title: Cauza T-343/06: Acțiune introdusă la data de 1 decembrie 2007 — Shell Petroleum și alții/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/15

         Acțiune introdusă la data de 1 decembrie 2007 — Shell Petroleum și alții/Comisie
   (Cauza T-343/06)
   (2007/C 20/22)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Shell Petroleum NV (Haga, Țările de Jos), The Shell Transport and Trading Company Ltd (Londra, Regatul Unit), Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (Capelle aan den IJssel, Țările de Jos) (reprezentați de: O. W. Brouwer, W. Knibbeler, S. Verschuur, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor
   Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd solicită Curții:

               —

               anularea, în întregime, a deciziei din data de 13 septembrie 2006 a Comisiei privitoare la o procedură în baza art. 81 CE (cauza COMP/F/38.456 — Bitumen — NL, numită în continuare, „decizia“), în măsura în care se adresează către Shell Petroleum NV și către The Shell Transport and Trading Company Ltd sau

               —

               anularea parțială a deciziei, în măsura în care stabilește că Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd au încălcat articolul 81 CE între 1 aprilie 1994 și 19 februarie 1996 și să reducă amenda aplicată acestora și

               —

               în oricare dintre cazuri, reducerea amenzii impuse societăților Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd ca urmare a deciziei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor suportate de Shell Petroleum NV și The Shell Transport and Trading Company Ltd în legătură cu plata totală sau parțială a amenzii sau cu constituirea unei garanții bancare;

               —

               luarea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

         Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV solicită Curții:

               —

               anularea parțială a deciziei, în măsura în care stabilește că Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV a încălcat articolul 81 CE între 1 aprilie 1994 și 19 februarie 1996 și reducerea amenzii impuse acesteia și

               —

               în oricare dintre cazuri, reducerea amenzii aplicate societății Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV ca urmare a deciziei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a costurilor suportate de Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV în legătură cu plata totală sau parțială a amenzii sau cu constituirea unei garanții bancare;

               —

               luarea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții susțin că următoarele elemente ale deciziei sunt bazate pe erori de drept și pe erori de apreciere:

               a)

               stabilirea faptului că Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV era un instigator și un lider de cartel;

               b)

               atribuirea răspunderii pentru încălcare societăților The Shell Transport and Trading Company Ltd și Shell Petroleum NV;

               c)

               majorarea amenzii pentru încălcare repetată;

               d)

               calcularea cuantumului de început pentru Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV;

               e)

               durata încălcării.


title: Cauza F-5/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 — Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță — Expunere sumară a motivelor invocate în cerere — Termen de formulare a reclamației — Fapte noi — Inadmisibilitate vădită)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/72

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 — Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza F-5/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță - Expunere sumară a motivelor invocate în cerere - Termen de formulare a reclamației - Fapte noi - Inadmisibilitate vădită)
   (2008/C 209/131)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier, G. Corstens și J. Vermer, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei AIPN de a nu promova reclamantul în gradul A*11 în cadrul exercițiului de promovare 2006 — Anularea unei serii de decizii privind cariera reclamantului și a altor funcționari ai Curții de Conturi — Anularea rezultatului alegerilor din 2006 pentru Comitetul pentru personal al acesteia din urmă — Cerere de daune interese
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind, în parte, vădit inadmisibilă și, în parte, vădit nefondată.

               2)

               Obligă pe domnul Nijs la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007, p. 44.


title: Cauza F-49/10: Acțiune introdusă la 24 iunie 2010 — De Nicola/BEI

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/61

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2010 — De Nicola/BEI
   (Cauza F-49/10)
   ()
   2010/C 221/98
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei comunicate reclamantului la 11 mai 2010, în partea în care, în esență, se refuză încercarea de soluționare amiabilă a litigiului prin respingerea implicită a cererii de rambursare a unei cheltuieli medicale pentru o terapie laser și obligarea pârâtei la plata către reclamantă a sumei de 3 000 EUR, majorată cu dobânzi, și reevaluarea monetară a sumelor recunoscute

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei comunicate prin e-mailul din 11 mai 2010;

               —

               obligarea BEI la restituirea către reclamantă a sumei de 3 000 EUR, cheltuită pentru terapia laser efectuată în 2007, pe lângă repararea prejudiciului rezultat din deprecierea monetară și dobânzi la sumele recunoscute;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-630/13 P: Recurs introdus la 25 noiembrie 2013 de Issam Anbouba împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2013 în cauza T-592/11, Anbouba/Consiliul

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/21

         Recurs introdus la 25 noiembrie 2013 de Issam Anbouba împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2013 în cauza T-592/11, Anbouba/Consiliul
   (Cauza C-630/13 P)
   2014/C 45/37
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Issam Anbouba (reprezentanți: J.-M. Salva și M.-A. Bastin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

               —

               Declararea și dispunerea:

                           —

                           anulării Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene T-592/11 (Camera a șasea) din 13 septembrie 2013, Issam Anbouba/Consiliul Uniunii Europene;

                           —

                           nelegalității deciziei de înscriere a recurentului pe lista persoanelor și entităților vizate de sancțiunile economice;

                           —

                           anulării deciziilor și regulamentelor atacate cu ocazia cauzei T-592/11;

                           —

                           obligării Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurentul invocă două motive.
   În primul rând, recurentul apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, întrucât a considerat că Consiliul, neputând face dovada unui sprijin al recurentului pentru regimul sirian, a aplicat doar o prezumție de sprijin al conducătorilor principalelor întreprinderi din Siria pentru regimul sirian. Primul aspect al motivului se întemeiază pe lipsa unui temei juridic al unei astfel de prezumții. Astfel, caracterul extrem de grav și de constrângător al măsurilor restrictive nu ar permite ca acestea să fie aplicate în temeiul unei prezumții la care niciun act cu putere de lege nu ar fi prevăzut în mod normal să recurgă. Al doilea aspect al motivului este întemeiat pe caracterul neproporțional al acestei prezumții în raport cu obiectivul urmărit, în special din cauza caracterului său extrem de general. Al treilea aspect al motivului este întemeiat pe caracterul irefragabil al acestei prezumții. Proba negativă a inexistenței unui sprijin pentru regim ar fi imposibil de adus din punct de vedere material, iar furnizarea unei probe pozitive de opoziție față de regim nu ar putea fi considerată în mod rezonabil ca unicul mijloc de a stabili lipsa unei legături cu regimul.
   În al doilea rând, recurentul reproșează Tribunalului că a statuat în lipsa unei probe furnizate de Consiliu. Prin intermediul primului aspect al celui de al doilea motiv, recurentul apreciază că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, pe de o parte, întrucât nu a exercitat un control normal asupra deciziilor atacate, și, pe de altă parte, întrucât a statuat fără furnizarea de către Consiliu a unui element de probă. În al doilea aspect al celui de al doilea motiv, recurentul impută Tribunalului faptul că nu a sancționat, în hotărârea atacată, o încălcare vădită a principiului contradictorialității și a dreptului la apărare al recurentului. Tribunalul ar fi scutit Consiliul de comunicarea elementelor de probă sau a motivelor care justifică nedivulgarea elementelor menționate și ar fi admis că Consiliul își poate întemeia decizia numai pe o prezumție la care nu putea recurge totuși în mod regulat.


title: Cauza C-319/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor — Articolele 28 CE și 30 CE — Directiva 2001/83/CE — Preparat din usturoi sub formă de capsule — Preparat comercializat în mod legal ca supliment alimentar în anumite state membre — Preparat clasificat ca medicament în statul membru de import — Noțiunea medicament — Obstacol — Justificare — Sănătate publică — Proporționalitate)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-319/05) (1)

