title: Cauza C-27/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italia) – Pippo Pizzo/CRGT Srl (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Participarea la o procedură de cerere de ofertă — Posibilitatea de a utiliza capacitățile altor întreprinderi pentru îndeplinirea condițiilor necesare — Neplata unei contribuții care nu este prevăzută în mod explicit — Excludere de la procedura de achiziții fără posibilitatea de a rectifica această omisiune)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italia) – Pippo Pizzo/CRGT Srl
   (Cauza C-27/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Participarea la o procedură de cerere de ofertă - Posibilitatea de a utiliza capacitățile altor întreprinderi pentru îndeplinirea condițiilor necesare - Neplata unei contribuții care nu este prevăzută în mod explicit - Excludere de la procedura de achiziții fără posibilitatea de a rectifica această omisiune))
   (2016/C 287/10)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Pippo Pizzo

      Pârâtă: CRGT Srl

      cu participarea: Autorità Portuale di Messina, Messina Sud Srl, Francesco Todaro, Myleco Sas

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 47 și 48 de Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale care autorizează un operator economic să se prevaleze de capacitățile uneia sau mai multor entități terțe cu scopul de a îndeplini cerințele minime de participare la o procedură de cerere de ofertă pe care acest operator nu le îndeplinește decât în parte.

               2)

               Principiul egalității de tratament și obligația de transparență trebuie interpretate în sensul că se opun excluderii unui operator economic de la procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice ca urmare a nerespectării, de către acesta, a unei obligații care nu rezultă în mod expres din documentele aferente acestei proceduri sau din legea națională în vigoare, ci dintr-o interpretare a acestei legi și a acestor documente, precum și din acoperirea lacunelor, de către autoritățile sau de către instanțele administrative naționale, prezentate de documentele menționate. În aceste împrejurări, principiile egalității de tratament și proporționalității trebuie interpretate în sensul că nu se opun faptului de a permite operatorului economic să își remedieze situația și să îndeplinească obligația menționată într-un termen stabilit de autoritatea contractantă.

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-4/13: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Communicaid Group/Comisia ( „Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Prestare de servicii de formare lingvistică pentru personalul instituțiilor, al organelor și al agențiilor Uniunii situate la Bruxelles — Respingerea ofertelor depuse de un ofertant — Principiul transparenței — Nediscriminare — Egalitate de tratament — Articolul 94 din Regulamentul financiar — Criterii de selecție — Obligația de motivare — Criterii de atribuire — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/12

         Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Communicaid Group/Comisia
   (Cauza T-4/13) (1)

   ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Prestare de servicii de formare lingvistică pentru personalul instituțiilor, al organelor și al agențiilor Uniunii situate la Bruxelles - Respingerea ofertelor depuse de un ofertant - Principiul transparenței - Nediscriminare - Egalitate de tratament - Articolul 94 din Regulamentul financiar - Criterii de selecție - Obligația de motivare - Criterii de atribuire - Eroare vădită de apreciere”))
   2014/C 245/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Communicaid Group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Brennan, solicitor, F. Randolph, QC, și M. Gray, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude şi S. Lejeune, agenți, asistați de P. Wytinck și de B. Hoorelbeke, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare, în tot sau în parte, a deciziilor prin care Comisia a refuzat să plaseze societatea Communicaid Group Ltd pe primul loc pentru loturile nr. 1, 2, 4, 7, 8 și 9 ale cererii de ofertă HR/R3/PR/2012/002, referitoare la acorduri-cadru privind efectuarea de formări lingvistice pentru personalul instituțiilor, al organelor și al agențiilor Uniunii Europene situate la Bruxelles (Belgia)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Communicaid Group Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza C-358/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2016 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Apropierea legislațiilor — Directiva 2014/40/UE — Articolul 2 punctul 25, articolul 6 alineatul (2) litera (b), articolul 7 alineatele (1)-(5), articolul 7 alineatul (7) prima teză, articolul 7 alineatele (12)-(14), precum și articolul 13 alineatul (1) litera (c) — Validitate — Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun — Interdicție de introducere pe piață a produselor din tutun care conțin o aromă caracteristică — Produse din tutun care conțin mentol — Temei juridic — Articolul 114 TFUE — Principiul proporționalității — Principiul subsidiarității)

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2016 – Republica Polonă/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-358/14) (1)

   ((Acțiune în anulare - Apropierea legislațiilor - Directiva 2014/40/UE - Articolul 2 punctul 25, articolul 6 alineatul (2) litera (b), articolul 7 alineatele (1)-(5), articolul 7 alineatul (7) prima teză, articolul 7 alineatele (12)-(14), precum și articolul 13 alineatul (1) litera (c) - Validitate - Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun - Interdicție de introducere pe piață a produselor din tutun care conțin o aromă caracteristică - Produse din tutun care conțin mentol - Temei juridic - Articolul 114 TFUE - Principiul proporționalității - Principiul subsidiarității))
   (2016/C 243/06)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Szwarc, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: România (reprezentanți: R.-H. Radu, D. M. Bulancea și A. Vacaru, agenți)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Visaggio, J. Rodrigues și A. Pospíšilová Padowska, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: O. Segnana, J. Herrmann, K. Pleśniak și M. Simm, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Irlanda (reprezentanți: J. Quaney, M. A. Joyce, agenți, asistați de E. Barrington și M. J. Cooke, SC și E. Carolan, BL), Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas și S. Ghiandoni, agenți), Regatul Unit la Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Kaye, C. Brodie și M. Holt, agenți, asistați de I. Rogers, QC, S. Abram și M. E. Metcalfe, barristers), Comisia Europeană (reprezentanți: M. Van Hoof, C. Cattabriga și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Irlanda, Republica Franceză, România și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315, 15.9.2014.


title: Cauza C-46/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalia) la 5 februarie 2015 – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig)/AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalia) la 5 februarie 2015 – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig)/AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal
   (Cauza C-46/15)
   (2015/C 146/21)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig)

      Intimată: AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal

      Cealaltă parte: Indice – ICT & Management, Lda

      Întrebările preliminare

               1)

               În măsura în care legislația portugheză nu reglementează materia prevăzută la articolul 48 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) a doua liniuță din Directiva 2004/18/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004, dispoziția respectivă este direct aplicabilă în ordinea juridică portugheză, astfel încât conferă particularilor un drept pe care îl pot invoca împotriva autorităților contractante?

               2)

               Articolul 48 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) a doua liniuță din Directiva 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unor dispoziții stabilite de autoritatea contractantă care nu permit operatorului economic să facă dovada prestărilor de servicii prin intermediul unei declarații semnate de acesta, cu excepția cazului în care demonstrează că îi este imposibil sau foarte dificil să obțină o declarație de la cumpărătorul privat?

               3)

               Dispozițiile articolului 48 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) a doua liniuță din Directiva 2004/18/CE trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unor dispoziții stabilite de autoritatea contractantă care, sub sancțiunea excluderii, impun ca declarația cumpărătorului privat să conțină certificarea semnăturii de către un notar, un avocat sau o altă autoritate competentă?

