201806080181931212018/C 221/185742016TC22120180625RO01ROINFO_JUDICIAL20180503161722Cauza T-574/16: Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – HK/Comisia („Funcţie publică — Funcţionari — Pensii — Pensie de urmaş — Condiţii de acordare — Condiţie privind durata căsătoriei — Parteneriat nematrimonial — Articolul 17 primul paragraf din anexa VIII la statut”)
 ---documentbreak--- C2212018RO1620120180503RO0018162172Hotărârea Tribunalului din 3 mai 2018 – HK/Comisia
   (Cauza T-574/16) (
         1
      )
   „(„Funcţie publică — Funcţionari — Pensii — Pensie de urmaş — Condiţii de acordare — Condiţie privind durata căsătoriei — Parteneriat nematrimonial — Articolul 17 primul paragraf din anexa VIII la statut”)”2018/C 221/18Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: HK (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și M. Veiga, ulterior M. Bauer și R. Meyer, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei prin care se refuză acordarea beneficiului pensiei de urmaș în favoarea reclamantului și, în măsura necesară, a deciziei Comisiei de respingere a reclamaţiei reclamantului şi, pe de altă parte, obţinerea reparării prejudiciilor moral și material pe care pretinde că le-a suferit

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Îl obligă pe HK la plata cheltuielilor de judecată.

            3)

            Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 59, 15.2.2016 (cauză înregistrată iniţial pe rolul Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene sub numărul F-151/15 şi transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


201806150891955262018/C 231/298182016TC23120180702RO01ROINFO_JUDICIAL20180516242521Cauza T-818/16: Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Netflix International și Netflix/Comisia [„Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor preconizat de Germania în vederea finanțării producției și distribuției de filme — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piaţa internă — Lipsa afectării individuale — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate”)
 ---documentbreak--- C2312018RO2410120180516RO0029241252Hotărârea Tribunalului din 16 mai 2018 – Netflix International și Netflix/Comisia
   (Cauza T-818/16) (
         1
      )
   „[„Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Ajutor preconizat de Germania în vederea finanțării producției și distribuției de filme — Decizie prin care ajutorul este declarat compatibil cu piaţa internă — Lipsa afectării individuale — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate”)”2018/C 231/29Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamante: Netflix International BV (Amsterdam, Țările de Jos) și Netflix, Inc. (Los Gatos, California, Statele Unite) (reprezentanți: C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik, S. van Velze și E. H. Janssen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Samnadda, G. Braun și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Acțiune întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2016/2042 a Comisiei din 1 septembrie 2016 privind schema de ajutoare SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) pe care Germania intenționează să o pună în aplicare în vederea finanțării producției și distribuției de filme (JO 2016, L 314, p. 63)

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

            2)

            Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Republica Federală Germania, de Republica Franceză, de Regatul Țărilor de Jos și de Filmförderungsanstalt.

            3)

            Obligă societățile Netflix International BV și Netflix, Inc. să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

            4)

            Netflix International, Netflix, Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Republica Franceză, Regatul Țărilor de Jos și Filmförderungsanstalt suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (
         1
      )	JO C 30, 30.1.2017.


201806220481970402018/C 240/377012016TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180517353622Cauza T-701/16 P: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – Comisia/AV („Recurs — Funcţie publică — Agenţi temporari — Recrutare — Examen medical — Declaraţii incomplete în cadrul examenului medical — Aplicare retroactivă a rezervei medicale — Neadmitere la beneficiul prestaţiei de invaliditate — Executare a unei hotărâri a Tribunalului Funcţiei Publice de anulare a deciziei iniţiale”)
 ---documentbreak--- C2402018RO3520120180517RO0037352362Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – Comisia/AV
   (Cauza T-701/16 P) (
         1
      )
   „(„Recurs — Funcţie publică — Agenţi temporari — Recrutare — Examen medical — Declaraţii incomplete în cadrul examenului medical — Aplicare retroactivă a rezervei medicale — Neadmitere la beneficiul prestaţiei de invaliditate — Executare a unei hotărâri a Tribunalului Funcţiei Publice de anulare a deciziei iniţiale”)”2018/C 240/37Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Berardis Kayser, C. Ehrbar și T. Bohr, ulterior C. Ehrbar și T. Bohr, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: AV (reprezentanți: J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 21 iulie 2016, AV/Comisia (F-91/15, EU:F:2016:170), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

            1)

            Anulează Hotărârea Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 21 iulie 2016, AV/Comisia (F-91/15).

            2)

            Trimite cauza spre rejudecare unei alte camere a Tribunalului decât cea care s-a pronunţat cu privire la prezentul recurs.

            3)

            Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (
         1
      )	JO C 14, 16.1.2017.


201806220341970802018/C 240/202112018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180326171822Cauza C-211/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalia) la 26 martie 2018 – Idealmed III — Serviços de Saúde, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2402018RO1720120180326RO0020172182Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalia) la 26 martie 2018 – Idealmed III — Serviços de Saúde, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Cauza C-211/18)2018/C 240/20Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Idealmed III — Serviços de Saúde, S.A.

      Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 132 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată („Directiva privind TVA-ul”) (
                  1
               ) se opune unei interpretări potrivit căreia un spital deținut de o societate comercială de drept privat care a încheiat contracte cu statul și cu persoane juridice de drept public pentru prestarea de servicii de îngrijire medicală este considerat ca desfășurându-și activitatea în condiții sociale comparabile cu cele aplicabile instituțiilor de drept public prevăzute de dispoziția respectivă, atunci când sunt îndeplinite următoarele cerințe:

                     —

                     peste 54,5 % din sumele facturate, inclusiv sumele facturate utilizatorilor beneficiari, provin de la organisme ale statului și subsisteme publice de sănătate, la prețurile stabilite în acordurile și în contractele încheiate cu acestea;

                     —

                     peste 69 % din utilizatori beneficiază de subsistemele publice de sănătate sau de servicii prestate în cadrul contractelor încheiate cu organisme ale statului;

                     —

                     peste 71 % din activitățile medicale sunt realizate în temeiul contractelor încheiate cu subsisteme publice de sănătate și cu organisme ale statului, și

                     —

                     activitatea desfășurată este de interes public general important?

            2)

            Având în vedere că, în conformitate cu articolul 377 din Directiva privind TVA ul, Portugalia a optat pentru menținerea scutirii de TVA a operațiunilor efectuate de spitale, care nu sunt menționate la articolul 132 alineatul (1) litera (b) din directiva respectivă, că acest stat a oferit persoanelor impozabile posibilitatea de a opta pentru impozitarea operațiunilor respective în temeiul articolului 391 din directivă, cu condiția să mențină regimul de impozitare pentru o perioadă minimă de 5 ani, și că prevede posibilitatea de a reveni la regimul de scutire numai dacă își exprimă în mod expres intenția în acest sens, articolul 391 și/sau principiile protecției drepturilor dobândite și a încrederii legitime, egalității și nediscriminării, neutralității și nedenaturării concurenței în ceea ce privește utilizatorii și persoanele impozabile care sunt organisme de drept public se opun ca Autoritatea Fiscală și Vamală să impună aplicarea regimului de scutire înainte de expirarea termenului menționat, din momentul în care consideră că persoana impozabilă a început să presteze servicii în condiții sociale comparabile cu cele aplicabile organismelor de drept public?

            3)

            Articolul 391 din directivă și/sau principiile menționate anterior se opun ca o lege nouă să impună aplicarea regimului de scutire persoanelor impozabile care au optat anterior pentru regimul de impozitare, înainte de expirarea termenului de 5 ani menționat?

            4)

            Articolul 391 din directivă și/sau principiile menționate anterior se opun unei reglementări conform căreia persoana impozabilă care a optat pentru aplicarea regimului de impozitare ca urmare a faptului că, la momentul la care a ales această opțiune, nu presta servicii de sănătate în condiții sociale comparabile cu cele aplicabile organismelor de drept public, poate rămâne sub incidența acestui regim dacă începe să presteze serviciile respective în condiții sociale comparabile cu cele aplicabile organismelor de drept public?

