title: Cauza C-155/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Ravensburg (Germania) la 31 martie 2020 – RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank – Zweigniederlassung der Volkswagen Bank GmbH

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/15

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgerichts Ravensburg (Germania) la 31 martie 2020 – RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank – Zweigniederlassung der Volkswagen Bank GmbH
      (Cauza C-155/20)
      (2020/C 230/21)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Ravensburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: RT, SV, BC

         Pârâtă: Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank – Zweigniederlassung der Volkswagen Bank GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (l) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE (denumită în continuare „Directiva 2008/48/CE”) a Consiliului trebuie să fie interpretat în sensul că, în contractul de credit:

                              a)

                              trebuie menționată, ca valoare absolută, rata dobânzii de întârziere aplicabilă la încheierea contractului de credit sau, cel puțin, rata dobânzii de referință aplicabilă (în speță, rata dobânzii de bază, în conformitate cu articolul 247 din BGB [Codul civil]), din care este stabilită, printr-o majorare, rata dobânzii de întârziere aplicabilă (în speță, de cinci puncte procentuale, în conformitate cu articolul 288 alineatul 1 a doua teză din BGB [Codul civil])?

                              b)

                              trebuie explicat în mod concret mecanismul de ajustare a ratei dobânzii de întârziere sau, cel puțin, trebuie să se facă trimitere la normele naționale care furnizează informații cu privire la ajustarea ratei dobânzii de întârziere (articolul 247 și articolul 288 alineatul 1 a doua teză din BGB [Codul civil])?

                  2)

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (r) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că în contractul de credit trebuie menționată o metodă de calcul concretă, inteligibilă pentru consumator, pentru stabilirea compensației aferente rambursării anticipate a creditului, astfel încât consumatorul să poată calcula, cel puțin cu aproximație, cuantumul compensației aferente rezilierii anticipate?

                  3)

                  Articolul 10 alineatul (2) litera (s) din Directiva 2008/48/CE trebuie interpretat în sensul că:

                              a)

                              trebuie menționate și drepturile de reziliere ale părților la contractul de credit prevăzute de dreptul național, în special dreptul de reziliere al împrumutatului pentru un motiv serios, în conformitate cu articolul 314 din BGB, în cazul contractelor de credit pe durată determinată?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns negativ la întrebarea de la litera a)] nu se opune unei reglementări naționale care face din menționarea unui drept național de reziliere specială o procedură care trebuie urmată în sensul articolului 10 alineatul (2) litera (s) din Directiva 2008/48/CE?

                              c)

                              în privința tuturor drepturilor de reziliere ale părților la contractul de credit, trebuie menționate termenul și forma prevăzute pentru notificarea de reziliere, în cazul exercitării dreptului de reziliere?

                  4)

                  În ceea ce privește un contract de credit pentru consumatori, este exclusă invocarea de către creditor, în raport cu exercitarea dreptului de retragere al consumatorului în temeiul articolului 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48/CE, a excepției întemeiate pe decădere,

                              a)

                              în cazul în care una dintre mențiunile obligatorii prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48/CE nu figurează în mod corespunzător în contractul de credit și nici nu a fost transmisă ulterior în mod corespunzător și, prin urmare, termenul de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2008/48/CE nu a început?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns negativ la întrebarea de la litera a)], în cazul în care decăderea este întemeiată în principal pe durata scursă de la încheierea contractului și/sau pe executarea integrală a contractului de către ambele părți la contract și/sau pe dispoziția creditorului cu privire la valoarea împrumutului recuperat sau pe restituirea garanțiilor pentru credit și/sau (în cazul unui contract de vânzare-cumpărare legat de contractul de credit) pe utilizarea sau pe cesiunea de către consumator a bunului finanțat, cu toate acestea, în perioada relevantă și la momentul survenirii împrejurărilor relevante, consumatorul nu a avut cunoștință – fără ca această neluare la cunoștință să-i fie imputabilă – de menținerea dreptului său de retragere, iar creditorul nu putea, la rândul său, să considere că consumatorul are cunoștință de acest drept?

                  5)

                  În ceea ce privește un contract de credit pentru consumatori, este exclusă invocarea de către creditor, în raport cu exercitarea dreptului de retragere al consumatorului în temeiul articolului 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2008/48/CE, a excepției întemeiate pe abuzul de drept

                              a)

                              în cazul în care una dintre mențiunile obligatorii prevăzute la articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2008/48/CE nu figurează în mod corespunzător în contractul de credit și nici nu a fost transmisă ulterior în mod corespunzător și, prin urmare, termenul de retragere prevăzut la articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2008/48/CE nu a început să curgă?

                              b)

                              [în cazul unui răspuns negativ la întrebarea de la litera a)], în cazul în care exercitarea abuzivă a dreptului este întemeiată în principal pe durata scursă de la încheierea contractului și/sau pe executarea integrală a contractului de către ambele părți la contract și/sau pe dispoziția creditorului cu privire la valoarea împrumutului recuperat sau pe restituirea garanțiilor pentru credit și/sau (în cazul unui contract de vânzare-cumpărare legat de contractul de credit) pe utilizarea sau pe cesiunea de către consumator a bunului finanțat și, cu toate acestea, în perioada relevantă și la momentul survenirii împrejurărilor relevante, consumatorul nu a avut cunoștință – fără ca această neluare la cunoștință să-i fie imputabilă – de menținerea dreptului său de retragere, iar creditorul nu putea, la rândul său, să considere că consumatorul are cunoștință de acest drept?

         (1)  JJO 2008, L 133, p. 66.


title: Cauza C-164/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 20 aprilie 2020 – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/17

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Korneuburg (Austria) la 20 aprilie 2020 – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Cauza C-164/20)
      (2020/C 230/22)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Airhelp Limited

         Intimată: Austrian Airlines AG

         Întrebarea preliminară

      Articolele 5, 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor (1) trebuie interpretate în sensul că îmbolnăvirea și caracterul inapt pentru îmbarcare, constatate de un medic din cadrul aeroportului, ale unui pasager aflat deja la bordul unei aeronave care nu a decolat încă, transportul acestui pasager fiind, pentru acest motiv, respins de operatorul de transport aerian, astfel încât pasagerul trebuie să părăsească aeronava, iar bagajele sale trebuie să fie descărcate, trebuie considerate o „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor?

         (1)  JO. 2004, L 46, p. 1.


title: Cauza C-166/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 22 aprilie 2020 – BB/Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lituania) la 22 aprilie 2020 – BB/Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija
      (Cauza C-166/20)
      (2020/C 230/23)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BB

         Pârât: Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 10 litera (b) din Directiva 2005/36/CE (1), atunci când este analizat în sensul obiectului directivei, menționat la articolul 1 din aceasta, trebuie interpretat ca fiind aplicabil într-o situație în care o persoană care nu a obținut titluri oficiale de calificare pentru care a îndeplinit în mod potențial cerințele necesare pentru obținerea calificărilor profesionale în mai multe state membre ale Uniunii Europe în loc de în unul singur? Într-o asemenea situație, în care o persoană care nu a dobândit titluri oficiale de calificare pentru care a îndeplinit în mod potențial cerințele necesare pentru obținerea calificărilor profesionale în mai multe state membre ale Uniunii Europe, în loc de în unul singur, capitolul I (Sistemul general de recunoaștere a calificărilor) al titlului III din Directiva 2005/36/CE trebuie interpretat în sensul că obligă instituția care recunoaște calificările să verifice conținutul tuturor documentelor depuse de persoana respectivă, ce pot demonstra calificările sale profesionale, precum și conformitatea acestora cu cerințele stabilite în statul membru pentru obținerea calificărilor profesionale și, dacă este necesar, să aplice măsuri compensatorii?

                  2.

