațiuni fiscale, societatea străină controlată este stabilită efectiv în statul SEE gazdă și desfășoară activități economice reale, care se derulează în SEE.

               6.

               Instanțele naționale trebuie să stabilească dacă reclamanții, beneficiari ai Ptarmigan Trust, se află într-o situație comparabilă cu beneficiarii fundațiilor de familie sau ai fondurilor de active, care, conform legislației norvegiene, nu sunt supuși impozitării averilor. În caz afirmativ, diferența de rată a impozitului constituie o restricție în sensul articolului 31 sau, alternativ, al articolului 40 din Acordul privind SEE.

               7.

               Diferența de rată a impozitului nu poate fi justificată dacă beneficiarii Ptarmigan Trust se află într-o situație comparabilă cu beneficiarii fundațiilor de familie sau ai fondurilor de active, care, conform legislației norvegiene, nu sunt supuși impozitării averilor.


title: Cauza C-42/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto (Portugalia) la data de 2 februarie 2007 — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP) și Baw International Ltd/Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/9

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto (Portugalia) la data de 2 februarie 2007 — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP) și Baw International Ltd/Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
   (Cauza C-42/07)
   (2007/C 69/20)
   Limba de procedură: portugheza
   Instanța de trimitere
   Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP) și Baw International Ltd

      Pârât: Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
   Întrebările preliminare

               1)

               Regimul exclusiv acordat în favoarea Santa Casa [da Misericórdia de Lisboa] constituie un obstacol în calea liberei prestări a serviciilor, prin încălcarea principiilor liberei prestări a serviciilor, al libertății de stabilire și al liberei circulații a capitalurilor, consacrate prin articolele 49, 43 și, respectiv, 56 din Tratatul CE, atunci când se aplică pentru Baw, adică unui prestator de servicii stabilit într-un alt stat membru în care prestează servicii similare în mod legal, fără să aibă vreun sediu în Portugalia?

               2)

               Dreptul comunitar și, în special, principiile menționate se opun unui regim național precum cel în discuție în acțiunea principală, care, pe de o parte, consacră un regim de exclusivitate în favoarea unei singure entități, pentru exploatarea loteriilor și pariurilor mutuale și, pe de-altă parte, extinde acest regim de exclusivitate la „tot teritoriul național, cu includerea […] internetului“?


title: Cauza C-484/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal da Relação do Porto — Portugalia) — Manuel Carvalho Ferreira Santos/Companhia Europeia de Seguros, S.A. [Trimitere preliminară — Directiva 72/166/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — Directiva 84/5/CEE — Articolul 2 alineatul (1) — Directiva 90/232/CEE — Articolul 1 — Dreptul la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule — Condiții de limitare — Contribuția la prejudiciu — Lipsa vinovăției conducătorilor auto — Răspundere pentru risc]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal da Relação do Porto — Portugalia) — Manuel Carvalho Ferreira Santos/Companhia Europeia de Seguros, S.A.
   (Cauza C-484/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Directiva 84/5/CEE - Articolul 2 alineatul (1) - Directiva 90/232/CEE - Articolul 1 - Dreptul la despăgubire prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule - Condiții de limitare - Contribuția la prejudiciu - Lipsa vinovăției conducătorilor auto - Răspundere pentru risc)
   2011/C 139/10
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Manuel Carvalho Ferreira Santos

      Pârât: Companhia Europeia de Seguros, S.A.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal da Relação do Porto — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10), a articolului 2 alineatul (1) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104) și a articolului 1 din A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 129, p. 33 Ediție specială, 06/vol. 1, p. 240) — Stabilirea regimului de răspundere civilă aplicabil accidentelor produse de autovehicule — Condiții de limitare a dreptului de despăgubire de către asigurarea obligatorie întemeiată pe contribuția la prejudiciu a unuia dintre conducătorii auto răspunzători pentru un accident — Lipsa vinovăției ambilor conducători auto — Răspundere pentru prejudiciile cauzate de lucruri

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, articolul 2 alineatul (1) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, precum și articolul 1 din A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, în cazul unei coliziuni dintre două vehicule din care rezultă daune, fără a putea fi dovedită vinovăția vreunuia dintre conducătorii auto, repartizează răspunderea privind aceste daune proporțional cu gradul de contribuție a fiecărui vehicul la producerea daunelor și, în caz de îndoială cu privire la acest aspect, stabilește în cote egale respectivul grad de contribuție.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-78/16: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Sartour/Parlamentul („Contracte de achiziții publice de servicii — Concesionarea alimentației într-o clădire ocupată de Parlament — Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant — Anularea cererii de ofertă — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/21

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Sartour/Parlamentul
   (Cauza T-78/16) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Concesionarea alimentației într-o clădire ocupată de Parlament - Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant - Anularea cererii de ofertă - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 410/29)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Sartour (Beveren, Belgia) (reprezentant: M. Cherchi, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: Z. Nagy și S. Toliušis, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea, pe de o parte, a Deciziei din 18 decembrie 2015 a Parlamentului European prin care s-a respins oferta prezentată de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă 06B40/2015/M073 privind concesionarea serviciului de restaurant cu alimentație mediteraneană în clădirea Altiero Spinelli ocupată de Parlament la Bruxelles, și, pe de altă parte, a „deciziei” prin care Parlamentul ar fi atribuit concesiunea respectivă unui alt ofertant

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra acțiunii.

