title: Cauza C-551/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 septembrie 2016 – Arctic Paper Mochenwangen GmbH/Comisia Europeană (Recurs – Mediu – Directiva 2003/87/CE – Articolul 10a – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 – Decizia 2011/278/UE – Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Republica Federală Germania – Respingerea înscrierii anumitor instalații în listele instalațiilor care primesc cote de emisie alocate cu titlu gratuit – Dispoziție referitoare la cazurile care prezintă „dificultăți excesive” – Competențe de executare ale Comisiei)

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/6

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 13 septembrie 2016 – Arctic Paper Mochenwangen GmbH/Comisia Europeană
      (Cauza C-551/14 P) (1)

      ((Recurs - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Articolul 10a - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 - Decizia 2011/278/UE - Măsuri naționale de punere în aplicare prezentate de Republica Federală Germania - Respingerea înscrierii anumitor instalații în listele instalațiilor care primesc cote de emisie alocate cu titlu gratuit - Dispoziție referitoare la cazurile care prezintă „dificultăți excesive” - Competențe de executare ale Comisiei))
      (2016/C 454/13)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (reprezentanți: S. Kobes și B. Burkert, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, C. Hermes și K. Herrmann, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Arctic Paper Mochenwangen GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza T-370/11: Acțiune introdusă la 8 iulie 2011 — Polonia/Comisia

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/9

         Acțiune introdusă la 8 iulie 2011 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-370/11)
   2011/C 290/12
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentant: M. Szpunar, subsecretar de stat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene 2011/278/UE din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO UE L 130, 17.5.2011, p. 1);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe:

                           —

                           încălcarea articolului 194 alineatul (2) al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene coroborat cu articolul 192 alineatul (2) litera (c) TFUE prin neluarea în considerare a specificului în materie de combustibil al anumitor state membre și prin calcularea criteriilor de referință de emisie utilizând randamentul de referință al gazului natural și luând acest combustibil drept combustibil de referință;

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe:

                           —

                           încălcarea principiului egalității de tratament și a articolului 191 alineatele (2) și (3) TFUE prin neluarea în considerare la elaborarea deciziei atacate a diversității situațiilor în anumite regiuni ale Uniunii Europene;

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe:

                           —

                           încălcarea articolului 5 alineatul (4) TUE (principiul proporționalității) prin definirea în decizia atacată a criteriilor de referință de emisie la un nivel mai restrictiv decât cel necesar pentru realizarea obiectivelor Directivei 2003/87/CE;

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe:

                           —

                           încălcarea articolului 10a coroborat cu articolul 1 din Directiva 2003/87/CE și necompetența Comisiei Europene pentru adoptarea măsurii atacate.


title: Cauza C-399/07: Acțiune introdusă la 28 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/19

         Acțiune introdusă la 28 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-399/07)
   (2007/C 247/25)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: Anna Szmytkowska și M. Telles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât nu a pus în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/6/CE a Comisiei din 26 ianuarie 2005 de modificare a Directivei 71/250/CEE în ceea ce privește prezentarea și interpretarea rezultatelor analizei cerute în conformitate cu Directiva 2002/32/CE (1) și, în orice caz, întrucât nu le-a comunicat Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 16 februarie 2006.

      (1)  JO L 24, p. 33.


title: Cauza C-159/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad – Varna (Bulgaria) la 4 aprilie 2014 – „Koela-N” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Administrativen sad – Varna (Bulgaria) la 4 aprilie 2014 – „Koela-N” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-159/14)
   2014/C 175/36
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Koela-N” EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) trebuie interpretat în sensul că dreptul de a dispune de un bun corporal în calitate de proprietar include și dreptul de a cere unui transportator să livreze bunurile către o terță persoană, diferită de destinatarul indicat în factură, iar, în acest sens, recepția bunurilor de către această terță persoană reprezintă în sine o dovadă a livrărilor efective de bunuri intervenite anterior?

               2)

               Articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat în sensul că lipsa posesiei efective a bunurilor de către furnizorul direct, indiferent dacă bunurile au fost recepționate de către cumpărător, echivalează cu o neîndeplinire a condițiilor privind existența unei livrări în sensul directivei?

               3)

               Împrejurarea că furnizorii anteriori din lanțul de livrare nu au sprijinit autoritățile de control fiscal, precum și neîncărcarea bunurilor reprezintă elemente obiective din care se poate deduce că persoana impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că operațiunea invocată pentru a justifica dreptul de deducere a TVA este parte a unei fraude?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.3, p. 7.


title: Cauza C-247/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 9 iunie 2008 — Gaz de France — Berliner Investissement SA/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 9 iunie 2008 — Gaz de France — Berliner Investissement SA/Bundeszentralamt für Steuern
   (Cauza C-247/08)
   (2008/C 223/37)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Köln
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Gaz de France — Berliner Investissement SA.

      Pârât: Bundeszentralamt für Steuern.
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 2 litera (a) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (1), coroborat cu litera (f) din anexa la această directivă trebuie interpretat în sensul că o societate franceză organizată sub forma unei „société par actions simplifiée” poate fi considerată, chiar și pentru anii anteriori anului 2005, drept o „societate dintr-un stat membru” în sensul directivei menționate, ceea ce are ca rezultat că, în ceea ce privește dividendele distribuite în 1999 de una dintre filialele sale germane, respectiva societate trebuie să fie exonerată de reținerea la sursă a impozitului în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE?

               2)

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ:
               Articolul 2 litera (a) din Directiva 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților mamă și filialelor acestora din diferite state membre, coroborat cu litera (f) din anexa la această directivă încalcă articolele 43 CE și 48 CE, articolul 56 alineatul (1) CE sau articolul 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) CE dacă prevede, coroborat cu articolul 5 alineatul (1) din Directiva 90/435/CEE, exonerarea de reținerea la sursă a impozitului în cazul unei distribuiri de dividende de către o filială germană către o societate-mamă franceză organizată sub forma unei „société anonyme”, „société en commandite par actions” sau „société à responsabilité limitée”, dar nu și în cazul în care societatea-mamă franceză este organizată sub forma unei „société par actions simplifiée”?

      (1)  JO L 225, p. 6, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 97.


title: Cauza T-254/14: Hotărârea Tribunalului din 3 septembrie 2015 – Warenhandelszentrum/OAPI – Baumarkt Max Bahr (NEW MAX) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative NEW MAX — Marcă comunitară figurativă anterioară MAX — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/27

         Hotărârea Tribunalului din 3 septembrie 2015 – Warenhandelszentrum/OAPI – Baumarkt Max Bahr (NEW MAX)
   (Cauza T-254/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative NEW MAX - Marcă comunitară figurativă anterioară MAX - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 346/31)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Warenhandelszentrum Ltd (Neu-Ulm, Germania) (reprezentant: F. P. Hirschel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Pohlmann, ulterior S. Hanne, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 ianuarie 2014 (cauza R 2035/2012-1), privind o procedură de opoziție între Baumarkt Max Bahr GmbH& Co. KG și Warenhandelszentrum Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Warenhandelszentrum Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza T-477/10: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2010 — SE — Blusen Stenau/OAPI — SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS (SE© SPORTS EQUIPMENT)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/48

