title: Cauza T-256/12: Acțiune introdusă la 13 iunie 2012 — Hautau/Comisia

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/31

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2012 — Hautau/Comisia
   (Cauza T-256/12)
   2012/C 227/53
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hautau GmbH (Helpsen, Germania) (reprezentant: C. Peter, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei contestate C(2012) 2069 final a Comisiei Uniunii Europene din 28 martie 2012 în cauza COMP/39452 — Mecanisme de deschidere pentru ferestre și pentru ferestre-uși — în măsura în care o privește pe reclamată;

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 9 motive.

               1.

               Primul motiv, decizia de aplicare a amenzii este nelegală întrucât se întemeiază pe o încălcare a articolului 101 TFUE. O astfel de încălcare nu ar exista întrucât discuțiile au avut loc în deplină cunoștință de cauză și la inițiativa celorlalți competitori pe piață.

               2.

               Al doilea motiv, decizia de aplicare a amenzii este nelegală pentru că se prezumă că alte tipuri de mecanisme de închidere decât cele de tipul „basculare/pivotare” ar fi făcut obiectul discuțiilor între societățile participante.

               3.

               Al treilea motiv, chiar dacă s-ar fi încălcat articolul 101 TFUE, decizia de aplicare a amenzii este oricum nelegală deoarece prezumă că au fost afectate alte mecanisme speciale de închidere printr-o conduită anticoncurențială.

               4.

               Al patrulea motiv, este eronată prezumția că reclamanta a participat la astfel de acorduri coluzive în afara teritoriului Republicii Federale Germania. S-ar putea avea cel mult în vedere, în ceea ce o privește pe reclamantă, o încălcare a articolului 101 alineatul (1) TFUE în legătură cu piața italiană și cu cea grecească pentru anul 2007.

               5.

               Al cincilea motiv, reclamanta invocă în subsidiar, în continuarea celui de al doilea-al patrulea motiv de recurs că la calculul amenzii s-a luat în mod greșit în considerare cifra de afaceri privind mecanismele de deschidere, respectiv mecanismele speciale de deschidere, precum și cifra de afaceri realizată în afara teritoriului Germaniei. Prin includerea unor astfel de operațiuni, cifra de afaceri avută în vedere de pârâtă la stabilirea amenzii de bază a fost în mod clar prea mare. S-a încălcat în acest fel articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.

               6.

               Al șaselea motiv, reclamanta invocă cu titlu mai subsidiar, modul greșit de calcul al amenzii în raport cu gravitatea încălcării și cu cuantumul ridicat pentru descurajare (așa-numita „taxă de intrare”). Procentajul aplicat pentru gravitate și, respectiv, pentru descurajare în ceea ce o privește pe reclamantă a fost prea ridicat. De asemenea, aceasta a constituit și o încălcare a articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003.

               7.

               Al șaptelea motiv, reclamanta invocă cu titlu și mai subsidiar încălcarea articolului 23 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1/2003 pentru motivul că nu s-a avut în vedere cifra de afaceri realizată de reclamantă împreună cu alți membri ai cartelului.

               8.

               Al optulea motiv, decizia este viciată grav prin nemotivare. Decizia în cauză trebuie anulată ca urmare a încălcării articolului 296 TFUE și, în consecință, a dreptului la apărare al reclamantei, indiferent dacă reclamanta a luat sau nu a luat parte la acorduri care încalcă articolul 101 TFUE. Acoperirea unui astfel de viciu nu este posibilă pe parcursul procedurii.

               9.

               Al nouălea motiv, în sfârșit, Comisia a săvârșit o eroare prezumând că reclamanta a participat la înțelegeri (aparent) anticoncurențiale începând cu 16 noiembrie și până în 3 iulie 2007. Imputarea unei încălcări unice și continue în perioada 16 noiembrie 1999-3 iulie 2007 nu se putea întemeia totuși pe stabilirea în mod autonom a prețurilor în anul 2001, precum și pe inexistența unei înțelegeri în anul 2002. Astfel, decizia ar putea cel mult include perioada începând cu 2003. Cu toate acestea, în ceea ce privește aserțiunea referitoare la comportamentul anticoncurențial al reclamantei în afara pieței germane, s-ar putea avea în vedere cel mult o încălcare a articolului 101 TFUE pentru anul 2007. Reclamanta este în consecință de părere că nu este admisibil să i se impute o încălcare continuă de 7 ani și 7 luni.


title: Cauzele conexate F-137/12, F-138/12, F-139/12 și F-141/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 decembrie 2013 — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis și Hotz/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Procedură de certificare 2010-2011 — Excludere din lista funcționarilor certificați — Soluționare amiabilă la inițiativa Tribunalului — Termen de depunere a reclamației — Reclamație depusă după împlinirea termenului — Noțiunea de eroare scuzabilă — Diligență cerută din partea unui funcționar mediu informat — Informații obținute prin telefon — Probă — Inadmisibilitate)

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/21

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 decembrie 2013 — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis și Hotz/Comisia
   (Cauzele conexate F-137/12, F-138/12, F-139/12 și F-141/12) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Procedură de certificare 2010-2011 - Excludere din lista funcționarilor certificați - Soluționare amiabilă la inițiativa Tribunalului - Termen de depunere a reclamației - Reclamație depusă după împlinirea termenului - Noțiunea de eroare scuzabilă - Diligență cerută din partea unui funcționar mediu informat - Informații obținute prin telefon - Probă - Inadmisibilitate)
   2014/C 31/36
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Fabrice Van Oost (Ville Pommerœul, Belgia), Maria Belén Ibarra de Diego (Alicante, Spania), Nicolaos Theodoridis (Soignies, Belgia) și Margarita Hotz (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și C. Berardis-Kayser, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei EPSO de a nu îl include pe reclamant în lista persoanelor care au fost admise în urma susținerii probelor de finalizare a formării care se înscrie în procedura de certificare, precum și o cerere de despăgubiri.

      Dispozitivul

               1.

               Radiază din registrul Tribunalului cauzele F-137/12, F-138/12 și F-139/12.

               2.

               În cauzele F-137/12, F-138/12 și F-139/12, părțile suportă cheltuielile de judecată potrivit acordului dintre ele.

               3.

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea în cauza F-141/12.

               4.

               Doamna Hotz suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cauza F-141/12.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013, p. 75 și 76.


title: Cauza T-106/12: Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — Cytochroma Development/OAPI — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALPHAREN — Mărci naționale verbale anterioare ALPHA D3 — Motiv relativ de refuz — Executare de către OAPI a unei hotărâri de anulare a unei decizii pronunțate de una dintre camerele sale de recurs — Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Compunerea camerelor de recurs — Articolul 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96” ]

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/7

         Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2013 — Cytochroma Development/OAPI — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Cauza T-106/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ALPHAREN - Mărci naționale verbale anterioare ALPHA D3 - Motiv relativ de refuz - Executare de către OAPI a unei hotărâri de anulare a unei decizii pronunțate de una dintre camerele sale de recurs - Articolul 65 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Compunerea camerelor de recurs - Articolul 1d din Regulamentul (CE) nr. 216/96)
   2013/C 233/11
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cytochroma Development, Inc. (St. Michael, Barbados) (reprezentanți: S. Malynicz, barrister, și A. Smith, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Ierusalim, Israel)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 2 decembrie 2011 (cauza R 1235/2011-1), privind o procedură de opoziție între Teva Pharmaceutical Industries Ltd și Cytochroma Development, Inc.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 2 decembrie 2011 (cauza R 1235/2011-1).