               2)

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 14.4.2016.


title: Cauza C-353/12: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Ajutor în favoarea Ixfin SpA — Ajutor ilegal și incompatibil cu piața internă — Recuperare — Neexecutare)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/35

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-353/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea Ixfin SpA - Ajutor ilegal și incompatibil cu piața internă - Recuperare - Neexecutare)
   2013/C 344/60
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Grespan, B. Stromsky și S. Thomas, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, E. De Giovanni, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma articolelor 2, 3 și 4 din Decizia C(2009) 8123 a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind ajutorul de stat C-59/07 acordat de Italia în favoarea Ixfin SpA (JO L 167, p. 39) — Obligația de a recupera fără întârziere ajutoarele declarate ilegale și incompatibile cu piața comună și informarea Comisiei în legătură cu acest aspect — Întreprindere în faliment — Inexistența unei imposibilități absolute de executare

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenele prevăzute, a tuturor măsurilor necesare pentru a recupera de la Ixfin SpA ajutorul de stat declarat ilegal și incompatibil cu piața internă la articolul 1 din Decizia 2010/359/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind ajutorul de stat C-59/07 (ex N 127/06 și NN 13/06) acordat de Italia în favoarea Ixfin SpA și prin faptul că nu a comunicat Comisiei Europene, în termenul prevăzut, informațiile enumerate la articolul 4 din această decizie, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 288 al patrulea paragraf TFUE, precum și al articolelor 2-4 din decizia menționată.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-106/10: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Spania/Comisia [ „FEOGA — Secțiunea «Orientare» — Reducerea unei contribuții financiare — Programul de inițiativă comunitară Leader+ — Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 — Proporționalitate” ]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/23

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2011 — Spania/Comisia
   (Cauza T-106/10) (1)

   (FEOGA - Secțiunea «Orientare» - Reducerea unei contribuții financiare - Programul de inițiativă comunitară Leader+ - Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 - Proporționalitate)
   2012/C 32/44
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. von Rintelen și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 10136 final a Comisiei din 18 decembrie 2009 de aplicare a unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea Orientare, alocată programului de inițiativă comunitară CCI 2000.ES.06.0.PC.003 (Spania — Leader+ Aragón)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-2/16: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2016 – K&K Group/OAPI – Pret a Manger (Europe) (Pret A Diner)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/33

         Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2016 – K&K Group/OAPI – Pret a Manger (Europe) (Pret A Diner)
   (Cauza T-2/16)
   (2016/C 078/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: K&K Group AG (Cham, Elveția) (reprezentanți: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen și N. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pret a Manger (Europe) Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană în legătură cu marca figurativă care cuprinde elementele verbale „Pret A Diner” – înregistrarea internaţională nr. 1 113 460

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 octombrie 2015 în cauza R 2825/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (5), a articolului 15 alineatul (1) și a articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea normei 22 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Hotărârea Curții din 16 mai 2017 în cauza E-8/16 – Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS și Netfonds Livsforsikring AS/Guvernul norvegian (Libertatea de stabilire – Articolul 31 din Acordul privind SEE – Directiva 2000/12/CE – Directiva 2002/83/CE – Directiva 2006/48/CE – Directiva 2007/44/CE – Instituții de credit, întreprinderi de asigurare – Participații calificate – Proporționalitate – Caracter adecvat – Necesitate)

text:
               28.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 321/10

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 16 mai 2017
   în cauza E-8/16
   Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS și Netfonds Livsforsikring AS/Guvernul norvegian

      (Libertatea de stabilire – Articolul 31 din Acordul privind SEE – Directiva 2000/12/CE – Directiva 2002/83/CE – Directiva 2006/48/CE – Directiva 2007/44/CE – Instituții de credit, întreprinderi de asigurare – Participații calificate – Proporționalitate – Caracter adecvat – Necesitate)

   (2017/C 321/08)
   În cauza E-8/16, Netfonds Holding ASA, Netfonds Bank AS și Netfonds Livsforsikring AS/Guvernul Norvegiei – CERERE înaintată Curții în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Oslo tingrett (tribunalul districtual Oslo) privind interpretarea articolelor 31, 36 și 40 din Acordul privind Spațiul Economic European în contextul normelor și practicilor aplicabile dreptului de proprietate al societăților norvegiene în momentul în care solicită autorizare ca bănci sau societăți de asigurări, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat la 16 mai 2017 hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               La momentul producerii faptelor, Directiva 2000/12/CE, Directiva 2006/48/CE și Directiva 2002/83/CE, modificată prin Directiva 2007/44/CE, nu împiedicau statele SEE să mențină norme mai stricte privind procedura de autorizare a băncilor și societăților de asigurare. Totuși, aceste reglementări trebuie să fie compatibile cu libertățile fundamentale garantate de Acordul privind SEE.

