title: Cauza T-458/11: Acțiune introdusă la 18 august 2011 — Riche/Consiliul și Comisia

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/28

         Acțiune introdusă la 18 august 2011 — Riche/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-458/11)
   2011/C 298/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Philippe Riche (Meursac, Franța) (reprezentant: C.-E. Gudin, avocat)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               repararea integrală a prejudiciului astfel suferit cu titlu de condamnări pecuniare, și anume suma de 136 600 de euro;

               —

               obligarea Consiliului și a Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli:

                           —

                           în ceea ce privește procedura în curs la Tribunalul Uniunii Europene;

                           —

                           de asemenea, în ceea ce privește toate procedurile inițiate la toate instanțele interne.

               —

               stabilirea forfetară a cuantumului prejudiciului moral la suma de 100 000 de euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă unsprezece motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea vădită și gravă a limitelor care se impuneau puterii de apreciere a Consiliului și a Comisiei.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Consiliu și/sau de către Comisie a deciziei statelor membre de a exclude din lista produselor agricole rachiurile de vin precum cele produse de reclamant.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea interdicției de discriminare stabilite de articolul 40 TFUE în privința producătorilor de vinuri respectivi care dispun de instalații de distilare care permit transformarea în alcool a cantităților care depășesc cantitățile normal vinificate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice, care constă, pe de o parte, în încălcarea drepturilor dobândite de producătorii respectivi și, pe de altă parte, în încălcarea încrederii legitime în faptul că producătorii pot transforma ei înșiși în rachiu de vin cantitățile care depășesc cantitățile normal vinificate.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului estoppel care privește interdicția pentru o autoritate publică de a se contrazice în detrimentul terților.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe atingerea abuzivă adusă libertății de producție și de comercializare a unui produs industrial.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe extinderea abuzivă a aplicării regulamentului atacat la cazuri în care nu există o cerere de finanțare.

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la prezumția de inocență.

               10.

               Al zecelea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și al solicitudinii.

               11.

               Al unsprezecelea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate.


title: Cauza T-82/14: Acțiune introdusă la 4 februarie 2014 – Copernicus-Trademarks/OAPI – Maquet (LUCEO)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/50

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2014 – Copernicus-Trademarks/OAPI – Maquet (LUCEO)
   (Cauza T-82/14)
   2014/C 112/64
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Vereinigtes Königreich) (reprezentant: F. Henkel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Maquet GmbH & Co. KG (Rastatt, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 noiembrie 2013 în cauza R 2292/2012-4 și respingerea cererii de declarare a nulității mărcii verbale comunitare „LUCEO” nr. 8 554 974;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare la camera de recurs;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității : marca verbală LUCEO pentru produse din clasele 10, 12 și 28, marca comunitară nr. 8 554 974

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Maquet GmbH & Co. KG

      Motivarea cererii de declarare a nulității: articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009; încălcarea articolului 74 din Regulamentul nr. 207/2009; încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-505/13: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen Sad – Varna – Bulgaria) – Levent Redzheb Yumer/Direktor na Teritoriyalna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna (Impozit pe venit — Articolul 2 TUE — Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Principiile securității juridice, efectivității și proporționalității — Dreptul la reducerea impozitului pe venitul agricultorilor — Excluderea persoanelor fizice care exercită activitatea de agricultor — Punerea în aplicare a dreptului Uniunii — Absență — Necompetență vădită a Curții)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/24

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 17 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen Sad – Varna – Bulgaria) – Levent Redzheb Yumer/Direktor na Teritoriyalna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna
   (Cauza C-505/13) (1)

   ((Impozit pe venit - Articolul 2 TUE - Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Principiile securității juridice, efectivității și proporționalității - Dreptul la reducerea impozitului pe venitul agricultorilor - Excluderea persoanelor fizice care exercită activitatea de agricultor - Punerea în aplicare a dreptului Uniunii - Absență - Necompetență vădită a Curții))
   2014/C 409/35
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen Sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Levent Redzheb Yumer

      Pârât: Direktor na Teritoriyalna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

      Dispozitivul

               1)

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările preliminare adresate de Administrativen sad Varna (Bulgaria) prin decizia din 5 septembrie 2013.

               2)

               Prima și a doua întrebare adresate sunt vădit inadmisibile întrucât privesc interpretarea articolului 2 TUE.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-768/14: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – ANKO/Comisia [„Clauză compromisorie — Acord de grant încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Proiectul Pocemon — Costuri eligibile — Cerere reconvențională — Rambursarea sumelor plătite — Dobânzi moratorii”]

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/15

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2017 – ANKO/Comisia
   (Cauza T-768/14) (1)

   ([„Clauză compromisorie - Acord de grant încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Proiectul Pocemon - Costuri eligibile - Cerere reconvențională - Rambursarea sumelor plătite - Dobânzi moratorii”])
   (2017/C 070/21)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și P. Arenas, agenți, asistați de O. Lytra, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se urmărește declararea ca nefondată a cererii Comisiei privind rambursarea unei sume plătite reclamantei în executarea acordului nr. 216088 de finanțare a proiectului intitulat „Platformă de monitorizare și de diagnostic pentru bolile autoimune”, încheiat în cadrul celui de Al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013), și, pe de altă parte, cerere reconvențională prin care se urmărește obligarea reclamantei la rambursarea unei sume plătite în mod nejustificat în executarea acestui acord.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea formulată de ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

               2)

               Obligă ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias la plata către Comisia Europeană a sumei de 377 733,93 euro, majorată cu dobânzi moratorii de 3,75 % începând de la 3 mai 2014 și până la plata integrală a sumei menționate.

               3)

               Obligă ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 23.2.2015.


title: Cauza T-544/13: Acțiune introdusă la 7 octombrie 2013 — Dyson/Comisia

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/68

         Acțiune introdusă la 7 octombrie 2013 — Dyson/Comisia
   (Cauza T-544/13)
   2013/C 344/124
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Dyson Ltd (Malmesbury, Regatul Unit) (reprezentanți: E. Batchelor, Solicitor, și F. Carlin, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului delegat (UE) nr. 665/2013 al Comisiei din 3 mai 2013 de completare a Directivei 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește etichetarea energetică a aspiratoarelor (JO L 192, p. 1) în întregime sau, în orice caz, a dispozițiilor referitoare la performanța de curățare și la eficiența energetică și

               —

               obligarea pârâtei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta susține că regulamentul atacat este nelegal și invocă, în această privință, trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe depășirea de către Comisie a competențelor conferite de articolul 10 alineatul (1) din actul de abilitare, și anume Directiva 2010/30/UE (1), la adoptarea acestui act delegat, întrucât:

                           —

                           articolul 10 alineatul (1) impune ca actul delegat al Comisiei să informeze în mod precis consumatorii din Uniune în legătură cu consumul de energie în timpul utilizării. Regulamentul atacat induce în eroare consumatorii în ceea ce privește eficiența energetică a aspiratorului deoarece performanța de curățare este testată doar cu vasul colector gol, așadar nu „în timpul utilizării”;

