title: Cauza F-13/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 septembrie 2011 — De Nicola/BEI (Funcție publică — Personalul Băncii Europene de Investiții — Evaluare — Promovare — Acțiune în despăgubire — Admisibilitate)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 28 septembrie 2011 — De Nicola/BEI
   (Cauza F-13/10) (1)

   (Funcție publică - Personalul Băncii Europene de Investiții - Evaluare - Promovare - Acțiune în despăgubire - Admisibilitate)
   2011/C 340/73
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: T. Gilliams și F. Martin, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare a deciziei Comitetului de recurs prin care se respinge recursul reclamantului privind evaluarea activității sale pentru anul 2008, precum și a raportului de evaluare pentru 2008. Pe de altă parte, o cerere de obligare a BEI la repararea prejudiciului moral și material cauzat reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul De Nicola suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții.

               3.

               Banca Europeană de Investiții suportă jumătate din cheltuielile sale de judecată.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010. p. 53.


title: Cauza T-587/13: Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Miriam Schwerdt/OAPI – Iberamigo (cat & clean) („Marcă comunitară – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative cat & clean – Marca spaniolă verbală anterioară CLEAN CAT – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Obstacole în calea liberei circulații a mărfurilor – Articolul 34 TFUE – Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale”)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/25

      Hotărârea Tribunalului din 21 ianuarie 2015 – Miriam Schwerdt/OAPI – Iberamigo (cat & clean)
      (Cauza T-587/13) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative cat & clean - Marca spaniolă verbală anterioară CLEAN CAT - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obstacole în calea liberei circulații a mărfurilor - Articolul 34 TFUE - Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale”)
      (2015/C 073/33)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Miriam Schwerdt (Porta-Westfalica, Germania) (reprezentant: K. Kruse, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Poch, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Iberamigo, SA (Rubi, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 septembrie 2013 (cauza R 1799/2012-4), privind procedura de opoziție între Iberamigo, SA și doamna Miriam Schwerdt

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  O obligă pe doamna Miriam Schwerdt la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-94/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 28 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Survival Godwin

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bergamo (Italia) la 28 februarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Survival Godwin
   (Cauza C-94/11)
   2011/C 139/26
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bergamo

      Partea din acțiunea principală

   Survival Godwin

      Întrebarea preliminară

   În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivelor, articolele 15 și 16 din Directiva 2008/115/CE (1) exclud posibilitatea de a considera drept infracțiune și de a sancționa cu pedeapsa închisorii de până la patru ani, în cazul nerespectării primului ordin al Questore, și cu pedeapsa închisorii de până la cinci ani pentru nerespectarea ordinelor ulterioare, comportamentul unui resortisant al unei țări terțe, aflat în situație de ședere ilegală într-un stat membru, constând în simpla lipsă de cooperare a acestuia în cadrul procedurii de expulzare și în special în simpla nerespectare a unui ordin de returnare emis de autoritatea administrativă?

      (1)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-622/14: Acțiune introdusă la 15 august 2014 – Lauritzen Holding/OAPI – IC Companys (IWEAR)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/26

         Acțiune introdusă la 15 august 2014 – Lauritzen Holding/OAPI – IC Companys (IWEAR)
   (Cauza T-622/14)
   2014/C 351/34
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lauritzen Holding AS (Drøbak, Norvegia) (reprezentanți: P. Walsh și S. Dunstan, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: IC Companys A/S (København, Danemarca)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 iunie 2014 pronunțate în cauza R 1935/2013-2.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „IWEAR” pentru produse din clasele 18, 25 şi 28 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 0 6 29  806

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca anterioară „INWEAR” înregistrată ca marcă comunitară sub nr. 2 1 68  284

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-153/11: Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Zenato Azienda Vitivinicola/OAPI — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (ZENATO RIPASSA)

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/24

         Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Zenato Azienda Vitivinicola/OAPI — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (ZENATO RIPASSA)
   (Cauza T-153/11)
   2011/C 139/46
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Zenato Azienda Vitivinicola Srl (Peschiera del Garda, Italia) (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italia)

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni împreună cu anexele aferente;

               —

               anularea deciziei camerei de recurs (punctele 1, 2 și 3 din dispozitiv) în măsura în care admite calea de atac, admite opoziția și respinge integral cererea de înregistrare, obligă reclamanta la plata cheltuielilor de judecată efectuate de oponent în procedura de opoziție și în procedura căii de atac;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamanta

      Marca comunitară vizată: Marca denominativă „ZENATO RIPASSA” (cererea de înregistrare nr. 5 848 015) pentru produse din clasa 33 (băuturi alcoolice)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Camera di Commercio, Industria, Artigianato a Agricoltura di Verona

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca denominativă italiană „RIPASSO” (nr. 682 213) pentru produse din clasa 33 (vinuri, băuturi spirtoase și lichioruri)

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: Admite opoziția și respinge integral cererea de înregistrare

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/09.


               21.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/4

         Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS la data de 18 martie 2014 de către Fürstliches Landgericht, în cauza privind Otto Kaufmann AG
   (Cauza E-9/14)
   (2014/C 274/04)
   Prin scrisoarea din data de 18 martie 2014, înregistrată la grefa Curții la data de 21 martie 2014, Fürstliches Landgericht (Curtea de Justiție a Principatului Liechtenstein) a adresat Curții de Justiție a AELS o cerere de aviz consultativ în cauza privind Otto Kaufmann AG, cu privire la următoarea întrebare:

               —

               În temeiul Acordului privind SEE, în special al dispozițiilor privind libertatea de a presta servicii și libertatea de stabilire și/sau al actelor individuale din cadrul legislației secundare (de exemplu, al Directivei 2004/18/CE privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii sau al Directivei 2006/123/CE privind serviciile în cadrul pieței interne, care au fost ambele încorporate în legislația SEE), atunci când legislația națională permite condamnarea persoanelor juridice de către o instanță de drept penal, este obligatoriu ca respectivele condamnări să fie, de asemenea, înregistrate în mod clar, de exemplu într-un cazier judiciar?


title: Cauza C-435/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — CHS Tour Services GmbH/Team4 Travel GmbH (Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Broșură comercială care conține informații false — Calificare drept „practică comercială înșelătoare” — Caz în care nu se poate reproșa comerciantului nicio încălcare a obligației de diligență)

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — CHS Tour Services GmbH/Team4 Travel GmbH
   (Cauza C-435/11) (1)

   (Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Broșură comercială care conține informații false - Calificare drept „practică comercială înșelătoare” - Caz în care nu se poate reproșa comerciantului nicio încălcare a obligației de diligență)
   2013/C 344/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CHS Tour Services GmbH

      Pârâtă: Team4 Travel GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberster Gerichtshof — Interpretarea articolului 5 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260) — Broșură care conține informații false — Existența sau inexistența posibilității ca un antreprenor să demonstreze că au fost respectate cerințele diligenței profesionale pentru a evita ca practica comercială menționată să fie calificată drept „neloială”

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că, în cazul în care o practică comercială întrunește toate criteriile enunțate la articolul 6 alineatul (1) din această directivă pentru a fi calificată drept practică înșelătoare față de consumator, nu este necesară verificarea aspectului dacă o astfel de practică este de asemenea contrară cerințelor diligenței profesionale în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (a) din aceeași directivă pentru ca aceasta să poată fi considerată în mod valabil ca fiind neloială și, prin urmare, să fie interzisă în temeiul articolului 5 alineatul (1) din directiva menționată.

      (1)  JO C 340, 19.11.2011.


title: Cauza T-296/11: Acțiune introdusă la 8 iunie 2011 — Cementos Portland Valderrivas/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/26

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2011 — Cementos Portland Valderrivas/Comisia
   (Cauza T-296/11)
   2011/C 238/46
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pamplona, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității acțiunii;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 30 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune se îndreaptă împotriva Deciziei Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de conformitate cu articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului, adoptată în legătură cu cazul COMP/39.520 — ciment și produse conexe.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv de anulare, întemeiat pe încălcarea articolului 18 din regulamentul menționat și a principiului proporționalității.