               2.

               Norme legislative precum cele descrise la întrebările 1 și 2 și practici administrative precum cele descrise la întrebarea 3 constituie restricții care par să se înscrie în mod preponderent în domeniul de aplicare al articolului 31 din Acordul privind SEE. Evaluarea acestui lucru îi revine instanței.

               3.

               Obiectivul de reducere a stimulentelor pentru proprietarii de bănci sau societățile de asigurare privind asumarea excesivă de riscuri, în special în ceea ce privește riscul de abuz de putere, reflectă motive imperative de interes general care pot justifica adoptarea unor măsuri naționale ce restricționează libertatea de stabilire, astfel cum este garantată prin articolul 31 din Acordul privind SEE. Revine instanței de trimitere sarcina de a identifica obiectivele care sunt efectiv urmărite de măsurile naționale și de a stabili dacă obiectivele legitime sunt urmărite în mod adecvat și coerent.

               4.

               Normele descrise la întrebările 1 și 2 nu par de natură să garanteze realizarea obiectivului legitim pe care l-a identificat Curtea. Practica administrativă descrisă la întrebarea 3 pare adecvată pentru atingerea acestui obiectiv în măsura în care se aplică cererilor de autorizare ca bancă sau ca societate de asigurare, și nu achizițiilor secundare după acordarea autorizației.

               5.

               În cazul în care instanța de trimitere consideră că una sau mai multe măsuri naționale sunt adecvate pentru atingerea unui obiectiv legitim, aceasta trebuie să evalueze și dacă acestea depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv. În speța de față, se pare că ar exista alte măsuri mai puțin restrictive dar la fel de eficiente în atingerea obiectivului legitim identificat.


title: Cauza T-227/14: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2014 – CBM Creative Brands Marken/OAPI – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Trecolore)

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/17

         Acțiune introdusă la 11 aprilie 2014 – CBM Creative Brands Marken/OAPI – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Trecolore)
   (Cauza T-227/14)
   2014/C 245/24
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Elveția) (reprezentanți: U. Lüken, M. Grundmann și N. Kerger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Roma, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 ianuarie 2014 în cauza R 253/2013-1 în măsura în care Camera întâi de recurs a anulat decizia diviziei de opoziție și a admis opoziția împotriva cererii de înregistrare prin care este respinsă cererea de înregistrare nr. 9 877 325 pentru produse din clasele 18 și 25;

               —

               respingerea în întregime a opoziției la cererea de înregistrare nr. 9 877 325;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Trecolore” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35 – Cererea de înregistrarea a unei mărci comunitare nr. 9 877 325.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Aeronautica Militare – Stato Maggiore.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală și figurativă, comunitară și națională „FRECCE TRICOLORI” pentru produse și servicii în clasele 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în întregime opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia contestată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-362/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Ballast Nedam Infra/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Dovada încălcării — Gravitatea încălcării — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Dreptul la apărare — Invocarea de motive noi pe parcursul procesului — Competență de fond” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Ballast Nedam Infra/Comisia
   (Cauza T-362/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Dovada încălcării - Gravitatea încălcării - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Dreptul la apărare - Invocarea de motive noi pe parcursul procesului - Competență de fond)
   2012/C 355/37
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Ballast Nedam Infra BV (Nieuwegein, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial A. Bosman și J. van de Hel, ulterior A. Bosman și E. Oude Elferink, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați inițial de F. Wijckmans, F. Tuytschaever și L. Gyselen, ulterior de F. Wijckmans și F. Tuytschaever, avocați)

      Obiectul

   Cu titlu principal o cerere de anulare a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care o privește pe reclamantă și, cu titlu subsidiar, pe de o parte, o cerere de anulare în parte a deciziei menționate și de reducere a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată și, pe de altă parte, o cerere de anulare în parte a aceleiași decizii în măsura în care stabilește durata încălcării în ceea ce o privește pe reclamantă și de reducere corespunzătoare a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 litera (a) din Decizia C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)] în măsura în care acesta privește participarea societății Ballast Nedam Infra BV la încălcare între 21 iunie 1996 și 30 septembrie 2000.

               2.

               Reduce la 3,45 milioane de euro cuantumul amenzii aplicate în solidar societății Ballast Nedam Infra prin articolul 2 litera (a) din decizia menționată la punctul 1 de mai sus.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-70/09: Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2011 — Țările de Jos/Comisia [ „FEDER — Documentul unic de programare privind regiunea Groningue-Drenthe — Decizie prin care se reduce contribuția financiară și se dispune rambursarea parțială a sumelor avansate — Obligația de motivare — Articolul 23 alineatul (1) și articolul 24 alineatele (1) și (2) din Regulamentului (CEE) nr. 4253/88” ]

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/17

         Hotărârea Tribunalului din 14 aprilie 2011 — Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-70/09) (1)