      (
         1
      )	JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


201806220631970192018/C 240/526662017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180417464611Cauza T-666/17: Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2018 – NeoCell/EUIPO (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN) („Marca Uniunii Europene — Persoană juridică de drept privat — Lipsa probei existenței juridice — Articolul 177 alineatul (4) din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate vădită”)
 ---documentbreak--- C2402018RO4610120180417RO0052461461Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2018 – NeoCell/EUIPO (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)
   (Cauza T-666/17) (
         1
      )
   „(„Marca Uniunii Europene — Persoană juridică de drept privat — Lipsa probei existenței juridice — Articolul 177 alineatul (4) din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate vădită”)”2018/C 240/52Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: NeoCell Corporation (reprezentant: M. Edenborough, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 18 iulie 2017 (cauza R 147/2017-2), privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă NeoCell Corporation la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 5, 08.01.2018


201806220081970652018/C 240/212122018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180326191911Cauza C-212/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 26 martie 2018 – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
 ---documentbreak--- C2402018RO1910120180326RO0021191191Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 26 martie 2018 – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
   (Cauza C-212/18)2018/C 240/21Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Prato Nevoso Termo Energy Srl

      Pârâte: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

      Întrebările preliminare

            1)

            Articolul 6 din Directiva 2008/98/CE (
                  1
               ) și, în orice caz, principiul proporționalității se opun unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 293 din Decretul legislativ nr. 152/2006 și la articolul 268 litera eee-bis din Decretul legislativ nr. 152/2006, care impun să se considere deșeu, inclusiv în cadrul unei proceduri de autorizare a unei centrale alimentate cu biomasă, un biolichid care îndeplinește cerințele tehnice în acest sens și care este solicitat pentru a fi utilizat drept combustibil într-un proces de producție, dacă și în măsura în care biolichidul menționat nu este inclus în partea II secțiunea 4 punctul 1 din anexa X la partea a cincea din Decretul legislativ nr. 152 din 3 aprilie 2006, și aceasta independent de evaluări ale efectelor nocive asupra mediului sau de orice contestație cu privire la caracteristicile tehnice ale produsului formulată în cadrul procedurii de autorizare?

            2)

            Articolul 13 din Directiva 2009/28/CE (
                  2
               ) și, în orice caz, principiile proporționalității, transparenței și simplificării se opun unei reglementări naționale precum cea prevăzută la articolul 5 din Decretul legislativ nr. 28/2011, în măsura în care nu instituie, în situația în care solicitantul formulează o cerere de autorizare a utilizării unei biomase în calitate de combustibil într-o instalație care generează emisii în atmosferă, nicio coordonare cu procedura de autorizare a unei astfel de utilizări a combustibilului prevăzută în anexa X la partea a cincea din Decretul legislativ nr. 152/2006 și nici o posibilitate de evaluare în concret a soluției propuse în contextul unei proceduri unice de autorizare și în lumina unor specificații tehnice prestabilite?

      (
         1
      )	Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO L 312, p. 3).
   (
         2
      )	Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO L 140, p. 16).


201806220431970542018/C 240/387602016TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180517363611Cauza T-760/16: Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – Basil/EUIPO – Artex (Coșuri speciale pentru biciclete) („Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând coșuri speciale pentru biciclete — Motiv de nulitate — Inadmisibilitatea cererii de declarare a nulității — Articolul 52 alineatul (3) și articolul 86 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Divulgarea desenului sau modelului industrial anterior — Caracter individual — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002”)
 ---documentbreak--- C2402018RO3610120180517RO0038361361Hotărârea Tribunalului din 17 mai 2018 – Basil/EUIPO – Artex (Coșuri speciale pentru biciclete)
   (Cauza T-760/16) (
         1
      )
   „(„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat reprezentând coșuri speciale pentru biciclete — Motiv de nulitate — Inadmisibilitatea cererii de declarare a nulității — Articolul 52 alineatul (3) și articolul 86 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Divulgarea desenului sau modelului industrial anterior — Caracter individual — Impresie globală diferită — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 6/2002”)”2018/C 240/38Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamant: Basil BV (Silvolde, Țările de Jos) (reprezentanți: N. Weber și J. von der Thüsen, avocați)

      Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: S. Hanne și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Artex SpA (San Zeno di Cassola, Italia) (reprezentant: J. Vogtmeier, avocat)

      Obiectul

   Având ca obiect o acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 7 iulie 2016 (cauza R 535/2015-3) privind o procedură de declarare a nulității între Artex și Basil

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Basil BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 6, 9.1.2017.


201806220811970772018/C 240/537262017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180515464722Cauza T-726/17: Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2018 – Commune de Fessenheim și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Acces la documente — Scrisoare adresată de Comisie autorităților franceze privind protocolul de indemnizare a grupului EDF în cadrul abrogării autorizației de exploatare a centralei nucleare de la Fessenheim — Respingere implicită a cererii de acces — Termenul de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inadmisibilitate”)
 ---documentbreak--- C2402018RO4620120180515RO0053462472Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2018 – Commune de Fessenheim și alții/Comisia
   (Cauza T-726/17) (
         1
      )
   „(„Acțiune în anulare — Acces la documente — Scrisoare adresată de Comisie autorităților franceze privind protocolul de indemnizare a grupului EDF în cadrul abrogării autorizației de exploatare a centralei nucleare de la Fessenheim — Respingere implicită a cererii de acces — Termenul de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inadmisibilitate”)”2018/C 240/53Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamante: Commune de Fessenheim (Franța), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Franța), Conseil départemental du Haut-Rhin (Colmar, Franța), Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine, (Strasbourg, Franța) (reprezentant: G. de Rubercy, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: A. Buchet, agent)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE vizând anularea deciziei implicite din 10 august 2017 prin care Comisia a refuzat să acorde reclamantelor accesul la scrisoarea adresată la 22 martie 2017 de Comisie autorităților franceze privind protocolul de indemnizare a grupului Électricité de France (EDF) referitor la abrogarea autorizației de exploatare a centralei nucleare de la Fessenheim

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

            2)

            Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție a Republicii Franceze.

            3)

            Commune de Fessenheim, communauté de communes Pays Rhin-Brisach, conseil départemental du Haut-Rhin și conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

            4)

            Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 13, 15.1.2018.


201806220191970702018/C 240/091022017CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201804257711Cauza C-102/17: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de Contas – Portugalia) – Secretaria Regional de Saúde dos Açores/Ministério Público (Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 267 TFUE — Noțiunea „instanță dintr-un stat membru” — Procedură destinată să conducă la o decizie cu caracter jurisdicțional — Curte de conturi națională — Audit preliminar privind legalitatea și justificarea bugetară a unor cheltuieli publice — Inadmisibilitate vădită)
 ---documentbreak--- C2402018RO710120180425RO00097171Ordonanța Curții (Camera a opta) din 25 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal de Contas – Portugalia) – Secretaria Regional de Saúde dos Açores/Ministério Público
   (Cauza C-102/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 267 TFUE — Noțiunea „instanță dintr-un stat membru” — Procedură destinată să conducă la o decizie cu caracter jurisdicțional — Curte de conturi națională — Audit preliminar privind legalitatea și justificarea bugetară a unor cheltuieli publice — Inadmisibilitate vădită)”2018/C 240/09Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Tribunal de Contas

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Secretaria Regional de Saúde dos Açores

      Cu participarea: Ministério Público

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de Tribunal de Contas (Curtea de Conturi, Portugalia) prin decizia din 17 ianuarie 2017 este vădit inadmisibilă.
   (
         1
      )	JO C 151, 15.5.2017.


201806220721970462018/C 240/398012016TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180529373711Cauza T-801/16 RENV: Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Fedtke/CESE („Funcție publică — Funcționari — Pensionare — Vârstă de pensionare — Cerere de prelungire a activității — Articolul 52 primul și al doilea paragraf din statut — Interesul serviciului — Act pur confirmativ — Fapte noi și esențiale — Admisibilitate”)
 ---documentbreak--- C2402018RO3710120180529RO0039371371Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Fedtke/CESE
   (Cauza T-801/16 RENV) (
         1
      )
   „(„Funcție publică — Funcționari — Pensionare — Vârstă de pensionare — Cerere de prelungire a activității — Articolul 52 primul și al doilea paragraf din statut — Interesul serviciului — Act pur confirmativ — Fapte noi și esențiale — Admisibilitate”)”2018/C 240/39Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: Ingrid Fedtke (Wezembeek-Oppem, Belgia) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European (CESE) (reprezentanți: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal și L. Camarena Januzec, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE având ca obiect anularea deciziei CESE de respingere a cererii reclamantei de menținere a sa în activitate până la vârsta de 66 de ani.

