title: Cauza T-284/15: Acțiune introdusă la 1 iunie 2015 – AlzChem/Comisia

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/55

         Acțiune introdusă la 1 iunie 2015 – AlzChem/Comisia
   (Cauza T-284/15)
   (2015/C 302/71)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: AlzChem AG (Trostberg, Germania) (reprezentanți: P. Alexiadis, Solicitor, A. Borsos și I. Georgiopoulos, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii drept admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea articolului 2 din Decizia Comisiei din 15 octombrie 2014 în temeiul articolului 107 alineatul (1) și al articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene privind ajutorul de stat SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) pus în aplicare de Slovacia în favoarea NCHZ;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unei erori atunci când a constatat că continuarea activității NCHZ în temeiul deciziei comitetului creditorilor nu constituia ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere atunci când a constatat că nu a fost acordat niciun avantaj în favoarea Novácke chemické závody, a.s. v konkurze (NCHZ), deși activitatea acesteia a fost menținută după decizia comitetului creditorilor și a creditorilor garantați. Comisia a săvârșit de asemenea o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere atunci când a constatat că decizia comitetului creditorilor și a creditorilor garantați de a continua activitatea NCHZ nu este imputabilă statului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației de motivare, consacrată la articolul 296 TFUE, în ceea ce privește imputabilitatea în sarcina statului a deciziei comitetului creditorilor și a creditorilor garantați

                           —

                           Comisia nu a furnizat o motivare în legătură cu aprobarea deciziei comitetului creditorilor și a creditorilor garantați de către Trenčín Court. De asemenea, Comisia nu a furnizat nici o motivare în legătură cu dreptul de veto al creditorilor garantați în ceea ce privește continuarea activității NCHZ în temeiul legislației slovace privind falimentul.


title: Cauza T-390/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2008 — Piccinni-Leopardi și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2008 — Piccinni-Leopardi și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-390/04) (1)

   (2008/C 197/65)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza T-134/11: Acțiune introdusă la 3 martie 2011 — Al-Faqih și alții/Comisia

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/21

         Acțiune introdusă la 3 martie 2011 — Al-Faqih și alții/Comisia
   (Cauza T-134/11)
   2011/C 130/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Regatul Unit), Ghunia Abdrabbah (Birmingham, Regatul Unit), Taher Nasuf (Manchester, Regatul Unit) și Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentanți: E. Grieves, Barrister, și N. Garcia-Lora, Solicitor)

      Pârâți: Comisia Europeană

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Regulamentului (UE) nr. 1139/2010 (1) al Comisiei și a Regulamentului (UE) nr. 1138/2010 (2) al Comisiei în măsura în care se aplică reclamanților și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de reclamanți și toate sumele avansate cu titlu de asistență judiciară de Curtea de Justiție.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că a fost ignorată în mod deliberat de Comisie jurisprudența obligatorie a Curții de Justiție și că aceasta nu a examinat în mod independent temeiurile desemnărilor reclamanților și nici nu a solicitat motive pentru desemnările respective.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că Regulamentul (UE) nr. 1139/2010 al Comisiei și Regulamentului (UE) nr. 1138/2010 al Comisiei nu au respectat dreptul la control jurisdicțional și au încălcat dreptul la apărare, interferând astfel cu articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că concluziile la care a juns Comisia în cadrul examinării cu privire la unul dintre reclamanți, Sanabel Relief Agency Ltd, sunt greșite și nu se susțin din punct de vedere juridic.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că Regulamentul (UE) nr. 1139/2010 al Comisiei și Regulamentului (UE) nr. 1138/2010 al Comisiei reprezintă o încălcare disproporționată a drepturilor tuturor celor patru reclamanți la proprietate și la viață privată potrivit articolului 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale. În plus, asemenea legislație este irațională, în special având în vedere opinia Regatului Unit că primii trei reclamanți nu mai îndeplinesc criteriile relevante.

      (1)  Regulamentului (UE) nr. 1139/2010 al Comisiei din 7 decembrie 2010 de modificare pentru a 141-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii (JO L 322, p. 6).

      (2)  Regulamentului (UE) nr. 1138/2010 al Comisiei din 7 decembrie 2010 de modificare pentru a 140-a oară a Regulamentului (CE) nr. 881/2002 al Consiliului de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva anumitor persoane și entități care au legătură cu Osama ben Laden, cu rețeaua Al-Qaida și cu talibanii (JO L 322, p. 4).


title: Cauza F-121/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 14 iunie 2016 – Fernández González/Comisia [Funcție publică — Agent temporar — Agent în post în cadrul cabinetului unui comisar european — Recrutarea unui agent temporar în temeiul articolului 2 litera (b) din RAA — Condiția întreruperii pe o durată de șase luni a oricărei forme de angajare în cadrul Comisiei — Punctul 3.2 din Nota D(2005) 18064 a Comisiei din 28 iulie 2005 privind angajarea agenților temporari în temeiul articolului 2 literele (b) și (d) din RAA pe posturi permanente în cazul inexistenței unor candidați care au reușit la concurs]

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/68

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Judecător unic) din 14 iunie 2016 – Fernández González/Comisia
   (Cauza F-121/15) (1)

   ([Funcție publică - Agent temporar - Agent în post în cadrul cabinetului unui comisar european - Recrutarea unui agent temporar în temeiul articolului 2 litera (b) din RAA - Condiția întreruperii pe o durată de șase luni a oricărei forme de angajare în cadrul Comisiei - Punctul 3.2 din Nota D(2005) 18064 a Comisiei din 28 iulie 2005 privind angajarea agenților temporari în temeiul articolului 2 literele (b) și (d) din RAA pe posturi permanente în cazul inexistenței unor candidați care au reușit la concurs])
   (2016/C 270/75)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Elia Fernández González (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Casado García-Hirschfeld și É. Boigelot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți, D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de respingere a candidaturii reclamantei pentru postul care a făcut obiectul anunțului pentru ocuparea unui post vacant COM/2014/2036, întemeiată pe nerespectarea condiției întreruperii contractului pentru o durată de șase luni înaintea recrutării unui agent care a fost anterior angajat cu un contract în gradul AT2c, în temeiul Notei D(2005)18064 din 28 iulie 2005 a DG HR, precum și repararea prejudiciului moral și material pretins a fi fost suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de doamna Elia Fernández González.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015, p. 57.


title: Cauza C-369/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport — Directiva 2001/14/CE — Articolul 4 alineatul (1) și articolul 30 alineatul (3) — Alocarea capacităților infrastructurii feroviare — Tarifare — Tarifele de utilizare a infrastructurii — Independența administratorului infrastructurii]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-369/11) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport - Directiva 2001/14/CE - Articolul 4 alineatul (1) și articolul 30 alineatul (3) - Alocarea capacităților infrastructurii feroviare - Tarifare - Tarifele de utilizare a infrastructurii - Independența administratorului infrastructurii)
   2013/C 344/12
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentant: M. Smolek, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor dispozițiilor necesare pentru a se conforma articolului 6 alineatul (3) și anexei II la Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86), cu modificările ulterioare, precum și articolului 4 alineatul (2), articolului 14 alineatul (2), articolului 4 alineatul (1), articolului 30 alineatul (3) și articolului 30 alineatul (1) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66)

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu asigură independența administratorului infrastructurii în ceea ce privește stabilirea tarifării accesului la infrastructură și alocarea capacităților de infrastructură feroviară, Republica Italiană nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 30 alineatul (3) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană, Republica Italiană și Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-615/12 P: Recurs introdus la 24 decembrie 2012 de Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 25 octombrie 2012 în cauza T-161/06, Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater/Comisia Europeană

