title: Cauza T-398/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2011 — Fapricela/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Decizie a Comisiei prin care se aplică o amendă — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Prejudiciu financiar — Lipsa unor împrejurări excepționale — Lipsa urgenței” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/20

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2011 — Fapricela/Comisia
   (Cauza T-398/10 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Decizie a Comisiei prin care se aplică o amendă - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Prejudiciu financiar - Lipsa unor împrejurări excepționale - Lipsa urgenței)
   2011/C 282/41
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Portugalia) (reprezentanți: M. Gorjão-Henriques și S. Roux, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira și V. Bottka, agenți, asistați de M. Marques Mendes, avocat)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare), în special întrucât impune constituirea unei garanții bancare pentru a evita recuperarea imediată a amenzii aplicate în temeiul articolului 2 din decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-688/14: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – Airport Handling/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/26

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – Airport Handling/Comisia
   (Cauza T-688/14)
   2014/C 388/32
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Airport Handling SpA (Somma Lombardo, Italia) (reprezentanți: R. Cafari Panico și F. Scarpellini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot a Deciziei C(2014) 4537 final din 9 iulie 2014, prin care Comisia a deschis o procedură oficială de investigare în cauza SA.21420 (2014/NN), cu privire la constituirea societății Airport Handling S.p.A.;

               —

               în subsidiar, în ipoteza, contestată, în care Tribunalul ar aprecia că trebuie admise numai unele dintre motivele formulate în cadrul prezentei acțiuni, anularea în parte a deciziei menționate mai sus;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE.

                           —

                           Reclamanta arată că decizia este afectată de un viciu, în măsura în care Comisia a apreciat în mod eronat, pe baza unui raport presupus de continuitate economică între cele două societăți, că Airport Handling S.p.A. este succesorul SEA Handling și în măsura în care a adoptat, pe baza acestei premise eronate, decizia de deschidere a procedurii oficiale de investigare.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea și aplicarea eronată a articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 alineatul (2) TFUE.

                           —

                           Reclamanta arată în această privință că decizia este eronată, în măsura în care Comisia a apreciat că capitalizarea Airport Handling S.p.A. putea constitui un ajutor de stat incompatibil cu piața și în măsura în care a deschis, pe baza acestei premise eronate, procedura oficială de investigare.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiului bunei administrări.

                           —

                           Reclamanta arată în această privință că, prin adoptarea deciziei în litigiu, Comisia nu și-a respectat obligația de examinare parțială și diligentă a informațiilor de care dispunea, nici cerința de a efectua o comparare a intereselor aflate în joc.


title: Cauza T-507/10: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2010 — Viktor Uspaskich/Parlamentul European

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/28

         Acțiune introdusă la 28 octombrie 2010 — Viktor Uspaskich/Parlamentul European
   (Cauza T-507/10)
   ()
   2011/C 13/55
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamant: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Lituania) (reprezentanți: Vytauto Sviderskio, avocat, și Stanislovo Tomo, consilier juridic)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei nr. P7_TA(2010)0296 a Parlamentului European din 7 septembrie 2010 privind ridicarea imunității lui Viktor Uspaskich,

               —

               obligarea pârâtului la plata sumei de 10 000 de euro cu titlu de daune morale,

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea cererii, reclamantul invocă patru argumente.
   În primul rând, reclamantul susține că pârâtul a încălcat dreptul său la apărare și principiul bunei administrări în procedura 2009/2147 (IMM). Parlamentul European a refuzat să asculte reclamantul în cursul procedurii de ridicare a imunității, atât în Comisia pentru afaceri juridice, cât și în sesiunea plenară. Acesta nu a luat în considerare majoritatea argumentelor reclamantului și nu a răspuns la niciunul dintre acestea.
   În al doilea rând, Parlamentul European a adoptat decizia contestată pe baza unui temei juridic eronat și a încălcat articolul 9 primul paragraf litera (a) din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, întrucât s a întemeiat pe o interpretare evident eronată a articolului 62 primul și al doilea paragraf din Constituția Lituaniei. Reclamantul face referire la Hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul (T-42/06), în care Tribunalul a constatat o încălcare similară săvârșită de Parlamentul European.
   În al treilea rând, pârâtul nu a respectat principiul fumus persecutionis și a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când l-a analizat. Pârâtul a ignorat în totalitate deciziile sale anterioare referitoare la fumus persecutionis. Mai mult, Parlamentul European nu a luat în considerare faptul că la data începerii urmăririi penale, un lider politic nu răspundea pentru încălcările de ordin administrativ și că materialul de urmărire penală a fost publicat.
   În al patrulea rând, pârâtul a încălcat dreptul reclamantului de a formula o cerere în vederea apărării imunității sale în temeiul normei 6 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European. Acesta a refuzat să analizeze cererea reclamantului de apărare a imunității pentru motivul că obligarea sa la plata unei cauțiuni de 436 000 EUR este disproporționată în raport cu amenda maximă prevăzută pentru infracțiunea de care este acuzat.


title: Cauza T-363/10: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Abbott Laboratories/OAPI (RESTORE) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RESTORE — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Încălcarea dreptului de a fi ascultat — Obligația de motivare — Articolul 75 prima și a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/14

         Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Abbott Laboratories/OAPI (RESTORE)
   (Cauza T-363/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale RESTORE - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Încălcarea dreptului de a fi ascultat - Obligația de motivare - Articolul 75 prima și a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009)
   2012/C 6/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Abbott Laboratories (Abbot Park, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: M. Kinkeldey, S. Schäffler și J. Springer, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Manea, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iunie 2010 (cauza R 1560/2009-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal RESTORE ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Abbott Laboratories la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-542/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – SIA „VM Remonts” (fostă SIA „DIV un KO”), SIA „Ausma grupa”/Konkurences padome și Konkurences padome/SIA „Pārtikas kompānija” [Trimitere preliminară — Concurență — Articolul 101 alineatul (1) TFUE — Situație pur internă — Aplicarea unei reglementări naționale similare — Competența Curții — Practică concertată — Răspunderea unei întreprinderi pentru acțiunile unui prestator de servicii — Condiții]

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Augstākā tiesa – Letonia) – SIA „VM Remonts” (fostă SIA „DIV un KO”), SIA „Ausma grupa”/Konkurences padome și Konkurences padome/SIA „Pārtikas kompānija”
   (Cauza C-542/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Concurență - Articolul 101 alineatul (1) TFUE - Situație pur internă - Aplicarea unei reglementări naționale similare - Competența Curții - Practică concertată - Răspunderea unei întreprinderi pentru acțiunile unui prestator de servicii - Condiții])
   (2016/C 343/05)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākā tiesa

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: SIA „VM Remonts” (fostă SIA „DIV un KO”), SIA „Ausma grupa”, Konkurences padome

      Pârâte: Konkurences padome, SIA „Pārtikas kompānija”

      Dispozitivul

   Articolul 101 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că o întreprindere poate, în principiu, să fie considerată răspunzătoare pentru o practică concertată ca urmare a acțiunilor unui prestator independent care îi furnizează servicii doar în cazul în care este îndeplinită una dintre următoarele condiții:

               —

               prestatorul opera, în realitate, sub îndrumarea sau sub controlul întreprinderii trase la răspundere sau

               —

               respectiva întreprindere avea cunoștință despre obiectivele anticoncurențiale urmărite de concurenții săi și de prestator și intenționa să contribuie la acestea prin propriul comportament sau

               —

               întreprinderea menționată putea să prevadă în mod rezonabil acțiunile anticoncurențiale ale concurenților săi și ale prestatorului și era pregătită să accepte riscul aferent.

