title: Cauza C-326/07: Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/3

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-326/07)
   (2007/C 247/05)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, întrucât a adoptat dispoziții precum cele conținute în articolul 1.2 din Decretul Președintelui Consiliului de Miniștri din 10 iunie 2004 privind definirea criteriilor pentru exercitarea drepturilor speciale prevăzute la articolul 2 din Decretul-lege nr. 332 din 31 mai 1994, aprobat cu modificări prin Legea nr. 474 din 30 iulie 1994, modificat prin articolul 4 alineatul 227 literele a), b) și c) din Legea bugetului nr. 350/2004, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 43 și 56 din Tratatul CE;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În opinia Comisiei, criteriile menționate la articolul 1.2 din Decretul din 10 iunie 2004 pentru exercitarea drepturilor speciale prevăzute la articolul 4 alineatul 227 literele a), b) și c) din Legea nr. 350/2004 nu sunt suficient de specifice și precise pentru a permite unui investitor dintr-un alt stat membru să știe când vor fi utilizate drepturile speciale prevăzute la literele a), b) și c) ale articolului 4 alineatul 227 din Legea nr. 350/2004.
   Drepturile speciale prevăzute la literele a), b) și c) constau în opoziția la dobândirea de către investitori de participații relevante, care reprezintă cel puțin 5 % din drepturile de vot sau procentul cel mai scăzut stabilit de ministrul Economiei și Finanțelor, în opoziția la încheierea de pacte și acorduri între acționarii care dețin 5 % din drepturile de vot sau procentul cel mai scăzut stabilit de ministrul Economiei și Finanțelor și în dreptul de veto la adoptarea deciziilor de dizolvare a societății, de transfer al bunurilor utilizate în activitatea societății, de fuziune, de divizare, de transfer al sediului social în străinătate sau de modificare a obiectului social, criterii aplicabile tuturor sectoarelor menționate la articolul 4 alineatul 227 primul paragraf din lege (apărare, transporturi, telecomunicații, surse de energie și alte servicii publice).
   În lumina jurisprudenței Curții (a se vedea hotărârea Comisia/Spania, C-463/00, hotărârea Comisia/Franța, C-483/99, hotărârea Comisia/Belgia, C-503/99, și hotărârea Comisia/Țările de Jos, C-282/04 și C-293/04), Comisia consideră deci că legislația în cauză depășește limitele a ceea ce este necesar pentru a răspunde intereselor publice prevăzute la articolul 1.2 din Decretul din 10 iunie 2004 și că aceasta este contrară articolului 56 CE și, respectiv, articolului 43 CE. Comisia consideră că, pentru sectoarele reglementate, cum este sectorul energiei, al gazului și al telecomunicațiilor, obiectivul protecției intereselor fundamentale ale statului poate fi realizat prin adoptarea unor măsuri de reglementare a activităților mai puțin restrictive, cum ar fi Directiva 2003/54/CE (1) și Directiva 2003/55/CE (2) sau Directiva 2002/21/CE (3) și Directivele 2002/19/CE (4), 2002/20/CE (5), 2002/22/CE (6) și 2002/58/CE (7). Comisia consideră că aceeași legislație ar garanta de asemenea asigurarea unei aprovizionări minime naționale și că nu există nicio legătură de cauzalitate între necesitatea de a garanta aprovizionarea energetică, furnizarea serviciilor publice și controlul asupra structurii acționariatului sau asupra administrării întreprinderii.

      (1)  JO L 176, p. 37.

      (2)  JO L 176, p. 57.

      (3)  JO L 108, p. 33.

      (4)  JO L 108, p. 7.

      (5)  JO L 108, p. 21.

      (6)  JO L 108, p. 51.

      (7)  JO L 201, p. 37.


title: Cauza T-12/10 P: Recurs introdus la 15 ianuarie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 29 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-94/08, Marcuccio/Comisia

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/49

         Recurs introdus la 15 ianuarie 2010 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii pronunțate la 29 octombrie 2009 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-94/08, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-12/10 P)
   2010/C 63/86
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               indiferent de situație: anularea în totalitate și fără nicio excepție a ordonanței atacate;

               —

               constatarea faptului că acțiunea în primă instanță în legătură cu care a fost emisă ordonanța atacată, era perfect admisibilă în totalitate și fără nicio excepție;

               —

               în principal: admiterea în totalitate și fără nicio excepție a petitum-ului reclamantului formulat în cadrul acțiunii în primă instanță;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a tuturor cheltuielilor și onorariilor suportate de acesta, aferente tuturor gradelor de jurisdicție parcurse până în prezent în cauza de qua;

               —

               în subsidiar: retrimiterea cauzei de qua spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice constituit în alt complet.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 29 octombrie 2009 din cauza F-94/08. Prin această ordonanță a fost respinsă ca inadmisibilă o acțiune având ca obiect nota din 28 martie 2008 prin care Comisia Europeană l-a informat cu privire la intenția de a reține o parte din prestația de invaliditate a acestuia în contul plății cheltuielilor efectuate într-o procedură anterioară.
   În susținerea propriilor pretenții, recurentul invocă o pretinsă denaturare a situației de fapt în ordonanța atacată, o nemotivare absolută, precum și aplicarea și aplicarea incorectă a principiului tempus regis actum și a noțiunii de decizie care îl lezează.


title: Cauza C-19/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 ianuarie 2011 — Markus Geltl/Daimler AG

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 14 ianuarie 2011 — Markus Geltl/Daimler AG
   (Cauza C-19/11)
   2011/C 113/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Markus Geltl

      Pârâtă: Daimler AG

      Întrebările preliminare

               1.

               În sensul articolului 1 punctul 1 din Directiva 2003/6 (1) și al articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2003/124 (2), în cazul unui proces de lungă durată prin care se urmărește să se realizeze sau să se provoace o anumită circumstanță sau un anumit eveniment, de-a lungul mai multor etape intermediare, este necesar să se aibă în vedere doar aspectul dacă respectiva circumstanță viitoare ori evenimentul viitor trebuie considerat drept informație cu caracter precis în sensul dispozițiilor din directivele menționate și, prin urmare, este necesar să se verifice dacă există motive raționale să se considere că respectiva circumstanță viitoare ori evenimentul viitor se va produce; sau, cât privește un astfel de proces de lungă durată, etapele intermediare deja atinse sau deja produse și de care depinde realizarea circumstanței viitoare sau a evenimentului viitor pot de asemenea să constituie informații cu caracter precis în sensul dispozițiilor amintite?

               2.

               Expresia „există motive raționale să se creadă” de la articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/124 impune ca gradul de probabilitate să fie unul preponderent sau ridicat, sau este necesar să se înțeleagă prin circumstanțe despre care se poate în mod rațional crede că vor exista ori despre evenimente despre care se poate în mod rațional crede că se vor produce că gradul de probabilitate depinde de întinderea și de consecințele pentru emitent, iar, în cazul în care posibilitatea de a influența cursul acțiunilor este semnificativă, este suficient ca apariția circumstanței viitoare sau a evenimentului viitor să fie nesigură dar nu improbabilă?

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (JO L 96, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 210).

