title: Cauza C-346/10: Ordonanța președintelui Curții din 4 august 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/14

         Ordonanța președintelui Curții din 4 august 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-346/10) (1)

   2011/C 340/24
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza T-721/14: Ordonanța Tribunalului din 27 octombrie 2015 – Belgia/Comisia („Acțiune în anulare — Servicii de jocuri de noroc online — Protecţia consumatorilor şi a jucătorilor şi împiedicarea accesului minorilor la aceste jocuri — Recomandarea Comisiei — Act nesupus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/25

         Ordonanța Tribunalului din 27 octombrie 2015 – Belgia/Comisia
   (Cauza T-721/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Servicii de jocuri de noroc online - Protecţia consumatorilor şi a jucătorilor şi împiedicarea accesului minorilor la aceste jocuri - Recomandarea Comisiei - Act nesupus căilor de atac - Inadmisibilitate”))
   (2015/C 429/32)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck și M. Jacobs, agenți, asistați de P. Vlaemminck și B. Van Vooren, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Tserepa Lacombe și F. Wilman, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Recomandării 2014/478/UE a Comisiei din 14 iulie 2014 privind principiile pentru protecția consumatorilor și a utilizatorilor de servicii de jocuri de noroc online și pentru împiedicarea accesului minorilor la jocurile de noroc online (JO L 214, p. 38)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu este necesară pronunţarea pe fond asupra cererilor de intervenţie ale Republicii Elene şi Republicii Portugheze.

               3)

               Regatul Belgiei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Regatul Belgiei, Republica Elenă, Republica Portugheză şi Comisa suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenţie.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza C-4/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 6 ianuarie 2014 — Christophe Bohez/Ingrid Wiertz

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 6 ianuarie 2014 — Christophe Bohez/Ingrid Wiertz
      (Cauza C-4/14)
      (2014/C 71/21)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Korkein oikeus

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Christophe Bohez

         Intimată: Ingrid Wiertz

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul Bruxelles I (1) trebuie să fie interpretat în sensul că în domeniul de aplicare al acestui regulament nu intră cauzele privind executarea unei penalități cu titlu cominatoriu impuse pentru a garanta respectarea obligației principale într-o decizie în materia încredințării copiilor și a dreptului de vizită?

                  2.

                  În ipoteza în care cauzele menționate mai sus intră în domeniul de aplicare al Regulamentul Bruxelles I, articolul 49 din acest regulament trebuie interpretat în sensul că penalitatea cu titlu cominatoriu stabilită pe zile de întârziere care, în statul de origine, este direct executorie ca atare până la concurența sumei fixate, dar al cărei cuantum definitiv poate fi modificat la cererea sau pe baza elementelor prezentate de partea obligată, nu poate fi executată într-un alt stat membru decât atunci când cuantumul acesteia a fost stabilit în mod specific și definitiv în statul de origine?

                  3.

                  În ipoteza în care cauzele menționate mai sus nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentul Bruxelles I, articolul 47 alineatul (1) din Regulamentul Bruxelles IIa (2) trebuie interpretat în sensul că măsurile destinate să asigure respectarea hotărârilor în materia încredințării copiilor și a dreptului de vizită intră sub incidența procedurii de executare prevăzute la această dispoziție, și anume a unei proceduri de executare stabilite de dreptul statului membru de executare, sau aceste măsuri pot fi considerate ca făcând parte integrantă din decizia privind încredințarea copiilor și dreptul de vizită care, în aplicarea Regulamentului Bruxelles II, este executorie în acest alt stat membru?

                  4.

                  Atunci când se solicită executarea unei penalități cu titlu cominatoriu într-un alt stat membru, este necesar ca cuantumul respectivei penalități să fie stabilit în mod specific și definitiv în statul membru de origine, chiar și în ipoteza în care Regulamentul Bruxelles I nu este aplicabil în cadrul acestei executări?

                  5.

                  Dacă penalitatea cu titlu cominatoriu impusă pentru a garanta respectarea dreptului de vizită este executorie într-un alt stat membru fără ca, în statul membru de origine, cuantumul penalității să fi fost stabilit în mod specific și definitiv:

                              (a)

                              executarea penalității presupune totuși să se verifice dacă respectarea dreptului de vizită a fost împiedicată din cauza unor motive care trebuie luate în considerare pentru a garanta drepturile recunoscute copilului; sau

                              (b)

                              care este instanța competentă să examineze existența unor astfel de împrejurări, mai precis

                                          (i)

                                          competența instanței din statul de executare este limitată întotdeauna exclusiv la examinarea aspectului dacă pretinsa nerespectare a dreptului de vizită s-a datorat unui motiv care rezultă în mod expres din decizia de fond; sau

                                          (ii)

                                          rezultă din drepturile copilului astfel cum sunt garantate în Carta drepturilor fundamentale că instanța din statul membru de executare are un drept sau o obligație mai extinse de a examina dacă respectarea dreptului de vizită a fost împiedicată din cauza unor motive care trebuie avute în vedere în mod obligatoriu pentru a garanta drepturile copilului?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială., 19/vol.3, p.74)

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, p. 1, Ediție specială., 19/vol.6, p.183)


title: Cauza T-386/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – FIH Holding și FIH Erhvervsbank/Comisia („Ajutoare de stat — Sectorul bancar — Ajutor acordat băncii daneze FIH sub forma unui transfer al activelor sale depreciate către o filială nouă și achiziționarea ulterioară a acestora de către organismul danez însărcinat cu garantarea stabilității financiare — Ajutoare de stat în favoarea băncilor în perioada de criză — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă — Noțiunea de ajutor — Criteriul investitorului privat — Criteriul creditorului privat — Calculul cuantumului ajutorului — Obligația de motivare”)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/37

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – FIH Holding și FIH Erhvervsbank/Comisia
   (Cauza T-386/14) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Sectorul bancar - Ajutor acordat băncii daneze FIH sub forma unui transfer al activelor sale depreciate către o filială nouă și achiziționarea ulterioară a acestora de către organismul danez însărcinat cu garantarea stabilității financiare - Ajutoare de stat în favoarea băncilor în perioada de criză - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Noțiunea de ajutor - Criteriul investitorului privat - Criteriul creditorului privat - Calculul cuantumului ajutorului - Obligația de motivare”))
   (2016/C 402/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: FIH Holding A/S (Copenhaga, Danemarca) și FIH Erhvervsbank A/S (Copenhaga) (reprezentant: O. Koktvedgaard, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn și P.-J. Loewenthal, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei 2014/884/UE a Comisiei din 11 martie 2014 privind ajutorul de stat SA.34445 (12/C) implementat de Danemarca pentru transferul unor active de patrimoniu de la FIH către [FSC] (JO 2014, L 357, p. 89)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2014/884/UE a Comisiei din 11 martie 2014 privind ajutorul de stat SA.34445 (12/C) implementat de Danemarca pentru transferul unor active de patrimoniu de la FIH către [FSC].