                           —

                           articolul 10 alineatul (1) impune ca actul delegat al Comisiei să informeze în mod precis consumatorii din Uniune în legătură cu resursele esențiale consumate de un aparat în timpul utilizării, și anume consumabilele (saci pentru colectarea prafului și filtre). Actul delegat nu furnizează consumatorilor astfel de informații.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației de motivare în temeiul articolului 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”), deoarece regulamentul atacat nu explică de ce „progresul tehnologic” este insuficient pentru a permite testarea consumului de energie/performanței de curățare când recipientul de colectare este plin cu praf. Acesta nu explică nici de ce Comisia a amânat cu cinci ani examinarea testării încărcării cu praf.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului fundamental al egalității prin adoptarea regulamentului atacat, care discriminează prin favorizarea aspiratoarelor cu sac în detrimentul celor fără sac și/sau a aspiratoarelor cu tehnologie ciclon. Pierderea puterii de aspirare ca urmare a înfundării — o caracteristică specifică aspiratoarelor cu sac — nu poate fi detectată prin testarea în faza „fără praf”. Avantajele relative ale aspiratoarelor fără sac și ale celor cu tehnologie ciclon nu pot fi identificate cu ușurință de către consumatori.

      (1)  Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic (JO L 153, p. 1).


title: Cauza C-150/12: Ordonanța președintelui Curții din 22 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen — Suedia) — Eva-Marie Brännström, Rune Brännström/Ryanair Holdings plc

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/34

         Ordonanța președintelui Curții din 22 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta domstolen — Suedia) — Eva-Marie Brännström, Rune Brännström/Ryanair Holdings plc
   (Cauza C-150/12) (1)

   2013/C 9/59
   Limba de procedură: suedeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 157, 2.6.2012.


title: Cauza C-23/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Introducerea pe piață de banane proaspete — Greutate declarată care nu corespunde greutății reale — Obligația autorităților vamale de a verifica greutatea declarată — Codul Vamal Comunitar — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 68 și următoarele — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Articolul 290a — Anexa 38b — Sistemul resurselor proprii — Pierderea veniturilor — Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 — Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 — Articolele 2, 6, 9, 10 și 11]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 17 martie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-23/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Introducerea pe piață de banane proaspete - Greutate declarată care nu corespunde greutății reale - Obligația autorităților vamale de a verifica greutatea declarată - Codul Vamal Comunitar - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 68 și următoarele - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 290a - Anexa 38b - Sistemul resurselor proprii - Pierderea veniturilor - Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 - Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 - Articolele 2, 6, 9, 10 și 11)
   2011/C 139/13
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Caeiros, agent)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentant: L. Inez Fernandes, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 68 și următoarele din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58), a articolului 290a din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) și a anexei 38b la acesta, precum și a articolelor 2, 6, 9, 10 și 11 din Regulamentele (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind sistemul resurselor proprii ale Comunităților, (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Introducerea pe piață de banane proaspete — Greutate declarată care nu corespunde greutății reale — Resurse proprii — Pierdere de venituri

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că a acceptat în mod sistematic, în cursul anilor 1998-2002 declarații vamale de punere în liberă circulație a bananelor proaspete de către autoritățile sale vamale, în condițiile în care acestea cunoșteau sau trebuiau în mod rezonabil să cunoască faptul că greutatea declarată a bananelor nu corespundea greutății lor reale și prin faptul că autoritățile portugheze au refuzat să pună la dispoziție resursele proprii corespunzătoare pierderii unor venituri și dobânzile de întârziere datorate, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 13, 68 și 71 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar coroborat cu articolul 290a din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 89/97 al Comisiei din 20 ianuarie 1997, precum și în temeiul articolelor 2, 6 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind sistemul resurselor proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (Euratom, CE) nr. 1355/96 al Consiliului din 8 iulie 1996 și al acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană și Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-556/14 P: Recurs introdus la 1 decembrie 2014 de Holcim (România) SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 18 septembrie 2014 în cauza T-317/12, Holcim (România) SA/Comisia Europeană

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/22

         Recurs introdus la 1 decembrie 2014 de Holcim (România) SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 18 septembrie 2014 în cauza T-317/12, Holcim (România) SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-556/14 P)
   (2015/C 065/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Holcim (România) SA (reprezentant: L. Arnauts, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțată la 18 septembrie 2014 în cauza T-317/12, Holcim (România) SA/Comisia Europeană;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului în cauza T-317/12 și a cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Curții;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal.

         În subsidiar, admiterea concluziilor formulate prin acțiunea depusă în fața Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce privește prejudiciul suferit de recurentă ca urmare a furtului unui milion de cote, Uniunea trebuie să răspundă pentru comportamentul Comisiei în temeiul articolelor 256, 268 și 340 TFUE;

               —

               obligarea Uniunii la plata contravalorii cotelor furate care nu vor fi fost încă recuperate la data rămânerii definitive a hotărârii, iar aceasta la prețul pieții în vigoare la data furtului, majorat cu dobânzi de 8 % pe an cu începere de la 16 noiembrie 2010;

               —

               pe cale de consecință, obligarea Uniunii Europene la plata către reclamant a sumei de un euro cu titlu provizoriu;

               —

               obligarea părților de a se pune de acord cu privire la cuantumul prejudiciului și/sau obligarea recurentei de a dovedi întinderea definitivă a prejudiciului său în termen de trei luni de la data pronunțării deciziei interlocutorii;

               —

               declararea caracterului executoriu al hotărârii.

         Și, în orice caz:

               —

               obligarea Uniunii la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               declararea caracterului executoriu al hotărârii.

      Motivele și principalele argumente

   În cadrul Regulamentului (CE) nr. 2216/2004 din 21 decembrie 2004 privind un sistem de registre standardizat și securizat în conformitate cu Directiva 2003/87/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului și cu Decizia nr. 280/2004/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului (3), Comisia a instituit un sistem standardizat de registre naționale (sistemul de comercializare a cotelor de emisie) în vederea controlării și securizării eliberării, cumpărării, transferului și anulării de cote de emisie (autorizația de a emite o anumită cantitate de gaze cu efect de seră în cadrul acordurilor internaționale referitoare la reducerea acestora). Registrele naționale sunt conectate și supravegheate în cadrul Comisiei de un administrator central care gestionează un jurnal de tranzacții comunitare independent (CITL).
   Mai multe registre naționale din sistemul european de comercializare au făcut obiectul unor atacuri din partea cyber-infractorilor. La 16 noiembrie 2012, conturile de cote ale Holcim (România) au fost accesate în mod nelegal. Printr-o serie de operațiuni, persoane neautorizate au reușit să transfere 1 6 00  000 de cote pe două conturi străine; doar 6 00  000 dintre acestea au putut fi recuperate grație intervenției registrului român (NEPA). Aceasta reprezintă o pierdere de aproximativ 1 5 0 00  000 de euro, dat fiind că, din cauza atitudinii Comisiei, Holcim (România) nu a putut recupera celelalte cote furate.
   Comisia a refuzat în mod sistematic i) să blocheze cotele furate în condițiile în care fiecare dintre ele poartă un număr individual și poate fi ușor reperată în orice moment în sistemul de comercializare a cotelor și ii) să divulge pe ce conturi și/sau în ce registre naționale se regăsesc pentru a-i permite Holcim să intenteze acțiuni în justiție în statul sau în statele membre în cauză. Comisia a dispus de asemenea registrelor naționale să adopte aceeași poziție, invocând obligația lor de confidențialitate.
   Cererea de despăgubiri îndreptată împotriva Uniunii Europene în temeiul articolului 21 din Protocolul privind Statutul Curții de Justiție și al articolelor 256, 268 și 340 TFUE, care a fost respinsă de Tribunal prin hotărârea din 18 septembrie 2014, este întemeiată pe următoarele motive:

                  Primul motiv, întemeiat pe răspunderea Uniunii pentru deciziile nelegale adoptate de Comisie. Astfel, prin faptul că a decis, în cadrul sistemului de comercializare a cotelor de emisie al Uniunii Europene, să nu îi divulge localizarea cotelor de emisie furate și să nu autorizeze divulgarea acestei localizări, intimata:

                           i.