         Acțiune introdusă la 9 octombrie 2010 — SE — Blusen Stenau/OAPI — SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS (SE© SPORTS EQUIPMENT)
   (Cauza T-477/10)
   ()
   2010/C 346/94
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: SE — Blusen Stenau GmbH (Gronau, Germania) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS GmbH (Wels, Austria)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 iulie 2010 în cauza R 1393/2009-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: SPORT EYBL & SPORTS EXPERTS GmbH.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „SE© SPORTS EQUIPMENT” pentru produse din clasele 18 și 25.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană și înregistrarea internațională „SE” pentru produse din clasa 25, precum și mărcile verbale germane „SE So Easy” și „SE-Blusen” pentru produse din clasele 14, 18, 24 și 25.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia contestată și trimite cauza diviziei de opoziție pentru a fi reanalizată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât mărcile în conflict ar fi identice și ar exista un risc de confuzie între ele.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza F-62/10: Acțiune introdusă la 30 iulie 2010 — Esders/Comisia

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/28

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2010 — Esders/Comisia
   (Cauza F-62/10)
   ()
   2010/C 260/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Jürgen Esders (Berlin, Germania) (reprezentanți: S. Rodriguez, M. Vandenbussche și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de schimbare a repartizării reclamantului la sediul din Bruxelles în cadrul exercițiului de rotație 2010.

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni;

               —

               anularea Deciziei AIPN din 27 iulie 2010 de schimbare a repartizării reclamantului la Bruxelles începând cu 1 septembrie 2010;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-84/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Procedură inițiată de Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala, (Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Sănătate publică — Farmacii — Regim național de acordare a autorizațiilor de funcționare a farmaciilor — Înființarea de sucursale — Condiții diferite pentru farmaciile private, pe de o parte, și pentru farmacia Universității din Helsinki, pe de altă parte — Farmacie a Universității din Helsinki care are responsabilități specifice legate de învățământul farmaceutic și de aprovizionarea cu medicamente)

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Procedură inițiată de Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala,
   (Cauza C-84/11) (1)

   (Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Sănătate publică - Farmacii - Regim național de acordare a autorizațiilor de funcționare a farmaciilor - Înființarea de sucursale - Condiții diferite pentru farmaciile private, pe de o parte, și pentru farmacia Universității din Helsinki, pe de altă parte - Farmacie a Universității din Helsinki care are responsabilități specifice legate de învățământul farmaceutic și de aprovizionarea cu medicamente)
   2012/C 250/09
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura penală principală

   Marja-Liisa Susisalo, Olli Tuomaala, Merja Ritala,

      cu participarea: Helsingin yliopiston apteekki

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolului 49 TFUE și a articolului 106 alineatul (2) TFUE — Libertatea de stabilire — Regimul de autorizare a funcționării farmaciilor — Legislație națională care prevede, pentru autorizarea înființării unor sucursale, condiții mai avantajoase pentru farmacia unei universități în raport cu farmaciile private — Farmacie a unei universități care are sarcini specifice în legătură cu învățământul farmaceutic și cu aprovizionarea cu medicamente

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale, precum cea din acțiunile principale, care prevede un regim special de acordare a autorizațiilor de funcționare a sucursalelor de farmacii aplicabil Helsingin yliopiston apteekki, mai favorabil decât cel aplicabil farmaciilor private, cu condiția ca sucursalele Helsingin yliopiston apteekki să participe efectiv la îndeplinirea misiunilor specifice referitoare la formarea studenților în farmacie, la cercetarea în domeniul aprovizionării cu medicamente, precum și la realizarea preparatelor farmaceutice rare, conferite acesteia din urmă de legea națională, condiție a cărei verificare este de competența instanței naționale.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza C-662/13: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Surgicare – Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública (Trimitere preliminară — TVA — Directiva 2006/112/CE — Deducerea taxei achitate în amonte — Operațiuni care constituie o practică abuzivă — Drept fiscal național — Procedură specială națională în cazul unor suspiciuni privind existența unor practici abuzive în materie fiscală — Principiile efectivității și echivalenței)

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/9

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 12 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Surgicare – Unidades de Saúde SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-662/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - TVA - Directiva 2006/112/CE - Deducerea taxei achitate în amonte - Operațiuni care constituie o practică abuzivă - Drept fiscal național - Procedură specială națională în cazul unor suspiciuni privind existența unor practici abuzive în materie fiscală - Principiile efectivității și echivalenței))
   (2015/C 118/12)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Surgicare – Unidades de Saúde SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Dispozitivul

   Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretată în sensul că nu se opune aplicării prealabile și obligatorii a unei proceduri administrative naționale precum cea prevăzută la articolul 63 din Codul de procedură și de contencios fiscal (Código de Procedimento e de Processo Tributário) în cazul în care administrația fiscală are suspiciuni cu privire la existența unei practici abuzive.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza C-78/15: Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Colena AG/Deiters GmbH

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/46

         Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Colena AG/Deiters GmbH
   (Cauza C-78/15) (1)

   (2016/C 038/58)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Hotărârea Curții din 2 august 2016 în cauza E-35/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Directiva 2000/59/CE privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură)

text:
               13.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/24

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 2 august 2016
   în cauza E-35/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Directiva 2000/59/CE privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură)
   (2017/C 120/12)
   În cauza E-35/15, Autoritatea AELS de Supraveghere/Regatul Norvegiei – CERERE de constatare a faptului că Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul legii menționate la punctul 56i din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură) prin faptul că: (i) nu a stabilit și nu a pus în aplicare pentru fiecare port un plan adecvat de preluare și tratare a deșeurilor, astfel cum se prevedea la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2000/59/CE; (ii) nu a evaluat și nu a aprobat planurile de preluare și tratare a deșeurilor, nu a controlat punerea lor în aplicare și nu s-a asigurat că acestea sunt reaprobate cel puțin la fiecare trei ani, astfel cum se prevedea la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2000/59/CE; și (iii) nu s-a asigurat că sunt disponibile instalații portuare adecvate de preluare a deșeurilor în toate porturile din Norvegia pentru a răspunde cerințelor navelor care utilizează în mod obișnuit porturile fără a cauza întârzieri inutile acestor nave, astfel cum se prevedea la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2000/59/CE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 2 august 2016, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Constată că Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul legii menționate la punctul 56i din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură) în termenul prevăzut prin faptul că:

                           (a)

                           nu a stabilit și nu a pus în aplicare pentru fiecare port din Norvegia un plan adecvat de preluare și tratare a deșeurilor, astfel cum se prevedea la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2000/59/CE;

                           (b)

                           nu a evaluat și nu a aprobat planurile de preluare și tratare a deșeurilor pentru toate porturile din Norvegia, nu a controlat punerea lor în aplicare și nu s-a asigurat că acestea sunt reaprobate cel puțin la fiecare trei ani, astfel cum se prevedea la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2000/59/CE; și

                           (c)

                           nu s-a asigurat că sunt disponibile instalații portuare adecvate de preluare a deșeurilor în toate porturile din Norvegia pentru a răspunde cerințelor navelor care utilizează în mod obișnuit porturile fără a cauza întârzieri inutile acestor nave, astfel cum se prevedea la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2000/59/CE.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Regatul Norvegiei.


title: Cauza C-382/12 P: Recurs introdus la 6 august 2012 de MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 24 mai 2012 în cauza T-111/08, MasterCard, Inc. și alții/Comisia Europeană