   (FEDER - Documentul unic de programare privind regiunea Groningue-Drenthe - Decizie prin care se reduce contribuția financiară și se dispune rambursarea parțială a sumelor avansate - Obligația de motivare - Articolul 23 alineatul (1) și articolul 24 alineatele (1) și (2) din Regulamentului (CEE) nr. 4253/88)
   2011/C 160/22
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C. Wissels și M. Noort, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Roels și A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Anularea în parte a Deciziei C(2008) 8355 a Comisiei din 11 decembrie 2008 privind reducerea contribuției financiare a Fondului European pentru Dezvoltare Regională (FEDER) acordată în temeiul documentului unic de programare nr. 97.07.13.003 în cadrul obiectivului nr. 2 privind regiunea Groningue-Drenthe, în conformitate cu Decizia 97/711/CE a Comisiei din 26 mai 1997

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009


title: Cauza T-26/10: Ordonanța Tribunalului din 15 aprilie 2010 — Alibaba Group/OAPI — allpay.net (ALIPAY)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

         Ordonanța Tribunalului din 15 aprilie 2010 — Alibaba Group/OAPI — allpay.net (ALIPAY)
   (Cauza T-26/10) (1)

   2010/C 148/90

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-109/11: Acțiune introdusă la 3 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/11

         Acțiune introdusă la 3 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-109/11)
   2011/C 160/11
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Walkerová și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin acceptarea includerii într-un grup TVA a unor persoanele neimpozabile, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1);

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 9 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE, „persoană impozabilă” înseamnă orice persoană care, în mod independent, desfășoară în orice loc orice activitate economică, indiferent de scopul sau rezultatele activității respective. Articolul 11 din directiva menționată prevede că după consultarea comitetului consultativ pentru taxa pe valoare adăugată (denumit în continuare „comitetul TVA”), fiecare stat membru poate considera ca persoană impozabilă unică orice persoane stabilite pe teritoriul statului membru respectiv care, deși sunt independente din punct de vedere juridic, sunt strâns legate între ele prin legături financiare, economice și organizaționale.
   În opinia Comisiei, prin permiterea includerii persoanelor neimpozabile în grupurile TVA conform articolului 11 din Directiva 2006/112/CE, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 9 și 11 din această directivă.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7


title: Cauza T-563/11: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2011 — Anbouba/Consiliul

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/53

      Acțiune introdusă la 28 octombrie 2011 — Anbouba/Consiliul
      (Cauza T-563/11)
      (2012/C 25/104)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Issam Anbouba (Homs, Siria) (reprezentanți: M.-A. Bastin și J.-M. Salva, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității tuturor elementelor prezentei cereri introductive;

                  —

                  declararea prezentei cereri introductive ca fiind întemeiată în ceea ce privește toate motivele sale;

                  —

                  constatarea faptului că actele atacate pot fi anulate în parte, întrucât partea din acte a cărei anulare se solicită poate fi desprinsă din actul în ansamblul său;

                  —

                  în consecință,

                              —

                              anularea în parte a Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011, a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, precum și a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, prin radierea din actele respective a numelui domnului Issam Anbouba și a mențiunilor referitoare la acesta prin care este desemnat drept susținător al regimului actual din Siria;

                              —

                              în subsidiar, anularea Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011, a Deciziei 2011/628/PESC a Consiliului din 23 septembrie de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei, precum și a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  în subsidiar, declararea deciziilor și a regulamentului menționate ca fiind inaplicabile în ceea ce îl privește pe Issam Anbouba și dispunerea radierii numelui său și a mențiunilor referitoare la acesta de pe lista persoanelor care fac obiectul unor măsuri de sancționare adoptate de Uniunea Europeană;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata daunelor interese în valoare de un euro, cu titlu provizoriu, pentru repararea prejudiciului moral și material suferit în urma desemnării domnului Issam Anbouba drept susținător al regimului actual din Siria;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat:

                              —

                              pe de o parte, pe încălcarea principiului prezumției de nevinovăție, garantat la articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO) și la articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și

                              —

                              pe de altă parte, pe o eroare vădită de apreciere, întrucât acuzațiile formulate împotriva reclamantului nu se fondează pe fapte obiective, ci pe simple susțineri legate de poziția socială a acestuia ca om de afaceri.

                  2.

                  Al doilea motiv, împărțit în patru aspecte, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil, a obligației de motivare, a dreptului la viață privată și pe atingerea adusă libertății religioase, în măsura în care:

                              —

                              reclamantului nu i s-ar fi comunicat niciun element de probă sau indicii serioase care ar fi putut să conducă la înscrierea sa pe lista persoanelor sancționate și nu ar fi fost ascultat înainte de adoptarea actelor atacate;

                              —

                              în actele atacate, pârâtul s-ar fi mulțumit să utilizeze o formulare foarte generală și mai ales nemotivată atunci când a adoptat măsurile restrictive cu privire la reclamant;

                              —

                              adoptarea măsurilor restrictive cu privire la reclamant ar fi dat loc unor reacții puternice și unor amenințări din partea unor persoane sau a unor grupuri victime ale represiunii siriene, cu care reclamantul ar fi asociat în urma actelor atacate;