                  Într-o situație precum cea din speță, în care reclamanta a îndeplinit în mod potențial cerințele necesare pentru obținerea calificărilor profesionale de farmacist în sensul articolului 55 din secțiunea 7 a capitolului III din Directiva 2005/36/CE, dar acele cerințe au fost îndeplinite în mai multe state membre ale Uniunii Europene în loc de în unul singur, și, prin urmare, reclamanta nu deține titluri care atestă calificările sale profesionale astfel cum sunt stabilite la punctul 5.6.2 din anexa V la Directiva 2005/36/CE, articolele 45 și 49 TFUE și articolul 15 din cartă trebuie interpretate în sensul că obligă autoritățile competente din statul membru gazdă să verifice pregătirea profesională a reclamantei și să o compare cu pregătirea profesională cerută în statul membru gazdă, precum şi să verifice conținutul documentelor depuse care pot demonstra calificările profesionale și conformitatea acestora cu cerințele prevăzute în statul membru gazdă pentru obținerea calificărilor profesionale și, dacă este necesar, să aplice măsuri compensatorii?

         (1)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO 2005, L 255, p. 22).


title: Cauza C-195/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 8 mai 2020 – XC

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/18

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 8 mai 2020 – XC
      (Cauza C-195/20)
      (2020/C 230/24)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Persoana acuzată: XC

         Cealaltă parte din procedură: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

         Întrebarea preliminară

      Alineatele (2) și (3) ale articolului 27 din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (1), astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009 (2), trebuie interpretate în sensul că principiul specialității nu se opune unei măsuri privative de libertate pentru o infracțiune săvârșită înaintea predării, alta decât cea care a motivat predarea, în cazul în care persoana a părăsit în mod voluntar teritoriul statului membru emitent după predarea sa, ulterior a fost însă predată încă o dată statului membru emitent de către un alt stat membru de executare, în temeiul unui nou mandat european de arestare, iar al doilea stat membru de executare și-a dat consimțământul pentru urmărire, condamnare și executare pentru această altă faptă?

         (1)  JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol.6, p. 3.

         (2)  JO 2009, L 81, p. 24.


title: Cauza C-203/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Bratislava III (Slovacia) la 11 mai 2020 – AB şi alţii/HI a Krajská prokuratúra v Bratislave

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Bratislava III (Slovacia) la 11 mai 2020 – AB şi alţii/HI a Krajská prokuratúra v Bratislave
      (Cauza C-203/20)
      (2020/C 230/25)
      Limba de procedură: slovena

         Instanța de trimitere

      Okresný súd Bratislava III

         Părțile din procedura principală

         Inculpați: AB, CD, EF, GH, IJ, LM, NO, PR, ST, UV, WZ, BC, DE, FG şi JL

         Cealaltă parte: HI a Krajská prokuratúra v Bratislave

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Principiul „ne bis in idem” se opune emiterii unui mandat european de arestare, în sensul Deciziei-cadru 2002/584/JAI (1) a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre și ținând seama de articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, atunci când cauza penală a fost soluționată definitiv printr-o hotărâre judecătorească de achitare sau de întrerupere a procedurii, în cazul în care aceste decizii au fost adoptate pe baza unei amnistii care a fost revocată de legiuitor după ce aceste decizii au rămas definitive, iar ordinea juridică internă prevede că revocarea unei asemenea amnistii implică anularea deciziilor autorităților publice în măsura în care acestea au fost adoptate și motivate în temeiul amnistiilor și grațierilor și sunt eliminate obstacolele legale în calea unei urmăriri penale care se întemeiau pe o amnistie astfel revocată, fără pronunțarea unei hotărâri judecătorești sau desfășurarea unei proceduri judiciare specifice?

                  2)

                  O dispoziție a unei legi naționale care anulează în mod direct, fără pronunțarea unei hotărâri de către o instanță națională, hotărârea unei instanțe naționale de întrerupere a procesului penal, care are, în temeiul dreptului național, natura unei hotărâri definitive care implică achitarea și pe baza căreia procedura penală a fost definitiv întreruptă în urma amnistiei acordate în conformitate cu o lege națională, este conformă cu dreptul la o instanță imparțială, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu dreptul de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeași infracțiune, garantat de articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de articolul 82 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

                  3)

                  O dispoziție de drept național care limitează controlul exercitat de Curtea Constituțională cu privire la rezoluția Národná rada Slovenskej republiky (Consiliul Național al Republicii Slovace) de revocare a unei amnistii sau a unor grațieri individuale și adoptată în conformitate cu articolul 86 litera i) din Constituția Republicii Slovace la simpla apreciere a constituționalității sale, fără a ține seama de actele obligatorii adoptate de Uniunea Europeană, în special Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și Tratatul privind Uniunea Europeană, este conformă cu principiul loialității în sensul articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, al articolului 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și al articolului 82 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu dreptul la o instanță imparțială, garantat de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu dreptul de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeași infracțiune, garantat de articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene?

         (1)  JO 2002, L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3.


title: Cauza T-399/16: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – CK Telecoms UK Investments/Comisia („Concurență – Concentrări – Activități de telecomunicații fără fir – Piața cu amănuntul a serviciilor de telecomunicații mobile – Piața cu ridicata a serviciilor de acces și de inițiere a apelurilor în rețelele publice de telefonie mobilă – Achiziționarea Telefónica Europe de către Hutchison – Decizie de declarare a concentrării ca fiind incompatibilă cu piața internă – Piață de oligopol – Obstacol semnificativ în calea unei concurențe concurrence efective – Efecte necoordonate – Sarcina probei – Nivel probatoriu – Cote de piață – Efecte ale concentrării asupra prețurilor – Analiză cantitativă a presiunii în creștere previzibile asupra prețurilor – Concurenți apropiați – Constrângere concurențială semnificativă – Forță concurențială importantă – Acorduri de partajare a rețelei – Nivel de concentrare – Indice al Herfindahl-Hirschmann – Eroare de drept – Eroare de apreciere”)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/21

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – CK Telecoms UK Investments/Comisia
      (Cauza T-399/16) (1)

      („Concurență - Concentrări - Activități de telecomunicații fără fir - Piața cu amănuntul a serviciilor de telecomunicații mobile - Piața cu ridicata a serviciilor de acces și de inițiere a apelurilor în rețelele publice de telefonie mobilă - Achiziționarea Telefónica Europe de către Hutchison - Decizie de declarare a concentrării ca fiind incompatibilă cu piața internă - Piață de oligopol - Obstacol semnificativ în calea unei concurențe concurrence efective - Efecte necoordonate - Sarcina probei - Nivel probatoriu - Cote de piață - Efecte ale concentrării asupra prețurilor - Analiză cantitativă a presiunii în creștere previzibile asupra prețurilor - Concurenți apropiați - Constrângere concurențială semnificativă - Forță concurențială importantă - Acorduri de partajare a rețelei - Nivel de concentrare - Indice al Herfindahl-Hirschmann - Eroare de drept - Eroare de apreciere”)
      (2020/C 230/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: CK Telecoms UK Investments Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: T. Wessely, O. Brouwer, avocați, A. Woods, M. Davis, I. Ditchfield, S. Prichard, J. Aitken, R. Romney, M. Dickson, K. Asakura, Solicitors, și B. Kennelly, QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, G. Conte, M. Farley, J. Szczodrowski şi C. Urraca Caviedes, agenţi)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanţi: S. Jones, S. Brandon, S. Huijts, C. Blairs, M. Rahman, J. McInnes, M. Brown, B. Potterill, S. Cardell, C. Brannigan, S. Munday, C. Short şi A. Dadley, agenți, asistaţi de R. Williams şi J. Morrison, Barristers), EE Ltd (Hatfield, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Lindsay, Barrister, C. Chapman şi J. Hulsmann, Solicitors)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei Comisiei C(2016) 2796 final din 11 mai 2016 privind declararea ca fiind incompatibilă cu piața internă a operațiunii de concentrare rezultând din achiziționarea Telefónica Europe plc de către Hutchison 3G UK Investments Ltd (cazul COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK/Telefónica UK).