   (Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor - Articolele 28 CE și 30 CE - Directiva 2001/83/CE - Preparat din usturoi sub formă de capsule - Preparat comercializat în mod legal ca supliment alimentar în anumite state membre - Preparat clasificat ca medicament în statul membru de import - Noțiunea „medicament’ - Obstacol - Justificare - Sănătate publică - Proporționalitate)
   (2008/C 8/04)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Stromsky și B. Schima, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și C. Schulze-Bahr, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplnirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 28 CE și 30 CE — Practică administrativă națională care clasifică ca medicament un preparat din usturoi în formă de capsulă — Noțiunea de medicament în reglementarea comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Prin clasificarea ca medicament a unui preparat din usturoi sub formă de capsule care nu intră în definiția medicamentului în sensul articolului 1 punctul 2 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 28 CE și 30 CE.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza C-673/13 P: Recurs introdus la 17 decembrie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 8 octombrie 2013 în cauza T-545/11, Stichting Greenpeace Nederland și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)/Comisia Europeană

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/10

      Recurs introdus la 17 decembrie 2013 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 8 octombrie 2013 în cauza T-545/11, Stichting Greenpeace Nederland și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)/Comisia Europeană
      (Cauza C-673/13 P)
      (2014/C 71/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, P. Oliver și P. Ondrůšek, agenți)

         Cealalalte părți din procedură: Stichting Greenpeace Nederland și Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea hotărârii Tribunalului;

                  —

                  în temeiul articolului 61 din Statutul Curții, Curtea să soluționeze ea însăși în mod definitiv primul și al treilea motiv, fie să trimită cauza Tribunalului pentru a se pronunța asupra acestora, și

                  —

                  obligarea intimatelor la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului său, recurenta invocă un motiv unic, potrivit căruia Tribunalul a interpretat în mod eronat noțiunea de informații care „au legătură cu emisii în mediu” la care se referă prima teză a alineatului (1) al articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (1) (denumit în continuare „Regulamentul de la Aarhus”) respingând teza Comisiei potrivit căreia această noțiune trebuie interpretată în mod coerent și armonios în lumina altor dispoziții în cauză. Acest motiv cuprinde trei aspecte:

                  (i)

                  Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a ținut cont de necesitatea asigurării coerenței „interne” a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (2) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul de la Aarhus, interpretat în lumina articolului 4 alineatul (4) din Convenția privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului („Convenția de la Aarhus”);

                  (ii)

                  Tribunalul nu a ținut cont de dispozițiile privind confidențialitatea cuprinse în legislația sectorială privind produsele fitofarmaceutice, și anume Directiva 91/414/CEE a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (3) și Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (4), și

                  (iii)

                  Tribunalul a săvârșit o eroare prin faptul că nu a ținut cont de necesitatea de a interpreta articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul de la Aarhus în conformitate cu, în măsura în care era posibil, Carta drepturilor fundamentale și cu Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (TRIPS).

         (1)  JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126.

         (2)  JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.

         (3)  JO L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30.

         (4)  JO L 309, p. 1.


title: Cauza T-80/15 P: Recurs introdus la 19 februarie 2015 de Luigi Macchia împotriva Ordonanței din 12 decembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-63/11 RENV, Macchia/Comisia

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/33

         Recurs introdus la 19 februarie 2015 de Luigi Macchia împotriva Ordonanței din 12 decembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-63/11 RENV, Macchia/Comisia
   (Cauza T-80/15 P)
   (2015/C 127/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Luigi Macchia (Roma, Italia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii TFP din 12 decembrie 2014 în cauza F-63/11 RENV;

               —

               în consecință, acordarea în favoarea reclamantului a beneficiului concluziilor din primă instanță și, prin urmare:

                           —

                           declararea admisibilității primei acțiuni;

                           —

                           cu titlu principal:

                                       —

                                       anularea deciziei implicite adoptate la 12 august 2010 de directorul general al OLAF, în calitatea sa de AÎCM, de a nu reînnoi contractul său de muncă, astfel cum reiese în special din lipsa de răspuns la cererea pe care acesta a adresat-o la 12 aprilie 2010;

                                       —

                                       în măsura necesară, anularea deciziei adoptate la 22 februarie 2011 de AÎCM de respingere a reclamației introduse de pârât în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

                                       —

                                       prin urmare, reintegrarea pârâtului în funcțiile pe care le ocupa în cadrul OLAF, pentru o prelungire a contractului său conform cerințelor statutare;

                           —

                           în subsidiar, în cazul în care nu s-ar admite cererea de reintegrare formulată anterior, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului material suferit de reclamant, stabilit provizoriu ex aequo et bono la diferența dintre remunerația pe care ar fi perceput-o ca agent temporar în cadrul OLAF și cea aferentă postului pe care îl ocupă în momentul de față (și anume aproximativ 3  000 de euro pe lună), cel puțin pe o durată similară celei a contractului său inițial (4 ani), în afara ipotezei în care contractul menționat ar fi reînnoit a treia oară, dându-i dreptul la un contract pe durată nedeterminată;

                           —

                           în orice caz, obligarea Comisie la plate unei sume stabilite ex aequo et bono la 5  000 de euro, pentru repararea prejudiciului moral, majorată cu dobânzile de întârziere la rata legală de la data hotărârii care va fi pronunțată;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă un motiv unic, întemeiat pe o încălcare a articolului 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice (TFP), pe o încălcare a întinderii controlului jurisdicțional al TFP, pe o încălcare a obligației de motivare, pe o denaturare a faptelor din speță și pe o inexactitate materială a constatărilor TFP privind actele dosarului.


title: Cauza T-551/11: Ordonanța Tribunalului din 5 februarie 2013 — BSI/Consiliul ( „Acțiune în anulare — Dumping — Extindere a taxei antidumping impuse asupra importurilor anumitor elemente de fixare din fier sau oțel originare dinChina la importurile acestor produse expediate din Malaysia — Importator independent — Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE — Lipsa afectării individuale — Act administrativ care conține măsuri de executare — Inadmisibilitate” )

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/17

         Ordonanța Tribunalului din 5 februarie 2013 — BSI/Consiliul
   (Cauza T-551/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Dumping - Extindere a taxei antidumping impuse asupra importurilor anumitor elemente de fixare din fier sau oțel originare dinChina la importurile acestor produse expediate din Malaysia - Importator independent - Articolul 263 al patrulea paragraf TFUE - Lipsa afectării individuale - Act administrativ care conține măsuri de executare - Inadmisibilitate)
   2013/C 86/27
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Brugola Service International Srl (BSI) (Cassano Magnago, Italia) (reprezentanți: S. Bariatti și M. Farneti, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix și P. Mahnič Bruni, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și de M. de Morpurgo, ulterior de G. Berrisch, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: M. França și D. Grespan, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind extinderea taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia (JO L 194, p. 6).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Brugola Service International Sri (BSI) la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 370, 17.12.2011.


title: Cauza C-335/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 6 iulie 2010 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Craiova (România) la data de 6 iulie 2010 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan
   (Cauza C-335/10)
   ()
   2010/C 274/10
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Craiova

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Pârâtă: Claudia Norica Vijulan

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 110 TFUE (ex-articolul 90 TCE) primul paragraf, trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să instituie o taxă prezentând caracteristicile taxei de poluare reglementată prin OUG nr. 50/2008 în forma modificată prin OUG nr. 218/2008, datorită faptului că de aceasta taxă sunt scutite autovehiculele M1 cu norma de poluare Euro 4 și capacitatea cilindrică mai mica de 2 000 cm3, precum și toate autovehiculele N1 cu norma de poluare Euro 4 care se înmatriculează pentru prima dată în România sau într-un alt stat membru în perioada 15.12.2008 — 31.12.2009, dar se aplică autovehiculelor de ocazie similare sau concurente provenite din alte state membre înmatriculate anterior datei de 15.12.2008, dat fiind faptul că aceasta taxă poate reprezenta un impozit intern asupra bunurilor provenind din alte state membre discriminatoriu indirect față de impozitarea produselor naționale, protejând producția națională a autovehiculelor noi?