      (1)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza T-227/13: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2015 – Bayer Intellectual Property/OAPI – Interhygiene (INTERFACE) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale INTERFACE — Marca comunitară verbală anterioară Interfog — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Identitatea produselor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul CE nr. 207/2009”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/22

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2015 – Bayer Intellectual Property/OAPI – Interhygiene (INTERFACE)
   (Cauza T-227/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale INTERFACE - Marca comunitară verbală anterioară Interfog - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Identitatea produselor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul CE nr. 207/2009”])
   (2015/C 127/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Germania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Sanz Cerralbo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Schifko, ulterior D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Interhygiene GmbH (Cuxhaven, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 4 februarie 2013 (cauza R 1688/2011-4) privind o procedură de opoziție între Interhygiene GmbH și Bayer Intellectual Property GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bayer Intellectual Property GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Hotărârea Curții din 23 ianuarie 2012 în cauza E-2/11 – STX Norway Offshore AS și alții/statul norvegian, reprezentat de Comisia tarifară (Libertatea de a presta servicii – Directiva 96/71/CE – Detașarea lucrătorilor – Salariul minim – Numărul maxim de ore de muncă – Remunerare pentru activitățile care necesită ședere peste noapte – Indemnizație pentru cheltuieli)

text:
               11.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/8

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 23 ianuarie 2012
   în cauza E-2/11
   STX Norway Offshore AS și alții/statul norvegian, reprezentat de Comisia tarifară
   (Libertatea de a presta servicii – Directiva 96/71/CE – Detașarea lucrătorilor – Salariul minim – Numărul maxim de ore de muncă – Remunerare pentru activitățile care necesită ședere peste noapte – Indemnizație pentru cheltuieli)
   2012/C 136/05
   În cauza E-2/11 Norway Offshore AS și alții/statul norvegian, reprezentat de Comisia tarifară – CERERE adresată Curții de Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel din Borgarting, Norvegia), în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, cu privire la compatibilitatea cu legislația privind SEE a condițiilor de muncă prevăzute de un contract colectiv declarat ca având un caracter de aplicabilitate generală în domeniul construcțiilor maritime și la interpretarea articolului 36 din Acordul privind SEE și a articolului 3 din actul menționat la punctul 30 din anexa XVIII la Acordul privind SEE, și anume Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii, astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 23 ianuarie 2012, o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:

               1.

               „perioadele maxime de lucru și perioadele minime de odihnă” menționate la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din Directiva 96/71/CE se aplică condițiilor privind „numărul maxim de ore de lucru normale”, cum ar fi cele descrise în cererea pentru un aviz consultativ;

               2.

               în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) primul paragraf litera (c) din Directiva 96/71/CE, astfel cum a fost interpretat în lumina articolului 36 din Acordul privind SEE, un stat din SEE nu poate, în principiu, să impună unei întreprinderi cu sediul într-un alt stat din SEE care prestează servicii pe teritoriul primului stat să plătească lucrătorii la nivelul minim prevăzut de normele naționale din statul respectiv pentru misiunile de lucru care necesită ședere peste noapte în afara domiciliului, cu excepția cazului în care normele care prevăd astfel de remunerație suplimentară urmăresc un obiectiv de interes public și aplicarea acestora nu este disproporționată. Autoritățile naționale sau, după caz, instanțele statului SEE gazdă, sunt competente să stabilească dacă aceste norme urmăresc într-adevăr un obiectiv de interes public și dacă acest lucru este realizat prin mijloace corespunzătoare;

               3.

               Directiva 96/71/CE nu permite unui stat din SEE să garanteze lucrătorilor detașați pe teritoriul său dintr-un alt stat SEE obținerea unei indemnizații de deplasare, de cazare și de masă pentru misiunile de lucru care necesită șederi peste noapte în afara domiciliului, cu excepția cazului în care acest lucru poate fi justificat pe baza unor dispoziții de ordine publică;

               4.

               proporția de angajați care intră în domeniul de aplicare al contractului colectiv aplicabil, înainte ca acesta să fie declarat ca având un caracter de aplicabilitate generală, nu are nicio influență asupra răspunsurilor la întrebarea 1 literele (a), (b) și (c).


title: Cauza T-466/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 septembrie 2008 — Osram/Consiliul Uniunii Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/50

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 septembrie 2008 — Osram/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-466/07) (1)

   (2008/C 272/96)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-427/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Italia) la 25 iulie 2013 — Emmeci/Cotral

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Italia) la 25 iulie 2013 — Emmeci/Cotral
   (Cauza C-427/13)
   2013/C 325/19
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Emmeci Srl

      Pârâtă: Cotral SpA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 56 din Directiva 2004/17/CE (1) trebuie să fie interpretat în sensul că nu se permite legiuitorului național să prevadă că autoritățile contractante pot, în etapa ultimei licitări din cadrul licitațiilor electronice, să îi împiedice pe concurenți să vadă propria poziție în clasament și ofertele celorlalți operatori economici, amânând cunoașterea acestora pentru sfârșitul licitației?

               2.

               Articolul 56 din Directiva 2004/17/CE și principiile transparenței și egalității de tratament se opun unor dispoziții naționale sau unor practici administrative, precum cele avute în vedere în prezenta procedură, care prevăd un black-out de cinci minute în etapa finală a licitației electronice, în care concurenții nu pot cunoaște propria poziție în clasament?

      (1)  Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).


title: Cauza F-9/15: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – ZZ/EMA

text:
               13.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/46

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – ZZ/EMA
   (Cauza F-9/15)
   (2015/C 118/58)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz și N. de Montigny, D. Verbeke și T. Van Lysbeth)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei adoptate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) de suspendare a reclamantului din funcțiile sale și cererea de plată a sumei de un euro cu titlu provizoriu drept despăgubire pentru prejudiciile morale și materiale pretins suferite.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei adoptate de EMA la 31 martie 2014 prin care reclamantul a fost plasat pentru o durată nedeterminată în concediu din oficiu („on non-active status”);

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de un euro cu titlu provizoriu pentru prejudiciile morale și materiale pretins suferite;

               —

               obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-25/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 15 ianuarie 2010 — Missionswerk Werner Heukelbach E.v./État belge — Service Public Fédéral Finances

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal de première instance de Liège (Belgia) la 15 ianuarie 2010 — Missionswerk Werner Heukelbach E.v./État belge — Service Public Fédéral Finances
   (Cauza C-25/10)
   2010/C 100/25
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Liège

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Missionswerk Werner Heukelbach E.v.

      Pârât: État belge — Service Public Fédéral Finances

      Întrebarea preliminară

   Articolele 18 (ex-articolul 12 TCE), 45 (ex-articolul 39 TCE), 49 (ex-articolul 43 TCE) și 54 (ex-articolul 48 TCE) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie să fie interpretate în sensul că interzic adoptarea sau menținerea în vigoare de către legiuitorul unui stat membru a unei norme având ca obiect rezervarea beneficiului unei impozitări la o rată redusă de 7 % în favoarea asociațiilor fără scop lucrativ, a societăților mutuale sau uniunilor naționale de societăți mutuale, a uniunilor profesionale și asociațiilor internaționale fără scop lucrativ, a fundațiilor private și fundațiilor de utilitate publică, resortisante ale unui stat membru în care de cujus — rezident valon — își avea efectiv reședința sau în care își avea locul de muncă la momentul decesului ori în care anterior a avut efectiv reședința sau locul de muncă?


title: Cauza T-698/14: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/28

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-698/14)
   (2014/C 448/37)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki-Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei DIGIT/R/3/MB/pt 2431467 (2014) a Comisiei din 11 iulie 2014 prin care Comisia a clasat oferta reclamantelor pe locul patru, în cadrul procedurii de cerere de ofertă respective, pentru lotul 1;

               —

               anularea Deciziei DIGIT/R/3/MB/pt 2703722 (2014) a Comisiei din 31 iulie 2014 prin care Comisia a respins oferta prezentată de reclamante, în cadrul procedurii de cerere de ofertă respective, pentru lotul 2;

               —

               anularea Deciziei DIGIT/R/3/MB/pt 2711165 (2014) a Comisiei din 31 iulie 2014 prin care Comisia a clasat oferta reclamantelor pe locul trei, în cadrul procedurii de cerere de ofertă respective, pentru lotul 3;

               —

               obligarea Comisiei la repararea prejudiciului cauzat reclamantelor prin pierderea oportunității de a se clasa pe primul loc în cadrul celor trei loturi ale contractului-cadru, prejudiciu care este estimat la opt sute de mii de euro (EUR 8 00  000) pentru lotul nr. 1, la patru sute de mii de euro (EUR 4 00  000) pentru lotul nr. 2 și la două sute de mii de euro (EUR 2 00  000) pentru lotul nr. 3, și la plata dobânzilor aferente de la data pronunțării hotărârii; și

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele susțin că deciziile atacate, prin care Comisia le-a respins oferta în cadrul procedurii deschise de cerere de ofertă DIGIT/R2/PO/2013/029 – ESP DESIS III pentru trei lucrări distincte (loturi), trebuie să fie anulate, în temeiul articolului 263 TFUE, pentru încălcarea normelor de drept al Uniunii, în special pentru următoarele trei motive:

               1.