                           a interpretat greșit articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2216/2004 din 21 decembrie 2004 privind un sistem de registre standardizat și securizat în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și cu Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

                           ii.

                           a încălcat articolul 20 din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, și

                           iii.

                           a adus atingere mai multor principii generale de drept (și anume, principiile proporționalității și protecției încrederii legitime, obligația de diligență și dreptul la protecției jurisdicțională efectivă în legătură cu dreptul de proprietate).

                  Al doilea motiv, întemeiat pe răspunderea Uniunii pentru punerea nelegală în aplicare a articolelor 19 și 20 din Directiva 2003/87 și a Regulamentului nr. 2216/2004 al Comisiei Europene în ceea ce privește securitatea, confidențialitatea și funcționarea sistemului de comercializare a cotelor de emisie.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe răspunderea Uniunii pentru actele legale care afectează o categorie particulară de operatori economici în mod disproporționat prin raportare la alți asemenea operatori (prejudiciu anormal) și care depășesc limitele riscurilor economice inerente activităților în sectorul vizat (prejudiciu special), fără ca actul normativ care se află la originea prejudiciului invocat să fie justificat de un interes economic general.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.

      (2)  Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto, JO L 49, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 194.

      (3)  JO L 386, p. 1.


title: Cauza T-58/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — BYK/OAPI (Substance for Success) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Substance for Success — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/50

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 9 iulie 2008 — BYK/OAPI (Substance for Success)
   (Cauza T-58/07) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Substance for Success - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 209/87)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Germania) (reprezentanți: J. Kroher și E. Hettenkofer, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 ianuarie 2007 (cauza R 816/2006-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Substance for Success ca marcă comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă BYK-Chemie GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza F-45/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 decembrie 2015 – Van der Veen/Europol (Funcție Publică — Personalul Europol — Agent temporar — Decizia 2009/371/JAI — Refuzul Europol de a încheia un contract pe perioadă determinată — Articolul 81 din Regulamentul de procedură — Acțiune vădit inadmisibilă)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/101

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 9 decembrie 2015 – Van der Veen/Europol
   (Cauza F-45/15) (1)

   ((Funcție Publică - Personalul Europol - Agent temporar - Decizia 2009/371/JAI - Refuzul Europol de a încheia un contract pe perioadă determinată - Articolul 81 din Regulamentul de procedură - Acțiune vădit inadmisibilă))
   (2016/C 048/117)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mark Van der Veen (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: D. Neumann, J. Arnould și C. Falmagne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a pârâtului de a nu da curs cererii reclamantului de a încheia un contract pe perioadă nedeterminată

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Domnul Van der Veen suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015, p. 34.


title: Cauza C-13/12: Recurs introdus la 10 ianuarie 2012 de Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 octombrie 2011 în cauza T-190/08, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Consiliului Uniunii Europene

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/10

         Recurs introdus la 10 ianuarie 2012 de Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 25 octombrie 2011 în cauza T-190/08, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Consiliului Uniunii Europene
   (Cauza C-13/12)
   2012/C 65/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (reprezentanți: P. Vander Schueren, advocate, N. Mizulin, solicitor)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               declararea recursului ca întemeiat și anularea hotărârii atacate în totalitate inclusiv în privința obligației de plată a cheltuielilor de judecată;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive pentru soluționarea litigiului, în conformitate cu articolul 61 din Statutul Curții de Justiție și anularea regulamentului atacat (1) în măsura în care le privește pe recurente; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurente atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentele invocă următoarele motive:

               Recurentele arată că Tribunalul: (i) a denaturat elementele de probă relevante și, în orice caz nu și-a motivat suficient hotărârea în ceea ce privește utilizarea unei marje de profit noționale în cadrul stabilirii prețului de export.

               Recurentele arată de asemenea că Tribunalul (ii) a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a reținut că Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, permite să se considere că recurentele puteau face obiectul unei discriminări în mod legal; (iii) a săvârșit o eroare de drept în aprecierea obligațiilor care rezultă din articolul 6 alineatul (7) și din articolul 8 alineatul (4) din regulamentul de bază (2), precum și în aprecierea principiului dreptului la apărare; (iv) a apreciat în mod eronat importanța garanțiilor procedurale și a obligațiilor care revin în acest temei instituțiilor în cadrul procedurilor administrative desfășurate în cazurile de antidumping și (v) a denaturat fapte privind angajamentul oferit de recurente și cel oferit de un alt producător, ajungând astfel, cu privire la acest aspect, la o concluzie eronată care a afectat validitatea hotărârii atacate.

               În sfârșit, recurentele arată că Tribunalul (vi) a săvârșit o eroare în interpretarea articolului 3 alineatul (6) din regulamentul de bază și a metodologiei utilizate în cazurile de antidumping în vederea stabilirii prejudiciului material suferit de industria Uniunii; (vii) a efectuat o interpretare eronată a legăturii de cauzalitate în temeiul articolului 3 alineatul (5) din regulamentul de bază și (viii) a efectuat o apreciere eronată a obligației de motivare impuse instituțiilor în ceea ce privește stabilirea prejudiciului în cazurile de antidumping.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 172/2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse la importurile de ferosiliciu originare din Republica Populară Chineză, Egipt, Kazahstan, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Rusia (JO L 55, p. 6).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223).


title: Cauza C-223/10: Acțiune introdusă la 7 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/12

         Acțiune introdusă la 7 mai 2010 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-223/10)
   2010/C 195/16
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Adam și I. Hadjiyiannis, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2008/74/CE Directiva 2008/74/CE a Comisiei din 18 iulie 2008 de modificare privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor, a Directivei 2005/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2005/78/CE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea în totalitate a acestora către Comisie, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2008/74 a expirat la 2 ianuarie 2009.