               —

               În această privință, se susține în primul rând că informația solicitată prin decizia atacată nu are legătură cu pretinsa încălcare investigată și, astfel, nu poate permite Comisiei să verifice niciun indiciu care să justifice investigația în raport cu Valderrivas. Prin urmare, reclamanta consideră că nu este îndeplinită cerința necesității de care articolul 18 din Regulamentul nr. 1/2003 condiționează exercitarea competenței de solicitare a informației. Reclamanta susține astfel că faptul că decizia nu conține nicio referire la asemenea indicii nu îi poate permite să eludeze indispensabilul control al necesității din partea Tribunalului.

               —

               În al doilea rând, reclamanta arată că decizia atacată este contrară principiului proporționalității în măsura în care presupune pentru reclamantă o sarcină vădit dispoporționată în raport cu necesitățile investigației. Această disproporție se manifestă prin natura, prin întinderea excesivă și gradul sporit de detaliu al informației solicitate, prin obligația de a o elabora și prezenta în formate prestabilite și prin termenul stabilit pentru transmiterea acesteia.


title: Cauza C-391/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Andalucía (Spania) la 20 iulie 2015 – Marina del Mediterráneo S.L. şi alţii/Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Andalucía (Spania) la 20 iulie 2015 – Marina del Mediterráneo S.L. şi alţii/Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía
   (Cauza C-391/15)
   (2015/C 346/07)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Andalucía

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Marina del Mediterráneo S.L., Marina del Mediterráneo Duquesa S.L., Marina del Mediterráneo Estepona S.L., Marina del Mediterráneo Este S.L., Marinas del Mediterráneo Torre S.L., Marina del Mediterráneo Marbella S.L., Gómez Palma S.C., Enrique Alemán S.A., Cyes Infraestructuras S.A., Cysur Obras y Medioambiente S.A.

      Pârâtă: Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía

      Alte părți: Agencia Pública de Puertos de Andalucía, UTE Nassir Bin Abdullah and Sons, S.L., Puerto Deportivo de Marbella, S.A. și Ayuntamiento de Marbella

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina principiilor cooperării loiale și efectului util al directivei, articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 89/665 (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea constituită de articolul 310 alineatul 2 din Legea nr. 30 din 30 octombrie 2007 privind contractele din sectorul public (în prezent articolul 40 alineatul 2 din Decretul legislativ regal nr. 3/2011 prin care se aprobă textul reformat al Legii privind contractele din sectorul public), în măsura în care împiedică actele pregătitoare ale autorității contractante, precum decizia de admitere a unei oferte a unui ofertant despre care se pretinde că nu respectă dispozițiile privind justificarea solvabilității tehnice și economice prevăzute în legislația națională și în cea a Uniunii, să facă obiectul unei acțiuni speciale în domeniul achizițiilor publice?

               2)

               În cazul unui eventual răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 89/665 au efect direct?

      (1)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).


title: Cauza C-514/15 P: Recurs introdus la 25 septembrie 2015 de HIT Groep BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 iulie 2015 în cauza T-436/10, Hit Groep/Comisia

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/18

         Recurs introdus la 25 septembrie 2015 de HIT Groep BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 15 iulie 2015 în cauza T-436/10, Hit Groep/Comisia
   (Cauza C-514/15 P)
   (2015/C 398/24)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurentă: HIT Groep BV (reprezentanți: G. van der Wal și L. Parret, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea motivelor prezentate de recurentă, anularea hotărârii atacate, admiterea (în consecință) a acțiunii formulate de recurentă în primă instanță și anularea deciziei atacate (1) în măsura în care o privește pe recurentă, în special a articolului 1 punctul 9) litera (b), a articolului 2 punctul 2) litera (b) și a articolului 4 punctul 22) și în subsidiar, anularea sau reducerea într-un mod pe care îl va considera adecvat a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată recurentei la articolul 2 punctul 9) din decizia atacată și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare ținând seama de hotărârea pronunțată de Curtea de Justiție în prezenta cauză;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în cadrul prezentului recurs, inclusiv a cheltuielilor de asistență juridică.

      Motivele și principalele argumente

               a)

               La punctele 174-188 și 228 ale hotărârii atacate, Tribunalul a considerat pe nedrept, săvârșind o eroare de drept, fără o motivare suficientă și comprehensibilă și cu încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (2) (denumită în continuare, „carta”), a articolului 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003 (3), a articolului 7 alineatul (1) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale (denumită în continuare, „CEDO”), a articolului 49 din cartă și a principiilor generale de drept, în special a principiului proporționalității, că pârâta putea să ia în considerare exercițiul (financiar) 2003 al recurentei la stabilirea plafonului amenzii prevăzute la articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003 și că pârâta nu a încălcat principiul proporționalității prin faptul că s-a raportat la exercițiul financiar 2003; Tribunalul a respins acțiunea recurentei și a obligat-o la plata cheltuielilor de judecată.

               b)

               Tribunalul, săvârșind o eroare de drept și cu încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE, a articolului 41 alineatul (2) litera (c) și a articolului 49 alineatul (3) din cartă, a principiilor generale de drept, în special a principiului proporționalității, a omis să se pronunțe cu privire la caracterul proporțional al amenzii pe care pârâta a aplicat-o recurentei, nu a motivat (cel puțin) sau a motivat insuficient (de comprehensibil) decizia sa cu privire la acest aspect și a respins, pe nedrept, acțiunea recurentei și a obligat-o la plata cheltuielilor de judecată.

         Contrar celor decise de Tribunal, nu este permis (în această cauză) și este eronat în drept să se deroge de la articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003. O astfel de derogare – constând în a considera drept referință exercițiul financiar 2003 în locul exercițiului financiar anterior (2009) pentru aplicarea acestei dispoziții – este contrară acestei dispoziții și obiectivului pe care îl urmărește. Articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003 urmărește să evite aplicarea unei amenzi într-un cuantum superior capacității de plată a întreprinderii la data la care Comisia a constatat răspunderea pentru încălcare și i-a aplicat o sancțiune pecuniară. Această dispoziție constituie o garanție a principiului proporționalității, care nu poate fi asigurată dacă nu se respectă textul dispoziției.
   Nerespectarea (textului) dispoziției este (în speță) incompatibilă de asemenea cu articolul 7 alineatul (1) din CEDO și cu articolul 49 din cartă, precum și cu principiul proporționalității (principiul legalității și principiul securității juridice).
   Hotărârile Curții de Justiție care au autorizat o derogare de la textul explicit al articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003 (Britannia Alloys, C-76/06 P, EU:C:2007:326 și 1. garantovaná, C-90/13 P, EU:C:2014:326) sunt (cu mult) ulterioare faptelor pentru care a fost aplicată recurentei o amendă. Aplicarea retroactivă a unei astfel de jurisprudențe ar fi, așadar, contrară articolului 7 alineatul (1) din CEDO și articolului 49 din cartă.
   Deși o derogare de la articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003 este (ar putea fi) legală în cazuri excepționale, ea necesită o motivare detaliată, care lipsește sau este insuficientă în hotărârea atacată, cu încălcarea articolului 296 TFUE, a articolului 41 alineatul (2) litera (c) din cartă.
   Garantarea principiului proporționalității impune (în orice caz) ca, atunci când se derogă de la articolul 23 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 1/2003, instanțele Uniunii să controleze (ulterior) dacă amenda respectă obiectivul acestei dispoziții și principiul proporționalității, ceea ce, în hotărârea atacată, Tribunalul (și Comisia în decizia atacată) nu au făcut sau, cel puțin, nu au motivat sau au motivat insuficient.

