title: Cauza T-167/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 martie 2017 – RV/Comisia („Măsuri provizorii — Funcție publică — Trimitere în concediu și pensionare — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/26

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 martie 2017 – RV/Comisia
   (Cauza T-167/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Funcție publică - Trimitere în concediu și pensionare - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 178/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: RV (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării deciziei Comisiei din 21 decembrie 2016 de trimitere a reclamantului în concediu în interesul serviciului și de pensionare în mod automat începând cu 1 aprilie 2017

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-42/11: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2011 — Honnefelder/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/34

         Acțiune introdusă la 9 aprilie 2011 — Honnefelder/Comisia
   (Cauza F-42/11)
   2011/C 186/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Stephanie Honnefelder (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Bode, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de neînscriere a reclamantei pe lista de rezervă aferentă concursului EPSO/AD/26/05

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită

               —

               anularea Deciziei pârâtei din 11 februarie 2011;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dacă este cazul, pronunțarea unei hotărâri în urma judecării în lipsă.


title: Cauza C-491/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 octombrie 2012 — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 31 octombrie 2012 — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Cauza C-491/12)
   2013/C 79/07
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Magdolna Margit Szabadosné Bay

      Pârâtă: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 30 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că are ca obiect numai să garanteze existența unei căi de atac în cazul unei concedieri nelegale și nejustificate („unjustified”)?

               2.

               [Această dispoziție] înseamnă că, la momentul concedierii, angajatorul are obligația de a comunica în scris lucrătorului motivele care au stat la baza acesteia, [în caz contrar] aceasta putând să se producă în mod nejustificat (unjustified)?

               3.

               Lipsa comunicării motivelor determină, în sine, nelegalitatea măsurii sau angajatorul poate să precizeze motivele ulterior în cadrul unei eventuale proceduri contencioase?


title: Avizul 2/15: Cerere de aviz prezentată de Comisia Europeană în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/18

         Cerere de aviz prezentată de Comisia Europeană în temeiul articolului 218 alineatul (11) TFUE
   (Avizul 2/15)
   (2015/C 363/22)
   Limba de procedură: toate limbile oficiale

      Solicitant

   Comisia Europeană (reprezentanți: U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig, în calitate de agenți)

      Întrebarea adresată Curții

   Dispune Uniunea de competența necesară să semneze și să încheie singură acordul de liber schimb cu Singapore? Mai precis,

               —

               ce dispoziții ale acordului țin de competența exclusivă a Uniunii?

               —

               ce dispoziții ale acordului țin de competența partajată a Uniunii? și

               —

               există dispoziții ale acordului care țin de competența exclusivă a statelor membre?


title: Cauza T-364/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Duravit și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică și continuă — Sarcina probei — Amenzi — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Legalitatea pedepselor” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/23

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Duravit și alții/Comisia
   (Cauza T-364/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică și continuă - Sarcina probei - Amenzi - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Legalitatea pedepselor)
   2013/C 325/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Duravit AG (Hornberg, Germania), Duravit SA (Bischwiller, Franța) și Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Belgia) (reprezentanți: R. Bechtold, U. Soltész și C. von Köckritz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și A. Antoniadis, agenți, asistați de P. Thyri, avocat)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Simm și F. Florindo Gijón, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare în parte a Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie) și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor în această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 alineatul (1) punctul 8 din Decizia C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie), în măsura în care, în cuprinsul acestuia, Comisia Europeană concluzionează că Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA și Duravit SA au participat la o încălcare pe teritoriile Italiei, Austriei și Țărilor de Jos.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Duravit AG, Duravit BeLux și Duravit SA suportă trei sferturi din propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Comisia suportă un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de Duravit AG, de Duravit BeLux și de Duravit SA, precum și propriile cheltuieli de judecată.

               5.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza F-7/12: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2012 — ZZ/Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (ENISA)

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/30

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2012 — ZZ/Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (ENISA)
   (Cauza F-7/12)
   2012/C 133/59
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (ENISA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evoluție a carierei pentru anul 2009, a listei de reclasificare a funcționarilor pentru anul 2010 și, dacă este necesar, a deciziei din 17 octombrie 2011 de respingere a reclamației sale

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea raportului de evoluție a carierei reclamantului pentru anul 2009;

               —

               anularea deciziei din 16 noiembrie 2010 de stabilire a listei personalului reclasificat pentru exercițiul de reclasificare 2010;

               —

               dacă este necesar, anularea deciziei din 17 octombrie 2011 de respingere a plângerii reclamantului din 16 iunie 2011;

               —

               obligarea ENISA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-270/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Lego Juris/OAPI — Mega Brands (Cărămidă de Lego roșie) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale — Cărămidă Lego roșie — Motiv absolut de refuz — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Propuneri de probe )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/22

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2008 — Lego Juris/OAPI — Mega Brands (Cărămidă de Lego roșie)
   (Cauza T-270/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Cărămidă Lego roșie - Motiv absolut de refuz - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară pentru obținerea unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Propuneri de probe’)
   (2009/C 6/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Lego Juris A/S (Billund, Danemarca) (reprezentanți: V. von Bomhard, A. Renck și T. Dolde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Mega Brands, Inc. (Montréal, Canada) (reprezentanți: P. Cappuyns și C. De Meyer, avocați)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Marii camere de recurs a OAPI din 10 iulie 2006 (cauza R 856/2004-G) privind o procedură de anulare între Mega Brands, Inc. și Lego Juris A/S.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lego Juris A/S la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza F-59/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 2 martie 2016 – FX/Comisia [Funcție publică — Agent temporar — Indemnizație de plecare — Articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la statut — Încetare definitivă a exercitării funcțiilor]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 2 martie 2016 – FX/Comisia
   (Cauza F-59/15) (1)

   ([Funcție publică - Agent temporar - Indemnizație de plecare - Articolul 12 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Încetare definitivă a exercitării funcțiilor])
   (2016/C 136/66)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: FX (reprezentanţi: T. Bontinck şi A. Guillerme, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara şi F. Simonetti, agenţi)

      Obiectul

   Cererea de anulare a deciziei de a nu acorda indemnizația de plecare solicitată de reclamant ca urmare a încetării exercitării funcțiilor, precum și acordarea de daune-interese pentru prejudiciul pretins suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               FX suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte o treime din cheltuielile de judecată efectuate de FX.

      (1)  JO C 213, 29/6/2015, p. 48.


title: Cauza C-477/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Charles Defossez/Christian Wiart, în calitate de lichidator al societății de Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA) (Trimitere preliminară — Directivele 80/987/CEE și 2002/74/CE — Insolvabilitatea angajatorului — Protecția lucrătorilor salariați — Plata drepturilor salariale neachitate ale lucrătorilor — Stabilirea instituției de garantare competente — Garanție mai favorabilă în temeiul dreptului național — Posibilitate de a se prevala de această garanție)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour de cassation — Franța) — Charles Defossez/Christian Wiart, în calitate de lichidator al societății de Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)
   (Cauza C-477/09) (1)

   (Trimitere preliminară - Directivele 80/987/CEE și 2002/74/CE - Insolvabilitatea angajatorului - Protecția lucrătorilor salariați - Plata drepturilor salariale neachitate ale lucrătorilor - Stabilirea instituției de garantare competente - Garanție mai favorabilă în temeiul dreptului național - Posibilitate de a se prevala de această garanție)
   2011/C 139/09
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Charles Defossez