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-494/13: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Sales & Solutions/OAPI — Inceda Holding (watt)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/60

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2013 — Sales & Solutions/OAPI — Inceda Holding (watt)
   (Cauza T-494/13)
   2013/C 344/111
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: K. Gründig-Schnelle, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs:: Inceda Holding GmbH (Köln, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate a Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 iulie 2013 în cauza R 1192/2012-4;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cadrul procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „watt” pentru servicii din clasele 35, 39 și 42 — cererea de înregistrare nr. 3 820 313

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Inceda Holding

      Motivarea cererii de declarare a nulității: cererea s-a întemeiat pe articolul 52 alineatul (1) litera (a) și pe articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-96/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 martie 2009 — Telecom Italia Media/Comisia ( Ajutoare de stat — Subvenții la achiziționarea de decodoare numerice — Telecomunicații — Decizie a Comisiei prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună — Decizie adoptată pe parcursul procesului de către statul membru de a nu proceda la recuperarea ajutorului de la întreprinderea care a atacat decizia Comisiei în cadrul unei acțiuni în anulare — Dispariția interesului de a exercita acțiunea — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/35

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 19 martie 2009 — Telecom Italia Media/Comisia
   (Cauza T-96/07) (1)

   („Ajutoare de stat - Subvenții la achiziționarea de decodoare numerice - Telecomunicații - Decizie a Comisiei prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună - Decizie adoptată pe parcursul procesului de către statul membru de a nu proceda la recuperarea ajutorului de la întreprinderea care a atacat decizia Comisiei în cadrul unei acțiuni în anulare - Dispariția interesului de a exercita acțiunea - Nepronunțare asupra fondului”)
   2009/C 113/72
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Telecom Italia Media (TI Media) SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: F. Bassan și S. Venturini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Righini, G. Conte și B. Martenczuk, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Sky Italia Srl (Roma, Italia) (reprezentanți: F. González Díaz și D. Gerard, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2007/374/CE a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind ajutorul de stat C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004) acordat de Republica Italiană sub formă de subvenție la achiziționarea de decodoare numerice (JO L 147, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 117, 29.5.2007.


title: Cauza T-403/16: Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Vivatech (Immunostad)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/51

         Acțiune introdusă la 28 iulie 2016 – Stada Arzneimittel/EUIPO – Vivatech (Immunostad)
   (Cauza T-403/16)
   (2016/C 335/68)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și J. Plate, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vivatech (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „Immunostad” — marca Uniunii Europene nr. 9552225

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 19 aprilie 2016 în cauza R 863/2015-16

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii căii de atac.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-113/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 – Republica Federală Germania/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Alegerea temeiului juridic — Articolul 43 alineatul (2) TFUE sau articolul 43 alineatul (3) TFUE — Organizarea comună a piețelor produselor agricole — Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 — Articolul 7 — Regulamentul (UE) nr. 1370/2013 — Articolul 2 — Măsuri privind stabilirea prețurilor — Praguri de referință — Preţuri de intervenție]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 septembrie 2016 – Republica Federală Germania/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-113/14) (1)

   ([Acțiune în anulare - Alegerea temeiului juridic - Articolul 43 alineatul (2) TFUE sau articolul 43 alineatul (3) TFUE - Organizarea comună a piețelor produselor agricole - Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 - Articolul 7 - Regulamentul (UE) nr. 1370/2013 - Articolul 2 - Măsuri privind stabilirea prețurilor - Praguri de referință - Preţuri de intervenție])
   (2016/C 402/02)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, A. Lippstreu și A. Wiedmann, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Holt, C. Brodie și J. Kraehling, agenți, asistați de A. Bates, barrister) și Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Škeřík, J. Vláčil și D. Hadroušek, agenți)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: L.G. Knudsen și R. Kaškina, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Maganza, J.-P. Hix și S. Barbagallo, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtelor: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și G. von Rintelen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului.

               2)

               Anulează articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1370/2013 al Consiliului din 16 decembrie 2013 privind măsuri pentru stabilirea anumitor ajutoare și restituții în legătură cu organizarea comună a piețelor produselor agricole.

               3)

               Efectele articolului 7 din Regulamentul nr. 1308/2013 și ale articolului 2 din Regulamentul nr. 1370/2013 sunt menținute până la intrarea în vigoare, într-un termen rezonabil, care nu poate depăși cinci luni începând de la data pronunțării prezentei hotărâri, a unei noi reglementări adoptate pe temeiul juridic adecvat, și anume articolul 43 alineatul (3) TFUE.

               4)

               Obligă Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               5)

               Republica Cehă și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 28.4.2014.


title: Cauza C-247/10 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 noiembrie 2012 — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Comisia Europeană, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas [Recurs — Dumping — Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 — Importuri de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam — Regulamentul (CE) nr. 384/96 — Articolul 2 alineatul (7) litera (b) — Statutul de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață — Articolul 9 alineatul (6) — Tratament individual — Articolul 17 alineatul (3) — Eșantionare — Articolul 20 alineatul (5) — Dreptul la apărare]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 noiembrie 2012 — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Consiliul Uniunii Europene, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Comisia Europeană, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas
   (Cauza C-247/10 P) (1)

   (Recurs - Dumping - Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 - Importuri de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din China și din Vietnam - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatul (7) litera (b) - Statutul de întreprindere care funcționează în condițiile economiei de piață - Articolul 9 alineatul (6) - Tratament individual - Articolul 17 alineatul (3) - Eșantionare - Articolul 20 alineatul (5) - Dreptul la apărare)
   2013/C 9/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (reprezentant: M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și R. Szostak, agenți, asistați de G. Berrisch, Rechtsanwalt și de N. Chesaites, Barrister), Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și T. Scharf, agenți), Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 4 martie 2010 în cauzele conexate T-407/06, Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd și T-408/06, Wenzhou Taima Shoes Co./Consiliul Uniunii Europene prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO L 275, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 50, p. 3)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 4 martie 2010, Zhejiang Aokang Shoes și Wenzhou Taima Shoes/Consiliul (T-407/06 și T-408/06).

               2.

               Anulează Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam în ceea ce privește Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd. atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentei proceduri.

               4.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate atât în primă instanță, cât și în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-151/11: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2014 – Telefónica de España și Telefónica Móviles Españ/Comisia ( „Ajutoare de stat — Serviciu public de radiodifuziune — Ajutor pe care Spania intenționează să îl acorde în favoarea RTVE — Modificare a sistemului de finanțare — Înlocuirea veniturilor din publicitate cu noi impozite aplicate operatorilor de televiziune și de telecomunicații — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă — Drepturi procedurale — Ajutor nou — Modificarea schemei de ajutor existente — Măsură fiscală care constituie modul de finanțare a ajutorului — Existența unei legături de alocare obligatorii între impozit și ajutor — Impactul direct al veniturilor din impozite asupra cuantumului ajutorului — Proporționalitate — Obligația de motivare” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/29

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2014 – Telefónica de España și Telefónica Móviles Españ/Comisia
   (Cauza T-151/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Serviciu public de radiodifuziune - Ajutor pe care Spania intenționează să îl acorde în favoarea RTVE - Modificare a sistemului de finanțare - Înlocuirea veniturilor din publicitate cu noi impozite aplicate operatorilor de televiziune și de telecomunicații - Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piața internă - Drepturi procedurale - Ajutor nou - Modificarea schemei de ajutor existente - Măsură fiscală care constituie modul de finanțare a ajutorului - Existența unei legături de alocare obligatorii între impozit și ajutor - Impactul direct al veniturilor din impozite asupra cuantumului ajutorului - Proporționalitate - Obligația de motivare”))
   2014/C 292/34
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Telefónica de España, SA (Madrid, Spania); și Telefónica Móviles España, SA (Madrid) (reprezentanți: F. González Díaz și F. Salerno, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Valero Jordana și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtelor: Regatul Spaniei (reprezentanţi: Regatul Spaniei, inițial M. Muñoz Pérez, în continuare S. Centeno Huerta și N. Díaz Abad, ulterior N. Díaz Abad în final M. Sampol Pucurull, abogados del Estado); și Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madrid) (reprezentanţi: A. Martínez Sánchez, A. Vázquez-Guillén Fernández de la Riva și J. Rodríguez Ordóñez, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/1/UE a Comisiei din 20 iulie 2010 privind schema de ajutoare de stat C 38/09 (ex NN 58/09) pe care Spania intenționează să o pună în aplicare pentru Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (JO 2011, L 1, p. 9)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Telefónica de España, SA și Telefónica Móviles España, SA suportă propriile cheltuieli de judecată și suportă, în comun, cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene și ale Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE).