      (1)  Decizia C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38344 – Oțel pentru precomprimare), modificată prin Decizia C(2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C(2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2001

      (2)  JO 2000, C 364, p. 1.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-55/15: Acțiune introdusă la 3 februarie 2015 – Certified Angus Beef/OAPI – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/34

      Acțiune introdusă la 3 februarie 2015 – Certified Angus Beef/OAPI – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF)
      (Cauza T-55/15)
      (2015/C 107/45)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Certified Angus Beef, LLC (Wooster, Ohio, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: C. Aikens, Barrister)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Certified Australian Angus Beef Pty Ltd (Surrey Hills, Australia)

         Datele privind procedura în fața OAPI

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementele verbale „CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 095 394

         Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 octombrie 2014 în cauza R 662/2014-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  admiterea în totalitate a opoziției;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-137/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — La Perla/OAPI — Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC) ( Marcă comunitară — Procedură de anulare — Marcă comunitară verbală NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC — Mărci naționale figurative și marcă națională verbală anterioare la PERLA și LA PERLA PARFUMS — Motiv relativ de refuz — Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 )

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 mai 2007 — La Perla/OAPI — Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
   (Cauza T-137/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de anulare - Marcă comunitară verbală NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC - Mărci naționale figurative și marcă națională verbală anterioare la PERLA și LA PERLA PARFUMS - Motiv relativ de refuz - Articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94’)
   (2007/C 155/41)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Gruppo La Perla SpA (Bologna, Italia) (reprezentanți: R. Morresi și A. Dal Ferro, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial M. Capostagno, ulterior O. Montalto, agenți)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Worldgem Brands — Gestao e Investimentos Lda (fostă Cielo Brands — Gestão e Investimentos Lda) (Madeira, Portugalia) (reprezentanți: G. Bozzola și C. Bellomunno, avocats)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 25 ianuarie 2006 (cauza R 537/2004-1) referitoare la o procedură de anulare între Gruppo La Perla SpA și Worldgem Brands — Gestao e Investimentos Lda.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 ianuarie 2005 (cauza R 537/2004-1).

               2)

               Obligă intervenienta să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, plata unei treimi din cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă.

               3)

               Reclamanta suportă două treimi din propriile sale cheltuieli de judecată.

               4)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 132, 28.5.2005.


title: Cauza C-22/10P: Recurs introdus la 14 ianuarie 2010 de REWE-Zentral AG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 11 noiembrie 2009 în cauza T-150/08 — REWE-Zentral AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) — Intervenientă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OGH

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/15

         Recurs introdus la 14 ianuarie 2010 de REWE-Zentral AG împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 11 noiembrie 2009 în cauza T-150/08 — REWE-Zentral AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) — Intervenientă: Aldi Einkauf GmbH & Co. OGH
   (Cauza C-22/10P)
   2010/C 80/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: REWE-Zentral AG (reprezentanți: M. Kinkeldey și A. Bognár, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Aldi Einkauf GmbH & Co. OGH

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate pronunțate la 11 noiembrie 2009 de Tribunalul de Primă Instanță și

               —

               obligarea pârâtului și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată în prezenta procedură, precum și a cheltuielilor de judecată în procedura desfășurată în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță prin care acesta a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva anulării deciziei adoptate la 15 februarie 2008 de Camera a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, de respingere a cererii de înregistrare a semnului verbal CLINA. Tribunalul a confirmat prin hotărârea sa decizia camerei de recurs prin care se constată riscul de confuzie cu marca verbală comunitară anterioară CLINAIR.
   Recursul se întemeiază un motiv privind încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (denumit în continuare „RMC”).
   Aprecierea de către Tribunal a riscului de confuzie este viciată de o eroare de drept în măsura în care acesta nu a efectuat o analiză globală completă a tuturor factorilor relevanți. Tribunalul a statuat, reținând greșit din punct de vedere juridic existența unei similitudini fonetice și vizuale puternice între semnele în conflict, că această similitudine nu putea fi înlăturată prin diferențele conceptuale existente, fapt care constituie de asemenea o eroare de drept. Pe de altă parte, Tribunalul nu a apreciat la un standard juridic corespunzător caracterul distinctiv redus al mărcii anterioare. Recurenta consideră prin urmare că Tribunalul a aplicat în mod greșit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, încălcând astfel dreptul comunitar.
   În special, recurenta arată că Tribunalul nu a ținut cont în mod suficient de faptul că semnele care trebuie comparate, CLINAIR și CLINA prezintă diferențe fonetice și vizuale esențiale care trebuie luate în considerare din punct de vedere juridic și susține că marca anterioară CLINAIR are un conținut semantic care trebuie de asemenea luat în considerare, dar care lipsește în cazul mărcii mai recente. Conform recurentei, Tribunalul nu a ținut în niciun fel cont de faptul că elementul „CLIN” prezintă în mod clar un caracter distinctiv redus și că nu poate prin urmare să influențeze din punct de vedere juridic decât într-o măsură redusă impresia globală produsă de marca CLINAIR. Astfel, simpla prezență a acestui element în ambele semne în cauză nu ar putea fi suficientă din punct de vedere juridic pentru a justifica un risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC, cu atât mai mult cu cât diferențele fonetice, vizuale și conceptuale constatate între semnele în conflict nu sunt nesemnificative.


title: Cauza T-487/14: Acțiune introdusă la 27 iunie 2014 – CHEMK și KF/Comisia

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/49

         Acțiune introdusă la 27 iunie 2014 – CHEMK și KF/Comisia
   (Cauza T-487/14)
   2014/C 282/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Chelyabinsk, Rusia) și Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuznetsk, Rusia) (reprezentanți: B. Evtimov și M. Krestiyanova, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 360/2014 al Comisiei din 9 aprilie 2014 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de ferosiliciu originar din Republica Populară Chineză și din Rusia („regulamentul atacat”), în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului (1) („regulamentul de bază”) (JO L 107, p. 13);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept, rezultată dintr-o interpretare eronată a articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază și/sau dintr-o eroare vădită de apreciere în concluzia Comisiei potrivit căreia o entitate economică unică este irelevantă pentru calcularea unui preț de export construit (inclusiv ajustările la prețul de export) conform articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază și în concluzia subsecventă potrivit căreia o deducere integrală a cheltuielilor de vânzare, a cheltuielilor administrative și a profitului obținut de RFA International din prețul de export construit al CHEMK Group era justificat. În măsura în care Comisia ar fi putut să se întemeieze în concluziile de mai sus pe respingerea susținerii reclamantelor cu privire la existența unei entități economice unice, acestea arată că o astfel de respingere este, de asemenea, viciată de o eroare de drept și/sau de o eroare vădită de apreciere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 11 alineatul (10) din regulamentul de bază și pe încălcarea conexă a articolului 11 alineatul (9) din regulamentul de bază în deducerea de către Comisie a taxelor antidumping din prețul de export construit al reclamantelor. Încălcarea articolului 11 alineatul (9) din regulamentul de bază rezultă din aplicarea de către Comisie a unei noi metodologii pentru a aprecia dacă taxele sunt reflectate în mod corespunzător în prețul de revânzare, care era diferită de metodologia utilizată în ancheta de reexaminare intermediară care a determinat taxa aplicată reclamantelor.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că concluziile Comisiei referitoare la o pretinsă probabilitate de reapariție a unui dumping prejudiciabil în ceea ce privește importurile din Rusia este viciată de o serie de erori vădite de apreciere a faptelor și a probelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza T-323/07: Acțiune introdusă la 30 august 2007 — El Morabit/Consiliul Uniunii Europene

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/52

         Acțiune introdusă la 30 august 2007 — El Morabit/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-323/07)
   (2007/C 269/93)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamant: Mohamed El Morabit (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: U. Sarikaya, advocaat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei atacate a Consiliului din 28 iunie 2007.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul atacă decizia Consiliului (1) prin care acesta a hotărât că o decizie în privința reclamantului a fost adoptată de către o autoritate competentă în sensul articolului 1 alineatul (4) din poziția comună și că acesta este în continuare supus măsurilor restrictive prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2580/2001.
   Reclamantul susține că a fost, într-adevăr, găsit vinovat de către o instanță pentru participare la o organizație criminală cu scop terorist, dar că a formulat apel împotriva respectivei hotărâri judecătorești. Pentru aceste motive, decizia Consiliului apare ca fiind prematură și încalcă articolul 6 CEDO și articolele 47 și 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Decizia 2007/445/CE a Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE (JO L 169, p. 58).