      Pârâți: Christian Wiart, în calitate de lichidator al societății Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises, Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (CGEA)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour de cassation (Franța) — Interpretarea articolului 8a din Directiva nr. 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, astfel cum a fost modificată prin Directiva nr. 2002/74/CE (JO L 270, p. 10, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 149), coroborat cu articolul 9 din aceeași directivă — Determinarea instituției de garantare competente pentru plata drepturilor salariale neachitate ale salariaților — Instituția de garantare din statul membru pe al cărui teritoriu lucrătorii își exercită de obicei activitatea — Posibilitatea lucrătorilor salariați de a se prevala de garanția mai favorabilă a instituției la care se asigură și la care cotizează angajatorul acestora în temeiul dreptului național

      Dispozitivul

   Articolul 3 din Directiva 80/987/CEE a Consiliului din 20 octombrie 1980 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la protecția lucrătorilor salariați în cazul insolvabilității angajatorului, în versiunea anterioară celei rezultate din modificarea sa prin Directiva 2002/74/CE, trebuie interpretat în sensul că, pentru plata drepturilor salariale neachitate ale unui lucrător care și-a exercitat în mod obișnuit activitatea salariată într-un alt stat membru decât cel în care se află sediul angajatorului său, declarat insolvabil înainte de 8 octombrie 2005, în cazul în care respectivul angajator nu este stabilit în acest alt stat membru și își îndeplinește obligația de a contribui la finanțarea instituției de garantare în statul membru în care are sediul, această din urmă instituție este cea căreia îi revin obligațiile prevăzute la acest articol.
   Directiva 80/987 nu se opune ca o legislație națională să prevadă că un lucrător se poate prevala de garanția salarială a instituției naționale, în conformitate cu legislația statului membru în cauză, cu titlu complementar sau subsidiar în raport cu cea oferită de instituția desemnată ca fiind competentă în temeiul directivei, atât timp cât respectiva garanție oferă lucrătorului un nivel superior de protecție.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-155/11 PPU: Ordonanța Curții din 10 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank 's-Gravenhage — Țările de Jos) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken (Trimitere preliminară — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/18

         Ordonanța Curții din 10 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank 's-Gravenhage — Țările de Jos) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Cauza C-155/11 PPU) (1)

   (Trimitere preliminară - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 269/30
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank 's-Gravenhage

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Bibi Mohammad Imran

      Pârât: Minister van Buitenlandse Zaken

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank 's-Gravenhage, zittinghoudende te Zwolle-Lelystad — Interpretarea art. 7 alin. (2) din Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, p. 12, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 164) — Condiții pentru exercitarea acestui drept — Legislație națională care prevede obligația unui membru de familie al unei persoane care este cetățean al unui stat terț și care locuiește în mod legal în acel stat membru de a susține cu succes examenul de naturalizare pentru a putea intra pe teritoriul — Membrul de familie în cauză fiind mama a opt copii, dintre care șapte minori, aceștia din urmă locuind în mod legal în acel stat — Posibilitatea de a urma în statul terț de reședință o formare în limba statului membru — Motive medicale sau alte motive care îl împiedică pe membrul de familie să susțină cu succes într un termen rezonabil examenul de naturalizare

      Dispozitivul

   Nu este necesară pronunțarea asupra fondului cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulate de Rechtbank 's-Gravenhage (Țările de Jos) prin decizia din 31 martie 2011.

      (1)  JO C 219, 23.7.2011.


title: Cauza T-309/12: Acțiune introdusă la 6 iulie 2012 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Comisia

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/19

         Acțiune introdusă la 6 iulie 2012 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Comisia
   (Cauza T-309/12)
   2012/C 273/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Germania) (reprezentant: A. Kerkmann, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene din 25 aprilie 2012 privind ajutoarele de stat SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) acordate de Germania în favoarea Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (cazul C(2012) 2557 final);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că s-a constatat că reclamantul trebuie considerat ca fiind o întreprindere.
               Plata contribuțiilor are ca obiectiv îndeplinirea unei misiuni de serviciu public în afara pieței. În cadrul îndeplinirii acestei misiuni, reclamantul nu acționează în calitate de întreprindere în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 106 alineatul (2) TFUE prin faptul că s-a considerat că prin plata contribuțiilor i s-a acordat reclamantului un avantaj economic și că nu este vorba despre o prestare a unor servicii de interes economic general.
               Prin plata contribuțiilor de către membrii săi, reclamantul nu dobândește niciun avantaj economic, întrucât plățile respective țin în continuare de domeniul exercitării autorității publice și nu are loc nicio subvenționare încrucișată a acelor activități oferite de reclamant pe piață. În subsidiar, este vorba despre o prestare a unor servicii de interes economic general a cărei existență este negată de Comisie, cu încălcarea gravă a criteriilor de evaluare recunoscute de jurisprudență, ceea ce constituie o eroare de apreciere. Cele patru criterii Altmark sunt de asemenea îndeplinite în prezenta cauză.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că s-a constatat în mod eronat că sunt îndeplinite criteriile denaturării concurenței și ale efectului asupra schimburilor comerciale între statele membre.
               Eliminarea subproduselor de origine animală din categoriile 1 și 2 în sensul Regulamentului (CE) nr. 1069/2009 nu reprezintă în Germania o activitate deschisă concurenței de pe piață, astfel încât dreptul exclusiv care a fost acordat în mod legal reclamantului nu este de natură să denatureze concurența sau să afecteze schimburile comerciale.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 106 alineatul (2) TFUE prin faptul că nu s-au recunoscut condițiile de autorizare stabilite de această dispoziție.
               În cadrul examinării sale, Comisia a aplicat în mod eronat criteriul eficienței economice și nu s-a limitat la stabilirea existenței unei eventuale supracompensații, încălcându-și propriile competențe de examinare.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe nerespectarea repartizării competențelor între Uniune și statele membre prevăzute la articolul 14 TFUE și, în același timp, pe încălcarea principiului subsidiarității [articolul 5 alineatul (3) TUE].
               Comisia nu a respectat prerogativa de apreciere a autorităților statelor membre în ceea ce privește stabilirea serviciilor de interes economic general.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE, precum și a articolului 1 litera (b) punctul (v) și a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 prin faptul că s-a constatat că plățile contribuțiilor constituie un ajutor nou începând cu anul 1998.
               Constatările Comisiei se întemeiază pe o apreciere insuficientă a faptelor.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 2 TUE, a articolului 52 din Carta drepturilor fundamentale și a articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 prin faptul că nu s-au respectat cerințele protecției încrederii legitime și ale principiului securității juridice.
               Comisia a plecat în mod eronat de la premisa că, având în vedere Hotărârea pronunțată de Bundesverwaltungsgericht la 16 decembrie 2010 (cauza 3 C 44.09), reclamantul nu putea invoca principiul protecției încrederii legitime, în pofida faptului că în această hotărâre s-a negat în mod expres existența unui ajutor de stat prin intermediul plății contribuțiilor în favoarea reclamantului. Întrucât hotărârea menționată a dobândit autoritate de lucru judecat, Comisia a încălcat de asemenea principiul securității juridice.

               8.

               Al optulea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 prin faptul că s-a dispus statului membru să solicite restituirea integrală a contribuțiilor plătite începând cu anul 1998 — încălcare a principiilor necesității și proporționalității.
               Solicitarea adresată de Comisie Germaniei de a cere reclamantului restituirea integrală a contribuțiilor plătite în favoarea sa începând cu anul 1998 se dovedește a fi disproporționată, întrucât nu ține seama de faptul că, prin menținerea capacităților instalațiilor în conformitate cu decizia adoptată de membrii săi, reclamantul a suportat în realitate cheltuieli care nu erau acoperite.

               9.