      (2)  Directiva 2003/124/CE a Comisiei din 22 decembrie 2003 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 2003/6/CE (JO L 339, p. 70, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 243).


title: Cauza T-542/14: Acțiune introdusă la 21 iulie 2014 – Grupo Bimbo/OAPI (Formă de pâine rotundă pentru sandviciuri)

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/21

         Acțiune introdusă la 21 iulie 2014 – Grupo Bimbo/OAPI (Formă de pâine rotundă pentru sandviciuri)
   (Cauza T-542/14)
   2014/C 339/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Mexic) (reprezentant: N. Fernández Fernández Pacheco, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 mai 2014 în cauza R 1911/2013-4, întrucât este nelegală și încalcă dispozițiile legale în vigoare cu privire la marca comunitară; pronunțarea unei hotărâri în acord cu capetele de cerere expuse în cererea introductivă, fie în temeiul caracterului distinctiv intrinsec al mărcii tridimensionale solicitate, fie în temeiul caracterului distinctiv dobândit prin utilizare, admițând prezenta acțiune și dispunând înregistrarea mărcii comunitare tridimensionale nr. 1 1 7 47  987, pentru produse din clasa 30 din cadrul Clasificării Internaționale, dat fiind că este legală și admisibilă;

               —

               după admiterea prezentei acțiuni și înregistrarea mărcii în cauză, obligarea autorului opoziției la plata cheltuielilor de judecată și la rambursarea costurilor efectuate către OAPI în cadrul căii de atac.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marcă tridimensională sub forma unei pâini rotunde pentru sandviciuri, pentru produse din clasa 30 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 1 7 47  987.

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-187/16: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2016 – Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/22

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2016 – Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-187/16)
   (2016/C 191/27)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Tokár, B.-R. Killmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria

      Concluziile reclamantei:

               1.

               Constatarea faptului că Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 49 și 56 TFUE și, respectiv, în temeiul articolului 4 coroborat cu articolele 11-37 din Directiva 92/50/CEE (1), precum și în temeiul articolelor 14, 20 și 23-55 din Directiva 2004/18/CE (2), în măsura în care:

                           —

                           a atribuit direct către Österreichische Staatsdruckerei GmbH [Imprimeria de stat a Republicii Austria], contracte de achiziții publice de servicii constând în producerea anumitor documente precum pașapoarte simple electronice, pașapoarte temporare, permise de ședere, documente de identitate, permise pirotehnice, permise de conducere sub forma unui card și alte permise sub forma unui card, care au o valoare superioară sau inferioară valorilor-prag prevăzute de Directivele 1992/50/CEE și 2004/18/CE în perioade anterioare și ulterioare transpunerii Directivei 2004/18/CE și

                           —

                           a prevăzut, prin intermediul unor dispoziții naționale, în special articolul 2 alineatul 3 din Legea federală privind reorganizarea raporturilor juridice ale Österreichische Staatsdruckerei GmbH [Bundesgesetz zur Neuordnung des Rechtsverhältnisse der Österreichische Staatsdruckerei], obligarea autorităților contractante să atribuie exclusiv Österreichische Staatsdruckerei GmbH aceste contracte de achiziții publice de servicii;

               2.

               obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.
   Österreichische Staatsdruckerei GmbH este o întreprindere privată.
   Dreptul austriac prevede obligația ca producerea tuturor documentelor care necesită un caracter secret sau respectarea unor condiții de siguranță trebuie atribuită exclusiv Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
   Astfel, autoritățile contractante austriece au fost obligate să atribuie direct Österreichische Staatsdruckerei GmbH contracte de achiziții publice de servicii constând în producerea pașapoartelor simple electronice, a pașapoartelor temporare, a permiselor de ședere, a documentelor de identitate, a permiselor de conducere sub forma unui card, a permiselor sub forma unui card și a permiselor pirotehnice.
   În schimb, autoritățile contractante austriece aveau obligația să atribuie producerea documentelor sus-menționate unor întreprinderi selectate în cadrul unor proceduri de achiziții publice care fie respectă dispozițiile Directivelor 92/50/CEE și 2004/18/CE, fie prezintă un grad suficient de publicitate, potrivit TFUE.
   Prin faptul că autoritățile contractante austriece au atribuit Österreichische Staatsdruckerei GmbH servicii de producere a documentelor sus-menționate fără a aplica procedurile de achiziții publice și având în vedere că dreptul național le impune obligația să încheie exclusiv cu Österreichische Staatsdruckerei GmbH contracte având ca obiect producerea documentelor sus-menționate, Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dreptului Uniunii.

      (1)  Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iulie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 50).

      (2)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).


title: Cauza C-51/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 4 februarie 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Germania) la 4 februarie 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Cauza C-51/14)
   2014/C 142/14
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Pârât: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 1998/78 (1) reglementează exhaustiv înlocuirea zahărului cu privire la compensarea cheltuielilor de depozitare, iar această prevedere nu impune condiția ca zahărul care va fi supus substituirii să provină de la un alt producător stabilit pe teritoriul național al aceluiași stat membru?

               2)

               În caz afirmativ: articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1998/78 prevede, pentru obținerea rambursării cheltuielilor de depozitare, condiția ca zahărul C destinat substituirii să fie „înlocuit fizic” la producător?

               3)

               În situația în care articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 (2) este aplicabil în cazul substituirii zahărului: dispozițiile articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2670/81, în cazul în care producătorul solicită rambursarea cheltuielilor de depozitare, includ presupunerea că zahărul C destinat substituirii se „înlocuiește fizic” la producător?

               4)

               Cu titlu subsidiar: dispozițiile articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 sunt nevalide în măsura în care impun ca zahărul destinat substituirii „să fie produs pe teritoriul național al aceluiași stat membru”?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1998/78 al Comisiei din 18 august 1978 de stabilire a normelor de aplicare pentru compensarea costurilor de depozitare pentru zahăr (JO L 231, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 al Comisiei din 14 septembrie 1981 de stabilire a normelor de aplicare pentru producția de zahăr care depășește cotele (JO L 262, p. 14).


title: Cauza C-312/15 P: Recurs introdus la 24 iunie 2015 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 14 aprilie 2015 în cauza T-393/13, SolarWorld AG/Comisia Europeană

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/19

         Recurs introdus la 24 iunie 2015 de SolarWorld AG împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 14 aprilie 2015 în cauza T-393/13, SolarWorld AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-312/15 P)
   (2015/C 302/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: SolarWorld AG (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Solsonica SpA

      Concluziile recurentei

               —

               Declararea recursului drept admisibil și fondat;

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din cauza T-393/13 în ceea ce privește constatarea lipsei necesității de a se pronunța asupra cererilor de anulare și de despăgubiri;

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare și a acțiunii în despăgubire în cauza T-393/13 și

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru a se pronunța asupra fondului cererilor de anulare și de despăgubiri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a apreciat în mod vădit eronat că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului acțiunii în anulare și al acțiunii în despăgubire.


title: Cauza T-324/12: Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Knauf Insulation Technology/OAPI – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca figurativă ECOSE TECHNOLOGY — Marca națională verbală anterioară ECOSEC FACHADAS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/42

         Hotărârea Tribunalului din 15 iulie 2015 – Knauf Insulation Technology/OAPI – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY)
   (Cauza T-324/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca figurativă ECOSE TECHNOLOGY - Marca națională verbală anterioară ECOSEC FACHADAS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 302/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgia) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: M. Montañá, S. Sebé și I. Carulla, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 mai 2012 (cauzele R 1193/2011-5 și R 1426/2011-5) privind o procedură de opoziție între Saint Gobain Cristalería, SL și Knauf Insulation Technologies

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 mai 2012 (cauzele R 1193/2011-5 și R 1426/2011-5) în măsura în care camera de recurs, pe de o parte, a respins calea de atac formulată de Knauf Insulation Technology și, pe de altă parte, a anulat decizia diviziei de opoziție.

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de Knauf Insulation Technology.