title: Cauza C-193/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 7 aprilie 2016 – E/Subdelegación del Gobierno en Álava

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spania) la 7 aprilie 2016 – E/Subdelegación del Gobierno en Álava
   (Cauza C-193/16)
   (2016/C 251/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: E

      Pârâtă: Subdelegación del Gobierno en Álava

      Întrebarea preliminară

   În conformitate cu dispozițiile articolului 27 alineatele (1) și (2) din Directiva 2004/38/CE (1), apelantul, care este condamnat la 12 ani de închisoare pentru infracțiuni repetate de abuz asupra minorilor, constituie o amenințare reală și actuală pentru siguranța publică, având în vedere că se află în închisoare, că a executat 6 ani din pedeapsă și că mai are de executat mai mulți ani înainte de a obține liberarea?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza C-423/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 13 iulie 2017 – Staat der Nederlanden/Warner-Lambert Company LLC

text:
               25.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 318/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 13 iulie 2017 – Staat der Nederlanden/Warner-Lambert Company LLC
   (Cauza C-423/17)
   (2017/C 318/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Den Haag

      Părțile din procedura principală

      Apelant: Staat der Nederlanden

      Intimată: Warner-Lambert Company LLC

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 11 din Directiva 2001/83 (1) sau orice altă dispoziție a dreptului Uniunii trebuie interpretat/ă în sensul că o comunicare prin intermediul căreia solicitantul sau titularul unei autorizații de introducere pe piață a unui medicament generic în sensul articolului 10 din Directiva 2001/83 informează autoritatea competentă că nu va include în rezumatul caracteristicilor de produs și în prospectul însoțitor al medicamentului generic părțile din rezumatul caracteristicilor de produs al unui medicament de referință privitoare la indicații sau la concentrații care sunt protejate prin dreptul de brevet al unui terț, trebuie considerată o cerere de restricționare a autorizației de introducere pe piață, care trebuie să producă efectul ca autorizația de introducere pe piață să nu fie sau nu mai fie valabilă pentru indicațiile și concentrațiile protejate prin dreptul de brevet?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 11 și articolul 21 alineatul (3) din Directiva 2001/83 sau orice alte dispoziții din dreptul Uniunii se opun ca, în cazul unei autorizații eliberate conform articolului 6 coroborat cu articolul 10 din Directiva 2001/83, autoritatea competentă să publice rezumatul caracteristicilor de produs ale medicamentului și prospectul însoțitor, care includ părțile privitoare la indicațiile și la concentrațiile protejate prin dreptul de brevet al unui terț, atunci când solicitantul sau titularul unei autorizații de introducere pe piață a comunicat autorității în discuție că nu va include în rezumatul caracteristicilor de produs și în prospectul însoțitor acele părți din rezumatul caracteristicilor de produs al medicamentului de referință care privesc indicații sau concentrații care sunt protejate prin dreptul de brevet al unui terț?

               3)

               Pentru răspunsul la a doua întrebare, prezintă relevanță faptul că autoritatea competentă impune titularului autorizației să includă în prospectul însoțitor pe care trebuie să îl adauge în ambalajul medicamentului o referire la pagina de internet a acestei autorități, pe care este publicat rezumatul caracteristicilor de produs al medicamentului respectiv, care include și părți privitoare la indicații și concentrații care sunt protejate prin dreptul de brevet al unui terț, în timp ce, potrivit articolului 11 din Directiva 2001/83, aceste părți nu sunt incluse în prospectul însoțitor?

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza T-256/15: Acțiune introdusă la 22 mai 2015 – Telefónica/Comisia

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/37

         Acțiune introdusă la 22 mai 2015 – Telefónica/Comisia
   (Cauza T-256/15)
   (2015/C 245/44)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Telefónica, S.A. (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Ruiz Calzado și J. Domínguez Pérez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 din decizia atacată;

               —

               anularea articolului 4 alineatul (1) din decizie în măsura în care se solicită Regatului Spaniei să pună capăt schemei de ajutoare de stat descrise la articolul 1;

               —

               anularea articolului 4 alineatele (2), (3), (4) și (5) din decizie în măsura în care se impune recuperarea sumelor considerate de Comisiei ca fiind ajutoare de stat;

               —

               în subsidiar, limitarea obligației de recuperare impuse prin articolul 4 alineatul (2) din decizie în aceleași condiții ca cele prevăzute în prima și în a doua decizie, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta procedură este aceeași cu cea vizată în cauzele T-12/15, Banco Santander și Santusa/Comisia, și T-252/15, Ferrovial SA și alții/Comisia.
   Motivele și principalele argumente sunt analoage celor indicate în acele cauze.
   În special, se invocă erori de drept și de apreciere a faptelor săvârșite de Comisie cu ocazia examinării avizului DGT și a considerării faptului că există o măsură nouă susceptibilă să constituie ajutor de stat și în măsura în care aceasta susține că primele două decizii nu au acoperit eventuala aplicare a măsurii în cauză achiziției de participații indirecte.


title: Cauza C-76/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Braşov – România) – Mihai Manea/Instituția Prefectului județul Brașov – Serviciul Public Comunitar Regim de Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor (Trimitere preliminară — Impozite interne — Articolul 110 TFUE — Taxă percepută de un stat membru asupra autovehiculelor cu ocazia primei înmatriculări sau a primei transcrieri a dreptului de proprietate — Neutralitate între autovehiculele rulate provenite din alte state membre și autovehiculele similare disponibile pe piața națională)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/12

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 aprilie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Braşov – România) – Mihai Manea/Instituția Prefectului județul Brașov – Serviciul Public Comunitar Regim de Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Cauza C-76/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Impozite interne - Articolul 110 TFUE - Taxă percepută de un stat membru asupra autovehiculelor cu ocazia primei înmatriculări sau a primei transcrieri a dreptului de proprietate - Neutralitate între autovehiculele rulate provenite din alte state membre și autovehiculele similare disponibile pe piața națională))
   (2015/C 198/15)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Braşov

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mihai Manea

      Pârâtă: Instituția Prefectului județul Brașov – Serviciul Public Comunitar Regim de Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

      Dispozitivul

   Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul:

               —

               că nu se opune ca un stat membru să instituie o taxă pe autovehicule care se aplică autovehiculelor rulate importate cu ocazia primei lor înmatriculări în acest stat membru și autovehiculelor deja înmatriculate în statul membru respectiv cu ocazia primei transcrieri în același stat a dreptului de proprietate asupra acestora din urmă,

               —

               că se opune ca statul membru respectiv să scutească de această taxă autovehiculele deja înmatriculate pentru care a fost plătită o taxă în vigoare anterior declarată incompatibilă cu dreptul Uniunii.