               în primul rând, încălcarea de către Comisie a obligației de motivare, întrucât aceasta a oferit o motivare insuficientă în ceea ce privește oferta tehnică a reclamantelor;

               2.

               în al doilea rând, încălcarea de către Comisiei a regulamentului financiar, a regulamentului de punere în aplicare a acestuia și a documentelor procedurii, în ceea ce privește aspectul ofertelor anormal de mici;

               3.

               în al treilea rând, încălcarea de către Comisie a principiului liberei concurențe, în măsura în care Comisia a impus condiții obligatorii la prezentarea ofertelor fără a permite formularea liberă a acestora de către candidați, pentru a selecta oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic.


title: Cauzele conexate C-129/13 și C-130/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Kamino International Logistics BV(C-129/13), Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (C-130/13)/Staatssecretaris van Financiën (Recuperarea unei datorii vamale — Principiul respectării dreptului la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Destinatar al deciziei de impunere care nu a fost ascultat de autoritățile vamale înainte de adoptarea deciziei respective, ci în faza ulterioară a reclamației — Încălcarea dreptului la apărare — Stabilirea consecințelor juridice ale nerespectării dreptului la apărare)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Kamino International Logistics BV(C-129/13), Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (C-130/13)/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauzele conexate C-129/13 și C-130/13) (1)

   ((Recuperarea unei datorii vamale - Principiul respectării dreptului la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Destinatar al deciziei de impunere care nu a fost ascultat de autoritățile vamale înainte de adoptarea deciziei respective, ci în faza ulterioară a reclamației - Încălcarea dreptului la apărare - Stabilirea consecințelor juridice ale nerespectării dreptului la apărare))
   2014/C 292/08
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Kamino International Logistics BV(C-129/13), Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (C-130/13)

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Dispozitivul

               1)

               Principiul respectării dreptului la apărare de către administrație și dreptul care decurge din acesta, pentru orice persoană, de a fi ascultată înainte de adoptarea oricărei decizii care ar putea să aducă atingere intereselor sale, astfel cum se aplică acestea în cadrul Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2000, pot fi invocate în mod direct de către particulari în fața instanțelor naționale.

               2)

               Principiul respectării dreptului la apărare și în special dreptul oricărei persoane de a fi ascultată înainte de adoptarea unei măsuri individuale nefavorabile trebuie interpretate în sensul că, atunci când destinatarul unei decizii de plată adoptate în temeiul unei proceduri de recuperare ulterioară a unor taxe vamale la import, în temeiul Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2700/2000, nu a fost ascultat de administraţie anterior adoptării acestei decizii, dreptul său la apărare este încălcat, chiar dacă acesta are posibilitatea de a-și susține poziția în cadrul unei etape ulterioare a contestației administrative, dacă reglementarea națională nu permite destinatarilor unor astfel de decizii, în lipsa unei audieri prealabile, să obțină suspendarea executării acestora până la eventuala lor reformare. În orice caz, situația se prezintă astfel dacă procedura administrativă națională de punere în aplicare a articolului 244 al doilea paragraf din Regulamentului nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2700/2000, restrânge acordarea unei asemenea suspendări atunci când există motive de a crede că decizia contestată nu este în spiritul legislației vamale sau că există temerea unui prejudiciu ireparabil pentru persoana interesată.

               3)

               Condițiile în care trebuie asigurată respectarea dreptului la apărare și consecințele încălcării acestui drept intră în sfera dreptului național, cu condiția ca măsurile luate în acest sens să fie de aceeași natură ca și cele de care beneficiază particularii în situații de drept național comparabile (principiul echivalenței) și să nu facă în practică imposibilă sau excesiv de dificilă exercitarea dreptului conferit de ordinea juridică a Uniunii (principiul efectivității).
               Instanța națională, care are obligația de a asigura efectul deplin al dreptului Uniunii, poate, atunci când evaluează consecințele unei încălcări a dreptului la apărare, în special a dreptului de a fi ascultat, să țină seama de faptul că o astfel de încălcare determină anularea deciziei adoptate la finalul procedurii administrative în cauză numai dacă, în lipsa acestei neregularități, procedura respectivă ar fi putut avea un rezultat diferit.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza T-419/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — LATGA-A/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/42

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — LATGA-A/Comisia
   (Cauza T-419/08)
   (2008/C 313/76)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Lietuvos Autorių Teisių Gynimo Asociacijos Agentūra (Vilnius, Lituania) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul prezentei acțiuni reclamanta solicită, în temeiul articolului 230 CE, anularea în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE. Mai exact, reclamanta contestă articolul 3 din decizia atacată, potrivit căruia delimitarea teritorială a mandatelor de reprezentare reciprocă pe care și le-au acordat reciproc societățile de gestiune colectivă constituie o practică concertată contrară articolului 81 CE și articolului 53 din Acordul privind SEE.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice cu cele invocate în cauza T-415/08 IMRO/Comisia.


title: Cauza T-263/13: Hotărârea Tribunalului din 1 octombrie 2014 – Lausitzer Früchteverarbeitung/OAPI – Rivella International (holzmichel) [„Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative holzmichel – Mărcile internaționale figurative anterioare Michel și Michel POWER – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/45

      Hotărârea Tribunalului din 1 octombrie 2014 – Lausitzer Früchteverarbeitung/OAPI – Rivella International (holzmichel)
      (Cauza T-263/13) (1)

      ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative holzmichel - Mărcile internaționale figurative anterioare Michel și Michel POWER - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2014/C 395/55)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH (Sohland an der Spree, Germania) (reprezentant: A. Weiß, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Rivella International AG (Rothrist, Elveția) (reprezentanți: C. Spintig, S. Pietzcker și A. Coordes, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 21 februarie 2013 (cauza R 1968/2011-1), privind o procedură de opoziție între Rivella International AG și Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Lausitzer Früchteverarbeitung GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza T-698/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia [„Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Servicii externe referitoare la dezvoltarea, la studiul și la suportul unor sisteme de informare (ESP DESIS III) — Clasarea unui ofertant în procedura în cascadă — Obligație de motivare — Oferte anormal de mici — Principiul liberei concurențe — Răspundere extracontractuală”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/38

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-698/14) (1)

   ([„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Servicii externe referitoare la dezvoltarea, la studiul și la suportul unor sisteme de informare (ESP DESIS III) - Clasarea unui ofertant în procedura în cascadă - Obligație de motivare - Oferte anormal de mici - Principiul liberei concurențe - Răspundere extracontractuală”])
   (2016/C 402/42)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: inițial V. Christianos, I. Ampazis și M. Sfyri, ulterior M. Sfyri, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și S. Lejeune, agenți, asistați inițial de E. Petritsi, E. Roussou și K. Adamantopoulos, ulterior de E. Roussou și K. Adamantopoulos, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziilor Comisiei de a clasa pe a patra și pe a treia poziție potrivit mecanismului în cascadă ofertele prezentate de reclamante pentru loturile nr. 1 și 3 ale cererii de ofertă DIGIT/R2/PO/2013/029 – ESP DESIS III, privind „Servicii externe referitoare la dezvoltarea, la studiul și la suportul unor sisteme de informare” (JO 2013/S 19-0380314), și de a exclude oferta lor pentru lotul nr. 2 al cererii de ofertă menționate și pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește obținerea reparării prejudiciului pe care reclamantele pretind că l-ar fi suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă European Dynamics Luxembourg SA și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.


title: Cauza C-502/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 martie 2015 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — TVA — Aplicarea unei cote reduse — Furnizare de cărți digitale sau electronice)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 martie 2015 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-502/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - TVA - Aplicarea unei cote reduse - Furnizare de cărți digitale sau electronice))
   (2015/C 138/10)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Soulay și F. Dintilhac, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Chatziioakeimidou și A. de Gregorio Merino, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: D. Holderer, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Belgiei (reprezentanți: M. Jacobs și J.-C. Halleux, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin aplicarea unei cote de taxă pe valoarea adăugată de 3 % pentru furnizarea de cărți digitale sau electronice, Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96-99, 110 și 114 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/88/UE a Consiliului din 7 decembrie 2010, coroborate cu anexele II și III la directiva menționată și cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 282/2011 al Consiliului din 15 martie 2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2006/112.