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată

      (1)  JO C 138, 12.5.2012.


title: Cauza T-41/16: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry şi alţii/Comisia

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/34

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry şi alţii/Comisia
   (Cauza T-41/16)
   (2016/C 118/39)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Cipru), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nicosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) and Fatma Garanti (Güzelyurt, Cipru) (reprezentant: B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel şi E. Bertolotto, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Ares (2015)5171539 a Comisiei din 18 noiembrie 2015 și a deciziei Ares (2016)220922 a Comisiei din 15 ianuarie 2016, în ceea ce privește procedura de opoziție la cererea de înregistrare a „ΧΑΛΛΟΥΜΙ” (HALLOUMI)/„HELLIM” (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243);

               —

               declararea nelegalității articolelor 49, 50, 51 și 52 din Regulamentul (UE) nr 1151/2012 și a inaplicabilităţii acestor dispoziţii în prezenta cauză, în măsura în care acestea nu prevăd un sistem care să asigure respectarea drepturile fundamentale ale solicitanților;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nelegalitatea deciziilor atacate ale Comisiei în măsura în care exclud reclamantele din procedura de înregistrare a Halloumi/Hellim ca denumire de origine protejată în Uniunea Europeană.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe nelegalitatea deciziilor atacate ale Comisiei în măsura în care încalcă principiul egalității de tratament și al nediscriminării.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nelegalitatea articolelor 49, 50, 51 și 52 din Regulamentul (UE) nr 1151/2012 (1), invocându-se că acestea ar trebui declarate inaplicabile în măsura în care nu prevăd un sistem care să asigure respectarea drepturilor fundamentale ale solicitanților.

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1).


title: Cauza T-473/15: Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2017 – Capella/EUIPO – Abus (APUS) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene APUS — Marca națională verbală anterioară ABUS — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Limitări succesive ale cererii de înregistrare în fața camerei de recurs — Articolul 43 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Competența camerei de recurs — Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Dreptul de a fi ascultat — Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 — Norma 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/37

         Hotărârea Tribunalului din 16 martie 2017 – Capella/EUIPO – Abus (APUS)
   (Cauza T-473/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene APUS - Marca națională verbală anterioară ABUS - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Limitări succesive ale cererii de înregistrare în fața camerei de recurs - Articolul 43 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Competența camerei de recurs - Articolul 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Dreptul de a fi ascultat - Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 - Norma 13 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2017/C 144/49)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Capella EOOD (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: F. Henkel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter, Germania) (reprezentant: G. Hallwachs, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 iunie 2015 (cauza R 117/2014-4) privind o procedură de opoziție între Abus August Bremicker Söhne și Capella.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 2 iunie 2015 (cauza R 117/2014-4).

               2)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Capella EOOD.

               3)

               Abus August Bremicker Söhne KG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza F-24/15: Acțiune introdusă la 11 februarie 2015 – ZZ/Consiliul

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/43

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2015 – ZZ/Consiliul
   (Cauza F-24/15)
   (2015/C 127/61)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului având ca obiect recalificarea contractului său de agent contractual grupa de funcții I în contract de agent temporar sau, în subsidiar, în contract de agent contractual grupa de funcții III, precum și o cerere de daune interese pentru prejudiciul moral și material pretins suferit.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității abilitate să încheie contractele de muncă din 11 aprilie 2014 prin care se refuză recalificarea contractului său de agent contractual în contract de agent temporar sau, în subsidiar, în contract de agent contractual grupa de funcții III, precum și a deciziei confirmative și implicite de respingere a reclamației în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

               —

               obligarea pârâtei la plata daunelor și a dobânzilor moratorii și compensatorii la o rată de 6,75 % pentru prejudiciul moral și material suferit;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-436/07 P: Recurs introdus la 14 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 12 iulie 2007 în cauza T-312/05, Comisia Comunităților Europene/Efrosyni Alexiadou

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/39

         Recurs introdus la 14 septembrie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 12 iulie 2007 în cauza T-312/05, Comisia Comunităților Europene/Efrosyni Alexiadou
   (Cauza C-436/07 P)
   (2007/C 269/67)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: D. Triandafillou)

      Cealaltă parte în proces: Efrosyni Alexiadou
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 în cauza T-312/05, Comisia Comunităților Europene/E. Alexiadou, notificată Comisiei la 18 iulie 2007;

               —

               admiterea solicitărilor Comisiei, astfel cum sunt formulate acestea în acțiunea sa în primă instanță;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului și procedurii în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Tribunalul de Primă Instanță a interpretat în mod eronat clauzele generale ale contractului (în vigoare, având putere de lege între părți) și în special aceea privind auditul financiar, care se referă la un astfel de audit într-un mod flexibil, ca o simplă facultate. O altă clauză, invocată din oficiu de către Tribunal, nici nu face referire la audit, deși este vorba despre o executare greșită a contractului. Obligația de a efectua un audit apare independentă de clauza contractuală invocată.
   În orice caz, nu se putea solicita un audit financiar dacă acesta era lipsit de obiect, întrucât nimeni nu este ținut de o obligație imposibilă și clauzele contractuale trebuie interpretate astfel încât să producă un efect util.
   Principiul bunei gestiuni financiare impune Comisiei de a nu efectua controale fără motive. Tribunalul de Primă Instanță a exclus de la bun început aplicarea principiilor bunei-credințe și al bunelor practici comerciale, care ar fi trebuit să-l orienteze în interpretarea sa.
   Pronunțându-se în lipsă, Tribunalul de Primă Instanță nu poate reproșa Comisiei că nu a explicat unele dintre argumentele sale (în special acela expus în paragraful imediat anterior) fără a încălca principiul dreptului la o protecție judiciară.


title: Cauza C-430/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Hristo Gaydarov/Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti (Libera circulație a unui cetățean al Uniunii — Directiva 2004/38/CE — Interdicția de a părăsi teritoriul național ca urmare a unei condamnări penale într-un alt stat — Trafic de substanțe narcotice — Măsură care poate fi justificată din motive de ordine publică)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/16

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Hristo Gaydarov/Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Cauza C-430/10) (1)

      (Libera circulație a unui cetățean al Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Interdicția de a părăsi teritoriul național ca urmare a unei condamnări penale într-un alt stat - Trafic de substanțe narcotice - Măsură care poate fi justificată din motive de ordine publică)
      (2012/C 25/25)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Hristo Gaydarov

         Pârât: Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Administrativen sad Sofia-grad — Interpretarea articolului 27 alineatele (1) și (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56), a considerentelor (5) și (20) ale Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5) și a articolului 71 alineatele (1) și (2) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO L 239, 22.9.2009, p. 19, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 183) — Restricție privind exercitarea dreptului unui cetățean al Uniunii la liberă circulație — Interdicția de a părăsi teritoriul național ca urmare a unei infracțiune privind traficul de substanțe narcotice săvârșită într-un stat terț — Măsură care poate fi justificată de ordinea publică în scopul unei prevenții generale și speciale.

         Dispozitivul

      Articolul 21 TFUE și articolul 27 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, nu se opun unei reglementări naționale care permite restrângerea dreptului unui resortisant al unui stat membru de a se deplasa pe teritoriul unui alt stat membru, în special pentru motivul că a fost condamnat penal în alt stat pentru trafic de substanțe narcotice, cu condiția ca, în primul rând, conduita acestui resortisant să reprezinte o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății, în al doilea rând, ca măsura restrictivă avută în vedere să fie aptă să garanteze realizarea obiectivului pe care îl urmărește și să nu depășească cadrul a ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia și, în al treilea rând, ca această măsură să poată face obiectul unui control jurisdicțional efectiv care să permită verificarea legalității sale, în fapt și în drept, în raport cu cerințele dreptului Uniunii.