      (1)  JO C 56, 16.12.2015.


title: Cauza T-18/12: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2012 — Interbev/Comisia

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/21

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2012 — Interbev/Comisia
   (Cauza T-18/12)
   2012/C 80/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes (Interbev) (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Morrier și A. Bouviala, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei nr. C(2011) 4923 final a Comisiei Europene din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat SA. 14974 (C 46/2003) — Franța — referitoare la cotizațiile în favoarea INTERBEV, nepublicată încă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în măsura în care califică, pe de o parte, acțiunile desfășurate de INTERBEV între 1996 și 2004 în materie de publicitate, promovare a asistenței tehnice și cercetare și dezvoltare drept ajutoare de stat, iar, pe de altă parte, cotizațiile voluntare extinse care servesc la finanțarea acestor acțiuni, drept resurse de stat care fac parte integrantă din măsurile de ajutor de stat citate anterior;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea Deciziei nr. C(2011) 4923 final a Comisiei Europene din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat SA. 14974 (C 46/2003) — Franța — referitoare la cotizațiile în favoarea INTERBEV, nepublicată încă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în măsura în care invită instanțele naționale să procedeze la rambursarea cotizațiilor voluntare extinse (decizia atacată, punctele 201 și 202);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o motivare insuficientă a deciziei atacate în raport cu articolul 296 TFUE și în special în raport cu condițiile referitoare la i) un avantaj economic selectiv în favoarea producătorilor din filierele bovină și ovină, ii) originea statală a acțiunilor desfășurate de reclamantă, iii) atingerea concurenței și afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre și iv) legătura constrângătoare dintre acțiunile desfășurate de reclamantă și cotizațiile voluntare extinse, denumite de asemenea cotizații voluntare obligatorii, încasate între anii 1996 și 2004.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare a articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care acțiunile desfășurate de reclamantă între anii 1996 și 2004:

                           —

                           nu ar fi imputabile statului, iar cotizațiile voluntare extinse prin care au fost finanțate nu ar constitui resurse de stat și nu ar fi deloc imputabile statului francez;

                           —

                           nu ar constitui un avantaj economic în favoarea unuia sau a mai multor beneficiari;

                           —

                           nu ar afecta, chiar potențial, concurența și schimburile între state membre.

               3.

               Al treilea motiv, subsidiar, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere cu privire la existența unei legături de afectare obligatorie între cotizațiile voluntare extinse și acțiunile desfășurate de reclamantă.

               4.

               Al patrulea motiv, foarte subsidiar, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere cu privire la consecințele pe care ar trebui să le deducă instanța națională din lipsa notificării cotizațiilor voluntare extinse. La punctul 202 din decizia atacată, Comisia ar incita instanțele naționale să dispună restituirea cotizațiilor voluntare extinse și invaliditatea ajutoarelor, iar persoanele interesate să sesizeze instanța națională, în timp ce instanța națională nu ar fi obligată să dispună restituirea ajutoarelor și a cotizațiilor voluntare extinse din cauza caracterului neadecvat și a imposibilității practice a unei astfel de restituiri.


title: Cauza C-490/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 11 august 2017 – Passenger Rights sp. z o.o./Deutsche Lufthansa AG

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Okręgowy w Warszawie (Polonia) la 11 august 2017 – Passenger Rights sp. z o.o./Deutsche Lufthansa AG
   (Cauza C-490/17)
   (2017/C 357/07)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Warszawie

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă-apelantă: Passenger Rights sp. z o.o. w Warszawie

      Pârâtă-intimată: Deutsche Lufthansa AG

      Întrebările preliminare

               1)

               O grevă internă organizată de sindicatul lucrătorilor unui operator de transport aerian constituie o „împrejurare excepțională” în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor (1) coroborat cu considerentul (14) al acestui regulament?

               2)

               Pentru exonerarea operatorului de transport aerian de obligația de plată a unor compensații în temeiul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor coroborat cu considerentul (14) al acestui regulament, este suficientă credibilizarea faptului că greva lucrătorilor este o împrejurare excepțională, care nu a putut fi evitată în pofida adoptării tuturor măsurilor rezonabile aflate la dispoziția operatorului sau este necesar să se facă dovada acestui fapt?

      (1)  JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza T-225/08: Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/OAPI — Schwarzbräu GmbH (ALASKA)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/47

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/OAPI — Schwarzbräu GmbH (ALASKA)
   (Cauza T-225/08)
   (2008/C 223/82)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Germania) (reprezentant: P. Wadenbach, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Deutschland)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 aprilie 2008 (cauza R 877/2004-4);

               —

               radierea completă a mărcii comunitare nr. 505 552 „ALASKA” din cauza existenței unui motiv absolut de refuz;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în subsidiar față de capătul al doilea de cerere, declararea nulității mărcii comunitare nr. 505 552 „ALASKA” cel puțin în privința următoarelor produse: „Ape minerale și gazoase și alte băuturi nealcoolice din clasa 32”.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „ALASKA” pentru produse din clasa 32 (marca comunitară nr. 505 552).

      Titularul mărcii comunitare: Schwarzbräu GmbH.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității mărcii vizate

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul reclamantei.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 2004 L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-189/09: Acțiune introdusă la 12 mai 2009 — Poloplast/OAPI — Polypipe Building Products (P)

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/17

         Acțiune introdusă la 12 mai 2009 — Poloplast/OAPI — Polypipe Building Products (P)
   (Cauza T-189/09)
   2009/C 167/33
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Poloplast GmbH & Co. KG (Leonding, Austria) (reprezentant: G. Bruckmüller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Polypipe Building Products Ltd (Edlinton, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 25 februarie 2009 sau modificarea acesteia în sensul de a se preciza că nu există risc de confuzie între cele două mărci;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „p” pentru produse din clasele 6, 11, 17, 19 și 42 (cererea de înregistrare nr. 3 148 194)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Polypipe Building Products Ltd

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă „P” pentru produse și servicii din clasa 17 (marca comunitară nr. 33 191) și marca figurativă „P POLYPIPE” pentru produse din clasele 6, 11, 17, 19 și 20 (marca comunitară nr. 2 685 691)

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge în parte recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1)] în măsura în care nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L78, p. 1)


title: Cauzele conexate C-201/09 P și C-216/09 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 martie 2011 — ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA/Comisia Europeană, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, fostă Arcelor International SA (C-201/09 P), Comisia Europeană/ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA (C-216/09 P) [Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața comunitară a barelor de oțel — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO ulterioară expirării Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Competența Comisiei — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Autoritate de lucru judecat — Dreptul la apărare — Prescripție — Noțiunea „suspendare” a prescripției — Efecte erga omnes sau inter partes — Nemotivare]

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 martie 2011 — ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA/Comisia Europeană, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, fostă Arcelor International SA (C-201/09 P), Comisia Europeană/ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA (C-216/09 P)
   (Cauzele conexate C-201/09 P și C-216/09 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața comunitară a barelor de oțel - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO ulterioară expirării Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 - Competența Comisiei - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Autoritate de lucru judecat - Dreptul la apărare - Prescripție - Noțiunea „suspendare” a prescripției - Efecte erga omnes sau inter partes - Nemotivare)
   2011/C 173/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

   (C-201/09 P)

      Recurentă: ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA (reprezentanți: A. Vandencasteele și C. Falmagne, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și E. Gippini Fournier, agenți), ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, fostă Arcelor International SA
   (C-216/09 P)

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, X. Lewis și E. Gippini Fournier, agenți)

      Celelalte părți în proces: ArcelorMittal Luxembourg SA, fostă Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, fostă Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, fostă Arcelor International SA (reprezentant: A. Vandencasteele, avocat)

      Obiectul

   Recurs — Concurență — Piața comunitară a barelor de oțel — Înțelegeri privind stabilirea prețurilor în sectorul barelor — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 65 CO ulterioară expirării Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1/2003 — Competența Comisiei — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Principiul individualizării pedepselor și sancțiunilor și principiul autorității de lucru judecat — Reguli aplicabile în materia prescripției procedurilor de urmărire — Noțiunea „suspendare” a prescripției

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               ArcelorMittal Luxembourg SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, aferente recursului în cauza C-201/09 P.

