title: Cauza C-556/11: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo n °4 de Valladolid — Spania) — María Jesús Lorenzo Martínez/Junta de Castilia y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Politica socială — Directiva 1999/70/CE — Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public — Învățământul neuniversitar — Dreptul la prime pe o durată de șase ani pentru formare continuă — Excluderea profesorilor angajați în calitate de funcționari temporari — Principiul nediscriminării]

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/13

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 9 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Valladolid — Spania) — María Jesús Lorenzo Martínez/Junta de Castilia y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación
   (Cauza C-556/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Contracte de muncă pe durată determinată în sectorul public - Învățământul neuniversitar - Dreptul la prime pe o durată de șase ani pentru formare continuă - Excluderea profesorilor angajați în calitate de funcționari temporari - Principiul nediscriminării)
   2012/C 133/23
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Valladolid

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: María Jesús Lorenzo Martínez

      Pârâtă: Junta de Castilia y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid — Interpretarea clauzei 4 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129) — Principiul nediscriminării — Acordarea, în favoarea personalului didactic, a unei prime pe o durată de șase ani pentru formare continuă — Acordare numai pentru funcționarii de carieră

      Dispozitivul

   Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală care, în afara oricărei justificări determinate de motive obiective, rezervă dreptul de a obține o primă pe o durată de șase ani pentru formare continuă numai profesorilor angajați în calitate de funcționari de carieră, cu excluderea profesorilor angajați în calitate de funcționari temporari, în cazul în care, în ceea ce privește primirea acestei prime, cele două categorii de lucrători se află în situații comparabile.

      (1)  JO C 25, 28.1.2010.


title: Cauza T-26/13: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2014 — dm-drogerie markt/OAPI — Semtee (CALDEA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CALDEA — Marcă internațională verbală anterioară BALEA — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/23

         Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2014 — dm-drogerie markt/OAPI — Semtee (CALDEA)
   (Cauza T-26/13) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CALDEA - Marcă internațională verbală anterioară BALEA - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 93/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Germania) (reprezentanți: O. Bludovsky, B. Beinert și A. Bender, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Semtee (Escaldes Engornay, Andorra)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 octombrie 2012 (cauza R 2432/2011-1) privind o procedură de opoziție între dm-drogerie markt GmbH & Co. KG și Semtee

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă dm-drogerie markt GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza T-388/15: Acțiune introdusă la 15 iulie 2015 – J & Joy/OAPI Joy-Sportswear (JN-JOY)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/45

         Acțiune introdusă la 15 iulie 2015 – J & Joy/OAPI Joy-Sportswear (JN-JOY)
   (Cauza T-388/15)
   (2015/C 381/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleză

      Părțile

      Reclamantă: J & Joy SA (Waremme, Belgia) (reprezentanţi: A. Maqua şi C. Pirenne, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „JN-JOY” – Cererea de înregistrare nr. 11 410 041.

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 22 aprilie 2015 în cauza R 1353/2014-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               reexaminarea deciziei diviziei de opoziție și declararea inadmisibilității opoziției;

               —

               obligarea persoanei care a formulat opoziția la plata cheltuielilor de judecată și a cheltuielilor efectuate de reclamantă în procedura opoziției, în temeiul articolului 81 din Regulamentul privind marca comunitară.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-401/07: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2011 — Caixa Geral de Depósitos/Comisia ( „FEDR — Reducerea unei contribuții financiare — Subvenție globală de sprijin pentru investiții locale în Portugalia — Acțiune în anulare — Interes direct — Inadmisibilitate — Clauză compromisorie” )

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/12

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2011 — Caixa Geral de Depósitos/Comisia
   (Cauza T-401/07) (1)

   (FEDR - Reducerea unei contribuții financiare - Subvenție globală de sprijin pentru investiții locale în Portugalia - Acțiune în anulare - Interes direct - Inadmisibilitate - Clauză compromisorie)
   2011/C 113/23
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentanți: N. Mimoso Ruiz, F. Ponce de Leão Paulouro și C. Farinhas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Flynn, P. Guerra e Andrade, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues și A. Gattini, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare parțială a Deciziei C(2002) 3772 a Comisiei din 31 iulie 2007 privind reducerea contribuției financiare din partea Fondului european pentru dezvoltare regională (FEDR) în ceea ce privește subvenția globală pentru investiții locale în Portugalia acordată în temeiul Deciziei C(95) 1769 a Comisiei din 28 iulie 1995 și o cerere de obligare a Comisiei la plata restului contribuției în temeiul articolului 238 CE

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Caixa Geral de Depósitos, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Republica Portugheză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 8, 12.1.2008.


title: Cauza T-569/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 iulie 2009 — Visonic/OAPI — Sedea Electronique (VISIONIC)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 27 iulie 2009 — Visonic/OAPI — Sedea Electronique (VISIONIC)
   (Cauza T-569/08) (1)

   2009/C 256/66

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza T-341/13: Acțiune introdusă la 27 iunie 2013 — Groupe Léa Nature/OAPI — Debonaire Trading (SO'BiO ētic)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/42

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2013 — Groupe Léa Nature/OAPI — Debonaire Trading (SO'BiO ētic)
   (Cauza T-341/13)
   2013/C 260/76
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Groupe Léa Nature (Périgny, Franța) (reprezentant: S. Arnaud, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Debonaire Trading Internacional, Lda (Funchal, Portugalia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității cererii;

               —

               Anularea Deciziei R 203/2011-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 26 martie 2013, notificată la 18 aprilie 2013.