               3)

               Saint Gobain Cristalería, SL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cele efectuate de Knauf Insulation Technology.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza F-49/14: Acțiune introdusă la 22 mai 2014 – ZZ și alții/Parlamentul

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/62

         Acțiune introdusă la 22 mai 2014 – ZZ și alții/Parlamentul
   (Cauza F-49/14)
   2014/C 292/80
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: M. C. García-Hirschfeld, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei prin care este desemnat primul evaluator al reclamanților pentru exercițiul de evaluare referitor la anul 2013

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei din 4 martie 2014, confirmată prin scrisoare la 8 aprilie 2014, prin care reclamanții au fost informați în legătură cu numirea domnului X în calitate de prim evaluator;

               —

               în măsura necesară, suspendarea procedurii rapoartelor de evaluare 2013;

               —

               suspendarea imediată a doamnei X din toate funcțiile;

               —

               obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-26/15 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2016 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Organizarea comună a piețelor în sectorul agricol — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 — Anexa I partea B 2 punctul VI secțiunea D a cincea liniuță — Sectoarele fructelor și legumelor și al legumelor și fructelor prelucrate — Citrice — Norme de comercializare — Dispoziții privind marcarea — Indicarea agentului de conservare sau a altor substanțe chimice utilizate în etapa de după recoltare]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/12

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 3 martie 2016 – Regatul Spaniei/Comisia Europeană
   (Cauza C-26/15 P) (1)

   ([Recurs - Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Organizarea comună a piețelor în sectorul agricol - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 - Anexa I partea B 2 punctul VI secțiunea D a cincea liniuță - Sectoarele fructelor și legumelor și al legumelor și fructelor prelucrate - Citrice - Norme de comercializare - Dispoziții privind marcarea - Indicarea agentului de conservare sau a altor substanțe chimice utilizate în etapa de după recoltare])
   (2016/C 156/16)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Schima, I. Galindo Martín și K. Skelly, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 16.03.2015.


title: Cauza T-578/12: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – National Iranian Oil Company/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Entitate infrastatală — Calitatea și interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Obligație de motivare — Indicarea și alegerea temeiului juridic — Competența Consiliului — Principiul previzibilității actelor Uniunii — Noțiunea de susținere a proliferării nucleare — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Proporționalitate — Drept de proprietate” )

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/39

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – National Iranian Oil Company/Consiliul
   (Cauza T-578/12) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Entitate infrastatală - Calitatea și interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Obligație de motivare - Indicarea și alegerea temeiului juridic - Competența Consiliului - Principiul previzibilității actelor Uniunii - Noțiunea de susținere a proliferării nucleare - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Proporționalitate - Drept de proprietate”))
   2014/C 292/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: National Iranian Oil Company (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanţi: A. Aresu și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 58), și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               National Iranian Oil Company suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 79, 16.3.2013.


title: Cauza T-441/07: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2007 — Ryanair Ltd/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/27

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2007 — Ryanair Ltd/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-441/07)
   (2008/C 37/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentant: E. Vahida, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea, potrivit articolului 232 CE, a faptului că prin nedefinirea unei pozițiii față de plângerea reclamantei depusă la Comisie la 3 noiembrie 2005, urmată de o scrisoare de punere în întârziere din 2 august 2007, Comisia nu a acționat conform obligațiilor care îi revin în cadrul Tratatului CE;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata în întregime a cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate de reclamantă în cadrul procedurii chiar dacă, în urma introducerii acțiunii, Comisia a acționat, fapt care, în opinia Curții, înlătură necesitatea de a adopta o decizie sau dacă acțiunea este respinsă de Curte ca inadmisibilă; și

               —

               adoptarea oricăror măsuri suplimentare care vor fi considerate adecvate de către Curte.

         Motivele și principalele argumente
   Prin motivul principal se susține că nu a fost efectuată de către Comisie o examinare diligentă și imparțială a plângerii depuse de reclamantă prin care aceasta afirma că statul italian a acordat un ajutor ilegal companiei Volare printr-o remitere de datorii de aproximativ 20 de milioane EUR pe care Volare le avea față de aeroporturile italiene și prin reduceri ale taxelor de aeroport și ale costurilor privind carburantul. În subsidiar, reclamanta susține că Comisia nu și-a definit poziția cu privire la plângerea reclamantei prin care aceasta susține existența unei discriminări anticoncurențiale și, prin urmare, a unei încălcări a articolului 82 CE.
   Reclamanta susține că măsurile care fac obiectul plângerii sale constituie ajutor de stat, îndeplinind toate condițiile prevăzute la articolul 87 alineatul (1) CE. În plus, reclamanta susține că, în cazul în care Curtea va considera că unele dintre avantajele acordate de companiei Volare nu puteau fi atribuite statului întrucât aeroporturile italiene și-ar fi stabilit taxele în mod autonom, astfel de avantaje ar reprezenta o discriminare anticoncurențială care nu poate fi justificată de motive obiective și care, în consecință, încalcă articolul 82 CE.
   De asemenea, reclamanta susține că, potrivit dispozițiilor din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) al Consiliului și din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 (2) al Comisiei, aceasta din urmă avea obligația de a examina cu atenție probele privind faptele și normele de drept aduse la cunoștința sa de către reclamantă pentru a hotărî, într-un termen rezonabil, dacă ar trebui să inițieze o procedură în vederea stabilirii existenței unei încălcări sau a respingerii plângerii. Comisia nu a adoptat nicio decizie în urma primirii plângerii, prin care să confirme încălcarea sau să respingă plângerea după o informare a reclamantei potrivit articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 sau, în sfârșit, nu a adoptat o decizie pe deplin motivată de a nu da urmare plângerii din cauza lipsei de interes comunitar.
   În consecință, reclamanta susține că a existat o încălcare prima facie a dreptului concurenței și că pentru a ajunge la o astfel de concluzie și, prin urmare, pentru a iniția o procedură Comisia ar fi necesitat mai puțin de 12 luni Perioada în care Comisia s-a abținut să acționeze a depășit așadar limite rezonabile.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).


title: Cauza C-285/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 iunie 2015 – Beca Engineering Srl/Ministero dell’Interno

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 iunie 2015 – Beca Engineering Srl/Ministero dell’Interno
   (Cauza C-285/15)
   (2015/C 302/19)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Beca Engineering Srl

      Intimat: Ministero dell’Interno

      Întrebarea preliminară

   Directiva 89/106/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la materialele de construcții (1), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003 (2), se opune ca tuburile de evacuare a fumului să trebuiască „să fie realizate din materiale incombustibile”, astfel cum prevede dispoziția cuprinsă în partea a II-a din anexa IX la partea a cincea din Decretul legislativ nr. 152 din 3 aprilie 2006, privind „Centralele termice civile”, care nu a făcut obiectul unei notificări?

      (1)  JO L 40, p. 12, Ediție specială, 13/vol. 9, p. 3.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003 de adaptare la Decizia 1999/468/CE a Consiliului a dispozițiilor privind comitetele care asistă Comisia în exercitarea competențelor de executare prevăzute de actele care fac obiectul procedurii menționate la articolul 251 din Tratatul CE (JO L 284, p. 1, Ediție specială 01/vol. 4, p. 213).


title: Cauza T-308/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Neue Halberg-Guss/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/57

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Neue Halberg-Guss/Comisia
   (Cauza T-308/14)
   2014/C 223/59
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Neue Halberg-Guss GmbH (Saarbrücken, Germania) (reprezentanți: D. Greinacher, J. Martin și B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 primul paragraf TFUE, a Deciziei din 18 decembrie 2013 a Comisiei [Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)] (JO 2014, C 37, p. 73, 7.02.2014) de inițiere împotriva Republicii Federale Germania a unei proceduri oficiale de investigare în ceea ce privește sprijinul pentru producția de energie electrică din surse regenerabile și din gaze de mină potrivit Legii germane revizuite privind energia din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”) și limitarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile (denumită în continuare „suprataxa EEG”) pentru întreprinderile mari consumatoare de energie, în măsura în care Comisia a calificat schema de compensare specială prevăzută la articolele 40 și 41 din EEG drept ajutor de stat în sensul articolului 107 TFUE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, potrivit articolului 87 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 TFUE
               Potrivit reclamantei, Comisia a calificat în mod eronat drept ajutor de stat sprijinul pentru producția de energie electrică din surse regenerabile prin intermediul sistemului de suprataxare și schema de compensare specială având ca obiect limitarea suprataxei EEG și, prin urmare, nu ar fi trebuit să inițieze procedura oficială de investigare.