         (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-233/16 P: Recurs introdus la 12 mai 2016 de José Luis Ruiz Molina împotriva Hotărârii din 2 martie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-60/15, Ruiz Molina/OAPI

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/45

         Recurs introdus la 12 mai 2016 de José Luis Ruiz Molina împotriva Hotărârii din 2 martie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-60/15, Ruiz Molina/OAPI
   (Cauza T-233/16 P)
   (2016/C 243/50)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Spania) (reprezentanți: N. Lhoëst și S. Michiels, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice al Uniunii Europene din 2 martie 2016 pronunţate în cauza F-60/15,

               —

               obligarea pârâtului din recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele căi de atac.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regimul aplicabil altor agenţi ai Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea autorităţii de lucru judecat a Hotărârii din 15 septembrie 2011, Bennett şi alţii/OAPI, F-102/09, EU:F:2011:138.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea Directivei 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru privind munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE şi CEEP (JO 1999, L 175, p. 43), care a pus în aplicare acordul-cadrul privind munca pe durată determinată încheiat la 18 martie 1999 între organizaţiile interprofesionale cu vocaţie generală, precum şi principiile şi standardele consacrate în dreptul social internaţional cu privire la stabilitatea ocupării forţei de muncă

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nemotivarea hotărârii atacate.


title: Cauza C-163/14: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/17

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-163/14)
   2014/C 184/21
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Clotuche-Duvieusart și I. Martínez del Peral, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, neacordând instituțiilor și organelor Uniunii Europene scutirea prevăzută la articolul 3 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene de la plata contribuțiilor stabilite la articolul 26 din Ordonanța privind organizarea pieței energiei electrice în Regiunea Bruxelles-Capitală, precum și la articolul 20 din Ordonanța privind organizarea pieței gazelor în Regiunea Bruxelles-Capitală, cu modificările ulterioare, și opunându-se rambursării contribuțiilor menționate, percepute astfel de Regiune, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene;

               —

               obligarea Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Ordonanța din 19 iulie 2001 privind organizarea pieței energiei electrice în Regiunea Bruxelles-Capitală și Ordonanța din 1 aprilie 2004 privind organizarea pieței gazelor în Regiunea Bruxelles-Capitală, cu modificările ulterioare, prevăd perceperea de taxe în sarcina furnizorilor de energie electrică și de gaze, în beneficiul Regiunii Bruxelles-Capitală. Aceste contribuții regionale sunt apoi facturate consumatorilor finali și, prin urmare, instituțiilor Uniunii la furnizarea de energie electrică sau de gaze, în funcție de puterea livrată clienților finali (pentru energia electrică) sau de capacitatea contoarelor la clienții finali (pentru gaze).
   Comisia consideră că aceste contribuții regionale trebuie calificate drept impozite indirecte percepute de autoritățile belgiene cu ocazia unor achiziții importante efectuate de instituții pentru uzul lor oficial și incluse în prețul energiei electrice și al gazelor care le este facturat. Comisia subliniază că, pentru a identifica un impozit indirect, nu este necesar ca legislația să prevadă expres o obligație de repercutare asupra clientului final și că este esențial să fie vorba despre un impozit perceput cu ocazia unei cheltuieli sau a unui consum. În consecință, aceasta apreciază că statul belgian este obligat, în temeiul articolului 3 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, să ramburseze aceste impozite indirecte sau taxe pe vânzări instituțiilor Uniunii.
   Comisia susține că aceste contribuții regionale nu pot fi calificate drept simple taxe de serviciu de utilitate generală și că, prin urmare, nu fac obiectul scutirii prevăzute la articolul 3 al treilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene. Astfel, aceste contribuții urmăresc să finanțeze diferite misiuni de serviciu public și finanțează parțial diferite politici guvernamentale desfășurate într-un scop social (tarif social, furnizarea unui minim de energie electrică, de exemplu pentru gospodării) sau ecologic (de exemplu, promovarea utilizării raționale a energiei). Aceste impozite nu sunt menite să reprezinte plata unui serviciu furnizat în mod specific instituțiilor.


title: Cauza C-313/13: Ordonanța președintelui Curții din 20 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală/Cătălin Ienciu

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/24

         Ordonanța președintelui Curții din 20 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Alba Iulia – România) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală/Cătălin Ienciu
   (Cauza C-313/13) (1)

   2014/C 184/38
   Limba de procedură: româna
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 226, 3.8.2013.


title: Cauza T-330/13: Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Chatziioannou/Comisia și BCE ( „Acțiune în anulare — Program de susținere a stabilității în Cipru — Declarație a Eurogrupului privind restructurarea sectorului bancar în Cipru — Desemnare eronată a pârâtului în cererea introductivă — Inadmisibilitate” )

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/24

         Ordonanța Tribunalului din 16 octombrie 2014 – Chatziioannou/Comisia și BCE
   (Cauza T-330/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Program de susținere a stabilității în Cipru - Declarație a Eurogrupului privind restructurarea sectorului bancar în Cipru - Desemnare eronată a pârâtului în cererea introductivă - Inadmisibilitate”))
   (2014/C 448/31)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Lella Chatziioannou (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: E. Efstathiou, K. Efstathiou și K. Liasidou, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Smulders, J.-P. Keppenne și M. Konstantinidis, agenți) și Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan și F. Athanasiou, agenți, asistați de W. Bussian, W. Devroe și D. Arts, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a declarației Eurogrupului din 25 martie 2013 privind, printre altele, restructurarea sectorului bancar din Cipru

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisabilă.

               2)

               Lella Chatziioannou suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Banca Centrală Europeană (BCE).

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-114/06: Hotărârea Curții (camera a opta) din data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 96/48/CE — Rețele transeuropene — Interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză — Netranspunere)

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/7

         Hotărârea Curții (camera a opta) din data de 8 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă
   (Cauza C-114/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 96/48/CE - Rețele transeuropene - Interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză - Netranspunere)
   (2007/C 82/12)
   Limba de procedură: slovaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Zavvos și T. Kukal, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă (reprezentant: R. Procházka, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Netranspunerea, în termenul prevăzut, a Directivei 96/48/CE a Consiliului din 23 iulie 1996 privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză (JO L 235, p. 6)
   Dispozitivul

               1)

               Deoarece nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 96/48/CE a Consiliului din 23 iulie 1996 privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză, Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Slovacă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza C-556/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 3 noiembrie 2016 – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 3 noiembrie 2016 – Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-556/16)
   (2017/C 038/11)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Lutz GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Hannover

      Întrebările preliminare

               1)

                           (a)

                           Notele explicative ale Nomenclaturii combinate a Uniunii Europene (1), adoptate de Comisia Europeană în legătură cu subpoziția 6212 2000 (JO 2015, C 76, p. 1, 255), trebuie interpretate în sensul că, în cazul unui brâu-chilot, elasticitatea este „limitată în sens orizontal” dacă elasticitatea orizontală este mai mică decât elasticitatea verticală?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1. a):
                           Pe baza căror criterii obiective se va face această comparaţie între elasticitatea verticală și elasticitatea orizontală?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1. a):

                           a)

                           Notele explicative ale Nomenclaturii combinate a Uniunii Europene, adoptate de Comisia Europeană în legătură cu subpoziția 6212 2000 (JO 2015, C 76, p. 1, 255), trebuie interpretate în sensul că, în cazul unui brâu-chilot, elasticitatea este „limitată în sens orizontal” atunci când elasticitatea orizontală este clar mai mică decât elasticitatea verticală?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2. a):
                           Pe baza căror criterii obiective se va face această comparație între elasticitatea verticală și elasticitatea orizontală și ce criteriu de evaluare trebuie luat în considerare în acest caz?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2. a):

                           a)

                           Notele explicative la Nomenclatura combinată a Uniunii Europene, adoptate de Comisia Europeană în legătură cu subpoziția 6212 2000 (JO 2015, C 76, p. 1, 255), trebuie interpretate în sensul că limitarea elasticității orizontale a brâurilor-chilot nu se definește printr-o comparație între elasticitatea verticală și elasticitatea orizontală, ci are în vedere o limitare absolută a elasticității orizontale?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3. a):

                     Pe baza căror criterii obiective se va face verifica dacă elasticitatea în sens orizontal este limitată în sensul menționat în întrebarea 3. a)?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun; JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3.


title: Cauza C-239/12 P: Recurs introdus la 18 mai 2012 de Abdulbasit Abdulrahim împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 28 februarie 2012 în cauza T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/8

         Recurs introdus la 18 mai 2012 de Abdulbasit Abdulrahim împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 28 februarie 2012 în cauza T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-239/12 P)
   2012/C 200/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Abdulbasit Abdulrahim (reprezentanți: H.A.S. Miller, Solicitor, E. Grieves, Barrister)

      Celelalte părți în proces: Consiulul Uniunii Europene, Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 28 februarie 2012;

               —

               declararea acțiunii în anulare ca nefiind rămasă fără obiect;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța asupra cererii în anulare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentului recurs și a cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Tribunalului, inclusiv a celor efectuate pentru a prezenta observații la solicitarea Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul își întemeiază recursul pe următoarele două motive:

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a omis:

                           —

                           să asculte avocatul general și/sau

                           —

                           să ofere recurentului posibilitatea să prezinte observații cu privire la problema dacă cererea în anulare era rămasă fără obiect și/sau

                           —

                           să redeschidă procedura orală cu privire la problema dacă cererea în anulare a rămas fără obiect.