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/4

         Recurs introdus la 6 august 2012 de MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 24 mai 2012 în cauza T-111/08, MasterCard, Inc. și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-382/12 P)
   2012/C 319/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., MasterCard Europe (reprezentanți: V. Brophy, E. Barbier de La Serre, B. Amory, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc, MBNA Europe Bank Ltd, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, British Retail Consortium, EuroCommerce AISBL

      Concluziile recurentelor

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 24 mai 2012 în cauza T-111/08, MasterCard, Inc. și alții/Comisia;

               —

               anularea Deciziei C(2007) 6474 final a Comisiei din 19 decembrie 2007 (Cazul COMP/34.579 — MasterCard, Cazul COMP/36.518 — EuroCommerce, Cazul COMP/38.580 — Commercial Cards) (1);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, inclusiv a celor efectuate de recurente în procedurile în fața Curții și a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susțin că hotărârea atacată ar trebui să fie anulată pentru următoarele motive:

                     Primul motiv
                  : Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și/sau nu a motivat suficient evaluarea necesității obiective a pretinsei restrângeri a concurenței. Mai exact, Tribunalul a aplicat în mod eronat criteriul bine stabilit al necesității obiective. În loc să aplice criteriul adecvat, potrivit căruia o restrângere este în mod obiectiv necesară dacă în lipsa acesteia operațiunea principală este imposibil sau
                     dificil
                   de realizat, Tribunalul a aplicat un criteriu incomplet, potrivit căruia o restrângere este în mod obiectiv necesară numai dacă în lipsa acesteia operațiunea principală
                     nu poate
                   funcționa. În plus, Tribunalul (i) a omis să evalueze pretinsa restrângere și, în consecință, necesitatea obiectivă în contextul adecvat, (ii) a substituit în mod nejustificat aprecierea Comisiei cu propria apreciere și (iii) a omis să aplice criteriul de control adecvat.

                     Al doilea motiv
                  : Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și/sau nu a motivat suficient evaluarea aspectului dacă MasterCard este o asociere de întreprinderi. Mai exact, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a considerat pretinsa comunitate de interese între bănci și MasterCard și puterea decizională reziduală a băncilor ulterior IPO, care nu are nicio legătură cu comisioanele interbancare multilaterale („CIM”), ca fiind suficiente pentru a califica MasterCard drept asociere de întreprinderi atunci când adoptă decizii privind CIM-urile. În orice caz, puterea decizională a băncilor ulterior IPO și pretinsa comunitate de interese între bănci și MasterCard sunt lipsite de relevanță pentru a stabili dacă MasterCard este o asociere de întreprinderi atunci când adoptă decizii privind CIM-urile.

                     Al treilea motiv
                  : Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește admisibilitatea mai multor anexe la cererea introductivă. Nu exista niciun temei juridic care să permită Tribunalului să limiteze în acest mod dreptul de acces la justiție al MasterCard. În plus, chiar dacă Tribunalul dispunea de astfel de competențe, acesta a săvârșit o eroare atunci când a considerat că limitarea în cauză trebuia aplicată în acest caz.

      (1)  Rezumatul Deciziei Comisiei din 19 decembrie 2007 (JO C 264, 6.11.2009, p. 8).


title: Cauza T-632/16: Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Haeberlen/ENISA

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/22

         Acțiune introdusă la 2 septembrie 2016 – Haeberlen/ENISA
   (Cauza T-632/16)
   (2016/C 410/31)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Thomas Haeberlen (Swisttal, Germania) (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor și a Informațiilor

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               să declare prezenta acțiune admisibilă și întemeiată;

         în consecință,

               —

               să anuleze decizia din 21 octombrie 2015;

               —

               în măsura în care este necesar, să anuleze decizia din 20 mai 2016, primită la 23 mai 2016, de respingere a reclamației;

               —

               să dispună repararea prejudiciului moral al reclamantului evaluat la 3 000 de euro;

               —

               să oblige pârâta la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe nelegalitatea Regulamentului (UE) nr. 422/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 de ajustare, începând cu 1 iulie 2011, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (JO 2014, L 129, p. 5) și a Regulamentului (UE) nr. 423/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 de ajustare, începând cu 1 iulie 2012, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (JO 2014, L 129, p. 12) (denumite în continuare „regulamentele contestate”). În special, adoptarea regulamentelor contestate ar fi afectată de mai multe încălcări, printre care încălcarea unor norme fundamentale de procedură, a obligației de motivare, a articolului 10 din anexa XI la statut aplicabilă înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor Uniunii Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene (JO 2013, L 287, p. 15), a articolelor 10, 11 și 65 din statut, a principiilor drepturilor dobândite și proporționalității, a principiului protecției încrederii legitime, precum și a normelor de dialog social.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, a obligației de motivare și a obligației de solicitudine.


title: Cauza C-81/08: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 noiembrie 2008 — Miguel Cabrera Sánchez/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Industrias Cárnicas Valle SA (Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Risc de confuzie — Marcă mixtă verbală și figurativă — Opoziție a titularului unei mărci anterioare)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/14

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 13 noiembrie 2008 — Miguel Cabrera Sánchez/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Industrias Cárnicas Valle SA
   (Cauza C-81/08) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Risc de confuzie - Marcă mixtă verbală și figurativă - Opoziție a titularului unei mărci anterioare)
   (2009/C 69/24)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Miguel Cabrera Sánchez (reprezentant: J. Calderón Chavero, abogado)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent), Industrias Cárnicas Valle SA
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 13 decembrie 2007, Cabrera Sánchez/OAPI — Industrias Cárnicas Valle (T-242/06), prin care Tribunalul a respins o acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 iunie 2006 (cauza R 790/2005-1), privind o procedură de opoziție între domnul Miguel Cabrera Sánchez și Industrias Cárnicas Valle, S.A.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Cabrera Sánchez la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza T-635/16: Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2017 – IPA/Comisia

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/51

         Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2017 – IPA/Comisia
   (Cauza T-635/16) (1)

   (2017/C 112/71)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 428, 21.11.2016.


title: Cauza T-596/11: Ordonanța Tribunalului din 21 ianuarie 2014 — Bricmate/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Dumping — Importuri de plăci de ceramică originare din China — Taxă antidumping definitivă — Lipsa afectării individuale — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate” )

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Ordonanța Tribunalului din 21 ianuarie 2014 — Bricmate/Consiliul
   (Cauza T-596/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Dumping - Importuri de plăci de ceramică originare din China - Taxă antidumping definitivă - Lipsa afectării individuale - Act normativ care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate)
   2014/C 78/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bricmate AB (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: C. Dackö, A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și de A. Polcyn, ulterior de A. Polcyn, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și A. Stobiecka-Kuik, agenți), Cerame-Unie AISBL (Bruxelles, Belgia), Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER) (Castellón de la Plana, Spania), Confindustria Ceramica (Sassuolo, Italia), Casalgrande Padana SpA (Casalgrande, Italia) și Etruria Design Srl (Modena, Italia) (reprezentanți: V. Akritidis și Y. Melin, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului din 12 septembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză (JO L 238, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Bricmate AB suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Cerame-Unie AISBL, Asociación Española de Fabricantes de Azulejos y Pavimentos Cerámicos (ASCER), Confindustria Ceramica, Casalgrande Padana SpA și Etruria Design Srl suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza T-152/08: Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — Kido Industrial/OAPI — Amberes (SCORPIONEXO)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/20