               2.

               Articolul 110 TFUE (ex-articolul 90 TCE) primul paragraf, trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să instituie o taxă prezentând caracteristicile taxei de poluare instituită prin OUG nr. 50/2008 în forma modificată prin OUG nr. 218/2008, datorita faptului că de aceasta taxă sunt scutite autovehiculele M1 cu norma de poluare Euro 4 și capacitatea cilindrică mai mica de 2 000 cm3, precum și toate autovehiculele N1 cu norma de poluare Euro 4 care se înmatriculează pentru prima dată în România sau într-un alt stat membru în perioada 15.12.2008 — 31.12.2009, dar se aplică autovehiculelor având alte caracteristici tehnice decât cele de mai sus, înmatriculate în aceeași perioada în alte state membre, dat fiind faptul că această taxă poate reprezenta un impozit intern asupra bunurilor provenind din alte state membre discriminatoriu indirect față de impozitarea produselor naționale, protejând producția națională a autovehiculelor noi?


title: Cauza C-198/08: Acțiune introdusă la 14 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/10

         Acțiune introdusă la 14 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-198/08)
   (2008/C 197/15)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: W. Mölls)

      Pârâtă: Republica Austria
   Concluziile reclamantei

               —

               Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Directiva 95/59/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1995 (1) prin adoptarea și menținerea unor prevederi în temeiul cărora prețurile minime de vânzare pentru țigări și pentru tutunul tăiat fin pentru rularea țigărilor sunt stabilite de către stat.

               —

               Obligarea Republicii Austria la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Tutunul prelucrat reprezintă unul dintre cele trei grupuri de produse care sunt supuse unei reglementări armonizate a accizelor la nivel comunitar. Directiva 95/59/CE conține câteva dispoziții generale aplicabile tuturor produselor de tutun prelucrat și reglementează, în plus, structura accizei aplicabile țigărilor. Articolul 9 alineatul (1) consacră principiul că atât producătorii, cât și importatorii au dreptul să stabilească liber prețurile maxime pentru tutunul prelucrat. Această dispoziție garantează nu numai că baza de impozitare este supusă acelorași principii în toate statele membre, ci și previne ca realizarea obiectivelor directivei să fie împiedicată prin reglementări naționale ale prețurilor, care aduc atingere concurenței și pieței interne.
   Reglementarea introdusă în Austria în 2006, potrivit căreia pentru țigări și pentru tutunul tăiat fin pentru rularea țigărilor sunt prevăzute prețuri minime de către autoritățile statului, încalcă dispoziția menționată din Directiva 95/59/CE. Stabilirea de prețuri minime elimină diferențele de preț dintre diferite produse, care pot exista pe baza diverșilor factori ai formării prețului, prin faptul că ridică în mod direct la un nivel minim prețurile de vânzare cu amănuntul din gama inferioară de prețuri. Un astfel de mecanism conduce în mod inevitabil la denaturarea fluxurilor comericale dintre statele membre, chiar dacă prețul minim este dedus, ca în Austria, din prețurile medii ale pieței.
   Printre interesele pe care statele membre le pot urmări prin intermediul politicii lor comerciale și fiscale, se află bineînțeles și interesul pentru protecția sănătății publice. Acesta include și obiectivul de a menține prețurile pentru produsele din tutun la un nivel ridicat. Având în vedere însă că statele membre ar putea să răspundă în totalitate acestui obiectiv prin mijloace fiscale, acestea nu ar putea să invoce asemenea interese pentru a deroga de la dispoziția în discuție din directivă, deoarece astfel ar aduce atingere funcționării pieței interne.
   În opinia Comisiei, impozitarea este un mijloc eficace și suficient din punct de vedere al prețului. Exemple din alte state membre arată de asemenea că tutunul prelucrat ar putea fi scumpit numai prin presiune fiscală, întrucât nivelul impozitului poate fi majorat la discreție, pentru a ridica prețul final, indiferent ce marjă de profit au producătorii respectivi și/sau în ce măsură aceștia sunt gata să vândă fără profit sau chiar în pierdere. Această abordare, prin care impozitarea îndeplinește rolul de factor obiectiv de costuri, evită nu numai efectele negative ale prețurilor minime asupra concurenței și asupra pieței interne, ci și un alt dezavantaj legat de prețurile minime, și anume protecția marjelor producătorilor de produse din tutun. Acest efect nu contribuie absolut deloc la protecția sănătății ci este mai degrabă contraproductiv. Prin urmare, Comisia are convingerea că protecția dorită a sănătății publice poate fi garantată printr-o politică fiscală activă și eficace a statului, fără a fi necesară recurgerea la prețuri minime incompatibile cu articolul 9 din Directiva 95/59/CE.

      (1)  JO L 291, p. 40, Ediție specială, 09/vol. 2, p. 5.


title: Cauza C-446/11 P: Recurs introdus la 30 august 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-196/06, Edison/Comisia

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/27

         Recurs introdus la 30 august 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-196/06, Edison/Comisia
   (Cauza C-446/11 P)
   2011/C 311/45
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și V. Bottka, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Edison SpA

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea extinsă) din 16 iunie 2011, notificată Comisiei la 20 iunie 2011;

               —

               trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

               —

               soluționarea cererii privind cheltuielile de judecată odată cu fondul;

               —

               în cazul în care Curtea va judeca pe fond această cauză, respingerea acțiunii introduse în primă instanță și obligarea Edison SpA la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

               (i)

               Tribunalul ar fi încălcat articolul 253 CE coroborat cu articolul 81 CE întrucât a determinat în mod eronat obiectul și conținutul obligației de motivare în raport cu atribuirea răspunderii pentru o încălcare a articolului 81 CE în sarcina societății care deține în proporție de 100 % capitalul societății care participă în mod direct la încălcare, imputare care se întemeiază pe o prezumție care trebuie răsturnată în mod adecvat. În special, Tribunalul nu ar fi ținut seama de context și de normele juridice care reglementează materia, în special de sarcina probei care incumbă reclamantului. Acesta a impus în mod eronat Comisiei o obligație de motivare în urma unor argumente „care nu erau lipsite de semnificație”, fără a solicita, astfel cum ar fi trebuit, ca aceste argumente să fie de natură să răstoarne prezumția de răspundere a societății care exercită controlul.

               (ii)

               În subsidiar, Tribunalul ar fi încălcat articolele 230 și 253 CE în măsura în care a concluzionat că decizia este motivată insuficient. Pe de o parte, Tribunalul ar fi săvârșit erori de drept în interpretarea deciziei atacate, omițând examinarea unor pasaje relevante. Pe de altă parte, ar fi făcut o confuzie între aspectele de motivare și aspectele de fond prin refuzul de a ține seama de explicațiile prezentate în decizia atacată, atât atunci când a stabilit că se încălcase de către Comisie dreptul la apărare al reclamantei, cât și atunci când a reținut că explicațiile menționate nu sunt convingătoare.