      (1)  JO C 151, 19.5.2014.


title: Cauza T-404/08: Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Fluorsid și Minmet/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața mondială a fluorurii de aluminiu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inadmisibilitate — Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor — Dovada încălcării — Dreptul la apărare — Definirea pieței relevante — Amenzi — Gravitatea încălcării — Orientările din anul 2006 privind calcularea amenzilor” )

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/60

         Hotărârea Tribunalului din 18 iunie 2013 — Fluorsid și Minmet/Comisia
   (Cauza T-404/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața mondială a fluorurii de aluminiu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inadmisibilitate - Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor - Dovada încălcării - Dreptul la apărare - Definirea pieței relevante - Amenzi - Gravitatea încălcării - Orientările din anul 2006 privind calcularea amenzilor)
   2013/C 225/134
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Fluorsid SpA (Assemini, Italia) și Minmet financing Co. (Lausanne, Elveția) (reprezentanți: L.Vasques și F. Perego, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, C. Cattabriga și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 3043 a Comisiei din 25 iunie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.180 — Fluorură de aluminiu) referitoare la o înțelegere pe piața mondială a fluorurii de aluminiu având ca obiect stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor la scară mondială, precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Fluorsid SpA și Minmet financing Co. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza T-337/12: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI/OAPI — Wenf International Advisers (Tire-bouchon) [ „Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un tirbușon — Desen sau model industrial național anterior — Motiv de nulitate — Lipsa caracterului individual — Lipsa unei impresii globale diferite — Utilizator avizat — Gradul de libertate a autorului — Articolele 4 și 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002” ]

text:
               11.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/22

         Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2013 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI/OAPI — Wenf International Advisers (Tire-bouchon)
   (Cauza T-337/12) (1)

   (Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând un tirbușon - Desen sau model industrial național anterior - Motiv de nulitate - Lipsa caracterului individual - Lipsa unei impresii globale diferite - Utilizator avizat - Gradul de libertate a autorului - Articolele 4 și 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2014/C 9/36
   Limba de procedură: spaniolă

      Părțile

      Reclamantă: El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: C. Ruiz Gallegos și E. Veiga Conde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Wenf International Advisers Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela și I. Munilla Muñoz, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a OAPI din 1 iunie 2012 (cauza R 89/2011-3), privind o procedură de declarare a nulității între Wenf International Advisers Ltd și El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza C-545/08: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă

text:
               4.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/10

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-545/08)
   (2009/C 82/18)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Nijenhuis și K. Mojzesowicz, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin reglementarea prețurilor cu amănuntul pentru accesul la Internet în bandă largă fără a efectua în prealabil o analiză a pieței, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 16 și 17 din Directiva 2002/22/CE (1) coroborate cu articolele 16 și 27 din Directiva 2002/21/CE (2)

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin reglementarea prețurilor cu amănuntul pentru accesul la Internet în bandă largă fără a efectua în prealabil o analiză a pieței, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 16 și 17 din Directiva 2002/22/CE coroborate cu articolele 16 și 27 din Directiva 2002/21/CE.
   În primul rând, obligațiile pe care, la doi ani după intrarea în vigoare, în Polonia, a dispozițiilor comunitare, președintele entității Urząd Komunikacji Elektronicznej [autoritatea pentru comunicații electronice] a impus către Telekomunikacja Polska, respectiv subordonarea prețurilor cu amănuntul ale serviciilor de acces la Internet în bandă largă, acordului autorității naționale de reglementare și definirea acestor tarife în funcție de costurile serviciilor prestate, constituie obligații noi și nu menținerea în vigoare a obligațiilor existente.
   În al doilea rând, obligațiile care reglementează serviciile cu amănuntul de acces la Internet în bandă largă pe care președintele Urząd Komunikacji Elektronicznej le-a impus către Telekomunikacja Polska nu pot fi calificate, în opinia Comisiei, drept măsuri tranzitorii în sensul articolului 27 din Directiva-cadru, din moment ce articolul 17 din Directiva 98/10/CE, la care face trimitere articolul 27, privește în exclusivitate tarifele aplicabile furnizării de rețele și servicii de telefonie publică fixă.

      (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva „serviciul universal”) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).

      (2)  Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195).


title: Cauza F-111/15: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 mai 2016 - GW/Comisia (Funcţie publică — Funcţionari — Asigurările sociale — Acoperire a cheltuielilor medicale — Examen concret şi detaliat)

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 mai 2016 - GW/Comisia
   (Cauza F-111/15) (1)

   ((Funcţie publică - Funcţionari - Asigurările sociale - Acoperire a cheltuielilor medicale - Examen concret şi detaliat))
   (2016/C 251/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: GW (reprezentanți: N. de Montigny și J.-N. Louis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. S. Bohr și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei de a le refuza reclamantului și soției sale rambursarea cheltuielilor în legătură cu trei facturi de intervenție medicală și de tratamente legate de cancerul de care aceasta suferă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei Europene de a refuza să considere drept rambursabile cheltuielile care figurează în facturile nr. 67 și 68 din 7 februarie 2014 și nr.o72 din 12 martie 2014 referitoare la îngrijirile medicale ale doamnei T.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli și este obligată la plata cheltuielilor de judecată efectuate de GW.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015, p. 55.


title: Cauza T-422/03: Ordonanța Tribunalului din 18 decembrie 2009 — Enviro Tech Europe et Enviro Tech International/Comisia

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/48

         Ordonanța Tribunalului din 18 decembrie 2009 — Enviro Tech Europe et Enviro Tech International/Comisia
   (Cauza T-422/03) (1)

   2010/C 37/69

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 47, 21.2.2004.


title: Cauza T-21/09: Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2009 — Eurotel/OAPI — DVB Project (DVB)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/48

         Acțiune introdusă la 16 ianuarie 2009 — Eurotel/OAPI — DVB Project (DVB)
   (Cauza T-21/09)
   (2009/C 69/106)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Eurotel SpA (Milano, Italia) (reprezentant: E. Paola, avvocato)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DVB Project
   Concluziile reclamantei

               —

               Declararea nulității deciziei atacate și, prin urmare, declararea nulității mărcii comunitare figurative „DVB” întrucât încalcă în mod vădit litera și spiritul articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul privind marca comunitară;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca figurativă „DVB” (cererea de înregistrare nr. 2.75.771), pentru produse și servicii din clasele 9 și 38.

      Titularul mărcii comunitare: DVB Project

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Reclamanta

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: Partea care solicită nulitatea nu revendică niciun drept asupra mărcii, însă invocă faptul că marca în cauză ar fi descriptivă și generică.

      Decizia diviziei de anulare: Respingerea cererii de anulare.

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-298/11: Ordonanța președintelui Curții din 9 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — „Dobrudzhanska petrolna kompanyia” AD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               6.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/21

         Ordonanța președintelui Curții din 9 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — „Dobrudzhanska petrolna kompanyia” AD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Cauza C-298/11) (1)

   2012/C 303/36
   Limba de procedură: bulgara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza T-521/09: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Areva T&D/Comisia

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/42

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Areva T&D/Comisia
   (Cauza T-521/09)
   2010/C 51/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Areva T&D (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Schild și C. Simphal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta se referă la Areva T&D SA; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cerere, formulată de Areva T&D SAS are ca obiect anularea Deciziei Comisiei Europene C(2009) 7601 final din 7 octombrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (în prezent articolul 101 TFUE) și a articolului 53 EEE — Cauza COMP/39.129 — Transformatori de putere.
   Reclamanta invocă patru motive în susținerea acțiunii sale în anulare.
   Primul motiv privește încălcarea obligației de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE. Reclamanta consideră că nu s-a motivat de către Comisie delegarea competenței sale de sancționare ca urmare a aplicării unei sancțiuni în solidar în privința Areva T&D SA, și nici adăugarea unei condiții suplimentare față de condițiile prevăzute de Comunicarea din 19 februarie 2002 pentru a putea beneficia de imunitate la amendă.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta critică Comisia pentru că a încălcat articolul 101 alineatul (1) TFUE și în special normele juridice privind imputabilitatea încălcărilor dreptului concurenței. În opinia reclamantei, Comisia nu putea imputa Areva T&D SA răspunderea pentru practicile anticoncurențiale anterioare cesionării Alstom T&D SA de către Alstom. Astfel, la momentul faptelor, Alstom T&D SA nu era o societate autonomă, ci o societate controlată de societatea-mamă a sa, Alstom. În consecință, Comisia ar fi trebuit să considere, în aplicarea principiilor referitoare la imputabilitatea încălcărilor în caz de cesiune a unei întreprinderi, că numai societate-mamă de la momentul faptelor în cauză, în speță Alstom, putea fi considerată răspunzătoare pentru practicile anticoncurențiale anterioare cesiunii. Reclamanta consideră în plus că prin reținerea răspunderii Areva T&D SA, Comisia a încălcat principiile generale de drept al securității juridice și al individualității și personalității pedepselor.
   Prin cel de al treilea motiv, reclamanta consideră că Comisia a încălcat articolul 101 alineatul (1) TFUE și în special normele de drept aplicabile solidarității. Reclamanta susține că Comisia nu putea obliga Areva T&D SA și Alstom la plata amenzii în solidar în măsura în care acestea nu mai formau, la data deciziei, o unitate economică. În sfârșit, reclamanta consideră că prin aplicarea unei sancțiuni în solidar în privința Alstom și a Areva T&D SA, decizia Comisiei încalcă două principii generale din dreptul Uniunii, și anume principiul egalității de tratament și principiul securității juridice.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, reclamanta impută Comisiei faptul că a încălcat articolul 101 alineatul (1) TFUE și în special normele impuse prin Comunicarea Comisiei din 19 februarie 2002 privind imunitatea la amendă și reducerea amenzilor în cazurile referitoare la înțelegeri (1). Reclamanta susține de asemenea că prin refuzul de a acorda Areva T&D SA beneficiul imunității, Comisia a încălcat principiile generale de drept al încrederii legitime și al securității juridice.