               3.

               Comisia Europeană, ArcelorMittal Belval & Differdange SA și ArcelorMittal International SA suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului în cauza C-216/09 P.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-398/08P: Recurs introdus la 16 septembrie 2008 de Audi AG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 9 iulie 2008 în cauza T-70/06, Audi AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/18

         Recurs introdus la 16 septembrie 2008 de Audi AG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) din 9 iulie 2008 în cauza T-70/06, Audi AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-398/08P)
   (2008/C 301/32)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Audi AG (reprezentanți: S. O. Gillert și Dr. F. Schiwek, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 16 decembrie 2005 în cauza R 237/2005-2 în măsura în care prin aceasta a fost respins în parte recursul formulat împotriva deciziei examinatorului;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne să suporte cheltuielile de judecată aferente procedurii în fața Curții, a Tribunalului de Primă Instanță și a Camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului: nici Tribunalul de Primă Instanță și nici camera de recurs nu au stabilit în mod corespunzător publicul relevant în fiecare caz în parte. Având în vedere numărul mare de bunuri și de servicii la care urma să se refere marca a cărei înregistrare fusese solicitată, nu era posibilă o evaluare globală.
   În plus, Tribunalul ar fi aplicat un criteriu prea strict atunci când a examinat caracterul distinctiv. Tribunalul nu ar fi ținut seama de faptul că și așa numitele sloganuri publicitare pot să reprezinte mărci verbale. Tribunalul ar fi aplicat condiții considerabil mai stricte pentru a stabili caracterul distinctiv numai pentru faptul că, în opinia acestuia, marca a cărei înregistrare era solicitată, „Vorsprung durch Technik”, constituia un slogan publicitar.
   Încălcarea articolului 63 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului: Tribunalul s-ar fi limitat să verifice decizia camerei de recurs. În examinarea deciziei, acesta ar fi refuzat să admită și să ia în considerare faptele noi invocate de părți, care nu formaseră obiectul deciziei camerei de recurs. Cu toate acestea, atunci când a examinat caracterul distinctiv, Tribunalul s-ar fi referit la un document pe care pârâtul l-a transmis pentru prima dată cu memoriului în apărare. Constatarea că marca a cărei înregistrare fusese solicitată, „Vorsprung durch Technik”, este lipsită de caracter distinctiv s-a bazat în esență pe conținutul acestui document și pe felul în care acesta a fost interpretat de către Tribunal.


title: Cauza C-52/11: Ordonanța Curții din 26 octombrie 2011 — Fernando Marcelino Victoria Sánchez/Parlamentul European, Comisia Europeană (Recurs — Acțiune în constatarea abținerii de a acționa — Scrisoare adresată Parlamentului și Comisiei — Răspuns — Decizie de clasare — Recurs vădit nefondat și vădit inadmisibil)

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/11

         Ordonanța Curții din 26 octombrie 2011 — Fernando Marcelino Victoria Sánchez/Parlamentul European, Comisia Europeană
   (Cauza C-52/11) (1)

   (Recurs - Acțiune în constatarea abținerii de a acționa - Scrisoare adresată Parlamentului și Comisiei - Răspuns - Decizie de clasare - Recurs vădit nefondat și vădit inadmisibil)
   2012/C 73/18
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (reprezentant: P. Suarez Plácido, avocat)

      Celelalte părți în proces: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorentz, N. Görlitz și P. López-Carceller, agenți) și Comisia Europeană (reprezentanți: I. Martínez del Peral et L. Lozano Palacios, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 17 noiembrie 2010, Victoria Sánchez/Parlementul și Comisia (T-61/10), prin care Tribunalul a respins o cerere privind constatarea unei abțineri de a acționa a Parlamentului European și a Comisiei Europene, în măsura în care, în mod nelegal, aceste instituții s-au abținut să răspundă la scrisoarea recurentului din 6 octombrie 2009, o cerere de emitere a unei somații, precum și o cerere de acordare a unor măsuri de protecție

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Fernando Marcelino Victoria Sánchez la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 103, 2.4.2011.


               2.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 66/32

         Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Héraðsdómur Reykjavíkur la data de 12 mai 2016 în cauza Fjarskipti hf./Póst- og fjarskiptastofnun
   (Cauza E-6/16)
   (2017/C 66/12)
   Prin scrisoarea din 12 mai 2016, înregistrată la grefa Curții la data de 18 mai 2016, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere de aviz consultativ în cauza Fjarskipti hf. v Póst- og fjarskiptastofnun, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Poate fi interpretat articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) în sensul că termenul „rețea de comunicații electronice” include transmiterea de semnale scrise sub formă de mesaj SMS spre terminalele utilizatorilor conectate prin intermediul unui browser de web la serverul web „My Pages” din domeniul de internet ale unei întreprinderi de telecomunicații, prin intermediul rețelei de internet publice și la software-ul de script PHP din același domeniu de internet al întreprinderii de telecomunicații, care primește semnalele, le prelucrează și le transmite la rândul său dinspre domeniul de internet al întreprinderii de telecomunicații către un server SMS (SMSC) din sistemul său de comunicații, care le transmite ulterior printr-o rețea de telefonie la numărul de telefon al destinatarului?

               2.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 1 este afirmativ, trebuie interpretat articolul 2 litera (c) din Directiva 2002/21/CE în sensul că termenul de „serviciu de comunicații electronice” include un serviciu care constă în transmiterea de semnale care are loc într-o rețea de comunicații conform descrierii de la întrebarea 1: (i) atunci când se percepe o taxă pentru un astfel de serviciu și (ii) atunci când nu se percepe nicio taxă pentru un astfel de serviciu?

               3.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 2 este afirmativ, trebuie interpretat articolul 2 litera (d) din Directiva 2002/21/CE în sensul că termenul „rețea publică de comunicații” include serviciul de comunicații electronice descris la întrebarea 2, furnizat printr-o rețea de comunicații electronice conform descrierii de la întrebarea 1, indiferent dacă serviciul respectiv: (i) este pus la dispoziția publicului; sau (ii) este pus numai la dispoziția tuturor abonaților întreprinderii de telecomunicații?


title: Cauza C-54/14: Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 34 de Madrid – Spania) – Rafael Villafáñez Gallego, María Pérez Anguio/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/23

      Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 34 de Madrid – Spania) – Rafael Villafáñez Gallego, María Pérez Anguio/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
      (Cauza C-54/14) (1)

      (2015/C 016/35)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-129/14 P: Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2016 - Andres și alții/BCE („Recurs — Funcție publică — Personalul BCE — Pensii — Reforma sistemului de asigurări sociale — Înghețarea planului de pensii — Condiții de angajare a personalului BCE — Dreptul la consultare — Diferență de natură între raportul de muncă contractual și raportul de muncă statutar — Denaturare — Eroare de drept”)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/15

         Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2016 - Andres și alții/BCE
   (Cauza T-129/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Personalul BCE - Pensii - Reforma sistemului de asigurări sociale - Înghețarea planului de pensii - Condiții de angajare a personalului BCE - Dreptul la consultare - Diferență de natură între raportul de muncă contractual și raportul de muncă statutar - Denaturare - Eroare de drept”))
   (2016/C 222/16)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurenți: Carlos Andres (Frankfurt pe Main, Germania) și ceilalți 150 de reclamanți ale căror nume figurează în anexa la hotărâre (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: inițial B. Ehlers și M. López Torres, ulterior B. Ehlers și F. Malfrère, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 11 decembrie 2013, Andres și alții/BCE (F-15/10, EU:F:2013:194) și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îi obligă pe domnul Carlos Andres și pe ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza F-77/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din  1 februarie 2008 — Labate/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Asigurare pentru accident și boală profesională — Boală profesională — Cancer pulmonar — Tabagism pasiv — Lipsa necesității de a se pronunța)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/35

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 1 februarie 2008 — Labate/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-77/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Asigurare pentru accident și boală profesională - Boală profesională - Cancer pulmonar - Tabagism pasiv - Lipsa necesității de a se pronunța)
   (2008/C 79/67)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamatăt: Kay Labate (Tarquinia, Italia) (reprezentant: I. Forrester, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul
   Anularea deciziilor Comisiei din 6 octombrie 2006 și din 18 octombrie 2004 de a nu recunoaște cancerul din cauza căruia a decedat soțul reclamantei ca boală profesională care decurge din tabagismul pasiv
   Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra concluziilor prezentate de doamna Labate în cerere.

               2)

               Respinge, ca vădit nefondate, concluziile privind obligarea la despăgubiri, formulate de doamna Labate prin scrisoarea din 25 octombrie 2007.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza F-55/08 DEP: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Ședința plenară) din 27 septembrie 2011 — De Nicola/BEI (Funcție publică — Procedură — Stabilirea cheltuielilor de judecată — Cheltuieli recuperabile — Cheltuieli necesare — Onorariu plătit de o instituție avocatului său — Obligația reclamantului care cade în pretenții de a suporta aceste onorarii — Principiul egalității de tratament — Protecție jurisdicțională efectivă — Condiții)

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/24

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Ședința plenară) din 27 septembrie 2011 — De Nicola/BEI
   (Cauza F-55/08 DEP)
   (Funcție publică - Procedură - Stabilirea cheltuielilor de judecată - Cheltuieli recuperabile - Cheltuieli necesare - Onorariu plătit de o instituție avocatului său - Obligația reclamantului care cade în pretenții de a suporta aceste onorarii - Principiul egalității de tratament - Protecție jurisdicțională efectivă - Condiții)
   2011/C 362/41
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanți: doamna F. Martin, agent, asistată de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de stabilire a cheltuielilor de judecată depusă de pârâtă ca urmare a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009, pronunțată în cauza F-55/08.

      Dispozitivul

   Cuantumul cheltuielilor de judecată care pot fi recuperate de Banca Europeană de Investiții în cauza F-55/08, De Nicola/BEI, se stabilește la 6 000 de euro.


title: Cauza C-172/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Germania) la 11 aprilie 2011 — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/9

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Germania) la 11 aprilie 2011 — Georges Erny/Daimler AG — Werk Wörth
   (Cauza C-172/11)
   2011/C 226/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Georges Erny

      Pârâtă: Daimler AG — Werk Wörth

      Întrebările preliminare

               1.

               O clauză cuprinsă într-un contract individual de muncă cu timp parțial în vederea pregătirii pensionării [Altersteilzeitvertrag], potrivit căreia majorarea acordată salariaților frontalieri din Franța trebuie calculată de asemenea potrivit Regulamentului german cu privire la salariul minim net (Mindestnettoentgeltverordnung), astfel cum se prevede la articolul 5 punctul 1 din contractul de muncă cu timp parțial în vederea pregătirii pensionării încheiat între părți, încalcă articolul 45 TFUE, astfel cum este pus în aplicare de articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 (1) al Consiliului din 15 octombrie 1968?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ al Curții la prima întrebare:
               Având în vedere prevederile articolului 45 TFUE, astfel cum este pus în aplicare de articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68, dispozițiile corespunzătoare din convențiile colective, precum punctul 8.3 din convenția colectivă la nivel de întreprindere din 24 iulie 2000 și articolul 7 din contractul colectiv din 23 noiembrie 2004, trebuie interpretate în sensul că pentru lucrătorii frontalieri majorarea nu trebuie calculată potrivit tabelului din Regulamentul cu privire la salariul minim net?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11).


title: Cauza C-682/11: Recurs introdus la 27 decembrie 2011 de GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 12 octombrie 2011 în cauza T-149/11, GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/8

         Recurs introdus la 27 decembrie 2011 de GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 12 octombrie 2011 în cauza T-149/11, GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH/Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-682/11)
   2012/C 65/16
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurente: GS Gesellschaft für Umwelt- și Energie-Serviceleistungen mbH (reprezentant: J. Schmidt, avocat)

      Celelalte părți în proces: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 12 octombrie 2011, în cauza T-149/11 pe baza concluziilor formulate în primă instanță;

               —

               obligarea intimatelor la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta critică decizia Tribunalului prin care acțiunea sa a fost respinsă ca inadmisibilă pentru lipsa afectării directe.
   Recurenta consideră că regulamentul în litigiu (1) o afectează în mod direct. Această împrejurare rezultă din faptul că, din momentul în care regulamentul a fost adoptat și înainte de intrarea sa în vigoare, este clar că statele membre destinatare își folosesc puterea de apreciere pe care le-o conferă regulamentul într-un singur sens. Posibilitatea ca statele membre destinatare sau instituțiile acestora să acționeze în altă modalitate este, așadar, una pur teoretică.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 decembrie 2010 privind autentificarea monedelor euro și procesarea monedelor euro improprii circulației (JO L 339, p. 1)


title: Desemnarea primului avocat general

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/2

         Desemnarea primului avocat general
   2009/C 267/05
   Curtea de Justiție l-a desemnat, în temeiul articolului 10 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul de procedură, pentru o perioadă de un an care expiră la 6 octombrie 2010, pe domnul Mengozzi în calitate de prim avocat general.


title: Cauza C-478/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Feldkirch (Austria) la 24 octombrie 2012 — Armin Maletic, Marianne Maletic/lastminute.com GmbH și TUI Österreich GmbH

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesgericht Feldkirch (Austria) la 24 octombrie 2012 — Armin Maletic, Marianne Maletic/lastminute.com GmbH și TUI Österreich GmbH
   (Cauza C-478/12)
   2013/C 26/40
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht Feldkirch

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Armin Maletic, Marianne Maletic

      Pârâte: lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 (denumit în continuare „Regulamentul nr. 44/2001”) privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1), care stabilește competența instanței de la domiciliul consumatorului, trebuie interpretat în sensul că, atunci când cealaltă parte la contract (în speță, un agent de voiaj cu sediul în străinătate) recurge la serviciile unei părți la contract (în speță, un operator de turism cu sediul pe teritoriul național), în acțiunile îndreptate împotriva ambelor părți acest articol se aplică și părții la contract cu sediul pe teritoriul național?

      (1)  JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-513/09: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2009 — Baena Grupo/OAPI — Neuman și Galdeano del Sel (desene sau modele industriale)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/37

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2009 — Baena Grupo/OAPI — Neuman și Galdeano del Sel (desene sau modele industriale)
   (Cauza T-513/09)
   2010/C 51/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: José Manuel Baena Grupo, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Spania) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel (Tarifa, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Admiterea acțiunii îndreptate împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 14 octombrie 2009 în cauza R 1323/2008-3,

               —

               anularea deciziei OAPI,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Desen sau model industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: model industrial comunitar înregistrat nr. 000 426 895-0002 pentru „ornamentație pentru tricouri, ornamentație pentru șepci, ornamentație pentru autocolanți, ornamentație pentru imprimeuri, inclusiv pentru materiale publicitare”.