               (iii)

               Tribunalul ar fi încălcat articolele 230 CE și 253 CE coroborate cu principiile dreptului Uniunii privind dreptul la apărare și contradictorialitatea în fața instanțelor Uniunii. Astfel, Tribunalul ar fi reținut în mod eronat că Comisia nu se poate prevala de argumente care nu au fost menționate în comunicarea privind obiecțiunile sau care nu au fost reluate în decizie pentru a răspunde argumentelor reclamantei prin care se urmărește răsturnarea prezumției de răspundere a societății care exercită controlul. Această situație se regăsește în special în cazul în care, precum în speță, este vorba despre documentele invocate de reclamant sau despre care acesta are cunoștință și nu poate ignora riscul luării în considerare a acestora de către Comisie drept probe în sarcina sa sau în cazul în care poate deduce în mod rațional din documentele în cauză concluziile pe care Comisia intenționează să le formuleze.

               (iv)

               Tribunalul ar fi încălcat dispozițiile coroborate ale articolelor 230 CE, 231 CE și 253 CE, reținând în mod eronat că trebuie să anuleze decizia atacată pentru motivare insuficientă, deși soluția adoptată în aceasta era corectă pe fond.


title: Cauza T-375/06: Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — Viega/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/26

         Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — Viega/Comisie
   (Cauza T-375/06)
   (2007/C 42/47)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Viega GmbH & Co. KG (Attendorn, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte J. Burrichter, T. Maeger și F.W. Bulst)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea articolului 1 alineat (1) al deciziei, în măsura în care acesta stabilește încălcarea de către reclamantă a prevederilor articolului 81 alineat (1) TCE și a articolului 53 alineat (1) al Acordului SEE;

               —

               fie anularea articolului 2 al deciziei, în măsura în care acesta obligă reclamanta la plata unei amenzi în valoare de 54,29 milioane de euro;

               —

               fie diminuarea în mod corespunzător a cuantumului amenzii impuse reclamantei prin articolul 2 al deciziei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia C(2006) 4180 — final a Comisiei din 20 septembrie 2006, emisă în cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri. Prin decizia atacată reclamanta a fost obligată la plata unei amenzi pentru încălcarea dispozițiilor articolelor 81 TCE și 53 alineat (1) din Acordul SEE. În opinia Comisiei, în perioada 12 decembrie 1991-22 martie 2001, reclamanta a participat la o serie de acorduri pe piața racordurilor din cupru și din aliaje de cupru ce vizau fixarea prețurilor, a listelor de prețuri și a rabaturilor, la acorduri asupra mecanismelor de implementare a creșterilor de prețuri, la împărțirea piețelor și a clienților, precum și la schimbul altor informații comerciale.
   În motivarea acțiunii, reclamanta invocă următoarele patru argumente:
   În primul rând, se susține faptul că decizia încălcă prevederile articolului 23 alineat (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), pentru că pârâta a încălcat principiile esențiale relative la stabilirea cuantumului amenzii prin aprecierea eronată a cifrei totale de afaceri ce a stat la baza fixării cuantumului amenzii. În evaluarea presupusei încălcări a dreptului comunitar, pârâta a luat în calcul și cifra de afaceri a reclamantei relativă la racordurile de compresiune, deși reclamanta nu a participat niciodată la încălcarea regulilor comunitare în materia concurenței în privința racordurilor de compresiune.
   În al doilea rând, reclamanta susține că pârâta a stabilit în mod eronat participarea reclamantei, respectiv durata acestei participării, la practicile comerciale ce încalcă prevederile articolelor 81 alineat (1) TCE și 253 TCE. În opinia reclamantei, pârâta nu a procedat la o evaluare detaliată a probelor, stabilind în mod eronat încălcările dreptului comunitar în materia concurenței puse în sarcina reclamantei.
   Mai mult, reclamanta pretinde în subsidiar că pârâta a încălcat prevederile articolelor 81 alineat (1) TCE și 253 TCE, și prin stabilirea eronată a dimensiunii încălcării dreptului comunitar în materia concurenței avute în vedere în articolul 1 al deciziei.
   În final, reclamanta învederează în subsidiar faptul că articolul 2 din decizia atacată încălcă prevederile articolului 23 alineat (2) din Directiva nr. 1/2003, pentru că pârâta a încălcat principiile esențiale relative la stabilirea cuantumului amenzii. Reclamanta susține în această privință că dispozițiile cuprinse în Liniile directoare privind calculul amenzilor (2) nu au fost respectate întrucât încălcarea dreptului comunitar a fost considerată ca deosebit de gravă, durata sa a fost greșit stabilită ceea ce a determinat sporirea bazei de calcul, iar circumstanțele atenuante nu au fost reținute.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a regulilor de concurență prevăzute la articolele 81 şi 82 TCE (JO L 1, p. 1).

      (2)  Liniile directoare privind calculul amenzilor aplicate în baza articolului 15 alineat (2) din Regulamentul nr. 17 şi a articolului 65 alineat (5) din Tratatul CECA (JO 1998 C 9, p. 3).


title: Cauza T-176/17: Acțiune introdusă la 13 martie 2017 – Sequel Naturals/EUIPO – Fernandes (VeGa one)

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/58

         Acțiune introdusă la 13 martie 2017 – Sequel Naturals/EUIPO – Fernandes (VeGa one)
   (Cauza T-176/17)
   (2017/C 144/78)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sequel Naturals ULC (Port Coquilam, British Columbia, Canada) reprezentant: H. Lindström, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carlos Fernandes (Gross-Umstadt, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „VeGa one” – cererea de înregistrare nr. 12 649 612

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 în cauza R 2466/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-206/96: Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2011 — Van Bennekom/Consiliul și Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/28

         Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2011 — Van Bennekom/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-206/96) (1)

   2011/C 204/51
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 74, 8.3.1997.


title: Cauza T-258/16: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2017 – Mediterranean Premium Spirits/EUIPO – G-Star Raw (GINRAW) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GINRAW — Marca Uniunii Europene verbală anterioară RAW — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului — Obligația de motivare”]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/26

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2017 – Mediterranean Premium Spirits/EUIPO – G-Star Raw (GINRAW)
   (Cauza T-258/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GINRAW - Marca Uniunii Europene verbală anterioară RAW - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Elemente de probă prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului - Obligația de motivare”])
   (2017/C 249/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mediterranean Premium Spirits, SL (Barcelona, Spania) (reprezentanți: J. A. Mora Granell și J. Romaní Lluch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și K. Sidat Humphreys, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: G-Star Raw CV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: L. Dijkman și J. van Manen, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 14 martie 2016 (cauza R 1583/2015-4), privind o procedură de opoziție între G-Star Raw și Mediterranean Premium Spirits

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Mediterranean Premium Spirits, SL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de EUIPO și de G-Star Raw CV.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza T-477/08: Hotărârea Tribunalului din 4 martie 2010 — Mundipharma/OAPI — ALK-Abelló (AVANZALENE) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AVANZALENE — Marca comunitară verbală anterioară AVANZ — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/42

         Hotărârea Tribunalului din 4 martie 2010 — Mundipharma/OAPI — ALK-Abelló (AVANZALENE)
   (Cauza T-477/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AVANZALENE - Marca comunitară verbală anterioară AVANZ - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 113/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mundipharma AG (Bâle, Elveția) (reprezentant: F. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: ALK-Abelló A/S (Hørsholm, Danemarca) (reprezentant: S. Palomäki Arnesen, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 28 august 2008 (cauza R 1694/2007-4) privind o procedură de opoziție între ALK Abelló A/S și Mundipharma AG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Mundipharma AG la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de ALK Abelló A/S.

               3.