               —

               Obligarea atât a Debonaire Trading Internacional, Lda cât și a OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SO’Bio ētic” pentru produse din clasele 3, 24 și 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 827 281

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară și din Regatul Unit „SO…?”et al., înregistrată pentru produse din clasele 3 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia atacată și respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare în ceea ce privește toate produsele desemnate în clasele 3 și 25

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-85/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM) (Trimitere preliminară — Rețele și servicii de comunicații electronice — Serviciul universal și drepturile utilizatorilor — Directiva 2002/22/CE — Articolul 28 — Acces la numere și la servicii — Numere nongeografice — Directiva 2002/19/CE — Articolele 5, 8 și 13 — Competențe ale autorităților naționale de reglementare — Control al prețurilor — Servicii de tranzit al apelurilor — Reglementare națională care impune furnizorilor de servicii de tranzit al apelurilor telefonice să nu practice tarife mai mari pentru apelurile către numere nongeografice decât pentru apelurile către numere geografice — Întreprindere lipsită de o putere semnificativă pe piață — Autoritate națională competentă)

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – KPN BV/Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Cauza C-85/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Rețele și servicii de comunicații electronice - Serviciul universal și drepturile utilizatorilor - Directiva 2002/22/CE - Articolul 28 - Acces la numere și la servicii - Numere nongeografice - Directiva 2002/19/CE - Articolele 5, 8 și 13 - Competențe ale autorităților naționale de reglementare - Control al prețurilor - Servicii de tranzit al apelurilor - Reglementare națională care impune furnizorilor de servicii de tranzit al apelurilor telefonice să nu practice tarife mai mari pentru apelurile către numere nongeografice decât pentru apelurile către numere geografice - Întreprindere lipsită de o putere semnificativă pe piață - Autoritate națională competentă))
   (2015/C 371/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: KPN BV

      Pârâtă: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Dispozitivul

               1)

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că permite unei autorități naționale competente să impună o obligație tarifară precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul articolului 28 din Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, pentru a pune capăt unui obstacol în calea apelurilor către numere nongeografice în Uniunea Europeană, care nu este de natură tehnică, ci rezultă din tarifele practicate, fără să se fi procedat la o analiză a pieței din care să reiasă că întreprinderea respectivă dispune de o putere semnificativă pe piață, dacă o astfel de obligație constituie o măsură necesară și proporțională astfel încât utilizatorii finali să poată accesa servicii, utilizând numere nongeografice în cadrul Uniunii.
               Revine instanței naționale sarcina să se asigure că această condiție este îndeplinită și că obligația tarifară este obiectivă, transparentă, proporțională și nediscriminatorie, bazată pe natura problemei identificate și justificată în ceea ce privește obiectivele stabilite la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, și că procedurile prevăzute la articolele 6, 7 și 7a din Directiva 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, au fost respectate.

               2)

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că un stat membru poate prevedea ca o obligație tarifară în temeiul articolului 28 din Directiva 2002/22, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, precum cea în discuție în litigiul principal să fie impusă de o altă autoritate națională decât autoritatea națională de reglementare însărcinată în general cu aplicarea noului cadru de reglementare al Uniunii aplicabil serviciilor de comunicații electronice, sub rezerva ca această autoritate să răspundă condițiilor de competență, de independență, de imparțialitate și de transparență prevăzute de Directiva 2002/21, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, și ca deciziile pe care aceasta le ia să poată face obiectul unei căi de atac eficiente în fața unui organism independent de părțile implicate, verificarea acestui aspect revenind instanței de trimitere.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-767/15: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – Labeyrie/EUIPO – Delpeyrat (Reprezentarea unor motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marcă a Uniunii Europene figurative care reprezintă motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis — Declararea decăderii — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă care diferă prin elemente care nu modifică caracterul distinctiv al mărcii”]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/28

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2017 – Labeyrie/EUIPO – Delpeyrat (Reprezentarea unor motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis)
   (Cauza T-767/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marcă a Uniunii Europene figurative care reprezintă motive cu pești de culoare deschisă pe fond închis - Declararea decăderii - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 15 alineatul (1) litera (a) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă care diferă prin elemente care nu modifică caracterul distinctiv al mărcii”])
   (2017/C 121/41)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Franța) (reprezentant: A. Lecomte, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Delpeyrat (Saint-Pierre-du-Mont, Franța) (reprezentant: J. Ennochi, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 octombrie 2015 (cauza R 2694/2014-1), referitoare la o procedură de decădere între Delpeyrat și Labeyrie.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Labeyrie la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de EUIPO.

               3)

               Delpeyrat suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 78, 29.2.2016.


title: Cauza T-661/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Araujo/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/74

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Araujo/Parlamentul
   (Cauza T-661/15)
   (2016/C 048/82)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Rui Araujo (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8663 C a Parlamentului European din 15 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


20150731063617142015/C 270/473122015TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150609373822Cauza T-312/15: Acțiune introdusă la 9 iunie 2015 – Market Watch/OAPI – Glaxo Group (MITOCHRON)
 ---documentbreak--- C2702015RO3720120150609RO0047372382Acțiune introdusă la 9 iunie 2015 – Market Watch/OAPI – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Cauza T-312/15)2015/C 270/47Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (reprezentant: J. Korab, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Glaxo Group Ltd (Brentford, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „MITOCHRON” – cererea de înregistrare nr. 11 200 078

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 martie 2015 în cauza R 507/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            admiterea acțiunii;

            —

            anularea deciziei atacate și respingerea în întregime a cererii depuse de cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs;

            —

            obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

            —

            Mărcile în conflict nu sunt atât de similare încât să poată fi confundate.


title: Cauza T-723/14: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2016 – HX/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Siriei — Înghețarea fondurilor — Adaptarea concluziilor — Eroare de apreciere”)

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/25

         Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2016 – HX/Consiliul
   (Cauza T-723/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Adaptarea concluziilor - Eroare de apreciere”))
   (2016/C 251/27)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamant: HX (Damasc, Siria) (reprezentant: S. Koev, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Gurov și S. Kyriakopoulou, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/488/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2014, L 217, p. 49), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 793/2014 al Consiliului din 22 iulie 2014 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2014, L 217, p. 10) și a Deciziei (PESC) 2015/837 a Consiliului din 28 mai 2015 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2015, L 132, p. 82), în măsura în care numele reclamantului a fost inclus pe listele persoanelor și entităților cărora li se aplică măsurile restrictive

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2014/488/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 793/2014 al Consiliului din 22 iulie 2014 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care aceste acte îl privesc pe domnul HX.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul HX.