      (1)  JO L 192, p. 51.


title: Cauza T-164/07 P: Recurs introdus la 14 mai 2007 de Sundholm împotriva hotărârii pronunțate la 1 martie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-30/05, Sundholm/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/38

         Recurs introdus la 14 mai 2007 de Sundholm împotriva hotărârii pronunțate la 1 martie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-30/05, Sundholm/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-164/07 P)
   (2007/C 155/69)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 1 martie 2007 în cauza F-30/05 (Sundholm/Comisie);

               —

               pronunțându-se în temeiul unor prevederi noi, anularea deciziei Comisiei privind întocmirea în privința sa a raportului privind evoluția carierei pentru anul 2003 precum și obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul său, recurenta solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice prin care se respinge acțiunea prin care aceasta a solicitat anularea raportului privind evoluția carierei întocmit în privința sa pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2003.
   În sprijinul recursului, reclamanta invocă faptul că Tribunalul Funcției Publice ar fi comis o eroare de drept respingând motivul întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare.


title: Cauza T-67/12: Acțiune introdusă la 10 februarie 2012 — Sina Bank/Consiliul

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/25

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2012 — Sina Bank/Consiliul
   (Cauza T-67/12)
   2012/C 109/53
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sina Bank (Teheran, Iran) (reprezentanți: B. Mettetal și C. Wucher-North, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea punctului 8 din tabelul B din anexa VIII la Regulamentul (UE) 961/2010 cu modificările ulterioare, astfel cum este expus în anexa la Regulamentul de punere în aplicare 1245/2011 (1) al Consiliului, în măsura în care este vizată reclamanta;

               —

               anularea punctului 8 din tabelul B din anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului, cu modificările ulterioare, astfel cum este expus în anexa la Decizia 2011/783/PESC a Consiliului, în măsura în care este vizată reclamanta;

               —

               anularea articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 care este pus în aplicare prin Regulamentul nr. 1245/2011, în măsura în care este vizată reclamanta;

               —

               anularea articolului 19 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/413/PESC care este modificat prin Decizia 783/2011/PESC (2), în măsura în care este vizată reclamanta;

               —

               anularea Scrisorii-decizie din 5 decembrie 2011 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că reclamanta nu are legătură cu interesele „Daftar” și nu contribuie la finanțarea intereselor strategice ale așa-numitului „regim” și nici la programul său nuclear. Astfel, criteriile materiale pentru desemnarea potrivit Deciziei 2010/413/PESC, care a fost modificată prin Decizia 783/2011/PESC și prin care Consiliul menține numele reclamantei pe aceste liste, nu sunt îndeplinite în privința reclamantei; prin urmare, Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere în determinarea îndeplinirii sau neîndeplinirii acestor criterii. Mai mult, Consiliul nu a aplicat corect testul relevant;

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că includerea reclamantei în listă încalcă principiul fundamental al egalității de tratament;

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că prin menținerea numelui reclamantei pe listă, Consiliul a încălcat cerințele procedurale de motivare prevăzute în Decizia 2010/413/PESC, care este modificată prin Decizia 783/2011/PESC și pusă în aplicare de Regulamentul nr. 1245/2011, și în temeiul căreia reclamanta se află în continuare în liste, precum și respectarea dreptului la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă;

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că indicarea reclamantei încalcă dreptul de proprietate al acesteia și principiul proporționalității.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, 2.12.2011, p. 11).

      (2)  Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, 2.12.2011, p. 71).


title: Cauza T-592/11: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2011 — Anbouba/Consiliul

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/62

      Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2011 — Anbouba/Consiliul
      (Cauza T-592/11)
      (2012/C 25/118)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Issam Anbouba (Homs, Siria) (reprezentanți: M.-A. Bastin și J.-M. Salva, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea admisibilității tuturor elementelor prezentei cereri introductive;

                  —

                  declararea prezentei cereri introductive ca fiind întemeiată în ceea ce privește toate motivele sale;

                  —

                  autorizarea conexării prezentei cereri introductive cu cererea introductivă T-563/11;

                  —

                  constatarea faptului că actele atacate pot fi anulate în parte, întrucât partea din acte a cărei anulare se solicită poate fi desprinsă din actul în ansamblul său;

                  —

                  în consecință,

                              —

                              anularea în parte a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 și a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011, prin radierea din actele respective a numelui domnului Issam Anbouba și a mențiunilor referitoare la acesta prin care este desemnat drept susținător al regimului actual din Siria;

                              —

                              în subsidiar, anularea Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 și a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria;

                  —

                  în subsidiar, declararea deciziei și a regulamentului menționate ca fiind inaplicabile în ceea ce îl privește pe Issam Anbouba și dispunerea radierii numelui său și a mențiunilor referitoare la acesta de pe lista persoanelor care fac obiectul unor măsuri de sancționare adoptate de Uniunea Europeană;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata daunelor interese în valoare de un euro, cu titlu provizoriu, pentru repararea prejudiciului moral și material suferit în urma desemnării domnului Issam Anbouba drept susținător al regimului actual din Siria;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive, care sunt în esență identice cu sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-563/11, Anbouba/Consiliul.


title: Cauza C-382/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Germania) la 11 iulie 2016 – Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Germania) la 11 iulie 2016 – Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau
   (Cauza C-382/16)
   (2016/C 343/46)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hornbach-Baumarkt-AG

      Pârâtă: Finanzamt Landau

      Întrebarea preliminară

   Articolul 49 coroborat cu articolul 54 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene – TFUE – (anterior: articolul 43 coroborat cu articolul 48 din Tratatul de instituire a Comunității Europene – CE –) se opune reglementării dintr-un stat membru, conform căreia veniturile unei persoane impozabile rezidente obținute din relații comerciale cu o societate stabilită într-un alt stat membru, în cadrul căreia aceasta deține în mod direct sau indirect cel puțin 25 % din participații și cu care a convenit condiții diferite de cele pe care le-ar fi convenit terți independenți între ei, în circumstanțe identice sau similare, se vor calcula ca și cum ar fi fost obținute în condițiile convenite între terți independenți, în cazul în care, în raport cu veniturile din relațiile comerciale cu o societate rezidentă, nu se realizează o asemenea rectificare, iar reglementarea nu prevede posibilitatea ca persoana impozabilă rezidentă să dovedească faptul că condițiile au fost convenite pe baza unor considerente economice, care rezultă din calitatea sa de asociat al societății stabilite în celălalt stat membru?


               28.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 163/11

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2014 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-6/14)
   (2014/C 163/10)
   La data de 14 ianuarie 2014, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Gjermund Mathisen și Auður Ýr Steinarsdóttir, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, BELGIA, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat autorității, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 5 din capitolul XXIX din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2008 de instituire, în temeiul Directivei 93/15/CEE, a unui sistem de identificare și trasabilitate a explozivilor de uz civil), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din acord.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 3 septembrie 2013, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 3 iulie 2013 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2008/43/CE a Comisiei din 4 aprilie 2008 de instituire, în temeiul Directivei 93/15/CEE, a unui sistem de identificare și trasabilitate a explozivilor de uz civil („actul”), conform dispoziției de la punctul 5 din capitolul XXIX din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord.

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a respectat obligațiile în temeiul articolului 15 din act și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, cu privire la toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului.


title: Cauza C-452/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de commerce de Liège (Belgia) la 27 iulie 2017 – Zako SPRL/Sanidel SA

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de commerce de Liège (Belgia) la 27 iulie 2017 – Zako SPRL/Sanidel SA
   (Cauza C-452/17)
   (2017/C 347/13)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Zako SPRL

      Pârâtă: Sanidel SA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți (1) trebuie interpretat în sensul că impune agentului comercial să prospecteze și să viziteze clientela sau furnizorii în afara sediului întreprinderii comitentului?