                           —

                           Reclamanta arată în acest context că, în cadrul evaluării preliminare a aspectului dacă schema de compensare specială constituie ajutor, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere, deoarece, ca excepție de la principiul suprataxei EEG, schema de compensare specială nu ar oferi niciun avantaj de care întreprinderile mari consumatoare de energie, nu ar fi beneficiat în condiții normale de piață.

                           —

                           Reclamanta susține în continuare că nu ar fi afectată nicio resursă statală. Dat fiind că veniturile provenite din suprataxa EEG nu constituie resurse statale, nici schema excepțională prevăzută pentru întreprinderile mari consumatoare de energie nu ar afecta resurse statale.

                           —

                           Reclamanta arată de asemenea că schema de compensare specială nu denaturează nici concurența. Acesta doar stabilește condițiile de concurență care ar exista fără suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime
               Reclamanta susține deopotrivă că, prin adoptarea deciziei atacate, Comisia ar fi încălcat și principiul încrederii legitime. Reglementarea germană de sprijinire a energiei din surse regenerabile ar fi făcut deja obiectul unei investigații aprofundate în conformitate cu legislația privind ajutoarele de stat. În urma acestei investigații, Comisia ar fi concluzionat în 2002 că respectiva reglementare nu implica un transfer de resurse statale. Dat fiind că EEG din 2012 nu conține, din acest punct de vedere, nicio modificare substanțială în raport cu situația juridică anterioară, operatorii economici în cauză nu ar trebui să se aștepte la o nouă investigație, ci la menținerea reglementării existente.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe un abuz de putere
               În sfârșit, reclamanta consideră că Comisia a abuzat de puterea de apreciere care îi este conferită de articolele 107 TFUE și 108 TFUE. Prin inițierea procedurii de investigare Comisia ar urmări în principal obiectivul fundamental de armonizare a ajutorului pentru producerea de energie electrică din surse regenerabile. Acest obiectiv fundamental ar figura deopotrivă în noul proiect de Linii directoare privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și pentru energie, în care Comisia ar stabili pentru prima oară norme detaliate pentru sprijinirea energiei electrice din surse regenerabile. Or, pentru a realiza o armonizare, Comisia ar trebui să urmeze procedura prevăzută în acest scop la articolele 116 TFUE și 117 TFUE.


title: Cauza C-600/14: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – Republica Federală Germania/Consiliul Uniunii Europene

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/17

      Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – Republica Federală Germania/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza C-600/14)
      (2015/C 073/24)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  anularea Deciziei 2014/699/UE a Consiliului din 24 iunie 2014, în măsura în care privește modificarea articolului 12 din Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF – Convenția de bază) și apendicele B (Reguli uniforme privind contractul de transport feroviar internațional de marfă – CIM), apendicele D (Reguli uniforme privind contractele de utilizare a vehiculelor în traficul feroviar internațional – CUV) și apendicele E (Reguli uniforme privind contractul de utilizare a infrastructurii în traficul feroviar internațional – CUI) (articolul 1 din decizie coroborat cu capitolul 3 punctele 4 [în măsura în care privește articolul 12 din COTIF – Convenția de bază], 5, 7 și 12 din anexă), și

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

                  1.

                  Guvernul german apreciază că articolul 91 și articolul 218 alineatul (9) TFUE nu conferă Uniunii competența de a stabili o poziție comună în ceea ce privește toate dispozițiile care au făcut obiectul consultării și al deciziei cu ocazia celei de a 25-a sesiuni a Comitetului de revizuire al OTIF. Guvernul german conchide că, prin adoptarea deciziei, Consiliul a încălcat principiul atribuirii, astfel cum este prevăzut la articolul 5 alineatul (2) prima teză TUE.

                  2.

                  Guvernul consideră pe de altă parte că decizia atacată nu este suficient de motivată, având în vedere că nu rezultă cu suficientă claritate din decizie de ce Uniunea are competența de a institui o poziție comună cu privire la toate deciziile care au făcut obiectul consultării și al deciziei la cea de a 25-a sesiune a Comitetului de revizuire al OTIF.

                  3.

                  Potrivit guvernului german, Consiliul a încălcat, în plus, principiul cooperării loiale coroborat cu principiul protecției jurisdicționale efective, dat fiind că a adoptat actul atacat cu numai o zi înainte de începutul celei de a 25-a sesiuni a Comitetului de revizuire al OTIF. Guvernul german apreciază că, procedând astfel, Consiliul a privat Republica Federală Germania de orice posibilitate de a formula o cale de atac în fața Curții pentru a obține o protecție jurisdicțională (provizorie) împotriva deciziei atacate.


title: Cauza C-173/17 P: Recurs introdus la 5 aprilie 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 ianuarie 2017 în cauza T-771/14, ANKO/Comisia Europeană

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/28

         Recurs introdus la 5 aprilie 2017 ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 ianuarie 2017 în cauza T-771/14, ANKO/Comisia Europeană
   (Cauza C-173/17 P)
   (2017/C 168/37)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (reprezentant: Stavroula Paliou, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Reclamanta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 25 ianuarie 2017 în cauza T-771/14 și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe pe fond;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta susține că hotărârea pronunțată de Tribunal la 25 ianuarie 2017 în cauza T-771/14 cuprinde aprecieri juridice care încalcă norme de drept al Uniunii și pe care le contestă în cadrul recursului său.
   Potrivit reclamantei, hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               i.

                     în primul rând
                  , din cauza unei denaturări a faptelor în ceea ce privește fiabilitatea sistemului de înregistrare a timpului de lucru;

               ii.

                     în al doilea rând
                  , în ceea ce privește acțiunea, din cauza unei erori de drept în legătură cu normele referitoare la obiectul și la sarcina probei;

               iii.

                     în al treilea rând,
                   în ceea ce privește cererea reconvențională, din cauza unei erori de drept în legătură cu normele de drept referitoare la atribuirea sarcinii probei;

               iv.