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza T-260/16: Acțiune introdusă la 24 mai 2016 – Suedia/Comisia

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/38

         Acțiune introdusă la 24 mai 2016 – Suedia/Comisia
   (Cauza T-260/16)
   (2016/C 305/53)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz, U. Persson și L. Swedenborg)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal, anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/417 a Comisiei din 17 martie 2016 (denumită în continuare „decizia atacată”) în măsura în care are ca efect ca unele corecții financiare să fie efectuate la rata forfetară de 2 % aferentă sumei de 8 811 286,44 euro privind ajutoarele directe decuplate care au fost plătite Suediei pentru anul de referință 2013 în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003;

               —

               cu titlu subsidiar, anularea și reformarea deciziei în litigiu, astfel încât suma menționată mai sus să fie diminuată la 1 022 259,46 euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul arată că Comisia a încălcat articolul 52 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului și articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR, din cauză că comunicarea care trebuia să fie notificată statelor membre în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus nici nu preciza pretinsa scădere imputabilă reclamantului în această privință și nici nu menționa măsurile corective care se impun pentru a garantarea respectării în viitor a reglementării menționate. În consecință, comunicarea nu poate fi invocată pentru a justifica impunerea în sarcina Suediei a corecției financiare forfetare în litigiu.
   Reclamantul susține că Comisia a întemeiat decizia în litigiu pe considerații eronate referitoare la diferențele ce rezultă din comparația între numărul de erori evidențiate cu ocazia utilizării controlului prin teledetecție cu numărul de erori evidențiate cu ocazia utilizării metodei de control clasice, controlul la fața locului. Potrivit reclamantului, Comisia nici nu a reușit să arate în ce constau pretinsele încălcări și nici cum ar fi putut acestea să constituie un risc de pierdere pentru FEGA. Reclamantul arată că Suedia a realizat selecția controalelor și, în cea mai mare parte, analiza riscurilor la care expune articolul 31 din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1122/2009 din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol și, în consecință, Suedia nu a expus FEGA la riscurile pretinse de Comisie. Decizia Comisiei referitoare la corecția forfetară de 2 % contravine, în opinia reclamantului, articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune și articolului 52 din Regulamentul nr. 1306/2013.
   În cazul în care Tribunalul ar ajunge la concluzia potrivit căreia analiza riscurilor nu a fost eficientă în conformitate cu articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1122/2009, reclamantul susține cu titlu subsidiar că Comisia nu avea niciun motiv să aplice o corecție forfetară de 2 %. Nici amploarea cazului de neconformitate, în ceea ce privește natura și întinderea sa, nici pierderea economică pe care l-ar fi cauzat Uniunii cazul de neconformitate nu pot legitima suma de 8 811 286,44 euro care a fost exclusă de la finanțarea Uniunii prin decizia în litigiu. Reclamanta susține că este posibil, cu prețul unui efort rezonabil, să se stabilească cuantumul corespunzător riscului pe care cazul de neconformitate l-ar fi putut cauza. Utilizarea acestei corecții forfetare este contrară articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1306/2013, precum și Orientărilor privind calculul consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare (Documentul VI/5330/97) și principiului proporționalității. În opinia reclamantului, cuantumul ce rezultă din corecția forfetară trebuie deci să fie diminuat.


title: Cauza T-440/15: Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – European Dynamics Luxembourg și alții/EMA

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/31

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – European Dynamics Luxembourg și alții/EMA
   (Cauza T-440/15)
   (2015/C 337/32)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) European Dynamics – Advanced Systems Telecommunications Informatics and Telematics AE (Atena, Grecia), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: I. Ampazis și M. Sfyri, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea cererii nr. SC002 de prestare de servicii (Request Form for Services) a Agenției Europene pentru Medicamente, în contextul Acordului cadru EMA/2012/10/ICT care a fost comunicată reclamantelor la 22/05/2015 prin intermediul unui mesaj electronic al directorului biroului central de aprovizionare și

               —

               obligarea Agenției Europene pentru Medicamente la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante.

      Motivele și principalele argumente

   În opinia reclamantelor, cererea de prestare de servicii atacată trebuie anulată în temeiul articolului 263 TFUE, întrucât EMA a modificat criteriile de acordare care au fost prevăzute în specificațiile tehnice, introducând criterii noi în etapa trimiterii cererii de prestare de servicii de către analiștii de sisteme de gestionare (Business Analysts).


title: Cauza T-87/15: Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Reprezentarea unui calandru poziționat în partea din față a unui autovehicul) („Marcă a Uniunii Europene — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/45

         Ordonanța Tribunalului din 16 septembrie 2016 – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Reprezentarea unui calandru poziționat în partea din față a unui autovehicul)
   (Cauza T-87/15) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 419/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Regatul Unit) (reprezentant: D. Farnsworth, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 11 decembrie 2014 (cauza R 1797/2014-2) privind cererea reclamantei de înregistrare a unei mărci comunitare

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului.

               2)

               Obligă Aston Martin Lagonda Ltd la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-436/11: Acțiune introdusă la 3 august 2011 — Afriqiyah Airways/Consiliul

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/14

         Acțiune introdusă la 3 august 2011 — Afriqiyah Airways/Consiliul
   (Cauza T-436/11)
   2011/C 290/20
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Afriqiyah Airways (Tripoli, Libia) (reprezentant: B. Sarfati, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2011/300/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/137/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (JO L 136, 24.5.2011, p. 85), precum și a anexei II la decizia menționată;

               —

               obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe nelegalitatea procedurii de adoptare a actului. Reclamanta invocă lipsa unei proceduri legale cu privire la adoptarea deciziei atacate, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (2) din Decizia 2011/137/PESC a Consiliului din 28 februarie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (JO L 58, p. 53), și încălcarea dispozițiilor articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe insuficienta motivare a deciziei. Reclamanta impută Consiliului faptul că a furnizat o motivare stereotipă care nu permite nici destinatarului deciziei să înțeleagă motivele adoptării sale, nici Tribunalului să își exercite controlul jurisdicțional cu privire la legalitatea actului. Motivarea, potrivit căreia reclamanta ar fi filiala și proprietara Libyan African Investment Portfolio, entitate vizată ea însăși de măsurile restrictive, nu ar fi suficientă.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului la apărare, în măsura în care nu ar fi nicidecum dovedit că ar fi fost respectat dreptul la apărare și că reclamantei i s-ar fi oferit posibilitatea de a-și susține drepturile anterior înscrierii sale pe listă.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 27 TUE. Reclamanta arată că Decizia 2011/137/PESC menționată la punctul 2 și Decizia 2011/178/PESC a Consiliului din 23 martie 2011 de modificare a Deciziei 2011/137/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (JO L 78, p. 24), au fost adoptate cu încălcarea dispozițiilor articolului 27 primul paragraf TUE.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care reclamanta ar fi o fostă societate civilă destinată transportului de pasageri și de mărfuri, în condițiile în care decizia atacată are ca efect înghețarea veniturilor reclamantei pentru singurul motiv că aceasta ar fi proprietatea statului libian, prin intermediul unui fond de investiții.