               —

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a constatat că acțiunea în anulare nu putea să confere recurentului niciun beneficiu substanțial.


title: Cauza C-181/13: Ordonanța Curții (Camera a şaptea) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Latina – Italia) – Francesco Acanfora/Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina (Trimitere preliminară — Articolul 107 TFUE — Noțiunea „ajutor de stat”  — Legislație națională care prevede, în caz de neplată a impozitului, obligația contribuabilului de a plăti societății concesionare a serviciului de recuperare un cuantum care se ridică la 9 % din sumele înscrise pe rol cu titlu de remunerație pentru activitățile de percepere — Descrierea cadrului factual — Insuficiență — Inadmisibilitate vădită)

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/5

         Ordonanța Curții (Camera a şaptea) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Latina – Italia) – Francesco Acanfora/Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina
   (Cauza C-181/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 107 TFUE - Noțiunea „ajutor de stat” - Legislație națională care prevede, în caz de neplată a impozitului, obligația contribuabilului de a plăti societății concesionare a serviciului de recuperare un cuantum care se ridică la 9 % din sumele înscrise pe rol cu titlu de remunerație pentru activitățile de percepere - Descrierea cadrului factual - Insuficiență - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 184/07
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Commissione tributaria provinciale di Latina

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Francesco Acanfora

      Pârâte: Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Commissione tributaria provinciale di Latina – Interpretarea articolului 107 TFUE – Noțiunea de ajutor de stat – Legislație națională care prevede, în caz de neachitare a înștiințării de plată, o obligație a contribuabilului de a plăti societății concesionare a serviciului de recuperare a impozitelor un cuantum care se ridică la 9 % din sumele înscrise pe rol cu titlu de cheltuieli de percepere

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Latina (Italia) prin decizia din 5 decembrie 2012 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-526/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — IVD GmbH & Co. KG/Ärztekammer Westfalen-Lippe [Achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) — Noțiunea „organism de drept public” — Condiție privind fie finanțarea activității, fie controlul gestionării, fie controlul activității exercitat de stat, de colectivitățile teritoriale sau de alte organisme de drept public — Asociație profesională a medicilor — Finanțare prevăzută de lege prin intermediul contribuțiilor plătite de membrii acestei asociații — Cuantumul contribuțiilor stabilite de adunarea asociației respective — Autonomia aceleiași asociații în ceea ce privește întinderea și modalitățile de îndeplinire a misiunilor sale legale]

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 septembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — IVD GmbH & Co. KG/Ärztekammer Westfalen-Lippe
   (Cauza C-526/11) (1)

   (Achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) - Noțiunea „organism de drept public” - Condiție privind fie finanțarea activității, fie controlul gestionării, fie controlul activității exercitat de stat, de colectivitățile teritoriale sau de alte organisme de drept public - Asociație profesională a medicilor - Finanțare prevăzută de lege prin intermediul contribuțiilor plătite de membrii acestei asociații - Cuantumul contribuțiilor stabilite de adunarea asociației respective - Autonomia aceleiași asociații în ceea ce privește întinderea și modalitățile de îndeplinire a misiunilor sale legale)
   2013/C 325/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: IVD GmbH & Co. KG

      Pârâtă: Ärztekammer Westfalen-Lippe

      Cu participarea: WWF Druck + Medien GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Oberlandesgericht Düsseldorf — Interpretarea art. 1 alin. (9) al doilea paragraf lit. (c) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Noțiunea „organism de drept public” — Condiții pentru finanțarea în cea mai mare parte de către stat și pentru controlul gestiunii de către stat — Colegiu profesional autorizat de lege să perceapă contribuții de la membrii acestuia, al căror cuantum și destinație trebuie să fie stabilite printr-un regulament care necesită o aprobare din partea statului

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că un organism, precum o asociație profesională de drept public, nu îndeplinește nici criteriul privind finanțarea în cea mai mare parte de către autoritățile publice atunci când acest organism este finanțat în cea mai mare parte prin contribuțiile plătite de membrii săi, cu privire la care legea îl autorizează să le stabilească și să le perceapă cuantumul, în cazul în care această lege nu stabilește întinderea și modalitățile acțiunilor pe care organismul respectiv le întreprinde în cadrul îndeplinirii misiunilor sale legale pe care aceste contribuții sunt destinate să le finanțeze, nici criteriul privind controlul gestionării exercitat de autoritățile publice doar pentru motivul că decizia prin care acest organism stabilește cuantumul contribuțiilor în discuție trebuie aprobată de o autoritate de supraveghere.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza F-16/08: Acțiune introdusă la 7 februarie 2008 — Behmer/Parlamentul European

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/32

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2008 — Behmer/Parlamentul European
   (Cauza F-16/08)
   (2008/C 116/61)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Joachim Behmer (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziilor AIPN prin care i se atribuie reclamantului două puncte de merit pentru anii 2004 și 2006.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor AIPN prin care i se atribuie reclamantului două puncte de merit pentru anii 2004 și 2006;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-324/17: Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – SAS Cargo Group și alții/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/53

         Acțiune introdusă la 29 mai 2017 – SAS Cargo Group și alții/Comisia
   (Cauza T-324/17)
   (2017/C 239/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Danemarca), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Suedia), SAS AB (Stockholm) (reprezentanți: B. Creve, M. Kofmann și G. Forwood, avocați, și J. Killick, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017) 1742 final a Comisiei din 17 martie 2017 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE, al articolului 53 din Acordul privind SEE și al articolului 8 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (Cazul AT.39258 – Transport aerian de mărfuri), în tot sau în parte;

               —

               în subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor;

               —

               luarea măsurilor de organizare a procedurii sau a măsurilor de cercetare judecătorească necesare sau orice alte măsuri pe care Tribunalul le-ar considera necesare și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantelor și a principiului egalității armelor, întrucât Comisia le-a refuzat accesul la elementele de probă pertinente, în acuzare și în apărare, inclusiv la elementele de probă pe care Comisia le-a primit după notificarea comunicării privind obiecțiunile.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o lipsă de competență în ceea ce privește aplicarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul serviciilor de transport aerian de mărfuri care intră în SEE, precum și al rutelor între Elveția și cele trei state din afara UE/SEE.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe eroarea pe care Comisia a săvârșit-o atunci când a apreciat elementele de probă și când a concluzionat că acestea dovedesc participarea reclamantelor la săvârșirea încălcării unice internaționale, în formă continuă, constatată în decizia atacată, sau că reclamantele ar fi avut cunoștință despre aceasta.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe o încălcare a articolului 266 TFUE, a articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 296 alineatul (2) TFUE, în măsura în care decizia atacată este lipsită de coerență internă, în special în ceea ce privește stabilirea răspunderii pentru pretinsa încălcare.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că, în mod neîntemeiat, Comisia a aplicat o amendă reclamantelor, deoarece acestea nu pot fi trase la răspundere pentru pretinsa încălcare, și pe faptul că, în orice caz, Comisia a săvârșit o eroare atunci când a calculat amenda în raport cu valoarea vânzărilor, cu factorul de gravitate referitor la situația specială în care se află SAS Cargo, cu durata, cu sporul pentru recidivă și cu diversele circumstanțe atenuante. În consecință, amenda ar trebui anulată sau, în subsidiar, redusă în mod semnificativ.


title: Cauza T-462/07: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2007 — GALP Energia España și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/50

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2007 — GALP Energia España și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-462/07)
   (2008/C 51/92)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: GALP Energia España SA (Madrid, Spania), Petróleos de Portugal SA (Lisabona, Portugalia) și GALP Energia, SGPS, SA (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: M. Slotboom, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               În principal, anularea deciziei atacate sau

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1, 2 și 3 din această decizie în măsura în care le privesc pe reclamante sau