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2016) 2796 final a Comisiei din 11 mai 2016 privind declararea ca fiind incompatibilă cu piața internă a operațiunii de concentrare rezultând din achiziționarea Telefónica Europe plc de către Hutchison 3G UK Investments Ltd (cazul COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK/Telefónica UK).

                  2)

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de CK Telecoms UK Investments Ltd.

                  3)

                  Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord și EE Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 371, 10.10.2016.


title: Cauza T-483/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Cerafogli/BCE („Funcție publică – Personal al BCE – Plângere pentru discriminare și hărțuire morală – Anchetă administrativă internă – Respingerea plângerii – Dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă – Dreptul de a fi ascultat – Cerere de acces la procesele-verbale de audiere a martorilor – Distrugerea dosarului de anchetă – Caracter probant al probelor prezentate Tribunalului – Examinare lacunară – Hărțuire morală – Eroare de drept – Obligație de asistență – Răspundere – Legătură de cauzalitate – Prejudiciu moral”)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/22

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Cerafogli/BCE
      (Cauza T-483/16 RENV) (1)

      („Funcție publică - Personal al BCE - Plângere pentru discriminare și hărțuire morală - Anchetă administrativă internă - Respingerea plângerii - Dreptul la o cale de atac jurisdicțională efectivă - Dreptul de a fi ascultat - Cerere de acces la procesele-verbale de audiere a martorilor - Distrugerea dosarului de anchetă - Caracter probant al probelor prezentate Tribunalului - Examinare lacunară - Hărțuire morală - Eroare de drept - Obligație de asistență - Răspundere - Legătură de cauzalitate - Prejudiciu moral”)
      (2020/C 230/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Maria Concetta Cerafogli (Roma, Italia) (reprezentant: L. Levi, avocată)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: F. Feyerbacher şi B. Ehlers, agenţi, asistaţi de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50 a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prin care se urmărește, pe de o parte, anularea Deciziei BCE din 24 noviembrie 2009 de închidere a anchetei interne deschise ca urmare a plângerii reclamantei pentru discriminare și atingere adusă demnității sale, constituind o hărțuire morală și o încălcare a politicii privind demnitatea la locul de muncă în vigoare în cadrul BCE și, în măsura în care este necesar, anularea Deciziei BCE din 24 martie 2010 de respingere a recursului extraordinar al acesteia și, pe de altă parte, obligarea BCE la plata de daune-interese.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Băncii Centrale Europene (BCE) din 24 noiembrie 2009 de închidere a anchetei administrative interne deschise ca urmare a plângerii doamnei Maria Concetta Cerafogli și Deciziea BCE din 24 martie 2010 de respingere a recursului extraordinar al doamnei Cerafogli.

                  2)

                  Obligă BCE să îi plătească doamnei Cerafogli suma de 20 000 de euro cu titlu de daune-interese.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă BCE să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de doamna Cerafogli, aferente procedurii inițiale în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-43/10, procedurii recursului în cauza T-114/13 P și prezentei proceduri de trimitere spre rejudecare în cauza T-483/16 RENV.

                  5)

                  O obligă pe doamna Cerafogli săsuporte o treime din propriile cheltuieli de judecată, aferente procedurii inițiale în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-43/10, procedurii recursului în cauza T-114/13 P și prezentei proceduri de trimitere spre rejudecare în cauza T-483/16 RENV.

         (1)  JO C 209, 31.7.2010 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-43/10 și transferată către Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016 sub numărul F-43/10 RENV).


title: Cauza T-649/17: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – ViaSat/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Document referitor la măsurile necesare pentru a garanta respectarea de către operatorii autorizați de sisteme mobile de comunicații prin satelit a condițiilor comune prevăzute de Decizia nr. 626/2008/CE – Refuz implicit și explicit al accesului – Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Interes public superior – Refuzul accesului parțial”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/23

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – ViaSat/Comisia
      (Cauza T-649/17) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Document referitor la măsurile necesare pentru a garanta respectarea de către operatorii autorizați de sisteme mobile de comunicații prin satelit a condițiilor comune prevăzute de Decizia nr. 626/2008/CE - Refuz implicit și explicit al accesului - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Interes public superior - Refuzul accesului parțial”)
      (2020/C 230/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ViaSat, Inc (Carlsbad, California, Statele Unite) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà, P. de Bandt și M. Gherghinaru, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și S. Delaude, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Inmarsat Ventures Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Spontoni, B. Amory, É. Barbier de La Serre, avocaţi, și A. Howard, Barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii reclamantei din 31 mai 2017 de confirmare a accesului la „foaia de parcurs cu măsuri pentru respectarea de către operatorii selectați și autorizați pentru furnizarea de servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS) a condițiilor comune prevăzute de Decizia nr. 626/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 2008 privind selectarea și autorizarea sistemelor care furnizează servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS), inclusiv a noilor etape intermediare și a termenelor corespunzătoare”, și anularea Deciziei C(2017) 8219 final a Comisiei din 1 decembrie 2017 de refuz al accesului la foaia de parcurs menționată.

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea asupra legalității deciziei implicite a Comisiei Europene de respingere a cererii de confirmare a accesului formulată de ViaSat, Inc. la 31 mai 2017 la „foaia de parcurs cu măsuri pentru respectarea de către operatorii selectați și autorizați pentru furnizarea de servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS) a condițiilor comune prevăzute de Decizia nr. 626/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 2008 privind selectarea și autorizarea sistemelor care furnizează servicii mobile de comunicații prin satelit (MSS), inclusiv a noilor etape intermediare și a termenelor corespunzătoare”.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă ViaSat să suporte trei pătrimi din propriile cheltuieli de judecată și să plătească trei pătrimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie și de Inmarsat Ventures Ltd.

                  4)

                  Obligă Comisia să suporte o pătrime din cheltuielile sale de judecată și să plătească o pătrime din cheltuielile de judecată efectuate de ViaSat și de Inmarsat Ventures.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-518/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – YG/Comisia („Funcție publică – Funcționari – Promovare – Exercițiul de promovare 2017 – Decizie de a nu promova reclamantul în gradul AST 9 – Compararea meritelor – Egalitate de tratament – Eroare vădită de apreciere – Obligația de motivare”)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/24

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – YG/Comisia
      (Cauza T-518/18) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2017 - Decizie de a nu promova reclamantul în gradul AST 9 - Compararea meritelor - Egalitate de tratament - Eroare vădită de apreciere - Obligația de motivare”)
      (2020/C 230/29)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: YG (reprezentanți: S. Rodrigues şi A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, B. Eggers şi L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Comisiei din 13 noiembrie 2017 de a nu promova reclamantul în temeiul exercițiului de promovare 2017

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-574/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Agrochem-Maks/Comisia [„Produse fitosanitare – Substanța activă oxasulfuron – Nereînnoire a aprobării în scopul introducerii pe piață – Obligația de motivare – Articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale – Eroare vădită de apreciere – Articolul 6 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 și punctul 2.2 din anexa II la Regulamentul nr. 1107/2009 – Principiul precauției”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/24

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Agrochem-Maks/Comisia
      (Cauza T-574/18) (1)

      („Produse fitosanitare - Substanța activă oxasulfuron - Nereînnoire a aprobării în scopul introducerii pe piață - Obligația de motivare - Articolul 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale - Eroare vădită de apreciere - Articolul 6 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 și punctul 2.2 din anexa II la Regulamentul nr. 1107/2009 - Principiul precauției”)
      (2020/C 230/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Agrochem-Maks d.o.o. (Zagreb, Croația) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis, I. Naglis și G. Koleva, agenți)

         Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg și H. Eklinder, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/1019 al Comisiei din 18 iulie 2018 privind nereînnoirea aprobării substanței active oxasulfuron, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2018, L 183, p. 14)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Agrochem-Maks d.o.o. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei acțiuni și al procedurii măsurilor provizorii.