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/13

         Recurs introdus la 24 decembrie 2012 de Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 25 octombrie 2012 în cauza T-161/06, Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater/Comisia Europeană
   (Cauza C-615/12 P)
   2013/C 63/21
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (reprezentant: H. Karl, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului din 25 octombrie 2012 în cauza T-161/06 și pronunțarea unei hotărâri asupra fondului;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta își întemeiază recursul pe încălcarea normelor de procedură a căror aplicare nelegală a dus la respingerea acțiunii ca inadmisibilă, aducându-se astfel atingere intereselor recurentei, precum și pe încălcarea dreptul Uniunii de către Tribunal.
   Potrivit recurentei, prin hotărârea pronunțată, Tribunalul a respins acțiunea ca inadmisibilă pentru motivul că aceasta nu a fost motivată suficient în raport cu temeiul juridic și, prin urmare, nu s-a respectat articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură. Această apreciere nu corespunde elementelor din dosar. Cerințele prevăzute la articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură au fost aplicate în mod arbitrar și contrar obiectivului dispoziției respective.
   În plus, în ceea ce privește problema temeiniciei în raport cu articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură, Tribunalul nu a luat deloc în considerare observațiile ulterioare formulate în memoriul în replică al recurentei și nici argumentele prezentate în observațiile sale privind excepția de inadmisibilitate sau le-a luat în considerare doar cu scopul de a argumenta caracterul defectuos al acestora și, astfel, a refuzat să considere admisibilă acțiunea, încălcând normele de procedură și neținând seama de totalitatea argumentelor prezentate.
   Prin decizia de a respinge acțiunea ca inadmisibilă, Tribunalul a pronunțat o hotărâre care ar fi putut să fie pronunțată sub această formă și atacată încă din anul 2007, încălcând astfel orice previzibilitate, transparență și eficiență în cadrul procedurii. Prin urmare, nu a existat un proces echitabil și echilibrat.


title: Cauza T-363/08: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2010 — 2nine/OAPI — Pacific Sunwear of California (nollie) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative nollie — Mărci naționale și internaționale verbale anterioare NOLI — Motive relative de refuz — Lipsa similitudinii produselor — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] — Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009]” ]

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/31

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2010 — 2nine/OAPI — Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Cauza T-363/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative nollie - Mărci naționale și internaționale verbale anterioare NOLI - Motive relative de refuz - Lipsa similitudinii produselor - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] - Articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009]”)
   2010/C 134/52
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: 2nine Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Palmer, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 iunie 2008 (cauza R 1590/2007-2 privind o procedură de opoziție între 2nine Ltd și Pacific Sunwear of California, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă 2nine Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza T-450/13: Acțiune introdusă la 23 august 2013 — CEDC International/OAPI — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/23

         Acțiune introdusă la 23 august 2013 — CEDC International/OAPI — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)
   (Cauza T-450/13)
   2013/C 304/40
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polonia) (reprezentant: M. Siciarek, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S.A. (Łańcut, Polonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei pronunțate de Camera a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la 10 iunie 2013 în cauza R 1734/2011-4;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culorile roșu, verde, auriu și negru reprezentând imaginea unui animal bovin și care conține elementele verbale „WISENT VODKA” pentru produse din clasa 33 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 044 472

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: mărcile poloneze nr. 86 410, 80 990, 80 991, 46 050, 208 988, 125 911, 189 866, 208 090, 62 081 înregistrate pentru „băuturi alcoolice” din clasa 33, marca comunitară nr. 5 585 138 pentru marca figurativă în culorile negru și alb care conține elementul verbal „ŻUBRÓWKA” și marca comunitară nr. 6 215 719 pentru marca 3D în culorile negru și alb care conține elementul verbal „ŻUBRÓWKA”, înregistrate pentru „băuturi alcoolice” (cu excepția berilor) din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: a admis opoziția și a respins cererea de înregistrare a unei mărci comunitare.

      Decizia camerei de recurs: a anulat decizia atacată și a respins opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (1)

      (1)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza T-156/15: Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – Franța/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/23

         Acțiune introdusă la 27 martie 2015 – Franța/Comisia
   (Cauza T-156/15)
   (2015/C 190/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas și C. Candat, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în parte a Deciziei C(2015) 53 final a Comisiei din 16 ianuarie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) în măsura în care în ceea ce privește ajutoarele directe, este întemeiată pe constatări care nu au fost menționate în cadrul comunicărilor efectuate de Comisie și în măsura în care sistemul de control nu permite să se asigure aplicarea corespunzătoare a reglementării Uniunii privind bunele condiții agricole și de mediu pentru anii de cerere 2011 și 2012;

               —

               anularea în parte a Deciziei C(2015) 53 final în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune toate cheltuielile efectuate în sectorul ajutoarelor pe suprafață în Haute-Corse pentru anii de cerere 2010 și următorii;

               —

               anularea în parte a Deciziei C(2015) 53 final în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune cheltuielile efectuate de Republica Franceză în cadrul ajutorului Indemnizații compensatorii pentru handicapuri naturale din axa 2 din planul de dezvoltare rurală în Franța 2007-2013 pentru exercițiile financiare 2010, 2011, 2012 și 2013. Cu titlu subsidiar, anularea în parte a acestei decizii în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană acea parte a cheltuielilor efectuate de Republica Franceză în cadrul ajutorului ICHN pentru ovine care au făcut obiectul unor verificări la fața locului în temeiul controalelor de identificare a animalelor;

               —

               anularea în parte a Deciziei C(2015) 53 final în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniune cheltuielile efectuate de Republica Franceză în sectorul restructurării industriei zahărului în limita a 25 % din cheltuielile privind ajutoarele plătite producătorilor de zahăr care au beneficiat de un ajutor pentru dezafectare totală și au menținut silozuri de stocare. Cu titlu subsidiar, anularea în parte a acestei decizii în măsura în care corecția financiară aplicată în limita a 25 % din cheltuielile privind ajutoarele plătite producătorilor de zahăr care au beneficiat de un ajutor pentru dezafectare totală și care au menținut silozuri de stocare este disproporționată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive care privesc trei aspecte ale deciziei atacate.

               —

               Cu privire la partea deciziei atacate care privește sectorul ajutoarelor directe, primul pilon, pentru exercițiile financiare 2011, 2012 și 2013

                           1.

                           Primul motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 (1) și a dreptului la apărare al reclamantei, în măsura în care corecția forfetară aplicată tuturor plăților de ajutoare în sectorul sus-menționat, cu excepția Haute-Corse, ar fi întemeiată pe deficiențe care nu au fost comunicate reclamantei.

                           2.

                           Al doilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe o încălcare a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (2) și a anexei III la regulamentul menționat,

                           3.

                           Al treilea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 și a dreptului la apărare al reclamantei, în măsura în care corecția financiară aplicată în acest sector tuturor cheltuielilor privind ajutoarele în Haute-Corse ar fi întemeiată pe deficiențe care nu au fost comunicate reclamantei.

                           4.

                           Al patrulea motiv, invocat în parte cu titlu subsidiar, întemeiat pe o încălcare a principiului proporționalității și pe nerespectarea documentului nr. VI/5330/97 al Comisiei din 23 decembrie 1997, intitulat „Orientări privind calculul consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare”.

               —

               Cu privire la partea deciziei atacate care privește indemnizațiile compensatorii pentru handicapuri naturale din axa 2 din planul de dezvoltare rurală în Franța – FEADR

                           5.

                           Al cincilea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 10 alineatele (2) și (4) și a articolului 14 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 (3), întrucât Comisia a considerat în mod greșit că reclamanta nu și-a îndeplinit obligațiile în materie de verificări pentru motivul că nu procedase la numărarea animalelor în cadrul verificărilor la fața locului.