      (1)  JO C 45, p. 3.


title: Cauza T-395/10: Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2011 — Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Respingere implicită a cererii de acces — Decizie expresă adoptată după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/10

         Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2011 — Stichting Corporate Europe Observatory/Comisia
   (Cauza T-395/10) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Respingere implicită a cererii de acces - Decizie expresă adoptată după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 173/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: S. Crosby, solicitor, și S. Santoro, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și C. ten Dam, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei implicite a Comisiei de respingere a cererii reclamantei de acces la anumite documente referitoare la relațiile dintre Uniunea Europeană și Republica India.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-631/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Patent- und Markensenat (Austria) la 2 decembrie 2013 — Arne Forsgren

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Patent- und Markensenat (Austria) la 2 decembrie 2013 — Arne Forsgren
   (Cauza C-631/13)
   2014/C 61/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Patent- und Markensenat

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Arne Forsgren

      Autoritatea pârâtă: Österreichisches Patentamt

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul îndeplinirii condițiilor suplimentare, este posibilă acordarea, potrivit articolului 1 litera (b) și articolului 3 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (1), a unui certificat de protecție pentru un principiu activ (în speță, proteina D) protejat de un brevet de bază în cazul în care acest principiu activ este conținut de un medicament (în speță, Synflorix) în legătură covalentă (moleculară) cu alte principii active, dar își păstrează propriul efect?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2.

               Se poate elibera, potrivit articolului 3 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009, un certificat de protecție pentru substanța protejată de brevetul de bază (în speță, proteina D), în cazul în care aceasta are un efect terapeutic propriu (în speță, de vaccin împotriva bacteriilor Haemophilus-influenzae), dar autorizația medicamentului nu face totuși referire la acest efect?

               3.

               Se poate elibera, potrivit articolului 3 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009, un certificat de protecție pentru substanța protejată de brevetul de bază (în speță, proteina D), în cazul în care în autorizație această substanță este descrisă ca „purtător” al principiilor active propriu-zise (în speță, polizaharide pneumococice), iar substanța, în calitate de „adjuvant”, sporește efectul acestor principii active, efectul respectiv nefiind însă menționat în mod expres în autorizația medicamentului?

      (1)  JO L 152, p. 1.


title: Cauza T-61/15: Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – 1&1 Internet/OAPI – Unoe Bank (1e1)

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/36

      Acțiune introdusă la 6 februarie 2015 – 1&1 Internet/OAPI – Unoe Bank (1e1)
      (Cauza T-61/15)
      (2015/C 107/47)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: 1&1 Internet AG (Montabaur, Germania) (reprezentant: G. Klopp, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Unoe Bank, SA (Madrid, Spania)

         Datele privind procedura în fața OAPI

         Solicitantul: reclamanta

         Marca în litigiu: marca comunitară verbală „(1e1)” – cererea de înregistrare nr. 11 047 479

         Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 4 decembrie 2014 în cauza R 101/2014-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate referitoare la procedura de opoziție nr. B 002090507 între 1&1 Internet AG și UNO E Bank;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea art. 8 alin. (1) lit. (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-47/15: Acțiune introdusă la 2 februarie 2015 – Germania/Comisia

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/31

         Acțiune introdusă la 2 februarie 2015 – Germania/Comisia
   (Cauza T-47/15)
   (2015/C 127/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, K. Petersen și T. Lübbig, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, potrivit articolului 264 TFUE, a Deciziei Comisiei din 25 noiembrie 2014 în procedura privind ajutorul de stat SA.33995 (2013) (ex 2013/NN) – Germania, Sprijinirea producerii de energie electrică din surse regenerabile și limitarea contribuției EEG (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien – EEG [Legea privind prioritatea energiilor regenerabile]) în favoarea întreprinderilor mari consumatoare de energie, C(2014) 8786 final.

               —

               Obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de apreciere manifestă în cadrul evaluării situației de fapt.
               Comisia Europeană nu a apreciat corect situația de fapt în cauză, și anume modul de funcționare a Legii privind prioritatea energiilor regenerabile, în special sistemul fluxurilor financiare potrivit acestei legi. În plus, aceasta nu a apreciat corect rolul „statului” ca legiuitor și ca deținător al autorităților de supraveghere, deducând din aceasta în mod eronat o situație de control.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe inexistența unui „avantaj” conferit de regimul de compensare special
               Comisia Europeană a săvârșit o eroare de drept la aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că a presupus, contrar jurisprudenței Curții, o avantajare a întreprinderilor mari consumatoare de energie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neacordarea pretinsului avantaj de către stat sau prin mijloace statale.
               Comisia Europeană a săvârșit de asemenea o eroare de drept la aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE în măsura în care a presupus că organele de stat exercită un control asupra patrimoniului diferitor întreprinderi private participante la sistemul Legii privind prioritatea energiilor regenerabile.


title: Cauza T-215/09: Acțiune introdusă la 3 iunie 2009 — Freistaat Sachsen/Comisia

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/58

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2009 — Freistaat Sachsen/Comisia
   (Cauza T-215/09)
   2009/C 180/107
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Freistaat Sachsen (reprezentanți: U. Soltész și P. Melcher, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea, în temeiul articolului 231 alineatul (1) CE, a Deciziei C (2009) 2010 final a Comisiei din 24 martie 2009 (NN 4/2009, ex N 361/2008 — Germania, Flughafen Dresden) în măsura în care prin aceasta Comisia stabilește că aportul de capital propriu pentru reconstrucția și extinderea pistei de decolare și de aterizare a aeroportului din Dresda constituie un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul se îndreaptă împotriva Deciziei C (2008) 2010 final a Comisiei din 24 martie 2009 (NN 4/2009, ex N 361/2008) — Germania, Flughafen Dresden, prin care Comisia a autorizat aportul preconizat de capital propriu din partea Germaniei pentru reconstrucția și extinderea pistei de decolare și de aterizare a aeroportului din Dresda ca fiind compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE. Acesta solicită anularea deciziei în măsura în care Comisia a considerat că măsura atacată reprezintă ajutor de stat.
   În susținerea acțiunii, reclamantul arată în primul rând că, prin aplicarea normelor privind ajutoarele de stat la măsura în cauză în prezenta speță, Comisia a încălcat modul de repartizare a competențelor și principiul abilitării speciale prevăzut de articolul 5 primul paragraf CE. Finanțarea publică a construcției de infrastructuri accesibile tuturor utilizatorilor posibili în condiții obiective și nediscriminatorii nu face parte, în general, din cadrul regimului ajutoarelor de stat, în calitate de măsură generală de politică economică.
   În cadrul celui de al doilea motiv, reclamantul reproșează Comisiei faptul că a calificat Flughafen Dresden GmbH, în privința înlocuirii vechii piste de decolare și de aterizare cu o nouă pistă, drept o întreprindere în sensul articolului 87 alineatul (1) CE.
   În plus, acesta susține că nu a fost luat în considerare de către Comisie faptul că Flughafen Dresden GmbH este o societate de stat cu obiect unic care a luat forma unei societăți de drept privat, astfel încât nu poate fi considerată beneficiara unui ajutor cât privește dotarea sa cu mijloacele necesare îndeplinirii sarcinii încredințate.
   În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamantul pretinde că Orientările din 2005 (1) încalcă dreptul comunitar primar, sunt inaplicabile în speță și cuprind contradicții, în măsura în care nu recunosc calitatea de întreprinderi a operatorilor aeroporturilor regionale. Acestea ar trebui să completeze, iar nu să înlocuiască Liniile directoare din 1994 (2). Orientările din 2005 au supus și construcția de aeroporturi regimului ajutoarelor de stat. Această activitate a fost exclusă în mod expres, potrivit reclamantului, din domeniul regimului ajutoarelor de stat prin fostele linii directoare din 1994, aflate încă în vigoare.
   În subsidiar, reclamantul susține în cadrul celui de al cincilea motiv, că măsura în cauză îndeplinește toate condițiile prevăzute în Hotărârea Altmark Trans (3) și, ca urmare, și din acest motiv nu constituie un ajutor de stat.