title: Cauza T-28/10: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2011 — Euro-Information — Européenne de traitement de l'information/OAPI (EURO AUTOMATIC PAYMENT) [ „Marcă comunitară — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale EURO AUTOMATIC PAYMENT — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 160/21

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2011 — Euro-Information — Européenne de traitement de l'information/OAPI (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Cauza T-28/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare verbale EURO AUTOMATIC PAYMENT - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 160/33
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Euro-Information — Européenne de traitement de l'information (Strasbourg, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 noiembrie 2009 (cauza R 635/2009-2), privind o cerere de înregistrare ca marcă verbală a semnului verbal EURO AUTOMATIC PAYMENT

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Euro Information — Européenne de traitement de l’information la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-82/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones/Administración del Estado (Comunicații electronice — Rețele și servicii — Articolul 3 alineatul (2) și articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE (Directivă-cadru) — Planuri naționale de numerotare — Autoritate de reglementare specifică)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 martie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones/Administración del Estado
   (Cauza C-82/07) (1)

   (Comunicații electronice - Rețele și servicii - Articolul 3 alineatul (2) și articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE (Directivă-cadru) - Planuri naționale de numerotare - Autoritate de reglementare specifică)
   (2008/C 107/10)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Supremo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Pârât: Administración del Estado
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolului 3 alineatele (1), (2) și (4) și a articolului 10 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195) — Atribuirea resurselor naționale de numerotare și gestionarea planurilor naționale de numerotare — Funcții de reglementare și de operare atribuite unei autorități specifice
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatele (2) și (4), precum și articolul 10 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) coroborate cu considerentul (11) al acesteia trebuie interpretate în sensul că funcțiile de atribuire a resurselor naționale de numerotare și de gestionare a planurilor naționale de numerotare trebuie considerate ca fiind funcții de reglementare. Statele membre nu sunt obligate să atribuie aceste funcții diferite unor autorități naționale de reglementare distincte.

               2)

               Articolul 10 alineatul (1), precum și articolul 3 alineatele (2), (4) și (6) din Directiva 2002/21 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca funcțiile de atribuire a resurselor naționale de numerotare, precum și funcțiile de gestionare a planurilor naționale de numerotare să fie repartizate între mai multe autorități de reglementare independente, cu condiția ca repartizarea sarcinilor să fie făcută publică, ușor accesibilă și să fie notificată Comisiei Comunităților Europene.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-244/07: Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Campo de Cartagena/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/46

         Acțiune introdusă la 13 iulie 2007 — Campo de Cartagena/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-244/07)
   (2007/C 211/85)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: S.A.T., „Campo de Cartagena” (Murcia, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul revederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de două sute optzeci și opt de mii două sute treizeci și opt euro (288 238 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate deja în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza T-204/14: Hotărârea Tribunalului din 7 septembrie 2016 – Victor International/EUIPO – Ovejero Jiménez și Becerra Guibert (VICTOR) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene VICTOR — Marcă națională figurativă anterioară victoria — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Natura utilizării — Formă care diferă prin elemente care nu modifică caracterul distinctiv — Articolul 15 alineatul (1) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009)]

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/12

         Hotărârea Tribunalului din 7 septembrie 2016 – Victor International/EUIPO – Ovejero Jiménez și Becerra Guibert (VICTOR)
   (Cauza T-204/14) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene VICTOR - Marcă națională figurativă anterioară victoria - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Natura utilizării - Formă care diferă prin elemente care nu modifică caracterul distinctiv - Articolul 15 alineatul (1) și articolul 42 alineatele (2) și (3) din regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009)])
   (2016/C 383/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Victor International GmbH (Elmshorn, Germania) (reprezentanți: R. Kaase și J.-C. Plate, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: J. García Murillo și A. Folliard Monguiral, agenți)

      Celelalte părţi din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, interveniente la Tribunal: Gregorio Ovejero Jiménez (Alicante, Spania) și María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante) (reprezentant: M. Veiga Serrano, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 ianuarie 2014 (cauza R 2208/2012-2) privind o procedură de opoziție între domnul Ovejero Jiménez și doamna Becerra Guibert, pe de o parte, și Victor International, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Victor International GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 245, 28.7.2014.


title: Cauza T-130/17: Acțiune introdusă la 1 martie 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Comisia

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/48

         Acțiune introdusă la 1 martie 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Comisia
   (Cauza T-130/17)
   (2017/C 121/69)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: M. Jeżewski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene C(2016) 6950 din 28 octombrie 2016 privind modificarea condițiilor pentru derogarea acordată în cazul gazoductului OPAL de la anumite cerințe prevăzute de dreptul Uniunii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 16 motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea drepturilor fundamentale și aprecierea insuficientă a actului prin care s-a declanșat procedura de modificare a derogării de la anumite cerințe prevăzute de dreptul Uniunii, acordate în privința OPAL, în anul 2009, pe baza deciziei agenției federale germane de reglementare în domeniul rețelelor de electricitate, de gaz, de telecomunicații, de poștă și de căi ferate (Bundesnetzagentur).

               2.

               Al doilea motiv: necompetența de a adopta o decizie de modificare a derogării de la anumite cerințe prevăzute de dreptul Uniunii acordate în privința OPAL.

               3.

               Al treilea motiv: interpretarea eronată a condițiilor în care se pot acorda derogări cu privire la infrastructuri de gaze naturale în temeiul articolului 36 alineatul (1) coroborat cu articolul 2 punctul 17 din Directiva 2009/73/CE.

               4.

               Al patrulea motiv: interpretarea eronată a condițiilor în care infrastructurile de gaze naturale pot face obiectul unei derogări în temeiul articolului 36 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 2 punctul 33 din Directiva 2009/73/CE.

                           —

                           Condiția pentru ca autoritatea de reglementare să poată acorda o derogare în cazul noilor infrastructuri mari de gaze naturale este ca riscul pe care îl implică investiția să fie atât de mare încât, în lipsa unei autorizații de derogare, nu s-ar realiza investiția.

                           —

                           Investiția care are ca obiect construcția OPAL a fost realizată integral și finalizată la 13 iulie 2011, astfel încât nu se mai poate ridica problema existenței unor asemenea riscuri în continuare.

               5.

               Al cincilea motiv: interpretarea eronată a condițiilor potrivit cărora infrastructurile de gaze naturale pot beneficia de derogări în temeiul articolului 36 alineatul (1) literele (a) și (e) din Directiva 2009/73/CE și supoziția rezultată din aceasta, potrivit căreia modificarea derogării acordate de autoritatea de reglementare în favoarea OPAL nu ar produce efecte negative asupra pieței gazelor naturale.