               —

               în subsidiar, anularea articolului 2 din decizie în măsura în care li se aplică o amendă reclamantelor sau

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantelor prin articolul 2 din decizie;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta cerere, reclamantele solicită anularea, în tot sau în parte, a Deciziei Comisiei C (2007) 4441 final din 3 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.710 — Bitum Spania) prin care Comisia a concluzionat că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au participat la o serie de acorduri și practici concertate în industria bitumului de penetrare care au acoperit teritoriul Spaniei și care au constat în acorduri de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor.
   În susținerea pretențiilor lor, reclamantele invocă următoarele motive:

               —

               Comisia, prin încălcarea principiului bunei administrări consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, nu a asigurat o investigație echitabilă, atentă și imparțială, înlocuind propria investigație independentă a faptelor relevante cu acuzații vagi și incorecte ale celorlalți solicitanți de clemență;

               —

               Comisia a încălcat aparent articolul 81 CE și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1) prin erori vădite de apreciere și prin aplicarea greșită a prevederilor legale, concluzionând că GALP Energia España a participat la împărțirea clienților, la mecanismele de monitorizare și de compensare sau la oricare dintre acordurile asupra prețurilor, astfel cum este descris în decizia atacată;

               —

               în continuare, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului prin determinarea de către aceasta a duratei pretinsei încălcări a articolului 81 CE, concluzionând că implicarea GALP Energia España în practicile interzise a durat până în octombrie 2002. În plus, reclamantele susțin că, în determinarea nivelului amenzii aplicate acestora, Comisia a încălcat dispozițiile menționate mai sus;

               —

               în final, întrucât Comisia nu a efectuat o investigație atentă și independentă, s-au realizat greșeli în administrarea probelor și a avut loc o încălcare a principiului obligației de motivare, consacrat la articolul 253 CE.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-103/08: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — Versalis și Eni/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului cloropren — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Proba participării la înțelegere — Încălcare unică și continuă — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării — Recidivă — Efect descurajator — Circumstanțe atenuante — Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri — Cooperare — Comunicarea privind cooperarea din 2002 — Egalitate de tratament — Proporționalitate” )

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/18

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — Versalis și Eni/Comisia
   (Cauza T-103/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului cloropren - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Proba participării la înțelegere - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării - Recidivă - Efect descurajator - Circumstanțe atenuante - Limita maximă de 10 % din cifra de afaceri - Cooperare - Comunicarea privind cooperarea din 2002 - Egalitate de tratament - Proporționalitate)
   2013/C 38/28
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Versalis SpA, fostă Polimeri Europa SpA (Brindisi, Italia), și Eni SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: inițial M. Siragusa, G.M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, V. Ruotolo, V. Larocca și D. Durante, ulterior M. Siragusa, G.M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, V. Larocca și D. Durante, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare parțială a Deciziei C(2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.629 — Cauciuc cloropren), în măsura în care aceasta privește reclamantele, și, cu titlu subsidiar, cerere de suprimare sau de reducere a cuantumului amenzii aplicate în solidar reclamantelor prin această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Cuantumul amenzii aplicate solidar societăților Eni SpA și Versalis SpA pentru încălcarea constatată la articolul 1 litera (d) din Decizia C(2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.629 — Cauciuc cloropren) este stabilit la 106 200 000 de euro.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Eni și Versalis suportă patru cincimi din propriile cheltuieli de judecată, precum și patru cincimi din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană. Comisia suportă o cincime din propriile cheltuieli de judecată, precum și o cincime din cheltuielile de judecată efectuate de Eni și de Versalis.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza F-144/11: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 24 iunie 2013 — Mateo Pérez/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Cerere de anulare a unei rectificări a unui anunț de concurs — Rectificare ce nu prevede condiții care să îl excludă pe reclamant — Lipsa unui act care lezează — Neadmitere la probele de evaluare — Admisibilitate — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inadmisibilitate vădită)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 24 iunie 2013 — Mateo Pérez/Comisia
   (Cauza F-144/11) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Cerere de anulare a unei rectificări a unui anunț de concurs - Rectificare ce nu prevede condiții care să îl excludă pe reclamant - Lipsa unui act care lezează - Neadmitere la probele de evaluare - Admisibilitate - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inadmisibilitate vădită)
   2013/C 252/92
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Carlos Mateo Pérez (Alicante, Spania) (reprezentant: I. Ruiz García, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și J. Baquero Cruz, în calitate de agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu admite reclamantul la examenele de selecție după publicarea unui corrigendum al anunțului de concurs care anulează nota eliminatorie pentru proba (d) de raționament situațional

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Mateo Pérez începând cu data de 14 martie 2012, data depunerii memoriului în apărare.

               3.

               Domnul Mateo Pérez suportă propriile cheltuieli de judecată anterioare datei de 14 martie 2012.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 27.


title: Cauza C-538/09: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/23

         Acțiune introdusă la 21 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-538/09)
   2010/C 51/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și A. Marghelis, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, întrucât legislația belgiană nu impune pentru anumite activități un studiu corespunzător de impact asupra mediului deși aceste activități pot afecta un sit Natura 2000 și supune anumite activități unui sistem declarativ, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (1),

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, Comisia invocă un motiv unic întemeiat pe transpunerea incorectă a articolului 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE (directiva „habitat”).
   În această privință, reclamanta arată că această dispoziție impune ca toate planurile sau proiectele care nu sunt legate în mod direct sau necesar de administrarea unui sit Natura 2000 fac obiectul unui studiu corespunzător de impact asupra mediului. Legislația belgiană nu ar fi conformă cu dreptul comunitar în măsura în care nu ar impune în mod sistematic un asemenea studiu de impact și ar prevedea un simplu sistem declarativ pentru anumite activități care pot afecta un sit Natura 2000.
   Aceasta ar fi situația tuturor planurilor sau proiectelor care nu necesită un permis de mediu în Regiunea Valonă.

      (1)  JO L 206, p. 7, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 109.


title: Cauza T-470/11: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2011 — Total și Elf Aquitaine/Comisia

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/23

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2011 — Total și Elf Aquitaine/Comisia
   (Cauza T-470/11)
   2011/C 319/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Total SA (Courbevoie, Franța) și Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (reprezentanți: A. Noël-Baron și É. Morgan de Rivery, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               în principal, declararea nulității totale a scrisorilor Comisiei BUDG/DGA/C4/BM/s746396 din 24 iunie 2011 și BUDG/DGA/C4/BM/s812886 din 8 iulie 2011;

               —

               în subsidiair, reducerea cuantumului sumei solicitate reclamantelor prin scrisoarea Comisiei BUDG/DGA/C4/BM/s812886 din 8 iulie 2011 sau cel puțin anularea dobânzilor de întârziere în cuantum de 31 312 114,58 euro impuse Elf Aquitaine, din care Total este răspunzătoare în solidar pentru valoarea de 19 191 296,03 euro;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv unic întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și și-a încălcat obligațiile întrucât, în privința acestora, nu a acționat în conformitate cu Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2011 pronunțată în cauza T-217/06, Arkema France și alții/Comisia, prin care a fost redusă amenda aplicată filialelor reclamantelor în cazul COMP/F/38.645 — Metacrilați. Reclamantele arată, printre altele, că:

               —

               și acestea, ca societăți-mamă considerate răspunzătoare pentru înțelegere în această calitate, ar trebui să beneficieze de reducerea amenzii aplicate filialelor lor, deși propria acțiune formulată împotriva aceleiași decizii a fost respinsă prin Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2011 pronunțată în cauza T-206/06, Total și Elf Aquitaine/Comisia;

               —

               prin plata efectuată de Arkema SA a integralității amenzii aplicate reclamantelor și filialelor acestora prin decizia în cazul COMP/F/38.645, toate drepturile Comisiei ar fi fost satisfăcute și, în consecință, aceasta nu ar mai putea solicita nimic reclamantelor.


title: Cauza T-335/17: Acțiune introdusă la 30 mai 2017 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe/Comisia