                              —

                              adevăratul motiv al adoptării măsurilor restrictive cu privire la reclamant ar fi de natură religioasă.


title: Avizul 1/09: Avizul Curții (Ședința Plenară) din 8 martie 2011 — Consiliul Uniunii Europene [Aviz emis în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE — Proiect de acord — Crearea unui sistem unic de soluționare a litigiilor în materie de brevete — Tribunalul pentru Brevete Europene și Comunitare — Compatibilitatea proiectului menționat cu tratatele]

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/2

         Avizul Curții (Ședința Plenară) din 8 martie 2011 — Consiliul Uniunii Europene
   (Avizul 1/09) (1)

   (Aviz emis în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE - Proiect de acord - Crearea unui sistem unic de soluționare a litigiilor în materie de brevete - Tribunalul pentru Brevete Europene și Comunitare - Compatibilitatea proiectului menționat cu tratatele)
   2011/C 211/03
   Limba de procedură: toate limbile

      Părțile

      Solicitant: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul

   Cerere de emitere a unui aviz — Compatibilitatea cu Tratatul CE a unui proiect de acord prin care se creează un sistem unic de soluționare a litigiilor în materie de brevete — Tribunalul pentru Brevete Europene și Comunitare, compus dintr-un tribunal de primă instanță și dintr-o curte de apel — Dotarea acestor instanțe cu competența de a soluționa, printre altele, litigii privind validitatea și/sau aplicarea brevetelor comunitare, competență legată de posibilitatea, respectiv obligația acestor instanțe de a sesiza Curtea cu cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare privind interpretarea Tratatului CE sau validitatea și interpretarea unor acte adoptate de instituțiile Uniunii — Sunt afectate autonomia ordinii juridice comunitare și supremația dreptului comunitar?

      Dispozitivul

   Acordul preconizat, prin care se creează un sistem unic de soluționare a litigiilor în materie de brevete (denumit în prezent „Tribunalul pentru Brevete Europene și Comunitare”), nu este compatibil cu dispozițiile Tratatului UE și ale Tratatului FUE.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza T-397/13: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Tilly-Sabco/Comisia (Agricultură — Restituiri la export — Carne de pasăre — Regulament de punere în aplicare de stabilire a restituirilor la 0 euro — Acțiune în anulare — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Afectare directă — Admisibilitate — Articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 — Obligația de motivare — Articolul 164 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Încredere legitimă)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/15

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2016 – Tilly-Sabco/Comisia
   (Cauza T-397/13) (1)

   ((Agricultură - Restituiri la export - Carne de pasăre - Regulament de punere în aplicare de stabilire a restituirilor la 0 euro - Acțiune în anulare - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 - Obligația de motivare - Articolul 164 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Încredere legitimă))
   (2016/C 078/23)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Franţa) (reprezentanţi: R. Milchior, F. Le Roquais şi S. Charbonnel, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi şi K. Skelly, agenţi)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Doux SA (Châteaulin, Franţa) (reprézentant: J. Vogel, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 689/2013 al Comisiei din 18 iulie 2013 de stabilire a restituirilor la export în sectorul cărnii de pasăre (JO L 196, p. 13)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Tilly Sabco suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, inclusiv pe cele aferente procedurii privind măsurile provizorii.

               4)

               Doux SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în calitate de intervenientă în procedura privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 291, 5.10.2013.


title: Cauza T-430/08: Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2010 — Grain Millers/OAPI — Grain Millers (GRAIN MILLERS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GRAIN MILLERS — Nume comercial național anterior Grain Millers și reprezentarea figurativă a acestuia — Refuz parțial de înregistrare — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/34

         Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2010 — Grain Millers/OAPI — Grain Millers (GRAIN MILLERS)
   (Cauza T-430/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GRAIN MILLERS - Nume comercial național anterior Grain Millers și reprezentarea figurativă a acestuia - Refuz parțial de înregistrare - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 234/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Grain Millers, Inc. (Eden Prairie, Minnesota, Statele Unite) (reprezentant: L.–E. Ström, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s–a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Grain Millers GmbH Co. KG (Bremen, Germania) (reprezentant: R. Böckenholt, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recursuri a OAPI din 23 iulie 2008 (cauza R 478/2007-2) privind o procedură de opoziție între Grain Millers GmbH Co. KG și Grain Millers, Inc..

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea

               2.