      Titularul desenului sau modelului industrial comunitar: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității desenului sau modelului industrial comunitar: Herbert Neuman și Andoni Galdeano del Sel.

      Dreptul asupra mărcii, desenului sau modelului industrial al părții care solicită declararea nulității: marcă comunitară figurativă nr. 1 312 651, pentru produse din clasele 25, 28 și 32 în sensul Aranjamentului de la Nisa.

      Decizia diviziei de anulare din departamentul „Desene și Modele Industriale”: admiterea recursului și declararea nulității desenului sau a modelului industrial.

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei atacate și, în temeiul competenței conferite de articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002 privind desenele sau modelele industriale comunitare, soluționarea cauzei pe fond și declararea nulității modelului industrial comunitar.

      Motivele invocate: interpretarea greșită a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-535/08: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Tuzzi fashion/OAPI — El Corte Inglés (Emidio Tucci) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Emidio Tucci — Marcă națională verbală și înregistrare internațională anterioară TUZZI — Denumirea socială anterioară Tuzzi fashion GmbH — Motive relative de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Obligația de motivare — Articolul 73 și articolul 62 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 75 și articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009] — Examinarea din oficiu a situației de fapt — Articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009) — Articolul 79 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 83 din Regulamentul nr. 07/2009)” ]

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/20

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Tuzzi fashion/OAPI — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
   (Cauza T-535/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Emidio Tucci - Marcă națională verbală și înregistrare internațională anterioară TUZZI - Denumirea socială anterioară Tuzzi fashion GmbH - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 73 și articolul 62 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 75 și articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009] - Examinarea din oficiu a situației de fapt - Articolul 74 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 76 din Regulamentul nr. 207/2009) - Articolul 79 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 83 din Regulamentul nr. 07/2009))
   2012/C 355/40
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: inițial J. L. Rivas Zurdo și E. López Camba, ulterior J. L Rivas Zurdo, E. López Camba și E. Seijo Veiguela, și in final J. L. Rivas Zurdo și E. Seijo Veiguela, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 septembrie 2008 (cauza R 1561/2007-2) privind o procedură de opoziție între Tuzzi fashion GmbH și El Corte Inglés, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Tuzzi fashion GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-522/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2011 — Ruiz de la Prada de Sentmenat/OAPI — Quant (AGATHA RUIZ DE LA PRADA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AGATHA RUIZ DE LA PRADA — Marcă comunitară figurativă anterioară reprezentând o floare în culorile negru și alb — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/37

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2011 — Ruiz de la Prada de Sentmenat/OAPI — Quant (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
   (Cauza T-522/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative AGATHA RUIZ DE LA PRADA - Marcă comunitară figurativă anterioară reprezentând o floare în culorile negru și alb - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2011/C 311/66
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Madrid, Spania) (reprezentant: R. Bercovitz Álvarez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Mary Quant Ltd (Birmingham, Regatul Unit) (reprezentanți: R. Arnold, solicitor și M. Hicks, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 17 septembrie 2008 (cauza R 1523/2007-1) cu privire la o procedură de opoziție între Mary Quant Ltd și doamna Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă pe doamna Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-126/09 ( JO C 129, 6.6.2009, p. 18 )

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/53

         Rectificarea comunicării din Jurnalul Oficial privind cauza T-126/09
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 129 din 6 iunie 2009, p. 18
      )
   2009/C 153/102
   Comunicarea din JO privind cauza T-126/09, Republica Italiană/Comisia și EPSO, se va citi după cum urmează:

         „Acțiune introdusă la 24 martie 2009 — Italia/Comisia și EPSO
         (Cauza T-126/09)
         2009/C 129/31
         Limba de procedură: italiana

            Părțile

            Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

            Pârâte: Comisia Comunităților Europene și Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO)

            Concluziile reclamantei

                     —

                     Anularea anunțului de concursuri (AD 5) EPSO/AD/144/09 (sănătate publică), EPSO/AD/145/09 (igienă alimentară — politici și legislație), EPSO/AD/146/09 (igienă alimentară — inspecție, audit și evaluare) pentru recrutarea a 35, 40 și, respectiv 55 de administratori (AD 5) de naționalitate bulgară, cehă, cipriotă, estonă, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, poloneză, română, slovacă, slovenă în domeniul sănătății publice.

            Motivele și principalele argumente

         Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-166/07, Italia/Comisia.”


title: Cauza T-562/08: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2008 — Repsol YPF Lubricantes y especialidades și alții/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/62

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2008 — Repsol YPF Lubricantes y especialidades și alții/Comisia
   (Cauza T-562/08)
   (2009/C 44/106)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamante: Repsol YPF Lubricantes y especialidades, SA (Madrid, Spania), Repsol Petróleo, SA (Madrid, Spania), Repsol YPF, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Jiménez-Laiglesia Oñate, J. Jiménez-Laiglesia Oñate și S. Rivero Mena, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea articolelor 1 și 2 din decizie;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași cu cea din cauza T-540/08, Esso și alții/Comisia.
   În susținerea cererilor, reclamantele arată în primul rând că nu s-a stabilit că Repsol YPF Lubricantes y especialidades, S.A. (Rylesa) a participat la un comportament determinat care a fost luat în considerare în mod individual în scopul stabilirii unei sancțiuni. În special, decizia nu conține nicio dovadă suficientă potrivit căreia Rylesa ar fi participat la un acord privind împărțirea clienților și a piețelor.
   În plus, decizia nu ia în considerare faptul că Reuniunile Tehnice nu ar fi avut drept obiect împărțirea clienților și a piețelor. În măsura în care ar fi existat, aceste practici ar fi avut drept rezultat ca anumite întreprinderi destinatare ale deciziei să fi recunoscut existența unor contacte bilaterale sau multilaterale în cadrul Reuniunilor Tehnice. Totuși, în decizia atacată s-a considerat că nu este necesară investigarea contactelor bilaterale și multilaterale, astfel încât nu se poate lua în considerare participarea reclamantelor la încălcarea constatată în decizie. În orice caz, decizia nu explică motivul pentru care Rylesa este considerată răspunzătoare pentru comportamentul menționat din moment ce, dimpotrivă, alte întreprinderi a căror participare la Reuniunile Tehnice reprezintă o dovadă a acestui comportament, nu sunt considerate răspunzătoare.
   De asemenea, reclamantele contestă criteriul utilizat de Comisie pentru stabilirea cifrei de afaceri aferente produselor relevante și, prin urmare, a sancțiunii aplicabile. Pe de o parte, decizia nu definește în mod precis produsele avute în vedere de încălcare. Pe de altă parte, potrivit Orientărilor din 2006 privind stabilirea amenzilor, aplicabile în acest caz, amenzile sunt stabilite pe baza valorii vânzărilor efectuate de întreprindere în ultimele cinci exerciții financiare în care a participat la încălcare. Cu toate acestea, în cazul de față Comisia s-a îndepărtat de la norma generală și a stabilit cuantumul amenzii luând în considerare cifra de afaceri medie a Rylesa în perioada 2001-2003. În cazul Rylesa, Comisia nu a menționat în niciun moment motivul pentru care nu a aplicat normele pe care le-a prevăzut în Orientări pentru aplicarea unui criteriu (cifra de afaceri medie aferentă perioadei 2001-2003) care, în esență, produce prejudicii față de Rylesa. După cum se constată în decizie, este necesar să se țină seama numai de cifra de afaceri aferentă anului 2003, care, în opinia Comisiei, reprezintă ultimul an complet de participare la încălcare.
   În decizie, Comisia a considerat că participarea Rylesa la încălcare a încetat la 4 august 2004. Cu toate acestea, nu există nicio dovadă privind participarea continuă a Rylesa la încălcare până la acea dată. În special, Rylesa nu a participat la acorduri sau practici care au fost adoptate în prima jumătate a anului 2004 în cadrul Reuniunilor Tehnice. Trebuie să se considere că încălcarea a încetat în ianuarie 2004 sau cel mai târziu în mai 2004.
   În sfârșit, decizia atacată nu ia în considerare numeroasele probe furnizate în cursul procedurii administrative prin intermediul cărora s-a dovedit că Rylesa este o entitate complet autonomă față de societatea sa mamă, Repsol Petróleo, S.A. În orice caz, jurisprudența nu permite Comisiei extinderea răspunderii către întregul grup în cazul unei încălcări săvârșite de o societate care face parte din acesta, astfel încât nu se justifică răspunderea Repsol YPF, S.A.