                           6.

                           Al șaselea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe o extindere nelegală a aplicării corecției forfetare în cazul ovinelor neeligibile pentru prima pentru oi.

               —

               Cu privire la partea deciziei atacate care privește corecția financiară aplicată în sectorul restructurării industriei zahărului

                           7.

                           Al șaptelea motiv întemeiat pe o încălcare a articolelor 3 și 4 din Regulamentul nr. 320/2006 (4) și a articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 968/2006 (5), întrucât Comisia a exclus de la finanțarea de către Uniune anumite cheltuieli efectuate de reclamantă în sectorul sus-menționat pentru motivul că unele silozuri de stocare menținute în patru amplasamente din Franța constituie instalații de producție.

                           8.

                           Al optulea motiv, invocat cu titlu subsidiar, întemeiat pe o încălcare a principiilor proporționalității și egalității de tratament.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 171, p. 90, Ediție specială 14/vol. 02, p. 37, rectificare în JO 2007 L 291, p. 30).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16, rectificare în JO 2010, L 23, p. 7).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1975/2006 al Comisiei din 7 decembrie 2006 privind normele de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de control și a eco-condiționalității în ceea ce privește măsurile de sprijin pentru dezvoltarea rurală (JO L 368, p. 74, Ediție specială 3/vol. 80, p. 192).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 58, p. 42, Ediție specială 3/vol. 70, p. 118).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei din 27 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 al Consiliului de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană (JO L 176, p. 32, Ediție specială 3/vol. 73, p. 52).


title: Cauza T-187/17: Acțiune introdusă la 21 martie 2017 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/35

         Acțiune introdusă la 21 martie 2017 – Bernard Krone Holding/EUIPO (Mega Liner)
   (Cauza T-187/17)
   (2017/C 161/50)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Germania) (reprezentanți: T. Weeg și K. Lüken, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Mega Liner” – cererea de înregistrare nr. 14 473 094

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 9 ianuarie 2017 în cauza R 442/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care respinge calea de atac;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-39/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 89/48/CEE — Recunoașterea diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani — Reglementare națională care nu prevede recunoașterea diplomelor care permit accesul la profesia de farmacist de spital — Netranspunerea directivei)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-39/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 89/48/CEE - Recunoașterea diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani - Reglementare națională care nu prevede recunoașterea diplomelor care permit accesul la profesia de farmacist de spital - Netranspunerea directivei)
   (2008/C 158/08)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: M. Muñoz Pérez, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Netranspunerea Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76), în ceea ce privește profesia de farmacist de spital
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani în ceea ce privește profesia de farmacist de spital, Regatul Spaniei nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza C-401/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 24 iulie 2015 – Noémie Depesme, Saïd Kerrou/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour administrative (Luxemburg) la 24 iulie 2015 – Noémie Depesme, Saïd Kerrou/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Cauza C-401/15)
   (2015/C 302/35)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Noémie Depesme, Saïd Kerrou

      Pârât: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Întrebările preliminare

   Pentru a răspunde în mod util cerințelor privind nediscriminarea în lumina articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 (1) privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii coroborat cu articolul 45 alineatul (2) TFUE, în contextul luării în considerare a gradului real de legătură a unui student nerezident, solicitant al ajutorului financiar pentru studii superioare, cu societatea și cu piața forței de muncă din Luxemburg, stat membru în care un lucrător frontalier a fost angajat sau și a desfăşurat activitatea în conformitate cu articolul 2 bis din Legea din 22 iunie 2000 privind ajutorul financiar al statului pentru studii superioare, astfel cum a fost adăugat prin Legea din 19 iulie 2013 ca o consecinţă directă a Hotărârii CJUE din 20 iunie 2013 (cauza C-20/12) (2),

               —

               condiţia impusă studentului în cauză de a fi „copilul” lucrătorului frontalier respectiv trebuie calificată ca fiind echivalentă cu condiţia impusă acestuia de a fi „descendentul direct de gradul I a cărui filiație este stabilită în mod legal în raport cu părintele său” şi trebuie să se pună accentul pe raportul de filiație stabilit între student și lucrătorul frontalier, presupus a se afla la baza legăturii menționate anterior, sau

               —

               trebuie să se pună accentul pe faptul că lucrătorul frontalier „continuă să asigure întreținerea studentului” fără să existe în mod obligatoriu un raport juridic de filiație între acesta şi student, în special prin crearea unei legături suficiente de conviețuire de natură să îl unească cu unul dintre părinții studentului, în raport cu care s-a stabilit în mod legal un raport de filiație?

               —

               din perspectiva celei de a doua interpretări, există anumite criterii de conţinut la care trebuie să răspundă contribuția, prin ipoteză neobligatorie, a lucrătorului frontalier, în cazul în care aceasta nu este exclusivă, ci paralelă cu contribuția unuia dintre părinţi sau a ambilor părinți care au un raport juridic de filiaţie cu studentul și cărora, în consecinţă, le revine, în principiu, obligația legală de întreținere a studentului?

      (1)  JO L 141, p. 1.

      (2)  EU:C:2013:411.


title: Cauza T-205/13 P: Recurs introdus la 8 aprilie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 28 ianuarie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-100/12, Marcuccio/Comisia

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/52

         Recurs introdus la 8 aprilie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 28 ianuarie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-100/12, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-205/13 P)
   2013/C 156/97
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot și fără excepții a ordonanței atacate;

               —

               trimiterea cauzei în discuție Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-203/13 P, Marcuccio/Comisia.


title: Cauza T-323/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Pescatori San Francesco di Paola și Sorrentino/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/36

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Pescatori San Francesco di Paola și Sorrentino/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-323/08)
   (2008/C 272/71)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamanți: Societa' Cooperativa Pescatori San Francesco di Paola și Filippo Sorrentino (Vibo Valentia, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza T-135/09: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Nexans France și Nexans/Comisia

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/48

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Nexans France și Nexans/Comisia
   (Cauza T-135/09)
   2009/C 141/101
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Nexans France SAS și Nexans SA (Paris, Franța) (reprezentanți: M. Powell, Solicitor și J.-P. Tran Thiet, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 9 ianuarie 2009 — Cauza COMP/39610 — Surge,

               —

               declararea ca nelegală a deciziei Comisiei de ridicare a patru DVD-ROMuri și a unei copii a întreg hard diskului laptopului aparținând unui angajat al Nexans France pentru a fi controlate ulterior în locațiile sale de la Bruxelles,

               —

               anularea deciziei Comisiei de intervievare a unui angajat al Nexans France la 30 ianuarie 2009,

               —

               obligarea Comisiei să restituie Nexans France orice document sau probă care ar fi putut fi obținute în baza deciziilor anulate, incluzând nelimitativ: a) documentele care nu fac propriu-zis obiectul investigației; b) documentele referitoare la proiectele de cablaj electric situate în afara Spațiului Economic European; c) documentele confiscate în mod nelegal de pe hard disk și de pe DVD-ROMuri și d) declarațiile luate în cursul sau pe baza intervievărilor angajatului Nexans France,

               —

               obligarea Comisiei să se abțină să folosească, în vederea efectuării de investigații în legătură cu o încălcare a normelor de concurență comunitară, vreun document sau vreo probă care ar fi putut fi obținute în baza deciziilor anulate,

               —

               obligarea Comisiei să se abțină să transmită astfel de documente sau de probe (sau înscrisuri ori informații rezultând din acestea) către autoritățile de concurență din alte jurisdicții,