         Acțiune introdusă la 21 aprilie 2008 — Kido Industrial/OAPI — Amberes (SCORPIONEXO)
   (Cauza T-152/08)
   (2008/C 158/34)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Kido Industrial Ltd (Seul, Republica Coreea) (reprezentant: M. Mall, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Amberes, SA
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a deciziei nr. R 287/2007-1 a Camerei întâi de recurs a OAPI și a deciziei nr. B 855 728 a diviziei de opoziție și

               —

               obligarea societății Amberes la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SCORPIONEXO” (cererea de înregistrare nr. 3.886.249) pentru produse din clasele 9 și 28.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Amberes, S.A.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative spaniole (nr. 339.142, nr. 499.599, nr. 499.600 și nr. 339.140) și internaționale (nr. 206.436 și nr. 206.437) alcătuite din reprezentarea unui scorpion și mențiunea „ESCORPION”, pentru produse din clasele 6, 8, 12, 16, 20, 21 și 28, și, respectiv 22, 24, 25 și 26. Marca verbală spaniolă „ESCORPION” (nr. 555.764), pentru produse din clasa 25. Marca verbală comunitară „ESCORPION” (nr. 778.217), pentru produse din clasele 22, 24, 25 și 26.

      Decizia diviziei de opoziție: întemeindu-se exclusiv pe marca figurativă spaniolă anterioară nr. 339.142, admite opoziția pentru produsele din clasele 9 și 28, respingând în totalitate cererea de înregistrare pentru produsele în cauză.

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-285/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 8 iunie 2011 — BONIK EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” , grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Administrativen sad Varna (Bulgaria) la 8 iunie 2011 — BONIK EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-285/11)
   2011/C 238/13
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Varna

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: BONIK EOOD

      Pârât: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto”, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Întrebările preliminare

               1.

               Din dispozițiile articolului 178 literele (a) și (b), precum și ale articolelor 14, 62, 63, 167 și 168 din Directiva 2006/112 (1) se poate deduce, prin interpretare, noțiunea „lipsă a unei livrări efective” și, în caz afirmativ, această noțiune se suprapune, prin definiția sa, cu noțiunea „evaziune fiscală” sau este conținută în această noțiune? Ce cuprinde în sensul directivei noțiunea „evaziune fiscală”?

               2.

               În lumina definiției noțiunii „evaziune fiscală” și a considerentelor (26) și (59), coroborate cu articolul 178 litera (b), directiva impune ca formalitățile să fie stabilite în mod explicit pe cale legislativă, într-un act adoptat de autoritatea legislativă supremă, sau permite ca formalitățile să nu fie stabilite pe cale legislativă, ci să reprezinte o practică administrativă (și de control fiscal), precum și jurisprudență? Este permisă punerea în aplicare a formalităților prin acte legislative ale autorităților administrative și/sau prin indicații ale administrației?

               3.

               În cazul în care „lipsă a unei livrări efective” reprezintă o noțiune care se deosebește de „evaziunea fiscală” și nu este cuprinsă în definiția acesteia, reprezintă aceasta o formalitate potrivit articolului 178 litera (b) sau o măsură potrivit considerentului (59) al directivei, a cărei punere în aplicare are ca urmare excluderea dreptului de deducere și punerea sub semnul întrebării a neutralității TVA ului, un principiu esențial al sistemului comun al taxei pe valoare adăugată, consacrat în legislația comunitară în materie?

               4.

               Este permisă stabilirea de formalități pentru persoanele impozabile, potrivit cărora trebuie să se facă dovada livrărilor realizate în amonte față de livrarea între acestea (între ultimul beneficiar și furnizorul său), pentru a se considera că livrarea a avut loc efectiv, în cazul în care autoritățile nu contestă faptul că persoanele în cauză (ultimii furnizori) au efectuat livrările în aval cu aceleași bunuri, în aceleași cantități, către beneficiarul în aval?

               5.

               În cadrul sistemului comun al taxei pe valoare adăugată și al dispozițiilor articolelelor 168 și 178 din Directiva 2006/112, dreptul comercianților la recunoașterea TVA-ului achitat pentru o anumită operațiune trebuie apreciat

                           (a)

                           doar în legătură cu operațiunea concretă la care comerciantul este parte, luând în considerare și intenția comerciantului de a participa la respectiva operațiune și/sau

                           (b)

                           luând în considerare totalitatea operațiunilor, inclusiv cele din amonte și cele din aval, care formează un lanț de livrare în care se înscrie operațiunea în cauză, având în vedere intențiile celorlalți participanți la respectivul lanț, pe care comerciantul nu le cunoaște și/sau de care nu poate lua la cunoștință, respectiv acțiunile și/sau omisiunile persoanei care emite factura și ale celorlalți participanți la acest lanț, și anume a furnizorilor în amonte, pe care beneficiarul livrării nu îi poate controla și cărora nu le poate pretinde un anumit comportament și/sau

                           (c)

                           ținând seama de acțiunile și de intențiile frauduloase ale celorlalți participanți la lanțul comercial, de a căror participare comerciantul nu avea cunoștință și despre a căror acțiuni sau intenții nu se poate stabili dacă le putea lua la cunoștință și independent de aspectul dacă aceste acțiuni și intenții au loc înainte sau după o anumită operațiune?

               6.

               În funcție de răspunsul la întrebarea 5: operațiunile precum cele în litigiu în acțiunea principală trebuie interpretate drept livrări efectuate cu titlu oneros potrivit articolului 2 din Directiva 2006/112, respectiv ca parte a activității economice potrivit articolului 9 alineatul (1) din directivă?

               7.

               Este admisibil ca operațiunile documentate și declarate regulamentar de furnizor în scopuri de TVA, precum cele în litigiu în acțiunea principală, cu privire la care beneficiarul a obținut efectiv dreptul de proprietate asupra bunurilor înscrise în factură, și fără să existe niciun fel de indicii dacă a primit efectiv bunurile de la o persoană care nu este autorul facturii, să fie interpretate ca livrări efectuate cu titlu oneros potrivit articolului 2 din Directiva 2006/112 numai pentru faptul că furnizorul nu a fost găsit la adresa comunicată și nu a prezentat documentele solicitate în cadrul controlului fiscal sau nu a dovedit în fața autorităților fiscale toate împrejurările în care au fost efectuate livrările, printre care și proveniența mărfurilor vândute?

               8.

               Reprezintă o măsură permisă pentru asigurarea perceperii taxelor și pentru prevenirea evaziunii fiscale faptul că dreptul de deducere depinde de comportamentul furnizorului și/sau al furnizorilor în amonte ai acestuia?

               9.

               În funcție de răspunsurile la întrebările 2, 3 și 4: măsurile autorităților fiscale, precum cele în discuție acțiunea principală, care conduc la excluderea de la reglementarea privind TVA ul a operațiunilor efectuate de un comerciant de bună credință, încalcă principiile de drept comunitar ale proporționalității, egalității de tratament și securității juridice?

               10.