               6.

               Al șaselea motiv: interpretarea eronată a condițiilor în care infrastructurile de gaze naturale pot beneficia de derogare în temeiul articolului 36 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2009/73/CE și supoziția rezultată astfel, potrivit căreia modificarea derogării acordate de autoritatea de reglementare în privința OPAL îmbunătățește securitatea aprovizionării pe piața internă.

               7.

               Al șaptelea motiv: neluarea în considerare a faptului că la emiterea unei decizii privind acordarea unei derogări în temeiul articolului 36 din Directiva 2009/73/CE, Bundesnetzagentur trebuie să țină seama de cerințele prevăzute la articolul 102 TFUE.

               8.

               Al optulea motiv: încălcarea principiilor securității juridice și a încrederii legitime.

               9.

               Al nouălea motiv: încălcarea principiului proporționalității.

               10.

               Al zecelea motiv: încălcarea obligației de motivare a actului în sensul art. 296 TFUE precum și în sensul art. 263 TFUE.

               11.

               Al unsprezecelea motiv: expunerea consumatorilor din Republica Polonia la riscul neaprovizionării cu gaz ceea ce reprezintă o încălcare a obiectivului tratatului referitor la acțiunile în scopul asigurării siguranței aprovizionării cu energie și a principiului solidarității energetice în corelație cu încălcarea art. 7 din tratat, prin adoptarea unei decizii contrare altor politici ale Uniunii Europene.

               12.

               Al doisprezecelea motiv: tratamentul preferențial al infrastructurii care face obiectul derogării, al cărei statut nu este conform cu dreptul Uniunii.

               13.

               Al treisprezecelea și al paisprezecelea motiv: încălcarea articolului 274 și respectiv a articolului 254 din Acordul de asociere încheiat de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia pe de o parte și Ucraina pe de altă parte.

               14.

               Al cincisprezecelea motiv: încălcarea articolului 7 TFUE prin emiterea unei decizii contrare altor politici ale Uniunii Europene.

               15.

               Al șaisprezecelea motiv: inaplicabilitatea, în conformitate cu articolul 277 TFUE, a articolului 2 punctul 33 coroborat cu articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2009/73/CE, întrucât astfel s-ar introduce, în mod arbitrar, o diferențiere discriminatorie între infrastructurile care pot beneficia de derogarea acordată de autoritatea de reglementare și restul infrastructurilor în cazul cărora nu se poate ridica problema acordării unei asemenea derogări.


title: Cauza C-384/05: Hotărârea Curții (camera a patra) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare, formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Johan Piek/Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Lapte și produse lactate — Taxă suplimentară pe lapte — Cantitate specifică de referință — Articolul 3 punctul 1 al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 857/84)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/7

         Hotărârea Curții (camera a patra) din data de 11 ianuarie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare, formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Johan Piek/Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   (Cauza C-384/05) (1)

   (Lapte și produse lactate - Taxă suplimentară pe lapte - Cantitate specifică de referință - Articolul 3 punctul 1 al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 857/84)
   (2007/C 42/12)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Johan Piek

      Pârât: Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 3 punctul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 857/84 al Consiliului din 31 martie 1984 privind regulile generale pentru aplicarea taxei prevăzute la articolul 5c din Regulamentul (CEE) nr. 804/68 în sectorul laptelui și produselor lactate (JO L 90, p. 13) — Determinarea cantităților de referință scutite de taxă — Măsură națională care prevede atribuirea cantităților specifice de referință producătorilor care au făcut investiții, fie în cadrul, fie în afara unui plan de dezvoltare, în perioada 1 septembrie 1981-31 martie 1984 — Compatibilitate cu normele comunitare referitoare la perioada 1 ianuarie 1981-31 martie 1984
   Dispozitivul
   Articolul 3 punctul 1 al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 857/84 al Consiliului din 31 martie 1984 privind regulile generale pentru aplicarea taxei prevăzute la articolul 5c din Regulamentul (CEE) nr. 804/68 în sectorul laptelui și produselor lactate trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum aceea din acțiunea principală care restrânge categoria producătorilor de lapte care pot beneficia de o cantitate specifică de referință la acei producători care au contractat obligații de investiții după 1 septembrie 1981, dar înainte de 1 martie 1984.

      (1)  JO C 330, 24.12.2005.


title: Cauza T-426/09: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke/OAPI — Koninklijke BAM Groep (bam)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/29

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke/OAPI — Koninklijke BAM Groep (bam)
   (Cauza T-426/09)
   2010/C 11/56
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straβenbaustoffe (Hofolding, Germania) (reprezentanți: R. Kunze, avocat și Solicitor, și G. Würtenberger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Țările de Jos)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 august 2009 în cauza R 1005/2008-2, în măsura în care opoziția a fost respinsă în legătură cu „conducte rigide nemetalice pentru construcții; structuri transportabile; monumente (cu excepția celor de metal); construcții de clădiri; reparații; reparații și întreținere”;

               —

               admiterea opoziției împotriva mărcii comunitare în cauză inclusiv pentru „conducte rigide nemetalice pentru construcții; structuri transportabile; monumente (cu excepția celor de metal); construcții de clădiri; reparații; reparații și întreținere”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „bam”, pentru produse și servicii din clasele 6, 19, 37 și 42

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea în Germania a mărcii figurative „bam”, pentru produse din clasele 7 și 19

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea în parte a opoziției

      Decizia camerei de recurs: anularea în parte a deciziei diviziei de opoziție

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs nu a apreciat ca există o similitudine între, pe de o parte, produsele și serviciile acoperite de marca comunitară și, pe de altă parte, produsele acoperite de marca invocată în cadrul opoziției; abuz de putere în măsura în care camera de recurs a acționat ultra vires; încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs nu a analizat în mod exhaustiv argumentele invocate de reclamantă în cadrul recursului; încălcarea articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a limitat în mod eronat domeniul de aplicare al protecției mărcii comunitare în cauză și, astfel, a omis să ia în considerare toți factorii relevanți.


title: Cauza T-121/16: Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/25

         Acțiune introdusă la 22 martie 2016 – Tulliallan Burlington/EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Cauza T-121/16)
   (2016/C 175/29)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementele verbale „BURLINGTON THE ORIGINAL” – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 007 952