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată,

               —

               luarea oricăror alte măsuri necesare din punct de vedere juridic.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei C(2009) 92/1 din 9 ianuarie 2009 prin care Nexans SA și toate întreprinderile controlate direct sau indirect de acestea, inclusiv Nexans France, sunt obligate să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 articolul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) al Consiliului (Cauza COMP/39610-Surge), precum și a modului în care a fost aplicată.
   În susținerea cererii, reclamantele arată că decizia atacată încalcă drepturile lor fundamentale, inclusiv dreptul la apărare, dreptul la un proces echitabil, dreptul de a refuza autoincriminarea, prezumția de nevinovăție și dreptul la respectarea vieții private. În plus, acestea susțin că, în aplicarea deciziei atacate, Comisia a depășit cadrul investigației.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat; JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 181.


title: Cauza C-367/10 P: Ordonanța Curții din 31 martie 2011 — EMC Development AB/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a cimentului — Acțiune în anulare îndreptată împotriva unei decizii de respingere a unei plângeri referitoare la adoptarea unui standard armonizat pentru ciment — Procedură de adoptare a standardului — Caracterul obligatoriu al standardului — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/9

         Ordonanța Curții din 31 martie 2011 — EMC Development AB/Comisia Europeană
   (Cauza C-367/10 P) (1)

   (Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a cimentului - Acțiune în anulare îndreptată împotriva unei decizii de respingere a unei plângeri referitoare la adoptarea unui standard armonizat pentru ciment - Procedură de adoptare a standardului - Caracterul obligatoriu al standardului - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2011/C 252/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: EMC Development AB (reprezentant: W.-N. Schelp, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentant: J. Bourke, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 mai 2010, EMC Development/Comisia (T-432/05), prin care Tribunalul a respins o acțiune vizând anularea Deciziei Comisiei din 28 noiembrie 2005 de respingere a plângerii reclamantei întemeiate pe articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 17 și referitoare la pretinse practici concertate ale producătorilor europeni de ciment Portland constând în determinarea adoptării unui standard european pentru ciment (EN 197-1) care ar fi destinat să excludă de pe piață produse și tehnologii concurente

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă EMC Development AB la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-263/12: Acțiune introdusă la 25 mai 2012 — Comisia Europeană/Republica Elenă

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/13

         Acțiune introdusă la 25 mai 2012 — Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-263/12)
   2012/C 217/30
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Patakia și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că prin neadoptarea în termenul acordat a tuturor măsurilor necesare pentru recuperarea ajutorului C 48/08 (ex NN 61/08) acordat de Grecia în favoarea Ellinikos Xrysos SA, considerat ilegal și incompatibil cu piața internă, conform articolului 1 din decizia Comisiei din 23 februarie 2011 [notificată cu numărul C(2011) 1006], și, în orice caz, prin neinformarea în mod corespunzător a Comisiei cu privire la măsurile adoptate în temeiul acestui articol, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2, 3 și 4 din decizia respectivă și din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               La 23 februarie 2011 Comisia a decis că ajutorul de stat în cuantum de 15,34 milioane de euro acordat în mod ilegal Greciei, încălcându-se articolul 10 alineatul (3) TFUE din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în favoarea Ellinikos Xrysos SA, prin vânzarea de active și de terenuri la un preț inferior valorii acestora și prin renunțarea la încasarea taxelor aferente, în scopul protejării locurilor de muncă și a mediului și al creării unui stimulent pentru potențialii cumpărători ai minelor Cassandra, nu este compatibil cu piața internă (1). Prin aceeași decizie, Comisia a solicitat Republicii Elene să recupereze de la beneficiar ajutorul sus-menționat, majorat cu dobânzi. De asemenea, Republica Italiană era obligată să informeze Comisia cu privire la măsurile adoptate pentru punerea în aplicare a deciziei sus-menționate.

               2.

               Republica Elenă a solicitat prelungirea termenului în cursul căruia poate comunica informațiile cu două luni, prelungire pe care Comisia nu i-a acordat-o, având în vedere lipsa motivelor care să o justifice.

               3.

               În pofida scrisorilor de atenționare emise de Comisie la 19 mai 2011 și la 14 iulie 2011 către Republica Elenă, Comisiei nu i s-a comunicat nicio informație, în termenul acordat, cu privire la adoptarea măsurilor de punere în aplicare a deciziei Comisiei.

               4.

               La 8 mai 2012, autoritățile elene i-au comunicat Comisiei o scrisoare din 25 aprilie 2012 prin care notificau societatea Ellinikos Xrysos SA să restituie în termen de 30 de zile ajutorul de stat în discuție. Comisia subliniază însă că această scrisoare nu menționează cuantumul care trebuie recuperat. Se observă că deși în decizia menționată Comisia ar fi calculat cuantumul principal al ajutorului de stat, autoritățile elene nu au calculat cuantumul dobânzilor, astfel cum ar fi trebuit, și nici nu le menționează în notificarea adresată societății. În orice caz, această primă reacție a autorităților elene a avut loc abia la 14 luni după decizia Comisiei, iar Comisia nu a mai primit de la acest moment nicio altă informație cu privire la recuperarea ajutorului de stat în litigiu.

      (1)  Articolul 1 din Decizia Comisiei din 23 februarie 2011 privind ajutorul de stat C 48/08 (ex NN 61/08) acordat de Grecia în favoarea Ellinikos Xrysos SA.


title: Cauza C-591/16 P: Recurs introdus la 18 noiembrie 2016 de H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 18 noiembrie 2016 în cauza T-472/13 H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Comisia Europeană

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/25

         Recurs introdus la 18 noiembrie 2016 de H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 18 noiembrie 2016 în cauza T-472/13 H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-591/16 P)
   (2017/C 030/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd (reprezentanți: R. Subiotto QC, Barrister, T. Kuhn, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

      Concluziile recurentei

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea, în tot sau în parte, a hotărârii;

               —

               anularea deciziei, în măsura în care este aplicabilă recurentelor sau, cu titlu subsidiar, anularea amenzilor aplicate recurentelor în temeiul deciziei sau, cu titlu mai subsidiar, reducerea substanțială a amenzilor aplicate recurentelor în temeiul deciziei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli ale recurentelor, aferente prezentei proceduri și procedurii în fața Tribunalului;

               —

               în cazul în care este necesar, trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare în conformitate cu hotărârea Curții;