               2)

               Marele Ducat al Luxemburgului suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Belgiei și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza C-537/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Genova — Italia) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra/Capitaneria di Porto di Genova (Transport maritim — Directiva 1999/32/CE — Convenția MARPOL 73/78 — Anexa VI — Poluarea aerului de către nave — Nave de pasageri care efectuează servicii regulate — Nave de croazieră — Conținutul maxim de sulf al combustibililor marini — Validitate)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Genova — Italia) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra/Capitaneria di Porto di Genova
   (Cauza C-537/11) (1)

   (Transport maritim - Directiva 1999/32/CE - Convenția MARPOL 73/78 - Anexa VI - Poluarea aerului de către nave - Nave de pasageri care efectuează servicii regulate - Nave de croazieră - Conținutul maxim de sulf al combustibililor marini - Validitate)
   2014/C 93/04
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Genova

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra

      Pârâtă: Capitaneria di Porto di Genova

      Cu participarea: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale civile di Genova — Validitatea articolului 4a din Directiva 1999/32/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind reducerea conținutului de sulf din anumiți combustibili lichizi și de modificare a Directivei 93/12/CEE (JO L 121, p. 13, Ediție specială, 13/vol. 26, p. 216), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/33/CE (JO L 191, p. 59, Ediție specială, 13/vol. 49, p. 134) — Compatibilitatea cu Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave („Convenția MARPOL”) a obligației care revine statelor membre de a lua toate măsurile necesare pentru prevenirea utilizării unor combustibili marini al căror conținut de sulf depășește limita de 1,5 % în masă pentru navele de pasageri care efectuează servicii regulate spre sau dinspre porturi ale Uniunii — Interpretarea articolului 2 din aceeași directivă — Noțiunea „servicii regulate” — Aplicabilitatea limitei menționate în cazul navelor de croazieră

      Dispozitivul

               1.

               O navă de croazieră precum cea în discuție în litigiul principal intră în domeniul de aplicare al articolului 4a alineatul (4) din Directiva 1999/32/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind reducerea conținutului de sulf din anumiți combustibili lichizi și de modificare a Directivei 93/12/CEE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 2005, în ceea ce privește criteriul „serviciilor regulate”, astfel cum este prevăzut la articolul 2 punctul 3g din această directivă, cu condiția să efectueze croaziere cu sau fără escale, cu finalizare în portul de plecare sau în alt port, în măsura în care aceste croaziere sunt organizate cu o frecvență determinată, la date precise și, în principiu, la ore de plecare și de sosire precise, iar persoanele interesate pot să aleagă liber între diferitele croaziere oferite, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2.

               Validitatea articolului 4a alineatul (4) din Directiva 1999/32, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/33, nu poate fi examinată din perspectiva principiului de drept internațional general pacta sunt servanda și nici a principiului cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf TUE pentru motivul că această dispoziție din directiva menționată poate să dea naștere unei încălcări a anexei VI la Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave, semnată la Londra la 2 noiembrie 1973, astfel cum a fost completată prin Protocolul din 17 februarie 1978, și să oblige astfel statele membre părți la Protocolul din 1997 de modificare a Convenției internaționale din 1973 pentru prevenirea poluării de către nave, astfel cum a fost modificată prin protocolul din 1978 la aceasta, semnat la Londra la 26 septembrie 1997, să încalce obligațiile care le revin față de celelalte părți contractante la acesta.

               3.

               Nu este de competența Curții de Justiție a Uniunii Europene să se pronunțe cu privire la efectele anexei VI menționate asupra domeniului de aplicare al articolului 4a alineatul (4) din Directiva 1999/32, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/33.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza T-252/17: Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/45

         Acțiune introdusă la 28 aprilie 2017 – Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.)
   (Cauza T-252/17)
   (2017/C 195/60)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Robert Bosch GmbH (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: S. Völker și M. Pemsel, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Simply. Connected” – cererea de înregistrare nr. 14 814 032

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 martie 2017 pronunţată în cauza R 947/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 64 din Regulamentul nr. 207/2009, coroborat cu articolul 263 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-150/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Germania) la 30 martie 2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten/N

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Germania) la 30 martie 2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten/N
   (Cauza C-150/15)
   (2015/C 236/31)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten

      Pârât: N

      Cealaltă parte: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 9 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 10 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2011/95/UE (1) trebuie interpretat în sensul că:

                           a)

                           trebuie să se pornească de la premisa existenţei unei încălcări grave a libertăţii de religie garantate de articolul 10 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi de articolul 9 alineatul (1) din Convenţia Europeană a Drepturilor Omului şi astfel a unui act de persecuţie în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (a) din directivă, în cazul în care actele religioase sau formele de comportament – care sunt impuse de doctrina religioasă practicată în mod activ de solicitant şi care constituie un element central al acesteia sau care sunt fondate pe credinţele religioase ale solicitantului, în sensul că sunt deosebit de importante din punctul de vedere al identităţii sale religioase – sunt interzise în ţara de origine respectivă fiind pasibile de sancțiuni penale;
                           sau

                           b)

                           este necesar ca solicitantul care este un practicant activ al unei anumite doctrine religioase să dovedească şi faptul că actele religioase sau formele de comportament impuse de această doctrină religioasă ca un element central al acesteia şi care constituie manifestări religioase susceptibile de sancțiuni penale în ţara sa de origine, sunt „deosebit de importante” şi astfel „indispensabile” pentru păstrarea identităţii sale religioase?

               2)

               Articolul 9 alineatul (3) coroborat cu articolul 2 litera (d) din Directiva 2011/95/UE trebuie interpretat în sensul că:
               pentru a stabili că există o temere fondată de a fi persecutat şi un risc real („real risk”) de a fi urmărit sau de a fi supus la tratamente sau pedepse inumane sau degradante de către unul dintre agenţii menţionaţi la articolul 6 din Directiva 2011/95/UE
               din cauza actelor religioase sau a formelor de comportament care sunt impuse de doctrina religioasă practicată în mod activ de solicitant şi care constituie un element central al acesteia sau care sunt fondate pe credinţele religioase ale solicitantului, în sensul că sunt deosebit de importante din punctul de vedere al identităţii sale religioase şi care sunt interzise în ţara sa de origine fiind pasibile de sancțiuni penale,

                           a)

                           este necesară o evaluare comparativă în sensul corelării numărului de adepţi ai religiei căreia îi aparţine solicitantul şi care încalcă interdicția de practicare a religiei cu numărul de acte de persecuţie săvârşite efectiv în ţara de origine a solicitantului din cauza practicării convingerilor religioase şi trebuie luate în considerare eventualele stări de nesiguranţă şi incertitudini pe care le implică practica statului respectiv în materia urmăririi penale;
                           sau

                           b)

                           este suficient să se poată dovedi că în practica urmăririi penale din ţara de origine se aplică efectiv normele care [interzic] sub sancțiuni penale actele religioase sau formele de comportament care sunt impuse de doctrina religioasă practicată în mod activ de solicitant şi care constituie un element central al acesteia sau care sunt fondate pe credinţele religioase ale solicitantului, în sensul că acestea sunt deosebit de importante din punctul de vedere al identităţii sale religioase?