               Al nouălea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că s-a constatat că resursele utilizate pentru măsurile de reabilitare a siturilor contaminate trebuie calificate drept ajutoare de stat.
               Resursele utilizate pentru reabilitarea siturilor contaminate compensează un dezavantaj structural suferit de reclamant ca urmare a atribuirii legale de către landul Rheinland-Pfalz a terenurilor contaminate și nu constituie, prin urmare, un ajutor de stat.


title: Cauza F-25/07: Acțiune introdusă în data de 22 martie 2007 — Bleser/Curtea de Justiție

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/36

         Acțiune introdusă în data de 22 martie 2007 — Bleser/Curtea de Justiție
   (Cauza F-25/07)
   (2007/C 117/57)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Thomas Bleser (Nittel, Germania) (reprezentant: P. Goergen, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea încadrării în grad a reclamantului, atribuită prin decizia de numire din 16 martie 2006;

               —

               anularea articolelor 2 și 13 din anexa XIII la Statutul funcționarilor și a articolului 32 din Statutul funcționarilor, intrat în vigoare la 1 mai 2004;

               —

               încadrarea reclamantului în gradul adus la cunoștință în cursul procedurii de concurs sau în gradul corespunzător acestuia potrivit noului Statut al funcționarilor (precum și în treapta corespunzătoare potrivit prevederilor aplicabile înainte de 1 mai 2004);

               —

               acordarea de daune-interese până la concurența diferenței de încadrare în grad;

               —

               acordarea de daune-interese în cuantum de 10 000 Euro pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               obligarea Curții de Justiție la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Cererea este îndreptată, în principal, împotriva prevederilor cuprinse în articolele 2 și 13 din anexa XIII la Statutul funcționarilor și în articolul 32 din Statutul funcționarilor, intrat în vigoare la 1 mai 2004.
   Reclamantul susține că trebuia încadrat în gradul prevăzut de statutul anterior, care îi era mai favorabil și care era în vigoare la data la care a susținut concursul de recrutare. Reclamantul își motivează cererea prin aceea că încadrarea sa încalcă principiul egalității și al nediscriminării precum și interdicția discriminării pe criteriul vârstei.
   Totodată, reclamantul invocă încălcarea principiilor generale ale dreptului comunitar, în special a obligației de diligență și a principiilor bunei administrări, transparenței, protecției încrederii legitime, securității juridice, bunei credințe și a interdicției de „reformatio in peius” (interdicția de înrăutățire a situației într-o cale de atac) precum și a principiului audierii legale.


title: Cauza C-232/16 P: Recurs introdus la 20 aprilie 2016 de Simet SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 martie 2016 în cauza T-15/14, Simet/Comisia

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/7

         Recurs introdus la 20 aprilie 2016 de Simet SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 3 martie 2016 în cauza T-15/14, Simet/Comisia
   (Cauza C-232/16 P)
   (2016/C 232/09)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Simet SpA (reprezentanți: A. Clarizia, C. Varrone, P. Clarizia, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate (cauza T-15/14), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2014/201/UE a Comisiei din 2 octombrie 2013 privind compensația plătibilă societății Simet SpA pentru serviciile de transport public prestate în perioada 1987-2003 [ajutor de stat SA.33037 (2012/C) – Italia] și anularea deciziei menționate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta consideră că hotărârea încalcă:

               —

               articolul 107 TFUE, întrucât consideră că plata către Simet a compensației, acordată în temeiul unei hotărâri a Consiglio di Stato italian și notificată de autoritățile italiene, ar fi constituit un ajutor de stat, în timp ce litigiul soluționat de instanța națională privea repararea prejudiciului suferit de reclamantă ca urmare a nelegalităților care caracterizaseră actele Ministerului Infrastructurii și Transporturilor în raport cu serviciile publice de transport interregional rutier prestate în perioada 1987-2003;

               —

               Regulamentul (CEE) nr. 1191/69 (1), întrucât Tribunalul nu a constatat faptul că reglementarea italiană nu era conformă cu regulamentul menționat din două motive: 1) întrucât aceasta impunea persoanelor private să își desfășoare activitatea economică sub formă de serviciu public, în timp ce, în temeiul Regulamentului nr. 1191/69, această modalitate de desfășurare a activității de întreprindere este interzisă, în măsura în care serviciul public necesită supunerea concesionarului la respectarea obligațiilor de serviciu public; 2) întrucât aceasta nu prevedea compensarea obligațiilor de serviciu îndeplinite de întreprindere; în urma modificărilor introduse prin Regulamentul (CEE) nr. 1893/91 (2), Simet nu mai putea fi supusă vreunei obligații de serviciu public, fiind vorba despre o întreprindere de transport interregional de persoane cu autobuzul;

               —

               Regulamentul (CEE) nr. 1191/69, în special întrucât Tribunalul a considerat în mod eronat legitimă decizia Comisiei potrivit căreia plățile către Simet ar fi constituit un ajutor de stat, deoarece, având în vedere că societatea nu ar fi separat din punct de vedere contabil costurile suportate pentru această activitate, ar fi existat un risc de supracompensare. În mod contrar față de cele afirmate de Tribunal, articolul 5 și următoarele din regulament prevedeau o metodă diferită de determinare a măsurii compensatorii, bazată pe „repercusiunile” pe care impunerea acestor obligații de serviciu public le-ar fi putut avea asupra pierderii competitivității întreprinderii în ansamblul său;

               —

               principiile în materia reparării prejudiciului suferit de persoane private ca urmare a încălcării dreptului Uniunii, principii în temeiul cărora, dacă o autoritate a unui stat membru adoptă, în cadrul competenței sale, o măsură administrativă contrară față de ceea ce prevede dreptul Uniunii, această autoritate are obligația de a-și asuma repararea prejudiciului suferit de destinatarul măsurii, având în vedere caracterul nelegal al acesteia.

      (1)  Regulamentul nr. 1191/69 (CEE) al Consiliului din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare (JO L 156, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 25).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 1893/91 al Consiliului din 20 iunie 1991 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1191/69 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și naval (JO L 169, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 59).


title: Cauza C-139/07 P: Recurs introdus la 8 martie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 14 decembrie 2006 în cauza T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/6

         Recurs introdus la 8 martie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 14 decembrie 2006 în cauza T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-139/07 P)
   (2007/C 140/11)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz, P. Aalto, în calitate de agenți)

      Celelalte părți în proces: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Regatul Suediei, Republica Finlanda
   Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 14 decembrie 2006 (1) în cauza T-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau/Comisie, de anulare a deciziei Comisiei din 28 mai 2002 în măsura în care aceasta a refuzat accesul la documente care privesc procedurile de investigare referitoare la ajutorul acordat Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, și