               —

               dispunerea oricăror alte măsuri pe care Curtea le consideră adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul primului motiv, recurentele susțin că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât a confirmat concluzia Comisiei potrivit căreia acordurile aveau ca obiect restrângerea concurenței. Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat că un acord restrânge concurența prin obiect chiar dacă intră în domeniul de aplicare al brevetelor deținute de Lundbeck. Un astfel de acord nu poate fi considerat prin însăși natura sa dăunător pentru concurență din moment ce conține restrângeri comparabile cu cele pe care titularul brevetului le-ar fi putut obține prin decizii judiciare adoptate pentru punerea în aplicare a brevetelor sale. O simplă plată nu poate transforma un acord, de altfel legitim și neproblematic, precum un acord de soluționare amiabilă care intră în domeniul de aplicare al brevetului, într-o restrângere a concurenței prin obiect. În consecință, acordul GUK UK, cu privire la care Tribunalul a considerat că intră în domeniul de aplicare al brevetelor deținute de Lundbeck, nu ar fi trebuit să fie considerat că restrânge concurența prin obiect. Aceeași concluzie se aplică celorlalte cinci acorduri, întrucât Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că depășesc domeniul de aplicare al brevetelor deținute de Lundbeck.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a aplicat criteriul juridic corect pentru a examina dacă cinci dintre cele șase acorduri conțineau restrângeri care depășeau domeniul de aplicare al brevetelor deținute de Lundbeck. Tribunalul ar fi trebuit să examineze dacă exista un „acord de voințe” în sensul articolului 101 TFEU între Lundbeck și fiecare dintre întreprinderile de generice pentru ca acordul (acordurile relevante), cu excepția acordului GUK UK, să impună restrângeri care depășesc domeniul de aplicare al brevetelor deținute de Lundbeck. Aplicarea acestui criteriu conduce inevitabil la concluzia juridică că acordurile intrau în obiectul brevetelor deținute de Lundbeck.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurentele susțin că, chiar dacă calificarea juridică a Tribunalului potrivit căreia cinci sau mai puține dintre cele șase acorduri depășeau domeniul de aplicare al brevetelor deținute de Lundbeck ar fi corectă, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a ajuns la concluzia că acordurile care depășeau cadrul brevetelor restrângeau concurența prin obiect. În contextul lor economic și juridic, acordurile nu erau prin însăși natura lor dăunătoare pentru concurență și nu sunt comparabile cu acordurile de împărțire a pieței, iar Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a examinat un scenariu contrafactual.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și o eroare vădită de apreciere a probelor și a oferit o motivare contradictorie întrucât a confirmat concluzia Comisiei potrivit căreia Lundbeck și întreprinderile de generice erau concurenți reali sau potențiali la momentul încheierii acordurilor, indiferent dacă produsele întreprinderilor de generice încălcau sau nu brevetele deținute de Lundbeck. În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a făcut abstracție de existența unor obstacole juridice, și anume brevetele deținute de Lundbeck, care împiedicau intrarea pe piață a întreprinderilor de generice cu produse de citalopram contrafăcute. În al doilea rând, concluzia Tribunalului potrivit căreia Lundbeck se îndoia de validitatea brevetelor sale este viciată de o eroare de drept, de o eroare vădită de apreciere a probelor și de o motivare contradictorie. În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că probele care datau de după încheierea acordurilor, dar care totuși în multe cazuri datau de dinainte de expirarea acordurilor, nu pot fi decisive pentru a examina dacă întreprinderile de generice erau concurenți potențiali pentru Lundbeck. Aceste documente includ dovezi științifice că întreprinderile de generice și producătorii lor de IFA au încălcat brevetele deținute de Lundbeck, ordonanțe ale instanțelor naționale prin care fuseseră emise somații preliminare sau alte forme de măsuri provizorii în favoarea Lundbeck împotriva produselor de citalopram bazate pe IFA pe care unele dintre întreprinderile generice le-au folosit și confirmarea Oficiului European de Brevete (OEB) cu privire la validitatea brevetului de cristalizare al Lundbeck sub toate aspectele relevante, a cărui forță Comisia o pusese la îndoială. În cele din urmă, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și nu a motivat întrucât a considerat că fiecare dintre întreprinderile de generice a avut posibilități reale și concrete de a intra pe piață fără a examina în mod adecvat dacă ar putea face acest lucru cu citalopram necontrafăcut.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a confirmat amenzile aplicate de Comisie Lundbeck. În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a aplicat în mod greșit criteriul culpabilității. În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a confirmat concluzia Comisiei potrivit căreia Lundbeck nu putea să nu aibă cunoștință de natura anticoncurențială a comportamentului său. În al treilea rând, Tribunalul a încălcat principiul securității juridice și pe cel al neretroactivității întrucât a confirmat aplicarea unei amenzi mai mult decât simbolice.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurentele susțin, în subsidiar, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și nu și-a îndeplinit obligația de motivare întrucât a confirmat calculul Comisiei cu privire la amenzile aplicate recurentelor. Valoarea vânzărilor pe care se bazează amenzile include vânzările realizate de Lundbeck în anumite state membre ale SEE în care întreprinderilor de generice le era efectiv interzis să intre întrucât au obținut o autorizație de introducere pe piață doar după expirarea acordurilor sau, în ceea ce privește Austria, întrucât brevetul privind moleculele de citalopram deținut de Lundbeck era încă în vigoare în cursul unei părți însemnate din durata acordurilor. În plus, această situație garantează aplicarea unei cote de gravitate mai mici, în special deoarece acordurile nu sunt comparabile cu cartelurile, iar domeniul lor de aplicare geografică efectiv era mult mai limitat decât domeniul lor de aplicare geografică literal.


title: Cauza C-146/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – J. H. Dees-Erf/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 26 martie 2015 – J. H. Dees-Erf/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Cauza C-146/15)
   (2015/C 198/30)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelant: J. H. Dees-Erf

      Intimați: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Întrebarea preliminară

   Articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediţie specială, 07/vol. 12, p. 218) impune autorităţilor naţionale să adopte măsuri de aplicare care să constituie temeiul juridic pentru punerea în aplicare de către organismul desemnat conform articolului 16 a unor măsuri administrative în fiecare caz individual considerat separat în care există o încălcare a articolului 5 alineatul (1) litera (c) şi a articolului 7 din regulament, pentru a se putea garanta în fiecare caz individual considerat separat respectarea drepturilor pasagerilor la plata unor compensaţii, având în vedere că, potrivit dreptului olandez, în vederea protecţiei drepturilor care le revin pasagerilor în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (c) şi al articolului 7 din regulament, acestora le este oferită posibilitatea de a iniţia o acţiune în faţa instanţelor civile?


title: Cauza C-266/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Nacional – Spania) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA [Trimitere preliminară — Politica socială — Directiva 2003/88/CE — Protecția securității și a sănătății lucrătorilor — Organizarea timpului de lucru — Articolul 2 punctul (1) — Noțiunea „timp de lucru” — Lucrători care nu au un loc de muncă fix sau obișnuit — Timp de deplasare între domiciliul lucrătorilor și locurile în care se află primul și ultimul client]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Nacional – Spania) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)/Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA
   (Cauza C-266/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2003/88/CE - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Articolul 2 punctul (1) - Noțiunea „timp de lucru” - Lucrători care nu au un loc de muncă fix sau obișnuit - Timp de deplasare între domiciliul lucrătorilor și locurile în care se află primul și ultimul client])
   (2015/C 363/18)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Pârâte: Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA

      Dispozitivul

   Articolul 2 punctul 1 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, în care lucrătorii nu au un loc de muncă fix sau obișnuit, timpul de deplasare pe care acești lucrători îl consacră deplasărilor zilnice de la domiciliu la locurile în care se află primul și, respectiv, ultimul client desemnați de angajator constituie „timp de lucru” în sensul acestei dispoziții.

      (1)  JO C 282, 25.8.2014.


title: Cauza F-134/12: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — ZZ/Consiliul

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/74

         Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2012 — ZZ/Consiliul
   (Cauza F-134/12)
   2013/C 26/153
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, D. Abreu Caldas și S. Orlandi, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea, în primul rând, a Deciziei nr. 2011/866/UE a Consiliului din 19 decembrie 2011 privind decizia de neadoptare a propunerii de regulament a Comisiei referitoare la ajustarea anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și a altor agenți al Uniunii precum și, în al doilea rând, a adeverințelor de venit pentru lunile ianuarie, februarie și martie 2012 emise în aplicarea deciziei menționate.