                     în al patrulea rând,
                   din cauza unui viciu fundamental de procedură și, mai concret, din cauza unei lipse de motivare în legătură cu caracterul cert, lichid și exigibil al creanței Comisiei.


title: Cauza C-346/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d’appel de Mons – Belgia) – Ville de Mons/Base Company, fostă KPN Group Belgium SA („Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Directiva 2002/20/CE — Articolul 13 — Taxă pentru drepturile de instalare a infrastructurii — Domeniu de aplicare — Reglementare locală care prevede obligația de plată a unei taxe de către proprietarii de piloni și de stâlpi de difuzare pentru telefonia mobilă”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d’appel de Mons – Belgia) – Ville de Mons/Base Company, fostă KPN Group Belgium SA
   (Cauza C-346/13) (1)

   ((„Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Directiva 2002/20/CE - Articolul 13 - Taxă pentru drepturile de instalare a infrastructurii - Domeniu de aplicare - Reglementare locală care prevede obligația de plată a unei taxe de către proprietarii de piloni și de stâlpi de difuzare pentru telefonia mobilă”))
   (2015/C 398/02)
   Limba de procedură: franceză

      Instanța de trimitere

   Cour d’appel de Mons

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ville de Mons

      Pârâtă: Base Company, fostă KPN Group Belgium SA

      Dispozitivul

   Articolul 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o taxă precum cea în discuție în litigiul principal să fie impusă proprietarului unor structuri independente, cum ar fi pilonii sau stâlpii de difuzare, având scopul de a susține antenele necesare funcționării rețelei de telecomunicații mobile, care nu au putut fi instalate pe un amplasament deja existent.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-299/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Acțiune în anulare — Securitate socială — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 4 alineatul (2a) și articolul 10a — Anexa IIa — Regulamentul (CE) nr. 647/2005 — Prestații speciale cu caracter necontributiv)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-299/05) (1)

   (Acțiune în anulare - Securitate socială - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 4 alineatul (2a) și articolul 10a - Anexa IIa - Regulamentul (CE) nr. 647/2005 - Prestații speciale cu caracter necontributiv)
   (2008/C 64/04)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M.-J. Jonczy, D. Martin și V. Kreuschitz, agenți)

      Pârâte: Parlamentul European (reprezentanți: G. Ricci și A. Troupiotis, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Veiga, J. Leppo și G. Curmi, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtelor: Republica Finlanda (reprezentanți: T. Pynnä, J. Heliskoski și E. Bygglin, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Kruse și R. Sobocki, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: E. O'Neill și C. Vajda, agenți)
   Obiectul
   Anularea dispozițiilor punctului 2 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 647/2005 din 13 aprilie 2005 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii nesalariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în interiorul Comunității, precum și a Regulamentului (CEE) nr. 574/72 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71, care figurează la rubricile W. „FINLANDA”, litera (b), X. „SUEDIA”, litera (c), și Y. „REGATUL UNIT”, literele (d)-(f) (JO L 117, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 211) — Prestații speciale în numerar, cu caracter necontributiv
   Dispozitivul

               1)

               Anulează dispozițiile punctului 2 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 647/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii nesalariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în interiorul Comunității, precum și a Regulamentului (CEE) nr. 574/72 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71, care figurează la rubricile intitulate „FINLANDA”, litera (b), „SUEDIA”, litera (c), și „REGATUL UNIT”, literele (d)-(f).

               2)

               Menține efectele înscrierii alocației de subzistență pentru persoanele cu handicap în rubrica intitulată „Regatul Unit”, litera (d), din anexa IIa la Regulamentul nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii nesalariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în interiorul Comunității, în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 647/2005, în ceea ce privește numai partea „mobilitate” a acestei indemnizații, pentru a fi luate, într-un termen rezonabil, măsurile potrivite pentru a i se asigura înscrierea în respectiva anexă.

               3)

               Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată și, în părți egale, pe cele ale Comisiei Comunităților Europene.

               4)

               Republica Finlanda, Regatul Suediei și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 243, 1.10.2005.


title: Cauza C-416/12: Ordonanța președintelui Curții din 22 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Wikom Deutsche Telekabel GmbH anciennement Wikom Elektrik GmbH/VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber-und Leistungsschutzrechte mbH

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/58

         Ordonanța președintelui Curții din 22 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Wikom Deutsche Telekabel GmbH anciennement Wikom Elektrik GmbH/VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber-und Leistungsschutzrechte mbH
   (Cauza C-416/12) (1)

   2013/C 225/122
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza C-466/03: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Baden-Baden — Germania) — Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH/Land Baden-Württemberg (Directiva 69/335/CEE — Impozite indirecte aplicate acumulărilor de capital — Reglementare națională care permite impunerea de onorarii notariale pentru autentificarea transferurilor de părți sociale în societăți cu răspundere limitată — Decizie de impunere — Calificare ca formă de impozitare similară impozitului pe aportul de capital — Formalitate prealabilă — Taxe pe cesionarea de titluri de valoare — Taxe plătite sub formă de onorarii sau speze)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Baden-Baden — Germania) — Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-466/03) (1)

   (Directiva 69/335/CEE - Impozite indirecte aplicate acumulărilor de capital - Reglementare națională care permite impunerea de onorarii notariale pentru autentificarea transferurilor de părți sociale în societăți cu răspundere limitată - Decizie de impunere - Calificare ca „formă de impozitare similară impozitului pe aportul de capital’ - Formalitate prealabilă - Taxe pe cesionarea de titluri de valoare - Taxe plătite sub formă de onorarii sau speze)
   (2007/C 199/02)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht Baden-Baden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH

      Pârât: Land Baden-Württemberg
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Landgericht Baden Baden — Interpretarea articolului 10 litera (c) din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital (JO L 249, p. 25), astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 (JO L 156, p. 23) — Majorarea capitalului unei societăți cu răspundere limitată printr-un aport de părți sociale deținute într-o altă societate — Onorarii aplicate pentru întocmirea actului notarial care constată cesiunea părților sociale
   Dispozitivul
   Articolul 10 litera (c) din Directiva 69/335 a Consiliului din 17 iulie 1969 privind impozitele indirecte aplicate acumulărilor de capital, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985, se opune impunerii de onorarii notariale pentru autentificarea unui transfer de părți sociale într-o societate, efectuat ca aport în cadrul unei majorări a capitalului social al unei societăți de capital, și aceasta într-un sistem caracterizat prin faptul că notarii sunt funcționari, iar onorariile sunt, cel puțin în parte, vărsate la stat pentru susținerea cheltuielilor publice.

      (1)  JO C 21, 24.1.2004.


title: Cauza C-230/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 2 mai 2017 – Erdem Deha Altiner și Isabel Hanna Ravn/Udlændingestyrelsen

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 2 mai 2017 – Erdem Deha Altiner și Isabel Hanna Ravn/Udlændingestyrelsen
   (Cauza C-230/17)
   (2017/C 213/30)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Erdem Deha Altiner și Isabel Hanna Ravn

      Intimat: Udlændingestyrelsen

      Întrebarea preliminară

   Articolul 21 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene și, prin analogie, Directiva privind libera circulație (1) se opun ca un stat membru să refuze acordarea unui drept de şedere derivat resortisantului unei țări terțe care este membru de familie al unui cetățean al Uniunii care are cetățenia acelui stat membru și care s-a întors în statul membru respectiv după exercitarea dreptului său la liberă circulaţie, atunci când membrul de familie nu intră pe teritoriul statului membru sau nu depune o cerere pentru acordarea dreptului de şedere ca o consecință firească a întoarcerii cetățeanului Uniunii?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-32/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Slovacia/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/29

