title: Cauza F-29/12: Acțiune introdusă la 5 martie 2012 — ZZ și alții/Comisia

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/31

         Acțiune introdusă la 5 martie 2012 — ZZ și alții/Comisia
   (Cauza F-29/12)
   2012/C 133/62
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de transfer al drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciul Comisiei, în temeiul propunerii recalculate a PMO

      Concluziile reclamanților

               —

               Declararea ca nelegal a articolului 9 din Dispozițiile generale de executare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut;

               —

               anularea deciziilor prin care se anulează și se înlocuiesc ofertele de spor al drepturilor de pensie ale reclamanților;

               —

               anularea deciziilor de a aplica cererilor de transfer al drepturilor de pensie ale reclamanților parametrii vizați în Dispozițiile generale de executare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-245/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Balș – Județul Olt – România) – SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR [Trimitere preliminară — Transporturi rutiere — Dispoziții sociale — Derogări — Regulamentul (CE) nr. 561/2006 — Articolul 3 litera (a) — Regulamentul (CE) nr. 1073/2009 — Articolul 2 punctul 3 — Servicii regulate care asigură transportul de călători — Noțiune — Transporturi gratuite organizate de un operator economic pentru angajații săi, la și de la locul de muncă, cu vehicule care îi aparțin și conduse de unul dintre angajații săi]

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/2

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Balș – Județul Olt – România) – SC Casa Noastră SA/Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR
   (Cauza C-245/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Transporturi rutiere - Dispoziții sociale - Derogări - Regulamentul (CE) nr. 561/2006 - Articolul 3 litera (a) - Regulamentul (CE) nr. 1073/2009 - Articolul 2 punctul 3 - Servicii regulate care asigură transportul de călători - Noțiune - Transporturi gratuite organizate de un operator economic pentru angajații săi, la și de la locul de muncă, cu vehicule care îi aparțin și conduse de unul dintre angajații săi])
   (2017/C 121/02)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Judecătoria Balș – Județul Olt

      Părțile din procedura principală

      Petentă: SC Casa Noastră SA

      Intimat: Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR

      Dispozitivul

   Articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului, precum și articolul 2 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1073/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind normele comune pentru accesul la piața internațională a serviciilor de transport cu autocarul și autobuzul și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 trebuie interpretate în sensul că serviciul de transport al lucrătorilor între domiciliu și locul de muncă, organizat de angajatorul acestora și cu traseul liniei nedepășind 50 km, intră în domeniul de aplicare al derogării prevăzute la articolul 3 litera (a) din Regulamentul nr. 561/2006, potrivit căreia acest regulament nu se aplică unui asemenea serviciu de transport.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza F-101/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 13 septembrie 2011 — AA/Comisia (Funcție publică — Numire — Agenți temporari numiți fiuncționari — Încadrare în grad — Executare a hotărârilor judecătorești — Pierderea unei șanse)

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/36

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 13 septembrie 2011 — AA/Comisia
   (Cauza F-101/09) (1)

   (Funcție publică - Numire - Agenți temporari numiți fiuncționari - Încadrare în grad - Executare a hotărârilor judecătorești - Pierderea unei șanse)
   2011/C 340/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați, ulterior K. Van Maldegem, C. Mereu și M. Velardo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   O cerere de anulare a deciziei de încadrare a reclamantului în gradul AD6 treapta 2 și de obligare a pârâtei la repararea prejudiciului cauzat reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Obligă Comisia Europeană să plătească reclamantului, pentru repararea prejudiciului material anterior pronunțării prezentei hotărâri, o sumă egală cu diferența dintre, pe de o parte, remunerația netă fără asigurări sociale și impozite la care ar fi avut dreptul dacă ar fi fost încadrat în gradul intermediar A*6 la 1 august 2004 și dacă, ulterior, cariera sa s-ar fi desfășurat conform cu avansarea în treaptă prevăzută de Statutul funcționarilor Uniunii Europene și cu durata medie corespunzătoare fiecărui grad al unui funcționar, astfel cum rezultă din anexa I litera (b) din statut, și, pe de altă parte, remunerația netă fără asigurări sociale și impozite pe care a încasat-o reclamantul între 1 august 2004 și data pronunțării prezentei hotărâri, inițial, în calitatea sa de funcționar național și, ulterior, începând cu 15 martie 2009, în calitatea sa de funcționar al Uniunii Europene, diferență la care se aplică un coeficient de 0,8.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să plătească reclamantului suma de 120 000 de euro pentru repararea prejudiciului material ulterior pronunțării prezentei hotărâri.