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            O obligă pe doamna Ingrid Fedtke la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri atât în fața Tribunalului Uniunii Europene, cât și în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene.

      (
         1
      )	JO C 320, 28.9.2015 (cauză înregistrată inițial în fața Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-107/15 și transferată Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


201806220141970532018/C 240/222132018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180326192022Cauza C-213/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Roma (Italia) la 26 martie 2018 – Adriano Guaitoli și alții/easyJet Airline Co. Ltd
 ---documentbreak--- C2402018RO1920120180326RO0022192202Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale ordinario di Roma (Italia) la 26 martie 2018 – Adriano Guaitoli și alții/easyJet Airline Co. Ltd
   (Cauza C-213/18)2018/C 240/22Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Tribunale ordinario di Roma

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Adriano Guaitoli, Concepción Casan Rodriguez, Alessandro Celano Tomassoni, Antonia Cirilli, Lucia Cortini, Mario Giuli, Patrizia Padroni

      Pârâtă: easyJet Airline Co. Ltd

      Întrebările preliminare

            1)

            În cazul în care o parte, întrucât a suferit întârzierea sau anularea unui zbor, solicită împreună, pe lângă compensațiile forfetare și uniformizate prevăzute la articolele 5, 7 și 9 din Regulamentul nr. 261/2004 (
                  1
               ), și despăgubiri în temeiul articolului 12 din același regulament, trebuie să se aplice articolul 33 din Convenția de la Montreal sau „competența judiciară” (atât internațională, cât și internă) este, indiferent de situație, reglementată de articolul 5 din Regulamentul nr. 44/2001 (
                  2
               )?

            2)

            În prima ipoteză menționată la prima întrebare, articolul 33 din Convenția de la Montreal trebuie interpretat în sensul că reglementează doar repartizarea jurisdicției între state sau în sensul că reglementează și competența teritorială internă a unui stat?

            3)

            În prima ipoteză menționată la a doua întrebare, aplicarea articolului 33 din Convenția de la Montreal este „exclusivă” și împiedică aplicarea articolului 5 din Regulamentul nr. 44/2001 sau cele două dispoziții pot fi aplicate împreună pentru a determina în mod direct atât jurisdicția statului, cât și competența teritorială internă a instanțelor acestuia?

      (
         1
      )	Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, 07/vol. 12, p. 218).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, 19/vol. 3, p. 74).


201806220541970412018/C 240/40672017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180518373822Cauza T-67/17: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2018 – Italytrade/EUIPO – Tpresso (tèespresso) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale tèespresso — Marca internațională figurativă anterioară TPresso și marca internațională verbală anterioară TPRESSO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2402018RO3720120180518RO0040372382Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2018 – Italytrade/EUIPO – Tpresso (tèespresso)
   (Cauza T-67/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale tèespresso — Marca internațională figurativă anterioară TPresso și marca internațională verbală anterioară TPRESSO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 240/40Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Italytrade Srl (Bari, Italia) (reprezentant: N. Clemente, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Tpresso SA (Zürich, Elveția) (reprezentanți: L. Biglia și R. Spagnolli, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 noiembrie 2016 (cauza R 959/2016-4) privind o procedură de opoziție între Tpresso și Italytrade

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Italytrade Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.4.2017.


201806220761970252018/C 240/54TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180515474711Cauza T-812/17: Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2018 – Seco Belgium și Vinçotte/Parlamentul („Acțiune în anulare — Achiziții publice de lucrări — Procedura cererii de ofertă — Misiuni de control şi de expertiză tehnică în cadrul achiziţiilor, al proiectelor şi al lucrărilor de construcţii de la Parlamentul European din Bruxelles — Respingerea ofertei reclamantelor și atribuirea contractului altui ofertant — Retragerea actului atacat — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fond”)
 ---documentbreak--- C2402018RO4710120180515RO0054471471Ordonanța Tribunalului din 15 mai 2018 – Seco Belgium și Vinçotte/Parlamentul
   (Cauza T-812/17) (
         1
      )
   „(„Acțiune în anulare — Achiziții publice de lucrări — Procedura cererii de ofertă — Misiuni de control şi de expertiză tehnică în cadrul achiziţiilor, al proiectelor şi al lucrărilor de construcţii de la Parlamentul European din Bruxelles — Respingerea ofertei reclamantelor și atribuirea contractului altui ofertant — Retragerea actului atacat — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fond”)”2018/C 240/54Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamante: Seco Belgium (Bruxelles, Belgia) și Vinçotte (Vilvoorde, Belgia) (reprezentanți: A. Delvaux și R. Simar, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: inițial P. López Carceller și Z. Nagy, ulterior Z. Nagy și B. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea deciziei Parlamentului din 1 decembrie 2017 de respingere a ofertei prezentate de reclamante în cadrul cererii de ofertă 06D 20/2017/M005, intitulată „Misiuni de control şi de expertiză tehnică în cadrul achiziţiilor, al proiectelor şi al lucrărilor de construcţii de la Parlamentul European din Bruxelles”, și de atribuire a contractului altui ofertant

      Dispozitivul

            1)

            Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului.

            2)

            Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor corespunzătoare procedurii de măsuri provizorii.

      (
         1
      )	JO C 52, 12.2.2018.


201806220531970592018/C 240/41682017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180518383811Cauza T-68/17: Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2018 – Italytrade/EUIPO – Tpresso (teaespresso) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale teaespresso — Mărci internaționale figurativă anterioară TPresso și verbală anterioară TPRESSO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]
 ---documentbreak--- C2402018RO3810120180518RO0041381381Hotărârea Tribunalului din 18 mai 2018 – Italytrade/EUIPO – Tpresso (teaespresso)
   (Cauza T-68/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale teaespresso — Mărci internaționale figurativă anterioară TPresso și verbală anterioară TPRESSO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]”2018/C 240/41Limba de procedură: engleza
      Părţile

      Reclamantă: Italytrade Srl (Bari, Italia) (reprezentant: N. Clemente, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Tpresso SA (Zürich, Elveția) (reprezentanţi: L. Biglia și R. Spagnolli, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 noiembrie 2016 (cauza R 1099/2016-4) privind o procedură de opoziție între Tpresso și Italytrade

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Italytrade Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 104, 3.4.2017.


201806220211970752018/C 240/232172018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180326202121Cauza C-217/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 26 martie 2018 – La Gazza s.c.r.l. și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018RO2010120180326RO0023201212Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 26 martie 2018 – La Gazza s.c.r.l. și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-217/18)2018/C 240/23Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: La Gazza s.c.r.l., Umberto Bernardi, Giovanni Bressan, Bruno Ceccato, Alessandro Cerbaro, Virgilio Cerbaro, Alessandro Conte, Antonio Costa, Maurizio Dalla Pria, Daniele Donà, Fausto Guidolin, Gianni Mancon, Claudio Meneghini, Antonio Pesce, Dario Poli, Rino Salvalaggio, Luciano Simioni, Tiziano Sperotto, Armando Tollio, Marco Toson, Silvano Marcon, Lorella Cusinato, Federica Marcon, Eleonora Marcon, Caterina Marcon, Azienda agricola Bacchin Fratelli, Baldisseri Giancarlo e Mario s.s., Azienda agricola Ballardin Bortolino e Giuseppe, Facchinello Egidio e Giuseppe s.s., Azienda agricola Marchioron Fratelli di Marchioron Maurizio e Giuliano, Marchioron Ruggero e Massimo s.s., Azienda agricola Milan di Milan Mauro e Maurizio s.s., Azienda agricola Pettenuzzo Luciano e Aurelio s.s., Azienda agricola Stragliotto di Stragliotto Giovanni & c. s.s., Azienda agricola Todescato Giuseppe e Maurizio s.s., Azienda agricola Toffan Piermaria e Antonio s.s.