      (1)  Comunicarea Comisiei — orientări comunitare privind finanțarea aeroporturilor și ajutorul la înființare pentru companiile aeriene cu plecare de pe aeroporturi regionale (JO 2005, C 312, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 188).

      (2)  Comunicarea Comisiei — aplicarea articolelor 92 CE și 93 CE și a articolului 61 din Acordul privind SEE în cazul ajutoarelor de stat acordate în sectorul aviației (JO 1994, C 350, p. 5).

      (3)  Hotărârea din 24 iulie 2003, Altmark Trans et Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Rec., p. I-7747)


title: Cauza T-187/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Schräder/OCVV (SUMCOL 01) ( Protecția comunitară a soiurilor de plante — Soiul de plantă SUMCOL 01 — Respingerea cererii de protecție comunitară — Lipsa caracterului distinctiv al soiului candidat )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Schräder/OCVV (SUMCOL 01)
   (Cauza T-187/06) (1)

   („Protecția comunitară a soiurilor de plante - Soiul de plantă SUMCOL 01 - Respingerea cererii de protecție comunitară - Lipsa caracterului distinctiv al soiului candidat’)
   (2009/C 6/43)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Germania) (reprezentanți: inițial T. Leidereiter, W.-A. Schmidt și I. Memmler, ulterior T. Leidereiter și W. A. Schmidt, avocați)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP), (reprezentanți: B. Kiewiet și M. Ekvad, agenți, asistați de G. Schohe, avocat)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei camerei de recurs a OCSP din 2 mai 2006 (cauza A 003/2004) privind o cerere de protecție comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de plantă SUMCOL 01.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ralf Schräder la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-212/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vergabekammer Südbayern (Germania) la 15 aprilie 2016 - DUK Versorgungswerk eV, Gothaer Pensionskasse AG/BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH

text:
               11.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vergabekammer Südbayern (Germania) la 15 aprilie 2016 - DUK Versorgungswerk eV, Gothaer Pensionskasse AG/BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH
   (Cauza C-212/16)
   (2016/C 251/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Vergabekammer Südbayern

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: DUK Versorgungswerk eV, Gothaer Pensionskasse AG

      Pârâtă: BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH

      Alte părți: Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder, VBG Verwaltungs-Berufsgenossenschaft

      Întrebările preliminare

               1)

               Faptul că o persoană care invocă lipsa efectelor unui contract încheiat fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu are dreptul la revizuire din cauza inexistenței riscului de a fi prejudiciată printr-o presupusă încălcare a drepturilor sale, întrucât, printr-o explicație în cadrul procedurii de revizuire, autoritatea publică care a atribuit contractul fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și care nu a desfășurat o procedură de achiziții publice reglementată stabilește serviciile care trebuie furnizate, astfel încât acestea să nu poată fi executate de operatorul economic care a contestat atribuirea este compatibil cu garantarea protecției jurisdicționale efective în sensul articolului 1 alineatul (3) și al articolului 2d alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/665/CEE (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2007/66/CE (2)?

               2)

                           a)

                           Situația în care, cu ocazia transferului unei unități în sensul Directivei 2001/23/CE (3), o întreprindere publică desprinsă din altă întreprindere publică încheie cu vechiul furnizor de servicii de asigurare de pensii ocupaționale un nou contract de asigurare de pensii ocupaționale pentru limită de vârstă care, în ceea ce privește asigurarea drepturilor lucrătorilor transferați la prestații pentru limită de vârstă și invaliditate, este identic cu contractul inițial, iar întreprinderea publică desprinsă este controlată de întreprinderea publică din care s-a desprins, prima fiind asociatul unic al celei de a doua, reprezintă o modificare esențială a contractului în sensul jurisprudenței Curții (Hotărârea din 19 iunie 2008, în cauza C-454/06, pressetext)?

                     În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2) a):

                           b)

                           În situația în care lucrătorii întreprinderii publice din care s-a desprins o altă întreprindere publică devin, prin transferul unei unități, lucrători ai întreprinderii publice desprinse, iar potrivit contractelor de muncă transferate fără modificări, în temeiul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE și potrivit dispozițiilor în materie de dreptul muncii, în raport cu noul angajator, aceștia sunt îndreptățiți ca serviciile privind pensiile ocupaționale pentru limită de vârstă să fie prestate de același furnizor la care au luat naștere aceste drepturi la pensie, înainte de transferul unității, procedura de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare în temeiul articolului 31 punctul (1) litera (b) din Directiva 2004/18/CE (4) se poate desfășura numai cu un singur operator economic (mai precis cu vechiul furnizor al întreprinderii publice desprinse)?

                     În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) b):

                           c)

                           O autoritate publică care a atribuit un contract fără să publice în prealabil un anunț de participare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și nu a desfășurat o procedură de achiziții publice în temeiul articolului 28 din Directiva 2004/18/CE își poate exercita, anterior desfășurării unei proceduri reglementate de achiziții publice, dreptul de definire a serviciilor, fără să încalce principiile concurenței, transparenței și egalității de tratament, prevăzute de legislația din domeniul achizițiilor publice, astfel încât în ceea ce privește metoda de punere în aplicare a sistemelor de asigurări de pensii ocupaționale pentru limită de vârstă să stabilească și modul de finanțare al viitorului furnizor de servicii de asigurare? Astfel, poate o autoritate publică să impună ca aceste servicii să fie prestate numai de fonduri de pensii finanțate prin cotizații, cu excluderea unor fonduri de pensii finanțate prin capitalizare, chiar dacă pe baza dreptului național al muncii și pe baza articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/23/CE nu se permite ca prestațiile acestora să difere în raport cu lucrătorii asigurați?

                     În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2) c):

                           d)

                           Acest aspect se aplică înaintea expirării termenului de transpunere al Directivei 2014/24/UE (5) și atunci când, în consecință, numai un singur operator economic (mai precis vechiul furnizor) ar putea să presteze serviciul sau, în ceea ce privește stabilirea prestațiilor, o autoritate publică care dorește să desfășoare procedura de negociere cu un singur operator economic în temeiul articolului 31 punctul (1) litera (b) din Directiva 2004/18/CE, fără publicarea unui anunț de participare, trebuie să verifice, chiar înainte de expirarea termenului de transpunere a Directivei 2014/24/UE, dacă nu există o alternativă sau un substitut rezonabil și dacă absența concurenței nu este rezultatul unei restrângeri artificiale a parametrilor achiziției, în sensul articolului 32 alineatul (2) litera (b) al doilea paragraf din Directiva 2014/24/UE?

      (1)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).

      (2)  Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).

      (3)  Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 20).

      (4)  Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116).