                  3)

                  Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 427, 26.11.2018.


title: Cauza T-615/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Reprezentarea unei linii curbate și cotite) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative reprezentând o linie curbată și cotită – Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând litera majusculă «D» și marcă internațională figurativă anterioară reprezentând o linie cotită – Motiv relativ de refuz – Utilizare serioasă a mărcii anterioare – Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/25

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Reprezentarea unei linii curbate și cotite)
      (Cauza T-615/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative reprezentând o linie curbată și cotită - Marcă a Uniunii Europene figurativă anterioară reprezentând litera majusculă «D» și marcă internațională figurativă anterioară reprezentând o linie cotită - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 47 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2020/C 230/31)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Diesel SpA (Breganze, Italia) (reprezentanți: A. Parassina și A. Giovannardi, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Ivanauskas și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Spania) (reprezentanți: S. Malynicz, QC, și T. Austen, Barrister)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 3 august 2018 (cauza R 2657/2017-5) privind o procedură de opoziție între Diesel și Sprinter megacentros del deporte

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 3 august 2018 (cauza R 2657/2017-5), în ceea ce privește marca anterioară nr. 583708 pentru „blugi pentru bărbați și pentru femei” și „încălțăminte” din clasa 25.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Diesel SpA, EUIPO și Sprinter megacentros del deporte, SL la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 455, 17.12.2018.


title: Cauza T-677/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Galletas Gullón/EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative gullón TWINS COOKIE SANDWICH – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară OREO – Motiv relativ de refuz – Atingere adusă renumelui – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/26

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Galletas Gullón/EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)
      (Cauza T-677/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative gullón TWINS COOKIE SANDWICH - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară OREO - Motiv relativ de refuz - Atingere adusă renumelui - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 230/32)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Spania) (reprezentanți: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita și M. Corbal San Adrián, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: C. Duch Fonoll, avocată)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2018 (cauza R 2378/2017-2) privind o procedură de opoziție între Intercontinental Great Brands și Galletas Gullón

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Galletas Gullón, SA la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Intercontinental Great Brands LLC.

         (1)  JO C 35, 28.1.2019.


title: Cauza T-696/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Consejo Regulador „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel”/EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel – Marca Uniunii Europene figurativă anterioară JAMON DE TERUEL CONSEJO REGULADOR DE LA DENOMINACION DE ORIGEN – Motiv relativ de refuz – Lipsa unui risc de confuzie – Lipsa similitudinii semnelor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/27

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Consejo Regulador „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel”/EUIPO – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)
      (Cauza T-696/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară JAMON DE TERUEL CONSEJO REGULADOR DE LA DENOMINACION DE ORIGEN - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 230/34)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” (Teruel, Spania) (reprezentanţi: F. Pérez Álvarez și J. Pérez Itarte, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. F. Crespo Carrillo și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Airesano Foods, SL (La Puebla de Valverde, Spania) (reprezentant: J. Sanmartín Sanmartín, avocat)

         Intervenient în susținerea reclamantului: Regatul Spaniei (reprezentanți: L. Aguilera Ruiz şi M. J. Ruiz Sánchez, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 septembrie 2018 (cauza R 88/2018-4) privind o procedură de opoziție între Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” și Airesano Foods

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Airesano Foods, SL.

                  3)

                  Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 35, 28.1.2019.


title: Cauza T-701/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Campbell/Comisia [„Acces la documente – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Documente referitoare la respectarea sau la nerespectarea de către Irlanda a Deciziilor-cadru 2008/909/JAI, 2008/947/JAI și 2009/829/JAI – Refuzul accesului – Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 – Excepție privind protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit – Prezumție generală de confidențialitate”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/28

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Campbell/Comisia
      (Cauza T-701/18) (1)

      („Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la respectarea sau la nerespectarea de către Irlanda a Deciziilor-cadru 2008/909/JAI, 2008/947/JAI și 2009/829/JAI - Refuzul accesului - Articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 - Excepție privind protecția activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Prezumție generală de confidențialitate”)
      (2020/C 230/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Liam Campbell (Dundalk, Irlanda) (reprezentanți: J. MacGuill, solicitor, și E. Martin-Vignerte, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Spina și C. Ehrbar, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei C(2018) 6642 final a Comisiei din 4 octombrie 2018 prin care se refuză accesul la documentele privind respectarea sau nerespectarea de către Irlanda a obligațiilor sale în temeiul Deciziei-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană (JO 2008, L 327, p. 27), a Deciziei-cadru 2008/947/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești și al deciziilor de probațiune în vederea supravegherii măsurilor de probațiune și a sancțiunilor alternative (JO 2008, L 337, p. 102) și a Deciziei-cadru 2009/829/JAI a Consiliului din 23 octombrie 2009 privind aplicarea, între statele membre ale Uniunii Europene, a principiului recunoașterii reciproce în materia deciziilor privind măsurile de supraveghere judiciară ca alternativă la arestarea preventivă (JO 2009, L 294, p. 20)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia C(2018) 6642 final a Comisiei din 4 octombrie 2018 prin care se refuză accesul la documentele privind respectarea sau nerespectarea de către Irlanda a obligațiilor sale în temeiul Deciziei-cadru 2008/909/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești în materie penală care impun pedepse sau măsuri privative de libertate în scopul executării lor în Uniunea Europeană, a Deciziei-cadru 2008/947/JAI a Consiliului din 27 noiembrie 2008 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce în cazul hotărârilor judecătorești și al deciziilor de probațiune în vederea supravegherii măsurilor de probațiune și a sancțiunilor alternative și a Deciziei-cadru 2009/829/JAI a Consiliului din 23 octombrie 2009 privind aplicarea, între statele membre ale Uniunii Europene, a principiului recunoașterii reciproce în materia deciziilor privind măsurile de supraveghere judiciară ca alternativă la arestarea preventivă.

                  2)

                  Obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauzele T-724/18 și T-184/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Aurea Biolabs/EUIPO – Avizel (AUREA BIOLABS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene AUREA BIOLABS – Marca verbală anterioară a Uniunii Europene AUREA – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Similitudinea produselor – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Rectificarea deciziei camerei de recurs – Articolul 102 din Regulamentul 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/29

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Aurea Biolabs/EUIPO – Avizel (AUREA BIOLABS)
      (Cauzele T-724/18 și T-184/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene AUREA BIOLABS - Marca verbală anterioară a Uniunii Europene AUREA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Rectificarea deciziei camerei de recurs - Articolul 102 din Regulamentul 2017/1001”)
      (2020/C 230/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Aurea Biolabs Pte Ltd (Cochin, India) (reprezentanţi: B. Brandreth, QC, și L. Oommen, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: K. Kompari, H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Avizel SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanţi: C. De Keersmaeker și W.-J. Cosemans, avocați)

         Obiectul

      În cauza T-724/18, o acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 septembrie 2018 (cauza R 814/2018-2), referitoare la o procedură de opoziție între Avizel și Aurea Biolabs, și, în cauza T-184/19, o acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2019 [cauza R 814/2018-2 (CORR)], de rectificare a Deciziei din 11 septembrie 2018

         Dispozitivul

                  1)

                  Conexează cauzele T-724/18 și T-184/19 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                  Respinge acțiunile.

                  3)

                  Aurea Biolabs Pte Ltd, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și Avizel SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza T-739/18: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Darment/Comisia [„Mediu – Gaze fluorurate cu efect de seră – Regulamentul (UE) nr. 517/2014 – Introducere pe piață a hidrofluorocarburilor – Decizie prin care se constată că o întreprindere a depășit cota care i-a fost alocată și prin care i se aplică o sancțiune – Corectare a registrului electronic al cotelor – Transfer al cotei – Autorizare de utilizare a cotei – Principiul bunei administrări”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/30

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Darment/Comisia
      (Cauza T-739/18) (1)

      („Mediu - Gaze fluorurate cu efect de seră - Regulamentul (UE) nr. 517/2014 - Introducere pe piață a hidrofluorocarburilor - Decizie prin care se constată că o întreprindere a depășit cota care i-a fost alocată și prin care i se aplică o sancțiune - Corectare a registrului electronic al cotelor - Transfer al cotei - Autorizare de utilizare a cotei - Principiul bunei administrări”)
      (2020/C 230/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Darment Oy (Helsinki, Finlanda) (reprezentant: C. Ginter, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, A. C. Becker și M. Jauregui Gomez, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea deciziei Comisiei din 16 octombrie 2018 prin care se constată că reclamanta și-a depășit în 2017 cota pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor și prin care i se impune o sancțiune constând în reducerea cotei sale pentru următoarea perioadă de alocare a cotelor cu 31 370 tone-echivalent CO2

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Comisiei Europene din 16 octombrie 2018 prin care se constată că Darment Oy și-a depășit în 2017 cota pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor și prin care i se impune o sancțiune constând în reducerea cotei sale pentru următoarea perioadă de alocare a cotelor cu 31 370 tone-echivalent CO2.