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea nelegalității Deciziei (2011/866/UE) a Consiliului din 19 decembrie 2011 privind propunerea Comisiei referitoare la un regulament al Consiliului de ajustare, începând cu 1 iulie 2011 a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și a altor agenții ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților de corectare care afectează aceste remunerații și pensii;

               —

               anularea răspunsului de respingere a reclamației din 30 iulie 2012 îndreptată împotriva adeverințelor de venit pentru lunile ianuarie, februarie și martie 2012 emise în aplicarea Deciziei nr. 2011/866/UE a Consiliului din 19 decembrie 2011;

               —

               obligarea Consiliului să plătească reclamantului sumele restante din remunerația și pensia la care are dreptul începând cu 1 iulie 2011, majorate cu dobânzi moratorii calculate, începând de la data scadenței sumelor restante datorate, la rata stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare majorată cu două puncte;

               —

               obligarea Consiliului să plătească reclamantului un euro simbolizând prejudiciul moral suferit ca urmare a erorii administrative săvârșite prin adoptarea Deciziei (2011/866/UE) a Consiliului din 19 decembrie 2011;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-185/15: Acțiune introdusă la 14 aprilie 2015 – Buonotourist/Comisia

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/27

         Acțiune introdusă la 14 aprilie 2015 – Buonotourist/Comisia
   (Cauza T-185/15)
   (2015/C 190/31)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Italia) (reprezentanți: G. Capo și L. Visone, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 19 ianuarie 2015 privind ajutorul de stat Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) pus în aplicare de Italia, notificată reclamantei la 20 februarie 2015;

               —

               în conformitate cu articolele 263 TFUE și 264 TFUE, declararea faptului că Decizia Comisiei Europene din 19 ianuarie 2015, în procedura de ajutor de stat Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (pentru suma de 1 1 11  572 de euro), este în întregime nulă și neavenită în măsura în care reține că sumele recunoscute cu titlu de compensație pentru obligațiile de serviciu public în sensul Regulamentului (CEE) nr. 1191/69, acordate potrivit articolului 11 din regulament pentru obligația tarifară în sectorul transportului public local, trebuie considerate o măsură nenotificată care constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat care este incompatibilă cu piața internă;

               —

               în conformitate cu articolele 263 TFUE și 264 TFUE, declararea faptului că Decizia Comisiei Europene din 19 ianuarie 2015, în procedura de ajutor de stat Sa. 35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (pentru suma de 1 1 11  572 de euro), este în întregime nulă în partea în care se dispun măsuri operaționale pentru recuperarea ajutorului în sarcina statului italian;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Buonotourist Srl.

      Motivele și principalele argumente

   Prin decizia atacată în prezenta cauză, Comisia a declarat că plățile efectuate în favoarea Buonotourist, atât cu titlu de compensație, cât și cu titlu de daune interese, pentru impunerea unilaterală ilicită a unor obligații de serviciu public (OSP), pentru anii 1996-2002, trebuie considerate o măsură nenotificată care constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat care este incompatibilă cu piața internă. A dispus, în consecință, măsuri operative pentru recuperarea ajutorului.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 93 TFUE, 107 TFUE, 108 TFUE și 263 TFUE coroborate cu articolul 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 al Consiliului din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare (JO L 156, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 25).

                           —

                           Se arată în această privință că compatibilitatea cu dreptul comunitar a despăgubirilor pentru OSP tarifare acordate în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 1191/69 trebuia să fie evaluată potrivit dispozițiilor prevăzute de acest regulament, iar nu cu referire la dispozițiilor tratatului referitoare la ajutoarele de stat. Comisia a săvârșit, așadar, o eroare de drept prin aceea că s-a pronunțat prin raportare la dispozițiile tratatului.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41) coroborat cu articolele 107 TFUE și 108 TFUE.

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a tratat ca măsură nenotificată despăgubirile acordate Buonotourist în temeiul OSP-urilor impuse. Or, plata respectivelor despăgubiri a fost efectuată după notificarea către Comisie a măsurii. În consecință, Comisia a săvârșit o eroare de drept și de procedură prin aceea că a adoptat decizia de deschidere a procedurii la 14 luni după primirea notificării.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 93 TFUE, 107 TFUE și 108 TFUE coroborate cu articolul 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 și cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și (CEE) nr. 1107/70 ale Consiliului.

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin încălcarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime, întrucât cauza este guvernată de Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 1 litera (f) coroborată cu litera (g) și a articolelor 4, 7 și 15 din Regulamentul (CEE) nr.o659/1999, în conformitate cu articolul 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.

                           —

                           Se arată în această privință că compensațiile rezultate din aplicarea aceluiași regulament sunt scutite de aplicarea procedurii de informare prealabilă; și că sumele recunoscute Buonotourist intră, așadar, sub incidența ajutoarelor existente. Comisia a săvârșit o eroare de drept prin încălcarea articolului 108 alineatul (2) TFUE întrucât nu putea dispune recuperarea sumelor plătite ca urmare a calificării drept ilegal a ajutorului acordat.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 267 TFUE și a articolelor 6 și 13 CEDO, precum și a articolelor 93 TFUE, 107 TFUE și 108 TFUE.

                           —

                           Se arată în această privință că Consiglio di Stato efectuase deja o evaluare a includerii în domeniul de aplicare al articolelor 11 și 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, luând astfel poziție cu privire la sumele alocate în ajutoarele existente. Comisia a săvârșit un exces de putere întrucât nu poate anula decizii ale unor organe jurisdicționale, inclusiv naționale, atunci când aplică dreptul comunitar.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 6, 7 și 13 CEDO, a articolelor 93 TFUE–107 TFUE și 108 TFUE coroborate cu articolul 258 TFUE și următoarele, coroborate cu articolul 101 din Constituția Republicii Italiene, precum și cu articolul 2909 din Codul Civil.

                           —

                           Se arată în această privință că decizia atacată aduce atingere deciziei pronunțate de Consiglio di Stato cu privire la interpretarea și aplicarea normelor comunitare. Comisia acționează astfel, și în acest caz, prin exces de putere întrucât nu poate anula ceea ce a fost judecat, ci trebuie să procedeze în conformitate cu articolul 258 TFUE.

               7.

               Al șaptelea motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 11 și 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/19691, a articolelor 93 TFUE, 107 TFUE și 108 TFUE, precum și pe existența în specie a unui abuz de putere.

                           —

                           Se arată în această privință că o măsură poate fi calificată drept ajutor de stat dacă are incidență în mod real și concret asupra schimburilor comerciale și a liberei concurențe, în sensul în care o astfel de incidență trebuie să fie în mod concret eficientă și să fie demonstrată în practică. Comisia nu a demonstrat nicidecum această împrejurare, cu atât mai mult cu cât în Regiunea Campania, piața internă a transportului public local (TPL) nu a fost niciodată deschisă concurenței.

               8.

               Al optulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolelor 1, 11 și 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, precum și a articolelor 93 TFUE, 107 TFUE și 108 TFUE.

                           —

                           Se arată în această privință că Comisia a săvârșit o eroare de fapt întrucât a susținut că compensațiile recunoscute au fost operate printr-o metodă de calcul definită ex post. Înscrisurile din dosar demonstrează însă contrariul.


title: Cauza T-810/16: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2016 – Barmenia Krankenversicherung/EUIPO (Mediline)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/49

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2016 – Barmenia Krankenversicherung/EUIPO (Mediline)
   (Cauza T-810/16)
   (2017/C 022/66)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Barmenia Krankenversicherung a.G. (Wuppertal, Germania) (reprezentant: M. Graf, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Mediline” – cererea de înregistrare nr. 14 655 385

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 8 septembrie 2016 în cauza R 2437/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-540/13: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2013 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               7.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 359/6

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2013 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-540/13)
   2013/C 359/09
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2013/392/UE a Consiliului din 22 iulie 2013 de stabilire a datei de la care produce efecte Decizia 2008/633/JAI privind accesul la Sistemul de informații privind vizele (VIS) în vederea consultării de către autoritățile desemnate ale statelor membre și de către Europol în scopul prevenirii, depistării și cercetării infracțiunilor de terorism și a altor infracțiuni grave (1)

               —

               menținerea efectelor Deciziei 2013/392/UE a Consiliului până la înlocuirea acesteia printr-un nou act adoptat corespunzător,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Parlamentul European invocă două motive în susținerea acțiunii formulate.
   În primul rând, Parlamentul European contestă utilizarea de către Consiliu a unei proceduri decizionale greșite la adoptarea Deciziei 2013/392/UE. Astfel, Parlamentul European ar fi trebuit implicat în adoptarea deciziei atacate în cadrul unei proceduri legislative ordinare. Întrucât nu a fost asociat la adoptarea acestui act, Parlamentul European consideră că procedura decizională reținută de Consiliu este afectată de încălcarea unei norme fundamentale de procedură.
   În al doilea rând, Parlamentul European reproșează Consiliului că a utilizat fie un temei juridic abrogat prin intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, fie un temei juridic derivat, care ar fi nelegal în temeiul jurisprudenței Curții.
   În sfârșit, în cazul în care Curtea ar decide anularea deciziei atacate, Parlamentul European consideră că ar fi oportună menținerea de către Curte a efectelor deciziei atacate, în conformitate cu articolul 264 al doilea paragraf TFUE, până la momentul înlocuirii acesteia printr-un nou act adoptat corespunzător.