               2)

               Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE citată anterior trebuie interpretat în sensul că nu permite agentului comercial să îndeplinească alte sarcini decât cele legate de negocierea vânzării sau a cumpărării de mărfuri pentru comitent și a celor legate de negocierea și de încheierea acestor tranzacții pentru și în numele comitentului?

               3)

               În ipoteza unui răspuns negativ la cea de a doua întrebare preliminară, articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE citată anterior trebuie interpretat în sensul că impune ca agentul comercial să îndeplinească numai cu titlu accesoriu alte sarcini decât cele legate de negocierea vânzării sau a cumpărării de mărfuri pentru comitent și a celor legate de negocierea și de încheierea acestor tranzacții pentru și în numele comitentului?

      (1)  JO L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176.


title: Cauza F-81/13: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/69

         Acțiune introdusă la 3 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-81/13)
   2013/C 344/127
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu include reclamantul pe lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare din anul 2012

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei, comunicată prin Informations Administratives (Informații administrative) nr. 27-2012 din 26 octombrie 2012, de a nu include reclamantul pe lista funcționarilor promovați în cadrul exercițiului de promovare din anul 2012;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-100/13: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2013 — ZZ și alții/SEAE

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/46

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2013 — ZZ și alții/SEAE
   (Cauza F-100/13)
   2014/C 45/85
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei SEAE de a nu mai plăti, începând de la 1 ianuarie 2014, indemnizația pentru condiții de viață funcționarilor repartizați în Argentina, în Chile, în China (Hong Kong), în Japonia, în Malaysia, în Singapore și în Taiwan,

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei MDR/C6/(2012) a SEAE din 19 decembrie 2012 prin care AIPN a decis să elimine indemnizația pentru condiții de viață pentru membrii personalului repartizat în delegațiile și oficiile Uniunii Europene în Argentina, în China (Hong Kong), în Chile, în Japonia, în Malaysia, în Singapore și în Taiwan;

               —

               în consecință, să se dispună plata indemnizațiilor pentru condiții de viață la o rată de 15 %, începând de la 1 ianuarie 2014;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-151/16: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – NC/Comisia („Subvenții — Anchetă a OLAF — Constatarea unor nereguli — Decizie a Comisiei privind o sancțiune administrativă — Excluderea din procedurile de achiziții și de subvenții finanțate din bugetul general al Uniunii pe o durată de 18 luni — Înscrierea în baza de date a sistemului de detectare timpurie și de excludere — Aplicarea în timp a diferitor versiuni ale regulamentului financiar — Norme fundamentale de procedură — Aplicarea retroactivă a legii represive mai favorabile”)

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/23

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2017 – NC/Comisia
   (Cauza T-151/16) (1)

   ((„Subvenții - Anchetă a OLAF - Constatarea unor nereguli - Decizie a Comisiei privind o sancțiune administrativă - Excluderea din procedurile de achiziții și de subvenții finanțate din bugetul general al Uniunii pe o durată de 18 luni - Înscrierea în baza de date a sistemului de detectare timpurie și de excludere - Aplicarea în timp a diferitor versiuni ale regulamentului financiar - Norme fundamentale de procedură - Aplicarea retroactivă a legii represive mai favorabile”))
   (2017/C 256/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: NC (reprezentanți: inițial J. Killick, G. Forwood, barristers, C. Van Haute și A. Bernard, avocați, ulterior J. Killick, G. Forwood, C. Van Haute și J. Jeram, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Dintilhac și M. Clausen, ulterior F. Dintilhac și R. Lyal, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei Comisiei din 28 ianuarie 2016 privind sancțiunea administrativă a excluderii reclamantei din procedurile de atribuire a contractelor de achiziții și de subvenții finanțate de bugetul general al Uniunii Europene pe o durată de 18 luni și care o înscrie, în consecință, în baza de date a sistemului de detectare timpurie și de excludere, prevăzută la articolul 108 alineatul (1) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei din 28 ianuarie 2016 privind sancțiunea administrativă de excludere a NC din procedurile de atribuire a contractelor de achiziții și a subvențiilor finanțate de bugetul general al Uniunii Europene pe o durată de 18 luni și înscrierea, în consecință, în baza de date a sistemului de detectare timpurie și de excludere, prevăzută la articolul 108 alineatul (1) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza F-14/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 5 noiembrie 2013 — Schönberger/Curtea de Conturi (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2011 — Coeficienții de multiplicare de referință)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/20

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 5 noiembrie 2013 — Schönberger/Curtea de Conturi
   (Cauza F-14/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2011 - Coeficienții de multiplicare de referință)
   2013/C 377/46
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: O. Mader, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi (reprezentanți: inițial J.-M. Stenier și B. Schäfer, agenți, ulterior B. Schäfer și I. Ni Rágain Düro)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei pârâtei de a nu-l promova pe reclamant în gradul AD 13 în temeiul exercițiului de promovare 2011

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Schönberger suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile efectuate de Curtea de Conturi a Uniunii Europene.

      (1)  JO C 138, 12.5.2012, p. 33


title: Cauza C-24/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — A șasea directivă — Articolul 28c secțiunea A literele (a) și (d) — Transfer de bunuri în interiorul Uniunii Europene — Dreptul la scutire — Nerespectare a unei obligații de a transmite un număr de identificare în scopuri de TVA atribuit de statul membru de destinație — Lipsa unor indicii concrete privind existența unei fraude fiscale — Refuzul beneficiului scutirii — Admisibilitate”)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 20 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht München – Germania) – Josef Plöckl/Finanzamt Schrobenhausen
   (Cauza C-24/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - A șasea directivă - Articolul 28c secțiunea A literele (a) și (d) - Transfer de bunuri în interiorul Uniunii Europene - Dreptul la scutire - Nerespectare a unei obligații de a transmite un număr de identificare în scopuri de TVA atribuit de statul membru de destinație - Lipsa unor indicii concrete privind existența unei fraude fiscale - Refuzul beneficiului scutirii - Admisibilitate”))
   (2016/C 475/04)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Josef Plöckl

      Pârât: Finanzamt Schrobenhausen

      Dispozitivul

   Articolul 22 alineatul (8) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/92/CE a Consiliului din 12 decembrie 2005, în forma rezultată din articolul 28h din această A șasea directivă, precum și articolul 28c secțiunea A litera (a) primul paragraf și litera (d) din directiva menționată trebuie să fie interpretate în sensul că se opun ca administrația fiscală din statul membru de origine să refuze scutirea de taxa pe valoarea adăugată a unui transfer intracomunitar pentru motivul că persoana impozabilă nu a comunicat un număr de identificare în scopul acestei taxe atribuit de statul membru de destinație, atunci când nu există niciun indiciu concret privind existența unei fraude, bunul a fost transferat în alt stat membru și sunt îndeplinite și restul condițiilor pentru scutire.