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11/01/2016 în cauza R 2501/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea mărcii contestate pentru toate produsele contestate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatele (4) și (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-559/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald (Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor — Fiscalitate directă — Impozit pe venit — Deductibilitatea rentelor de întreținere plătite în contrapartida unei succesiuni anticipate — Excludere pentru nerezidenți)

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/14

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 24 februarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald
   (Cauza C-559/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Fiscalitate directă - Impozit pe venit - Deductibilitatea rentelor de întreținere plătite în contrapartida unei succesiuni anticipate - Excludere pentru nerezidenți))
   (2015/C 138/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Finanzamt Dortmund-Unna

      Pârât: Josef Grünewald

      Dispozitivul

   Articolul 63 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care refuză să permită unui contribuabil nerezident care a încasat în acest stat membru venituri comerciale produse de părțile sociale ale unei societăți, care i-au fost transmise de către un părinte în cadrul unei succesiuni anticipate, să deducă din aceste venituri rentele pe care le-a plătit acestui părinte drept contrapartidă a acestui transfer, în condițiile în care reglementarea menționată acordă respectiva deducere unui contribuabil rezident.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-76/09: Acțiune introdusă la 16 februarie 2009 – Mundipharma/OAPI – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/27

         Acțiune introdusă la 16 februarie 2009 – Mundipharma/OAPI – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Cauza T-76/09)
   2009/C 102/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mundipharma GmbH [Limburg (Lahn), Germania] (reprezentant: F. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s--a aflat pe rolul camerei de recurs: Asociación Farmaceuticos Mundi [Alfafar (Valencia), Spania]

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 decembrie 2008 în cauza R 852/2008-2 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI”, pentru produse și servicii din clasele 5, 35 și 39 – cererea nr. 4 841 136

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară „MUNDI PHARMA” înregistrată sub nr. 4 304 622 pentru produse și servicii din clasele 5 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a apreciat în mod eronat că nu există asemănare între produsele și/sau serviciile pe care le desemnează mărcile în cauză


title: Cauza T-316/11: Acțiune introdusă la 17 iunie 2011 — Kadio Morokro/Consiliul

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/30

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2011 — Kadio Morokro/Consiliul
   (Cauza T-316/11)
   2011/C 226/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Côte d’Ivoire) (reprezentant: S. Le Damany, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2011/221/PESC a Consiliului din 6 aprilie 2011 (1) și a Regulamentului (UE) nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 (2), în măsura în care îl privesc pe reclamant,

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în măsura în care decizia și regulamentul atacate ar încălca articolul 296 TFUE potrivit căruia actele juridice ale instituțiilor Uniunii Europene se motivează. Reclamantul arată, pe de o parte, că motivele nu ar permite să se înțeleagă de ce reclamantul a fost înscris pe lista persoanelor, care figurează în anexa la decizie și la regulament, împotriva cărora se adoptă anumite măsuri restrictive, și, pe de altă parte, că această nemotivare l-ar lipsi pe reclamant de posibilitatea de a contesta în mod util măsurile restrictive care îi sunt impuse.

      (1)  Decizia 2011/221/PESC a Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L, p. 20).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L, p. 10).


title: Cauza C-266/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/81/CE — Drept de ședere al resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente — Transpunere incompletă — Necomunicarea măsurilor de transpunere)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/15

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-266/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/81/CE - Drept de ședere al resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente - Transpunere incompletă - Necomunicarea măsurilor de transpunere)
   2009/C 153/28
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: B. Plaza Cruz, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea în termenul stabilit a dispozițiilor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/81/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind permisul de ședere eliberat resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente (JO L 261, p. 19)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a adoptat toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/81/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind permisul de ședere eliberat resortisanților țărilor terțe care sunt victime ale traficului de persoane sau care au făcut obiectul unei facilitări a imigrației ilegale și care cooperează cu autoritățile competente și prin faptul că nu a comunicat Comisiei Comunităților Europene dispozițiile de drept intern menite să contribuie la garantarea unei asemenea conformități, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-625/11 P: Recurs introdus la 6 decembrie 2011 de Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) pronunțate la 21 septembrie 2011 în cauza T-268/10: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS/Agenția Europene pentru Produse Chimice (ECHA)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/45

      Recurs introdus la 6 decembrie 2011 de Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șaptea extinsă) pronunțate la 21 septembrie 2011 în cauza T-268/10: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS/Agenția Europene pentru Produse Chimice (ECHA)
      (Cauza C-625/11 P)
      (2012/C 25/83)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS (reprezentanți: K. Van Maldegem, R. Cana, avocați)

         Celelalte părți în proces: Agenția Europene pentru Produse Chimice (ECHA), Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului pronunțate în cauza T-268/10 și

                  —

                  anularea Deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice (denumită în continuare „ECHA”) prin care acrilamida este identificată drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1) privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice în conformitate cu articolul 59 din acest regulament și de includere ulterioară, de la 30 martie 2010, a acrilamidei pe lista substanțelor candidate, în conformitate cu articolul 59 din regulamentul menționat, sau

                  —

                  cu titlu alternativ, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la cererea de anulare formulată de recurente și

                  —

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente acestor proceduri (inclusiv cheltuielile de judecată aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului).

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele susțin că Tribunalul a încălcat dreptul Uniunii prin faptul că a respins cererea de anulare formulată de ele împotriva Deciziei ECHA prin care acrilamida este identificată drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul nr. l907/2006, în conformitate cu articolul 59 din acest regulament, și de includere ulterioară, de la 30 martie 2010, a acrilamidei pe lista substanțelor candidate, în conformitate cu articolul 59 din regulamentul menționat. În special, recurentele susțin că Tribunalul a săvârșit o serie de erori în interpretarea situației de fapt și a cadrului juridic aplicabil în situația recurentelor. Aceasta a condus la săvârșirea unor erori de drept în ceea ce privește:

                  —

                  interpretarea și aplicarea de către Tribunal a articolului 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură și a jurisprudenței referitoare la calculul termenelor și

                  —

                  aprecierea Tribunalului potrivit căreia cererea de anulare a Deciziei ECHA prin care acrilamida este identificată drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul nr. l907/2006, în conformitate cu articolul 59 din acest regulament, și de includere ulterioară, de la 30 martie 2010, a acrilamidei pe lista substanțelor candidate, în conformitate cu articolul 59 din regulamentul menționat, este inadmisibilă.