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza F-56/07: Acțiune introdusă la 11 iunie 2007 — Gerochristos/Parlamentul European

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/44

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2007 — Gerochristos/Parlamentul European
   (Cauza F-56/07)
   (2007/C 183/86)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Ioannis Gerochristos (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Parlamentului din 26 septembrie 2006 de numire a reclamantului ca funcționar stagiar în grupa de funcții de administratori, cu încadrare în gradul AD 6, treapta 3;

               —

               anularea deciziei subsecvente a Parlamentului de reținere a sumei de 994,95 euro din salariul de bază al reclamantului și restituirea acestei sume către reclamant, în cel mai scurt termen după decizia de anulare care va fi pronunțată;

               —

               obligarea pârâtului la plata sumei de 25 000 euro, sub rezerva unei majorări și/sau diminuări în cursul procedurii, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciu moral și material și atingere adusă carierei reclamantului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, laureat al concursului general EPSO A/18/04 (1), al cărui anunț fusese publicat înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 de modificare a Statutului funcționarilor Comunităților Europene, precum și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor Comunități (2), era agent temporar cu gradul AST 8 la momentul recrutării sale în calitate de funcționar cu gradul AD 6.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă, în primul rând, încălcarea obligației de motivare prevăzută la articolul 25 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Comunităților Europene (denumit în continuare „statutul”), în măsura în care administrația nu i-ar fi furnizat niciodată explicații cu privire la motivele încadrării sale în gradul AD 6, precum și ale deciziei de reținere a sumei de 994,95 euro din salariul său de bază.
   În al doilea rând, pe de o parte, reclamantul invocă încălcarea articolului 31 din statut, a articolelor 2 și 8 din anexa XIII la statut și a dispozițiilor din anunțul concursului și, pe de altă parte, ridică o excepție de nelegalitate a articolului 13 alineatul (1) din anexa XIII la statut.
   În al treilea rând, reclamantul susține că administrația nu ar fi respectat principiile egalității de tratament și nediscriminării, mai ales în măsura în care acesta ar fi prejudiciat în raport cu agenții temporari și funcționarii care au beneficiat de o încadrare mai avantajoasă în temeiul articolului 5 alineatele (2) și (4) din anexa XIII la statut sau al anumitor dispoziții adoptate de Biroul Parlamentului la 13 februarie 2006.
   În al patrulea rând, reclamantul invocă încălcarea principiilor securității juridice și încrederii legitime, mai ales în măsura în care anunțul concursului urmărea constituirea unei liste de rezervă pentru recrutarea de administratori cu gradul A7/A6.
   În al cincilea rând, reclamantul invocă încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine.
   În sfârșit, reclamantul susține că, întrucât a procedat la reținerea din salariul său de bază a sumei menționate mai sus, administrația ar fi încălcat articolul 85 din statut.

      (1)  JO C 96 A, 21.4.2004, p. 1.

      (2)  JO L 124, 27.4.2004, p. 1.


title: Cauza C-350/12 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iulie 2014 – Consiliul Uniunii Europene/Sophie in 't Veld (Recurs — Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță, alineatul (2) a doua liniuță și alineatul (6) — Avizul Serviciului juridic al Consiliului privind inițierea negocierilor în vederea încheierii unui acord internațional — Excepții de la dreptul de acces — Protecția interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale — Protecția consultanței juridice — Decizie de refuz parțial al accesului)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 iulie 2014 – Consiliul Uniunii Europene/Sophie in 't Veld
   (Cauza C-350/12 P) (1)

   ((Recurs - Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță, alineatul (2) a doua liniuță și alineatul (6) - Avizul Serviciului juridic al Consiliului privind inițierea negocierilor în vederea încheierii unui acord internațional - Excepții de la dreptul de acces - Protecția interesului public în ceea ce privește relațiile internaționale - Protecția consultanței juridice - Decizie de refuz parțial al accesului))
   2014/C 292/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: P. Berman, B. Driessen și C. Fekete, agenți)

      Celelalte părţi din procedură: Sophie in 't Veld (reprezentanți: O. Brouwer, E. Raedts și J. Blockx, advocaaten), Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Intervenient în susținerea lui Sophie in 't Veld: Parlamentul European (reprezentanţi: N. Lorenz și N. Görlitz, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Parlamentul European și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 303, 6.10.2012.


title: Cauza T-595/13: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2013 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/OAPI — LG Electronics (compressor technology)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/21

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2013 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/OAPI — LG Electronics (compressor technology)
   (Cauza T-595/13)
   2014/C 39/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Germania) (reprezentant: S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: LG Electronics, Inc. (Seoul, Coreea de Sud)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 septembrie 2013 (cauza R 1176/2012-1),

               —

               obligarea OAPI să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „compressor technology” pentru produse din clasele 7, 9 și 11- cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 7 420 151.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: LG Electronics, Inc.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale „KOMPRESSOR PLUS” și „KOMPRESSOR” pentru produse din clasele 7 și 11.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza T-133/13: Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – Pro-Aqua International/OAPI – Rexair (WET DUST CAN’T FLY) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulităţii — Marca comunitară verbală WET DUST CAN’T FLY — Motiv absolut de refuz — Lipsa unui caracter distinctiv — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/16

         Hotărârea Tribunalului din 22 ianuarie 2015 – Pro-Aqua International/OAPI – Rexair (WET DUST CAN’T FLY)
   (Cauza T-133/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulităţii - Marca comunitară verbală WET DUST CAN’T FLY - Motiv absolut de refuz - Lipsa unui caracter distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) şi (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 081/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pro-Aqua International GmbH (Ansbach, Germania) (reprezentant: T. Raible, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: M. Rajh și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Rexair LLC (Troy, Michigan, Statele Unite) (reprezentant: A. Bayer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 decembrie 2012 (cauza R 211/2012-2) privind o procedură de declarare a nulității între Pro-Aqua International GmbH și Rexair LLC

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Pro-Aqua International GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 123, 27.4.2013.


title: Cauza C-424/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 25 iulie 2013 — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Germania) la 25 iulie 2013 — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten
   (Cauza C-424/13)
   2013/C 336/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Zuchtvieh-Export GmbH

      Pârât: Stadt Kempten

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 (1) trebuie interpretat în sensul că, în cazul călătoriilor de lungă durată pentru ecvidee domestice și animale domestice din speciile bovină, ovină, caprină și porcină, pentru care locul de plecare se află într-un stat membru al Uniunii Europene, în timp ce locul de destinație se află într-o țară terță, autoritatea competentă de la locul de plecare poate să aplice ștampila pe jurnalul de călătorie prezentat de organizator, potrivit articolului 14 alineatul (1) litera (c), numai atunci când jurnalul de călătorie îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 14 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) pentru întreaga distanță de călătorie de la locul de plecare până la locul de destinație, așadar și pentru etape ale călătoriei situate în totalitate în afara teritoriului comunitar al Uniunii Europene?

               2.

               Articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 trebuie interpretat în sensul că autoritatea de la locul de plecare, competentă potrivit acestei dispoziții, poate să oblige organizatorul transportului, în temeiul articolului 14 alineatul (1) litera (b) din regulament, să modifice aranjamentele pentru călătoria de lungă durată preconizată, astfel încât să respecte dispozițiile prezentului regulament pentru întreaga călătorie de la locul de plecare până la locul de destinație, chiar și atunci când anumite etape ale călătoriei se află exclusiv în țări terțe?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97 (JO 2005 L 3, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 62, p. 3).


title: Cauza C-87/06: Ordonanța președintelui Curții din 28 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social n o 3 de Valladolid — Spania) — Vicente Pascual García/Confederación Hidrográfica del Duero

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/29

         Ordonanța președintelui Curții din 28 noiembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado de lo Social no 3 de Valladolid — Spania) — Vicente Pascual García/Confederación Hidrográfica del Duero
   (Cauza C-87/06) (1)

   (2008/C 171/47)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza C-329/05: Hotărârea Curții (prima cameră) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Dinslaken/Gerold Meindl (Libertate de stabilire — Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) — Liber profesionist — Impozit pe venit — Soți separați temporar — Refuz de impozitare comună — Reședință separată a soților — Prestații compensatorii pentru pierderile salariale în favoarea soțului nerezident — Venituri nesupuse impozitării în statul membru de reședință al soțului)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/7

         Hotărârea Curții (prima cameră) din data de 25 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Dinslaken/Gerold Meindl
   (Cauza C-329/05) (1)

   (Libertate de stabilire - Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) - Liber profesionist - Impozit pe venit - Soți separați temporar - Refuz de impozitare comună - Reședință separată a soților - Prestații compensatorii pentru pierderile salariale în favoarea soțului nerezident - Venituri nesupuse impozitării în statul membru de reședință al soțului)
   (2007/C 56/11)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesfinanzhof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt Dinslaken

      Pârât: Gerold Meindl

      Intervenientă: Christine Meindl — Berger
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 43 din Tratatul CE — Legislație națională în materia impozitului pe venit — Refuz de impozitare comună a soților cu motivarea că veniturile obținute de către soție în statul membru de reședință depășesc anumite praguri în timp ce în celălalt stat membru aceste venituri nu sunt impozabile
   Dispozitivul
   Articolul 52 din Tratatul CE (devenit, după modificare, articolul 43 CE) interzice ca unui contribuabil rezident să i se refuze, de către statul membru de reședință, o impozitare comună cu soțul său, de care nu este separat și care locuiește într-un alt stat membru, pentru motivul că acest soț a obținut în acest din urmă stat membru, deopotrivă, mai mult de 10 % din veniturile familiei, respectiv mai mult de 24 000 DM, în ipoteza în care veniturile obținute de către soțul menționat în acest alt stat membru nu sunt supuse, în acesta din urmă, impozitului pe venit.

      (1)  JO C 271 din 29.10.2005.


title: Cauza C-301/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — PAGO International GmbH/Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH [Mărci — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 9 alineatul (1) litera (c) — Marcă ce se bucură de renume în Comunitate — Întindere geografică a renumelui]

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — PAGO International GmbH/Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
   (Cauza C-301/07) (1)

   (Mărci - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 9 alineatul (1) litera (c) - Marcă ce se bucură de renume în Comunitate - Întindere geografică a renumelui)
   2010/C 24/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: PAGO International GmbH

      Pârâtă: Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH

      Obiectul

   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Oberster Gerichtshof (Austria) — Interpretarea articolului 9 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1) — Drepturile titularului unei mărci ce este de notorietate în cadrul Comunității — Marcă de notorietate doar într-un stat membru — Protecția mărcii în cadrul întregii Comunități sau doar într-un stat membru

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară trebuie interpretat în sensul că, pentru a beneficia de protecția prevăzută de această dispoziție, o marcă comunitară trebuie să fie cunoscută de o parte semnificativă a publicului vizat de produsele sau de serviciile acoperite de ea, într-o parte substanțială a teritoriului Comunității Europene, și că, având în vedere circumstanțele cauzei principale, se poate considera că teritoriul statului membru în cauză constituie o parte substanțială a teritoriului Comunității.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza T-359/07 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la  5 iulie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-26/06, Bertolete și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/31

         Recurs introdus la 19 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 5 iulie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-26/06, Bertolete și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-359/07 P)
   (2007/C 283/57)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Lozano Palacios, agenți)

      Celelalte părți în proces: M. Bertolete (Wolowé-Saint-Lambert, Belgia), A. P. Cunha Correia (Koekelberg, Belgia), M. Lichteveld (Wavre, Belgia), M. Mozelsio (Enghien, Belgia), F. Orlando (Anderlecht, Belgia), F. Pendville (Etterbeek, Belgia), B. Simons (Bocholt, Belgia), D. Sneessens (Auderghem, Belgia), S. Voisin (Forest, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 iulie 2007 pronunțate în cauza F-26/06;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului Funcției Publice;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată;

               —

               în subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 iulie 2007 pronunțate în cauza F 26/06 și, în rejudecare, admiterea concluziilor prezentate de pârâta în primă instanță și, pe cale de consecință, respingerea acțiunii în cauza F-26/06; obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea din 5 iulie 2007 pronunțată în cauza F-26/06, Bertolete și alții/Comisia, Tribunalul Funcției Publice (TFP) a anulat deciziile prin care Comisia a stabilit încadrarea și remunerația reclamantelor în baza unor contracte de agenți contractuali. Reclamantele, foste lucrătoare salariate în cadrul sistemului de drept belgian, au fost angajate în calitate de educatoare, în urma unei modificări a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților.
   Primul motiv invocat de Comisie în susținerea recursului formulat se întemeiază pe o eroare de drept, în măsura în care Tribunalul ar fi încălcat limitele principiului egalității de tratament, prin interpretarea pe care a dat-o dispozițiilor aplicabile, mai ales în raport cu conceptul reținut de Comisie care constă în integrarea alocațiilor familiale în noțiunea de remunerație.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului motivării, în măsura în care Tribunalul nu s-ar fi pronunțat asupra noțiunii de remunerație.


title: Cauza C-313/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de commerce de Paris (Franţa) la 25 iunie 2015 – Eco-Emballages SA/Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/38

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal de commerce de Paris (Franţa) la 25 iunie 2015 – Eco-Emballages SA/Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS
   (Cauza C-313/15)
   (2015/C 294/49)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce de Paris

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eco-Emballages SA

      Pârâte: Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

      Întrebarea preliminară

   Noțiunea de ambalaj, astfel cum este definită la articolul 3 din Directiva 94/62/CE, modificată prin Directiva 2004/12/CE (1), include „mandrinele” (rulourile, tuburile și cilindrii) pe care sunt înfășurate materiale flexibile, precum hârtia, folia de plastic, vândute consumatorilor?

      (1)  Directiva 2004/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 de modificare a Directivei 94/62/CE privind ambalajele și deșeurile din ambalaje (JO L 47, p. 26, Ediție specială, 13/vol. 43 p. 337).


title: Cauza C-513/13 P: Recurs introdus la 25 septembrie 2013 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 11 iulie 2013 în cauza T-358/08, Spania/Comisia

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/11

         Recurs introdus la 25 septembrie 2013 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 11 iulie 2013 în cauza T-358/08, Spania/Comisia
   (Cauza C-513/13 P)
   2013/C 336/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea prezentului recurs și anularea Hotărârii Tribunalului din 11 iulie 2013, pronunțată în cauza T-358/08, Regatul Spaniei împotriva Comisiei Europene;

               —

               anularea Deciziei C(2008) 3249 a Comisiei din 25 iunie 2008 de reducere a ajutorului acordat din Fondul de coeziune pentru proiectul nr. 96/11/61/018 — „Saneamiento de Zaragoza” (Asanarea orașului Zaragoza), prin Decizia C(96) 2095 a Comisiei din 26 iulie 1996;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                     Eroare de drept cu privire la efectele termenului prevăzut la articolul H din alineatul (2) din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune

                   (1). După expirarea termenului respectiv, Comisia nu mai poate adopta nici o măsură de corecție financiară, astfel încât este obligată să efectueze plata, iar corecția aplicată nu este legală.

               2.

                     Eroare de drept cu privire la respectarea noțiunii de lucrare, prin faptul că s-a considerat că întreaga rețea constituie o singură lucrare în sensul articolului 1 litera (c) din Directiva 93/37/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări

                   (2). Hotărârea atacată se îndepărtează de la jurisprudența cuprinsă în Hotărârea din 5 octombrie 2000, Comisia/Franța (C-16/98, Rec., p. I-8315), prin faptul că nu ia în considerare necesitatea continuității geografice a ansamblului de lucrări și a interdependenței între acestea, și anume necesitatea interconectării pentru a presta serviciul.