      (1)  JO C 138, 27.04.2015.


title: Cauza C-170/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 11 aprilie 2012 — Peter Pinckney/KDG médiatech AG

text:
               16.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 174/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 11 aprilie 2012 — Peter Pinckney/KDG médiatech AG
   (Cauza C-170/12)
   2012/C 174/29
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Peter Pinckney

      Intimată: KDG médiatech AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei pretinse încălcări a drepturilor patrimoniale de autor săvârșite prin publicarea unui conținut pe un site internet

                           —

                           persoana care se consideră prejudiciată poate să introducă o acțiune în răspundere la instanțele din fiecare stat membru pe teritoriul căruia este sau a fost accesibil conținutul publicat pe internet, pentru a obține numai repararea prejudiciului cauzat pe teritoriul statului membru al instanței sesizate
                           sau

                           —

                           trebuie, în plus, ca respectivul conținut să fie sau să fi fost destinat publicului aflat pe teritoriul acestui stat membru, sau să existe un alt element de legătură?

               2.

               Prima întrebare trebuie să primească același răspuns în cazul în care pretinsa încălcare a drepturilor patrimoniale de autor nu rezultă din publicarea online a unui conținut dematerializat, ci, precum în cazul de speță, din oferta online a unui suport material care reproduce acest conținut?

      (1)  JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74


title: Cauza T-691/15: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/86

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Cauza T-691/15)
   (2016/C 048/94)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spania) (reprezentanți: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marcă comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „Cremcaffé by Julius Meinl” – marca comunitară figurativă nr. 11 406 782

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 septembrie 2015 în cauza R 2756/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               aprecierea utilizării mărcii comunitare 2 423 705 din clasa 30 ca fiind dovedită şi a cererii de înregistrare a unei mărci nr. 11 406 782 drept incompatibilă cu marca comunitară nr. 2 423 705;

               —

               obligarea OAPI şi a posibililor co-pârâţi la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               interpretarea eronată a articolului 15 alineatul (1), a articolului 15 alineatul (1) litera (a) şi a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-844/14: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – GRE/OAPI (Mark1)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/51

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – GRE/OAPI (Mark1)
   (Cauza T-844/14)
   (2015/C 065/69)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentanţi: I. Memmler şi S. Schulz, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Mark1” – cererea de înregistrare nr. 1 2 0 52  461

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 octombrie 2014 în cauza R 648/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-91/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen — Suedia) — Skatteverket/PFC Clinic AB [TVA — Directiva 2006/112/CE — Scutiri — Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) — Spitalizarea și îngrijirea medicală și activitățile conexe — Prestarea de îngrijiri medicale în cadrul exercitării profesiilor medicale și paramedicale — Servicii care constau în efectuarea unor acte chirurgicale și a unor tratamente estetice — Intervenții de natură pur cosmetică rezultând doar din dorința pacientului]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Högsta förvaltningsdomstolen — Suedia) — Skatteverket/PFC Clinic AB
   (Cauza C-91/12) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Scutiri - Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) - Spitalizarea și îngrijirea medicală și activitățile conexe - Prestarea de îngrijiri medicale în cadrul exercitării profesiilor medicale și paramedicale - Servicii care constau în efectuarea unor acte chirurgicale și a unor tratamente estetice - Intervenții de natură pur cosmetică rezultând doar din dorința pacientului)
   2013/C 156/18
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Skatteverket

      Pârâtă: PFC Clinic AB

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Högsta förvaltningsdomstolen — Interpretarea articolului 132 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Scutiri pentru îngrijirile medicale și prestarea de îngrijiri medicale — Deducerea taxei aferente intrărilor plătite — Prestarea de servicii de chirurgie estetică de natură cosmetică și de natură reconstructivă — Luarea sau neluarea în considerare a obiectivului intervenției chirurgicale sau a tratamentului

      Dispozitivul

   Articolul 132 alineatul (1) literele (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că:

               —

               prestări de servicii asemenea celor în discuție în litigiul principal, care constau în operații de chirurgie estetică și în tratamente estetice, intră în domeniul de aplicare al noțiunilor „îngrijire medicală” sau „prestarea de îngrijiri medicale”, în sensul acestui alineat (1) literele (b) și (c), în cazul în care prestațiile respective au ca scop diagnosticarea, îngrijirea sau vindecarea bolilor ori a anomaliilor de sănătate sau protejarea, menținerea sau restabilirea sănătății persoanelor;

               —

               simpla concepție subiectivă a persoanei care se supune unei intervenții estetice cu privire la aceasta din urmă nu este decisivă, în sine, pentru aprecierea aspectului dacă intervenția respectivă are un scop terapeutic;

               —

               împrejurările că prestații precum cele în discuție în litigiul principal sunt furnizate sau efectuate de un membru al corpului medical autorizat sau că scopul unor asemenea prestații este stabilit de un astfel de profesionist sunt de natură să influențeze aprecierea aspectului dacă intervenții cum sunt cele în discuție în litigiul principal intră în domeniul de aplicare al noțiunilor „îngrijire medicală” sau „prestarea de îngrijiri medicale” în sensul articolului 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112 și, respectiv, al articolului 132 alineatul (1) litera (c) din această directivă și,

               —

               pentru a aprecia dacă prestările de servicii asemenea celor în discuție în litigiul principal sunt scutite de plata TVA-ului în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (b) sau (c) din Directiva 2006/112, trebuie luate în considerare toate cerințele stabilite la acest alineat (1) litera (b) sau (c), precum și alte dispoziții relevante din titlul IX capitolele 1 și 2 din directiva respectivă, cum sunt, în ceea ce privește articolul 132 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată, articolele 131, 133 și 134 din aceasta.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza C-447/15: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Ostravě – Republica Cehă) – Ivo Muladi/Krajský úřad Moravskoslezského kraje (Trimitere preliminară — Transport — Directiva 2003/59/CE — Obligația calificării inițiale — Articolul 4 — Drepturi dobândite — Titularii permiselor de conducere eliberate înaintea datelor prevăzute la articolul 4 — Scutire de obligația calificării inițiale — Reglementare națională care stabilește o cerință suplimentară privind efectuarea unui stagiu de formare periodică prealabilă cu o durată de 35 de ore pentru a beneficia de scutirea menționată)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/25

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 7 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Ostravě – Republica Cehă) – Ivo Muladi/Krajský úřad Moravskoslezského kraje
   (Cauza C-447/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Transport - Directiva 2003/59/CE - Obligația calificării inițiale - Articolul 4 - Drepturi dobândite - Titularii permiselor de conducere eliberate înaintea datelor prevăzute la articolul 4 - Scutire de obligația calificării inițiale - Reglementare națională care stabilește o cerință suplimentară privind efectuarea unui stagiu de formare periodică prealabilă cu o durată de 35 de ore pentru a beneficia de scutirea menționată))
   (2016/C 335/33)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Krajský soud v Ostravě

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ivo Muladi

      Pârâtă: Krajský úřad Moravskoslezského kraje

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 din Directiva 2003/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2003 privind calificarea inițială și formarea periodică a conducătorilor auto ai anumitor vehicule rutiere destinate transportului de mărfuri sau de pasageri, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului și a Directivei 91/439/CEE a Consiliului și de abrogare a Directivei 76/914/CEE a Consiliului, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia persoanelor care beneficiază de scutirea de obligația calificării inițiale a conducătorilor auto ai anumitor vehicule rutiere destinate transportului de mărfuri sau de pasageri, prevăzută la acest articol, le este impusă, pentru practicarea activității de conducere în cauză, cerința unei formări periodice prealabile cu o durată de 35 de ore.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza T-355/08: Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2010 — De Fays/Comisia ( Recurs — Recurs incident — Funcție publică — Funcționari — Concedii — Concediu medical — Absență nemotivată constatată ca urmare a unui control medical — Scădere din durata concediului anual — Pierderea beneficiului remunerării )

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/31

         Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2010 — De Fays/Comisia
   (Cauza T-355/08) (1)

   („Recurs - Recurs incident - Funcție publică - Funcționari - Concedii - Concediu medical - Absență nemotivată constatată ca urmare a unui control medical - Scădere din durata concediului anual - Pierderea beneficiului remunerării”)
   2010/C 51/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Chantal De Fays (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: F. Moyse și A. Salerno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Martin și K. Herrmann, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 17 iunie 2008, De Fays/Comisia (F-97/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul principal și recursul incident.