               3)

               O dispoziţie a dreptului procesual naţional care prevede că instanţa de fond este obligată să respecte dezlegarea dată chestiunilor de drept de către instanţa de recurs [în speţă, articolul 144 alineatul (6) din Codul de procedură administrativă] este compatibilă cu principiul supremației dreptului Uniunii, în cazul în care instanţa de fond, care ar dori să dea unei norme a dreptului Uniunii o interpretare diferită de cea a instanţei de recurs, este împiedicată să procedeze astfel în temeiul dreptului naţional potrivit căruia este ținută de dezlegarea dată chestiunilor de drept de instanţa de recurs chiar şi după parcurgerea procedurii preliminare conform articolului 267 al doilea paragraf TFUE?

      (1)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO L 337, p. 9).


title: Cauza C-202/14: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 4 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Nantes – Franța) – Adiamix/Direction départementale des finances publiques de l’Orne [Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolul 1 litera (b) punctul (v) — Regim de scutire fiscală în favoarea unor întreprinderi care preiau o întreprindere aflată în dificultate — Decizia Comisiei de declarare a unei scheme de ajutoare drept incompatibilă cu piața internă — Recuperarea ajutoarelor individuale acordate în temeiul unei scheme de ajutoare — Aprecierea validității deciziei Comisiei — Noțiunile „ajutor existent” și „ajutor nou” ]

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/3

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 4 decembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour administrative d'appel de Nantes – Franța) – Adiamix/Direction départementale des finances publiques de l’Orne
   (Cauza C-202/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 1 litera (b) punctul (v) - Regim de scutire fiscală în favoarea unor întreprinderi care preiau o întreprindere aflată în dificultate - Decizia Comisiei de declarare a unei scheme de ajutoare drept incompatibilă cu piața internă - Recuperarea ajutoarelor individuale acordate în temeiul unei scheme de ajutoare - Aprecierea validității deciziei Comisiei - Noțiunile „ajutor existent” și „ajutor nou”])
   (2015/C 056/04)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Adiamix

      Pârâtă: Direction départementale des finances publiques de l’Orne

      Dispozitivul

   Examinarea întrebării adresate nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Deciziei 2004/343/CE a Comisiei din 16 decembrie 2003 privind schema de ajutoare pusă în aplicare de Franța privind preluarea întreprinderilor aflate în dificultate.

      (1)  JO C 202, 30.6.2014.


title: Cauza T-366/00: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 29 martie 2007 — Scott/Comisie ( Ajutor de stat — Preț de vânzare a unui teren — Decizie de recuperare a unui ajutor incompatibil cu piața comună — Erori de calcul al ajutorului — Obligații ale Comisiei privind calculul ajutorului — Drepturile beneficiarului ajutorului — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolul 13 alineatul (1) )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 29 martie 2007 — Scott/Comisie
   (Cauza T-366/00) (1)

   („Ajutor de stat - Preț de vânzare a unui teren - Decizie de recuperare a unui ajutor incompatibil cu piața comună - Erori de calcul al ajutorului - Obligații ale Comisiei privind calculul ajutorului - Drepturile beneficiarului ajutorului - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 13 alineatul (1)’)
   (2007/C 96/63)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Scott SA (Saint-Cloud, Franța) (reprezentanți: Sir Jeremy Lever, QC, G. Peretz, J. Gardner, barristers, R. Griffith și M. Papadakis, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și J. Flett, agenți)

      Intervenientă în sprijinul reclamantei: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, S. Seam și F. Million, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare parțială a Deciziei Comisiei 2002/14/CE din 12 iulie 2000 privind ajutorul de stat acordat de către Franța în favoarea Scott Paper SA/Kimberly-Clark (JO 2002, L 12, p. 1).
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Anulează articolul 2 din Decizia Comisiei 2002/14/CE din 12 iulie 2000 privind ajutorul de stat acordat de către Franța în favoarea Scott Paper SA/Kimberly-Clark, în măsura în care acesta privește ajutorul acordat sub forma unui preț preferențial al unui teren menționat la articolul 1.

               2)

               Obligă Comisia la suportarea cheltuielilor de judecată proprii și la plata celor efectuate de către reclamantă în procedura în fața Tribunalului.

               3)

               Obligă Republica Franceză la suportarea propriilor cheltuieli efectuate în procedura în fața Tribunalului.

      (1)  JO C 61, 24.2.2001.


20150731025616762015/C 270/046492013CJC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL201506114411Cauza C-649/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de commerce de Versailles – Franța) – Comité d'entreprise de Nortel Networks SA și alții/Cosme Rogeau, în calitate de lichidator judiciar în procedura secundară de insolvență împotriva Nortel Networks SA, și Cosme Rogeau, în calitate de lichidator judiciar în procedura secundară de insolvență împotriva Nortel Networks SA/Alan Robert Bloom și alții [Trimitere preliminară – Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 – Articolul 2 litera (g), articolul 3 alineatul (2) și articolul 27 – Regulamentul (CE) nr. 44/2001 – Cooperare judiciară în materie civilă – Procedură principală de insolvență – Procedură secundară de insolvență – Conflict de competență – Competență exclusivă sau alternativă – Stabilirea legii aplicabile – Stabilirea bunurilor debitorului care sunt vizate de procedura secundară de insolvență – Localizarea acestor bunuri – Bunuri situate într-un stat terț]
 ---documentbreak--- C2702015RO410120150611RO00044141Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de commerce de Versailles – Franța) – Comité d'entreprise de Nortel Networks SA și alții/Cosme Rogeau, în calitate de lichidator judiciar în procedura secundară de insolvență împotriva Nortel Networks SA, și Cosme Rogeau, în calitate de lichidator judiciar în procedura secundară de insolvență împotriva Nortel Networks SA/Alan Robert Bloom și alții
   (Cauza C-649/13) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolul 2 litera (g), articolul 3 alineatul (2) și articolul 27 — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Cooperare judiciară în materie civilă — Procedură principală de insolvență — Procedură secundară de insolvență — Conflict de competență — Competență exclusivă sau alternativă — Stabilirea legii aplicabile — Stabilirea bunurilor debitorului care sunt vizate de procedura secundară de insolvență — Localizarea acestor bunuri — Bunuri situate într-un stat terț]”2015/C 270/04Limba de procedură: franceza
      Instanța de trimitere

   Tribunal de commerce de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Comité d'entreprise de Nortel Networks SA și alții, Cosme Rogeau, în calitate de lichidator judiciar în procedura secundară de insolvență împotriva Nortel Networks SA

      Pârâți: Cosme Rogeau, în calitate de lichidator judiciar în procedura secundară de insolvență împotriva Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom, Alan Michael Hudson, Stephen John Harris, Christopher John Wilkinson Hill

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (2) și articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretate în sensul că instanțele statului membru de deschidere a unei proceduri secundare de insolvență sunt competente, în mod alternativ cu instanțele statului membru de deschidere a procedurii principale de insolvență, să se pronunțe cu privire la stabilirea bunurilor debitorului care intră în sfera efectelor acestei proceduri secundare.
   Stabilirea bunurilor debitorului care intră în sfera efectelor unei proceduri secundare de insolvență trebuie efectuată în conformitate cu dispozițiile articolului 2 litera (g) din Regulamentul nr. 1346/2000.
   (
         1
      )	JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-609/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 27 decembrie 2012 — Ehrmann AG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 27 decembrie 2012 — Ehrmann AG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.
   (Cauza C-609/12)
   2013/C 101/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: Ehrmann AG

      Reclamantă și intimată: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

      Întrebarea preliminară

   Respectarea obligațiilor de informare impuse de articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 (1) era deja obligatorie în anul 2010?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO L 404, p. 9, Ediție specială, 15/vol. 18, p. 244), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 116/2010 al Comisiei din 9 februarie 2010 (JO L 37, p. 16).