               Obligă Grain Millers, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313 du 6.12.2008.


title: Cauza C-267/09: Acțiune introdusă la 15 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/27

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-267/09)
   2009/C 220/52
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și G. Braga da Cruz, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin adoptarea și menținerea în vigoare a dispozițiilor de la articolul 130 din Codul portughez al impozitului pe venit datorat de persoanele fizice (CIRS), care impun contribuabililor care nu își au reședința pe teritoriul portughez obligația de a desemna un reprezentant fiscal, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 18 CE și 56 CE și al articolelor corespunzătoare din Acordul SEE;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că articolul 130 din CIRS impune contribuabililor nerezidenți pe teritoriul portughez o obligație generală de desemnare a unui reprezentant fiscal în Portugalia, obligație incompatibilă cu prevederile articolelor 18 CE și 56 CE, precum și cu articolele corespunzătoare din Acordul SEE:

               a)

               pe de o parte, o obligație, impusă contribuabililor nerezidenți care nu obțin decât venituri supuse reținerii la sursă definitive, de a desemna un reprezentant fiscal rezident în Portugalia,

               b)

               pe de altă parte, o obligație, impusă contribuabililor nerezidenți care obțin venituri pentru care există datoria de a prezenta o declarație de venituri, de a desemna un reprezentant fiscal rezident în Portugalia.

         Potrivit Comisiei, o obligație generală de natura celei impuse prin articolul 130 din CIRS este contrară liberei circulații a persoanelor și a capitalurilor, consacrată la articolele 18 CE și 56 CE și prin dispozițiile corespunzătoare ale Acordului SEE, întrucât este discriminatorie (fiind impusă nerezidenților) și, totodată, neproporțională cu scopul urmărit.
   Obligația este discriminatorie în măsura în care, în practică, reprezintă o sarcină financiară în seama nerezidenților, deoarece, în majoritatea cazurilor, acești reprezentanți nu își oferă serviciile în mod gratuit. În plus, chiar dacă serviciile unui reprezentant fiscal ar fi oferite în mod gratuit, simplul fapt că o astfel de obligație există constituie, în sine, un obstacol în calea liberei circulații a persoanelor și a capitalurilor. Pentru eliminarea acestui obstacol, este necesar ca însuși contribuabilul să poată decide dacă dorește sau nu să desemneze un reprezentant fiscal.
   În plus, chiar dacă reprezentantul fiscal nu ar avea nicio obligație sau răspundere cât privește plata impozitului, ci ar trebui exclusiv să își asume obligații de ordin formal, simplul fapt că se prevede desemnarea sa obligatorie constituie, în sine, un obstacol. Pentru eliminarea acestui obstacol, este necesar ca însuși contribuabilul să poată decide dacă dorește sau nu să desemneze un reprezentant fiscal.
   Mai mult, obligația în discuție nu este nici proporțională, în măsura în care obiectivul urmărit — asigurarea unui control fiscal eficace și combaterea evaziunii fiscale — fiind unul legitim, ar putea fi atins prin metode mai puțin restrictive.
   Pe de o parte, Directiva Directiva 2008/55/CE a Consiliului din 26 mai 2008 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri (1) — care reprezintă forma codificată a Directivei 76/308/CEE a Consiliului din 15 martie 1976 —, prevede acordarea de asistență reciprocă la perceperea impozitelor [a se vedea articolul 2 litera (g)] precum impozitul pe venit al persoanelor fizice. Pe de altă parte, potrivit Directivei 77/799 a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe (2), autoritatea competentă dintr-un stat membru poate oricând să solicite autorității competente dintr-un alt stat membru să îi comunice informațiile necesare pentru combaterea evaziunii fiscale.

      (1)  JO L 150, p. 28.

      (2)  JO L 336, p. 15, Ediție specială, 09/vol.1, p. 21.


title: Cauza C-505/09 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Estonia, Republica Lituania, Republica Slovacă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord [Recurs — Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Republica Estonia pentru perioada 2008-2012 — Competențele Comisiei și ale statelor membre — Articolul 9 alineatele (1) și (3) și articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87 — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Estonia, Republica Lituania, Republica Slovacă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-505/09 P) (1)

   (Recurs - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Plan național de alocare a cotelor de emisie pentru Republica Estonia pentru perioada 2008-2012 - Competențele Comisiei și ale statelor membre - Articolul 9 alineatele (1) și (3) și articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87 - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări)
   2012/C 151/03
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Kružíková, E. Randvere și E. White, agenți)

      Intervenient în susținerea Comisiei: Regatul Danemarcei (reprezentant: C. Vang, agent)

      Cealaltă parte în proces: Republica Estonia (reprezentanți: L. Uibo și M. Linntam, agenți), Republica Lituania, Republica Slovacă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Interveniente în susținerea Republicii Estonia: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent), Republica Letonia (reprezentanți: K. Drēviņa și M. I. Kalniņš, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) din 23 septembrie 2009, Estonia/Comisia (T-263/07) prin care Tribunalul a anulat Decizia Comisiei din 4 mai 2007 privind planul național de cote de emisie de gaze cu efect de seră, notificat de Republica Estonia pentru perioada 2008-2012 în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78) — Eroare de drept la examinarea admisibilității acțiunii în anulare — Interpretarea eronată a art. 9 alin. (1) și (3) și a art. 11 alin. (2) din Directiva 2003/87/CE și a principiului general al egalității de tratament — Interpretarea eronată a domeniului de aplicare și a întinderii principiului bunei administrări — Calificare eronată a dispozițiilor deciziei atacate ca indisolubile, ceea ce a condus la anularea totală, iar nu parțială, a acestei decizii