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Slovacia/Comisie
   (Cauza T-32/07)
   (2007/C 69/58)
   Limba de procedură: slovaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Slovacă (reprezentant: J. Čorba, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               menținerea, în temeiul articolului 231 paragraful al doilea CE, a efectelor deciziei atacate pe baza cărora reclamanta determină cantitatea totală de cote și alocarea acestora fiecărui operator în teritoriul său, în cazul în care Tribunalul de Primă Instanță nu acceptă opinia prezentată la punctul 95 din cererea introductivă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Republica Slovacă în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1). Prin decizia atacată, anumite aspecte cuprinse în planul național de alocare de cote al Slovaciei sunt considerate incompatibile cu prevederile Anexei III la Directiva 2003/87/CE.
   În motivarea acțiunii, reclamanta susține că decizia Comisiei a încălcat articolul 9 alineatul (3) coroborat cu articolele 9 alineatul (1) și 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, precum și principiul încrederii legitime prin aceea că, independent de planul național de alocare a cotelor, aceasta ar fi aplicat în decizia atacată o metodă proprie de determinare a cantității maxime totale medii anuale a cotelor de emisie, arogându-și pe nedrept o competență acordată de către directivă statelor membre.
   De asemenea, reclamanta invocă faptul că, și în condițiile în care pârâta ar fi fost autorizată să aplice o metodă proprie de determinare a cantității totale de cote de emisie, aceasta ar fi încălcat principiul cooperării sincere între instituțiile comunitare și autoritățile din statele membre, prin neconsultarea prealabilă a reclamantei cu privire la aplicarea metodei respective, anterior adoptării deciziei atacate.
   În plus, pârâta ar fi încălcat articolul 9 alineatul (3) coroborat cu articolele 1 și 9 alineatul 1 și criteriile prevăzute la punctele 1-4 din Anexa III la Directiva 2003/87/CE precum și principiul general al proporționalității, întrucât metoda utilizată de aceasta pentru determinarea cantității totale de cote de emisie nu ia în considerare necesitatea de sporire pe teritoriul reclamantei a capacității de producție a energiei electrice din surse mari consumatoare de carbon, ca urmare a obligației privind închiderea a două unități de producție ale centralei nucleare de la Jaslovské Bohunice.
   În sfârșit, reclamanta invocă faptul că s-a comis o gravă încălcare a obligației procedurale de motivare suficientă.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii şi de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza C-407/04 P: Hotărârea Curții (prima cameră) din data de 25 ianuarie 2007 — Dalmine SpA/Comisie (Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața țevilor din oțel fără sudură — Protecția piețelor naționale — Contract de aprovizionare — Dreptul la apărare — Autoincriminare — Probele cu origine anonimă — Amendă — Motivare — Egalitate de tratament — Linii directoare pentru calculul amenzilor — Dimensiunea pieței relevante și a întreprinderii interesate — Circumstanțe atenuante)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/3

         Hotărârea Curții (prima cameră) din data de 25 ianuarie 2007 — Dalmine SpA/Comisie
   (Cauza C-407/04 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața țevilor din oțel fără sudură - Protecția piețelor naționale - Contract de aprovizionare - Dreptul la apărare - Autoincriminare - Probele cu origine anonimă - Amendă - Motivare - Egalitate de tratament - Linii directoare pentru calculul amenzilor - Dimensiunea pieței relevante și a întreprinderii interesate - Circumstanțe atenuante)
   (2007/C 56/04)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurentă: Dalmine SpA (reprezentanți: A. Sinagra, M. Siragusa și F. Moretti, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Whelan si F. Amato, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din 8 iulie 2004, Dalmine/Comisie (T-50/00), care anulează în parte Decizia 2003/382/CE a Comisiei din 8 decembrie 1999 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (IV/E-1/35.860-B țevi și conducte din oțel fără sudură) [comunicată sub numărul C (1999) 4154] și care stabilește cuantumul amenzii aplicate recurentelor
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Dalmine SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza T-480/13: Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2014 – You-View.tv/OAPI – YouView TV (YouView+) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale YouView+ — Marca Benelux figurativă anterioară You View You-View.tv — Prezentare tardivă a unor documente — Puterea de apreciere conferită prin articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Noțiunea «dispoziție contrară»  — Norma 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/36

         Hotărârea Tribunalului din 1 iulie 2014 – You-View.tv/OAPI – YouView TV (YouView+)
   (Cauza T-480/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale YouView+ - Marca Benelux figurativă anterioară You View You-View.tv - Prezentare tardivă a unor documente - Puterea de apreciere conferită prin articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Noțiunea «dispoziție contrară» - Norma 20 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   2014/C 282/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: You-View.tv (Anvers, Belgia) (reprezentant: S. Criel, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: YouView TV Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 iunie 2013 (cauza R 2112/2012-4) privind o procedură de opoziție între You-View.tv și YouView TV Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 18 iunie 2013 în cauza R 2112/2012-4, privind o procedură de opoziție între You-View.tv și YouView TV Ltd.

               2)

               Respinge în rest concluziile acțiunii.

               3)

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 344, 23.11.2013.


title: Cauza T-499/14: Acțiune introdusă la 23 iunie 2014 – Ertico – Its Europe/Comisia

text:
               27.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 380/14

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2014 – Ertico – Its Europe/Comisia
   (Cauza T-499/14)
   2014/C 380/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Wellinger și K. T'Syen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului de validare al Comisiei Europene din 15 aprilie 2014 de a considera că reclamanta nu se încadrează în categoria microîntreprinderilor, a întreprinderilor mici și mijlocii în sensul Recomandării 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO L 124, p. 36);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe interpretarea vădit eronată a articolului 3 alineatul (4) din anexa la Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei, interpretare care a stat la baza aprecierii Comitetului de validare de a nu califica reclamanta ca microîntreprindere sau întreprindere mică și mijlocie;

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comitetul de validare a unor principii fundamentale din dreptul Uniunii, precum (i) principiul bunei administrări; (ii) principiul securității juridice; (iii) protecția așteptărilor legitime ale reclamantei, prin aceea că acest comitet a reținut că reclamanta nu se încadrează în categoria microîntreprinderilor, a întreprinderilor mici și mijlocii și a lăsat Comisiei posibilitatea de a solicita rambursarea finanțărilor care i-au fost acordate reclamantei în trecut în cadrul PC7;

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comitetul de validare a dreptului la apărare al reclamantei și a principiului bunei administrări prin aceea că nu i-a dat posibilitatea acesteia să își facă cunoscut punctul de vedere în mod efectiv;

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comitetul de validare a obligației de motivare adecvată a propriei decizii.


title: Cauza T-236/07: Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2010 — Germania/Comisia [ FEOGA — Secțiunea Garantare — Închiderea conturilor — Exercițiul 2006 — Data de aplicare a articolului 32 alineatul (5) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Forța obligatorie a unei declarații unilaterale a Comisiei anexate la procesul-verbal al unei reuniuni Coreper ]

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/39

         Hotărârea Tribunalului din 26 octombrie 2010 — Germania/Comisia
   (Cauza T-236/07) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - Închiderea conturilor - Exercițiul 2006 - Data de aplicare a articolului 32 alineatul (5) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Forța obligatorie a unei declarații unilaterale a Comisiei anexate la procesul-verbal al unei reuniuni Coreper)
   2010/C 346/77
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial M. Lumma și J. Möller, ulterior J. Möller și N. Graf Vitzthum, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: F. Erlbacher, agent)

      Obiectul

   Anularea parțială a Deciziei C (2007) 1901 final a Comisiei din 27 aprilie 2007 privind închiderea conturilor agențiilor de plată ale statelor membre referitoare la cheltuielile finanțate de Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, pentru exercițiul financiar 2006 (JO L 122, p. 51)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza C-143/08: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/18

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-143/08)
   (2008/C 142/29)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Kaduczak și P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru transpunerea Directivei 2006/73/CE (1) a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului și, în orice caz, prin neinformarea Comisiei cu privire la adoptarea acestor măsuri, Republica Polonia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate.