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

            1)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stato membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
                  1
               ) are drept consecință inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când condițiile stabilite de acest regulament sunt îndeplinite?

            2)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și în special principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea persoanelor care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efecte legate de respectarea acestei obligații, chiar dacă obligația menționată s-a dovedit a fi contrară dreptului Uniunii Europene?

            3)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 din 9 iulie 2001 (
                  2
               ) și noțiunea de drept al Uniunii „categorie prioritară” se opun unei dispoziții a unui stat membru precum articolul 2 alineatul 3 din Decretul-lege nr. 157/2004, adoptat de Republica Italiană, care stabilește modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare imputate în exces, făcând distincție, în termeni de planificare temporală și de modalități de restituire, între producătorii care s-au crezut ținuți să respecte o dispoziție națională care s-a dovedit contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și produselor lactate (JO L 405, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 al Comisiei din 9 iulie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO L 187, p. 19).


201806220151970742018/C 240/103272017CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201804127822Cauza C-327/17 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 12 aprilie 2018 – Cryo-Save AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Retragere a cererii de decădere — Recurs rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului)
 ---documentbreak--- C2402018RO720120180412RO00107282Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 12 aprilie 2018 – Cryo-Save AG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG
   (Cauza C-327/17 P) (
         1
      )
   „(Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Retragere a cererii de decădere — Recurs rămas fără obiect — Nepronunțare asupra fondului)”2018/C 240/10Limba de procedură: germana
      Părțile

      Recurentă: Cryo-Save AG) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (reprezentant: A. Thünken, avocat)

      Dispozitivul

            1)

            Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra prezentului recurs.

            2)

            Obligă Cryo-Save AG să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în cadrul prezentei proceduri.

            3)

            Cryo-Save AG și MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 330, 2.10.2017.


201806220711970862018/C 240/552522018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180422484811Cauza T-252/18: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2018 – European Anglers Alliance/Consiliul
 ---documentbreak--- C2402018RO4810120180422RO0055481481Acțiune introdusă la 22 aprilie 2018 – European Anglers Alliance/Consiliul
   (Cauza T-252/18)2018/C 240/55Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamantă: European Anglers Alliance (Offenbach am Main, Germania) (reprezentant: L. B. Buchman, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            constatarea existenței interesului European Anglers Alliance de a exercita acțiunea;

            —

            anularea dispozițiilor articolului 9 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (UE) 2018/120 al Consiliului, din 23 ianuarie 2018, de stabilire, pentru anul 2018, a posibilităților de pescuit pentru anumite stocuri de pește și grupuri de stocuri de pește, aplicabile în apele Uniunii și, pentru navele de pescuit ale Uniunii, în anumite ape din afara acesteia, și de modificare a Regulamentului (UE) 2017/127 (JO 2018, L 27, p. 1) deoarece:

                     —

                     acestea creează între cetățenii Uniunii Europene o discriminare nejustificată având în vedere obiectivul urmărit de aceste dispoziții și încalcă principiul egalității;

                     —

                     Consiliul Uniunii Europene a depășit marja sa de apreciere întrucât nu s-a bazat pe nicio informație obiectivă cu privire la efectul capturilor realizate prin pescuitul recreativ în mare asupra stocurilor de biban-de-mare;

                     —

                     acestea încalcă principiul proporționalității și nu respectă articolul 17 din Politica comună în domeniul pescuitului prin faptul că importanța economică și politică a pescuitului recreativ în mare nu a fost în mod vădit luată în considerare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament întrucât dispozițiile contestate din Regulamentul (UE) 2018/120 creează o discriminare nejustificată între cetățenii europeni în privința obiectivului urmărit, precum și între persoanele care practică pescuitul recreativ și pescuitul industrial.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe depășirea de către Consiliu a marjei sale de apreciere.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.


201806220221970362018/C 240/242182018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180326212221Cauza C-218/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 26 martie 2018 – Latte Più Srl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018RO2110120180326RO0024211222Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 26 martie 2018 – Latte Più Srl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-218/18)2018/C 240/24Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Latte Più Srl, Azienda agricola Benedetti Pietro e Angelo s.s., Azienda agricola Bertoldo Leandro e Ferruccio s.s., Sila di Bettinardi Virgilio e Adriano s.s., Bonora Delis, Capparotto Giampaolo e Lorenzino s.s., Cristofori Alessandra, Cunico Antonio, Dal Degan Santo e Giovanni, Dalle Palle Silvano e Munari Teresa, Dalle Palle Tiziano, Fontana Luca, Gonzo Dino e Stefano s.s., Guarato Giuseppe, Guerra Giuseppe, Magrin Stefano e Renato s.s., Marcolin Graziano, Marin Daniele, Gabriele e Graziano s.s., Azienda agricola Mascot di Pilotto Bortolo e figli s.s., Azienda agricola 2000 di Mastrotto Giuseppe, Matteazzi Mario, Mazzaron Roberto, Pozzan Michele e Luca, Radin Alessandro, Raffaello Carlo e fratelli s.s., Azienda agricola Rodighiero Elena di Bartolomei Roberto e Michele s.s., Sambugaro Andrea, Scuccato Gervasio, Serafini Candida, Toffanin Giovanni e Mauro s.s., Trevisan Francesco, Zanettin Gianfranco e Giampietro s.s.

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

            1)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stato membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
                  1
               ) are drept consecință inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când condițiile stabilite de acest regulament sunt îndeplinite?

            2)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și în special principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea persoanelor care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efecte legate de respectarea acestei obligații, chiar dacă obligația menționată s-a dovedit a fi contrară dreptului Uniunii Europene?

            3)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 din 9 iulie 2001 (
                  2
               ) și noțiunea de drept al Uniunii „categorie prioritară” se opun unei dispoziții a unui stat membru precum articolul 2 alineatul 3 din Decretul-lege nr. 157/2004, adoptat de Republica Italiană, care stabilește modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare imputate în exces, făcând distincție, în termeni de planificare temporală și de modalități de restituire, între producătorii care s-au crezut ținuți să respecte o dispoziție națională care s-a dovedit contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și produselor lactate (JO L 405, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 al Comisiei din 9 iulie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO L 187, p. 19).


201806220661970622018/C 240/562532018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180423484922Cauza T-253/18: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – VY/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO4820120180423RO0056482492Acțiune introdusă la 23 aprilie 2018 – VY/Comisia
   (Cauza T-253/18)2018/C 240/56Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: VY (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   să declare și să hotărască:

            —

            anulează decizia privind numirea a [confidențial] (
                  1
               ) în postul de șef de unitate al unității [confidențial] în cadrul Delegației Uniunii Europene în Japonia și pe cea privind respingerea candidaturii reclamantului;

            —

            obligă Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea anunțului de post vacant.

            2.

            Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

            3.

            Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale, precum și a articolului 1d din statut.

      (
         1
      )	Date confidențiale ocultate.