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Cehă, Regatul Danemarcei și Republica Letonia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza T-129/09: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2011 — Bongrain/OAPI — apetito (APETITO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale APETITO — Marca comunitară verbală anterioară apetito — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               18.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/15

         Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2011 — Bongrain/OAPI — apetito (APETITO)
   (Cauza T-129/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale APETITO - Marca comunitară verbală anterioară apetito - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 179/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bongrain SA (Viroflay, Franța) (reprezentant: C. Hertz-Eichenrode, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Novais Gonçalves, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: apetito AG (Rheine, Germania) (reprezentant: T. Weeg, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 februarie 2009 (cauza R 720/2008-4) privind o procedură de opoziție între apetito AG și Bongrain SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Bongrain SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-520/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 4 iulie 2013 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE/Comisia Europeană, Delegația Uniunii Europene în Turcia, Central Finance & Contracts Unit (CFCU) (Recurs — Instrument de asistență pentru preaderare — Achiziții publice — Proiect privind dezvoltarea rețelei europene de centre de afaceri în Turcia — Decizie de a nu atribui proiectul — Cerere de reparare a prejudiciilor pretins suferite — Decizie națională — Lipsa implicării organismelor Uniunii)

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/3

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 4 iulie 2013 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE/Comisia Europeană, Delegația Uniunii Europene în Turcia, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)
   (Cauza C-520/12 P) (1)

   (Recurs - Instrument de asistență pentru preaderare - Achiziții publice - Proiect privind dezvoltarea rețelei europene de centre de afaceri în Turcia - Decizie de a nu atribui proiectul - Cerere de reparare a prejudiciilor pretins suferite - Decizie națională - Lipsa implicării organismelor Uniunii)
   2013/C 304/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (reprezentant: A. Krystallidis, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu și F. Erlbacher, agenți), Delegația Uniunii Europene în Turcia, Central Finance & Contracts Unit (CFCU)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 13 septembrie 2012 în cauza T-369/11, Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE/Comisia Europeană, Central Finance & Contracts Unit (CFCU) și Delegația Uniunii Europene în Turcia, prin care Tribunalul a respins o acțiune în despăgubire având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins suferit de recurentă ca urmare a deciziei Delegației Uniunii Europene în Turcia de a nu atribui recurentei contractul pentru realizarea proiectului „Enlargement of the European Turkish Business Centers Network to Sivas, Antakya, Batman and Van” (EuropeAid/128621/D/SER/TR) — Inadmisibilitate — Necompetență

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-95/13: Acțiune introdusă la 13 februarie 2013 — Walcher Meßtechnik/OAPI (HIPERDRIVE)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/36

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2013 — Walcher Meßtechnik/OAPI (HIPERDRIVE)
   (Cauza T-95/13)
   2013/C 108/85
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Germania) (reprezentant: S. Walter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 decembrie 2012 în cauza R 1779/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în procedura căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HIPERDRIVE” pentru produse din clasele 7 și 9

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-34/09: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Sluiter/Europol

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/25

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Sluiter/Europol
   (Cauza F-34/09)
   2009/C 167/48
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamant: Rudolf Sluiter (Hillegom, Țările de Jos) (reprezentant: P. de Casparis, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamantul a fost informat cu privire la imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a Deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației formulate împotriva primei decizii.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 12 iunie 2008 prin care pârâtul a informat reclamantul că nu a putut să îi propună un post permanent, precum și a Deciziei adoptate cu privire la reclamația din 7 ianuarie 2009 prin care au fost declarate neîntemeiate criticile pe care reclamantul le-a formulat împotriva Deciziei din 12 iunie 2008;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-677/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Doux Élevages SNC, Coopérative agricole UKL-AREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Doux Élevages SNC, Coopérative agricole UKL-AREE/Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
   (Cauza C-677/11)
   2012/C 89/16
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Doux Élevages SNC, Coopérative agricole UKL-AREE

      Pârâți: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

      Întrebările preliminare

   Articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene coroborat cu Hotărârea din 15 iulie 2004 Pearle BV și alții (C-345/02) trebuie interpretat în sensul că decizia unei autorități naționale care extinde la toți profesioniștii dintr-un domeniu un acord care, precum acordul încheiat în cadrul comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF), instituie o cotizație în cadrul unei organizații interprofesionale recunoscute de autoritatea națională, determinând astfel obligativitatea acestei cotizații, pentru a permite punerea în aplicare a unor acțiuni de publicitate, de promovare, de relații externe, de asigurare a calității, de cercetare, de apărare a intereselor din cadrul sectorului, precum și realizarea de studii și de paneluri de consumatori, se referă, având în vedere natura acțiunilor în cauză, modalitățile de finanțare a acestora și condițiile punerii lor în aplicare, la un ajutor de stat?