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauzele T-84/19 și T-88/19-T-98/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Cinkciarz.pl/EUIPO – MasterCard International ([We IntelliGence the World și alții]) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cereri de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative We IntelliGence the World, currencymachineassistant, robodealer, currencyassistant, tradingcurrencyassistant, CKPL, moneypersonalassistant, moneyassistant, currencypersonalassistant, CNTX Trading, AIdealer și CNTX – Mărci ale Uniunii Europene și ale Regatului Unit figurative anterioare care reprezintă două cercuri întrepătrunse sau două discuri care se suprapun – Suspendarea procedurii – Articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/30

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Cinkciarz.pl/EUIPO – MasterCard International ([We IntelliGence the World și alții])
      (Cauzele T-84/19 și T-88/19-T-98/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cereri de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative We IntelliGence the World, currencymachineassistant, robodealer, currencyassistant, tradingcurrencyassistant, CKPL, moneypersonalassistant, moneyassistant, currencypersonalassistant, CNTX Trading, AIdealer și CNTX - Mărci ale Uniunii Europene și ale Regatului Unit figurative anterioare care reprezintă două cercuri întrepătrunse sau două discuri care se suprapun - Suspendarea procedurii - Articolul 71 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625”)
      (2020/C 230/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanţi: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Söder și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: MasterCard International, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanţi: J. Olsen, B. Hitchens, P. Andreottola, solicitors, G. Tritton și A. Muir Wood, barristers)

         Obiectul

      Douăsprezece acțiuni formulate împotriva deciziilor Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2018 (cauzele R 1062/2018-2, R 1059/2018-2, R 1058/2018-2, R 1057/2018-2, R 1056/2018-2, R 1060/2018-2, R 1055/2018-2, R 1054/2018-2, R 1053/2018-2, R 986/2018-2, R 1063/2018-2 și R 1064/2018-2) privind proceduri de opoziție între MasterCard International și Cinkciarz.pl

         Dispozitivul

                  1)

                  Conexează cauzele T-84/19 și T-88/19-T-98/19 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                  Anulează deciziile Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 7 decembrie 2018 (cauzele R 1062/2018-2, R 1059/2018-2, R 1058/2018-2, R 1057/2018-2, R 1056/2018-2, R 1060/2018-2, R 1055/2018-2, R 1054/2018-2, R 1053/2018-2, R 986/2018-2, R 1063/2018-2 și R 1064/2018-2).

                  3)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Cinkciarz.pl sp. z o.o. în procedura în fața Tribunalului.

                  4)

                  MasterCard International, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată în procedura în fața Tribunalului.

         (1)  JO C 139, 15.4.2019.


title: Cauza T-213/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – AW/Parlamentul („Funcție publică – Funcționari – Asigurări sociale – Articolul 73 din statut – Reglementarea comună privind acoperirea riscurilor de accident și de boală profesională – Articolul 16 – Declarația privind bolile profesionale – Articolul 22 – Comisie medicală – Refuzul recunoașterii originii profesionale a unei boli – Nelegalitatea avizului comisiei medicale”)

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/31

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – AW/Parlamentul
      (Cauza T-213/19) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Asigurări sociale - Articolul 73 din statut - Reglementarea comună privind acoperirea riscurilor de accident și de boală profesională - Articolul 16 - Declarația privind bolile profesionale - Articolul 22 - Comisie medicală - Refuzul recunoașterii originii profesionale a unei boli - Nelegalitatea avizului comisiei medicale”)
      (2020/C 230/39)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: AW (reprezentanți: L. Levi și S. Rodrigues, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: T. Lazian și I. Lázaro Betancor, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziilor Parlamentului din 7 august 2018 de respingere a cererilor de recunoaștere a originii profesionale a unei boli introduse de reclamant la 15 și la 28 iulie 2016

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează deciziile Parlamentului European din 7 august 2018 de respingere a cererilor de recunoaștere a originii profesionale a bolilor lui AW din data de 15 și de 28 iulie 2016.

                  2)

                  Obligă Parlamentul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza T-333/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Ntolas/EUIPO – General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES – Marca Uniunii Europene verbală anterioară GNC – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/32

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Ntolas/EUIPO – General Nutrition Investment (GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES)
      (Cauza T-333/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative GN GENETIC NUTRITION LABORATORIES - Marca Uniunii Europene verbală anterioară GNC - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 230/40)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Christos Ntolas (Wuppertal, Germania) (reprezentant: C. Renger, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: P. Sipos, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: General Nutrition Investment Co. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentant: M. Rijsdijk, avocat)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 martie 2019 (cauza R 1343/2017-5) privind o procedură de opoziție între General Nutrition Investment și domnul Ntolas

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Christos Ntolas la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de General Nutrition Investment Co.

         (1)  JO C 246, 22.7.2019.


title: Cauza T-341/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Martínez Albainox/EUIPO – Taser International (TASER) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulităţii – Marca Uniunii Europene figurativă TASER – Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare TASER – Motive relative de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Atingere adusă renumelui – Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/33

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Martínez Albainox/EUIPO – Taser International (TASER)
      (Cauza T-341/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulităţii - Marca Uniunii Europene figurativă TASER - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare TASER - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Atingere adusă renumelui - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 230/41)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Martínez Albainox, SL (Albacete, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Statele Unite)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 martie 2019 (cauza R 1577/2018-4) privind o procedură de declarare a nulităţii între Taser International și Martínez Albainox

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Martínez Albainox, SL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza T-342/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Martínez Albainox/EUIPO – Taser International (TASER) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulităţii – Marca Uniunii Europene figurativă TASER – Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare TASER – Motive relative de refuz – Atingere adusă renumelui – Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/34

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Martínez Albainox/EUIPO – Taser International (TASER)
      (Cauza T-342/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulităţii - Marca Uniunii Europene figurativă TASER - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare TASER - Motive relative de refuz - Atingere adusă renumelui - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 230/42)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Martínez Albainox, SL (Albacete, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Statele Unite)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 martie 2019 (cauza R 1576/2018-4) privind o procedură de declarare a nulităţii între Taser International și Martínez Albainox

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Martínez Albainox, SL la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 255, 29.7.2019.


title: Cauza T-506/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Workspace Group/EUIPO – Technopolis Holding (UMA WORKSPACE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale UMA WORKSPACE – Mărcile Uniunii Europene figurativă și a Regatului Unit figurativă și verbale anterioare WORKSPACE – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/34

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Workspace Group/EUIPO – Technopolis Holding (UMA WORKSPACE)
      (Cauza T-506/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale UMA WORKSPACE - Mărcile Uniunii Europene figurativă și a Regatului Unit figurativă și verbale anterioare WORKSPACE - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2020/C 230/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Workspace Group plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: N. Hine, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Technopolis Holding Oyj (Oulu, Finlanda) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 13 mai 2019 (cauza R 1910/2018-4) privind o procedură de opoziție între Workspace Group și Technopolis Holding

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Workspace Group plc la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 288, 26.8.2019.