      (1)  JO L 130, p. 1.

      (2)  JO L 199, p. 54.


title: Cauza T-671/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 decembrie 2015 – E-Control/ACER („Măsuri provizorii — Aviz privind compatibilitatea deciziilor autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacităților de transport transfrontalier de energie electrică — Cerere de suspendare a executării — Neîndeplinirea condițiilor de formă — Inadmisibilitate”)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/51

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 4 decembrie 2015 – E-Control/ACER
   (Cauza T-671/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Aviz privind compatibilitatea deciziilor autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacităților de transport transfrontalier de energie electrică - Cerere de suspendare a executării - Neîndeplinirea condițiilor de formă - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 048/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Viena, Austria) (reprezentant: F. Schuhmacher, avocat)

      Pârâtă: Agenția pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării avizului nr. 09/2015 din 23 septembrie 2015 al Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei privind compatibilitatea deciziilor autorităților naționale de reglementare de aprobare a metodelor de alocare a capacităților de transport transfrontalier în Europa centrală și de est cu Regulamentul (CE) nr. 714/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1228/2003 (JO 2009, L 211, p. 15) și cu Liniile directoare privind gestionarea și alocarea capacității de transfer disponibile a interconexiunilor dintre sistemele naționale, cuprinse în anexa I la acesta

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se judecă odată cu fondul.


title: Cauza T-585/15: Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2016 – Monster Energy/EUIPO (GREEN BEANS) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene GREEN BEANS — Cerere de restitutio in integrum — Nerespectarea termenului pentru introducerea unei acțiuni la Tribunal”)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/43

         Hotărârea Tribunalului din 8 iunie 2016 – Monster Energy/EUIPO (GREEN BEANS)
   (Cauza T-585/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene GREEN BEANS - Cerere de restitutio in integrum - Nerespectarea termenului pentru introducerea unei acțiuni la Tribunal”))
   (2016/C 270/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, California, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 iulie 2015 (cauza R 3002/2014-2), privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale GREEN BEANS drept marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Monster Energy Company la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza C-364/11: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Bíróság — Ungaria) — Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal [Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Apatrizi de origine palestiniană care au recurs efectiv la asistență din partea Agenției ONU de Ajutorare și Construcție pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Mijlociu (UNRWA) — Dreptul acestor apatrizi la recunoașterea statutului de refugiat în temeiul celei de a doua teze a articolului 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83 — Condiții de aplicare — Încetarea respectivei asistențe din partea UNRWA „din orice motive” — Probă — Consecințe pentru persoanele interesate care solicită acordarea statutului de refugiat — Dreptul de a putea „beneficia ipso facto de [această] directiv[ă]” — Recunoașterea de plin drept a calității de refugiat în sensul articolului 2 litera (c) din aceeași directivă și acordarea statutului de refugiat conform articolului 13 din aceasta]

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Bíróság — Ungaria) — Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Cauza C-364/11) (1)

   (Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Apatrizi de origine palestiniană care au recurs efectiv la asistență din partea Agenției ONU de Ajutorare și Construcție pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Mijlociu (UNRWA) - Dreptul acestor apatrizi la recunoașterea statutului de refugiat în temeiul celei de a doua teze a articolului 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83 - Condiții de aplicare - Încetarea respectivei asistențe din partea UNRWA „din orice motive” - Probă - Consecințe pentru persoanele interesate care solicită acordarea statutului de refugiat - Dreptul de a putea „beneficia ipso facto de [această] directiv[ă]” - Recunoașterea de plin drept a calității de refugiat în sensul articolului 2 litera (c) din aceeași directivă și acordarea statutului de refugiat conform articolului 13 din aceasta)
   2013/C 46/14
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail

      Pârât: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Cu participarea: ENSZ Menekültügyi Főbiztossága

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Fovárosi Bíróság — Interpretarea art. 12 alin. (1) lit. (a) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52) — Apatrid de origine palestiniană care a recurs la protecția sau asistența Agenției ONU de Ajutorare și Construcție pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Mijlociu (UNRWA) — Dreptul acestui apatrid de a invoca ipso facto Directiva 2004/83/CE în cazul încetării protecției asigurate de acest organism — Condiții în care se poate considera că protecția a încetat — Noțiunea „a beneficia de prezenta directivă”

      Dispozitivul

               1.

               A doua teză a articolului 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate trebuie interpretată în sensul că încetarea protecției sau a asistenței din partea unui organism sau a unei instituții a Organizației Națiunilor Unite, alta decât Înaltul Comisariat al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați (UNHCR), „din orice motive” vizează de asemenea situația unei persoane care, după ce a recurs efectiv la respectiva protecție sau la respectiva asistență, încetează să beneficieze de aceasta dintr-un motiv dincolo de controlul său și independent de voința sa. Revine autorităților naționale competente din statul membru responsabil cu examinarea cererii de azil formulate de o astfel de persoană sarcina de a verifica, pe baza unei evaluări individuale a cererii, dacă această persoană a fost obligată să părăsească zona de operațiuni a acestui organism sau a acestei instituții, situație care se regăsește atunci când aceasta se afla într-o stare personală de insecuritate gravă și când organismul sau instituția în cauză nu era în măsură să îi asigure, în zona respectivă, condiții de viață conforme misiunii care îi revine organismului menționat sau instituției menționate.

               2.

               A doua teză a articolului 12 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/83 trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care autoritățile competente ale statului membru responsabil cu examinarea cererii de azil au stabilit că este îndeplinită condiția privind încetarea protecției sau a asistenței din partea Agenției ONU de Ajutorare și Construcție pentru Refugiații Palestinieni din Orientul Mijlociu (UNRWA) în privința solicitantului, faptul de a putea „beneficia ipso facto de [această] directiv[ă]” implică recunoașterea de către statul membru respectiv a calității de refugiat în sensul articolului 2 litera (c) din directiva menționată și acordarea de plin drept a statutului de refugiat solicitantului menționat, în măsura în care acesta nu intră totuși în domeniul de aplicare al alineatului (1) litera (b) sau al alineatelor (2) și (3) ale acestui articol 12.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-275/16: Acțiune introdusă la 27 mai 2016 –Mubarak și alții/Consiliul

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/57

         Acțiune introdusă la 27 mai 2016 –Mubarak și alții/Consiliul
   (Cauza T-275/16)
   (2016/C 270/64)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Cairo, Egipt), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Cairo), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Cairo), Khadiga Mahmoud El Gammal (Cairo) (reprezentanți: B. Kennelly și J. Pobjoy, barristers, și G. Martin și M. Rushton, solicitors)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/411 a Consiliului din 18 martie 2016 de modificare a Deciziei 2011/172/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO 2016 L 74, p. 40), în măsura în care aceasta se aplică reclamanților;