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2006/73/CE a expirat la 31 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 241, p. 26-58, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 135.


title: Cauza T-373/09: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — El Corte Inglés/OAPI — Pucci International (Emidio Tucci) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Emidio Tucci — Marcă comunitară figurativă și mărci naționale verbale anterioare și figurativă Emilio Pucci și EMILIO PUCCI — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/22

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — El Corte Inglés/OAPI — Pucci International (Emidio Tucci)
   (Cauza T-373/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Emidio Tucci - Marcă comunitară figurativă și mărci naționale verbale anterioare și figurativă Emilio Pucci și EMILIO PUCCI - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Profit necuvenit obținut din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 355/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial J. L. Rivas Zurdo, E. López Camba și E. Seijo Veiguela, ulterior J. L. Rivas Zurdo și E. Seijo Veiguela, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto și E. Gavuzzi, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 18 iunie 2009 (cauzele conexate R 770/2008-2 și R 826/2008-2) privind o procedură de opoziție între Emilio Pucci International BV și El Corte Inglés, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă El Corte Inglés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 282, 21.11.2009.


title: Cauza T-76/08: Acțiune introdusă la 15 februarie 2008 — E.I. du Pont de Nemours și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/22

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2008 — E.I. du Pont de Nemours și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-76/08)
   (2008/C 116/40)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: E.I. du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Statele Unite), DuPont Performance Elastomers LLC (Wilmington, Statele Unite), DuPont Performance Elastomers SA (Geneva, Elveția) (reprezentanți: J. Boyce și A. Lyle-Smythe, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea articolului 1 litera (b) din decizie în măsura în care prin acesta se reține că E.I. DuPont a luat parte la încălcare;

               —

               anularea articolului 2 litera (b) din decizie în măsura în care prin acesta se reține că E.I. DuPont trebuie să plătească o amedă;

               —

               reducerea amenzilor aplicate reclamantelor în temeiul articolului 2 litera (b) din decizie; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamante.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea în parte a Deciziei C (2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 (cauza COMP/F/38.629 — Cauciuc cloropren) prin care Comisia a reținut că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European prin participarea la un singur și continuu acord și/sau practică concertată în sectorul cauciucului cloropren.
   În susținerea acțiunii, reclamantele arată că pârâta a săvârșit erori vădite de apreciere a faptelor, precum și erori de drept și nu a argumentat în mod corespunzător decizia adoptată:

               —

               prin reținerea în sarcina reclamantei E.I. DuPont a răspunderii pentru implicarea întreprinderii comune DuPont Dow Elastomers în înțelegere pentru perioada ulterioară transferării de către reclamanta E.I. DuPont a întregii sale activități din domeniul elastomerilor, inclusiv al cauciucului cloropren, către DuPont Dow Elastomers;

               —

               prin aplicarea unei amenzi în sarcina E.I. DuPont pentru perioada anterioară transferării activităților sale din domeniul elastomerilor către DuPont Dow Elastomers, în situația în care dreptul Comisiei era de fapt prescris;

               —

               prin faptul că nu a demonstrat un interes legitim în adoptarea unei decizii împotriva E.I. Du Pont în această cauză;

               —

               prin faptul că nu a demonstrat că Bayer și DuPont Dow Elastomers au încheiat un acord sau o înțelegere cu privire la închiderea uzinelor;

               —

               prin utilizarea unui multiplicator pentru durată de 6,5 reprezentând șase ani și șase luni întregi, deși durata implicării DuPont Dow Elastomers a fost de numai șase ani și o lună întreagă;

               —

               prin neacordarea în favoarea reclamantelor a reducerii de clemență maxime disponibile de 30 % și

               —

               prin faptul că a reținut că un angajat al DuPont Dow Elastomers a participat la înțelegere.


title: Cauza C-547/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 28 octombrie 2016 – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil și Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 28 octombrie 2016 – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil și Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
   (Cauza C-547/16)
   (2017/C 022/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Gasorba S.L., Josefa Rico Gil y Antonio Ferrándiz González

      Intimată: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Conform articolului 16 („Aplicarea uniformă a dreptului comunitar al concurenței”) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1) din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, Decizia [2006/446/CE (2)] a Comisiei din 12 aprilie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul CE (cauza COMP/B-1-382.348-Repsol C.P.P) interzice ca contractele care intră în domeniul său de aplicare să fie declarate nule de o instanță națională din cauza duratei clauzei de aprovizionare exclusivă, cu toate că acestea pot fi declarate nule din alte motive, precum impunerea de către furnizor a unui preț minim de vânzare către public în sarcina cumpărătorului (sau a revânzătorului)?»

               2)

               În acest caz, se poate considera că contractele pe termen lung care intră sub incidența deciziei menționate beneficiază de o exceptare individuală în temeiul articolului 101 alineatul (3) TFUE, ținând seama de decizia respectivă?

      (1)
         JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.

      (2)
         JO 2006, L 176, p. 104.


title: Cauza T-68/13: Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Novartis/OAPI (CARE TO CARE) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CARE TO CARE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/20

      Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2014 — Novartis/OAPI (CARE TO CARE)
      (Cauza T-68/13) (1)

      (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CARE TO CARE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
      (2014/C 71/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: M. Rajh și J. Crespo Carrillo, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 noiembrie 2012 (cauza R 953/2012-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal CARE TO CARE ca marcă comunitară

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Novartis AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 108, 13.4.2013.


               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/2

         Repartizarea judecătorilor pe camerele de trei judecători
   (2008/C 301/03)
   Cu ocazia reuniunii din 30 septembrie 2008, Curtea a decis să repartizeze judecătorii pe camere după cum urmează:
   Camera a cincea
   Domnul Ilešič, președinte de cameră
   Domnul Tizzano, domnul Borg Barthet, domnul Levits, domnul Kasel, judecători
   Camera a șasea
   Domnul Bonichot, președinte de cameră
   Domnul Schiemann, domnul Makarczyk, domnul Kūris, domnul Bay Larsen, doamna Toader, judecători
   Camera a șaptea
   Domnul Ó Caoimh, președinte de cameră
   Domnul Cunha Rodrigues, domnul Klučka, domnul Lõhmus, doamna Lindh, domnul Arabadjiev, judecători
   Camera a opta
   Domnul von Danwitz, președinte de cameră
   Doamna Silva de Lapuerta, domnul Juhász, domnul Arestis, domnul Malenovský, judecători


title: Cauza T-365/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Bateaux Mouches/OAPI — Castanet (BATEAUX MOUCHES) ( Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală BATEAUX MOUCHES — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) și articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 decembrie 2008 — Bateaux Mouches/OAPI — Castanet (BATEAUX MOUCHES)
   (Cauza T-365/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală BATEAUX MOUCHES - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) și articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2009/C 32/53)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Compagnie des bateaux mouches SA (Paris, Franța) (reprezentant: D. de Leusse, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Jean-Noël Castanet (München, Germania) (reprezentant: J. Sulzer, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 septembrie 2006 (cauza R 1172/2005-1) referitoare la o procedură de declarare a nulității între domnul Jean-Noël Castanet și Compagnie des bateaux mouches SA.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Compagnie des bateaux mouches SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-106/13: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Synergy Hellas/Comisia („Clauză compromisorie — Al șaselea și al șaptelea program cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare — Reziliere anticipată a contractelor — Încredere legitimă — Proporționalitate — Bună credință — Răspundere extracontractuală — Recalificarea acțiunii — Coexistență a unor cereri de despăgubire contractuală și extracontractuală — Sistem de avertizare rapidă (SAR) — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Legătură de cauzalitate”)

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/17

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2015 – Synergy Hellas/Comisia
   (Cauza T-106/13) (1)