      (5)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, p. 65).


title: Cauzele conexate T-166/07 și T-285/07: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Italia/Comisia [ „Regim lingvistic — Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori și de asistenți — Publicare în trei limbi oficiale — Modificări — Publicare în toate limbile oficiale — Alegerea celei de a doua limbi dintre cele trei limbi — Regulamentul nr. 1 — Articolul 27 articolul 28 și articolul 29 alineatul (1) din statut — Articolul 1 alineatele 1 și 2 din anexa III a statutului — Obligația de motivare — Principiul nediscriminării — Abuz de putere” ]

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/24

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2010 — Italia/Comisia
   (Cauzele conexate T-166/07 și T-285/07) (1)

   (Regim lingvistic - Anunț de concurs general pentru recrutarea de administratori și de asistenți - Publicare în trei limbi oficiale - Modificări - Publicare în toate limbile oficiale - Alegerea celei de a doua limbi dintre cele trei limbi - Regulamentul nr. 1 - Articolul 27 articolul 28 și articolul 29 alineatul (1) din statut - Articolul 1 alineatele 1 și 2 din anexa III a statutului - Obligația de motivare - Principiul nediscriminării - Abuz de putere)
   2010/C 301/38
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: în cauza T-166/07, P. Gentili, avvocato dello Stato, și în cauza T-285/07, inițial P. Gentili și I. Braguglia, agenți, ulterior P. Gentili și R. Adam, agenți, și în sfârșit P. Gentili și I. Bruni, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: în cauza T-166/07, inițial J. Currall, H. Krämer și M. Velardo, agenți, ulterior J. Currall și I. Baquero Cruz, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat, și în cauza T-285/07, inițial J. Currall și A. Aresu, agenți, ulterior J. Currall și I. Baquero Cruz, asistați de A. Dal Ferro)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Lituania (reprezentant: D. Kriaučiūnas, agent) (cauza T-166/07) și Republica Elenă (reprezentanți: S. Vodina și M. Michelogiannaki, agenți) (cauza T-285/07)

      Obiectul

   Cereere de anulare a anunțurilor de concursuri generale EPSO/AD/94/07 privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul informării, comunicării și mass-media (JO 2007, C 45 A, p. 3), EPSO/AST/37/07, privind constituirea unei liste de recrutare de asistenți (AST 3) în domeniul comunicării și informării (JO 2007, C 45 A, p. 15), și EPSO/AD/95/07 privind constituirea unei liste de recrutare de administratori (AD 5) în domeniul științelor informației (bibliotecă/documentare) (JO 2007, C 103 A, p. 7)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile.

               2.

               Obligă Republica Italiană la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Obligă Republica Lituania și Republica Elenă la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 7.7.2007.


title: Cauzele conexate T-331/10 RENV și T-416/10 RENV: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Yoshida Metal Industry/OAPI – Pi-Design și alții (Reprezentarea unei suprafețe cu puncte negre) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Mărci comunitare figurative care reprezintă o suprafață cu puncte negre — Motiv absolut de refuz — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/6

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2015 – Yoshida Metal Industry/OAPI – Pi-Design și alții (Reprezentarea unei suprafețe cu puncte negre)
   (Cauzele conexate T-331/10 RENV și T-416/10 RENV) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Mărci comunitare figurative care reprezintă o suprafață cu puncte negre - Motiv absolut de refuz - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 221/07)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (Tsubame-shi, Japonia) (reprezentanți: S. Verea, K. Muraro și M. Balestriero, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Pi-Design AG (Triengen, Elveția), Bodum France (Neuilly -sur-Seine, Franța) și Bodum Logistics A/S (Billund, Danemarca) (reprezentanți: H. Pernez și R. Löhr, avocați)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 (cauzele R 1235/2008-1 și R 1237/2008-1) privind proceduri de declarare a nulității între Pi-design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S, pe de o parte, și Yoshida Metal Industry Co. Ltd, pe de altă parte.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Yoshida Metal Industry Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) și de Pi-Design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S la Tribunal și la Curte.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza T-423/10: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2010 — Redaelli Tecna/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/36

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2010 — Redaelli Tecna/Comisia
   (Cauza T-423/10)
   ()
   2010/C 317/65
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Redaelli Tecna SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: R. Zaccà, M. Todino, E. Cruellas Sada, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care aceasta constată în sarcina Redaelli participarea la înțelegerea prevăzută în decizia menționată în mod limitat în perioada 1984-1992;

               —

               Anularea deciziei atacate în măsura în care respinge cererea de clemență a Redaelli și, prin urmare, acordarea unei reduceri adecvate a sancțiunii în temeiul contribuției acordate de Redaelli anchetei Comisiei prin cererea menționată;

               —

               Reducerea ulterioară în mod echitabil a sancțiunii Redaelli drept compensație pentru durata nerezonabilă a procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași precum în cauza T-385/10, ArcellorMittal Wire France și alții/Comisia.
   În special, reclamanta arată că:

               —

               Comisia a săvârșit o gravă încălcare a principiului tratamentului egal aplicând standarde mai stricte numai societății Redaelli și negând acesteia beneficiul clemenței, care în schimb a fost acordat altor întreprinderi ale căror cereri de clemență prezentau în termeni de „valoare adăugată” conținuturi mult mai modeste și inferioare valorii adăugate cu care a contribuit reclamanta. În acest mod, Comisia a încălcat în plus principiul încrederii legitime, întrucât, în esență, a încălcat așteptarea legitimă a reclamantei potrivit căreia propria cerere ar fi fost evaluată în lumina parametrilor elaborați de practica Comisiei la momentul cererii și consacrați în Comunicarea din 2002

               —

               Comisia a imputat în mod eronat înțelegerea părților referitor la perioada 1984-1992, neaducând probe suficiente cu privire la subzistența înțelegerii în perioada respectivă.

               —

               durata nerezonabilă a procedurii administrative a adus atingere dreptului la apărare al reclamantei, împiedicând-o să se prevaleze de elemente de probă a proprio discarico care au devenit între timp indisponibile și, printre altele, a influențat negativ evaluarea efectivă a cererii de clemență formulată de reclamantă.


title: Cauza C-433/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský súd v Prešove (Republica Slovacă) la 22 august 2011 — SKP/Kveta Polhošová

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský súd v Prešove (Republica Slovacă) la 22 august 2011 — SKP/Kveta Polhošová
   (Cauza C-433/11)
   2011/C 340/12
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Krajský súd v Prešove

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SKP

      Pârâtă: Kveta Polhošová

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 5-9 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori (1) trebuie interpretate în sensul că este considerată practică comercială neloială și practica unui operator economic de a ceda creanțele față de consumatori unei entități în stare de faliment, în cazul în care consumatorilor nu li se garantează rambursarea cheltuielilor de judecată aferente unei proceduri care își are originea într-un contract încheiat cu un consumator?

               2.

               Dacă răspunsul la întrebarea precedentă este în sensul că este contrară dreptului Uniunii Europene cedarea creanțelor față de consumatori unei entități în stare de faliment pentru a fi recuperate:

                           A.

                           articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene poate fi interpretat în sensul că nu se opune ca, în vederea protecției consumatorilor, o instanță de judecată să nu aplice scutirea de la plata taxei judiciare prevăzută de lege în favoarea lichidatorului și să declare eventual, fără a afecta prin aceasta dreptul lichidatorului la protecție jurisdicțională, că nu este necesară pronunțarea asupra fondului procedurii pentru neplata taxei judiciare pentru cerere?

                           B.

                           articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului [din 5 aprilie 1993] privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (2) se opun aplicării unei dispoziții de drept național cu privire la scutirea lichidatorului de la plata taxei judiciare, în cazul în care în lipsa practicii comerciale neloiale reclamantul nu ar fi scutit de la plata acestei taxe și, nefiind necesară pronunțarea asupra fondului, procedura jurisdicțională referitoare la prestația care rezultă din clauza abuzivă ar fi evitată?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”). Text cu relevanță pentru SEE, JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260.

      (2)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.