               2.

               Obligă recurenta la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului principal.

               3.

               Comisia Europeană suportă cheltuielile de judecată aferente recursului incident.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-810/14: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Portugalia/Comisia

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/40

         Acțiune introdusă la 12 decembrie 2014 – Portugalia/Comisia
   (Cauza T-810/14)
   (2015/C 065/55)
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, J. Arsénio de Oliveira și S. Nunes de Almeida, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea nulității actului de lichidare transmis de Secretariatul General al Comisiei prin scrisoarea cu numărul 2014D/14507 din 6 octombrie 2014 și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe uzurparea de către Comisie a unor competențe care țin de sfera jurisdicțională a Uniunii, care constituie astfel un viciu de necompetență.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea tratatelor sau a oricărei norme de drept referitoare la aplicarea acestora prin faptul că actul în cauză este întemeiat pe o separare artificială a efectelor rezultând din Hotărârea pronunțată de Curte în cauza C-292/11 P.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nerespectarea autorității de lucru judecat, prin faptul că actul în cauză este afectat de o încălcare a tratatelor sau a oricărei norme de drept referitoare la aplicarea lor.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe nerespectarea principiilor securității juridice, stabilității raporturilor juridice și protecției încrederii legitime, consacrate de dreptul Uniunii.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului interzicerii dublei sancționări, care se opune ca o parte să obțină, printr-un nou act juridic individual, ceea ce ea nu a obținut anterior prin alte decizii judiciare de anulare.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe nerespectarea repartizării competențelor între statele membre și Comisie, care constituie un viciu de necompetență, întrucât Comisia a încercat să restrângă posibilitatea statelor membre de a stabili un termen rezonabil de vacatio legis.


title: Cauza C-594/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 25 noiembrie 2011 — Christoph Becker/Société Air France SA

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 25 noiembrie 2011 — Christoph Becker/Société Air France SA
   (Cauza C-594/11)
   2012/C 32/27
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Christoph Becker

      Pârâtă: Société Air France SA

      Întrebările preliminare

   Pasagerii au dreptul la o compensație conform articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) în cazul în care un zbor a avut o întârziere la plecare care este inferioară limitelor definite în articolul 6 alineatul (1) din regulament, însă sosirea la ultima destinație a avut loc cu o întârziere de cel puțin trei ore față de ora de sosire prevăzută?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-664/11: Ordonanța Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Spa Monopole/OAPI — Royal Mediterranea (THAI SPA) ( „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Limitarea serviciilor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/18

         Ordonanța Tribunalului din 6 decembrie 2012 — Spa Monopole/OAPI — Royal Mediterranea (THAI SPA)
   (Cauza T-664/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Limitarea serviciilor desemnate în cererea de înregistrare a mărcii - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 32/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: L. de Brouwer, E. Cornu și É. De Gryse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Royal Mediterranea, SA (Madrid, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 octombrie 2011 (cauza R 1976/2010-4) privind o procedură de opoziție între Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SN/NV, și Royal Mediterranea, SA

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată..

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-199/10: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — DRV/OAPI — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen -Bankengruppe Österreich — Marca națională figurativă anterioară Raiffeisen — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/44

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — DRV/OAPI — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Cauza T-199/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen -Bankengruppe Österreich - Marca națională figurativă anterioară Raiffeisen - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 311/81
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutscher Raiffeisenverband e.V. (DRV) (Bonn, Germania) (reprezentant: I Rinke, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Germania) (reprezentant: B. Joachim, avocat)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 3 februarie 2010 (cazul R 253/2009-1) privind o procedură de opoziție între Deutscher Raiffensenverband e.V. (DRV) și Austria Leasing GmbH

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Deutscher Raiffeisenverband e.V. (DRV) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza F-134/06: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera Întâi) din 8 aprilie 2008 — Bordini/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Pensii — Coeficient corector — Stat membru de reședință — Noțiunea de reședință — Noțiunea de reședință principală — Înscrisuri justificative)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/38

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera Întâi) din 8 aprilie 2008 — Bordini/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-134/06) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Pensii - Coeficient corector - Stat membru de reședință - Noțiunea de reședință - Noțiunea de reședință principală - Înscrisuri justificative)
   (2008/C 128/80)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Giovanni Bordini (Dover, Regatul Unit) (reprezentanți: L. Levi, C. Ronzi și I. Perego, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. J. Currall și M. D. Martin, agenți)
   Obiectul
   Funcție publică — Pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 25 ianuarie 2006 de a nu recunoaște faptul că reclamantul are reședința în Regatul Unit și, prin urmare, de a nu aplica în privința pensiei sale coeficientul corector corespunzător acestui stat membru și, pe de altă parte, o cerere de daune interese
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă, în afară de propriile cheltuieli de judecată, și jumătate din cheltuielile efectuate de domnul Bordini referitoare la reuniunea informală din 5 iunie 2007.

               3)

               Domnul Bordini suportă propriile cheltuieli de judecată, cu excepția a jumătate din cheltuielile pe care le-a efectuat pentru reuniunea informală din 5 iunie 2007.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006, p. 87.


title: Cauza C-69/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Nutrivet D.O.O.E.L./Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (Trimitere preliminară — Mediu — Deșeuri — Transferuri — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Articolul 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) — Transfer ilegal — Informații eronate sau incoerente înscrise în documentul care figurează în anexa VII la acest regulament — Articolul 50 alineatul (1) — Sancțiuni aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor regulamentului menționat — Proporționalitate)

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Nutrivet D.O.O.E.L./Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Cauza C-69/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Deșeuri - Transferuri - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Articolul 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) - Transfer ilegal - Informații eronate sau incoerente înscrise în documentul care figurează în anexa VII la acest regulament - Articolul 50 alineatul (1) - Sancțiuni aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor regulamentului menționat - Proporționalitate))
   (2016/C 296/17)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nutrivet D.O.O.E.L.