               ALK Abelló A/S suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-483/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Dezvoltarea căilor ferate comunitare — Directiva 2001/14/CE — Alocarea capacităților de infrastructură feroviară — Tarifare — Tarife — Independența administrării)

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 28 februarie 2013 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-483/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Dezvoltarea căilor ferate comunitare - Directiva 2001/14/CE - Alocarea capacităților de infrastructură feroviară - Tarifare - Tarife - Independența administrării)
   2013/C 114/05
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentanți: S. Centeno Huerta și B. Plaza Cruz, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek, J. Očková și T. Müller, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues și M. Perrot, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 10 alineatul (7) din Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86) și a articolului 4 alineatul (1), a articolului 11, a articolului 13 alineatul (2), a articolului 14 alineatul (1) și a articolului 30 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66) — Redevențe — Independență de gestiune

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 4 alineatul (1), articolului 11, articolului 13 alineatul (2) și articolului 14 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifarea utilizării infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Cehă și Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-216/16: Hotărârea Tribunalului din 23 martie 2017 – Vignerons de la Méditerranée/EUIPO – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LE VAL FRANCE — Marca Uniunii Europene verbală anterioară VIÑA DEL VAL — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr.°207/2009”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/40

         Hotărârea Tribunalului din 23 martie 2017 – Vignerons de la Méditerranée/EUIPO – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
   (Cauza T-216/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LE VAL FRANCE - Marca Uniunii Europene verbală anterioară VIÑA DEL VAL - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr.o207/2009”])
   (2017/C 144/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Vignerons de la Méditerranée (Narbonne, Franța) (reprezentanţi: M. Karsenty-Ricard și M. Merli, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Bodegas Grupo Yllera SL (Rueda, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 2 martie 2016 (cauza R 427/2015-5), privind o procedură de opoziție între Bodegas Grupo Yllera și Vignerons de la Méditerranée

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Vignerons de la Méditerranée la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 4.7.2016.


title: Cauza T-59/09: Hotărârea Tribunalului din 14 februarie 2012 — Germania/Comisia [Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor încheiată — Documente emise de un stat membru — Acordarea accesului — Acord prealabil al statului membru]

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/20

         Hotărârea Tribunalului din 14 februarie 2012 — Germania/Comisia
   (Cauza T-59/09) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor încheiată - Documente emise de un stat membru - Acordarea accesului - Acord prealabil al statului membru)
   2012/C 89/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, B. Klein și A. Wiedmann, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, P. Costa de Oliveira și F. Hoffmeister, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial M. Muñoz Pérez, ulterior S. Centeno Huerta, agenți) și Republica Polonă (reprezentanți: inițial M. Dowgielewicz, ulterior M. Szpunar și B. Majczyna, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentanți: inițial J. Bering Liisberg și B. Weis Fogh, ulterior S. Juul Jørgensen și C. Vang, agenți), Republica Finlanda (reprezentant: J. Heliskoski, agent) și Regatul Suediei (reprezentanți: K. Petkovska, A. Falk și S. Johannesson, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei SG.E.3/RG/mbp D(2008) 10067 a Comisiei din 5 decembrie 2008 prin care se acordă unor cetățeni accesul la anumite documente transmise de Republica Federală Germania în cadrul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor nr. 2005/4569

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Danemarcei, Regatul Spaniei, Republica Finlanda, Republica Polonă și Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.


title: Cauza C-293/11: Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/21

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2011 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-293/11)
   2011/C 232/33
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și C. Soulay, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin aplicarea regimului special de impozitare a agențiilor de turism în materie de TVA în cazul în care serviciile de turism sunt vândute altei persoane decât călătorul, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 306-310 din Directiva 2006/112/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Regimul agențiilor de turism se aplică numai în cazul serviciilor furnizate direct călătorilor, în conformitate cu cuprinsul directivei în majoritatea limbilor. Chiar și versiunea engleză care, într-un singur loc, utilizează termenul „client” („customer”) nu ar avea sens dacă nu ar viza exclusiv călătorii. Aceeași concluzie reiese din coroborarea tuturor dispozițiilor conexe (argumentul de interpretare sistematică). Din interpretarea istorică rezultă aceeași concluzie, întrucât Directiva TVA a codificat pur și simplu A șasea directivă, fără a-i aduce modificări de conținut. În ceea ce privește interpretarea teleologică, aspectul important este interzicerea dublei impozitări a agenților din anumite state membre (cu excluderea deducerilor în cazul aplicării extinse a regimului agențiilor de turism). Un stat membru izolat nu poate corecta nicio imperfecțiune a directivei în lipsa unei modificări oficiale a textului acesteia.

      (1)  JO L 347, 11.12.2006, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza C-237/06 P: Ordonanța Curții din 8 martie 2007 — Guido Strack/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcție publică — Decizia de a încheia o investigație OLAF — Acuzații de fraudă susținute de un funcționar — Calitatea de a acționa a acestuia)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/24

         Ordonanța Curții din 8 martie 2007 — Guido Strack/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-237/06 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Decizia de a încheia o investigație OLAF - Acuzații de fraudă susținute de un funcționar - Calitatea de a acționa a acestuia)
   (2007/C 96/43)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Guido Strack (reprezentant: L. Füllkrug, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Kraemer și C. Ladenburger, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 22 martie 2006, Starck/Comisie (T-4/05) prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea ce avea ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei privind încheierea unei investigații OLAF, declanșată ca urmare a acuzațiilor de fraudă susținute de reclamant, și a raportului final de anchetă, precum și, pe de altă parte, redeschiderea respectivei anchete și întocmirea unui nou raport final de anchetă — Decizie care poate face obiectul unei acțiuni în anulare — Noțiunea de „act cauzator de prejudicii ”din Statutul funcționarilor Comunității Europene — Obligația de a trimite cauza spre soluționare Tribunalului Funcției Publice
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe dl Starck la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza C-202/05: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 17 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Yissum Research and Development Company of the Hebrew University of Jerusalem/Comptroller-General of Patents (Articolul 104 alineatul (3) paragraful întâi din Regulamentul de procedură — Dreptul brevetelor — Medicamente — Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 — Certificat suplimentar de protecție pentru produse medicamentoase — Noțiunea de produs — Noțiunea de compoziție de principii active )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/19

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 17 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Yissum Research and Development Company of the Hebrew University of Jerusalem/Comptroller-General of Patents
   (Cauza C-202/05) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) paragraful întâi din Regulamentul de procedură - Dreptul brevetelor - Medicamente - Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 - Certificat suplimentar de protecție pentru produse medicamentoase - Noțiunea de „produs’ - Noțiunea de „compoziție de principii active’)
   (2007/C 96/33)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Yissum Research and Development Company of the Hebrew University of Jerusalem

      Pârât: Comptroller-General of Patents
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 1 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru produse medicamentoase (JO L 182, p. 1) — Noțiunea de „produs ”— Noțiunea de „compoziție de principii active ale unui produs medicamentos ”— Produs medicamentos care conține două componente, una având efect terapeutic recunoscut pentru o anumită indicație și cealaltă permițând prezentarea produsului medicamentos sub o formă care îi asigură eficacitatea
   Dispozitivul
   Articolul 1 litera (b) din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru produse medicamentoase (JO L 182, p. 1), în versiunea rezultată din Actul privind condițiile de aderare a Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, trebuie interpretat în sensul că, în ipoteza în care brevetul de bază protejează un al doilea uz medical al unui principiu activ, acest uz nu se include în definiția produsului.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005.