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/59

         Acțiune introdusă la 30 mai 2017 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe/Comisia
   (Cauza T-335/17)
   (2017/C 239/71)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Help – Hilfe zur Selbsthilfe e.V. (Bonn, Germania) (reprezentanți: V. Jungkind și P. Cramer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei din 21 martie 2017 (Ares(2017)1515573) prin care se dispune restituirea unei părți din finanțarea acordată pentru proiectul de ajutor Food Security Promotion for very food insecure farming households in Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002), în cuantum de 643 627,72 de euro, precum și somația de plată aferentă din 7 aprilie 2017 (nr. 3241705513), prin care pârâta a solicitat plata primei rate în cuantum de 321 813,86 euro, precum și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv: procedura contestată de pârâtă nu constituie o încălcare a unor norme materiale

                           —

                           Abordarea urmată de reclamantă, pe care pârâta o contestă, cu ocazia atribuirii a două contracte pentru livrea unor produse agricole nu contravine unor norme materiale imperative legate de organizarea procedurilor de achiziții publice în domeniul proiectelor umanitare. În special, aceasta era conformă cu dispozițiile imperative privind achizițiile publice prevăzute la articolul 184 alineatul (1) din normele de aplicare a Regulamentului financiar 2009 și cu articolul 2 alineatul (3) din of in anexa IV la Acordul-cadru de parteneriat între UE și organizaţiile neguvernamentale în domeniul asistenței umanitare din 2008.

                           —

                           În plus, abordarea contestată nu contravine cerințelor privind documentația prevăzute la articolul 23 alineatul (4) din dispozițiile generale ale anexei III la Acordul-cadru de parteneriat.

               2.

               Al doilea motiv: nu există alte motive pentru restituire.

                           —

                           Nu există, în plus, alte motive pentru restituirea ajutorului financiar. În special, întreprinderea aleasă de reclamantă a livrat bunurile comandate la timp, integral și de o calitate corespunzătoare. Mai mult, reclamanta a finalizat cu succes proiectul de ajutor, fapt confirmat în total de patru verificări ale unor terți.

                           —

                           Nu au existat fapte penale săvârșite de personalul reclamantei. Staatsanwaltschaft Bonn (Parchetul din Bonn, Germania) nu a inițiat nicio anchetă penală întrucât nu a fost suspectată săvârșirea niciunei infracțiuni.

               3.

               Al treilea motiv (în subsidiar): neutilizarea marjei de discreție și lipsa proporționalității

                           —

                           Decizia de recuperare a ajutorului financiar acordat a fost adoptată de pârâtă în baza premisei eronate că făcea obiectul unei recomandări cu caracter obligatoriu a Oficiului European Antifraudă (OLAF) privind recuperarea. Aceasta constituie o neutilizare a discreției de care beneficia pârâta ceea ce determină caracterul nelegal al recuperării.

                           —

                           Recuperarea sumei totale de 643 627,27 de euro este, în plus, nelegală din cauza încălcării principiului proporționalității prevăzut la articolul 5 alineatul (4) TUE. Aceasta depășește ceea ce este necesar pentru a proteja bugetul și este deosebit de oneroasă pentru reclamantă în special având în vedere finalizarea cu succes a proiectului de ajutor.


title: Cauzele conexate T-494/08 - T-500/08 și T-509/08: Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2010 — Ryanair/Comisia [Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la proceduri de control al ajutoarelor de stat — Respingere implicită a cererilor de acces — Respingere explicită a cererilor de acces — Excepția referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit — Obligația de a efectua o examinare concretă și individuală]

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/36

         Hotărârea Tribunalului din 10 decembrie 2010 — Ryanair/Comisia
   (Cauzele conexate T-494/08 - T-500/08 și T-509/08) (1)

   (Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la proceduri de control al ajutoarelor de stat - Respingere implicită a cererilor de acces - Respingere explicită a cererilor de acces - Excepția referitoare la protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit - Obligația de a efectua o examinare concretă și individuală)
   2011/C 30/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: E. Vahida și I. G. Metaxas-Maragkidis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. O'Reilly și P. Costa de Oliveira, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor implicite ale Comisiei de respingere a cererilor reclamantei de acces la anumite documente referitoare la proceduri de control al unor pretinse ajutoare de stat care i-ar fi fost acordate de operatorii aeroporturilor din Arhus (Danemarca) (cauza T-494/08), din Alghero (Italia) (cauza T-495/08), din Berlin Schönefeld (Germania) (cauza T-496/08), din Frankfurt Hahn (Germania) (cauza T-497/08), din Lübeck Blankensee (Germania) (cauza T-498/08), din Pau Béarn (Franța) (cauza T-499/08), din Tampere Pirkkala (Finlanda) (cauza T-500/08) și din Bratislava (Slovacia) (cauza T-509/08), precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a deciziilor explicite ulterioare de respingere a cererilor de acces la documentele menționate

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-494/08, T-495/08, T-496/08, T-497/08, T-498/08, T-499/08, T-500/08 și T-509/08 în vederea pronunțării prezentei hotărâri.

               2.

               Respinge ca inadmisibile acțiunile îndreptate împotriva deciziilor implicite de respingere a cererilor de acces în cauzele T-494/08, T-495/08, T-499/08, T-500/08 și T-509/08.

               3.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului în cauzele T-496/08, T-497/08 și T-498/08, în măsura în care sunt îndreptate împotriva deciziilor implicite de respingere a cererilor de acces.

               4.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               5.

               Obligă Ryanair Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cauzele T-494/08, T-495/08, T-499/08, T-500/08 și T-509/08.

               6.

               Comisia Europeană va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Ryanair Ltd în cauzele T-496/08, T-497/08 și T-498/08.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-837/16: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2016 – Suedia/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/37

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2016 – Suedia/Comisia
   (Cauza T-837/16)
   (2017/C 038/50)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, F. Bergius, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei de punere în aplicare C(2016) 5644 din 7 septembrie 2016 de autorizare a anumitor utilizări ale sulfocromatului galben de plumb și ale cromatului molibdat sulfat roșu de plumb, adoptată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisie (decizia atacată);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a competenței sale de executare potrivit articolului 291 alineatul (2) TFUE și a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006

                           —

                           Comisia și-a depășit competența de executare, încălcând articolul 55 și articolul 60 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006 și acordând autorizația fără să fie îndeplinite condițiile stabilite de regulament în acest sens și în contradicție cu obiectivul regulamentului.

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 60 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006, acordând autorizația fără să efectueze o analiză proprie a condițiilor de acordare a autorizației impuse la acest articol și fără să verifice în mod suficient dacă erau îndeplinite condițiile prevăzute la acest articol pentru acordarea autorizației.

                           —

                           Comisia a încălcat de asemenea articolul 55 din Regulamentul nr. 1907/2006 acordând autorizația în contradicție cu obiectivul sistemului de autorizare, printre altele, acela de a asigura buna funcționare a pieței interne și de a înlocui substanțele care provoacă o îngrijorare deosebită cu substanțe sau tehnologii alternative adecvate, în cazul în care acestea sunt fezabile din punct de vedere economic și tehnic.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe aprecierea vădit eronată făcută de Comisie și pe greșita aplicare a legii

                           —

                           Se invocă în legătură cu acest motiv aceleași fapte precum cele care au fost invocate în cadrul primului motiv. Nerespectarea de către Comisie a articolului 55 și a articolului 60 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006, astfel cum s-a descris mai sus, implică de asemenea faptul că, în decizia atacată, Comisia a efectuat o apreciere vădit eronată și o greșită aplicare a legii.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe nerespectarea de către Comisie a principiului precauției și a obligației de motivare

                           —

                           Comisia nu a respectat principiul precauției, acordând autorizația fără să efectueze o analiză proprie a condițiilor impuse la articolul 60 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006 și fără să verifice în mod corespunzător dacă erau îndeplinite condițiile prevăzute la acest articol pentru acordarea autorizației.