               În funcție de răspunsurile la întrebările precedente: în împrejurări precum cele din acțiunea principală, beneficiarul livrărilor are dreptul de deducere a taxei facturate de furnizori?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-253/10: Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 19 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/27

         Ordonanța președintelui Camerei a opta a Curții din 19 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-253/10) (1)

   2011/C 252/54
   Limba de procedură: slovaca
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 195, 17.07.2010


title: Cauza T-530/10: Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Reber/OAPI — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/42

         Acțiune introdusă la 15 noiembrie 2010 — Reber/OAPI — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)
   (Cauza T-530/10)
   ()
   2011/C 30/77
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Germania) (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Anna Klusmeier (Bielefeld, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțată la 14 septembrie 2010 în cauza R 363/2008-4 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: predecesorul în drepturi al doamnei Anna Klusmeier

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM” pentru produse din clasele 30 și 32

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile figurative germane care conțin elementul verbal „W. Amadeus Mozart”, pentru următoarele produse și servicii: produse de patiserie, produse de cofetărie, produse din ciocolată și produse zaharoase, servicii de alimentație în cadrul unei cofetării și ceainării

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 42 alineatul (2) prima teză coroborat cu alineatul (3) al aceluiași articol din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), deoarece documentele privind utilizarea prezentate de reclamantă constituiau o indicație concretă a formei de utilizare a mărcii invocate în susținerea opoziției „W. Amadeus Mozart”, precum și încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât a fost dovedit faptul că mărcile invocate în susținerea opoziției sunt utilizate în mod clar ca mărci

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-61/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 iunie 2010 — Victoria Sánchez/Parlamentul European și Comisia ( „Procedură privind măsurile provizorii — Cerere de măsuri provizorii — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate” )

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/46

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 30 iunie 2010 — Victoria Sánchez/Parlamentul European și Comisia
   (Cauza T-61/10 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Cerere de măsuri provizorii - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate)
   2010/C 221/76
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (Sevilla, Spania) (reprezentanți: inițial N. Domínguez Varela, ulterior P. Suarez Plácido, avocați)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz, N. Görlitz și P. López-Carceller, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și I. Martínez del Peral, agenți)

      Obiectul

   Cerere de măsuri provizorii având ca obiect garantarea integrității fizice a reclamantului, a drepturilor sale fundamentale și a celor ale cetățenilor europeni care ar putea fi afectați

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-115/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Apelacyjny w Warszawie — Polonia) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o./Zakład Ubezpieczeń Społecznych [Securitate socială — Stabilirea legislației aplicabile — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 14 alineatul (2) litera (b) — Persoană care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre — Contracte de muncă succesive — Angajator stabilit în statul membru în care se află reședința permanentă a lucrătorului — Activitate salariată desfășurată exclusiv în alte state membre]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Apelacyjny w Warszawie — Polonia) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o./Zakład Ubezpieczeń Społecznych
   (Cauza C-115/11) (1)

   (Securitate socială - Stabilirea legislației aplicabile - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 14 alineatul (2) litera (b) - Persoană care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre - Contracte de muncă succesive - Angajator stabilit în statul membru în care se află reședința permanentă a lucrătorului - Activitate salariată desfășurată exclusiv în alte state membre)
   2012/C 366/17
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe Sp. z o.o.

      Pârât: Zakład Ubezpieczeń Społecznych

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Sąd Apelacyjny w Warszawie — Interpretarea articolului 14 punctul 2 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), cu modificările ulterioare — Delimitarea noțiunilor „persoane care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre” și „lucrător detașat” — Lucrător angajat de o întreprindere stabilită în statul membru de origine al acestuia și care lucrează exclusiv în alte state membre ale Uniunii, păstrându-și reședința și centrul intereselor principale în statul de origine

      Dispozitivul

   Articolul 14 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, trebuie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, o persoană care, în cadrul unor contracte de muncă succesive în care locul de muncă este indicat ca fiind pe teritoriul mai multor state membre, nu lucrează în realitate, pe durata fiecărui contract, decât, pe rând, pe teritoriul unuia singur dintre aceste state nu se poate încadra în noțiunea „persoană care desfășoară în mod obișnuit o activitate salariată pe teritoriul a două sau mai multe state membre” în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza C-270/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 mai 2013 — Comisia Europeană/Regatul Suediei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/24/CE — Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice — Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor — Neexecutare — Articolul 260 TFUE — Sancțiuni pecuniare — Impunerea unei sume forfetare)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 30 mai 2013 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-270/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/24/CE - Păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice - Hotărâre a Curții prin care se constată o neîndeplinire a obligațiilor - Neexecutare - Articolul 260 TFUE - Sancțiuni pecuniare - Impunerea unei sume forfetare)
   2013/C 225/09
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Tufvesson și D. Maidani, precum și F. Coudert, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk și C. Meyer-Seitz, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 260 TFUE — Neexecutarea Hotărârii Curții din 4 februarie 2010 pronunțată în cauza C-185/09, Comisia/Suedia — Cerere de stabilire a unor penalități cu titlu cominatoriu.

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea măsurilor necesare pe care le impune executarea Hotărârii din 4 februarie 2010, Comisia/Suedia (C-185/09), privind netranspunerea în dreptul său intern a dispozițiilor Directivei 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE, precum și prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma directivei menționate, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 TFUE.

               2.

               Obligă Regatul Suediei la plata către Comisia Europeană, în contul „Resurse proprii ale Uniunii Europene”, a unei sume forfetare de 3 milioane de euro.

               3.

               Obligă Regatul Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011.


title: Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-326/12 ( JO C 311, 13.10.2012, p. 8 )

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/25

         Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-326/12
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 311 din 13 octombrie 2012, p. 8
      )
   2012/C 343/43
   Comunicarea din JO privind cauza T-326/12, Al Toun și Al Toun Group/Consiliul, se va citi după cum urmează:

      Acțiune introdusă la 19 iulie 2012 — Salim Georges Al Toun și Al Toun Group/Consiliul
      (Cauza T-326/12)
      2012/C 343/43
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Reclamanți: Salim Georges Al Toun și Al Toun Group (reprezentant: Koev Stanislav Dimitrov, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată în totalitate și declararea ca fiind întemeiate a tuturor motivelor invocate în cererea introductivă;

                  —

                  permiterea examinării prezentei acțiuni în cadrul procedurii accelerate;

                  —

                  constatarea faptului că actele atacate pot fi anulate în parte, întrucât partea din act a cărei anulare se solicită poate fi desprinsă din act în ansamblul său;

                  —

                  anularea Deciziei 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 privind măsuri restrictive împotriva Siriei și a Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012, în ceea ce privește faptul că domnul Salim Al Toun și Al Toun Group sunt adăugați la lista cuprinsă în anexa la Decizia 2011/782/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011