title: Cauza C-514/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Salzburg — Austria) — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH/Land Salzburg [Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 45 TFUE — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Articolul 7 alineatul (1) — Reglementare națională care prevede luarea în considerare în parte a perioadelor de activitate realizate la alți angajatori decât Land Salzburg — Restricție privind libera circulație a lucrătorilor — Justificări — Motive imperative de interes general — Obiectivul de fidelizare — Simplificare administrativă — Transparență]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 5 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Salzburg — Austria) — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH/Land Salzburg
   (Cauza C-514/12) (1)

   (Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 45 TFUE - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Articolul 7 alineatul (1) - Reglementare națională care prevede luarea în considerare în parte a perioadelor de activitate realizate la alți angajatori decât Land Salzburg - Restricție privind libera circulație a lucrătorilor - Justificări - Motive imperative de interes general - Obiectivul de fidelizare - Simplificare administrativă - Transparență)
   2014/C 45/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Salzburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH

      Pârât: Land Salzburg

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Landesgericht Salzburg — Interpretarea articolului 45 TFUE, precum și a articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (JO L 141, p. 1) — Remunerarea agenților contractuali din cadrul funcției publice a unui stat membru — Reglementare națională care prevede luarea în calcul a tuturor perioadelor de activitate realizate pentru un anumit angajator public, dar numai a unui procent din perioadele de activitate realizate după o anumită vârstă în cadrul celorlalți angajatori publici sau privați

      Dispozitivul

   Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia, pentru stabilirea datei de referință pentru promovarea angajaților unei colectivități teritoriale în treptele de salarizare superioare din categoria lor de salarizare, este luată în considerare întreaga perioadă de activitate realizată fără întrerupere în serviciul acestei colectivități, în timp ce orice altă perioadă de activitate este luată în considerare numai în parte.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza T-30/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 iunie 2008 — Denka International/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Directiva 2006/92/CE — Limitele maxime aplicabile reziduurilor de diclorvos — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate )

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/43

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 iunie 2008 — Denka International/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-30/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2006/92/CE - Limitele maxime aplicabile reziduurilor de diclorvos - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 223/74)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Denka International BV (Barneveld, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Parpala și B. Doherty, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare parțială a Directivei 2006/92/CE a Comisiei din 9 noiembrie 2006 de modificare a anexelor la Directivele 76/895/CEE, 86/362/CEE și 90/642/CEE ale Consiliului în ceea ce privește în ceea ce privește limitele maxime aplicabile reziduurilor de captan, diclorvos, etion și folpet (JO L 311, p. 31).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Denka International BV suportă propriile cheltuieli și pe cele ale Comisiei.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza C-23/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) la 17 ianuarie 2012 — Mohamad Zakaria

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāts (Letonia) la 17 ianuarie 2012 — Mohamad Zakaria
   (Cauza C-23/12)
   2012/C 80/18
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Mohamad Zakaria

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (1) prevede ca o persoană să aibă dreptul să formuleze o cale de atac doar împotriva unui refuz al intrării sau și împotriva unor încălcări comise în cursul procedurii de adoptare a deciziei de autorizare a intrării?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, dispoziția menționată anterior impune statelor membre, în lumina considerentului (20) al Regulamentului (CE) nr. 562/2006 și a articolului 6 alineatul (1) din acesta, precum și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligația să garanteze o cale de atac efectivă în fața unei instanțe judecătorești?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, iar răspunsul la a doua întrebare este negativ, articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006, impune statelor membre, în lumina considerentului (20) al Regulamentului (CE) nr. 562/2006 și a articolului 6 alineatul (1) din acesta, precum și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligația să garanteze o cale de atac efectivă în fața unui organ administrativ care să răspundă, din punct de vedere instituțional și funcțional, acelorași garanții ca o instanță judecătorească?

      (1)  JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5.


title: Cauza C-305/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport feroviar — Directiva 2005/47/CE — Condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar — Acordul partenerilor sociali din sector la nivel european — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-305/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport feroviar - Directiva 2005/47/CE - Condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar - Acordul partenerilor sociali din sector la nivel european - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2011/C 160/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Peere și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentant: C. Schiltz, agent)

      Obiectul

   Acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor — Neadoptarea și sau/lipsa comunicării, în termenele prevăzute, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative prevăzute de Directiva 2005/47/CE a Consiliului din 18 iulie 2005 privind acordul dintre Comunitatea Căilor Ferate Europene (CER) și Federația Europeană a Lucrătorilor în Transporturi (ETF) asupra anumitor aspecte legate de condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili care prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar (JO L 195, p. 15, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 32)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/47/CE a Consiliului din 18 iulie 2005 privind acordul dintre Comunitatea Căilor Ferate Europene (CER) și Federația Europeană a Lucrătorilor în Transporturi (ETF) asupra anumitor aspecte legate de condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili care prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Marele Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 234, 28.8.2010.


title: Cauzele T-582/11 și T-583/11: Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013 — Solar-Fabrik/OAPI (Premium XL și Premium L) [ „Marcă comunitară — Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare verbale Premium XL și Premium L — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/19

         Hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013 — Solar-Fabrik/OAPI (Premium XL și Premium L)
   (Cauzele T-582/11 și T-583/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare verbale Premium XL și Premium L - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 63/37
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Freiburg im Breisgau, Germania) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Două acțiuni fomulate împotriva a două Decizii ale Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 septembrie 2011 (cauza R 245/2011-1 și respectiv cauza R 246/2011-1) privind cereri de înregistrare ca mărci comunitare a semnului verbal Premium XL și respectiv a semnului verbal Premium L

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-582/11 și T-583/11 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Obligă Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-5/13: Cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Törvényszék (Ungaria) la 3 ianuarie 2013 — Ferenc Tibor Kovács/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/23

         Cerere de decizie preliminară formulată de Szombathelyi Törvényszék (Ungaria) la 3 ianuarie 2013 — Ferenc Tibor Kovács/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Cauza C-5/13)
   2013/C 114/35
   Limba de procedură: maghiara

      Instanță de trimitere

   Szombathelyi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ferenc Tibor Kovács

      Pârâtă: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Întrebarea preliminară

   Reglementarea referitoare la interdicția discriminării și la libera circulație a persoanelor, precum și dreptul la un proces echitabil pot fi interpretate în sensul că se opun unei dispoziții dintr-un stat membru cum este cea prevăzută la articolul 25/B din Legea I din 1988, potrivit căreia în Ungaria pot circula pe drumurile publice vehiculele care dispun de autorizație administrativă și de număr de înmatriculare emise de autoritățile maghiare, iar îndeplinirea condițiilor care permit exonerarea de obligația respectării dispoziției menționate poate fi stabilită numai în timpul controlului?


title: Cauza C-203/06: Hotărârea Curții (camera a șasea) din data de 18 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 93/16/CEE — Medici — Recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri — Netranspunerea în termenul prescris)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/14

         Hotărârea Curții (camera a șasea) din data de 18 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Cehă
   (Cauza C-203/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 93/16/CEE - Medici - Recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri - Netranspunerea în termenul prescris)
   (2007/C 95/23)
   Limba de procedură: ceha
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Walkerová și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentant: T. Boček, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Netranspunerea, în termenul prevăzut, a Directivei 93/16/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind facilitarea liberei circulații a medicilor și recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare (JO L 165, p. 1)
   Dispozitivul

               1)

               Constată că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 93/16/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind facilitarea liberei circulații a medicilor și recunoașterea reciprocă a diplomelor, certificatelor și a altor titluri oficiale de calificare, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi reveneau în temeiul articolului 44 din respectiva directivă.