               —

               declararea faptului că articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2011/172/PESC a Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO 2011 L 76, p. 63) și articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 270/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt (JO 2011 L 76, p. 4) sunt inaplicabile în măsura în care se aplică reclamanților și, prin urmare, anularea Deciziei (PESC) 2016/411, în măsura în care aceasta se aplică reclamanților;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul nu a identificat un temei juridic adecvat pentru articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2011/172/PESC (denumită în continuare „decizia”) și pentru articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 270/2011 (denumit în continuare „regulamentul”). Niciun element de probă nu permite să se stabilească faptul că Consiliul a procedat la o examinare a temeiului juridic al articolul 1 alineatul (1) din decizie atunci când a adoptat Decizia (PESC) 2016/411 (denumită în continuare „decizia atacată”), în pofida obligației exprese prevăzute în acest sens la articolul 5 din decizie. Faptul că articolul 1 alineatul (1) a putut să aibă un temei juridic valabil la data adoptării sale inițiale, la 21 martie 2011, nu conferă acestei dispoziții un temei juridic care să dureze până în 2016 și mai departe.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat drepturile recunoscute reclamanților prin articolul 6 TUE, coroborat cu articolele 2 și 3 TUE, și prin articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, atunci când a considerat că procedurile judiciare în Egipt ar respecta drepturile fundamentale ale omului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a comis erori vădite de apreciere atunci când a concluzionat că criteriul de includere a reclamanților în lista vizată la articolul 1 alineatul (1) din decizie și la articolul 2 alineatul (1) din regulament era îndeplinit.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul nu a furnizat o motivare suficientă pentru noua includere a reclamanților.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamanților, dreptul la bună administrare și dreptul la protecție jurisdicțională efectivă. Mai precis, Consiliul a omis să examineze în mod aprofundat și imparțial dacă motivele invocate, care ar trebui să justifice noua lor desemnare, erau întemeiate în lumina observațiilor prezentate de reclamanți anterior noii includeri.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat în mod nejustificat și disproporționat drepturile fundamentale ale reclamanților, inclusiv dreptul acestora la protecția proprietății și a reputației lor. Efectele deciziei atacate asupra reclamanților sunt considerabile, atât pentru bunurile lor, cât și pentru reputația lor în întreaga lume. Reclamanții susțin că Consiliul a omis să demonstreze că înghețarea fondurilor și resurselor economice ale reclamanților urmărește un obiectiv legitim sau că este justificat de un asemenea obiectiv și, a fortiori, că era proporțională cu un asemenea obiectiv.


title: Cauza T-477/07: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — Cofra/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/43

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — Cofra/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-477/07)
   (2008/C 64/69)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Cofra srl (Barletta, Italia) (reprezentant: M. A. Calabrese, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992 a Comisiei din 17 octombrie 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-417/07 Lodato Gennaro & Co.


               9.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 132/13

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2013 de Míla ehf. împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-1/13)
   2013/C 132/08
   La data de 13 februarie 2013, întreprinderea Míla ehf., reprezentată de Espen I. Bakken și Thomas Nordby, avocați în cadrul Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul cere Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare nul articolul 1 din Decizia nr. 410/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere;

               2.

               să oblige Autoritatea la plata cheltuielilor aferente prezentei proceduri.

      Situația în fapt și în drept și motivele invocate:

               —

               Reclamantul solicită anularea Deciziei nr. 410/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 21 noiembrie 2012 de închidere a cazului fără deschiderea procedurii oficiale de investigație prin care să se stabilească dacă faptul că întreprinderea Vodafone a beneficiat de închirierea subvenționată de fibre optice, exploatate anterior în numele NATO, trebuie considerat ajutor de stat.

               —

               Decizia atacată a fost adoptată ca urmare a unei plângeri formulate de Míla ehf. privind presupusul ajutor de stat ilegal acordat de Ministerul Afacerilor Externe din Islanda prin închirierea subvenționată a două fibre optice care au fost exploatate anterior de NATO. Prin această decizie, Autoritatea AELS de Supraveghere a constatat că faptul că Agenția de apărare din cadrul Ministerului Afacerilor Externe din Islanda a închiriat, la 1 februarie 2010, companiei OG fjarskipti (denumită, de asemenea, „Vodafone”) fibră optică spre utilizare și exploatare nu implica un ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE și a închis cazul fără investigații suplimentare.

               —

               Reclamantul susține, inter alia, că:

                           —

                           decizia atacată se bazează pe o evaluare inadecvată a faptelor și pe aplicarea incorectă a jurisprudenței relevante;

                           —

                           Autoritatea AELS de Supraveghere nu a inițiat procedura oficială de investigație pentru ajutorul acordat; și

                           —

                           Autoritatea AELS de Supraveghere nu a furnizat o justificare suficientă pentru constatările sale.


title: Cauza C-518/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Paris — Franța) — Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet (Apropierea legislațiilor — Proprietate intelectuală — Drept de autor și drepturi conexe — Drept de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale — Directiva 2001/84/CE — Beneficiari ai dreptului de suită după decesul autorului operei — Noțiunea „avânzi cauză” — Legislație națională care menține, pentru o perioadă de 70 de ani după anul decesului, dreptul de suită în beneficiul exclusiv al moștenitorilor autorului, cu excluderea tuturor legatarilor și a avânzilor cauză — Compatibilitate cu Directiva 2001/84)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Paris — Franța) — Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet
   (Cauza C-518/08) (1)

   (Apropierea legislațiilor - Proprietate intelectuală - Drept de autor și drepturi conexe - Drept de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale - Directiva 2001/84/CE - Beneficiari ai dreptului de suită după decesul autorului operei - Noțiunea „avânzi cauză” - Legislație națională care menține, pentru o perioadă de 70 de ani după anul decesului, dreptul de suită în beneficiul exclusiv al moștenitorilor autorului, cu excluderea tuturor legatarilor și a avânzilor cauză - Compatibilitate cu Directiva 2001/84)
   2010/C 148/10
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de grande instance de Paris

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

      Pârâți: Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de grande instance de Paris — Interpretarea articolului 6 și a articolului 8 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale (JO L 272, p. 32, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 240) — Beneficiarii dreptului de suită după decesul autorului operei — Compatibilitate cu Directiva 2001/84/CE a unei legislații naționale care menține pe o perioadă de 70 de ani dreptul de suită în beneficiul moștenitorilor autorului, cu excluderea legatarilor și a avânzilor-cauză

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2001/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei dispoziții de drept intern, precum cea în cauză în acțiunea principală, ce rezervă beneficiul dreptului de suită numai moștenitorilor legali ai artistului, cu excluderea legatarilor testamentari. În consecință, revine instanței de trimitere, în vederea aplicării dispoziției naționale prin care se transpune articolul 6 alineatul (1), obligația de a ține seama în mod corect de toate normele pertinente care vizează soluționarea conflictelor de legi în materia devoluțiunii succesorale a dreptului de suită.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-454/17: Acțiune introdusă la 14 iulie 2017 – „Pro NGO!”/Comisia

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/11

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2017 – „Pro NGO!”/Comisia
   (Cauza T-454/17)
   (2017/C 330/13)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă:„Pro NGO!” (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Köln, Germania) (reprezentant: M. Scheid, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei ARES (2017) 2484833 du 16 mai 2017;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe stabilirea incompletă a faptelor relevante pentru decizia Comisiei

                           —

                           Reclamanta reproșează pârâtei că nu a luat în considerare nici modificarea de către cabinetul de audit extern Ernst &Young, a posteriori, a concluziei sale inițiale, nici faptul că coordonatoarea proiectului ar fi declarat că a transmis chiar ea documentele.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe aprecierea faptelor în contradicție cu alte rapoarte

                           —

                           În plus, potrivit reclamantei, pârâta ar fi săvârșit o eroare de apreciere atunci când a considerat că comportamentul reclamantei nu este conform contractului, apreciere care ar fi în contradicție cu concluziile Final Audit Report și ale raportului OLAF.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat

                           —

                           În cele din urmă, reclamanta consideră că abia la câțiva ani după deschiderea procedurii a avut dreptul de a consulta anumite documente determinante, care fi fost parțial ocultate.

                           —

                           Potrivit reclamantei, ea nu ar fi supusă niciunei obligații legale de a iniția proceduri de cereri de ofertă sau de a respecta în realitate normele aplicabile desfășurărilor procedurilor de licitație publică în cadrul proiectului.

                           —

                           Reclamanta consideră că nu ar trebui nici să-și asume vreo responsabilitate pentru actele săvârșite de partenerul Uniunii Europene în cadrul proiectului.