                           —

                           În orice caz, Comisia și-a încălcat obligația de motivare care decurge din articolul 296 TFUE, articolul 130 din Regulamentul nr. 1907/2006 și din principiul unei bune administrări, deoarece din decizia atacată nu se poate deduce în ce modalitate a analizat Comisia împrejurarea dacă erau îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 60 alineatul (4) pentru acordarea autorizației.


title: Cauza F-38/15: Acțiune introdusă la 6 martie 2015 – FJ/Parlamentul

text:
               1.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/26

         Acțiune introdusă la 6 martie 2015 – FJ/Parlamentul
   (Cauza F-38/15)
   (2015/C 178/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: FJ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului de suportare a anumitor cheltuieli nemedicale efectuate pentru fiul său.

      Concluziile reclamantului

               —

               În principal, declararea ca nelegală a deciziei AIPN din 18 iunie 2014 referitoare la nesuportarea anumitor cheltuieli nemedicale care nu sunt rambursate de RCAM, rezultând din handicapul fiului reclamantului;

               —

               în subsidiar, dispunerea desemnării unui expert în conformitate cu articolul 75 din Regulamentul de procedură în vederea stabilirii gradului de incapacitate care rezultă din handicap;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-187/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2012 — SFIR/AGEA și Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 23 aprilie 2012 — SFIR/AGEA și Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali
   (Cauza C-187/12)
   2012/C 194/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din acțiunea principală

      Apelantă: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA

      Intimați: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Întrebare preliminară

   Dacă dezafectarea totală a instalațiilor de producție de zahăr, izoglucoză și sirop de inulină, în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului (1), ale cărui modalități de aplicare sunt prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 968/2006 al Comisiei (2), trebuie interpretată în sensul că instalațiile de dezafectat sunt numai cele necesare producției, astfel cum este stabilit în mod expres la articolul 3 din regulamentul Consiliului, în conformitate cu care trebuie să fie interpretat regulamentul Comisiei, sub sancțiunea nulității regulamentului. Așadar, Curtea trebuie să stabilească dacă, în sensul articolului 3 din Regulamentul nr. 320/2006 al Consiliului și al articolului 4 din Regulamentul nr. 968/2006 al Comisiei, instalațiile care trebuie dezafectate cuprind numai instalațiile destinate producției de zahăr, izoglucoză și sirop de inulină, precum și celelalte instalații în sensul articolului 4 litera (c) din Regulamentul nr. 968/2006, printre care instalațiile de ambalare, care au rămas neutilizate sau care trebuie să fie dezafectate sau înlăturate din motive de protecție a mediului; și, așadar, dacă instalațiile care nu sunt legate de producția de zahăr, izoglucoză și sirop de inulină și care nu sunt lăsate neutilizate, ci sunt utilizate pentru alte activități, în special cea de packaging, și nu sunt supuse obligației de înlăturare din motive de protecție a mediului, pot fi menținute deoarece nu sunt supuse obligației de dezafectare prevăzute de regulamentele comunitare menționate.

      (1)  JO L 58, p. 42, Ediție specială, 03/vol. 70, p. 118.

      (2)  JO L 176, p. 32, Ediție specială, 03/vol. 73, p. 52.


title: Cauza T-34/16: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Republica Lituania/Comisia

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/32

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Republica Lituania/Comisia
   (Cauza T-34/16)
   (2016/C 118/37)
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Lituania (reprezentanţi: D. Kriaučiūno, R. Krasuckaitės şi T. Orlicko, agenţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/2098 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2015) 7716] în măsura în care, prin această decizie, se prevede efectuarea în privinţa Republicii Lituania a unei corecții financiare în valoare de 1 113 589,65 EUR;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European Și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (1), aplicat în coroborare cu principiul proporționalității, întrucât Comisia a decis să efectueze o corecție forfetară de 5 %

                           —

                           nu a ţinut seama de faptul că prejudiciul efectiv suferit de Uniune fusese stabilit cu exactitate în ceea ce privește prima și a patra încălcare constatate de Comisie; prin urmare, acestea nu puteau să conducă decât la o corecție financiară punctuală și nu mai trebuiau să fie luate în considerare împreună cu alte încălcări pentru a determina dacă există un risc semnificativ de pierderi financiare pentru fond;

                           —

                           prin faptul că a disociat în mod neîntemeiat încălcări direct legate între ele și, prin faptul că a creat astfel în mod artificial un pretins risc semnificativ de pierderi pentru fond;

                           —

                           prin faptul că a stabilit și a ținut seama în mod incorect, în cadrul examinării celorlalte încălcări pe care le-a constatat, amploarea discrepanţelor, natura încălcărilor și prejudiciul financiar cauzat Uniunii Europene;

                           —

                           prin aplicarea în mod nejustificat a unei corecții financiare de 5 % pentru anul 2011, întrucât, având în vedere natura încălcărilor constatate de Comisie și alte circumstanțe, riscul rezultat de pierderi financiare pentru fond nu era semnificativ;

                           —

                           prin aplicarea în mod nejustificat a unei corecții financiare de 5 % pentru anul 2012, întrucât aplicarea respectivă este prevăzută numai în cazul unui risc semnificativ de pierderi pentru fond, deşi controalele efectuate de Republica Lituania și informațiile furnizate au stabilit că numărul, amploarea și natura discrepanţelor în ceea ce privește anul 2012, precum și riscul rezultat pentru fond erau mult mai reduse în comparație cu discrepanţele stabilite în ceea ce privește anul 2011 și, prin urmare, fondul era expus doar unui risc scăzut.

               2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1122/2009 din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (2), întrucât Comisia nu a luat în considerare posibilitatea ca verificările la fața locului în ceea ce privește ovinele și bovinele să poată avea loc la momente diferite, astfel încât respectiva încălcare nu este atât de semnificativă pe cât susţine Comisia.

               3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în temeiul articolului 296 TFUE, întrucât Comisia a decis să aplice o corecție forfetară de 5 %

                           —

                           fără să motiveze și fără să fundamenteze corespunzător cerinţelor legale constatarea existenţei însăşi a unor astfel de încălcări, nici natura lor sau riscul rezultat pentru fond;

                           —

                           fără să motiveze de ce discrepanţele pentru anii 2011 și 2012 au fost evaluate împreună pentru aplicarea corecţiei financiare de 5 %, cu toate că au existat diferențe semnificative între cei doi ani în ceea ce privește numărul și natura respectivelor discrepanţe; Comisia nu a furnizat niciun motiv convingător pentru care trebuie impusă o corecție forfetară uniformă de 5 % pentru discrepanţele stabilite pentru anul 2012 și pentru cele corespunzătoare anului în 2011..

      (1)  JO 2013, L 347, p. 549.

      (2)  JO 2009, L 316, p. 65.


title: Cauza T-148/13: Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Spania/Comisia

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/26

         Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-148/13)
   2013/C 123/45
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AST/125/12 — Asistenți (AST 3), și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Spania solicită anularea anunțului de concurs general menționat mai sus în temeiul articolului 263 TFUE pentru încălcarea articolului 22 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 342 TFUE, a articolelor 1 și 6 din Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO 17, 1958, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3), a articolelor 1d și 27 din Statutul funcționarilor, precum și pentru încălcarea jurisprudenței stabilite în Hotărârea pronunțată în cauza C-566/10 P, Italia/Comisia.
   În susținerea acțiunii sale, statul reclamant arată că anunțul contestat de concurs general:

               —

               tratează în mod discriminator candidații a căror primă limbă nu este engleza, franceza sau germana;

               —

               nu justifică în mod obiectiv și concret limitarea numărului de limbi ținând seama de locurile de muncă avute în vedere în anunțul de concurs. În acest sens, nu este suficientă o trimitere generică la interesul serviciului;

               —

               nu garantează îndeplinirea obiectivului de selecționare a candidaților care dețin cele mai înalte standarde de competență, randament și integritate;

               —

               încalcă principiul proporționalității prin faptul că nu garantează un echilibru între eficiența serviciului și respectarea principiului multilingvismului al Uniunii.


title: Cauza T-219/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Saobraćajni institut CIP/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de ofertă privind elaborarea documentației tehnice pentru un proiect de modernizare feroviară — Excluderea reclamantei de la participarea la această cerere de ofertă — Anularea procedurii de cerere de ofertă după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/23