title: Cauza C-565/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hovrätten för västra Sverige (Suedia) la 4 noiembrie 2013 — Kammaråklagaren/Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Aktiebolaget Ganthi și Fiskeri Aktiebolaget Nordic

text:
               18.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 15/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hovrätten för västra Sverige (Suedia) la 4 noiembrie 2013 — Kammaråklagaren/Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Aktiebolaget Ganthi și Fiskeri Aktiebolaget Nordic
   (Cauza C-565/13)
   2014/C 15/13
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Hovrätten för västra Sverige

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Kammaråklagaren

      Pârâți: Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Aktiebolaget Ganthi și Fiskeri Aktiebolaget Nordic

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 6 alineatul (1) din Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc este exclusiv, în sensul că exclude ca navele comunitare să fie autorizate să pescuiască în zonele de pescuit marocane în baza unor licențe emise exclusiv de autoritățile marocane competente pentru deținătorii unor cote de pescuit marocani?

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) din Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc este exclusiv, în sensul că exclude ca navele comunitare să fie navlosite unor societăți marocane în temeiul unui contract de navlosire a navei nude (pe formularul tip „Barecon 2001” BIMCO Standard Bareboat Charter) pentru activități de pescuit în zone de pescuit marocane desfășurate în baza unei licențe emise exclusiv de autoritățile marocane competente deținătorilor de cote marocani?

               3.

               Răspunsul la a doua întrebare este diferit în cazul în care navlosantul furnizează societății marocane know-how în materie de administrare și de armare a navei de pescuit, precum și suport tehnic?

               4.

               Conform Acordului de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Regatul Maroc, Regatul Maroc are dreptul de a dezvolta și de a desfășura propriile activități naționale de pescuit pelagic industrial sub paralela 29 (N) pe lângă cele reglementate de acord? În caz afirmativ, acordul dă dreptul Regatului Maroc să încheie contracte de navlosire sau să acorde licențe în mod direct navelor de pescuit comunitare pentru pescuitul său național, fără a fi necesară emiterea unui permis din partea Comunității Europene?


title: Cauza T-374/07: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2007 — Pachtitis/Comisia Comunităților Europene și EPSO

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/37

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2007 — Pachtitis/Comisia Comunităților Europene și EPSO
   (Cauza T-374/07)
   (2007/C 283/68)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: Dimitrios Pachtitis (Atena, Grecia) (reprezentanți: P. Giatagantzidis și V. Niagkou, avocați)

      Pârâți: Comisia Comunităților Europene și Oficiul European pentru Selecția Personalului
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei EPSO din 27 iunie 2007 și a presupusei respingeri tacite a cererii de confirmare a reclamantului din data de 10 iulie 2007, privind dreptul său de acces la documentele EPSO;

               —

               obligarea EPSO de a prezenta: 1) o copie exactă a întrebărilor care i-au fost adresate și a răspunsurile oferite de acesta la cele două probe preliminare, a) și b), la care a participat în cadrul concursului general EPSO/AD/77/06 (JO 277A C, p. 1), având drept scop pregătirea unei liste de rezervă pentru angajarea în instituțiile europene a administratorilor lingviști de limbă greacă, gradul AD 5, în domeniul traducerii, precum și 2) o copie exactă a listei răspunsurilor corecte la probele preliminare menționate la care a luat parte;

               —

               obligarea EPSO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul afirmă că refuzul Oficiului European pentru Selecția Personalului (denumit în continuare „EPSO”) de a furniza o copie exactă a întrebărilor care i-au fost adresate și a răspunsurilor oferite de acesta la cele două probe preliminare, a) și b) la care a participat în cadrul concursului general EPSO/AD/77/06 (JO 277A C, p. 1), precum și o copie exactă a listei răspunsurilor corecte la probele preliminare menționate la care a luat parte, constituie o decizie nejustificată și nelegală, întrucât este contrară dreptului de acces la documentele instituțiilor comunitare, prevăzut de articolul 255 CE și de articolele 2 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1), prezintă o importantă lipsă de claritate în ceea ce privește motivarea sa și încalcă articolul 253 CE. În paralel, în opinia reclamantului, refuzul EPSO de a furniza copiile respective, încalcă principiile transparenței, bunei administrări, siguranței juridice și încrederii legitime ale titularului de drepturi.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43).


title: Cauza T-162/08: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2008 — Frag Comercio Internacional/OAPI — Tinkerbell Modas (GREEN by missako)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/40

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2008 — Frag Comercio Internacional/OAPI — Tinkerbell Modas (GREEN by missako)
   (Cauza T-162/08)
   (2008/C 171/78)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Frag Comercio Internacional, SL (Esparraguera, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tinkerbell Modas, Ltda (São Paulo, Brazil)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 februarie 2008 în cauza R 1527/2006-2;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 663 234; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „GREEN by missako” pentru produse și servicii din clasele 3, 25, 35 — cererea nr. 3 663 224.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară „MI SA KO” pentru produse și servicii din clasele 18 și 25; marca figurativă națională „MI SA KO” pentru servicii din clasa 35.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care un risc general de confuzie în percepția consumatorilor este suficient pentru a respinge o cerere de înregistrare a unei mărci comunitare.