title: Cauza C-500/08: Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/31

         Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-500/08) (1)

   2009/C 220/61

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 6, 10.1.2009.


title: Cauza C-185/11: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/20

         Acțiune introdusă la 18 aprilie 2011 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
   (Cauza C-185/11)
   2011/C 269/37
   Limba de procedură: slovena

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K.-Ph. Wojcik, M. Žebre și N. Yerrell, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin transpunerea incorectă și incompletă a Directivei 73/239/CEE (1) și a Directivei 92/49/CEE (2) ale Consiliului în ordinea sa juridică, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Directiva 73/239/CEE a Consiliului și al articolelor 29 și 39 din Directiva 92/49/CEE a Consiliului, precum și al articolelor 56 și 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a Directivei 73/239/CEE și a Directivei 92/49/CEE a expirat la 1 mai 2004.

      (1)  JO L 228, 16.8.1973, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 14.

      (2)  JO L 228, 11.8.1992, p. 1, Ediție specială, 06/vol.2, p. 53.


title: Cauza T-571/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/36

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG)
   (Cauza T-571/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 354/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Germania) (reprezentanți: J. Wachinger, M. Zöbisch și D. Chatterjee, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant(ți): A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 27 mai 2014 (cauza R 125/2014-4), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Laverana GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza T-848/14 P: Ordonanța Tribunalului din 21 septembrie 2015 – De Nicola/BEI („Recurs — Funcţie publică — Personal al BEI — Notare — Promovare — Exerciţiile de evaluare şi de promovare 2006 — Hărţuire morală — Recurs în parte vădit inadmisibil şi în parte vădit nefondat”)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/39

         Ordonanța Tribunalului din 21 septembrie 2015 – De Nicola/BEI
   (Cauza T-848/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcţie publică - Personal al BEI - Notare - Promovare - Exerciţiile de evaluare şi de promovare 2006 - Hărţuire morală - Recurs în parte vădit inadmisibil şi în parte vădit nefondat”))
   (2015/C 381/46)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții (BEI) (reprezentanţi: G. Nuvoli şi E. Raimond, agenţi, asistaţi de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice al Uniunii Europene (Camera întâi) din 11 noiembrie 2014, De Nicola/BEI (F-55/08 RENV, RepFP., EU:F:2014:244), şi având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe doamna Carlo De Nicola să suporte propriile cheltuieli, precum şi cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiţii (BEI) în prezenta cauză.

      (1)  JO C ##, ##.


title: Cauza T-292/11: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Cemex şi alţii/Comisia ( „Concurență  — Procedură administrativă  — Decizie de solicitare de informații  — Caracterul necesar al informațiilor solicitate  — Obligația de motivare  — Proporționalitate” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/29

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Cemex şi alţii/Comisia
   (Cauza T-292/11) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Decizie de solicitare de informații - Caracterul necesar al informațiilor solicitate - Obligația de motivare - Proporționalitate”))
   2014/C 135/34
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cemex SAB. de CV (Monterrey, Mexic), New Sunward Holding BV (Amsterdam, Ţările de Jos), Cemex España, SA (Madrid, Spania), Cemex Deutschland AG (Ratingen, Germania), Cemex UK (Egham, Regatul Unit), Cemex Czech Operations s.r.o. (Praga, Republica Cehă), Cemex France Gestion (Rungis, Franţa), Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Austria) (reprezentanţi: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez şi B. Martínez Corral, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras şi C. Hödlmayr, agenţi, asistaţi de J. Rivas Andrés, avocat)

      Obiectul

   Solicită anularea deciziei C(2011) 2360 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cauza 39520 – Ciment și produse conexe)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Cemex SAB de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion și Cemex Austria AG la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii de măsuri provizorii.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-35/12 P: Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 22 mai 2014 – Plasticos Españoles, SA (ASPLA)/Comisia Europeană „Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața sacilor industriali din plastic — Încălcare unică și continuă”

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/3

         Hotărârea Curții (Camera a şasea) din 22 mai 2014 – Plasticos Españoles, SA (ASPLA)/Comisia Europeană
   (Cauza C-35/12 P) (1)

   („Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața sacilor industriali din plastic - Încălcare unică și continuă”)
   2014/C 253/04
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Plasticos Españoles, SA (ASPLA) (reprezentanți: E. Garayar Gutiérrez, Troncoso Ferrer şi E. Abril Fernández, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras şi F. Castillo de la Torre, agenţi)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 noiembrie 2011, ASPLA/Comisia (T-76/06), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare în parte a Deciziei C (2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 – Saci industriali) privind o înțelegere pe piața sacilor industriali din plastic, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a amenzii care a fost aplicată ASPLA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Plásticos Españoles SA (ASPLA) la plata cheltuielilor de judecată ale prezentului recurs.

      (1)  JO C 89, 24.03.2012


title: Cauza C-495/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 5 noiembrie 2012 — The Bridport and West Dorset Golf Club Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 5 noiembrie 2012 — The Bridport and West Dorset Golf Club Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-495/12)
   2013/C 32/04
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

      Pârâți: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Întrebările preliminare

               1.

               La aplicarea dispozițiilor imperative ale articolului 134 în privința dispozițiilor articolului 132 alineatul (1) litera (m) din Directiva principală în materie de TVA (1) în cazul unui organism recunoscut ca fiind fără scop lucrativ care acordă ca prestație dreptul de a juca golf, care prestații, dacă este cazul, constituie „operațiunile scutite”?

               2.

               Este legal să se limiteze scutirea prevăzută la articolul 132 alineatul (1) litera (m) în funcție de faptul dacă serviciile care constau în acordarea dreptului de a juca golf sunt prestate unui membru al organizației fără scop lucrativ?

               3.

               Dispozițiile articolului 134 trebuie interpretate în sensul că limitează scutirea doar la prestațiile care sunt „strâns legate” (în sensul de accesorii) de „operațiunile scutite” sau la orice altă prestație care intră în domeniul de aplicare al articolului 132 alineatul (1) litera (m)?

               4.

               În împrejurări în care organizația fără scop lucrativ, potrivit obiectivelor sale enunțate în mod public, permite în mod regulat și constant persoanelor care nu sunt membri să joace golf, ce interpretare trebuie dată „scopului principal” de a aplica taxa persoanelor care nu sunt membri?

               5.