               2)

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 143, 17.6.2006.


title: Cauza C-327/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Danemarcei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/374/CEE — Răspunderea pentru produsele cu defect — Răspunderea furnizorului unui produs cu defect)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 5 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Danemarcei
   (Cauza C-327/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/374/CEE - Răspunderea pentru produsele cu defect - Răspunderea furnizorului unui produs cu defect)
   (2007/C 199/10)
   Limba de procedură: daneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Rasmussen, A. Caeiros și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârât: Regatul Danemarcei (reprezentant: J. Molde, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunere incorectă a Directivei 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (JO L 210, p. 29) — Legislație națională care prevede răspunderea distribuitorului unui produs cu defect ca producător
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și menținerea unor dispoziții care prevăd că furnizorii intermediari care intervin în lanțul de distribuție sunt răspunzători în aceleași condiții ca producătorul, cu încălcarea articolului 3 alineatul (3) din Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect, Regatul Danemarcei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Danemarcei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 257, 15.10.2005.


title: Cauza C-80/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 14 februarie 2017 – Fundo de Garantia Automóvel/Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal de Justiça (Portugalia) la 14 februarie 2017 – Fundo de Garantia Automóvel/Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana
   (Cauza C-80/17)
   (2017/C 144/39)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Fundo de Garantia Automóvel

      Pârâte: Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 din Directiva 72/166/CEE a Consiliului (1) din 24 aprilie 1972 (în vigoare la data accidentului) trebuie interpretat în sensul că obligativitatea încheierii unui contract de asigurare de răspundere civilă auto include și situațiile în care, ca urmare a deciziei proprietarului, vehiculul este imobilizat pe o proprietate privată, în afara drumurilor publice?
               sau
               trebuie interpretat în sensul că, în aceste condiții, obligația de asigurare nu revine proprietarului vehiculului, fără a aduce atingere răspunderii pe care Fundo de Garantia Automóvel și-o asumă în raport cu terții prejudiciați, în special în caz de furt în vederea folosinței de vehicule?

               2)

               Articolul 1 alineatul (4) din Directiva 84/5/CEE (2) a Consiliului din 30 decembrie 1983 (în vigoare la data accidentului) trebuie interpretat în sensul că Fundo de Garantia Automóvel – care, având în vedere că nu a fost încheiat un contract de asigurare de răspundere civilă, a acordat despăgubirea corespunzătoare terților prejudiciați în urma unui accident de circulație cauzat de un autovehicul care, fără autorizația proprietarului și fără știința acestuia, a fost scos de pe terenul privat unde se afla imobilizat – are drept de regres împotriva proprietarului vehiculului, indiferent de răspunderea acestuia din urmă pentru accident?
               sau
               trebuie interpretat în sensul că Fundo de Garantia Automóvel are drept de regres împotriva proprietarului vehiculului numai dacă sunt întrunite condițiile răspunderii civile, în special faptul că, la momentul producerii accidentului, proprietarul deținea comanda efectivă a vehiculului?

      (1)  Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind aproprierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO 1972, L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10).

      (2)  A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO 1984, L 8, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 104).


title: Cauza C-590/10: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 22 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — Wolfgang Köppl/Freistaat Bayern [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 91/439/CEE — Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) — Articolul 7 alineatul (1) — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Retragerea autorizației de conducere naționale — Emiterea unui permis pentru categoria B de către un alt stat membru — Nerespectarea condiției privind domiciliul — Emitere ulterioară, de către același stat membru, a unui permis pentru categoria C — Respectarea condiției privind domiciliul — Obligație de a fi titular al unui permis valabil pentru vehiculele din categoria B la momentul emiterii unui permis de conducere pentru vehiculele din categoria C]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 22 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Germania) — Wolfgang Köppl/Freistaat Bayern
   (Cauza C-590/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 91/439/CEE - Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) - Articolul 7 alineatul (1) - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Retragerea autorizației de conducere naționale - Emiterea unui permis pentru categoria B de către un alt stat membru - Nerespectarea condiției privind domiciliul - Emitere ulterioară, de către același stat membru, a unui permis pentru categoria C - Respectarea condiției privind domiciliul - Obligație de a fi titular al unui permis valabil pentru vehiculele din categoria B la momentul emiterii unui permis de conducere pentru vehiculele din categoria C)
   2012/C 109/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Wolfgang Köppl

      Pârât: Freistaat Bayern

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Interpretarea, în lumina articolului 2 alineatul (1) și a articolului 3 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1 alineatul (2) și a articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62) — Permis de conducere pentru categoria B emis de un stat membru cu nerespectarea condiției privind domiciliul, unui resortisant al unui alt stat membru după ce i-a fost retras permisul național și după expirarea perioadei de interdicție pentru a solicita din nou un astfel de permis — Emitere ulterioară, de către același stat membru, a unui permis pentru categoria C cu respectarea condiției privind domiciliul — Posibilitatea statului membru gazdă de a nu recunoaște validitatea acestor permise

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2000/56/CE a Comisiei din 14 septembrie 2000, nu se opun ca un stat membru să refuze recunoașterea autorizațiilor de conducere pentru vehiculele din categoriile B și C emise de un stat membru unei persoane față de care primul stat membru a adoptat anterior măsuri în sensul articolului 8 alineatul (2) din această directivă, atunci când autorizația de conducere pentru vehiculele din categoria B a fost emisă în al doilea stat membru cu nerespectarea, astfel cum rezultă din mențiunile care figurează pe permisul de conducere emis în legătură cu aceasta, a condiției privind domiciliul stabil, prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (b) din directiva menționată și că autorizația de conducere pentru vehiculele din categoria C a fost emisă pe baza primei autorizații, fără ca nerespectarea condiției menționate privind domiciliul stabil să rezulte din noul permis de conducere emis în legătură cu această autorizație de conducere pentru vehiculele din categoria C.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza C-52/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Eleftheri tileorasi A.E. „ALTER CHANNEL” , Konstantinos Giannikos/Ypourgos Typou kai Meson mazikis Enimerosis kai, Ethniko Symvoulio Radiotileorasis [Directiva 89/552/CEE — Activități de difuzare a programelor de televiziune — Articolul 1 litera (d) — Noțiunea „publicitate mascată” — Caracter intenționat — Prezentarea unui tratament dentar estetic în cursul unei emisiuni televizate]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Eleftheri tileorasi A.E. „ALTER CHANNEL”, Konstantinos Giannikos/Ypourgos Typou kai Meson mazikis Enimerosis kai, Ethniko Symvoulio Radiotileorasis
   (Cauza C-52/10) (1)

   (Directiva 89/552/CEE - Activități de difuzare a programelor de televiziune - Articolul 1 litera (d) - Noțiunea „publicitate mascată” - Caracter intenționat - Prezentarea unui tratament dentar estetic în cursul unei emisiuni televizate)
   2011/C 226/08
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Eleftheri tileorasi A.E. „ALTER CHANNEL”, Konstantinos Giannikos

      Pârâți: Ypourgos Typou kai Meson mazikis Enimerosis kai, Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolului 1 litera (c) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215), astfel cum a fost modificat prin articolul 1 litera (c) din Directiva 1997/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997 (JO L 202, p. 60, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 232) — Emisiune de televiziune care constă în prezentarea unui tratament dentar estetic — Noțiunea „publicitate mascată”

      Dispozitivul

   Articolul 1 litera (d) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 iunie 1997, trebuie interpretat în sensul că plata unei sume de bani sau o formă de compensație similară nu constituie un element necesar pentru a putea stabili caracterul intenționat al publicității mascate.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza T-76/16: Ordonanța Tribunalului din 1 martie 2017 – Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale AEGYPTISCHE ERDE — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Respingerea cererii — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”]