title: Cauza T-168/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Arkema/Comisia ( Concurență — Înțelegeri — Piața acidului monocloracetic — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței și stabilirea prețurilor — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Principiul caracterului personal al răspunderii — Obligația de motivare — Amenzi — Proporționalitate — Gravitatea și durata încălcării — Efect descurajator — Impact concret asupra pieței — Circumstanțe atenuante — Rol de conformare — Circumstanțe agravante — Încălcări repetate )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 30 septembrie 2009 — Arkema/Comisia
   (Cauza T-168/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Piața acidului monocloracetic - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței și stabilirea prețurilor - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Principiul caracterului personal al răspunderii - Obligația de motivare - Amenzi - Proporționalitate - Gravitatea și durata încălcării - Efect descurajator - Impact concret asupra pieței - Circumstanțe atenuante - Rol de conformare - Circumstanțe agravante - Încălcări repetate”)
   2009/C 282/65
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Arkema SA (Paris, Franța) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial A. Bouquet și F. Amato, ulterior A. Bouquet și X. Lewis, agenți)

      Obiectul

   În principal, o cerere de anulare a articolului 1 litera (d), a articolului 2 litera (c) și a articolului 4 alineatul (9) din Decizia C(2004) 4876 final a Comisiei din 19 ianuarie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/E-1/37.773 — AMCA), și, în subsidiar, o cerere de modificare a articolului 2 literele (c) și (d) din această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Arkema SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005.


title: Cauza T-737/14: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – Vnesheconombank/Consiliul

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/41

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – Vnesheconombank/Consiliul
   (Cauza T-737/14)
   (2015/C 007/46)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (Moscova, Rusia) (reprezentanţi: J. Viñals Camallonga şi J. Iriarte Ángel, avocaţi)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din Decizia 2014/512/PESC a Consiliului din 31 iulie 2014, în măsura în care o vizează pe reclamantă, și excluderea sa din anexa la decizie;

               —

               anularea articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 833/2014 al Consiliului din 31 iulie 2014, în măsura în care o vizează pe reclamantă, și excluderea sa din anexa III la acesta;

               —

               anularea noului articol 1, astfel cum este prevăzut de Decizia 2014/659/PESC a Consiliului din 8 septembrie 2014, în măsura în care o vizează pe reclamantă, și excluderea sa din anexa I la decizie;

               —

               anularea noului articol 5, astfel cum este prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 960/2014 al Consiliului din 8 septembrie 2014, în măsura în care o vizează pe reclamantă, și excluderea sa din anexa în care figurează;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este îndreptată împotriva dispozițiilor menționate mai sus privind măsuri restrictive vizând acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina, în măsura în care aceste dispoziții o vizează pe reclamantă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nerespectarea obligației de motivare, întrucât dispozițiile atacate sunt lipsite de orice motivare în privința VEB, ceea ce împiedică o pregătire adecvată a apărării.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor pe care se bazează dispozițiile atacate, care sunt lipsite de temei concret în ceea ce privește elementele de fapt și de probă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă în ceea ce privește motivarea dispozițiilor, lipsa probei motivelor invocate și dreptul la apărare și la proprietate, întrucât dispozițiile nu au respectat cerința motivării și nici necesitatea de a furniza elemente de probă concrete, ceea ce a avut un efect asupra celorlalte drepturi. Dreptul la apărare a fost afectat în mod special de faptul că Consiliul, în pofida unei cereri pertinente și rapide, a prezentat foarte târziu dosarul încălcării, care putea fi constituit simplu și într-un timp scurt, împiedicând astfel reclamanta să își pregătească în mod util apărarea.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe un abuz de putere, întrucât există indicii obiective, precise și concordante care permit să se susțină că Consiliul, atunci când a adoptat măsurile de impunere a sancțiunilor, a urmărit obiective distincte de cele pe care le-a invocat.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de proprietate, întrucât acesta a fost grav limitat fără o justificare reală și fără a respecta principiul proporționalității.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, întrucât s-a adus atingere fără justificare poziției relative a VEB pe diferitele piețe.


title: Cauza T-547/12: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — Teva Pharma și Teva Pharmaceuticals Europe/EMA

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/21

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — Teva Pharma și Teva Pharmaceuticals Europe/EMA
   (Cauza T-547/12)
   2013/C 46/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Teva Pharma BV (Utrecht, Țările de Jos) și Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (reprezentanți: K. Bacon, D. Piccinin, G. Morgan și C. Drew, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Agenției Europene pentru Medicamente, conținută de scrisoarea din 26 noiembrie 2012, de refuz al autorizației de introducere pe piață a versiunii generice a produsului medicamentos abacavir/lamivudine; și

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un singur motiv și susțin că cererea lor de autorizare a versiunii generice aferente unei combinații de medicamente în doză fixă a fost refuzată întrucât produsul beneficia de exclusivitate timp de 10 ani, ceea ce ar fi contrar Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (1) și Directivei 2001/83/CE (2) interpretate în mod corespunzător. În special, reclamantele susțin că titularul autorizației de introducere pe piață a medicamentului nu are dreptul la exclusivitatea datelor pentru o perioadă de 10 ani, din moment ce medicamentul este combinația în doză fixă a două substanțe active care timp de câțiva ani au fost furnizate și folosite în interiorul Uniunii Europene ca și compuși ai mai multor medicamente diferite. Reclamantele susțin prin urmare că produsul este supus aceleiași autorizații generale de introducere pe piață ca și autorizațiile de introducere pe piață obținute anterior de compușii săi în sensul celui de al doilea paragraf al articolului 6 alineatul (1) din Directiva 2001/83. Prin urmare, reclamantele consideră că după expirarea exclusivității datelor privind aceste autorizații de introducere nu mai există nicio altă perioadă de exclusivitate suplimentară a datelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (Text cu relevanță pentru SEE)

      (2)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman


title: Cauza T-563/14: Hotărârea Tribunalului din 22 octombrie 2015 – Hewlett Packard Development Company/OAPI (ELITEDISPLAY) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ELITEDISPLAY — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/31

         Hotărârea Tribunalului din 22 octombrie 2015 – Hewlett Packard Development Company/OAPI (ELITEDISPLAY)
   (Cauza T-563/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ELITEDISPLAY - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 406/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Texas, Statele Unite) (reprezentanți: T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 19 mai 2014 (cauza R 1539/2013-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal ELITEDISPLAY ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hewlett Packard Development Company LP la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 351, 5.10.2014.


title: Cauza F-42/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2014 – CU/CESE (Funcție publică — Agent temporar — Contract pe perioadă nedeterminată — Decizie de reziliere a contractului)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/50

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 mai 2014 – CU/CESE
   (Cauza F-42/13) (1)

   ((Funcție publică - Agent temporar - Contract pe perioadă nedeterminată - Decizie de reziliere a contractului))
   2014/C 421/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CU (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (reprezentanți: inițial M. Arsène și L. Camarena Januzec, agenți, și F.-M. Hislaire și M. Troncoso Ferrer, avocați, ulterior M. Pascua Mateo și L. Camarena Januzec, agenți, și F.-M. Hislaire și M. Troncoso Ferrer, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de reziliere a contractului de muncă al reclamantei și cerere de despăgubire pentru prejudiciul material și moral pe care pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Comitetului Economic și Social European din 16 octombrie 2012 și din 31 ianuarie 2013, prin care s-a reziliat contractul de agent temporar pe perioadă nedeterminată al lui CU.

               2)

               Obligă Comitetul Economic și Social European să plătească suma de 25  000 de euro către CU.

               3)

               Respinge în rest acțiunea.