               —

               obligarea Technische Glaswerke Ilmenau GmbH la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente
   Comisia Comunităților Europene solicită Curții anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 14 decembrie 2006 în cauza T-237/02, de anulare a deciziei Comisiei din 28 mai 2002 în măsura în care aceasta a refuzat accesul la documente care privesc procedurile de investigare a ajutorului acordat Technische Glaswerke Ilmenau GmbH.
   Potrivit jurisprudenței constante a Tribunalului de Primă Instanță și a Curții de Justiție, părțile, și în consecință beneficiarul ajutorului, nu au acces la documentele dosarului în cadrul procedurii de investigare a ajutoarelor. Rezultă că hotărârea Tribunalului de Primă Instanță a făcut o greșită aplicare a legii la punctele 87-89 din hotărârea atacată, reținând că nu au existat circumstanțe speciale care să indice cu claritate că accesul solicitat la documente trebuia refuzat. Într-adevăr, reiese din jurisprudență că documentele avute în vedere se află sub incidența unei excepții de la dreptul de acces și că, prin urmare, nu este necesară examinarea fiecărui document în parte.
   În plus, procedura de investigare a ajutoarelor este o procedură îndreptată împotriva statului care acordă ajutorul, în special atunci când beneficiarul ajutorului nu avea dreptul la ajutor. În consecință, ceea ce este relevant pentru problema accesului la documente este ceea ce Tribunalul însuși a statuat în legătură cu acțiuni privind încălcarea articolului 226 CE, adică faptul că în cadrul unor astfel de proceduri, publicul nu are drept de acces la documente.
   Hotărârea atacată ar conduce de asemenea la o concluzie absurdă, potrivit căreia publicul, prin invocarea unor norme care promovează transparența, anume Regulamentul nr. 1049/2001 (2), ar beneficia de drepturi de acces mai extinse decât beneficiarul unui ajutor care face obiectul unei proceduri îndreptate împotriva sa, care este și el — tocmai datorită faptului că este vizat în mod direct și individual în sensul articolului 230 alineatul (4) CE — pe de altă parte îndreptățit să introducă o acțiune împotriva deciziei, care să pună capăt procedurii. Este și mai greu de explicat consecința următoare, anume cea potrivit căreia cererea beneficiarului unui ajutor poate fi respinsă în temeiul jurisprudenței aplicabile, în timp ce o astfel de soluție nu poate fi acordată cererii beneficiarului unui ajutor sau celei formulate de un terț, întemeiată pe legislația referitoare la transparență.
   Prin al treilea motiv de recurs, Comisia critică hotărârea atacată pentru faptul că acordă aceleiași expresii, anume cuvântului „document”, la singular, în articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001 o accepțiune diferită de cea din articolul 6 din regulament. Pe când în cuprinsul articolului 4 alineatul (2), cuvântul este interpretat în sensul că trebuie să fie analizat fiecare document în parte, Tribunalul de Primă Instanță a interpretat articolul 6 în sensul că se poate solicita accesul și la un ansamblu de documente desemnat sub denumirea de dosar administrativ.
   Prin al patrulea motiv de recurs, Comisia susține că Tribunalul de Primă Instanță a încălcat articolul 255 CE, în măsura în care hotărârea nu a fost luată pe baza legislației, ci pe baza unor concluzii la care a ajuns el însuși, independent de legislația în cauză.
   În sfârșit, Comisia susține că Tribunalul de Primă Instanță a reținut în mod greșit că ambele proceduri de investigarea a ajutorului acordat Technische Glaswerke Ilmenau GmbH se încheiaseră deja la momentul deciziei privind accesul la dosarul administrativ, astfel încât autoritățile nu mai aveau interesul de a păstra caracterul confidențial al acestor documente. Aceasta este parțial incorect având în vedere tocmai procedura pendinte la Tribunalul de Primă Instanță. Totodată, Tribunalul de Primă Instanță pare să fi pornit în mod greșit de la principiul că Regulamentul nr. 1049/2001 a avut drept efect căderea în desuetudine a jurisprudenței anterioare și a dispozițiilor procedurale aplicabile în domeniul controlului ajutoarelor.

      (1)  JO 2006, C 331, p. 29.

      (2)  JO 2001, L 145, p. 43.


title: Cauza T-202/16: Acțiune introdusă la 3 mai 2016 – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (coffee inn)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/46

         Acțiune introdusă la 3 mai 2016 – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (coffee inn)
   (Cauza T-202/16)
   (2016/C 270/53)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: UAB Keturi kambariai (Vilnius, Lituania) (reprezentant: R. Pumputienė, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AS Coffee In (Tallinn, Estonia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă prin care sunt solicitate culorile „negru, portocaliu, alb” și care cuprinde elementele verbale „coffee inn” – cererea de înregistrare nr. 11 475 233

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 3 martie 2016 în cauza R 137/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și, în consecință, respingerea opoziției și autorizarea înregistrării mărcii solicitate;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-344/13: Hotărârea Tribunalului din 19 noiembrie 2014 – Out of the blue/OAPI – Dubois și alții (FUNNY BANDS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FUNNY BANDS — Denumirea comercială națională anterioară FUNNY BANDS — Nume de domeniu de internet național anterior «www.funny-bands.com»  — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizarea în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Respingerea opoziției” ]

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/34

         Hotărârea Tribunalului din 19 noiembrie 2014 – Out of the blue/OAPI – Dubois și alții (FUNNY BANDS)
   (Cauza T-344/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FUNNY BANDS - Denumirea comercială națională anterioară FUNNY BANDS - Nume de domeniu de internet național anterior «www.funny-bands.com» - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizarea în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Respingerea opoziției”])
   (2015/C 007/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Out of the blue KG (Lilienthal, Germania) (reprezentanţi: G. Hasselblatt și D. Kipping, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Pohlmann, agent)

      Celelalte părţi din procedura care s-au aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Frédéric Dubois (Lasne, Belgia) și alții

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 4 aprilie 2013 (cauza R 542/2012-2), privind o procedură de opoziție între Out of the blue KG și domnul Dubois și alții

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Out of the blue KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 7.9.2013.


title: Cauza T-411/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Artisjus/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/28

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Artisjus/Comisia
   (Cauza T-411/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: Z. Hegymegi-Barakonyi, P. Vörös și M. Horányi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în ceea ce privește Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület.

               2.

               Anulează articolul 4 alineatele (2) și (3) din decizia menționată, în măsura în care se referă la articolul 3 din aceasta, în ceea ce privește Artisjus.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii principale.

               4.

               Artisjus și Comisia suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-291/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano/OAPI — Biraghi (GRANA BIRAGHI) ( Marcă comunitară — Procedura de declarare a nulității — Marca comunitară verbală GRANA BIRAGHI — Protecția denumirii de origine grana padano — Lipsa caracterului generic — Articolul 142 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 )

text:
               20.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 septembrie 2007 — Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano/OAPI — Biraghi (GRANA BIRAGHI)
   (Cauza T-291/03) (1)

   („Marcă comunitară - Procedura de declarare a nulității - Marca comunitară verbală GRANA BIRAGHI - Protecția denumirii de origine «grana padano» - Lipsa caracterului generic - Articolul 142 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Regulamentul (CEE) nr. 2081/92’)
   (2007/C 247/34)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano (Desenzano del Garda, Italia) (reprezentanți: P. Perani, P. Colombo și A. Schmitt, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: M. Buffolo și O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Biraghi SpA (Cavallermaggiore, Italie) (reprezentanți: F. Antenucci, F. Giuggia, P. Mayer et J.-L. Schiltz, avocats)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 16 iunie 2003 (cauza R 153/2002-1) privind o procedură de declarare a nulității între Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano și Biraghi, SpA
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene, modele industriale) (OAPI) din 16 iunie 2003 (cauza R 153/2002-1).

               2)

               Obligă OAPI ca, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, să le suporte și pe cele efectuate de Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano.