      Pârâtă: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 punctul 35 litera (g) subpunctul (iii) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 255/2013 al Comisiei din 20 martie 2013, trebuie interpretat în sensul că un transfer de deșeuri, cum sunt cele prevăzute în anexa III la acest regulament, destinate să fie recuperate, trebuie considerat ilegal, în sensul acestei dispoziții, atunci când documentul de însoțire aferent respectivului transfer conține informații eronate sau incoerente, cum sunt cele cuprinse în documentul de însoțire în discuție în litigiul principal, în ceea ce privește importatorul/destinatarul, instalația de recuperare, precum și țările/statele în cauză, independent de indicarea corectă a acestor informații în alte documente puse la dispoziția autorităților competente, de intenția de a înșela aceste autorități și de punerea în aplicare de către autoritățile menționate a procedurilor prevăzute la articolul 24 din același regulament.

               2)

               Articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 255/2013, potrivit căruia sancțiunile aplicate de statele membre în cazul încălcării dispozițiilor acestui regulament trebuie să fie proporționale, trebuie interpretat în sensul că un transfer de deșeuri, pentru care documentul menționat în anexa VII la același regulament cuprinde informații eronate sau incoerente, poate fi, în principiu, sancționat cu o amendă al cărei cuantum corespunde cu cel al amenzii aplicate în cazul încălcării obligației de a completa acest document. În cadrul controlului de proporționalitate a unei astfel de sancțiuni, instanța de trimitere trebuie să ia în special în considerare riscurile care pot fi cauzate de această încălcare în domeniul protecției mediului și a sănătății oamenilor.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza C-375/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 28 iunie 2016 – UAB „Gelvora”/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/37

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Lituania) la 28 iunie 2016 – UAB „Gelvora”/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
   (Cauza C-375/16)
   (2016/C 335/50)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „Gelvora”

      Pârât: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Întrebările preliminare

               1)

               Raportul juridic dintre o societate care a dobândit un drept de creanță ca urmare a încheierii unui contract de cesiune de creanță și o persoană fizică a cărei datorie își are temeiul într-un contract de credit pentru consum, în cazul în care societatea desfășoară activități de recuperare a creanței, intră în domeniul de aplicare al Directivei 2005/29/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, termenul „produs” utilizat la articolul 2 alineatul (c) din directivă include activitățile desfășurate în cadrul exercitării dreptului de recuperare a creanței dobândit ca urmare a încheierii unui contract de cesiune de creanță în contextul recuperării creanței de la o persoană fizică a cărei datorie își are temeiul într-un contract de credit pentru consum încheiat de aceasta din urmă cu creditorul inițial?

               3)

               Raportul juridic dintre o societate care a dobândit un drept de creanță ca urmare a încheierii unui contract de cesiune creanță și o persoană fizică a cărei datorie își are în temeiul într-un contract de credit pentru consum, a intrat deja în puterea lucrului judecat printr-o hotărâre judecătorească definitivă și a fost încredințată executorului judecătoresc în vederea executării, în cazul în care societatea desfășoară în paralel activități de recuperare a creanței, intră în domeniul de aplicare al [D]irectivei [2005/29]?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a treia întrebare, termenul „produs” utilizat la articolul 2 alineatul (c) din [D]irectiv[a] [2005/29] include activitățile desfășurate în cadrul exercitării dreptului de creanță dobândit ca urmare a încheierii unui contract de cesiune de creanță în contextul recuperării debitului de la o persoană fizică a cărei datorie își are temeiul într-un contract de credit pentru consum încheiat de aceasta din urmă cu creditorul inițial, a intrat în puterea lucrului judecat printr-o hotărâre judecătorească definitivă și a fost încredințată executorului judecătoresc în vederea executării?

      (1)  JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260.


title: Cauza F-67/10: Acțiune introdusă la 18 august 2010 — Marcuccio/Comisia

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/74

      Acțiune introdusă la 18 august 2010 — Marcuccio/Comisia
      (Cauza F-67/10)
      ()
      (2010/C 288/140)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Obiectul și descrierea litigiului

      Anularea deciziei Comisiei de a nu rambursa două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de reclamant în cauza F-41/06.

         Concluziile reclamantului

                  —

                  anularea deciziei pârâtei, indiferent care ar fi forma acesteia, de respingere a cererii din 22 septembrie 2009 trimisă de reclamant AIPN și rectificată prin nota din 8 octombrie 2009;

                  —

                  anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere, indiferent care ar fi forma acesteia, a reclamației din 5 aprilie 2010 depuse împotriva deciziei atacate, trimisă de reclamant AIPN;

                  —

                  anularea, în măsura în care este necesar, a notei din 27 aprilie 2010, HR. D.2/MB/1s Ares(2010)220139;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 21 608,75 de euro, majorată cu dobânzi cu rata anuală de 10 % cu capitalizare anuală, începând de la data cererii din 22 septembrie 2009 până la plata efectivă a sumei sus-menționate, reprezentând reparația prejudiciului cauzat sau care i se cauzează reclamantului prin decizia atacată;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-35/17: Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2017 – Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/30

         Acțiune introdusă la 20 ianuarie 2017 – Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)
   (Cauza T-35/17)
   (2017/C 070/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și A. Jauch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională nr. 1 258 162 care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „iGrill”

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 noiembrie 2016 în cauza R 538/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-131/16: Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Belgia/Comisia

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/36

         Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Belgia/Comisia
   (Cauza T-131/16)
   (2016/C 191/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet și J. Halleux, îndeplinind funcția de agenți, M. Segura Catalán și M. Clayton, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și admiterea motivelor de anulare formulate în cerere;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 ianuarie 2016 privind scutirea aplicabilă profitului excedentar – schema de ajutoare de stat SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) pusă în aplicare de Regatul Belgiei în măsura în care nu identifică în mod corespunzător măsura de ajutor de stat, califică sistemul de decizii fiscale anticipate privind profitul excedentar drept o schemă și îl consideră un ajutor de stat incompatibil în sensul articolului 107 TFUE;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 2 din decizia atacată în măsura în care acestea consideră sistemul de decizii fiscale anticipate privind profitul excedentar un ajutor de stat incompatibil cu piața internă și dispun recuperarea pretinsului ajutor de stat de la grupurile corporative cărora le aparțin beneficiarii cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 2 alineatul (6) TFUE, a articolului 5 alineatele (1) și (2) TUE, prin utilizarea normelor referitoare la ajutoarele de stat în scopul definirii unilaterale a competenței fiscale a statului belgian.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere în identificarea pretinsei măsuri de ajutor de stat și în calificarea sa drept schemă de ajutor care nu necesită măsuri suplimentare de punere în aplicare în sensul articolului 1 litera (d) din Regulamentul nr. 2015/1589 și al articolului 107 TFUE.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE cu ocazia calificării sistemului fiscal aplicabil profitului excedentar drept măsură de ajutor de stat. Comisia nu a evidențiat resursele de stat implicate, nu a identificat existența unui avantaj și a reținut în mod greșit selectivitatea și denaturarea concurenței.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în privința identificării beneficiarilor pretinsului ajutor ca fiind nu numai entitățile belgiene supuse impozitării în Belgia ci și grupurile multinaționale cărora acestea le aparțin.

               5.

               Al cincilea motiv, în subsidiar, întemeiat pe încălcarea principiului general al legalității și a articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1) în măsura în care recuperarea ajutorului poate fi cerută grupurilor multinaționale cărora le aparțin entitățile belgiene care au obținut decizii fiscale anticipate.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015 L 248, p. 9).