            Pentru aceste motive, recurentele solicită anularea Ordonanței pronunțate de Tribunal în cauza T-268/10 și a Deciziei ECHA prin care acrilamida este identificată drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul nr. l907/2006, în conformitate cu articolul 59 din acest regulament, și de includere ulterioară, de la 30 martie 2010, a acrilamidei pe lista substanțelor candidate, în conformitate cu articolul 59 din regulamentul menționat.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84)


title: Cauza C-559/07: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/21

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-559/07)
   (2008/C 37/31)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și M. van Beek)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin menținerea în vigoare a prevederilor Codului elen al pensiilor civile și militare în ceea ce privește vârsta de pensionare diferită și condițiile de vechime în muncă minimă diferite pentru bărbați și pentru femei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 141 CE;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               După ce a examinat dispozițiile în vigoare ale Codul elen al pensiilor civile și militare, Comisia a constatat că acestea prevăd că femeile au dreptul să se pensioneze la o vârstă diferită de cea pentru bărbați și în condiții diferite în ceea ce privește vechimea în muncă minimă cerută.

               2.

               În lumina jurisprudenței Curții, Comisia consideră că respectivele pensii, care sunt plătite de către angajator fostului angajat ca o consecință a raportului de muncă dintre aceștia, reprezintă remunerație în sensul art. 141 CE. În plus, datorită caracterului specific al respectivelor sisteme de pensii, care condiționează pensia de durata serviciului efectuat, precum și de salariul lucrătorului dinainte de pensionare, pensionarii beneficiari constituie, potrivit Comisiei, o „categorie specială de lucrători”, în condițiile în care metoda de finanțare și de gestionare a sistemului de pensii nu constituie un factor determinant pentru aplicarea articolului 141 CE.

               3.

               De asemenea, potrivit Comisiei, nu sunt îndeplinite condițiile pentru aplicarea articolului 141 alineatul (4) CE, care prevede avantaje specifice menite să faciliteze exercitarea unei activități profesionale de către sexul mai slab reprezentat
               În speță, aceste prevederi nu favorizează soluționarea problemelor cu care ar putea să se confrunte femeile în decursul carierei profesionale, ci, dimpotrivă, favorizează retragerea acestora de pe piața muncii.

               4.

               În plus, justificarea invocată, întemeiată pe riscul de compromitere a funcționării aparatului de stat și pe adoptarea în consecință de prevederi tranzitorii, nu constituie, potrivit Comisiei, un argument convingător, deoarece, pe de o parte, consecințele economice care ar putea rezulta astfel pentru un stat membru nu justifică, în sine, limitarea în timp a aplicării normelor de drept comunitar și, pe de altă parte, Republica Elenă nu a demonstrat în mod substanțial ce reprezintă și în ce constă temuta compromitere a funcționării sistemului.

               5.

               Prin urmare, Comisia susține că prin menținerea în vigoare a prevederilor Codului elen al pensiilor civile și militare în ceea ce privește vârsta de pensionare diferită și condițiile diferite de vechime în muncă minimă pentru bărbați și pentru femei, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 141 CE.


title: Cauza T-408/12: Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2013 — Ubee Interactive/OAPI — Augere Holdings (Netherlands) (ubee) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/18

         Ordonanța Tribunalului din 7 februarie 2013 — Ubee Interactive/OAPI — Augere Holdings (Netherlands) (ubee)
   (Cauza T-408/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 101/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Taiwan) (reprezentant: M. Nentwig, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 iulie 2012 (cauza R 1848/2011-2) privind o procedură de opoziție între Augere Holdings (Netherlands) BV și Ubee Interactive Corp.

      Dispozitivul

               1.

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza T-384/17: Acțiune introdusă la 21 iunie 2017 – Cipru/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/33

         Acțiune introdusă la 21 iunie 2017 – Cipru/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
   (Cauza T-384/17)
   (2017/C 269/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC și V. Marsland, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgaria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă color a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „BBQLOUMI” – cererea de înregistrare nr. 13 069 034

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 10 aprilie 2017 în cauza R 496/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, pe lângă suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-84/14: Acțiune introdusă la 6 februarie 2014 – Harrys Pubar/OAPI – Harry's New York Bar (HARRY'S NEW YORK BAR)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/48

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2014 – Harrys Pubar/OAPI – Harry's New York Bar (HARRY'S NEW YORK BAR)
   (Cauza T-84/14)
   2014/C 135/61
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Harrys Pubar AB (Gothenburg, Suedia) (reprezentant: L.-E. Ström, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Harry’s New York Bar SA (Paris, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 noiembrie 2013 în cauzele conexate R 1038/2012-1 și R 1045/2012-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HARRY’S NEW YORK BAR” pentru produse și servicii din clasele 25, 30, 32 și 43 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 383 445.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: mărcile suedeze înregistrate cu numerele 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513 – 1066 pentru produse și servicii din clasele 25 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite în parte calea de atac în cauza R 1038/2012-1 și respinge calea de atac în cauza R 1045/2012-1.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 4 din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-399/15 P: Recurs introdus la 23 iulie 2015 de Vichy Catalán, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 25 iunie 2015 în cauza T-302/15, Vichy Catalán/OAPI – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/13

         Recurs introdus la 23 iulie 2015 de Vichy Catalán, S.A. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 25 iunie 2015 în cauza T-302/15, Vichy Catalán/OAPI – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)
   (Cauza C-399/15 P)
   (2015/C 406/14)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Vichy Catalán, S.A. (reprezentant: R. Bercovitz Álvarez, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate și înlocuirea acesteia cu o decizie prin care să se constate admisibilitatea cererii introductive formulate de această parte la Tribunal în cauza T-302/15;

               —

               obligarea oricăror părți care s-ar prezenta pentru a apăra ordonanța atacată la plata cheltuielilor aferente prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Ordonanţa Tribunalului (Camera a treia), prin care se respinge pur și simplu cererea introductivă formulată, este nelegală pentru următoarele motive:

               1.

               Încălcarea articolului 45 din Statutul Curții de Justiție (nu operează decăderea în cazul în care se dovedește existența unui caz fortuit sau a unui caz de forță majoră) sub două aspecte:

                           a.

                           întrucât a fost dată fără a acorda acestei părți timpul material pentru a dovedi existența unei situații de caz fortuit sau de forță majoră care a întârziat trimiterea versiunii cererii introductive pe suport de hârtie. Prin aceasta s-a creat o lipsă de apărare pentru mandanta noastră; și

                           b.