               3)

               Republica Italiană și Biraghi SpA suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 289, 29.11.2003.


title: Cauza T-572/08 P: Recurs introdus la 19 decembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 13 noiembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-90/07, Traore/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/64

         Recurs introdus la 19 decembrie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva Hotărârii pronunțate la 13 noiembrie 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-90/07, Traore/Comisia
   (Cauza T-572/08 P)
   (2009/C 44/109)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, G. Berscheid și B. Eggers, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 13 noiembrie 2008 pronunțate în cauza F-90/07 în măsura în care admite primul motiv, întemeiat pe neregularitatea procedurii de recrutare, pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) și a articolului 29 alineatul (1) din statut, precum și a principiului egalității de tratament și al dreptului la carieră, în măsura în care nivelul posturilor a fost stabilit la gradele AD 9-AD 14 în privința postului de șef de operațiuni în Tanzania și în măsura în care anulează respingerea candidaturii domnului Traore, precum și numirea domnului S. în postul respectiv;

               —

               respingerea acțiunii formulate de domnul Traore în fața Tribunalului Funcției Publice în cauza F-90/07 în măsura în care a fost admis de Tribunalul Funcției Publice;

               —

               obligarea reclamantului din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și pronunțarea în conformitate cu legislația în vigoare asupra cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului Funcției Publice.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, Comisia solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 13 noiembrie 2008 pronunțate în cauza Traore/Comisia, F-90/07, prin care TFP a anulat Decizia Comisiei din 12 decembrie 2006 de respingere a candidaturii domnului Traore pentru postul de șef de operațiuni al Delegației Comisiei în Tanzania și decizia de numire a unui alt candidat în postul respectiv, în măsura în care nivelul postului în cauză fusese stabilit la gradele AD 9-AD 14 (și nu limitat la unul din grupurile de două grade AD 9/AD 10, AD 11/AD 12 sau AD 13/AD 14).
   În susținerea recursului formulat, Comisia invocă motive întemeiate pe:

               —

               o eroare de drept săvârșită de TFP prin neluarea în considerare a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 8 iulie 2008, Comisia/Economidis (T-56/07 P, nepublicată încă în Repertoriu), în măsura în care TFP ar fi limitat în mod eronat sfera de aplicare a acestei hotărâri numai la cazul ocupării unui post de șef de unitate, deși aceleași condiții ar fi aplicabile unui post care nu este unul de conducere, precum cel în discuție în speță și, respectiv, pe

               —

               o încălcare a principiului respectării interesului general al serviciului și al bunei administrări.


title: Cauza C-439/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van bereoep te Brussel (Belgia) la 24 septembrie 2007 — Belgische Staat/KBC-bank NV

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van bereoep te Brussel (Belgia) la 24 septembrie 2007 — Belgische Staat/KBC-bank NV
   (Cauza C-439/07)
   (2007/C 315/44)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van bereoep te Brussel
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Belgische Staat

      Pârâtă: KBC-bank NV
   Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 90/435/CEE (1) a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, în special articolul 4 alineatul (1) prima liniuță din aceasta, trebuie interpretată în sensul că nu permite unui stat membru să aplice scutirea impozitării profitului distribuit, primit de o societate din acest stat membru de la o filială din alt stat membru altfel decât cu ocazia lichidării acesteia, prin aceea că include mai întâi acest profit distribuit în baza impozabilă, iar apoi îl deduce din baza impozabilă până la pragul de 95 %, însă limitează această deducere la profitul aferent perioadei impozabile de distribuire a profitului (după deducerea cuantumurilor parțiale prevăzute de lege) (articolul 205 § 2 W.I.B. coroborat cu articolul 77 K.B. W.I.B.), astfel încât o asemenea limitare a deducerii profiturilor distribuite are drept consecință faptul că societatea-mamă este impozitată asupra profitului distribuit în cursul unei perioade impozabile ulterioare, atunci când nu a realizat profit impozabil sau a realizat profit impozabil insuficient în cursul perioadei impozabile în care au fost primite profiturile distribuite, însă atât timp cât cel puțin pierderile aferente perioadei impozabile nu sunt compensate cu profiturile distribuite care, în temeiul articolului 4 alineatul (1) prima liniuță, coroborat cu articolul 4 alineatul (2) din directiva menționată, trebuie să rămână neimpozabile până la pragul de 95 % și, în consecință, aceste pierderi nu se mai reportează la o perioadă impozabilă ulterioară la nivelul profiturilor distribuite primite de societatea-mamă?

               2)

               În cazul în care Directiva 90/435/CEE trebuie interpretată în sensul că reglementarea belgiană este contrară articolului 4 alineatul (1) prima liniuță din directivă, privind profiturile distribuite ce au fost primite de societatea-mamă belgiană de la o filială stabilită în Uniunea Europeană dispoziția citată anterior din directivă se opune și aplicării reglementării belgiene privind profiturile distribuite pe care o societate-mamă belgiană le-a primit de la o filială belgiană, atunci când, precum în speță, prin transpunerea directivei în dreptul belgian, legiuitorul belgian a decis că situații pur interne trebuie tratate în același mod ca situațiile reglementate de directivă și că, prin urmare, dreptul begian s-a conformat directivei și în cazul situațiilor pur interne?

               3)

               În cazul în care Directiva 90/435/CEE trebuie interpretată în sensul că reglementarea belgiană este contrară articolului 4 alineatul (1) prima liniuță din directivă în privința profiturilor distribuite ce au fost primite de societatea-mamă belgiană de la o filială stabilită în Uniunea Europeană și, prin extensie, conform hotărârii Leur-Bloem a Curții (hotărârea din 17 iulie 1997, C-281/95) în privința profiturilor distribuite de o filială stabilită în Belgia, contravine articolului 56 alineatul (1) din Tratatul CE aplicarea în continuare a reglementării belgiene în litigiu dividendelor repartizate de filialele stabilite în state terțe, pe motivul că aceste dividende sunt tratate astfel mai puțin favorabil față de dividendele interne și dividendele europene?

               4)

               Articolul 43 din Tratatul CE se opune legislației unui stat membru potrivit căreia, pentru avizele de impunere la impozitul pe profit, scutirea profiturilor distribuite care au fost primite de o societate în cursul unei perioade impozabile de la filiala acesteia stabilită în alt stat membru este limitată în primul stat la cuantumul profitului aferent perioadei impozabile în care a fost realizată distribuirea profitului (după deducerea cuantumurilor parțiale prevăzute de lege), în timp ce o scutire totală a profitului distribuit ar fi posibilă dacă această societate ar fi înființat un sediu permanent într-un alt stat membru?

      (1)  JO L 225, p. 6.


title: Cauza C-486/08: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Innsbruck — Austria) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/Land Tirol (Politica socială — Acorduri-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă și cu privire la munca pe durată determinată — Dispoziții dezavantajoase prevăzute de reglementarea națională pentru agenții contractuali care lucrează pe fracțiune de normă, ocazional sau în temeiul unui contract pe durată determinată — Principiul egalității de tratament)

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/9

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 aprilie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht Innsbruck — Austria) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/Land Tirol
      (Cauza C-486/08) (1)

      (Politica socială - Acorduri-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă și cu privire la munca pe durată determinată - Dispoziții dezavantajoase prevăzute de reglementarea națională pentru agenții contractuali care lucrează pe fracțiune de normă, ocazional sau în temeiul unui contract pe durată determinată - Principiul egalității de tratament)
      (2010/C 161/11)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Innsbruck

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

         Pârât: Land Tirol

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landesgericht Innsbruck — Interpretarea clauzei 4 punctele (1) și (2) din anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES (JO L 14, p. 9, Ediție specială 05/vol. 5, p. 35), a clauzei 4 din anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175 din 17 iulie 1999, p. 43, Ediție specială 05/vol. 5, p. 129), precum și a articolului 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, p. 23, Ediție specială 05/vol. 8, p. 262) — Reglementare națională privind agenții contractuali care exclude din domeniul său de aplicare anumite categorii de salariați care lucrează pe fracțiune de normă, ocazional sau cu contract pe durată determinată — Dispoziții dezavantajoase prevăzute, în ceea ce privește dreptul la concediul anual, pentru agenții care trec de la un post cu normă întreaga la muncă pe fracțiune de normă și pentru agenții care iau concediu pentru creșterea copilului pentru o perioadă de doi ani — Principiul egalității de tratament între lucrători de sex masculin și lucrători de sex feminin, al egalității între lucrători pe fracțiune de normă și lucrători cu normă întreagă, precum și al egalității între lucrătorii cu contract pe pedioadă determinată și lucrătorii cu contract pe perioadă nedeterminată

         Dispozitivul

                  1.