               4)

               Comitetul Economic și Social European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte și cheltuielile de judecată efectuate de CU.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013, p. 61.


title: Cauza C-527/14: Ordonanța președintelui Curții din 2 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Ukamaka Mary Jecinta Oruche, Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Republica Federală Germania, cu participarea: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam, Emeka Emmanuel Mary Oruche

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/24

         Ordonanța președintelui Curții din 2 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Ukamaka Mary Jecinta Oruche, Nzubechukwu Emmanuel Oruche/Republica Federală Germania, cu participarea: Oberbürgermeister der Stadt Potsdam, Emeka Emmanuel Mary Oruche
   (Cauza C-527/14) (1)

   (2015/C 398/32)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza T-64/07: Acțiune introdusă la data de 2 martie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI — ( 350 )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/51

         Acțiune introdusă la data de 2 martie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI — („350“)
   (Cauza T-64/07)
   (2007/C 95/102)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol, Sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, radca prawny)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 21 decembrie 2006, în cauza R 1033/2006-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: semnul verbal „350 “pentru produse din clasa 16

      Decizia examinatorului: refuzul înregistrării

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară (1) deoarece, în raport cu produsele solicitate, semnul „350 “nu este nici descriptiv și nici insuficient de distinctiv

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993, JO 1994, L 11, p. 1.


title: Cauza T-261/12: Acțiune introdusă la 13 iunie 2012 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Comisia

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/26

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2012 — Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Comisia
   (Cauza T-261/12)
   2012/C 243/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Grecia) (reprezentant: A. Krystallidis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluzii

               —

               Acordarea de despăgubiri reprezentând prejudiciul cauzat reclamantei prin decizia nelegală a Delegației UE în Serbia din 23 martie 2012 de anulare a atribuirii contractului „Strengthening the institutional capacity of the Commission for protection of Competition (CPC) in the Republic of Serbia” (JO 2011 S 147) acordat reclamantei în calitate de lider de consorțiu pentru proiectul menționat,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezentul proces.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, pârâta a acționat în mod nelegal acuzând reclamanta de un avantaj incorect față de ceilalți ofertanți, din moment ce acest conflict de interese de care este acuzată reclamanta privește o terță societate care este total independentă, mai precis European profiles SA, iar nu pe reclamantă.

               2.

               Al doilea motiv, pârâta și-a încălcat obligația de a motiva clar și temeinic decizia de anulare a atribuirii contractului, încălcând astfel articolul 18 din Codul european de bună conduită administrativă prin faptul că nu a explicat din ce motiv reclamantei i se conferise un avantaj incorect în raport cu ceilalți ofertanți.

               3.

               Al treilea motiv, pârâta i-a încălcat dreptul de a fi ascultată prin faptul că nu a invitat-o să își exprime opinia cu privire la ce anume poate constitui un conflict de interese încălcând articolul 16 din Codul european de bună conduită administrativă.

               4.

               Al patrulea motiv, pârâta și-a încălcat obligația de a oferi reclamantei acces la documentele care ar putea proba pretinsa legătură ilicită și avantajul incorect în ceea ce privește DIADIKASIA Consortium, în conformitate cu articolul 42 din Carta drepturilor fundamentale a UE.

               5.

               Al cincilea motiv, respectivele acțiuni constituie o gravă încălcare a principiului securității juridice și o gravă eroare de drept, precum și o încălcare a articolului 4 din Codul european de bună conduită administrativă atunci când a anulat pe neașteptate decizia de acordare a proiectului către consorțiul reclamantei din cauza unui pretins „conflict de interese”.


title: Cauza C-581/12 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 noiembrie 2013 – Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Stabilirea prețului brut al bitumului rutier — Stabilirea unui rabat pentru constructorii de drumuri — Comunicarea privind cooperarea din 2002 — Punctul 23 litera (b) ultimul paragraf — Imunitate parțială — Elemente de probă privind fapte necunoscute anterior de Comisia Europeană — Recurs vădit inadmisibil sau vădit nefondat)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/5

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 noiembrie 2013 – Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd, Kuwait Petroleum (Nederland) BV/Comisia Europeană
   (Cauza C-581/12 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Stabilirea prețului brut al bitumului rutier - Stabilirea unui rabat pentru constructorii de drumuri - Comunicarea privind cooperarea din 2002 - Punctul 23 litera (b) ultimul paragraf - Imunitate parțială - Elemente de probă privind fapte necunoscute anterior de Comisia Europeană - Recurs vădit inadmisibil sau vădit nefondat))
   2014/C 102/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd și Kuwait Petroleum (Nederland) BV (reprezentanți: D. Hull, solicitor, și G. Berrisch, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Ronkes Agerbeek și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012, Kuwait Petroleum și alții/Comisia (T-370/06), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cazul COMP/F/38.456 – Bitum – Țările de Jos) privind acorduri de stabilire a prețului brut al bitumului rutier în Țările de Jos și de stabilire a unui rabat minim uniform în favoarea constructorilor de drumuri participanți la înțelegere și a unui rabat maxim mai redus aplicabil celorlalți constructori de drumuri – Reducerea amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd și Kuwait Petroleum (Nederland) BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza C-407/12: Acțiune introdusă la 3 septembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/16

      Acțiune introdusă la 3 septembrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
      (Cauza C-407/12)
      (2012/C 331/25)
      Limba de procedură: slovena

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, L. Nicolae și M. Žebre)

         Pârâtă: Republica Slovenia

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2009/140/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 de modificare a Directivelor 2002/21/CE (2) privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE (3) privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE (4) privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice, sau, în orice caz, prin necomunicarea către Comisie a adoptării în viitor a dispozițiilor menționate, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 din directiva amintită;

                  —

                  obligarea Republicii Slovenia, potrivit articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata, pentru neîndeplinirea obligației de a comunica toate măsurile de transpunere a Directivei 2009/140/CE citate mai sus, a unei penalități cu titlu cominatoriu în cuantum de 6 531,84 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză;

                  —

                  obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 25 mai 2011.

         (1)  JO L 337, p. 11.

         (2)  JO L 108, p. 3, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195.

         (3)  JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169.

         (4)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.


title: Cauzele conexate C-660/11 și C-8/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Italia) — Daniele Biasci și alții/Ministero dell'Interno, Questura di Livorno (Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Articolele 43 CE și 49 CE — Jocuri de noroc — Colectarea de pariuri — Condiții de autorizare — Cerința unei autorizații de poliție și a unei concesiuni — Reglementare națională — Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare de pariuri — Activități transfrontaliere asimilabile celor care fac obiectul concesiunii — Interdicție — Recunoaștere reciprocă a licențelor în materie de jocuri de noroc)

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Italia) — Daniele Biasci și alții/Ministero dell'Interno, Questura di Livorno
   (Cauzele conexate C-660/11 și C-8/12) (1)

   (Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Articolele 43 CE și 49 CE - Jocuri de noroc - Colectarea de pariuri - Condiții de autorizare - Cerința unei autorizații de poliție și a unei concesiuni - Reglementare națională - Distanțe minime obligatorii între punctele de colectare de pariuri - Activități transfrontaliere asimilabile celor care fac obiectul concesiunii - Interdicție - Recunoaștere reciprocă a licențelor în materie de jocuri de noroc)
   2013/C 325/07
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Părțile din procedura principală

               (Cauza C-660/11)

                  Reclamanți: Daniele Biasci, Alessandro Pasquini, Andrea Milianti, Gabriele Maggini, Elena Secenti, Gabriele Livi

                  Pârâți: Ministero dell'Interno, Questura di Livorno

                  cu participarea: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA

               (Cauza C-8/12)

                  Reclamanți: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

                  Pârâți: Ministero dell'Interno, Questura di Prato, Questura di Firenze

                  cu participarea: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA, Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta ltd.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Libera circulație a persoanelor — Libera prestare a serviciilor — Activitate de colectare de pariuri — Legislație națională care condiționează desfășurarea acestei activități de obținerea unei autorizații și a unei licențe de securitate publică eliberate de administrația națională — Nerecunoașterea autorizațiilor și a licențelor eliberate de administrațiile străine — Compatibilitate cu articolele 43 CE și 49 CE (devenite articolele 49 TFUE și 56 TFUE

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale care impune societăților care doresc să desfășoare activități legate de jocurile de noroc obligația de a obține o autorizație de poliție, pe lângă o concesiune acordată de stat pentru a desfășura astfel de activități, și care limitează acordarea unei asemenea autorizații în special la solicitanții care dețin deja o astfel de concesiune.