                           întrucât în această cauză a existat un caz fortuit.

               2.

               Interpretarea incorectă a articolului 43 alineatul (6) din Regulamentul de procedură.

               3.

               Aplicarea retroactivă, în detrimentul recurentei, a dispozițiilor noi ale Regulamentului de procedură care a intrat în vigoare la 1 iulie 2015, unor situații care ar fi trebuit să fie supuse Regulamentului de procedură anterior.


title: Cauza C-405/13: Acțiune introdusă la data de 17 iulie 2013 — Comisia Europeană/România

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/38

         Acțiune introdusă la data de 17 iulie 2013 — Comisia Europeană/România
   (Cauza C-405/13)
   2013/C 260/68
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamanta: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Hetsch, O. Beynet, L. Nicolae, agenți)

      Pârâtă: România

      Concluziile reclamantei

               —

               să constate că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma prevederilor articolului 2 punctul 1, articolului 3 alineatul (5) litera b), precum și alineatelor (7), (8) și alineatului (9) litera c) ale aceluiași articol, articolului 5, articolului 7 alineatul (4), articolului 9 alineatele (l)-(7), articolului 10 alineatele (2) și (5), articolului 11 alineatul (8), articolului 13 alineatul (4) și alineatului (5) litera b), articolului 16 alineatele (1) și (2), articolului 25 alineatul (1), articolului 26 alineatul (2) litera c), articolului 31 alineatul (3), articolului 34 alineatul (2), articolului 37 alineatul (1) literele k), p) și q), alineatului (3) literele b) și d) și alineatelor (10)-(12), articolului 38 alineatul (1), articolului 39 alineatele (1), (4) și (8) și anexei I punctul 1 din Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (1), sau, în orice caz, pentru că nu a comunicat aceste măsuri Comisiei, România și-a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 alineatul (1) din această directivă;

               —

               să oblige România, în conformitate cu prevederile articolului 260 alineatul (3) din Tratatul FUE, la plata unor penalități pe zi de întârziere pentru încălcarea obligației de comunicare a tuturor măsurilor de transpunere a Directivei 2009/72/CE în cuantum de 30 228,48 euro pe zi de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză;

               —

               să condamne România la plata cheltuielilor de judecată.

      Motive și argumente principale

   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 3 martie 2011.

      (1)  JO L 211, p. 55.


title: Cauza T-657/16: Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2017 – Márquez Alentà/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Reprezentarea unei furnici) („Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative reprezentând o furnică — Revocarea deciziei atacate — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/23

         Ordonanța Tribunalului din 14 iunie 2017 – Márquez Alentà/EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Reprezentarea unei furnici)
   (Cauza T-657/16) (1)

   ((„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative reprezentând o furnică - Revocarea deciziei atacate - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 269/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Marc Márquez Alentà (Cervera, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 30 iunie 2016 (cauza R 1242/2015-1), referitoare la o procedură de opoziție între Fiesta Hotels & Resorts și domnul Márquez Alentà

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de domnul Marc Márquez Alentà.

      (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza C-641/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH/Hettegger Hotel Edelweiss GmbH [Trimitere preliminară — Proprietate intelectuală — Directiva 2006/115/CE — Articolul 8 alineatul (3) — Drept exclusiv al organismelor de radiodifuziune — Comunicare publică — Locuri accesibile publicului prin plata unei taxe de intrare — Comunicarea emisiunilor prin intermediul unor aparate de televiziune instalate în camerele de hotel]

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien – Austria) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH/Hettegger Hotel Edelweiss GmbH
   (Cauza C-641/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Proprietate intelectuală - Directiva 2006/115/CE - Articolul 8 alineatul (3) - Drept exclusiv al organismelor de radiodifuziune - Comunicare publică - Locuri accesibile publicului prin plata unei taxe de intrare - Comunicarea emisiunilor prin intermediul unor aparate de televiziune instalate în camerele de hotel])
   (2017/C 112/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH

      Pârâtă: Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

      Dispozitivul

   Articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale trebuie interpretat în sensul că transmiterea de emisiuni televizate și radiofonice prin intermediul televizoarelor instalate în camerele de hotel nu constituie o comunicare efectuată într-un loc accesibil publicului prin plata unei taxe de intrare.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-420/15: Acțiune introdusă la 20 iulie 2015 – Thun 1794 a.s./OAPI – Adekor (simboluri grafice)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/28

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2015 – Thun 1794 a.s./OAPI – Adekor (simboluri grafice)
   (Cauza T-420/15)
   (2015/C 337/29)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Thun 1794 a.s. (Nová Role, Republica Cehă) (reprezentant: F. Steidl, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Adekor s.r.o. (Loket, Republica Cehă)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 000840400-0001.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a OAPI din 29 aprilie 2015 în cauza R 1465/2014-3.

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea unor norme fundamentale de procedură;

               —

               încălcarea articolului 25 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002;

               —

               săvârșirea unui abuz de putere.


title: Cauza T-215/15: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2015 – Azarov/Consiliul

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/25

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2015 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-215/15)
   (2015/C 221/34)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 62, p. 25), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina, în măsura în care acestea îl privesc;

               —

               în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, dispunerea unor măsuri de organizare a procedurii;

               —

               în temeiul articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea obligației de motivare
               În această privință, reclamantul susține că motivarea actelor atacate în ceea ce îl privește este foarte generală.

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea drepturilor fundamentale
               În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă încălcarea dreptului de proprietate și încălcarea dreptului derivat din libertatea de a desfășura o activitate comercială. În continuare, reclamantul invocă lipsa caracterului proporțional al măsurilor restrictive impuse. În sfârșit, reclamantul susține că i-a fost încălcat dreptul la apărare.

               3.

               Al treilea motiv: existența unui abuz de putere
               În această privință, reclamantul invocă, printre altele, abuzul de putere al Consiliului, întrucât, prin impunerea măsurilor restrictive împotriva acestuia, au fost urmărite în principal alte obiective decât, în mod efectiv, consolidarea și sprijinirea a statului de drept și respectarea drepturilor omului în Ucraina.

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea principiului bunei administrări
               În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă în special încălcarea dreptului la un tratament imparțial, încălcarea dreptului la un tratament echitabil și încălcarea dreptului la stabilirea cu exactitate a situației de fapt.

               5.

               Al cincilea motiv: erori vădite de apreciere