title: Cauza T-564/19: Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Lozano Arana și alții/EUIPO – Coltejer (LIBERTADOR) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de decădere – Marca Uniunii Europene verbală LIBERTADOR – Utilizare serioasă a mărcii – Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 – Dreptul de a fi ascultat – Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001 – Notificare legală – Articolul 60 din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430 [devenit articolul 60 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] – Lipsa depunerii de dovezi ale utilizării serioase a mărcii în termenul acordat – Articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2017/1430 [devenit articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2018/625]”]

text:
               13.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/35

      Hotărârea Tribunalului din 28 mai 2020 – Lozano Arana și alții/EUIPO – Coltejer (LIBERTADOR)
      (Cauza T-564/19) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală LIBERTADOR - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 94 din Regulamentul 2017/1001 - Notificare legală - Articolul 60 din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430 [devenit articolul 60 din Regulamentul delegat (UE) 2018/625] - Lipsa depunerii de dovezi ale utilizării serioase a mărcii în termenul acordat - Articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2017/1430 [devenit articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2018/625]”)
      (2020/C 230/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamanți: Antonio Lozano Arana (Cali, Columbia), Daniel Simon Benmaor (Marsilia, Franța), Marion Esther Benmaor (Marsilia), Valérie Brigitte Danielle Servant (Marrakech, Maroc) (reprezentant: M. Angelier, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Coltejer SA (Itagüí, Columbia)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 iunie 2019 (cauza R 2482/2018-4) privind o procedură de decădere între Coltejer și domnii Albert Benmaor și Lozano Arana

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Îi obligă pe domnii Antonio Lozano Arana, Daniel Simon Benmaor și pe doamnele Marion Esther Benmaor și Valérie Brigitte Danielle Servant la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 337, 7.10.2019.


title: Cauza T-718/18: Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – Boyer/EUIPO – Philicon-97 (PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca Uniunii Europene figurativă PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com – Marca națională figurativă anterioară PHILICON – Motiv relativ de refuz – Marcă de notorietate în sensul articolului 6 a din Convenția de la Paris – Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               3.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/15

      Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2020 – Boyer/EUIPO – Philicon-97 (PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com)
      (Cauza T-718/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene figurativă PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com - Marca națională figurativă anterioară PHILICON - Motiv relativ de refuz - Marcă de notorietate în sensul articolului 6 a din Convenția de la Paris - Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2020/C 255/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: Boyer (Moissac, Franța) (reprezentant: E. Junca, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: L. Lapinskaite, A. Folliard-Monguiral, H. O’Neill și V. Ruzek, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Philicon-97 AD (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentanţi: V. Pavlov și M. Lazarov, avocați)

         Obiectul

      Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 octombrie 2018 (cauza R 374/2018-4) privind o procedură de declarare a nulității între Philicon 97 și Boyer

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Boyer la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-452/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 3 de Teruel – Spania) – XZ/ Ibercaja Banco, SA [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Contract de credit ipotecar – Clauză de limitare a variabilității ratei dobânzii (clauză-„prag”) – Contract de novație – Renunțarea la acțiunile în justiție împotriva clauzelor unui contract – Lipsa caracterului obligatoriu]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Teruel – Spania) – XZ/ Ibercaja Banco, SA
      (Cauza C-452/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Contract de credit ipotecar - Clauză de limitare a variabilității ratei dobânzii (clauză-„prag”) - Contract de novație - Renunțarea la acțiunile în justiție împotriva clauzelor unui contract - Lipsa caracterului obligatoriu)
      (2020/C 287/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Teruel

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: XZ

         Pârâtă: Ibercaja Banco, SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o clauză dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator al cărei caracter abuziv poate fi constatat pe cale judecătorească să poată face obiectul unui contract de novație între acest profesionist și acest consumator, prin care consumatorul renunță la efectele pe care le ar presupune declararea caracterului abuziv al clauzei respective, cu condiția ca această renunțare să rezulte dintr-un consimțământ liber și clar al consumatorului, aspect a cărui verificare revine instanței naționale.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 93/13 trebuie interpretat în sensul că se poate considera că o clauză a unui contract încheiat între un profesionist și un consumator de modificare a unei clauze potențial abuzive a unui contract anterior încheiat între aceștia sau de remediere a consecințelor caracterului abuziv al acestei alte clauze nu a făcut ea însăși obiectul unei negocieri individuale și, dacă este cazul, poate să fie declarată abuzivă.

                  3)

                  Articolul 3 alineatul (1), articolul 4 alineatul (2) și articolul 5 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că cerința transparenței care revine unui profesionist în temeiul acestor dispoziții implică faptul că, la momentul încheierii unui contract de credit ipotecar cu o rată a dobânzii variabilă, care stabilește o clauză-„prag”, consumatorul trebuie să fie în măsură să înțeleagă consecințele economice care decurg pentru el din mecanismul rezultat din această clauză-„prag”, în special datorită punerii la dispoziție a informațiilor referitoare la evoluția trecută a indicelui pe baza căruia a fost calculată rata dobânzii.

                  4)

                  Articolul 3 alineatul (1) coroborat cu punctul 1 litera (q) din anexă, precum și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că:

                              —

                              clauza prevăzută într-un contract încheiat între un profesionist și un consumator în vederea soluționării unui litigiu existent, prin care consumatorul renunță la valorificarea în fața instanței naționale a pretențiilor pe care le ar fi putut valorifica în lipsa acestei clauze, este susceptibilă să fie calificată drept „abuzivă”, în special dacă consumatorul menționat nu a putut dispune de informațiile relevante care să îi permită să înțeleagă consecințele juridice care decurgeau pentru el;

                              —

                              clauza prin care același consumator renunță, în ceea ce privește litigiile viitoare, la acțiunile în justiție întemeiate pe drepturile pe care le are în temeiul Directivei 93/13 nu îl obligă pe consumator.

         (1)  JO C 381, 22.10.2018.


title: Cauza C-575/18 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 iulie 2020 – Republica Cehă/Comisia Europeană (Recurs – Resurse proprii ale Uniunii Europene – Răspunderea financiară a statelor membre – Cerere de scutire de la obligația de punere la dispoziție a resurselor proprii – Acțiune în anulare – Admisibilitate – Scrisoare a Comisiei Europene – Noțiunea de „act atacabil” – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Protecție jurisdicțională efectivă – Acțiune întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză a Uniunii)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 iulie 2020 – Republica Cehă/Comisia Europeană
      (Cauza C-575/18 P) (1)

      (Recurs - Resurse proprii ale Uniunii Europene - Răspunderea financiară a statelor membre - Cerere de scutire de la obligația de punere la dispoziție a resurselor proprii - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Scrisoare a Comisiei Europene - Noțiunea de „act atacabil” - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Protecție jurisdicțională efectivă - Acțiune întemeiată pe îmbogățirea fără justă cauză a Uniunii)
      (2020/C 287/03)
      Limba de procedură: ceha

         Părțile

         Recurentă: Republica Cehă (reprezentanți: O. Serdula, J. Vláčil și M. Smolek, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Owsiany-Hornung și Z. Malůšková, ulterior Z. Malůšková și J.-P. Keppenne, agenți)

         Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Țărilor de Jos (reprezenți: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans, M. L. Noort, M. H. S. Gijzen și J. Langer, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Republica Cehă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-673/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – Santen SAS/Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle [Trimitere preliminară – Medicament de uz uman – Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente – Regulamentul (CE) nr. 469/2009 – Articolul 3 litera (d) – Condiții de acordare a unui certificat – Obținerea primei autorizații de introducere pe piață a produsului în calitate de medicament – Autorizație de introducere pe piață a unei noi puneri în aplicare terapeutice a unui principiu activ cunoscut]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Paris – Franța) – Santen SAS/Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle
      (Cauza C-673/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Medicament de uz uman - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 litera (d) - Condiții de acordare a unui certificat - Obținerea primei autorizații de introducere pe piață a produsului în calitate de medicament - Autorizație de introducere pe piață a unei noi puneri în aplicare terapeutice a unui principiu activ cunoscut)
      (2020/C 287/04)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Paris