201806220121970662018/C 240/116402017CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201804178811Cauza C-640/17: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalia) – Luís Manuel dos Santos/Fazenda Pública (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Impozite interne — Interzicerea impozitelor discriminatorii — Articolul 110 TFUE — Taxă unică de circulație pentru autovehicule — Stabilirea cotei de impozitare în funcție de data primei înmatriculări a vehiculului în statul membru de impozitare — Autovehicule de ocazie importate din alte state membre — Neluarea în considerare a datei primei înmatriculări într-un alt stat membru)
 ---documentbreak--- C2402018RO810120180417RO00118181Ordonanța Curții (Camera a opta) din 17 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalia) – Luís Manuel dos Santos/Fazenda Pública
   (Cauza C-640/17) (
         1
      )
   „(Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Impozite interne — Interzicerea impozitelor discriminatorii — Articolul 110 TFUE — Taxă unică de circulație pentru autovehicule — Stabilirea cotei de impozitare în funcție de data primei înmatriculări a vehiculului în statul membru de impozitare — Autovehicule de ocazie importate din alte state membre — Neluarea în considerare a datei primei înmatriculări într-un alt stat membru)”2018/C 240/11Limba de procedură: portugheza
      Instanța de trimitere

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Luís Manuel dos Santos

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Dispozitivul

   Articolul 110 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru potrivit căreia taxa unică de circulație pe care o stabilește este percepută în cazul autovehiculelor ușoare destinate transportului de pasageri înmatriculate sau înregistrate în statul membru respectiv fără să se țină cont de data primei înmatriculări a autovehiculului atunci când ea a avut loc într-un alt stat membru, ceea ce are drept rezultat o impozitare mai mare a autovehiculelor importate din alt stat membru față de autovehiculele similare neimportate.
   (
         1
      )	JO C 42, 5.2.2018


201806220441970552018/C 240/683152018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180516585921Cauza T-315/18: Acțiune introdusă la 16 mai 2018 – Calvo Gutierrez și alții/JUR
 ---documentbreak--- C2402018RO5810120180516RO0068581592Acțiune introdusă la 16 mai 2018 – Calvo Gutierrez și alții/JUR
   (Cauza T-315/18)2018/C 240/68Limba de procedură: spaniola
      Părțile

      Reclamanți: Maria Graciela Calvo Gutierrez (Alcobendas, Spania) și alți 21 de reclamanți (reprezentanți: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârâtă: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

            —

            să constate răspunderea extracontractuală a Comitetului unic de rezoluție și să îl oblige la repararea prejudiciului suferit de reclamanți, rezultat din totalitatea acțiunilor și omisiunilor care le-au cauzat acestora pierderea integrală a investiției în obligațiuni subordonate la BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A.;

            —

            să oblige Comitetul la plata către reclamanți, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciul material și moral suferit:
            cu titlu de prejudiciu material, cuantumul total de 7570098,78 euro pentru deprecierea acțiunilor Banco Popular, distribuit proporțional cu acțiunile deținute de fiecare dintre reclamanți, după cum urmează:

                     —

                     María Graciela Calvo Gutiérrez: 8836,67 euro

                     —

                     Eric Gancedo Holmer: 35257,42 euro

                     —

                     María Graciela Calvo Gutiérrez și Eric Gancedo Holmer: 39358,01 euro

                     —

                     Carlos Eric Gancedo Calvo: 7374,19 euro

                     —

                     Gabriel Gancedo Calvo: 7062,93 euro

                     —

                     Jorge Gancedo Calvo: 8545,24 euro

                     —

                     Lucía Gancedo Calvo: 7388,69 euro

                     —

                     Manuel Gancedo Calvo: 9472,17 euro

                     —

                     José Gancedo Calvo: 7389,45 euro

                     —

                     Claudia Sáez de Montagut Gancedo: 763,66 euro

                     —

                     Bosco Sáez de Montagut Gancedo: 2879,18 euro

                     —

                     Yago Sáez de Montagut Gancedo: 379,16 euro

                     —

                     VICA58 S.L.: 265763,84 euro

                     —

                     Diana Luisa Gancedo Holmer: 175499,04 euro

                     —

                     Guillermo de Zavala Gancedo: 722,47 euro

                     —

                     Alfredo de Zavala Gancedo: 718,65 euro

                     —

                     Cosme de Zavala Gancedo: 1006,27 euro

                     —

                     Bruno de Zavala Gancedo: 689,66 euro

                     —

                     María Astrid Gancedo Holmer: 442136,41 euro

                     —

                     Marco Gancedo Holmer: 442135,64 euro

                     —

                     LOS PRUNOS DEL SETO S.L.: 6898,14 euro

                     —

                     MANUEL GANCEDO S.A.: 5340911,85 euro

                     —

                     EVEDAM INMUEBLES S.L.: 620238,46 euro

                     —

                     GANCEDO Y GONZÁLEZ S.L.: 138671,57 euro; și

               cu titlu de prejudiciu moral, un cuantum de 7570098,78 euro sau cuantumul pe care Tribunalul îl va considera adecvat, distribuit proporțional între reclamanți în funcție de aceleași proporții ca suma acordată cu titlu de prejudiciu material;

            —

            să majoreze cuantumul exigibil cu dobânzi de întârziere începând cu data pronunțării hotărârii în cauză și până la plata integrală a cuantumului exigibil, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare, majorat cu două puncte procentuale;

            —

            să oblige Comitetul unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-659/17, Vallina Fonseca/CRU (JO 2017, C 424, p. 42).


201806220161970672018/C 240/12852018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL201804108922Cauza C-85/18 PPU: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Oradea – România) – CV/DU [Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgență — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Cooperare judiciară în materie civilă — Competență în materia răspunderii părintești — Încredințarea copilului — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolele 8, 10 și 13 — Noțiunea „reședință obișnuită” a copilului — Hotărâre judecătorească pronunțată de o instanță a unui alt stat membru cu privire la locul de reședință a copilului — Deplasare sau reținere ilicită — Competență în caz de răpire a copilului]
 ---documentbreak--- C2402018RO820120180410RO00128292Ordonanța Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Oradea – România) – CV/DU
   (Cauza C-85/18 PPU) (
         1
      )
   „[Trimitere preliminară — Procedură preliminară de urgență — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Cooperare judiciară în materie civilă — Competență în materia răspunderii părintești — Încredințarea copilului — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolele 8, 10 și 13 — Noțiunea „reședință obișnuită” a copilului — Hotărâre judecătorească pronunțată de o instanță a unui alt stat membru cu privire la locul de reședință a copilului — Deplasare sau reținere ilicită — Competență în caz de răpire a copilului]”2018/C 240/12Limba de procedură: româna
      Instanța de trimitere

   Judecătoria Oradea

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: CV

      Pârât: DU

      Dispozitivul

   Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 și articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere trebuie interpretate în sensul că, într-o cauză precum cauza principală, în care un copil care avea reședința obișnuită într-un stat membru a fost deplasat în mod ilicit de către unul dintre părinții săi în alt stat membru, instanțele judecătorești din acest alt stat membru nu sunt competente să se pronunțe cu privire la o cerere referitoare la încredințare sau la stabilirea unei pensii de întreținere în privința copilului menționat, în absența oricărui element care să indice că celălalt părinte ar fi consimțit la deplasarea sa ori nu ar fi prezentat o cerere de înapoiere a acestuia.
   (
         1
      )	JO C 152, 30.4.2018.


201806220401970812018/C 240/422992017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180529393911Cauza T-299/17: Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Marcă a Uniunii Europene verbală 1000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligaţia de motivare”]
 ---documentbreak--- C2402018RO3910120180529RO0042391391Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)
   (Cauza T-299/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Marcă a Uniunii Europene verbală 1000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligaţia de motivare”]”2018/C 240/42Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M. C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China) (reprezentanți: S. Fröhlich și M. Hartmann, avocați)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 6 martie 2017 (cauza R 650/2016-4) privind o procedură de declarare a nulităţii între Zhejiang Rongpeng Air Tools şi Sata

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă Sata GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 231, 17.7.2017.


201806220601970432018/C 240/693172018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180518596021Cauza T-317/18: Acțiune introdusă la 18 mai 2018 – Fugro/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO5910120180518RO0069591602Acțiune introdusă la 18 mai 2018 – Fugro/Comisia
   (Cauza T-317/18)2018/C 240/69Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Fugro NV (Leidschendam, Țările de Jos) (reprezentanți: T. Snoep și V. van Weperen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            cu titlu subsidiar, anularea în parte a deciziei atacate, în special a articolului 1 alineatul (2) din decizie;

            —

            obligarea Comisiei Europene a Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă principiul proporționalității

                     —

                     Comisia nu a dispus de o largă putere de apreciere la adoptarea deciziei, iar controlul aspectului dacă decizia încalcă principiul proporționalității nu ar trebui să se limiteze la a verifica dacă decizia este în mod evident sau vădit inadecvată în raport cu obiectivele urmărite. Decizia încalcă principiul proporționalității întrucât:

                              —

                              decizia depășește limitele a ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivelor urmărite;

                              —

                              Comisia nu a ales măsura cea mai puțin constrângătoare dintre măsurile adecvate disponibile; și

                              —

                              inconvenientele cauzate de decizie sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite.