               20.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 81/10

         Cerere înaintată de Hæstiréttur Íslands la data de 8 octombrie 2013 pentru obținerea unui aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS în cauza Íslandsbanki hf./Gunnar V. Engilbertsson
   (Cauza E-22/13)
   2014/C 81/09
   Prin scrisoarea din 8 octombrie 2013, înregistrată la grefa Curții de Justiție la data de 9 octombrie 2013, Hæstiréttur Íslands (Curtea Supremă din Islanda) a adresat Curții de Justiție a AELS o cerere pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Íslandsbanki hf./Gunnar V. Engilbertsson, cu privire la următoarele chestiuni:

               1.

               Faptul că legislația unui stat care este parte la Acordul privind SEE permite contractelor încheiate între consumatori și furnizorii împrumuturilor pentru finanțarea achizițiilor imobiliare să conțină dispoziții care stipulează că rambursările în rate ale împrumutului trebuie să fie corelate cu un index prestabilit este compatibil cu dispozițiile Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este că indexarea rambursării împrumuturilor făcute pentru finanțarea achizițiilor imobiliare este compatibilă cu dispozițiile Directivei 93/13/CEE, cea de a doua întrebare este: Directiva sus-menționată limitează puterea discreționară a statului SEE în cauză de a stabili, prin intermediul legislației sau al unor dispoziții administrative, factorii care urmează să provoace modificări în indexul prestabilit, precum și metodele prin care aceste schimbări urmează să fie măsurate?

               3.

               În cazul în care răspunsul la cea de a doua întrebare este că Directiva 93/13/CEE nu limitează puterea discreționară a statului membru la care se referă întrebarea, a treia întrebare este: Se consideră că o clauză contractuală a fost negociată individual în sensul articolului 3 alineatul (1) din directivă, atunci când (a) se afirmă în obligațiunea semnată de către consumator în momentul contractării împrumutului că obligația acestuia este indexată și că indexul de bază care trebuie să fie folosit la calcularea schimbărilor de prețuri este specificat în obligațiune, (b) obligațiunea este însoțită de un scadențar care arată plățile estimative și detaliate ce urmează să fie efectuate la termenul împrumutului, iar în scadențar se precizează că aceste estimări se pot modifica în conformitate cu dispoziția de indexare a obligațiunii și (c) atât consumatorul, cât și furnizorul, semnează scadențarul în același timp și în coroborare cu semnarea obligațiunii de către consumator?

               4.

               Se consideră că metoda de calcul a modificărilor prețurilor în contractele de împrumut pentru finanțarea achizițiilor imobiliare a fost explicată în mod detaliat consumatorului în sensul alineatului (2) litera (d) din anexa la Directiva 93/13/CEE, atunci când circumstanțele sunt conforme celor descrise în cea de a treia întrebare?

               5.

               Are un stat care este parte la Acordul privind SEE posibilitatea ca, atunci când pune în aplicare articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE, să prevadă în legislația națională fie faptul că clauzele contractuale abuzive în sensul articolului 6 alineatul (1) din directivă pot fi declarate neobligatorii pentru consumator, fie că aceste clauze trebuie să aibă întotdeauna un caracter neobligatoriu pentru consumator?


title: Cauza C-6/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 12 ianuarie 2015 – TNS Dimarso NV/Vlaams Gewest

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Belgia) la 12 ianuarie 2015 – TNS Dimarso NV/Vlaams Gewest
   (Cauza C-6/15)
   (2015/C 118/20)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State van België

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TNS Dimarso NV

      Pârâtă: Vlaams Gewest

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 53 alineatul (2) din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, considerat ca atare, precum și în coroborare cu domeniul de aplicare al principiilor de drept european ale egalității și transparenței la atribuirea contractelor de achiziții publice trebuie interpretat în sensul că, atunci când contractul este atribuit ofertantului care, în opinia autorității contractante, a depus oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic, aceasta din urmă este obligată să stabilească întotdeauna în prealabil metoda de evaluare a ofertelor sau regulile de ponderare, – indiferent de previzibilitatea, de frecvența sau de domeniul de aplicare al acestora –, pe baza cărora urmează să fie evaluate ofertele în conformitate cu criteriile de atribuire sau cu subcriteriile acestora și să le includă în anunțul de participare sau în caietul de sarcini, sau că,

               2)

               în situația în care nu există o asemenea obligație generală, există circumstanțe în care se aplică această obligație, cum sunt, printre altele, domeniul de aplicare, lipsa caracterului previzibil sau frecvent al acestor reguli de ponderare?

      (1)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-110/10: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Insula/Comisia ( „Clauză compromisorie — Contract de finanțare a proiectelor de cercetare și de dezvoltare — Contractul El Hierro — Lipsa documentelor justificative și neconformitatea cu clauzele contractuale a cheltuielilor declarate — Rambursarea sumelor avansate — Cerere reconvențională a Comisiei” )

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2012 — Insula/Comisia
   (Cauza T-110/10) (1)

   (Clauză compromisorie - Contract de finanțare a proiectelor de cercetare și de dezvoltare - Contractul El Hierro - Lipsa documentelor justificative și neconformitatea cu clauzele contractuale a cheltuielilor declarate - Rambursarea sumelor avansate - Cerere reconvențională a Comisiei)
   2012/C 217/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paris, Franța) (reprezentanți: J.-D. Simonet și P. Marsal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A.-M. Rouchaud-Joët și F. Mirza, ulterior A.-M. Rouchaud-Joët și D. Calciu, agenți, asistați de L. Defalque și de S. Woog, avocați)

      Obiectul

   Cerere, formulată în temeiul articolului 272 TFUE, având ca obiect, pe de o parte, declararea ca nefondată a unei cereri a Comisiei de rambursare a unei sume de 84 120 de euro și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la emiterea unei „note de credit” în cuantum de 84 120 de euro.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) la plata către Comisia Europeană a sumei principale de 84 120 de euro, majorată cu dobânzi de întârziere de 2,5 % pe an, începând cu 26 ianuarie 2010 până la plata integrală a sumei principale menționate.

               3.

               Repinge în rest cererea reconvențională a Comisiei.

               4.

               Insula suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-353/11: Acțiune introdusă la 5 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cehă

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/26

         Acțiune introdusă la 5 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-353/11)
   2011/C 252/49
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Manhaeve și M. Thomannová-Körnerová, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2010/5/UE a Comisiei din 8 februarie 2010 de modificare a Directivei 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului în vederea includerii acroleinei ca substanță activă în anexa I la directivă (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea către Comisie a acestor acte sau norme, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei în ordinea juridică națională a expirat la 31 august 2010.

      (1)  JO L 36, p. 24


title: Cauza T-286/10: Acțiune introdusă la 30 iunie 2010 — Fondation de l’Institut de Recherche Idiap/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/57

         Acțiune introdusă la 30 iunie 2010 — Fondation de l’Institut de Recherche Idiap/Comisia
   (Cauza T-286/10)
   ()
   2010/C 221/91
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Fondation de l’Institut de Recherche Idiap (reprezentant: G. Chapus-Rapin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               în prealabil, acordarea unui efect suspensiv prezentei acțiuni;

               —

               în principal,

                           —

                           declararea admisibilității acțiunii;

                           —

                           admiterea acțiunii;

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Deciziei din 11 mai 2010 adoptată de Comisia Europeană;

                           —

                           declararea eligibilității în vederea finanțării din fondurile externe ale Uniunii Europene a costurilor privind cercetătorii din cadrul IDIAP care beneficiază de contracte de muncă cu durată nedeterminată și care lucrează în programele AMIDA, BACS și DIRAC;

                           —

                           dispunerea în sensul că IDIAP nu are obligația de a rambursa 98 042,45 de euro pentru DIRAC și 251 505,76 de euro pentru AMIDA;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene să suporte toate cheltuielile de procedură;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene să suporte toate cheltuielile și onorariile avocatului IDIAP;