               În sensul articolului 134 litera (b), în raport cu ce trebuie să fie „suplimentare”„veniturile suplimentare”?

               6.

               Dacă veniturile rezultate din acordarea accesului la instalațiile sportive persoanelor care nu sunt membri nu trebuie considerate „venituri suplimentare” în sensul articolului 134 litera (b), articolul 133 litera (d) permite unui stat membru să excludă aceste venituri de la scutire dacă este probabil ca ele să cauzeze o denaturare a concurenței în dezavantajul întreprinderilor comerciale supuse plății TVA-ului, însă în același timp permite statului membru să nu refuze scutirea cu privire la veniturile rezultate din afilierea membrilor la aceleași organizații fără scop lucrativ, dacă cotizațiilor membrilor sunt în sine de natură că cauzeze cel puțin o anumită denaturare a concurenței?

               7.

               În special, este necesar ca oricare condiție prevăzută la articolul 133 litera (d) să se aplice în privința tuturor serviciilor prestate de organizația fără scop lucrativ, care altfel ar intra sub incidența scutirii, sau se poate admite o restricție parțială, de exemplu permițând scutirea pentru acordarea dreptului de a juca golf membrilor, însă nu persoanelor care nu sunt membri, atunci când atât prestațiile furnizate membrilor cât și cele furnizate persoanelor care nu sunt membri sunt în concurență cu cele ale organizațiilor comerciale?

               8.

               Care este diferența, dacă este cazul, dintre cerința de la articolul 133 litera (d) care impune o posibilă „denaturare a concurenței” și cea de la articolul 134 litera (b) care are în vedere doar existența concurenței directe?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-192/08: Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Transnational Company „Kazchrome” și ENRC Marketing/Consiliul ( „Dumping — Importuri de ferosiliciu originare din fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, din Republica Populară Chineză, din Egipt, din Kazahstan și din Rusia — Legătură de cauzalitate — Interesul Comunității — Lipsa cooperării — Date disponibile — Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile economiei de piață — Dreptul la apărare — Obligația de motivare” )

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/14

         Hotărârea Tribunalului din 25 octombrie 2011 — Transnational Company „Kazchrome” și ENRC Marketing/Consiliul
   (Cauza T-192/08) (1)

   (Dumping - Importuri de ferosiliciu originare din fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, din Republica Populară Chineză, din Egipt, din Kazahstan și din Rusia - Legătură de cauzalitate - Interesul Comunității - Lipsa cooperării - Date disponibile - Statutul de întreprindere care își desfășoară activitatea în condițiile economiei de piață - Dreptul la apărare - Obligația de motivare)
   2011/C 355/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Transnational Company „Kazchrome” AO (Aqtöbe, Kazahstan) și ENRC Marketing AG (Kloten, Elveția) (reprezentanți: inițial L. Ruessmann și A. Willems, ulterior A. Willems și S. De Knop, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J.-P. Hix, ulterior J.-P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați inițial de G. Berrisch și de G. Wolf, ulterior de G. Berrisch, avocați)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și K. Talabér-Ritz, agenți) și Euroalliages (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Bourgeois, Y. van Gerven și N. McNelis, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului (CE) nr. 172/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse la importurile de ferosiliciu originare din Republica Populară Chineză, Egipt, Kazahstan, fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Rusia (JO L 55, p. 6), în măsura în care acesta se aplică reclamantelor.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Transnational Company „Kazchrome” AO și ENRC Marketing AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecate efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Euroalliages.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-286/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Röchling Oertl Kunststofftechnik/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/38

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Röchling Oertl Kunststofftechnik/Comisia
   (Cauza T-286/14)
   2014/C 223/41
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH (Brensbach, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme și T. Wielsch)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE împotriva Republicii Federale Germania în privința sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și a reducerii suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie, Ajutorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), în măsura în care se referă la reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unei favorizări în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie, pe care o prevede Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”), nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În această privință, reclamanta arată că întreprinderile mari consumatoare de energie nu sunt favorizate prin această reglementare. Regimul specific de compensare este mai degrabă o compensație pentru sarcinile extraordinare care revin în mare măsură reclamantei și altor întreprinderi similare în cadrul sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și contribuie la restabilirea competitivității întreprinderilor mari consumatoare de energie, care au fost, inițial, afectate în mod considerabil prin suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența unor resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține totodată că regimul specific de compensare nu reprezintă o măsură „acordată de stat sau prin intermediul resurselor de stat”. Reclamanta arată în această privință că suprataxa EEG în sine nu reprezintă o resursă de stat și, prin urmare, nici o renunțare la această resursă, prin intermediul regimului specific de compensare, nu reprezintă o măsură acordată din resurse de stat.

                           —

                           Potrivit reclamantei, suprataxa EEG nu este percepută, gestionată sau distribuită de stat sau de un organism public sau privat desemnat sau instituit de stat. Suprataxa EEG poate fi percepută, mai degrabă, în mod direct de operatorii de sisteme de transport de energie electrică în temeiul unei acțiuni civile corespunzătoare. Suprataxa EEG nu revine bugetului de stat, astfel încât regimul specific de compensare nu reduce nicidecum, direct sau indirect, veniturile la buget.

                           —

                           Potrivit reclamantei, fondurile EEG nici nu ar fi la dispoziția statului. În plus, nu există un control de stat asupra fondurilor EEG, precum controalele pe care le desfășoară Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) sau Bundesnetzagentur.


title: Cauza T-13/13: Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2013 — MasterCard International/OAPI — Nehra (surfpin)

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/19

         Acțiune introdusă la 3 ianuarie 2013 — MasterCard International/OAPI — Nehra (surfpin)
   (Cauza T-13/13)
   2013/C 86/31
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MasterCard International, Inc. (New York, United States) (reprezentant: N. Bolter and C. Sawdy, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sheetal Nehra (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei în temeiul articolului 8 alineatele (1) litera (b), (4) și (5) din RMC;

               —

               admiterea opoziției reclamantei îndreptate împotriva mărcii în totalitate aparținând celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs;

               —

               cu titlu subsidiar, admiterea opoziției reclamantei în ceea ce privește serviciile pentru care se constată existența unui risc de confuzie și/sau pentru serviciile pentru care se constată existența unui risc ca marca pentru care se solicită înregistrarea să genereze un profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii reclamantei sau să aduce atingere acestora.

               —

               obligarea celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culorile albastru, negru și alb care conține elementul verbal „surfpin” și o reprezentare a trei cercuri care se intersectează pentru servicii din clasele 36 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 368 862

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative de diferite culori care conțin reprezentarea unor cercuri care se intersectează, unele conținând elementele verbale „MasterCard Worldwide” sau „MasterCard” –marca comunitară înregistrată sub nr. 5 198 585, marca comunitară înregistrată sub nr. 5 198 494, marca înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2 425 471, marca înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2 429 669, marca comunitară înregistrată sub nr. 5 646 261, marca comunitară înregistrată sub nr. 761 221, marca comunitară înregistrată sub nr. 5 646 492 și marca comunitară înregistrată sub nr. 5 646 609 pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 6, 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 27, 28, 35, 36, 38, 39, 41, 42, 43, 44 și 45.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatele (1) litera (b), (4) și (5) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-61/15 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 ianuarie 2016 – Heli-Flight GmbH & Co. KG/Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA) (Recurs — Aviația civilă — Cereri depuse pentru aprobarea condițiilor de zbor — Decizie a Agenției Europene de Siguranță a Aviației — Respingerea unei cereri — Procedură administrativă precontencioasă obligatorie — Posibilitatea introducerii unei acțiuni în fața instanței Uniunii Europene — Atribuţiile instanţei — Adoptarea unor măsuri de organizare a procedurii — Obligație — Aprecieri tehnice complexe)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/8