   ((„Clauză compromisorie - Al șaselea și al șaptelea program cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare - Reziliere anticipată a contractelor - Încredere legitimă - Proporționalitate - Bună credință - Răspundere extracontractuală - Recalificarea acțiunii - Coexistență a unor cereri de despăgubire contractuală și extracontractuală - Sistem de avertizare rapidă (SAR) - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Legătură de cauzalitate”))
   (2016/C 007/23)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atena, Grecia) (reprezentanţi: M. Angelopoulos şi K. Damis, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal şi A. Sauka, asistaţi de L. Athanassiou şi G. Gerapetritis, avocaţi)

      Obiectul

   Cereri de despăgubire contractuală și extracontractuală formulate în contextul executării mai multor contracte pe care Comisia le-a încheiat cu reclamanta în temeiul celui de Al șaselea și al celui de Al șaptelea program cadru pentru acțiuni de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de demonstrare care contribuie la realizarea Spațiului European de Cercetare și la inovare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 141, 18.5.2013.


title: Cauza C-304/10: Acțiune introdusă la 22 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/22

         Acțiune introdusă la 22 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-304/10)
   ()
   2010/C 246/38
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wilderspin și D. Milanowska, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a normelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/82/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind obligația operatorilor de transport de a comunica datele privind pasagerii (1) sau, în orice caz, prin neinformarea Comisiei cu privire la adoptarea acestor dispoziții, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din directiva menționată.

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 2004/82 a expirat la 5 septembrie 2006.

      (1)  JO L 261, p. 4, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 40.


title: Cauza F-80/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 octombrie 2013 — Gomes Moreira/ECDC (Funcția publică — Agent temporar — Reziliere anticipată a contractului cu durată determinată — Ruperea legăturii de încredere — Abatere disciplinară)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/20

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 octombrie 2013 — Gomes Moreira/ECDC
   (Cauza F-80/11) (1)

   (Funcția publică - Agent temporar - Reziliere anticipată a contractului cu durată determinată - Ruperea legăturii de încredere - Abatere disciplinară)
   2013/C 377/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Joaquim Paulo Gomes Moreira (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abrau Caldas, avocați)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (reprezentanți: inițial A. Ammon, agent, ulterior R. Trott, agent, D. Waelbroek și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită anularea deciziei de reziliere a contractului reclamantului pentru motive disciplinare și plata unei sume reprezentând repararea prejudiciului material și moral pretins a fi suferit

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 11 octombrie 2010 în măsura în care aceasta l-a suspendat din funcție pe reclamant.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 319, 29.10.2011, p. 30.


title: Cauza T-319/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Drogenhilfe Köln Projekt/OAPI (Rauschbrille)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/38

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – Drogenhilfe Köln Projekt/OAPI (Rauschbrille)
   (Cauza T-319/14)
   2014/C 212/49
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH (Köln, Germania) (reprezentant: V. Schoene, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea Deciziei din 29 ianuarie 2014 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 1356/2013-1 și trimiterea cauzei spre reexaminare Oficiului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Rauschbrille” pentru produse și servicii din clasele 9, 41 și 44.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-346/13: Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Republica Elenă/Comisia

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/15

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2013 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-346/13)
   2013/C 245/19
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: Chalkias Ioannis Konstantinos, Basakou Xanthi, Vasilopoulou Antonia Evanthia, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei 2013/214/UE din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2013) 2436] (JO L 123, p. 11), în măsura în care exclude anumite cheltuieli efectuate de Republica Elenă, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Cu privire la corecțiile financiare impuse prin Decizia atacată de punere în aplicare a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2013) 2436] (JO L 123, p. 11), în măsura în care această decizie impune Republicii Elene o corecție financiară totală de 6 175 094,49 euro pentru cheltuieli efectuate de Republica Elenă în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală, axa 2, 2007-2013, măsuri referitoare la teritoriu din exercițiile financiare 2009 și 2010 (ani de formulare a cererilor 2008 și 2009), Republica Elenă invocă următoarele motive de anulare:

               Prin primul motiv de anulare, Republica Elenă susține că decizia este lipsită de temei legal și de motivare în ceea ce privește corecția forfetară propusă de 5 %, având în vedere că controalele la fața locului ale tuturor angajamentelor asumate nu au fost efectuate pe toate parcelele agricole vizate de cererile de ajutor referitoare la anii fiscali relevanți în scopul efectuării anchetei.

               Prin al doilea motiv de anulare, Republica Elenă neagă faptul că decizia referitoare la impunerea unei corecții forfetare de 2 % în urma constatării unor deficiențe privind trasabilitatea rapoartelor de control pentru măsurile agro-ambientale în general, încălcându-se articolul 28 alineatul (1) din Regulamentul nr. 796/2004 al Comisiei (1), a fost adoptată pe baza unor erori de fapt și este în orice caz nemotivată.

               Prin al treilea motiv de anulare, Republica Elenă afirmă că decizia nu are temei legal și motivare în ceea ce privește impunerea unei corecții forfetare de 2 % în sectoarele distincte „Producția ecologică” și „Creșterea șeptelului bio”, din moment ce, pe lângă efectuarea, cu dovezi, în cursul procedurii, a unor controale specifice cu privire la măsurile în discuție de către organele de control specializate și autorizate, entitatea care acordă finanțarea era obligată să efectueze controale proprii.

               Prin al patrulea motiv de anulare, Republica Elenă invocă încălcarea principiului proporționalității prin corecția forfetară propusă de 5 % întrucât anumite angajamente și în special cele referitoare la utilizarea îngrășămintelor, a produselor de protecție a plantelor, a pesticidelor sau a altor substanțe aferente sunt controlate în principal de visu. Decizia Comisiei este motivată în mod necorespunzător, dacă nu contradictoriu.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco-condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO 2004 L 141, p. 18, Ediție specială, 3/vol. 56, p. 210).


title: Cauza F-42/08: Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/27

         Acțiune introdusă la 31 martie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-42/08)
   (2008/C 158/50)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Declararea faptului că Delegația Comisiei Europene în Angola a trimis prin fax, la 18 martie 2002, o notă datată 18 martie 2002 și adresată reclamantului, la un post telefonic care nu se afla nici sub controlul, nici la dispoziția reclamantului, declararea caracterului nelegal al acestui fapt și obligarea pârâtei la plata sumei de 100 000 de euro cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciu
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a cererii din 8 martie 2007, indiferent cum este formulată;

               —

               anularea, în măsura necesară, a deciziei de respingere a reclamației din 10 septembrie 2007, indiferent cum este formulată;

               —

               anularea, în măsura necesară, a notei din 9 ianuarie 2008;

               —

               declararea faptului că Delegația Comisiei Europene în Angola a trimis, la 18 martie 2002, printr-un fax expediat la postul telefonic cu numărul de telefon și de fax +39.0833.54xxxx, o notă datată 18 martie 2002 și adresată reclamantului, precum și stabilirea și declararea nelegalității unui astfel de fapt;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul produs și prejudiciul viitor în raport cu faptul generator al acestui prejudiciu, a sumei de 100 000 de euro sau a acelei sume mai mari sau mai reduse pe care Tribunalul o va reține ca fiind justă și echitabilă, majorată cu dobânda de 10 % pe an, cu capitalizare anuală, începând de la data cererii din 8 martie 2007 și până la data la care se va efectua plata;

               —

               obligarea pârâtei la restituirea către reclamant a tuturor cheltuielilor și onorariilor ocazionate de procedură, inclusiv a celor care privesc realizarea expertizei părților care ar putea fi efectuată eventual în scopul dovedirii existenței condițiilor necesare pentru obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumelor menționate mai sus, precum și, în general, a oricărui fapt relevant pentru hotărârea care va fi pronunțată în cauza de față.