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Santen SAS

         Intimat: Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle

         Dispozitivul

      Articolul 3 litera d) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că o autorizație de introducere pe piață nu poate fi considerată prima autorizație de introducere pe piață, în sensul acestei dispoziții, atunci când ea se referă la o nouă punere în aplicare terapeutică a unui principiu activ sau a unei combinații de principii active care a făcut deja obiectul unei autorizații de introducere pe piață pentru o altă punere în aplicare terapeutică.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauzele conexate C-698/18 și C-699/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunalul Specializat Mureș – România) – SC Raiffeisen Bank SA/JB (C-698/18), BRD Groupe Société Générale SA/KC (C-699/18) (Trimitere preliminară – Directiva 93/13/CEE – Contract de credit având ca obiect acordarea unui credit de nevoi personale – Contract executat integral – Constatarea caracterului abuziv al clauzelor contractuale – Acțiune în restituirea sumelor plătite fără a fi datorate în temeiul unei clauze abuzive – Modalități judiciare – Acțiune judiciară de drept comun imprescriptibilă – Acțiune judiciară de drept comun personală, patrimonială și prescriptibilă – Momentul de la care începe să curgă termenul de prescripție – Momentul obiectiv al cunoașterii de către consumator a existenței unei clauze abuzive)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunalul Specializat Mureș – România) – SC Raiffeisen Bank SA/JB (C-698/18), BRD Groupe Société Générale SA/KC (C-699/18)
      (Cauzele conexate C-698/18 și C-699/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Contract de credit având ca obiect acordarea unui credit de nevoi personale - Contract executat integral - Constatarea caracterului abuziv al clauzelor contractuale - Acțiune în restituirea sumelor plătite fără a fi datorate în temeiul unei clauze abuzive - Modalități judiciare - Acțiune judiciară de drept comun imprescriptibilă - Acțiune judiciară de drept comun personală, patrimonială și prescriptibilă - Momentul de la care începe să curgă termenul de prescripție - Momentul obiectiv al cunoașterii de către consumator a existenței unei clauze abuzive)
      (2020/C 287/05)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Specializat Mureş

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: SC Raiffeisen Bank SA (C-698/18), BRD Groupe Société Générale SA (C-699/18)

         Pârâți: JB (C-698/18), KC (C-699/18)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 litera (b), articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, deși prevede caracterul imprescriptibil al acțiunii în constatarea nulității unei clauze abuzive utilizate într-un contract încheiat între un profesionist și un consumator, supune unui termen de prescripție acțiunea prin care se urmărește invocarea efectelor restitutorii ale acestei constatări, cu condiția ca acest termen să nu fie mai puțin favorabil decât cel aplicabil unor acțiuni similare de natură internă (principiul echivalenței) și să nu facă în practică imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de ordinea juridică a Uniunii, în special de Directiva 93/13 (principiul efectivității).

                  2)

                  Articolul 2 litera (b), articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13, precum și principiile echivalenței, efectivității și securității juridice trebuie interpretate în sensul că se opun unei interpretări jurisprudențiale a reglementării naționale potrivit căreia acțiunea judiciară în restituirea sumelor plătite fără a fi datorate în temeiul unei clauze abuzive utilizate într-un contract încheiat între un consumator și un profesionist este supusă unui termen de prescripție de trei ani care curge de la data executării integrale a acestui contract, atunci când se prezumă, fără necesitatea verificării, că, la acea dată, consumatorul trebuia să aibă cunoștință de caracterul abuziv al clauzei în discuție sau atunci când, pentru acțiuni similare, întemeiate pe anumite dispoziții ale dreptului intern, același termen nu începe să curgă decât de la constatarea judiciară a cauzei acestor acțiuni.

                  3)

                  Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu este competentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunalul Specializat Mureș (România) prin decizia sa din 12 iunie 2018 în ceea ce privește cauza C-699/18.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-70/19 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 – Comisia Europeană/HM (Recurs – Funcție publică – Funcționari – Recrutare – Anunțul de concurs EPSO/AST-SC/03/15 – Neadmitere pentru a participa la probele de evaluare – Cerere de reexaminare – E-mail din partea Oficiului European pentru Selecţia Personalului (EPSO) – Netransmitere de către EPSO a cererii de reexaminare comisiei de evaluare din cadrul concursului – Motiv de refuz – Tardivitate – Calificarea e-mailului din partea EPSO – Decizie de respingere a cererii de reexaminare – Competențe – Lipsa unui temei juridic – Anulare)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/6

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iulie 2020 – Comisia Europeană/HM
      (Cauza C-70/19 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunțul de concurs EPSO/AST-SC/03/15 - Neadmitere pentru a participa la probele de evaluare - Cerere de reexaminare - E-mail din partea Oficiului European pentru Selecţia Personalului (EPSO) - Netransmitere de către EPSO a cererii de reexaminare comisiei de evaluare din cadrul concursului - Motiv de refuz - Tardivitate - Calificarea e-mailului din partea EPSO - Decizie de respingere a cererii de reexaminare - Competențe - Lipsa unui temei juridic - Anulare)
      (2020/C 287/07)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și G. Gattinara, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: HM (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 21 noiembrie 2018, HM/Comisia (T-587/16, EU:T:2018:818).

                  2)

                  Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene.

                  3)

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-81/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – NG, OH/SC Banca Transilvania SA [Trimitere preliminară – Protecția consumatorilor – Directiva 93/13/CEE – Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii – Domeniu de aplicare – Articolul 1 alineatul (2) – Noțiunea de „acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii” – Dispoziții supletive – Contract de credit în monedă străină – Clauză referitoare la riscul de schimb valutar]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – NG, OH/SC Banca Transilvania SA
      (Cauza C-81/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 93/13/CEE - Clauze abuzive în contractele încheiate cu consumatorii - Domeniu de aplicare - Articolul 1 alineatul (2) - Noțiunea de „acte cu putere de lege sau norme administrative obligatorii” - Dispoziții supletive - Contract de credit în monedă străină - Clauză referitoare la riscul de schimb valutar)
      (2020/C 287/09)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Cluj

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: NG, OH

         Pârâtă: SC Banca Transilvania SA

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (2) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale, ci reflectă o normă care, potrivit legii naționale, se aplică între părțile contractante în lipsa unui acord diferit în această privință, nu intră în domeniul de aplicare al acestei directive.

         (1)  JO C 187, 3.6.2019.


title: Cauza C-76/19: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Direktor na Teritorialna direktsiya Yugozapadna Agentsiya „Mitnitsi”, venant aux droits de Mitnitsa Aerogara Sofia/„Curtis Balkan” EOOD [Trimitere preliminară – Uniunea vamală – Codul vamal comunitar – Articolul 32 alineatul (1) litera (c) – Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 – Articolul 157 alineatul (2), articolul 158 alineatul (3) și articolul 160 – Stabilirea valorii în vamă – Ajustare – Redevențe referitoare la mărfurile care sunt evaluate – Redevențe care constituie o „condiție a vânzării” mărfurilor evaluate – Redevențe plătite de cumpărător societății sale mamă în schimbul furnizării know-how-ului necesar pentru fabricarea de produse finite – Mărfuri achiziționate de la terți și care constituie componente care trebuie încorporate în produsele sub licență]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/6

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Direktor na Teritorialna direktsiya Yugozapadna Agentsiya „Mitnitsi”, venant aux droits de Mitnitsa Aerogara Sofia/„Curtis Balkan” EOOD
      (Cauza C-76/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Codul vamal comunitar - Articolul 32 alineatul (1) litera (c) - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Articolul 157 alineatul (2), articolul 158 alineatul (3) și articolul 160 - Stabilirea valorii în vamă - Ajustare - Redevențe referitoare la mărfurile care sunt evaluate - Redevențe care constituie o „condiție a vânzării” mărfurilor evaluate - Redevențe plătite de cumpărător societății sale mamă în schimbul furnizării know-how-ului necesar pentru fabricarea de produse finite - Mărfuri achiziționate de la terți și care constituie componente care trebuie încorporate în produsele sub licență)
      (2020/C 287/08)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Direktor na Teritorialna direktsiya Yugozapadna Agentsiya „Mitnitsi”, venant aux droits de Mitnitsa Aerogara Sofia