      (1)  JO L 198, p. 45.


title: Cauza T-334/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Denka International/Comisia [ Produse fitosanitare — Substanța activă dichlorvos — Neînscriere în anexa I la Directiva 91/414/CEE — Procedură de evaluare — Avizul unui grup științific al EFSA — Excepție de nelegalitate — Articolul 20 din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002 — Prezentare a unor noi studii și date în cursul procedurii de evaluare — Articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 451/2000 — Articolul 28 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 — Încredere legitimă — Proporționalitate — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Dreptul la apărare — Principiul subsidiarității — Articolul 95 alineatul (3) CE, articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/414 ]

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2009 — Denka International/Comisia
   (Cauza T-334/07) (1)

   („Produse fitosanitare - Substanța activă dichlorvos - Neînscriere în anexa I la Directiva 91/414/CEE - Procedură de evaluare - Avizul unui grup științific al EFSA - Excepție de nelegalitate - Articolul 20 din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002 - Prezentare a unor noi studii și date în cursul procedurii de evaluare - Articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 451/2000 - Articolul 28 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 - Încredere legitimă - Proporționalitate - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări - Dreptul la apărare - Principiul subsidiarității - Articolul 95 alineatul (3) CE, articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 91/414”)
   2010/C 11/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Denka International BV (Barneveld, Țările de Jos) (reprezentanți: C. Mereu și K. Van Maldegem, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Doherty și L. Parpala, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anularea a Deciziei 2007/387/CE a Comisiei din 6 iunie 2007 privind neincluderea dichlorvosului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele fitosanitare care conțin această substanță [notificată sub numărul C(2007) 2338] (JO L 145, p. 16)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Denka International BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Comunităților Europene.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-378/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Regatul Unit) — Nnamdi Onuekwere/Secretary of State for the Home Department [Trimitere preliminară — Directiva 2004/38/CE — Articolul 16 alineatele (2) și (3) — Drept de ședere permanentă al resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii — Luarea în considerare a perioadelor de detenție a acestor resortisanți]

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Regatul Unit) — Nnamdi Onuekwere/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-378/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Directiva 2004/38/CE - Articolul 16 alineatele (2) și (3) - Drept de ședere permanentă al resortisanților unor țări terțe, membri ai familiei unui cetățean al Uniunii - Luarea în considerare a perioadelor de detenție a acestor resortisanți)
   2014/C 85/10
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Nnamdi Onuekwere

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Interpretarea articolului 16 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Drept de ședere permanentă — Noțiunea de ședere legală în cursul unei perioade de cinci ani pe teritoriul statului membru gazdă — Posibilitatea de a lua în considerare o perioadă de detenție

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 16 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, trebuie interpretat în sensul că perioadele de detenție în statul membru gazdă a unui resortisant al unei țări terțe, membru al familiei unui cetățean al Uniunii care a dobândit în aceste perioade dreptul de ședere permanentă în statul membru respectiv, nu pot fi luate în considerare în scopul dobândirii de către acest resortisant a dreptului de ședere permanentă, în sensul acestei dispoziții.

               2.

               Articolul 16 alineatele (2) și (3) din Directiva 2004/38 trebuie interpretat în sensul că continuitatea șederii este întreruptă de perioadele de detenție în statul membru gazdă a unui resortisant al unei țări terțe, membru al familiei unui cetățean al Uniunii care a dobândit în aceste perioade dreptul de ședere permanentă în statul membru respectiv.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-578/15: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2015 – Azur Space Solar Power/OAPI (Reprezentarea unei celule fotovoltaice)

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/33

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2015 – Azur Space Solar Power/OAPI (Reprezentarea unei celule fotovoltaice)
   (Cauza T-578/15)
   (2015/C 414/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Germania) (reprezentant: J. Nicodemus, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative (Reprezentarea unei celule fotovoltaice) – cererea de înregistrare internațională nr. 1 201 973

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 iulie 2015 în cauza R 2780/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-480/10: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2010 — Département du Gers/Comisia

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/50

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2010 — Département du Gers/Comisia
   (Cauza T-480/10)
   ()
   2010/C 346/97
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Département du Gers (Auch, Franța) (reprezentanți: S. Mabile și J.-P. Mignard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2010/426/UE a Comisiei Europene de autorizare a introducerii pe piață a produselor care conțin, constau în sau sunt produse din porumb modificat genetic Bt11xGA21 (SYN-BT Ø11-1xMON-ØØØ21-9) în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt identice sau similare în esență cu cele invocate în cauza T-478/10, Département du Gers/Comisia.


title: Cauza C-407/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2003/105/CE — Protecția lucrătorilor — Pericole legate de accidente majore care implică substanțe periculoase — Netranspunerea în termenul prescris)

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/5

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 10 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-407/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2003/105/CE - Protecția lucrătorilor - Pericole legate de accidente majore care implică substanțe periculoase - Netranspunerea în termenul prescris)
   (2007/C 140/09)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: B. Schima și J. Hottiaux, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: D. Haven, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 de modificare a Directivei 96/82/CE a Consiliului privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (JO L 345, p. 97).
   Dispozitivul

               1)

               Prin faptul de a nu fi adoptat, în termenul prescris, dispozițiile legislative și administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 de modificare a Directivei 96/82/CE a Consiliului privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Regatul Belgiei este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza T-706/14: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2014 – Holistic Innovation Institute/REA

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/44

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2014 – Holistic Innovation Institute/REA
   (Cauza T-706/14)
   2014/C 421/62
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Spania) (reprezentant: R. Muñiz García, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Cercetare (REA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate privind excluderea reclamantei de la proiectele INACHUS și ZONeSEC;

               —

               despăgubirea reclamantei și obligarea pârâtei la plata sumei de 7 81  250 de euro, corespunzătoare celor două proiecte de la care a fost exclusă, majorată cu dobânzile legale calculate de la data la care trebuiau efectuate plățile și

               —

               despăgubirea reclamantei și obligarea pârâtei la plata sumei stabilite de expertul desemnat de Tribunal, pentru prejudiciile suplimentare cauzate de excluderea de la proiect.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune este formulată împotriva deciziei Agenției Executive pentru Cercetare a Comisiei Europene din 24 iulie 2014, referința ARES (2014) 2461172, prin care se dispune încheierea negocierii și respingerea participării reclamantei la proiectele europene INACHUS (607522) și ZONeSEC (607292) din cererea de propuneri FP7-SEC-2013-1 a celui de Al șaptelea program-cadru.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Decizia este vădit nefondată, cuprinzând doar o motivare aparentă.

               2.

               Evaluatorii independenți au avizat favorabil proiectele cu participarea societății reclamante.

               3.