                     —

                     Chiar în cazul în care Comisia ar dispune de o largă putere de apreciere, decizia constituie totuși o măsură vădit inadecvată de îndeplinire a obiectivelor urmărite.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă dreptul de proprietate al Fugro în sensul articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și libertatea Fugro de a desfășura o activitate comercială în sensul articolului 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

                     —

                     Decizia încalcă dreptul de proprietate al Fugro deoarece subminează activitatea comercială a Fugro. Pierderea de proprietate este semnificativă și depășește limitele unui risc economic rezonabil; și

                     —

                     decizia afectează însăși existența libertății Fugro de a desfășura o activitate comercială.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia încalcă principiul nedenaturării concurenței

                     —

                     Decizia împiedică Uniunea Europeană să-și îndeplinească sarcina esențială de instituire a unei piețe interne nedenaturate, deoarece:

                              —

                              decizia conduce la o intervenție a sectorului public pe piața serviciilor de augmentare GNSS offshore care este incompatibilă cu principiile nedenaturării concurenței; și

                              —

                              contrar articolului 3 alineatul (3) TUE și Protocolului nr. 27, decizia interferează cu piața serviciilor de augmentare GNSS offshore în condițiile absenței unei deficiențe a pieței.


201806220131970352018/C 240/13342018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL2018011891021Cauza C-34/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla (Ungaria) la 18 ianuarie 2018 – Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt.
 ---documentbreak--- C2402018RO910120180118RO001391102Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla (Ungaria) la 18 ianuarie 2018 – Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Cauza C-34/18)2018/C 240/13Limba de procedură: maghiara
      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Ottília Lovasné Tóth

      Intimată: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Întrebările preliminare

            1)

            Punctul (1) litera (q) din anexa la Directiva 93/13/CEE (
                  1
               ) trebuie interpretat în sensul că, în calitate de normă de drept al Uniunii cu statut de normă de ordine publică, interzice unui creditor, în general și într-un mod care face inutilă efectuarea oricărei analize ulterioare, să impună unui debitor care are calitatea de consumator o clauză contractuală tip sau care nu a fost negociată individual, al cărei obiectiv sau efect este inversarea sarcinii probei?

            2)

            În măsura în care este necesar să se aprecieze, în temeiul punctului 1 litera (q) din anexa la [Directiva 93/13], obiectivul sau efectul clauzei contractuale, se poate stabili că împiedică exercitarea drepturilor consumatorilor o clauză contractuală

                     —

                     în virtutea căreia debitorul care are calitatea de consumator are motive întemeiate să creadă că trebuie să execute integral contractul, cu toate clauzele sale, în modalitatea și în măsura impuse de creditor, chiar dacă debitorul are convingerea că prestația impusă de creditor nu este exigibilă, în tot sau în parte, sau

                     —

                     al cărei efect este limitarea sau excluderea accesului consumatorului la o modalitate de soluționare a litigiilor întemeiată pe o negociere echitabilă, pe motiv că este suficient ca creditorul să invoce această clauză contractuală pentru a considera litigiul soluționat?

            3)

            În măsura în care este necesar să se decidă asupra caracterului abuziv al clauzelor contractuale enumerate în anexa la [Directiva 93/13], ținând seama și de criteriile prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din directivă, o clauză contractuală care are incidență asupra deciziilor consumatorului în ceea ce privește executarea contractului, soluționarea litigiilor cu creditorul pe cale judiciară sau extrajudiciară sau exercitarea drepturilor sale respectă cerința unei redactări clare și inteligibile, prevăzută la articolul 5 din directiva menționată, în condițiile în care, deși este redactată în mod clar din punct de vedere gramatical, produce efecte juridice care nu pot fi stabilite decât prin interpretarea normelor naționale în privința cărora nu exista o practică judiciară uniformă la momentul încheierii contractului și fără ca această practică să se fi consolidat în anii următori?

            4)

            Punctul 1 litera (m) din anexa la [Directiva 93/13] trebuie interpretat în sensul că o clauză contractuală care nu a fost negociată individual poate fi de asemenea abuzivă în cazul în care permite cocontractantului consumatorului să stabilească în mod unilateral dacă prestația consumatorului este conformă cu prevederile contractului, precum și în cazul în care consumatorul recunoaște că aceasta este obligatorie în privința sa, inclusiv înainte ca părțile contractante să fi efectuat orice prestație?

      (
         1
      )	Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29).


201806220751970242018/C 240/703212018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180518616111Cauza T-321/18: Acțiune introdusă la 18 mai 2018 – Serenity Pharmaceuticals/EUIPO – Gebro Holding (NOCUVANT)
 ---documentbreak--- C2402018RO6110120180518RO0070611611Acțiune introdusă la 18 mai 2018 – Serenity Pharmaceuticals/EUIPO – Gebro Holding (NOCUVANT)
   (Cauza T-321/18)2018/C 240/70Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Serenity Pharmaceuticals LLC (Milford, Pennsylvania, Statele Unite) (reprezentant: J. Day, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gebro Holding GmbH (Fieberbrunn, Austria)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „NOCUVANT”- cererea de înregistrare nr. 13 053 434

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 08/03/2018 în cauza R 584/2017-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate;

            —

            anularea deciziei Diviziei de opoziție din 27 ianuarie 2018 în procedura de opoziție nr. B 002437922;

            —

            obligarea EUIPO și a Gebro Holdings GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

            —

            încălcarea articolului 47 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001;

            —

            încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


201806220041970332018/C 240/141552018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180222101121Cauza C-155/18 P: Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-120/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C2402018RO1010120180222RO0014101112Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-120/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-155/18 P)2018/C 240/14Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Tulliallan Burlington Ltd (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Burlington Fashion GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

            —

            anularea hotărârii Tribunalului prin care s-a respins acţiunea introdusă de Tulliallan Burlington Ltd (TBL) împotriva deciziei camerei de recurs;

            —

            anularea deciziei camerei de recurs [sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu hotărârea pronunţată de Curtea de Justiţie];

            —

            obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi a Burlington Fashion GmbH (BFG) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de TBL în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta („TBL”) declară recurs împotriva hotărârii Tribunalului, întrucât acesta a săvârşit următoarele erori de drept:

            1)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMUE (
                  1
               )

                     a)

                     în mod eronat, Tribunalul nu a făcut nicio constatare referitoare la „legături”;

                     b)

                     de asemenea, Tribunalul a constatat în mod eronat că TBL nu a dovedit în mod corespunzător atingerea adusă caracterului distinctiv sau profitul necuvenit;

                     c)

                     întrucât a concluzionat în sensul că nu au fost furnizate elementele de probă necesare, Tribunalul în mod eronat (i) a stabilit cerinţele legale la un nivel prea ridicat şi (ii) nu a ţinut seama de elementele de probă relevante;

                     d)

                     în fapt, singura concluzie la care putea să ajungă Tribunalul era aceea că a existat o atingere adusă caracterului distinctiv şi, împreună sau în subsidiar, un profit necuvenit;

                     e)

                     Tribunalul a respins în mod eronat capătul de cerere al TBL referitor la faptul că decizia camerei de recurs este afectată de o eroare întrucât nu a ţinut seama în mod vădit de observaţiile care i-au fost prezentate.

            2)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (4) din RMUE

                     a)

                     Tribunalul nu a reţinut că camera de recurs ar fi trebuit să solicite observaţii suplimentare referitoare la articolul 8 alineatul (4) în împrejurări în care singurul mijloc de a asigura respectarea normelor de procedură ar fi fost ca aceasta fie să solicite astfel de observaţii, fie să se pronunţe numai în temeiul articolului 8 alineatul (5) şi să retrimită cauza diviziei de opoziţie pentru a se pronunţa în legătură cu aspectul referitor la articolul 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia camerei de recurs;

                     b)

                     Tribunalul a confirmat în mod eronat concluzia camerei de recurs potrivit căreia TBL nu a dovedit că fuseseră îndeplinite condiţiile de aplicare a articolului 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să constate eroarea săvârşită de camera de recurs, să anuleze constatările acesteia cu privire la articolul 8 alineatul (4) şi să constate el însuşi încălcarea articolului 8 alineatul (4).

      Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) din RMUE

            a)

            Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker întrucât, în conformitate cu Hotărârea Curţii de Justiţie în cauza EUIPO/Cactus (C-501/15 P, EU:C:2017:750), Hotărârea Praktiker nu se aplică în speţă mărcilor anterioare;

            b)

            în plus sau cu titlu subsidiar, Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker, întrucât hotărârea respectivă nu se aplică serviciilor furnizate de galeriile comerciale;

            c)

            chiar admiţând că mărcile anterioare ale TBL intră în sfera noţiunii „servicii de vânzare cu amănuntul” şi, prin urmare, sub incidenţa Hotărârii Praktiker, Tribunalul a interpretat în mod eronat această hotărâre în sensul că exclude orice constatare a unei similitudini care poate genera o confuzie;

            d)

            întrucât a săvârşit erori în ceea ce priveşte constatările referitoare la aplicarea Hotărârii Praktiker, Tribunalul nici nu (i) a efectuat o evaluare a riscului de confuzie, şi nici (ii) nu a trimis cauza camerei de recurs în vederea unei astfel de evaluări. În speţă, Tribunalul trebuia să adopte una dintre aceste două abordări.

      (
         1
      )	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


201806220501970582018/C 240/713232018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180522616222Cauza T-323/18: Acțiune introdusă la 22 mai 2018 – Fomanu/EUIPO – Fujifilm Imaging Germany (Reprezentarea unui fluture)
 ---documentbreak--- C2402018RO6120120180522RO0071612622Acțiune introdusă la 22 mai 2018 – Fomanu/EUIPO – Fujifilm Imaging Germany (Reprezentarea unui fluture)
   (Cauza T-323/18)2018/C 240/71Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
      Părțile

      Reclamantă: Fomanu A.G. (Neustadt a.d. Waldnaab, Germania) (reprezentant: S. Reichart, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fujifilm Imaging Germany GmbH & Co. KG (Willich, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă nr. 5 481 403

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 martie 2018 în cauza R 2241/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea deciziei atacate, în măsura în care prin aceasta a fost declarată decăderea mărcii Uniunii Europene atacate în ceea ce privește următoarele produse și servicii:
            Clasa 9 – Compact discuri; DVD-uri; programe informatice și software de calculator, în special software de calculator pentru schimbul, stocarea, reproducerea și înregistrarea sistematică de date;
            Clasa 16 – Tipărituri, în măsura în care sunt incluse în clasa 16, cu excepția tipăriturilor cu fotografii individuale imprimate (în special fotocărți, calendare foto, fotografii pe pânză, fotografii puzzle, agende foto, clasoare foto);
            Clasa 38 – Furnizarea accesului la o bancă de date pentru descărcarea de informații prin media electronică (internet); transmiterea de mesaje și de imagini prin calculator;
            Clasa 40 – Legătorie;

            —

            obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

            —

            încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) și a articolului 2 coroborat cu articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

            —

            încălcarea articolului 19 alineatul (1) coroborat cu articolul 10 din Regulamentul delegat (UE) 2017/1430 al Comisiei.


201806220301970792018/C 240/252192018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180326222321Cauza C-219/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 26 martie 2018 – Brenta Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018RO2210120180326RO0025221232Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 26 martie 2018 – Brenta Scrl și alții/Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Cauza C-219/18)2018/C 240/25Limba de procedură: italiana
      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Brenta Scrl, Michele Bianchin, Antonio Bortignon, Doriano Bortignon, Bruno Caron, Francesca Carraro, Antonio Didonè, Loris Donazzan, Rino Guidolin, Silvano Orsato, Valentino Rigo, Roberto Sacchetto, Emiliano Sonda, Azienda agricola Rebesco Antonio e Guerrino s.s.

      Intimate: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Întrebările preliminare

            1)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că neconformitatea unei dispoziții legislative a unui stato membru cu articolul 2 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 (
                  1
               ) are drept consecință inexistența obligației producătorilor de a plăti prelevarea suplimentară atunci când condițiile stabilite de acest regulament sunt îndeplinite?

            2)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, dreptul Uniunii Europene și în special principiul general al protecției încrederii legitime trebuie interpretate în sensul că nu poate fi protejată încrederea persoanelor care au respectat o obligație prevăzută de un stat membru și care au beneficiat de efecte legate de respectarea acestei obligații, chiar dacă obligația menționată s-a dovedit a fi contrară dreptului Uniunii Europene?

            3)

            Într-o situație precum cea descrisă și care constituie obiectul litigiului principal, articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 din 9 iulie 2001 (
                  2
               ) și noțiunea de drept al Uniunii „categorie prioritară” se opun unei dispoziții a unui stat membru precum articolul 2 alineatul 3 din Decretul-lege nr. 157/2004, adoptat de Republica Italiană, care stabilește modalități diferențiate de restituire a prelevării suplimentare imputate în exces, făcând distincție, în termeni de planificare temporală și de modalități de restituire, între producătorii care s-au crezut ținuți să respecte o dispoziție națională care s-a dovedit contrară dreptului Uniunii și producătorii care nu au respectat această dispoziție?

      (
         1
      )	Regulamentul (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului din 28 decembrie 1992 de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și produselor lactate (JO L 405, p. 1).
   (
         2
      )	Regulamentul (CE) nr. 1392/2001 al Comisiei din 9 iulie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3950/92 al Consiliului de stabilire a unei prelevări suplimentare în sectorul laptelui și al produselor lactate (JO L 187, p. 19).


201806220371970392018/C 240/151562018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180222121321Cauza C-156/18 P: Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-121/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
 ---documentbreak--- C2402018RO1210120180222RO0015121132Recurs introdus la 22 februarie 2018 de Tulliallan Burlington Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 6 decembrie 2017 în cauza T-121/16, Tulliallan Burlington Ltd/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-156/18 P)2018/C 240/15Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Recurentă: Tulliallan Burlington Ltd (reprezentant: A. Norris, barrister)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Burlington Fashion GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curţii:

            —

            anularea hotărârii Tribunalului prin care s-a respins acţiunea introdusă de Tulliallan Burlington Ltd (TBL) împotriva deciziei camerei de recurs;

            —

            anularea deciziei camerei de recurs [sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu hotărârea pronunţată de Curtea de Justiţie];

            —

            obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi a Burlington Fashion GmbH (BFG) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de TBL în cadrul prezentului recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta („TBL”) declară recurs împotriva hotărârii Tribunalului, întrucât acesta a săvârşit următoarele erori de drept:

            1)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (5) din RMUE (
                  1
               )

                     a)

                     în mod eronat, Tribunalul nu a făcut nicio constatare referitoare la „legături”;

                     b)

                     de asemenea, Tribunalul a constatat în mod eronat că TBL nu a dovedit în mod corespunzător atingerea adusă caracterului distinctiv sau profitul necuvenit;

                     c)

                     întrucât a concluzionat în sensul că nu au fost furnizate elementele de probă necesare, Tribunalul în mod greşit (i) a stabilit cerinţele legale la un nivel prea ridicat şi (ii) nu a ţinut seama de elementele de probă relevante;

                     d)

                     în fapt, singura concluzie la care putea să ajungă Tribunalul era aceea că a existat o atingere adusă caracterului distinctiv şi, împreună sau în subsidiar, un profit necuvenit;

                     e)

                     Tribunalul a respins în mod eronat capătul de cerere al TBL referitor la faptul că decizia camerei de recurs este afectată de o eroare întrucât nu a ţinut seama în mod vădit de observaţiile care i-au fost prezentate.