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/18

         Ordonanța Tribunalului din 1 martie 2017 – Ikos/EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)
   (Cauza T-76/16) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale AEGYPTISCHE ERDE - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Respingerea cererii - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”])
   (2017/C 202/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ikos GmbH (Lörrach, Germania) (reprezentant: A. Masberg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2015 (cauza R 1257/2015-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal AEGYPTISCHE ERDE ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ikos GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 118, 4.4.2016.


title: Cauza C-84/14 P: Recurs introdus la 18 februarie 2014 de Forgital Italy SpA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a şasea) din 4 decembrie 2013 în cauza T-438/10, Forgital Italy SpA/Consiliul Uniunii Europene

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/14

         Recurs introdus la 18 februarie 2014 de Forgital Italy SpA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a şasea) din 4 decembrie 2013 în cauza T-438/10, Forgital Italy SpA/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-84/14 P)
   2014/C 129/17
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Forgital Italy SpA (reprezentanţi: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței pronunțate la 4 decembrie 2013 în cauza T-438/10, prin care Tribunalul Uniunii Europene a respins ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect anularea Regulamentului (UE) nr. 566/2010 al Consiliului din 29 iunie 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1255/96 de suspendare temporară a taxelor vamale autonome prevăzute de Tariful vamal comun pentru anumite produse industriale, agricole și pescărești (JO 2010 L 163, p. 4), în măsura în care acesta modifică desemnarea anumitor produse pentru care sunt suspendate taxele vamale autonome prevăzute de Tariful vamal comun;

               —

               trimiterea cauzei T-438/10 spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene în vederea soluționării pe fond a litigiului, conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene și a Comisiei Europene la plata ansamblului cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă încălcarea articolului 13 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, a dreptului la o cale de atac efectivă prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a principiului fundamental al protecției jurisdicționale efective a drepturilor și încălcarea dreptului la apărare. Aceasta susține că Tribunalul Uniunii Europene a comis o eroare de drept prin invocarea din oficiu a excepției de inadmisibilitate a acțiunii introduse de recurentă în cauza T-438/10, fără a expune motivele de fapt și de drept pe care se întemeiază excepția menționată și fără a permite părților să se pronunțe în această privință, cum prevede articolul 113 din Regulamentul de procedură al Tribunalului. În acest sens, este lipsită de relevanță împrejurarea că Tribunalul a adresat părților o întrebare referitoare la incidența pe care ar avea-o în cauză Ordonanța din 5 februarie 2013 (cauza T-551/11, BSI/Consiliul) întrucât, contrar celor afirmate de Tribunal, părțile nu ar fi trebuit să presupună că acesta avea în vedere posibilitatea ridicării din oficiu a unei excepții de inadmisibilitate.
   În al doilea rând, Tribunalul ar fi comis o eroare de drept referitoare la interpretarea articolului 263 al patrulea paragraf ultima teză TFUE, coroborat cu principiul general al protecției jurisdicționale efective, prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Regulamentul (UE) nr. 566/2010 al Consiliului din 29 iunie 2010 nu ar constitui un act normativ care presupune măsuri de executare.


title: Cauza C-146/12: Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/4

         Acțiune introdusă la 26 martie 2012 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-146/12)
   2012/C 157/05
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch și G. Braun, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 1, articolului 2, articolului 4 alineatul (2), articolului 5 alineatele (2), (5), (6) și (8), articolului 6 alineatele (1), (2), (3), (9) și (10), articolelor 7, 8 și 9, articolului 11 alineatele (4) și (5), articolului 12, articolului 13 alineatul (5), articolelor 15, 16 și 17, articolului 18 alineatele (1), (2), (4) și (5), articolului 19 alineatul (3), articolelor 20-27, articolului 28 alineatele (4) și (6) și articolelor 32-35 din Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate (1), precum și dispozițiilor anexelor I-IX la directiva menționată sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania, în conformitate cu articolul 260 alineatul (3) TFUE, la plata de penalități cu titlu cominatoriu de 215 409,60 euro pentru fiecare zi de întârziere, plătibile în contul resurselor proprii al Uniunii Europene ca sancțiune a neîndeplinirii obligației de comunicare a măsurilor de transpunere;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 19 iulie 2010.

      (1)  JO L 191, p. 1.


title: Cauza T-298/10: Acțiune introdusă la 7 iulie 2010 — Arrieta D. Gross/OAPI — Toro Araneda (BIODANZA)

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/17

         Acțiune introdusă la 7 iulie 2010 — Arrieta D. Gross/OAPI — Toro Araneda (BIODANZA)
   (Cauza T-298/10)
   ()
   2010/C 260/24
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Christina Arrieta D. Gross (Hamburg, Germania) (reprezentant: J.-P. Ewert, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Rolando Mario Toro Araneda (Santiago de Chile, Chile)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 aprilie 2010 în cauza R 1149/2009-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor suportate de reclamantă în fața camerei de recurs, în cazul în care ar deveni intervenientă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „BIODANZA”, pentru produse și servicii din clasele 16, 41 și 44.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea nr. 2905152 a mărcii verbale germane „BIODANZA”, pentru produse și servicii din clasele 16 și 41, înregistrarea nr. VA 199500708 a mărcii verbale daneze „BIODANZA”, pentru produse și servicii din clasele 16, 41 și 44.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția cu privire la o parte dintre produsele și serviciile contestate și admite cererea de înregistrare pentru celelalte produse la care aceasta se referă.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac, anulează decizia atacată și respinge în întregime opoziția.

      Motivele invocate: în susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că decizia în litigiu încalcă articolul 42 alineatul (2) și articolul 42 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a considerat în mod eronat că reclamanta nu a dovedit că marca anterioară a făcut obiectul unei utilizări serioase într-un stat membru în care marca națională anterioară este protejată pentru utilizarea în Comunitate.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta consideră că decizia atacată încalcă norma 22 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei, în măsura în care camera de recurs nu a invitat-o pe reclamantă să prezinte dovada impusă de această dispoziție, astfel cum ar fi trebuit să dispună.


title: Cauza T-364/13: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Mocek şi Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna/OAPI – Lacoste (KAJMAN) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KAJMAN — Marcă comunitară figurativă anterioară reprezentând un crocodil — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Cereri de anulare și de modificare formulate de intervenientă — Articolul 134 alineatul (3) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/33

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Mocek şi Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna/OAPI – Lacoste (KAJMAN)
   (Cauza T-364/13) (1)

   ([Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative KAJMAN - Marcă comunitară figurativă anterioară reprezentând un crocodil - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Cereri de anulare și de modificare formulate de intervenientă - Articolul 134 alineatul (3) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991])
   (2015/C 389/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamante: Eugenia Mocek şi Jadwiga Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (Chojnice, Polonia) (reprezentanţi: K. Grala şi B. Szczepaniak, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: iniţial P. Geroulakos, ulterior D. Gája, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lacoste SA (Paris, Franţa) (reprezentant: P. Gaultier, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 mai 2013 (cauza R 2466/2010-4), privind o procedură de opoziție între, pe de o parte, Lacoste SA și, pe de altă parte, Eugenia Mocek și Jadwiga Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Respinge cererile de anulare și de modificare prezentate de Lacoste SA.

               3)

               Eugenia Mocek și Jadwiga Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna suportă toate cheltuielile de judecată aferente acțiunii, precum și propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de anulare și de modificare ale Lacoste SA.

               4)

               Lacoste SA suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor sale de anulare și de modificare.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.