                  Dreptul Uniunii relevant, în special clauza 4 alineatul (2) din Acordul-cadru privind munca pe fracțiune de normă, încheiat la 6 iunie 1997, cuprins în anexa la Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/23/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998, trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale, precum articolul 55 alineatul (5) din Legea landului Tirol privind agenții contractuali (Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz) din 8 noiembrie 2000, în versiunea acesteia în vigoare până la 1 februarie 2009, potrivit căreia, atunci când se modifică timpul de lucru al unui lucrător, se adaptează concediul care nu a fost încă efectuat, astfel încât lucrătorului care trece de la munca cu normă întreagă la munca pe fracțiune de normă i se reduce dreptul la concediu anual plătit pe care l-a dobândit, fără să fi avut posibilitatea de a-l exercita, în perioada în care a lucrat cu normă întreagă sau acesta nu mai poate beneficia de concediul respectiv decât pe baza unei indemnizații de concediu în cuantum mai redus.

                  2.

                  Clauza 4 din Acordul-cadru privind munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, cuprins în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 1 alineatul (2) litera m) din Legea landului Tirol privind agenții contractuali din 8 noiembrie 2000, în versiunea acesteia în vigoare până la 1 februarie 2009, care exclude din domeniul de aplicare al acestei legi lucrătorii care au un contract de muncă pe durată determinată de maximum șase luni sau care lucrează numai ocazional.

                  3.

                  Clauza 2 alineatul (6) din Acordul-cadru privind concediul pentru creșterea copilului, încheiat la 14 decembrie 1995, cuprins în anexa la Directiva 96/34/CE a Consiliului din 3 iunie 1996 privind Acordul-cadru referitor la concediul pentru creșterea copilului încheiat de UNICE, CEEP și CES, astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/75/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997, trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale precum articolul 60 ultima teză din Legea landului Tirol privind agenții contractuali din 8 noiembrie 2000, în versiunea acesteia în vigoare până la 1 februarie 2009, potrivit căreia lucrătorii care își valorifică dreptul la concediul de doi ani pentru creșterea copilului pierd, la terminarea acestui concediu, dreptul la concediu anual plătit, dobândit în anul anterior nașterii copilului.

         (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-541/14: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Wedi/OAPI – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO) ( „Marcă comunitară — Opoziţie — Retragerea opoziţiei — Nepronunţare asupra fondului cauzei” )

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/29

         Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Wedi/OAPI – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
   (Cauza T-541/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Opoziţie - Retragerea opoziţiei - Nepronunţare asupra fondului cauzei”))
   2014/C 184/50
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Wedi GmbH (Emsdetten, Germania) (reprezentant: O. Bischof, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: iniţial A. Pohlmann, ulterior A. Schifko, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Germania) (reprezentant: M. Wirtz, avocat)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 septembrie 2012 (cauza R 2255/2011-4), privind o procedură de opoziţie între Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG şi Wedi GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra fondului cauzei.

               2)

               Reclamanta şi pârâtul suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 16.2.2013.


title: Cauza F-115/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 iunie 2013 — Biwer și alții/Comisia (Funcție publică — Remunerație — Alocații familiale — Alocație școlară — Condiții de acordare — Deducerea unei alocații de aceeași natură încasate din alte surse — Acțiune vădit nefondată)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/47

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 iunie 2013 — Biwer și alții/Comisia
   (Cauza F-115/10) (1)

   (Funcție publică - Remunerație - Alocații familiale - Alocație școlară - Condiții de acordare - Deducerea unei alocații de aceeași natură încasate din alte surse - Acțiune vădit nefondată)
   2013/C 252/82
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Jacques Biwer și alții (Bascharage, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Funcție publică — Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a considera anumite ajutoare financiare acordate de un stat membru persoanelor care urmează o formă de învățământ superior ca fiind alocații având aceeași natură cu alocațiile familiale și de a deduce aceste ajutoare financiare din alocația școlară plătită funcționarilor, părinți ai respectivilor studenți

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea formulată de domnul Biwer și de ceilalți cinci reclamanți ale căror nume figurează în anexă ca vădit nefondată.

               2.

               Domnul Biwer și ceilalți cinci reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011, p. 66


title: Cauza T-168/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 martie 2009 – Professional Tennis Registry/OAPI – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY — Marcă națională și comunitară figurativă anterioară RPT Registro Profesional de Tenis, S. L. și marcă națională figurativă anterioară RPT European Registry of Professional Tennis — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94 )

text:
               18.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/25

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 martie 2009 – Professional Tennis Registry/OAPI – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)
   (Cauza T-168/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY - Marcă națională și comunitară figurativă anterioară RPT Registro Profesional de Tenis, S. L. și marcă națională figurativă anterioară RPT European Registry of Professional Tennis - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr 40/94”)
   2009/C 90/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Professional Tennis Registry, Inc. (Hilton Head Island, Carolina de Sud, Statele Unite) (reprezentanți: M. Vanhegan și B. Brandreth, barristers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Registro Profesional de Tenis, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Zarobe, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 februarie 2007, astfel cum a fost rectificată (cauza R 1050/2005-1), privind o procedură de opoziție între Registro Profesional de Tenis, SL și Professional Tennis Registry, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 28 februarie 2007, astfel cum a fost rectificată (cauza R 1050/2005-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Professional Tennis Registry, Inc.

               3)

               Registro Profesional de Tenis, SL suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-113/12: Acțiune introdusă la 5 martie 2012 — Bial — Portela/OAPI — Probiotical (PROBIAL)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/20

         Acțiune introdusă la 5 martie 2012 — Bial — Portela/OAPI — Probiotical (PROBIAL)
   (Cauza T-113/12)
   2012/C 165/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalia) (reprezentanți: B. Braga da Cruz și J. Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Probiotical SpA (Novara, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 20 decembrie 2011 în cauza R 1925/2010-4;

               —

               obligarea pârâtului la respingerea înegistrării mărcii comunitare nr. 2408128 „PROBIAL” și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă albastru închis și albastru deschis „PROBIAL” pentru produse din clasele 1, 5 și 31 — cerere de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 2408128.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea portugheză nr. 155284 a mărcii verbale „Bial” pentru produse din clasa 5; marca „Bial” este de notorietate în Portugalia; înregistrarea comunitară nr. 1400183 a mărcii figurative în alb și negru „Bial” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 42; înregistrarea spaniolă nr. 2026481 a mărcii figurative în alb și negru „Bial” pentru servicii din clasa 35; înregistrarea internațională nr. 490635 a mărcii cu caractere standard „Bial” pentru produse din clasa 5; insigna comercială nr. 868 pentru semnul figurativ „Bial”; denumirea comercială nr. 35157 pentru termenul „Bial”; logotipul nr. 951 al semnului figurativ „Bial”.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a apreciat în mod greșit că mărcile în cauză nu sunt atât de similare încât să poată fi confundate.


title: Cauza T-76/17: Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – TeamLava/EUIPO – King.com (Icônes animées)

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/34

         Ordonanța Tribunalului din 6 aprilie 2017 – TeamLava/EUIPO – King.com (Icônes animées)
   (Cauza T-76/17)
   (2017/C 178/56)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.


title: Cauza T-52/15: Acțiune introdusă la 4 februarie 2015 – Sharif University of Technology/Consiliul

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/52

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2015 – Sharif University of Technology/Consiliul
   (Cauza T-52/15)
   (2015/C 138/70)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sharif University of Technology (Teheran, Iran) (reprezentant: M. Happold, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea anexei la Decizia 2014/776/PESC a Consiliului, a anexei II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului, a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1202/2014 al Consiliului și a anexei IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului, în măsura în care acestea privesc reclamanta;

               —

               acordarea unei despăgubiri reclamantei pentru repararea prejudiciului cauzat reputației sale prin acțiunile Consiliului; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii sale, reclamanta solicită anularea anexei la Decizia 2014/776/PESC a Consiliului (1), a anexei II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului (2), a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1202/2014 al Consiliului (3) și a anexei IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului (4), în măsura în care acestea o privesc.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.
   Prin intermediul primului motiv se susține că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei și dreptul acesteia la protecție jurisdicțională efectivă.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că Consiliul a săvârșit erori vădite de apreciere în ceea ce privește adoptarea de măsuri restrictive împotriva reclamantei.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că Consiliul a încălcat dreptul de proprietate al reclamantei și principiul proporționalității.
   Prin intermediul celei de al patrulea motiv se susține că Consiliul a săvârșit un abuz de putere prin adoptarea de măsuri restrictive împotriva reclamantei.