         Intimată:„Curtis Balkan” EOOD

         Dispozitivul

      Articolul 32 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar coroborat cu articolul 157 alineatul (2), cu articolul 158 alineatul (3) și cu articolul 160 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92 trebuie interpretat în sensul că o parte proporțională din cuantumul redevențelor plătite de o societate societății sale mamă în schimbul furnizării know-how-ului în scopul fabricării de produse finite trebuie adăugată la prețul efectiv plătit sau de plătit pentru mărfurile importate, în împrejurarea în care aceste mărfuri sunt destinate să intre, printre alte componente, în compoziția respectivelor produse finite și sunt achiziționate de cea dintâi societate de la vânzători distincți de societatea-mamă, în cazul în care

                  —

                  redevențele nu au fost incluse în prețul efectiv plătit sau de plătit pentru mărfurile menționate;

                  —

                  acestea se referă la mărfurile importate, ceea ce presupune că există o legătură suficient de strânsă între redevențe și aceste mărfuri;

                  —

                  plata redevențelor constituie o condiție a vânzării mărfurilor menționate, astfel încât, în lipsa acestei plăți, încheierea contractului de vânzare privind mărfurile importate și, în consecință, livrarea acestora nu ar fi avut loc și

                  —

                  este posibil să se efectueze o defalcare corespunzătoare a redevențelor pe baza datelor obiective și cuantificabile,
                  aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere, ținând seama de toate elementele relevante, în special de raporturile de drept și de fapt dintre cumpărător, vânzătorii respectivi și licențiator.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza C-86/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil n° 9 de Barcelona – Spania) – SL/Vueling Airlines SA [Trimitere preliminară – Transport aerian – Convenția de la Montreal – Articolul 17 alineatul (2) – Răspunderea operatorilor de transport aerian în materie de bagaje înregistrate – Pierdere dovedită a unui bagaj înregistrat – Drept la despăgubire – Articolul 22 alineatul (2) – Limitele răspunderii în caz de distrugere, de pierdere, de deteriorare sau de întârziere a bagajelor – Lipsa de informații privind bagajul pierdut – Sarcina probei – Autonomia procedurală a statelor membre – Principiile echivalenței și efectivității]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona – Spania) – SL/Vueling Airlines SA
      (Cauza C-86/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Transport aerian - Convenția de la Montreal - Articolul 17 alineatul (2) - Răspunderea operatorilor de transport aerian în materie de bagaje înregistrate - Pierdere dovedită a unui bagaj înregistrat - Drept la despăgubire - Articolul 22 alineatul (2) - Limitele răspunderii în caz de distrugere, de pierdere, de deteriorare sau de întârziere a bagajelor - Lipsa de informații privind bagajul pierdut - Sarcina probei - Autonomia procedurală a statelor membre - Principiile echivalenței și efectivității)
      (2020/C 287/10)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SL

         Pârâtă: Vueling Airlines SA

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 17 alineatul (2) din Convenția de la Montreal pentru unificarea anumitor norme referitoare la transportul aerian internațional, încheiată la Montreal la 28 mai 1999, semnată de Comunitatea Europeană la 9 decembrie 1999 și aprobată în numele acesteia prin Decizia 2001/539/CE a Consiliului din 5 aprilie 2001, coroborat cu articolul 22 alineatul (2) din această convenție trebuie interpretat în sensul că suma care este prevăzută de această din urmă dispoziție cu titlu de limită a răspunderii operatorului de transport aerian în caz de distrugere, de pierdere, de deteriorare sau de întârziere a bagajelor înregistrate care nu au făcut obiectul unei declarații speciale privind interesul în livrarea la destinație constituie un plafon de despăgubire de care pasagerul în cauză nu beneficiază de drept și forfetar. În consecință, revine instanței naționale sarcina de a stabili, în această limită, cuantumul despăgubirii datorate acestuia în raport cu împrejurările speței.

                  2)

                  Articolul 17 alineatul (2) din Convenția de la Montreal coroborat cu articolul 22 alineatul (2) din aceasta trebuie interpretat în sensul că suma despăgubirii datorate unui pasager al cărui bagaj înregistrat nu a făcut obiectul unei declarații speciale privind interesul în livrarea la destinație a suferit o distrugere, o pierdere, o deteriorare sau o întârziere trebuie stabilită de instanța națională conform normelor de drept național aplicabile, în special în materie de probe. Aceste norme nu trebuie totuși să fie mai puțin favorabile decât cele privind acțiunile similare de drept intern, nici să fie reglementate astfel încât să facă imposibilă în practică sau excesiv de dificilă exercitarea drepturilor conferite de Convenția de la Montreal.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.


title: Cauza C-104/19: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Donex Shipping and Forwarding BV/Staatssecretaris van Financiën [Trimitere preliminară – Politica comercială comună – Dumping – Taxă antidumping impusă asupra importurilor de elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză – Regulamentul (CE) nr. 91/2009 – Validitate – Regulamentul (CE) nr. 384/96 – Articolul 2 alineatele (10) și (11) – Dreptul la apărare]

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/8

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Donex Shipping and Forwarding BV/Staatssecretaris van Financiën
      (Cauza C-104/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comercială comună - Dumping - Taxă antidumping impusă asupra importurilor de elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză - Regulamentul (CE) nr. 91/2009 - Validitate - Regulamentul (CE) nr. 384/96 - Articolul 2 alineatele (10) și (11) - Dreptul la apărare)
      (2020/C 287/11)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Donex Shipping and Forwarding BV

         Pârâtă: Staatssecretaris van Financiën

         Dispozitivul

      Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză.

         (1)  JO C 155, 6.5.2019.


title: Cauza C-199/19: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polonia) – RL sp. z o.o./J.M. (Trimitere preliminară – Combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale – Directiva 2011/7/UE – Noțiunea de „tranzacție comercială” – Prestare de servicii – Articolul 2 punctul 1 – Contract de închiriere – Plăți periodice – Calendare de plată a ratelor – Articolul 5 – Domeniu de aplicare)

text:
               31.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/9

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 9 iulie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Polonia) – RL sp. z o.o./J.M.
      (Cauza C-199/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale - Directiva 2011/7/UE - Noțiunea de „tranzacție comercială” - Prestare de servicii - Articolul 2 punctul 1 - Contract de închiriere - Plăți periodice - Calendare de plată a ratelor - Articolul 5 - Domeniu de aplicare)
      (2020/C 287/12)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă-pârâtă: RL sp. z o.o.

         Pârât-reclamant: J.M.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 punctul 1 din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale trebuie interpretat în sensul că un contract a cărui prestație principală constă în predarea cu titlu oneros a unui bun imobil în scopul folosinței temporare, precum un contract de închiriere a unui spațiu profesional, constituie o tranzacție comercială care conduce la o prestare de servicii, în sensul dispoziției menționate, cu condiția ca această tranzacție să fie efectuată între întreprinderi sau între întreprinderi și autorități publice.

                  2)

                  Din moment ce un contract pe durată determinată sau nedeterminată, care prevede o plată periodică la intervale definite în avans, precum chiria lunară aferentă unui contract de închiriere a unui spațiu profesional, intră în domeniul de aplicare material al Directivei 2011/7, ca tranzacție comercială care conduce la o prestare de servicii contra cost, în sensul articolului 2 punctul 1 din directiva menționată, articolul 5 din aceasta trebuie interpretat în sensul că, pentru ca un astfel de contract să poată genera, în cazul unor rate neplătite la data convenită, drepturile la dobânzile și la compensația prevăzute la articolul 3 și la articolul 6 din directiva menționată, nu trebuie să se considere în mod necesar că acesta constituie un acord asupra unor calendare de plată a ratelor, în sensul acestui articol 5.

         (1)  JO C 164, 13.5.2019.