               2.

               Articolele 43 CE și 49 CE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că se opun ca un stat membru care a exclus, cu încălcarea dreptului Uniunii, o categorie de operatori de la atribuirea concesiunilor pentru desfășurarea unei activități economice și care încearcă să remedieze această încălcare prin scoaterea la concurs a unui număr important de noi concesiuni să protejeze pozițiile comerciale dobândite de operatorii existenți prevăzând, printre altele, obligația respectării unei distanțe minime între unitățile noilor concesionari și cele ale operatorilor existenți.

               3.

               Din articolele 43 CE și 49 CE, din principiul egalității de tratament, din obligația de transparență, precum și din principiul securității juridice rezultă că condițiile și modalitățile unei proceduri de cerere de ofertă precum cea în discuție în cauzele principale, în special dispozițiile care prevăd decăderea din dreptul la concesiunile acordate la finalul unei astfel de proceduri de cerere de ofertă, precum cele care figurează la articolul 23 alineatul 3 din proiectul de convenție, trebuie să fie formulate în mod clar, precis și univoc, instanței de trimitere revenindu-i sarcina de a verifica acest aspect.

               4.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care împiedică în fapt orice activitate transfrontalieră în sectorul jocurilor, indiferent de forma în care această activitate este desfășurată, în special în cazurile în care are loc un contact direct între consumator și operator și în care intermediarii întreprinderii prezenți pe teritoriul național pot fi supuși unui control fizic în scopuri de poliție. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă aceasta este situația în ceea ce privește articolul 23 alineatul 3 din proiectul de convenție.

               5.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că, în stadiul actual al dreptului Uniunii, împrejurarea că un operator dispune, în statul membru în care este stabilit, de o autorizație care îi permite să ofere jocuri de noroc nu se opune posibilității ca un alt stat membru să impună, cu respectarea cerințelor dreptului Uniunii, obligația de a deține o autorizație eliberată de propriile autorități pentru ca un astfel de operator să poată oferi jocuri de noroc unor consumatori care se află pe teritoriul său.

      (1)  JO C 73, 10.3.2012.


title: Cauza T-119/06: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Usha Martin/Consiliul și Comisia [ „Dumping — Importuri de cabluri din oțel originare, printre altele, din India — Încălcarea unui angajament — Principiul proporționalității — Articolul 8 alineatele (1), (7) și (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenit articolul 8 alineatele (1), (7) și (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009]” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/30

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Usha Martin/Consiliul și Comisia
      (Cauza T-119/06) (1)

      (Dumping - Importuri de cabluri din oțel originare, printre altele, din India - Încălcarea unui angajament - Principiul proporționalității - Articolul 8 alineatele (1), (7) și (9) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenit articolul 8 alineatele (1), (7) și (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009])
      (2010/C 288/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Usha Martin Ltd (Calcutta, India) (reprezentanți: K. Adamantopoulos, avocat, J. Branton, solicitor, V. Akritidis și Y. Melin, avocați)

         Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de G. Berrisch, avocat) și Comisia Europeană (reprezentanți: P. Stancanelli și T. Scharf, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2006/38/CE a Comisiei din 22 decembrie 2005 de modificare a Deciziei 1999/572/CE privind acceptarea angajamentelor oferite în cadrul procedurilor antidumping privind importurile de cabluri din oțel originare, inter alia, din India (JO 2006, L 22, p. 54, Ediție specială, 11/vol. 44, p. 164), precum și, pe de altă parte, a Regulamentului (CE) nr. 121/2006 al Consiliului din 23 ianuarie 2006 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1858/2005 de instituire a unui drept antidumping la importurile de cabluri din oțel originare, printre altele, din India (JO L 22, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 44, p. 136),

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Usha Martin Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 154, 1.7.2006.


title: Cauza T-171/14: Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2014 – Léon Van Parys/Comisia ( „Acțiune în anulare — Uniune vamală — Scrisoare a Comisiei de informare în legătură cu menținerea suspendării termenului pentru examinarea unei cereri de remitere a taxelor vamale — Cerere de constatare — Necompetenţa Tribunalului — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/19

         Ordonanța Tribunalului din 26 noiembrie 2014 – Léon Van Parys/Comisia
   (Cauza T-171/14) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Uniune vamală - Scrisoare a Comisiei de informare în legătură cu menținerea suspendării termenului pentru examinarea unei cereri de remitere a taxelor vamale - Cerere de constatare - Necompetenţa Tribunalului - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate vădită”))
   (2015/C 056/26)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Firma Léon Van Parys (Anvers, Belgia) (reprezentanți: P. Vlaemminck, B. Van Vooren și R. Verbeke, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros, B.-R. Killmann și M. van Beek, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere de anulare a scrisorii Comisiei din 24 ianuarie 2014 prin care reclamanta a fost informată în legătură cu menținerea suspendării termenului prevăzut la articolul 907 din Regulamentul (CE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) și, pe de altă parte, cerere prin care se solicită constatarea faptului că articolul 909 din Regulamentul nr. 2454/93 se aplică cu efecte depline în privința reclamantei ca urmare a Hotărârii din 19 martie 2013, Firma Van Parys/Comisia (T-324/10, Rep., EU:T:2013:136)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Firma Léon Van Parys suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-387/09: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Applied Microengineering/Comisia ( „Al cincilea program cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Contracte privind proiectele «Formation of a New Design House for MST» și «Assessment of a New Anodic Bonder» — Recuperarea unei părți a contribuției financiare plătite — Decizie care constituie titlu executoriu — Decizie care modifică decizia atacată în cursul procedurii — Temeiul juridic al acțiunii — Natura motivelor invocate — Încredere legitimă — Obligația de motivare — Principiul bunei administrări” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/22

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Applied Microengineering/Comisia
   (Cauza T-387/09) (1)

   (Al cincilea program cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Contracte privind proiectele «Formation of a New Design House for MST» și «Assessment of a New Anodic Bonder» - Recuperarea unei părți a contribuției financiare plătite - Decizie care constituie titlu executoriu - Decizie care modifică decizia atacată în cursul procedurii - Temeiul juridic al acțiunii - Natura motivelor invocate - Încredere legitimă - Obligația de motivare - Principiul bunei administrări)
   2012/C 355/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Applied Microengineering Ltd (Didcot, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial P. Walravens, J. De Wachter, ulterior P. Walravens și J. Blockx, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Petrova, agent, asistat de R. Van der Hout, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei C(2009) 5797 a Comisiei din 16 iulie 2009 referitoare la recuperarea sumei de 258 560,61 euro, majorată cu dobânzi, datorată de reclamantă în cadrul proiectelor IST 1999 11823 FOND MST (Formation of a New Design House for MST) și IST 2000 28229 ANAB (Assessment of a New Anodic Bonder).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Applied Microengineering Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza F-117/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 septembrie 2011 — Van Soest/Comisia (Funcție publică — Recrutare — Concurs — Condiții de admitere — Diplomă necesară — Noțiunea de diplomă care atestă încheierea unui nivel de învățământ secundar și care permite accesul la învățământul superior — Decizii ale juriului de concurs — Natura controlului exercitat de Autoritatea împuternicită să facă numiri)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 20 septembrie 2011 — Van Soest/Comisia
   (Cauza F-117/10) (1)

   (Funcție publică - Recrutare - Concurs - Condiții de admitere - Diplomă necesară - Noțiunea de diplomă care atestă încheierea unui nivel de învățământ secundar și care permite accesul la învățământul superior - Decizii ale juriului de concurs - Natura controlului exercitat de Autoritatea împuternicită să facă numiri)
   2011/C 340/75
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Barry Van Soest (Etterbeek, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care s-a încetat procedura de recrutare a reclamantului, candidat care a reușit la concurs și a fost inclus pe lista de rezervă, ca urmare a faptului că nu deținea o diplomă de învățământ secundar care permite accesul la studii superioare

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de domnul Van Soest.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011, p. 66.