               —

               în subsidiar,

                           —

                           declararea admisibilității acțiunii;

                           —

                           admiterea acțiunii;

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Deciziei din 11 mai 2010 adoptată de Comisia Europeană;

                           —

                           dispunerea realizării unui nou audit al IDIAP de către Comisia Europeană și a încredințării acestuia unei alte instituții decât Treureva;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene să suporte toate cheltuielile de procedură;

                           —

                           obligarea Comisiei Europene să suporte toate cheltuielile și onorariile avocatului IDIAP.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, fondată pe o clauză compromisorie, reclamanta solicită în esență Tribunalului să constate eligibilitatea costurilor efectuate cu privire la cercetătorii care beneficiază de contracte de muncă cu durată nedeterminată în cadrul contractelor AMIDA, BACS și DIRAC ce se înscriu în cadrul programelor specifice de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrație intitulate „Integrarea și consolidarea spațiului european al cercetării (2000 2006)” și „Tehnologii pentru societatea informației (2000 2006)”.
   În susținerea acțiunii, reclamanta afirmă că:

               —

               modul în care Comisia Europeană interpretează contractele AMIDA, BACS și DIRAC, potrivit căruia costurile privind contractele de muncă cu durată nedeterminată ale cercetătorilor constituie costuri de funcționare obișnuite neeligibile, iar nu costuri suplimentare legate de proiecte, este arbitrar sau cel puțin fondat în mod greșit, în măsura în care:

                           —

                           modelul de contract care se află la baza contractelor AMIDA, BACS și DIRAC nu ar exclude din costurile eligibile contractele de muncă cu durată nedeterminată;

                           —

                           legătura dintre contractele de muncă ale cercetătorilor și proiectele AMIDA, BACS și DIRAC ar fi menționate expres în contractele de muncă;

                           —

                           contractele de muncă ale cercetătorilor nu ar exista decât datorită proiectelor, reclamanta neavând fonduri proprii pentru a plăti cercetători în afara proiectelor;

                           —

                           cel mai bun mijloc pentru a își asigura posibilitatea de a se separa de cercetători la sfârșitul unui proiect ar fi contractul pe durată nedeterminată, întrucât în dreptul elvețian (locul de stabilire a reclamantei) acesta poate fi reziliat în orice moment fără justificare după un preaviz scurt;

               —

               interpretarea Comisiei este contrară principiului bunei credințe și principiului încrederii legitime, întrucât această interpretare a fost modificată progresiv;

               —

               în subsidiar, procedura de audit care face obiectul deciziei atacate conține vicii iremediabile care trebuie să determine anularea acesteia.


               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/1

         2011/C 46/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 38, 5.2.2011

      Publicații anterioare

      JO C 30, 29.1.2011

      JO C 13, 15.1.2011

      JO C 346, 18.12.2010

      JO C 328, 4.12.2010

      JO C 317, 20.11.2010

      JO C 301, 6.11.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-124/10 P: Recurs introdus la 8 martie 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 15 decembrie 2009 în cauza T-156/04, Électricité de France (EDF)/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/16

      Recurs introdus la 8 martie 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 15 decembrie 2009 în cauza T-156/04, Électricité de France (EDF)/Comisia
      (Cauza C-124/10 P)
      (2010/C 161/23)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Gippini Fournier, B. Stromsky și D. Grespan, agenți)

         Celelalte părți în proces: Électricité de France (EDF), Republica Franceză, Iberdrola SA

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Uniunii Europene (Camera a treia) din 15 decembrie 2009, notificată Comisiei la 16 decembrie 2009, în cauza T-156/04, EDF/Comisia, în măsura în care prin aceasta:

                              —

                              au fost anulate articolele 3 și 4 din Decizia (C 2003/4637) Comisiei din 16 decembrie 2003 privind măsuri de ajutor în favoarea EDF și a sectorului industriei energiei electrice și a gazelor (C 68/2002, N 504/2003 și C 25/2003);

                              —

                              obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Électricité de France (EDF);

                  —

                  trimiterea cauzei la Tribunal pentru o nouă examinare;

                  —

                  soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul.

         Motivele și principalele argumente

      Comisia Europeană invocă două motive în susținerea recursului.
      Prin intermediul primului motiv, aceasta susține că Tribunalul a denaturat faptele aflate la originea litigiului. Astfel, contrar celor indicate în hotărârea atacată, Republica Franceză nu ar fi efectuat conversia unei creanțe fiscale în capital, ci doar ar fi acordat în favoarea EDF un ajutor sub forma unei scutiri de impozit pe profit. Recapitalizarea EDF, în sine, nu ar fi fost considerată în decizia anulată drept ajutor de stat, numai incidența sa fiscală ar fi fost calificată în acest mod de către Comisie.
      Prin intermediul celui de al doilea motiv, care cuprinde patru aspecte, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând acțiunile guvernului francez din speță drept un comportament al unui investitor privat avizat în economia de piață.
      În primul rând, recurenta contestă aprecierea Tribunalului potrivit căreia distincția dintre statul acționar și statul care exercită puterea publică ar depinde în principal de obiectivul urmărit de stat — în speță recapitalizarea EDF —, iar nu de elemente obiective și verificabile. Astfel, pe de o parte, Curtea ar fi amintit în mod repetat că articolul 87 alineatul (1) CE nu distinge în funcție de cauzele și de obiectivele intervențiilor statului. Pe de altă parte, un criteriu întemeiat pe intenția statului ar fi extrem de neadecvat pentru aprecierea existenței unui ajutor de stat în măsura în care un astfel de criteriu este, prin natura sa, subiectiv și supus interpretărilor.
      În al doilea rând, Comisia reproșează Tribunalului că nu și-a întemeiat analiza pe studiul comparativ, pe de o parte, al comportamentului pe care l-ar fi adoptat în împrejurări similare un operator privat avizat, lipsit de privilegii, și, pe de altă parte, al comportamentului statului francez în speță, stat care își exercită prerogativele de putere publică.
      În al treilea rând, recurenta susține că hotărârea atacată nu a respectat principiul egalității de tratament între întreprinderi publice și întreprinderi private, permițând astfel un tratament fiscal mai favorabil al statului, inclusiv în societăți în care statul nu este unicul acționar.
      În fine, potrivit Comisiei, Tribunalul nu ar fi respectat normele care reglementează repartizarea sarcinii probei în ceea ce privește aplicabilitatea principiului investitorului privat avizat în economia de piață și în același timp ar fi ținut cont de elemente ulterioare datei adoptării deciziei anulate.


title: Cauza F-89/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 octombrie 2015 – Arsene/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut — Perioadă de referință de zece ani — Punct de plecare — Neutralizarea perioadelor de funcții exercitate într-o organizație internațională — Aplicare prin analogie a dispozițiilor articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut — Reședință obișnuită în afara statului de repartizare înaintea exercitării de funcții într-o organizație internațională — Articolul 81 din Regulamentul de procedură — Acțiune vădit nefondată)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/78

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 octombrie 2015 – Arsene/Comisia
   (Cauza F-89/14) (1)

   ((Funcție publică - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din anexa VII la statut - Perioadă de referință de zece ani - Punct de plecare - Neutralizarea perioadelor de funcții exercitate într-o organizație internațională - Aplicare prin analogie a dispozițiilor articolului 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la statut - Reședință obișnuită în afara statului de repartizare înaintea exercitării de funcții într-o organizație internațională - Articolul 81 din Regulamentul de procedură - Acțiune vădit nefondată))
   (2015/C 398/93)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Maria Lucia Arsene (București, România) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și T. S. Bohr, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care se refuză acordarea indemnizației de expatriere și de obligare a Comisiei la acordarea acesteia, însoțită de dobânzi, cu începere de la intrarea în funcție a reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Doamna Arsene suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014, p. 62.