      (1)  Decizia 2014/776/PESC a Consiliului din 7 noiembrie 2014 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 325, p. 19).

      (2)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).

      (3)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1202/2014 al Consiliului din 7 noiembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 325, p. 3).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).


title: Cauza C-406/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 21 octombrie 2009 — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 21 octombrie 2009 — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG
   (Cauza C-406/09)
   2009/C 312/41
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Realchemie Nederland BV

      Pârâtă: Bayer CropScience AG

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea de materii „civile și comerciale” prevăzută la articolului 1 din Regulamentul Bruxelles I (1) trebuie interpretată în sensul că regulamentul se aplică și la recunoașterea și la executarea unei decizii de obligare la plata unei amenzi în temeiul articolului 890 din Codul de procedură civilă german (Zivilprozessordung)?

               2.

               Articolul 14 din directiva privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie interpretat în sensul că se aplică și la o procedură de exequator privind:

                           (i)

                           o decizie pronunțată în alt stat membru cu privire la un drept de proprietate intelectuală;

                           (ii)

                           o decizie pronunțată în alt stat membru prin care se impun penalități cu titlu cominatoriu sau se aplică o amendă pentru încălcarea unei interdicții de a aduce atingere unui drept de proprietate intelectuală;

                           (iii)

                           decizii de stabilire a cheltuielilor de judecată pronunțate în alt stat membru și întemeiate pe deciziile avute în vedere la literele (i) și (ii)?

      (1)  Regulamentul (CE) Nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza F-8/06: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2008 — Tolios și alții/Curtea de Conturi

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/67

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 23 septembrie 2008 — Tolios și alții/Curtea de Conturi
   (Cauza F-8/06) (1)

   (2008/C 301/132)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006, p. 35.


title: Cauza T-469/07: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul [ „Dumping — Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din China, din Vietnam, din Pakistan și din Filipine — Expirarea măsurilor antidumping — Reexaminare — Articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009] — Noțiunea de industrie comunitară — Determinarea prejudiciului — Obligația de motivare” ]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/28

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul
   (Cauza T-469/07) (1)

   (Dumping - Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din China, din Vietnam, din Pakistan și din Filipine - Expirarea măsurilor antidumping - Reexaminare - Articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite articolul 4 alineatul (1), articolul 5 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009] - Noțiunea de industrie comunitară - Determinarea prejudiciului - Obligația de motivare)
   2013/C 252/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Philips Lighting Poland S.A. (Piła, Polonia) și Philips Lighting BV (Eindhoven, Țările de Jos) (reprezentanți: L. Catrain González, avocat, și E. Wright, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J.-P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch și G. Wolf, avocați, ulterior J.-P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de G. Berrisch)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, China) (reprezentanți: M. Gambardella și V. Villante, avocați) și GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt) (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: P. De Baere, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și K. Talabér-Ritz, agenți) și Osram GmbH (München, Germania) (reprezentant: R. Bierwagen, avocat)

      Obiectul

   Anularea Regulamentului (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului din 15 octombrie 2007 de impunere a unor taxe antidumping asupra importurilor de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări a măsurilor care urmează să expire, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 și de extindere asupra importurilor aceluiași produs expediat din Republica Socialistă Vietnam, Republica Islamică Pakistan și Republica Filipine (JO L 272, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Philips Lighting Poland S.A. și Philips Lighting BV suportă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene, cu excepția celor legate de intervențiile Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd și GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt), precum și cheltuielile de judecată ale Osram GmbH.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Hangzhou Duralamp Electronics și GE Hungary suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliu în legătură cu intervenția lor.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza T-312/08: Ordonanța Tribunalului din 24 martie 2010 — Ellinikos Niognomon/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/50

         Ordonanța Tribunalului din 24 martie 2010 — Ellinikos Niognomon/Comisia
   (Cauza T-312/08) (1)

   2010/C 134/81

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza C-328/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 11 iulie 2012 — Ralph Schmidt (în calitate de administrator judiciar în procedura de insolvență cu privire la patrimoniul deținut de Aletta Zimmermann)/Lilly Hertel

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 11 iulie 2012 — Ralph Schmidt (în calitate de administrator judiciar în procedura de insolvență cu privire la patrimoniul deținut de Aletta Zimmermann)/Lilly Hertel
   (Cauza C-328/12)
   2012/C 303/26
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Ralph Schmidt (în calitate de administrator judiciar în procedura de insolvență cu privire la patrimoniul deținut de Aletta Zimmermann)

      Pârâtă: Lilly Hertel

      Întrebarea preliminară

   Se adresează următoarea întrebare cu privire la interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență (1):
   Instanțele din statul membru pe teritoriul căruia a fost deschisă procedura de insolvență cu privire la patrimoniul debitorului sunt competente să se pronunțe asupra unei acțiuni revocatorii formulate în cadrul procedurii de insolvență și îndreptate împotriva unui pârât care nu are reședința sau sediul social pe teritoriul unui stat membru?

      (1)  JO L 160, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 143.


title: Cauza T-430/15: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2016 – Flowil International Lighting/EUIPO – Lorimod Prod Com (Silvania Food) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Silvania Food — Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare SYLVANIA — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/42

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2016 – Flowil International Lighting/EUIPO – Lorimod Prod Com (Silvania Food)
   (Cauza T-430/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Silvania Food - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare SYLVANIA - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 419/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Flowil International Lighting (Holding) BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: SC Lorimod Prod Com, Srl (Șimleul Silvaniei, România)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 8 mai 2015 (cauza R 616/2014-2) privind o procedură de opoziție între Flowil International Lighting (Holding) și SC Lorimod Prod Com

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Flowil International Lighting (Holding) BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza C-233/07: Acțiune introdusă la 11 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/12

         Acțiune introdusă la 11 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-233/07)
   (2007/C 170/21)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și P. Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că Republica Portugalia nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolelor 2, 3 și 5 din Decizia 2001/720/CE (1):

                           —

                           întrucât nu a supus apele urbane reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril, în timpul sezonului balnear, cel puțin unei tratări primare riguroase și unei dezinfectări, anterior evacuării în mare, potrivit articolului 2 din Decizia 2001/720;

                           —

                           întrucât nu a supus apele reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril, în afara sezonului balnear, cel puțin unei tratări primare, anterior evacuării în mare, potrivit articolului 3 din Decizia 2001/720;

                           —

                           întrucât a permis ca evacuările de ape urbane reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril să producă efecte negative asupra mediului.

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În 1999, Portugalia a solicitat Comisiei ca evacuările de ape reziduale provenind din aglomerarea de pe Coasta Estoril, în Oceanul Atlantic, în apropierea estuarului râului Tejo, să facă obiectul unei tratări mai puțin riguroase.
   Comisia a verificat că sunt îndeplinite cerințele prevăzute de norma derogatorie din Directiva 91/271/CEE (2) și a admis cererea Portugaliei, prin intermediul Deciziei 2001/720/CE.
   Din răspunsurile primite din partea administrației portugheze la scrisoarea de punere în întârziere și la avizul motivat, rezultă că Republica Portugalia nu a respectat prevederile articolelor menționate din Decizia 2001/720/CE.