                  —

                  anularea Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiiului din 14 mai 2012, în ceea ce privește faptul că domnul Salim Al Toun și Al Toun Group sunt adăugați la lista cuprinsă în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată și în special a tuturor cheltuielilor, onorariilor și altor plăți efectuate în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe o încălcare substanțială a dreptului la apărare și a dreptului la un proces echitabil, întrucât reclamanții nu ar fi fost preveniți în legătură cu actele atacate, cu privire la care ar fi fost informați prin mass-media, și că niciun element de probă și nicio indicație serioasă nu le-ar fi fost prezentate în susținerea includerii lor în lista persoanelor sancționate. În această privință, sarcina probei ar reveni Consiliului care ar trebui să justifice impunerea de măsuri restrictive.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare, întrucât, utilizarând în cuprinsul actelor atacate o formulare doar afirmativă și nemotivată, Consiliul ar fi încălcat această obligație impusă instituțiilor Uniunii la articolul 6 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, la articolul 296 TFUE și la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În această privință se evocă utilizarea imprecisă a participării la un program, pentru care nu ar exista nicio definiție în actele Consiliului privind situația din Siria. Prin faptul că nu menționează motive clare și precise, Consiliul ar împiedica Tribunalul să își exercite controlul legalității actelor atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la protecție jurisdicțională efectivă, întrucât încălcarea obligației de motivare ar fi împiedicat dezvoltarea unui mijloc de apărare efectiv, după cum se prevede la articolele 6 și 13 din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, la articolul 215 TFUE, precum și la articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii europene.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe o eroare de apreciere din partea Consiliului, întrucât reclamantul, Salim Al Toun, ar fi fost identificat în mod greșit ca resortisant al Venezuelei, ceea ce nu ar corespunde realității, iar Al Toun Group nu ar fi participat niciodată, de la instituirea sa, la operațiuni cu petrol sau cu produse din domeniul petrolier, contrar celor afirmate în actele atacate.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate, al principiului proporționalității și al liberei inițiative prevăzute la articolul 1 din Protocolul adițional la Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene întrucât, prin adoptarea Deciziei de punere în aplicare 2012/256/PESC a Consiliului din 14 mai 2012 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 410/2012 al Consiliului din 14 mai 2012, Consiliul i-ar fi privat în mod nejustificat pe reclamanți de posibilitatea de a-și exercita în mod netulburat activitatea, ceea ce le asigura existența și subzistența fizică.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea flagrantă a dreptului la respectarea reputației prevăzut la articolul 8 și la articolul 10 alineatul (2) din Convenția Europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, întrucât includerea numelor reclamantelor în actele atacate ar fi adus în mod nejustificat atingere autorității lor în societatea siriană, față de prieteni, în comunitatea lor religioasă și față de partenerii comerciali.


title: Cauza C-423/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Delphi Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf (Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Conectori electrici — Subpoziția 853669 — Fișe și prize de curent)

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 18 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Delphi Deutschland GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Cauza C-423/10) (1)

   (Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Conectori electrici - Subpoziția 8536 69 - Fișe și prize de curent)
   2011/C 204/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Delphi Deutschland GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Düsseldorf

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 (JO L 327, p. 1), prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 (JO L 286, p. 1), precum și prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006 (JO L 301, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 21, p. 3) — Conectori electrici destinați fixării la extremitatea firului conductor și încastrați într-o carcasă din plastic în vederea racordării a două cabluri — Clasificare la subpoziția 8536 69 din Nomenclatura combinată

      Dispozitivul

   Subpoziția 8536 69 din Nomenclatura combinată cuprinsă în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată pentru anii 2005, 2006 și 2007 prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004, prin Regulamentul (CE) nr. 1719/2005 al Comisiei din 27 octombrie 2005 și, respectiv, prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006, trebuie interpretată în sensul că conectorii electrici, precum cei în cauză în acțiunea principală, nu sunt excluși de la subpoziția menționată pentru motivul că nu asigură izolarea conducției la punctul de racordare sau pentru motivul că nu reprezintă decât o parte a fișelor și a prizelor fabricate ulterior, din moment ce aceștia permit operațiuni de racordare electrică a aparatelor, a cablurilor, a plăcilor cu circuite imprimate etc. prin simpla îmbinare a fișei (contactul tată) cu priza (contactul mamă), fără a fi necesare alte operațiuni de montare.

      (1)  JO C 317, 20.11.2010.


title: Cauza C-554/07: Acțiune introdusă la 11 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/36

         Acțiune introdusă la 11 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-554/07)
   (2008/C 51/59)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: R. Lyal și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Irlanda
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin transpunerea greșită a articolului 13 din Directiva 2006/112 (inclusiv a Anexei I la directivă) în legislația irlandeză și, prin urmare, prin excluderea din domeniul de aplicare al taxei a tuturor activităților economice în care se angajează statul, autoritățile locale și alte organisme de drept public, cu anumite excepții limitate, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile prevăzute la articolele 2, 9 și 13 din Directiva 2006/112/EC a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1);

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În Irlanda, autoritățile centrale și locale sunt considerate persoane impozabile numai în măsura în care Ministerul Finanțelor a emis un ordin special în acest sens. În opinia Comisiei, această situație este contrară sistemului prevăzut la articolul 13 din directiva TVA din mai multe puncte de vedere. În primul rând, nu există nicio prevedere care să se refere la impozitarea organismelor publice în cazul în care acestea nu acționează în calitate de autorități publice. În al doilea rând, nu există nicio prevedere generală referitoare la impozitarea organismelor publice în cazul în care acestea acționează în calitate de autorități publice, dar se angajează într-o activitate economică a cărei neimpozitare ar avea drept consecință a denaturare semnificativă a concurenței. Impozitarea organismelor publice este în totalitate la discreția Ministerului Finanțelor. Prevederile relevante nu conțin niciun criteriu în ceea ce privește decizia acestuia. În al treilea rând, nu există nicio prevedere referitoare la impozitarea activităților prevăzute în Anexa I la directiva TVA.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-567/08: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/38

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-567/08)
   (2009/C 44/64)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și V. Peere, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1) și, în orice caz, prin faptul că nu le-a comunicat Comisiei, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/36/CE a expirat la 20 octombrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâtul nu luase încă toate măsurile necesare pentru a transpune directiva sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza C-442/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 6 august 2013 — Sarah Nagy/Marcel Nagy

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 6 august 2013 — Sarah Nagy/Marcel Nagy
   (Cauza C-442/13)
   2013/C 325/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Sarah Nagy

      Intimat: Marcel Nagy

      Întrebările preliminare

               1.

               Se poate considera că există două cereri „între aceleași părți” în sensul articolului 12 din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (1), în cazul în care în una dintre cereri copilul solicită obligarea tatălui la plata pensiei de întreținere pentru trecut și pentru prezent, iar într-o procedură de divorț tatăl solicită să se stabilească cuantumul obligației sale de întreținere față de copil și a plății către mamă pentru perioada ulterioară divorțului?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare: Atunci când prin una dintre cereri creditorul obligației de întreținere invocă dreptul la întreținere pentru prezent, iar, în cadrul celeilalte cereri, debitorul obligației de întreținere solicită stabilirea cuantumului pensiei de întreținere pe care urmează să o plătească începând cu o dată ulterioară, cele două cereri au „același obiect și aceeași cauză” în sensul articolului 12 din regulament începând cu această dată ulterioară?