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Saobraćajni institut CIP/Comisia
   (Cauza T-219/12 R)
   (Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de ofertă privind elaborarea documentației tehnice pentru un proiect de modernizare feroviară - Excluderea reclamantei de la participarea la această cerere de ofertă - Anularea procedurii de cerere de ofertă după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 399/44
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Belgrad, Serbia) (reprezentant: A. Lojpur, avocat)

      Pârât: Comisia Europeană (reprezentant: F. Erlbacher și E. Georgieva, agenți)

      Obiectul

   Cerere privind, în esență, măsuri provizorii prin care să se dispună suspendarea procedurii de cerere de ofertă în cadrul anunțului de participare publicat la 27 martie 2012 privind elaborarea unei documentații tehnice pentru un proiect de modernizare feroviară, prin care s-a exclus participarea reclamantei la procedura de cerere de ofertă

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii privind măsurile provizorii.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-404/04 P: Hotărârea Curții (camera a doua) din 11 ianuarie 2007 — Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Comisia Comunităților Europene, Schott AG, denumită anterior Schott Glas (Recurs — Ajutoare de stat — Articolul 87 alineatul (1) CE — Promisiune contractuală de plată — Dispariția unei condiții esențiale a contractului — Motive și argumente noi — Înlocuirea motivelor — Cerere de audiere a martorilor — Criteriul creditorului privat — Motivarea hotărârii Tribunalului — Determinarea cuantumului ajutorului — Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE — Dreptul de a fi ascultat — ﾎncălcarea, pentru statul membru în cauză, a drepturilor la apărare)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/2

         Hotărârea Curții (camera a doua) din 11 ianuarie 2007 — Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Comisia Comunităților Europene, Schott AG, denumită anterior Schott Glas
   (Cauza C-404/04 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Articolul 87 alineatul (1) CE - Promisiune contractuală de plată - Dispariția unei condiții esențiale a contractului - Motive și argumente noi - Înlocuirea motivelor - Cerere de audiere a martorilor - Criteriul creditorului privat - Motivarea hotărârii Tribunalului - Determinarea cuantumului ajutorului - Articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE - Dreptul de a fi ascultat - Încălcarea, pentru statul membru în cauză, a drepturilor la apărare)
   (2007/C 42/03)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (reprezentanți: C. Arhold și N. Wimmer, Rechtsanwälte)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Di Bucci și V. Kreuschitz, agenți), Schott AG, denumită anterior Schott Glas (reprezentanți: U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a cincea extinsă) din 8 iulie 2004, Technische Glaswerke Ilmenau/Comisie (T-198/01) prin care s-a respins acțiunea în anulare împotriva deciziei 2002/185/CE a Comisiei din 12 iunie 2001 referitoare la un ajutor de stat acordat de Germania în favoarea Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (Germania) (JO L 62, p. 30).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Technische Glaswerke Ilmenau GmbH să suporte, în afară de propriile cheltuieli, totalitatea cheltuielilor Comisiei Comunităților Europene aferente procedurii de urgență și prezentei judecăți.

               3)

               Obligă Technische Glaswerke Ilmenau GmbH să suporte cheltuielile efectuate de Schott AG în procedura de urgență.

               4)

               Obligă Schott AG să suporte propriile cheltuieli aferente prezentei proceduri.

      (1)  JO C 273 din 6.11.2004.


title: Cauza C-499/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 19 octombrie 2010 — Vlaamse Oliemaatschappij/F.O.D. Financiën

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) la 19 octombrie 2010 — Vlaamse Oliemaatschappij/F.O.D. Financiën
   (Cauza C-499/10)
   ()
   2011/C 13/34
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Vlaamse Oliemaatschappij

      Pârâtă: F.O.D. Financiën

      Întrebarea preliminară

   „Fostul articol 21 alineatul (3) din A șasea directivă 77/388/CEE, care a devenit în prezent articolul 205 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, coroborat cu articolul 202 și cu articolul 157 alineatul (1) litera (b) din această directivă permite statelor membre să prevadă că proprietarul unui alt antrepozit decât antrepozitul vamal răspunde solidar în mod necondiționat pentru plata TVA-ului datorat în urma unei livrări efectuate cu titlu oneros de către proprietarul produselor care este obligat la plata TVA-ului, chiar în cazul în care proprietarul antrepozitului este de bună-credință sau acestuia nu i se poate imputa nicio eroare ori neglijență [articolul 51a alineatul 3 din Codul privind TVA-ul (WBTW)]?”


title: Cauza F-29/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 7 octombrie 2009 — Y/Comisia (Agenți contractuali — Concediere pentru inaptitudine vădită — Conduită insuficientă în cadrul serviciului)

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/35

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 7 octombrie 2009 — Y/Comisia
   (Cauza F-29/08) (1)

   (Agenți contractuali - Concediere pentru inaptitudine vădită - Conduită insuficientă în cadrul serviciului)
   2009/C 297/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Y (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. J.-P. Keppenne și L. Lozano Palacios, agenți)

      Obiectul

   Anularea Deciziei din 24 mai 2007 a autorității abilitate să încheie contractele de muncă (AACM) de a concedia reclamantul, agent contractual, din cauza conduitei sale pretins insuficiente în cadrul serviciului și repararea prejudiciului material și moral

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Y suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008, p. 35.


title: Cauza C-672/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 29 decembrie 2016 – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 86/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 29 decembrie 2016 – Imofloresmira – Investimentos Imobiliários S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-672/16)
   (2017/C 086/17)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Imofloresmira – Investimentos Imobiliários S.A.

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care un imobil, în pofida faptului că a rămas neocupat pentru o perioadă de doi sau mai mulți ani, face obiectul promovării comerciale, cu alte cuvinte, este disponibil pe piață în vederea închirierii sau a prestării de servicii în regim de office centre și se dovedește că proprietarul intenționează să îl închirieze aplicând TVA și că a depus eforturile necesare pentru a-și concretiza intenția, este conform cu articolele 167, 168, 184, 185 și 187 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (1) să se considere că imobilul „nu este utilizat efectiv în scopuri privind activitatea comercială” sau „nu este utilizat efectiv în operațiuni impozabile” în sensul dispozițiilor articolului 26 alineatul 1 din Codul privind TVA-ul și ale articolului 10 alineatul 1 litera b) din Regimul privind renunțarea la scutirea de TVA a operațiunilor cu bunuri imobile, adoptat prin Decretul-lege nr. 21/2007 din 29 ianuarie 2007, în versiunea sa anterioară, și, prin urmare, să se considere că deducerea efectuată inițial trebuie să facă obiectul regularizării, deoarece este mai mare decât cea pe care persoana impozabilă avea dreptul să o aplice?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, în lumina interpretării corecte a articolelor 137, 167, 168, 184, 185 și 187 din Directiva 2006/112/CE […], se poate impune efectuarea unei regularizări unice pentru întreaga perioadă de regularizare rămasă, astfel cum prevede legislația portugheză la articolul 10 alineatul 1 literele b) și c) din Regimul privind renunțarea la scutirea de TVA a operațiunilor cu bunuri imobile, adoptat prin Decretul-lege nr. 21/2007 din 29 ianuarie 2007, în versiunea sa anterioară, în cazul în care imobilul este neocupat de mai mult de doi ani, dar face în continuare obiectul promovării comerciale în vederea închirierii sale (cu posibilitate de renunțare) sau pentru prestarea de servicii (activitate impozabilă), și în cazul în care se preconizează afectarea sa în următorii ani unor activități impozabile care dau naștere dreptului de deducere?

               3)

               Dispozițiile articolului 2 alineatul 2 litera c) din Regimul privind scutirea de TVA a operațiunilor cu bunuri imobile coroborate cu articolul 10 alineatul 1 litera b) din același regim, adoptat prin Decretul-lege nr. 21/2007 din 29 ianuarie 2007, care determină imposibilitatea ca o persoană impozabilă în scopuri de TVA să renunțe la scutirea de TVA cu ocazia încheierii unor contracte de închiriere noi, ulterior efectuării regularizării unice a TVA-ului, și care afectează regimul de deducere ulterior în cursul perioadei de regularizare, sunt conforme cu articolele 137, 167, 168 și 184 din Directiva 2006/112/CE […]?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială 09/vol. 3, p. 7).