      (1)  Decizia Comisiei din 8 octombrie 2001 prin care se acordă Portugaliei o derogare cu privire la tratarea apelor urbane reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril (JO L 269, p. 14).

      (2)  Directiva91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40).


title: Cauzele conexate C-217/15 și C-350/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italia) – Proceduri penale împotriva Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15) (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolele 2 și 273 — Legislație națională care prevede o sancțiune administrativă și o sancțiune penală pentru aceleași fapte referitoare la neplata taxei pe valoarea adăugată — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 50 — Principiul ne bis in idem — Identitate de persoană acuzată sau sancționată — Lipsă)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 aprilie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italia) – Proceduri penale împotriva Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)
   (Cauzele conexate C-217/15 și C-350/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolele 2 și 273 - Legislație națională care prevede o sancțiune administrativă și o sancțiune penală pentru aceleași fapte referitoare la neplata taxei pe valoarea adăugată - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 50 - Principiul ne bis in idem - Identitate de persoană acuzată sau sancționată - Lipsă))
   (2017/C 168/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Părțile din procedura penală principală

   Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)

      Dispozitivul

   Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiile principale, care permite declanșarea procesului penal pentru neplata taxei pe valoarea adăugată după aplicarea unei sancțiuni fiscale definitive pentru aceleași fapte, atunci când această sancțiune a fost aplicată unei societăți care are personalitate juridică, în timp ce procesul penal menționat este declanșat împotriva unei persoane fizice.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.

      JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza C-574/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (Trimitere preliminară — Ajutoare de stat — Contracte de cumpărare a energiei electrice pe termen lung — Compensare pentru rezilierea voluntară — Decizie a Comisiei prin care se constată compatibilitatea unui ajutor de stat cu piața internă — Controlul legalității unui ajutor de către instanța națională — Ajustare anuală a costurilor irecuperabile — Momentul luării în considerare a apartenenței unui producător de energie la un grup de întreprinderi)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/8

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 15 septembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy – Polonia) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Cauza C-574/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Ajutoare de stat - Contracte de cumpărare a energiei electrice pe termen lung - Compensare pentru rezilierea voluntară - Decizie a Comisiei prin care se constată compatibilitatea unui ajutor de stat cu piața internă - Controlul legalității unui ajutor de către instanța națională - Ajustare anuală a costurilor irecuperabile - Momentul luării în considerare a apartenenței unui producător de energie la un grup de întreprinderi))
   (2016/C 419/09)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA

      Pârât: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 107 TFUE și articolul 4 alineatul (3) TUE coroborate cu articolul 4 alineatul (2) din Decizia 2009/287/CE a Comisiei din 25 septembrie 2007 cu privire la ajutorul de stat acordat de Polonia în cadrul Contractelor de cumpărare a energiei electrice, precum și ajutorul de stat pe care Polonia plănuiește să îl acorde în cadrul compensării pentru rezilierea voluntară a Contractelor de cumpărare a energiei electrice trebuie interpretate în sensul că se opun ca, în cazul în care Comisia Europeană a examinat un program de ajutor de stat în lumina Comunicării Comisiei din 26 iulie 2001 privind metodologia de analiză a ajutoarelor de stat legate de costurile irecuperabile și l-a considerat compatibil cu piața internă înainte de punerea sa în aplicare, autoritățile și instanțele naționale să verifice la rândul lor, cu ocazia punerii în aplicare a ajutorului în discuție, conformitatea sa cu principiile prevăzute de această metodologie.

               2)

               Articolul 4 alineatele (1) și (2) din Decizia 2009/287, citit în lumina Comunicării Comisiei din 26 iulie 2001 privind metodologia de analiză a ajutoarelor de stat legate de costurile irecuperabile, trebuie să fie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, impune ca, la stabilirea ajustării anuale a compensației pentru costurile irecuperabile care trebuie plătite unui producător care aparține unui grup de întreprinderi, să se țină seama de această apartenență și, prin urmare, de rezultatul financiar al acestui grup la data la care are loc ajustarea.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza C-545/09: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/31

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-545/09)
   2010/C 63/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, B. Eggers, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că articolul 12 alineatul (4) litera (a) din Convenția privind definirea statutului școlilor europene (1) trebuie interpretat și aplicat astfel încât să se garanteze cadrelor didactice detașate de un stat membru că beneficiază, pe durata detașării, de aceleași posibilități de avansare în profesie și de același salariu de care se bucură profesorii angajați în statul membru respectiv și a faptului că excluderea anumitor profesori detașați de Regatul Unit, pe durata detașării, de la accesul la grilele de salarizare superioare (cunoscute sub diferite denumiri: „prag de salarizare”, „sistem de excelență în profesie”, „cadre didactice cu competențe speciale”) și de la alte elemente de salarizare suplimentare (cum ar fi „remunerația pentru răspunderea privind predarea și pregătirea”), precum și de la avansarea în grila de salarizare aplicabilă profesorilor care rămân la școlile din Anglia și din Țara Galilor este incompatibilă cu articolul 12 alineatul (4) litera (a) și cu articolul 25 alineatul (1) din Convenție,

               —

               obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, formulată în temeiul articolului 26 din Convenția privind definirea statutului școlilor europene (denumită în continuare „convenția”), se urmărește pronunțarea unei hotărâri privind interpretarea și aplicarea articolului 12 alineatul (4) litera (a) și a articolului 25 alineatul (1) din această convenție.
   Potrivit convenției, profesorii de la școlile europene sunt detașați de statul membru de origine. Articolul 12 alineatul (4) litera (a) din convenție prevede că profesorii detașați „își păstrează drepturile de promovare și [de] pensionare, garantate prin reglementările din țara lor de origine”. Cu toate acestea, salariile profesorilor detașați de Regatul Unit sunt „înghețate” pe durata detașării. În consecință, profesorilor detașați la școlile europene li se refuză accesul la grilele de salarizare superioare (cunoscute sub diferite denumiri: „prag de salarizare”, „sistem de excelență în profesie”, „cadre didactice cu competențe speciale”) și la alte elemente de salarizare suplimentare (cum ar fi „remunerația pentru răspunderea privind predarea și pregătirea”), precum și la avansare în grila de salarizare aplicabilă profesorilor care rămân la școlile din Anglia și din Țara Galilor.
   Această politică este contrară modului de redactare și obiectului articolului 12 alineatul (4) litera (a) din convenție. Aceasta reduce drepturile de pensionare ale profesorilor vizați și perspectivele lor în carieră la întoarcerea în Regatul Unit. În plus, aceasta afectează în mod negativ bugetul comunitar din care este suportată diferența dintre un salariu național mai redus și salariul suplimentar plătit de Comunitate cadrelor didactice detașate.
   Așadar, articolul 12 alineatul (4) litera (a) și, pe cale de consecință, articolul 25 alineatul (1) din Convenție ar trebui interpretate și aplicate astfel încât să se garanteze cadrelor didactice detașate accesul deplin la grilele de salarizare superioare, la avansarea în grila de salarizare și la alte beneficii.

      (1)  JO L 212, p. 3, Ediție specială, 16/vol. 1, p. 29.


title: Cauza C-453/06: Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — 01051 Telecom GmbH/Bundesrepublik Deutschland în prezența Vodafone D2 GmbH

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/29

         Ordonanța președintelui Curții din 12 aprilie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgericht — Germania) — 01051 Telecom GmbH/Bundesrepublik Deutschland în prezența Vodafone D2 GmbH
   (Cauza C-453/06) (1)

   (2007/C 96/62)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.