            2)

            Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (4) din RMUE

                     a)

                     Tribunalul nu a reţinut că camera de recurs ar fi trebuit să solicite observaţii suplimentare referitoare la articolul 8 alineatul (4) în împrejurări în care singurul mijloc de a asigura respectarea normelor de procedură ar fi fost ca aceasta fie să solicite astfel de observaţii, fie să se pronunţe numai în temeiul articolului 8 alineatul (5) şi să retrimită cauza diviziei de opoziţie pentru a se pronunţa în legătură cu aspectul referitor la articolul 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să anuleze decizia camerei de recurs;

                     b)

                     Tribunalul a confirmat în mod eronat concluzia camerei de recurs potrivit căreia TBL nu a dovedit că fuseseră îndeplinite condiţiile de aplicare a articolului 8 alineatul (4). Tribunalul ar fi trebuit să constate eroarea săvârşită de camera de recurs, să anuleze constatările acesteia cu privire la articolul 8 alineatul (4) şi să constate el însuşi încălcarea articolului 8 alineatul (4).

      Motive întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) din RMUE

            a)

            Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker întrucât, în conformitate cu Hotărârea Curţii de Justiţie în cauza EUIPO/Cactus (C-501/15 P, EU:C:2017:750), Hotărârea Praktiker nu se aplică în speţă mărcilor anterioare;

            b)

            în plus sau cu titlu subsidiar, Tribunalul a aplicat în mod greşit Hotărârea Praktiker, întrucât hotărârea respectivă nu se aplică serviciilor furnizate de galeriile comerciale;

            c)

            chiar admiţând că mărcile anterioare ale TBL intră în sfera noţiunii „servicii de vânzare cu amănuntul” şi, prin urmare, sub incidenţa Hotărârii Praktiker, Tribunalul a interpretat în mod eronat această hotărâre în sensul că exclude orice constatare a unei similitudini care poate genera o confuzie;

            d)

            întrucât a săvârşit erori în ceea ce priveşte constatările referitoare la aplicarea Hotărârii Praktiker, Tribunalul nici nu (i) a efectuat o evaluare a riscului de confuzie, şi nici (ii) nu a trimis cauza camerei de recurs în vederea unei astfel de evaluări. În speţă, Tribunalul trebuia să adopte una dintre aceste două abordări.

      (
         1
      )	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).


201806220581970172018/C 240/572602018TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180425495021Cauza T-260/18: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2018 – Makhlouf/Comisia și BCE
 ---documentbreak--- C2402018RO4910120180425RO0057491502Acțiune introdusă la 25 aprilie 2018 – Makhlouf/Comisia și BCE
   (Cauza T-260/18)2018/C 240/57Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamant: Rami Makhlouf (Damasc, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

            —

            declararea acțiunii reclamantului drept admisibilă și întemeiată;

            —

            în consecință, obligarea Uniunii Europene și a pârâtelor la despăgubirea reclamantului pentru întregul prejudiciu suferit cu o sumă de 6900000 de euro, plus dobânzi;

            —

            obligarea pârâtelor la suportarea în întregime a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

            1.

            Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 17 alineatul (1) TUE și a articolului 13 alineatele (3) și (4) din Tratatul privind MES, întrucât aceasta nu a asigurat compatibilitatea memorandumului de înțelegere din 26 aprilie 2013 cu dreptul Uniunii.

            2.

            Al doilea motiv întemeiat pe un abuz de putere și pe încălcarea articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale de către BCE, întrucât aceasta și-a utilizat competențele în materie de politică monetară pentru a impune Eurogrupului și guvernului cipriot modalitățile de restructurare a băncilor.

            3.

            Al treilea motiv întemeiat pe exproprierea bunurilor reclamantului fără o despăgubire justă.


201806220741970322018/C 240/433002017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180529394022Cauza T-300/17: Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Marcă a Uniunii Europene verbală 3000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligaţia de motivare”]
 ---documentbreak--- C2402018RO3920120180529RO0043392402Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)
   (Cauza T-300/17) (
         1
      )
   „[„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulităţii — Marcă a Uniunii Europene verbală 3000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligaţia de motivare”]”2018/C 240/43Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentantă: M. C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China) (reprezentanți: S. Fröhlich și M. Hartmann, avocați)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 martie 2017 (cauza R 653/2016-4) privind o procedură de declarare a nulităţii între Zhejiang Rongpeng Air Tools şi Sata

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acţiunea.

            2)

            Obligă Sata GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 231, 17.7.2017.


201806220051970502018/C 240/262322018CJC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180329232311Cauza C-232/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Almería (Spania) la 29 martie 2018 – Banco Popular Español S.A./María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González și Dolores María del Águila Andújar
 ---documentbreak--- C2402018RO2310120180329RO0026231231Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Almería (Spania) la 29 martie 2018 – Banco Popular Español S.A./María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González și Dolores María del Águila Andújar
   (Cauza C-232/18)2018/C 240/26Limba de procedură: spaniola
      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Almería

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Banco Popular Español S.A.

      Intimați: María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González și Dolores María del Águila Andújar

      Întrebările preliminare

            1)

            O normă precum cea cuprinsă la articolul 465 alineatul 5 din Ley de Enjuiciamiento Civil 1/2000 [Legea 1/2000 privind Codul de procedură civilă], care limitează posibilitatea instanțelor de apel de a aprecia din oficiu toate consecințele constatării unei nulități, atunci când acestea au fost determinate în mod limitativ în primă instanță, iar hotărârea din primă instanță, prin care s-a constatat nulitatea clauzei, nu a fost atacată de consumator, este compatibilă cu principiul prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13 (
                  1
               )?

            2)

            Ceea ce precedă este conform cu principiile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) și la articolul 7 alineatul (1) din directiva menționată, dacă aceasta implică faptul că persoanele care au introdus o acțiune, în aplicarea jurisprudenței pe care Tribunal Supremo [Curtea Supremă] a stabilit-o prin hotărârea sa din 9 mai 2013 și care a fost declarată ca fiind lipsită de validitate prin Hotărârea Curții din 21 decembrie 2016 (
                  2
               ), vor suferi o limitare a efectelor care decurg din constatarea caracterului abuziv al unei clauze precum cea în discuție?

            3)

            Autoritatea de lucru judecat, conferită de reglementarea națională (sau care decurge din analiza clauzei pe care instanța de apel ar putea să o efectueze în cazul în care a formulat apel numai partea care apără validitatea clauzei menționate), privește numai nulitatea clauzei care ar fi putut să fie (sau să nu fie) constatată ori și efectele depline care decurg din această constatare a nulității, atunci când acestea au fost limitate în hotărârea judecătorească și nicio parte nu a contestat acest aspect?

      (
         1
      )	Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO 1993, L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).
   (
         2
      )	Hotărârea din 21 decembrie 2016, Gutiérrez Naranjo și alții (C-154/15, C-307/15 și C-308/15, EU:C:2016:980)


201806220651970202018/C 240/443012017TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180529404121Cauza T-301/17: Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (2000) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de anulare — Marca Uniunii Europene verbală 2000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligația de motivare]”
 ---documentbreak--- C2402018RO4010120180529RO0044401412Hotărârea Tribunalului din 29 mai 2018 – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (2000)
   (Cauza T-301/17) (
         1
      )
   „[„Marca Uniunii Europene — Procedură de anulare — Marca Uniunii Europene verbală 2000 — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 52 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2017/1001] — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Obligația de motivare]””2018/C 240/44Limba de procedură: germana
      Părţile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: M.-C. Simon, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, China) (reprezentanți: S. Fröhlich și M. Hartmann, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 martie (cauza R 651/2016-4), privind o procedură de anulare între Zhejiang Rongpeng Air Tools și Sata

      Dispozitivul

            1)

            Respinge acțiunea.

            2)

            Obligă Sata GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (
         1
      )	JO C 231, 17.07.2017.


201806220791970282018/C 240/722302016TC24020180709RO01ROINFO_JUDICIAL20180516626211Cauza T-230/16: Ordonanța Tribunalului din 16 mai 2018 – C & J Clark International/Comisia
 ---documentbreak--- C2402018RO6210120180516RO0072621621Ordonanța Tribunalului din 16 mai 2018 – C & J Clark International/Comisia
   (Cauza T-230/16) (
         1
      )2018/C 240/72Limba de procedură: englezaPreședintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.
   (
         1
      )	JO C 260, 18.7.2016.