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 28 ianuarie 2016 – Heli-Flight GmbH & Co. KG/Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA)
   (Cauza C-61/15 P) (1)

   ((Recurs - Aviația civilă - Cereri depuse pentru aprobarea condițiilor de zbor - Decizie a Agenției Europene de Siguranță a Aviației - Respingerea unei cereri - Procedură administrativă precontencioasă obligatorie - Posibilitatea introducerii unei acțiuni în fața instanței Uniunii Europene - Atribuţiile instanţei - Adoptarea unor măsuri de organizare a procedurii - Obligație - Aprecieri tehnice complexe))
   (2016/C 106/10)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Heli-Flight GmbH & Co. KG (reprezentant: T. Kittner, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (AESA) (reprezentant: T. Masing, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Heli-Flight GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza C-321/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Dublin Circuit & District Civil Courts Office (Irlanda) la 6 iunie 2016 – Maria Isabel Harmon/Owen Pardue

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Dublin Circuit & District Civil Courts Office (Irlanda) la 6 iunie 2016 – Maria Isabel Harmon/Owen Pardue
   (Cauza C-321/16)
   (2016/C 279/29)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Dublin Circuit & District Civil Courts Office

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Maria Isabel Harmon

      Pârât: Owen Pardue

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere cele prezentate în decizia de trimitere, Director of Public Prosecutions (procurorul general, Irlanda, denumit în continuare, „DPP”) a încălcat drepturile fundamentale ale domnului Pardue, în special drepturile consacrate la articolele 6, 20, 41, 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și dezvoltate în preambulul acesteia?

               2)

               Având în vedere cele prezentate în decizia de trimitere, DPP are dreptul să nu se conformeze deciziilor legitime ale unei instanțe, iar refuzul de a se conforma și/sau de a nu justifica sau de a motiva acest refuz de conformare este compatibil cu carta?

               3)

               Având în vedere cele prezentate în decizia de trimitere, precum și faptul că în stadiul actual al dreptului irlandez, o decizie a DPP poate fi atacată în justiție numai dacă se demonstrează că acesta a acționat cu rea-credință sau că a fost influențat de motive sau de o politică incorectă, această situație este conformă și compatibilă cu carta, dată fiind situația de fapt în speță?


title: Cauza C-684/15: Ordonanța președintelui Curții din 25 aprilie 2016 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/25

         Ordonanța președintelui Curții din 25 aprilie 2016 – Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-684/15) (1)

   (2016/C 279/37)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza T-570/16: Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2017 – HF/Parlamentul („Funcție publică — Agent contractual auxiliar — Articolul 24 din statut — Cerere de asistență — Articolul 12a din statut — Hărțuire morală — Articolul 90 alineatul (1) din statut — Termen statutar de răspuns de patru luni — Decizie a AAIC de a deschide o anchetă administrativă — Neluarea de poziție de către AICC, în termenul statutar de răspuns, cu privire la realitatea hărțuirii morale pretinse — Noțiunea de decizie implicită de respingere a cererii de asistență — Act inexistent — Inadmisibilitate”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/14

         Hotărârea Tribunalului din 24 aprilie 2017 – HF/Parlamentul
   (Cauza T-570/16) (1)

   ((„Funcție publică - Agent contractual auxiliar - Articolul 24 din statut - Cerere de asistență - Articolul 12a din statut - Hărțuire morală - Articolul 90 alineatul (1) din statut - Termen statutar de răspuns de patru luni - Decizie a AAIC de a deschide o anchetă administrativă - Neluarea de poziție de către AICC, în termenul statutar de răspuns, cu privire la realitatea hărțuirii morale pretinse - Noțiunea de decizie implicită de respingere a cererii de asistență - Act inexistent - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 178/16)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: HF (reprezentant: A. Tymen, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: E. Taneva și M. Ecker, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, prin care se urmăresc, pe de o parte, anularea unei decizii implicite a autorității abilitate să încheie contractele de muncă a Parlamentului, despre care se pretinde că a intervenit la 11 aprilie 2015, de respingere a cererii de asistență prezentate de reclamantă la 11 decembrie 2014 și, pe de altă parte, obținerea reparării prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-ar fi suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Parlamentul European suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de doamna HF.

               3)

               Doamna HF suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016 (cauză înregistrată inițial în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-142/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-505/14: Acțiune introdusă la 1 iulie 2014 – Seven for all mankind/OAPI – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/54

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2014 – Seven for all mankind/OAPI – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)
   (Cauza T-505/14)
   2014/C 292/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Seven for all mankind LLC (Vernon, Statele Unite) (reprezentant: A. Gautier-Sauvagnac, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Seven SpA (Leinì, Italia)

      Concluziile

   Reclamantul (reclamanta) solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 aprilie 2014 în cauza R 1277/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: marca verbală „SEVEN FOR ALL MANKIND” pentru produse din clasele 14 și 18 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 4 4 43  222.

      Marca sau semnul invocat: mărcile comunitare figurative care cuprind elementul verbal „Seven”.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-356/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Koninklijke Volker Wessels Stevin/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Imputabilitatea comportamentului ilicit” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/17

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Koninklijke Volker Wessels Stevin/Comisia
   (Cauza T-356/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Imputabilitatea comportamentului ilicit)
   2012/C 355/32
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Koninklijke Volker Wessels Stevin NV (Roterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial E. Pijnacker Hordijk și Y. de Vries, ulterior E. Pijnacker Hordijk și X. Reintjes, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați inițial de L. Gyselen, F. Tuytschaever și F. Wijckmans, ulterior de L. Gyselen, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Koninklijke Volker Wessels Stevin NV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-503/09: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Cybergun/OAPI — Umarex Sportwaffen (AK 47) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală AK 47 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/26

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Cybergun/OAPI — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Cauza T-503/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală AK 47 - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 145/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cybergun (Bondoufle, Franța) (reprezentant: S Guyot, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Germania) (reprezentant: M.-H. Hoffmann, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 octombrie 2009 (cauza R 645/2008-1) privind o procedură de declarare a nulității între Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG și Cybergun SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Cybergun SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza C-317/11: Ordonanța președintelui Marii Camere din 22 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesarbeitsgericht Berlin — Germania) — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/34

         Ordonanța președintelui Marii Camere din 22 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesarbeitsgericht Berlin — Germania) — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG
   (Cauza C-317/11) (1)

   2013/C 9/57
   Limba de procedură: germana
   Președintele Marii Camere a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-120/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 7 martie 2011 — Procedură penală împotriva lui Yeboah Kwadwo

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 7 martie 2011 — Procedură penală împotriva lui Yeboah Kwadwo
   (Cauza C-120/11)
   2011/C 145/23
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Partea din acțiunea principală

   Yeboah Kwadwo

      Întrebarea preliminară

   În lumina principiilor cooperării loiale, efectului util al directivelor, proporționalității și eficacității măsurilor coercitive privind returnarea străinului aflat în situație de ședere ilegală, articolele 2, 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE (1) exclud posibilitatea incriminării și sancționării — cu pedeapsa închisorii de până la patru ani în cazul nerespectării primului ordin de returnare și cu pedeapsa închisorii de până la cinci ani pentru nerespectarea ordinelor ulterioare ale Questore — a străinului aflat în situație de ședere ilegală, ca urmare a simplei nerespectări a deciziei de expulzare și a ordinului de returnare emis de autoritatea administrativă?

      (1)  JO L 348, p. 98.