               După aceste avize, pârâta își modifică criteriile ca măsură de represalii împotriva administratorului reclamantei, care chemase anterior în judecată Comisia Europeană într-un litigiu referitor la societatea Rose Visión S.L.

               4.

               Agenții pârâtei au exercitat presiuni asupra celorlalți participanți la proiect, înainte de adoptarea deciziei, pentru a o exclude pe reclamantă, încercând să evite astfel necesitatea adoptării deciziei atacate.

               5.

               Conduita pârâtei a cauzat prejudicii reclamantei.


title: Cauza T-268/08: Acțiune introdusă la 11 iulie 2008 — Land Burgenland/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/14

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2008 — Land Burgenland/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-268/08)
   (2008/C 247/27)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Land Burgenland (reprezentanți: U. Soltész și C. Herbst, Rechtsanwälte)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în tot, în temeiul articolului 231 alineatul (1) CE, a Deciziei C(2008) 1625 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 (nr. C 56/2006, ex NN 77/2006 — Privatizarea Bank Burgenland);

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene, în temeiul articolului 87 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul contestă Decizia C(2008) 1625 final a Comisiei din 30 aprilie 2008 prin care se declară incompatibil cu piața comună ajutorul acordat de către Austria, cu încălcarea articolului 88 alineatul (3) CE, în favoarea societății de asigurări Grazer Wechselseitige Versicherung AG și a GW Beteiligungserwerbs- und -verwaltungs-GmbH în cadrul privatizării HYPO Bank Burgenland AG.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive:

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie la stabilirea prețului pieței, întrucât nu exista nicio obligație de a recurge la o licitație;

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie, întrucât aceasta a încălcat practica sa anterioară;

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie, întrucât un vânzător privat ar fi trebuit de asemenea să se aștepte la o decizie negativă din partea serviciului austriac de reglementare a piețelor financiare cu privire la cea mai bună ofertă;

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie, întrucât reclamantul ar fi putut lua în considerare garanția legală („Ausfallhaftung”) a anumitor datorii ale băncii privatizate la luarea deciziei de atribuire;

               —

               aplicarea eronată de către Comisie a principiului „Private Vendor” la aprecierea influenței garanției legale („Ausfallhaftung”) asupra deciziei de vânzare;

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie, întrucât aceasta nu a respectat sarcina probei, respectiv obligațiile de a prezenta probe în cadrul unei licitații;

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie, întrucât cea mai bună ofertă nu poate să reprezinte baza pentru stabilirea valorii de piață;

               —

               aprecierea eronată de către Comisie a valorii economice a emisiunilor băncii privatizate și

               —

               aplicarea eronată a articolului 87 alineatul (1) CE de către Comisie în cadrul constatării unui element constitutiv al unui ajutor.


title: Cauza C-608/15 P: Recurs introdus la 17 noiembrie 2015 de Panasonic Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-82/13, Panasonic Corp. și MT Picture Display Co. Ltd/Comisia Europeană

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/23

         Recurs introdus la 17 noiembrie 2015 de Panasonic Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2015 în cauza T-82/13, Panasonic Corp. și MT Picture Display Co. Ltd/Comisia Europeană
   (Cauza C-608/15 P)
   (2016/C 027/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Panasonic Corp. (reprezentanți: R. Gerrits, avocat, M. Hoskins QC și M. Gray, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, MT Picture Display Co. Ltd

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului: (i) în măsura în care prin hotărâre se constată că Decizia C(2012) 8839 final a Comisiei din 5 decembrie 2012 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.437 – Tuburi pentru monitoare TV și monitoare de calculatoare) nu a încălcat dreptul la apărare și dreptul de a fi ascultat ale Panasonic în perioada anterioară datei de 10 februarie 2003 și/sau (ii) întrucât nu a anulat în tot sau în parte concluzia din articolul 1 alineatul (2) literele (c) și (e) din decizie, potrivit căreia Panasonic și MTPD au participat la încălcare în perioada cuprinsă între 1 aprilie 2003 și 12 iunie 2006;

               —

               anularea: (i) a articolului 1 alineatul (2) litera (c) din decizie, în măsura în care s-a stabilit că Panasonic a participat la înțelegerea CPT între 15 iulie 1999 și 10 februarie 2003 și/sau (ii) a articolului 1 alineatul (2) literele (c) și (e) din decizie, în ceea ce privește perioada cuprinsă între 1 aprilie 2003 și 12 iunie 2006;

               —

               reducerea amenzii aplicate prin articolul 2 alineatul (2) litera (f) din decizie și/sau anularea și/sau reducerea, în plus, a amenzilor aplicate Panasonic și MTPD prin articolul 2 alineatul (2) litera (h) și prin articolul 2 alineatul (2) litera (i) din decizie, în mod corespunzător, de la nivelurile amenzilor stabilite prin hotărâre la 82 826 000 EUR și, respectiv, la 7 530 000 EUR; în plus sau cu titlu subsidiar

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru o analiză legală suplimentară;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Panasonic în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Primul motiv: Tribunalul a considerat în mod eronat că Comisia își îndeplinise obligația de a menționa în comunicarea privind obiecțiunile elementele esențiale împotriva Panasonic, inclusiv temeiul pe care s-a susținut că Panasonic avea cunoștință despre întreaga înțelegere CPT. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că este suficient ca Comisia să precizeze în mod implicit, dar necesar, în comunicarea privind obiecțiunile, unul dintre elementele esențiale ale încălcării.

               2.

               Al doilea motiv: Tribunalul trebuie să acorde Panasonic și MTPD aceeași degrevare care ar putea fi acordată Toshiba Corporation (denumită în continuare „Toshiba”) în orice recurs pe care îl poate formula cu privire la perioada pentru care Toshiba a fost considerată răspunzătoare în solidar cu Panasonic și cu MTPD. În Hotărârea Toshiba/Comisia, T-104/13, Tribunalul a decis că orice anulare sau modificare a deciziei în legătură cu imputarea comportamentului nelegal al întreprinderii comune constituite între MTPD și Panasonic era și în beneficiul Toshiba. În consecință, Panasonic susține că, dacă Toshiba ar obține o ordonanță a Curții prin care se anulează hotărârea Tribunalului întrucât acesta nu a anulat decizia și/sau nu a anulat sau nu a redus amenda cu privire la perioada pentru care Toshiba a fost considerată răspunzătoare pentru o încălcare în solidar cu Panasonic și cu MTPD, Tribunalul ar fi săvârșit, de asemenea, o eroare prin faptul că nu a acordat Panasonic și MTPD aceeași degrevare pe care ar fi trebuit să o acorde Toshiba.


title: Cauza T-605/15: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2015 – Wirtschaftsvereinigung Stahl și alții/Comisia

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/63

         Acțiune introdusă la 23 octombrie 2015 – Wirtschaftsvereinigung Stahl și alții/Comisia
   (Cauza T-605/15)
   (2016/C 027/80)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Germania), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Germania), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital, Germania), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf, Germania), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen, Germania), Buderus Edelstahl GmbH (Wetzlar, Germania), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa, Germania), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten, Germania), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld, Germania), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Germania), Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen), Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Germania), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg, Germania), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Germania), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen, Germania), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg, Germania), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach, Germania) și Emscher Aufbereitung GmbH (Mühlheim an der Ruhr, Germania) (reprezentant: H. Janssen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, reclamantele solicită anularea Deciziei (UE) 2015/1585 a Comisiei din 25 noiembrie 2014 [notificată cu numărul C(2014) 8786] privind schema de ajutoare de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) pusă în aplicare de Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al utilizatorilor mari consumatori de energie (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-319/15, Deutsche Edelstahlwerke/Comisia (2).

      (1)  JO L 250, p. 122.

      (2)  JO C 302, p. 60.