      (1)  JO 2009 L 7, p. 1


title: Cauza T-322/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 martie 2007 — Brinkmann/OAPI — Terra Networks (Terranus) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Terranus — Marcă comunitară și națională figurativă anterioară terra — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Asemănarea produselor și semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/39

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 22 martie 2007 — Brinkmann/OAPI — Terra Networks (Terranus)
   (Cauza T-322/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale «Terranus« - Marcă comunitară și națională figurativă anterioară «terra« - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Asemănarea produselor și semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94“)
   (2007/C 95/79)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Carsten Brinkmann (Köln, Germania) (reprezentant: K. van Bebber, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial T. Eichenberg, apoi G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în cadrul procedurii în fața camerei de recurs a OAPI: Terra Networks, SA (Pozuelo de Alarcón, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 10 iunie 2005 (cauza R 1145/2004-1) privind o procedură de opoziție dintre Terra Networks, SA și Carsten Brinkmann.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamantul la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 12.11.2005.


title: Cauza C-333/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour administrative d'appel de Lyon — Franța) — Regie Networks/Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne (Ajutoare de stat — Schemă de ajutor în favoarea unor posturi de radio locale — Finanțare printr-o taxă parafiscală impusă regiilor de publicitate — Decizie favorabilă a Comisiei la încheierea fazei preliminare a examinării prevăzute la articolul 93 alineatul (3) din Tratatul CE [devenit articolul 88 alineatul (3) CE] — Ajutoare care pot fi compatibile cu piața comună — Articolul 92 alineatul (3) din Tratatul CE [devenit, după modificare, articolul 87 alineatul (3) CE] — Contestarea legalității deciziei — Obligație de motivare — Aprecierea faptelor — Compatibilitatea taxei parafiscale cu Tratatul CE)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/14

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour administrative d'appel de Lyon — Franța) — Regie Networks/Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   (Cauza C-333/07) (1)

   (Ajutoare de stat - Schemă de ajutor în favoarea unor posturi de radio locale - Finanțare printr-o taxă parafiscală impusă regiilor de publicitate - Decizie favorabilă a Comisiei la încheierea fazei preliminare a examinării prevăzute la articolul 93 alineatul (3) din Tratatul CE [devenit articolul 88 alineatul (3) CE] - Ajutoare care pot fi compatibile cu piața comună - Articolul 92 alineatul (3) din Tratatul CE [devenit, după modificare, articolul 87 alineatul (3) CE] - Contestarea legalității deciziei - Obligație de motivare - Aprecierea faptelor - Compatibilitatea taxei parafiscale cu Tratatul CE)
   (2009/C 44/22)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour administrative d'appel de Lyon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Regie Networks

      Pârâtă: Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour administrative d'appel de Lyon (Franța) — Validitatea Deciziei nr. N 679/97 a Comisiei din 10 noiembrie 1997 prin care Comisia a decis să nu ridice obiecții cu privire la modificările aduse schemei de ajutor pentru difuziunea radiofonică instituite prin Decretul 92-1053 din 30 septembrie 1992 (JORF nr. 228, 1 octombrie 1992) [SG(97)D/9265] — Taxă parafiscală asupra publicității difuzate prin intermediul radioului și al televiziunii, având ca destinație teritoriul francez, al cărei venit este alocat unui fond de susținere a difuziunii radiofonice — Schemă de ajutor de care beneficiază numai întreprinderile naționale — Aplicabilitatea cu privire la această schemă — și cu privire la taxa care o alimentează — a derogării prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE
   Dispozitivul
   Decizia Comisiei Comunităților Europene din 10 noiembrie 1997 de a nu ridica obiecții împotriva modificării unei scheme de ajutor în favoarea posturilor de radio locale (ajutorul de stat nr. N 679/97 — Franța) este nevalidă.
   Trebuie să fie suspendate efectele constatării nevalidității acestei decizii a Comisiei Comunităților Europene din 10 noiembrie 1997 până la adoptarea unei noi decizii de către Comisie în temeiul articolului 88 CE. Efectele menționate se suspendă pentru o perioadă care nu poate să depășească două luni de la data pronunțării prezentei hotărâri în cazul în care Comisia va decide să adopte această nouă decizie în temeiul articolului 88 alineatul (3) CE și pentru o perioadă suplimentară rezonabilă în cazul în care Comisia va decide deschiderea procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) CE. Sunt exceptate de la această limitare în timp a efectelor prezentei hotărâri numai întreprinderile care, înainte de data pronunțării prezentei hotărâri, au introdus o acțiune în justiție sau o reclamație echivalentă privind perceperea taxei parafiscale asupra publicității difuzate prin intermediul radioului și al televiziunii, instituită prin articolul 1 din Decretul nr. 97-1263 din 29 decembrie 1997 de creare a unei taxe parafiscale în favoarea unui fond de susținere a difuziunii radiofonice.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-671/13: Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – PAN Europe şi Confédération paysanne/Comisia

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/26

         Ordonanța Tribunalului din 12 mai 2015 – PAN Europe şi Confédération paysanne/Comisia
   (Cauza T-671/13) (1)

   (2015/C 228/35)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a şaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-413/06 P: Recurs introdus la data de 22 decembrie 2006 împotriva ordonanței pronunțate la data de 9 octombrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-53/06, Gualtieri/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/42

         Recurs introdus la data de 22 decembrie 2006 împotriva ordonanței pronunțate la data de 9 octombrie 2006 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-53/06, Gualtieri/Comisie
   (Cauza T-413/06 P)
   (2007/C 42/73)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: Claudia Gualtieri (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Gualtieri, P. Gualtieri, avvocati)

      Cealaltă parte în procedură: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la data de 9 octombrie 2006 și declararea competenței acestuia din urmă de a soluționa litigiul.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs a fost introdus împotriva ordonanței pronunțate în cauza F-53/06 de către Tribunalul Funcției Publice al Uniunii Europene, la data de 9 octombrie 2006, prin care tribunalul menționat s-a declarat necompetent rationae personae să se pronunțe pe fond în litigiul dintre recurentă, expert național detașat, și Comisie.
   În sprijinul pretențiilor sale, recurenta invocă faptul că măsura atacată se bazează pe o lectură superficială și eronată a articolului 1 alineatul 2 din Decizia Comisiei privind regimul aplicabil experților naționali detașați (END). Aceasta trimite, în această privință, la articolele 7 literele a), f) și g), 11 alineatele 1 și 3, 12 alineatele 1 și 2, 13 alineatul 1, 14 și 15 din aceeași decizie.
   Din toate aceste dispoziții s-ar deduce că raporturile unui expert național cu administrația de origine rămân suspendate pe toată durata detașării și că în această perioadă expertul național detașat este pe deplin integrat în structura Comisiei, fiind obligat să-și exercite prestațiile exclusiv în favoarea acesteia.
   În consecință, nu ar exista nicio îndoială că litigiile privind acest raport exclusiv de muncă sunt de competența Tribunalului Funcției Publice, existând o clară asimilare a regimului juridic al experților naționali detașați cu cea a agenților.


title: Cauza T-315/14: Ordonanța Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Hipp/OAPI – Nestlé Nutrition (Praebiotik) („Marcă comunitară — Cerere de decădere — Retragerea înregistrării — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/24

         Ordonanța Tribunalului din 29 octombrie 2015 – Hipp/OAPI – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Cauza T-315/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Cerere de decădere - Retragerea înregistrării - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 429/31)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hipp & Co. (Sachseln, Elveția) (reprezentanți: M. Kinkeldey, A. Wagner și S. Brandstätter, avocați]

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Nestlé Nutrition GmbH (Franckfort-sur-le-Main, Germania) (reprezentanți: A. Schulz și C. Onken, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 februarie 2014 (cauzele R 1171/2012-4 și R 1326/2012-4) privind o procedură de decădere între Nestlé Nutrition GmbH și Hipp & Co.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Hipp & Co. și Nestlé Nutrition GmbH să suporte, fiecare, propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza C-143/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/73/CE — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-143/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/73/CE - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   2009/C 113/20
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și M. Kaduczak, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate (JO L 241, p. 26, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 135)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza C-506/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 8 noiembrie 2012 — Gerd Schini/Land Berlin

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 8 noiembrie 2012 — Gerd Schini/Land Berlin
   (Cauza C-506/12)
   2013/C 26/58
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Gerd Schini

      Pârât: Land Berlin

      Întrebările preliminare

               1.

               Dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, Directiva 2000/78/CE (1), trebuie interpretat, în ceea ce privește interdicția completă a discriminării nejustificate pe motive de vârstă, în sensul că vizează și normele naționale privind remunerația funcționarilor landului?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: din interpretarea dreptului european primar și/sau derivat rezultă că reprezintă o discriminare directă sau indirectă pe motive de vârstă o dispoziție națională conform căreia nivelul salariului de bază al unui funcționar la momentul intrării în funcția publică depinde în mod decisiv de vârsta funcționarului, iar apoi creșterea salariului depinde în special în raport cu vechimea în funcția publică?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: interpretarea dreptului european primar și/sau derivat se opune justificării unei astfel de dispoziții naționale prin obiectivul legislativ de a recompensa experiența în muncă?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a treia întrebare: atât timp cât nu s-a pus în aplicare o legislație nediscriminatorie privind remunerația, din interpretarea dreptului european primar și/sau derivat poate rezulta o altă consecință juridică decât aceea care constă în a remunera în mod retroactiv persoanele discriminate în conformitate cu treapta de salarizare cea mai înaltă din cadrul gradului lor?
               Consecința juridică a încălcării principiului nediscriminării rezultă, așadar, direct din dreptul european primar și/sau derivat, în special, în speță, din Directiva 2000/78/CE, sau dreptul persoanei discriminate aplicarea principiului, recunoscut în dreptul Uniunii, al răspunderii statelor membre pentru transpunerea incorectă a prevederilor dreptului Uniunii?

               5.

               Interpretarea dreptului european primar și/sau derivat se opune unei măsuri naționale conform căreia dreptul la plată (cu titlu retroactiv, sub forma unor diferențe) sau la o compensație depinde de invocarea în timp util a acestui drept de către funcționari?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-175/05: Hotărârea Curții (a şasea cameră) din 11 ianuarie 2007 — Comisia/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către stat — Directiva 92/100/CEE — Drept de autor — Drept de închiriere și de împrumut — Drept exclusiv de împrumut public — Derogare — Condiție de remunerare — Exonerare — Domeniu de aplicare)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/4

         Hotărârea Curții (a şasea cameră) din 11 ianuarie 2007 — Comisia/Irlanda
   (Cauza C-175/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către stat - Directiva 92/100/CEE - Drept de autor - Drept de închiriere și de împrumut - Drept exclusiv de împrumut public - Derogare - Condiție de remunerare - Exonerare - Domeniu de aplicare)
   (2007/C 42/06)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Shotter și W. Wils, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: D. O'Hagan, agent, E. Regan SC, J. Gormley, Advisory Counsel)

      Intervenient în interesul pârâtei: Regatul Spaniei (reprezentant: I. del Cuvillo Contreras, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către stat — Încălcarea articolelor 1 și 5 din Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO L 346, p. 6) — Derogare de la dreptul exclusiv de împrumut public — Domeniu de aplicare
   Dispozitivul

               1)

               Exonerând toate categoriile de entități publice de împrumut, în sensul Directivei 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale, de obligația de remunerare a autorilor pentru împrumuturile efectuate de acestea, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza articolelor 1 și 5 din această directivă.

               2)

               Irlanda este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Spaniei suportă propriile sale cheltuieli.

      (1)  JO C 155 din 25.6.2005.


title: Cauza C-681/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 27 decembrie 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde/Schenker și Co AG și alții

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Obersten Gerichtshof (Austria) la 27 decembrie 2011 — Bundeswettbewerbsbehörde/Schenker și Co AG și alții
   (Cauza C-681/11)
   2012/C 89/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Pârâți: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Austria) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Austria) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, „Spedpack”-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Încălcările articolului 101 TFUE săvârșite de o întreprindere pot fi sancționate cu amendă în cazul în care aceasta s-a înșelat cu privire la legalitatea comportamentului său, iar această eroare nu îi este imputabilă?
               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                           1a)

                           O eroare privind legalitatea comportamentului nu este imputabilă în cazul în care întreprinderea s-a comportat conform îndrumării unui consilier juridic cu experiență în domeniul dreptului concurenței, iar caracterul eronat al îndrumării nu a fost nici evident și nici nu putea fi perceput ca atare prin intermediul verificărilor care pot fi cerute întreprinderii în mod rezonabil?

                           1b)

                           Eroarea privind legalitatea comportamentului nu este imputabilă în cazul în care întreprinderea s-a întemeiat pe corectitudinea deciziei unei autorități naționale pentru concurență care a examinat comportamentul care face obiectul evaluării exclusiv din perspectiva dreptului național al concurenței și l-a considerat ca fiind admisibil?

               2.

               Autoritățile naționale pentru concurență au dreptul să constate participarea unei întreprinderi la o înțelegere care încalcă dreptul Uniunii în materia concurenței în cazul în care întreprinderea nu va fi sancționată cu amendă, întrucât a solicitat aplicarea Comunicării privind cooperarea?


title: Cauza C-435/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – ACI Adam BV și alții/Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding (Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală — Drepturi de autor și drepturi conexe — Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională — Directiva 2001/29/CE — Articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) — Dreptul de reproducere — Excepții și limitări — Reproducere pentru uz personal — Caracterul legal al originii copiei — Directiva 2004/48/CE — Domeniu de aplicare)

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 aprilie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – ACI Adam BV și alții/Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding
   (Cauza C-435/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Drepturi de autor și drepturi conexe - Armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Articolul 5 alineatul (2) litera (b) și alineatul (5) - Dreptul de reproducere - Excepții și limitări - Reproducere pentru uz personal - Caracterul legal al originii copiei - Directiva 2004/48/CE - Domeniu de aplicare))
   2014/C 175/08
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: ACI Adam BV, Alpha International BV, AVC Nederland BV, B.A.S. Computers & Componenten BV, Despec BV, Dexxon Data Media and Storage BV, Fuji Magnetics Nederland, Imation Europe BV, Maxell Benelux BV, Philips Consumer Electronics BV, Sony Benelux BV, Verbatim GmbH

      Pârâte: Stichting de Thuiskopie, Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) – Interpretarea articolului 5 alineatele (2) și (5) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 19, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230) și a articolului 14 din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56) – Dreptul de reproducere – Excepții și limitări – Respectarea drepturilor de proprietate intelectuală – Cheltuieli judiciare – Domeniu de aplicare

      Dispozitivul

               1)

               Dreptul Uniunii, în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională coroborat cu alineatul (5) al acestui articol, trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care nu face distincție între situația în care sursa utilizată pentru realizarea unei reproduceri pentru uz personal este legală și cea în care această sursă este nelegală.

               2)

               Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie interpretată în sensul că nu este aplicabilă într-o procedură precum cea în discuție în litigiul principal, în care debitorii compensației echitabile solicită instanței de trimitere să facă constatări împotriva organismului responsabil cu perceperea și repartizarea acestei remunerații către titularii de drepturi de autor, care se opune acestei solicitări.

      (1)  JO C 399, 22.12.2012.