               3.

               Obligă Comisia Europeană să plătească reclamantului valoarea sumelor deja scadente, datorate în executarea prezentei hotărâri, majorate cu dobânzi de întârziere calculate de la data la care erau scadente sumele respective, iar dacă aceste date sunt anterioare zilei de 15 martie 2009, începând cu această ultimă zi. Dobânzile se vor calcula, până la ziua plății efective, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, aplicabilă în perioada respectivă, majorată cu 2 puncte.

               4.

               Obligă Comisia Europeană să plătească reclamantului suma de 2 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral.

               5.

               Respinge în rest acțiunea.

               6.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și două treimi din cheltuielile de judecată ale reclamantului.

               7.

               Reclamantul suportă o treime din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 63, 13.3.10, p. 52.


title: Cauza F-54/11: Acțiune introdusă la 4 mai 2011 — ZZ/Ombudsmanul European

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/30

         Acțiune introdusă la 4 mai 2011 — ZZ/Ombudsmanul European
   (Cauza F-54/11)
   2011/C 204/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârât: Ombudsmanul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a aplica, în ceea ce privește reclamantul, sancțiunea eliberării din funcție fără pierderea drepturilor de pensie. În consecință, în principal, o cerere de reintegrare a reclamantului în postul său și, în subsidiar, o cerere de acordare a unei sume corespunzătoare remunerației pe care ar fi primit-o între data la care a devenit efectivă eliberarea din funcție și cea la care reclamantul va împlini vârsta de pensionare. În orice caz, reclamantul solicită acordarea unei sume în temeiul prejudiciului moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei disciplinare a Ombudsmanului European din 20 iulie 2010 de a aplica, în ceea ce privește reclamantul, sancțiunea eliberării din funcție fără pierderea drepturilor de pensie;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei adoptate la 18 ianuarie 2011 prin care a fost respinsă în mod expres reclamația;

         În măsura în care este necesar:

               —

               în principal, constatarea faptului că anularea deciziei de eliberare din funcție are ca efect reintegrarea reclamantului, cu titlu retroactiv de la data la care și-a produs efectele decizia de eliberare din funcție, în postul său de administrator cu gradul A5 treapta 2, precum și plata drepturilor bănești care i se cuvin pentru ansamblul acestei perioade, la care se adaugă dobânzi de întârziere calculate la rata stabilită de Banca Centrală Europeană, majorată cu două puncte;

               —

               în subsidiar, obligarea pârâtului la plata unei sume corespunzătoare remunerației pe care ar fi primit-o reclamantul între data la care a devenit efectivă eliberarea sa din funcție în luna august 2010 și data la care acesta va atinge vârsta pensionării, în iulie 2040, și regularizării corespunzătoare a drepturilor de pensie ale reclamantului;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtului la plata sumei de 65 000 de euro pentru prejudiciul moral suferit de reclamant;

               —

               obligarea Ombudsmanului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-234/10: Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2012 — Ebro Foods/Comisia ( „Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare care permite amortizarea fiscală a fondului comercial în cazul achiziționării unor titluri de participare străine — Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea ajutoarelor — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” )

text:
               5.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 133/26

         Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2012 — Ebro Foods/Comisia
   (Cauza T-234/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare care permite amortizarea fiscală a fondului comercial în cazul achiziționării unor titluri de participare străine - Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea ajutoarelor - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2012/C 133/50
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ebro Foods, SA, fostă Ebro Puleva, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan și R. Calvo Salinero, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Ebro Foods, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza T-516/12: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Ted-Invest/OAPI – Scandia Down (sensi scandia) [„Marcă comunitară – Procedură de declarare a nulității – Marca comunitară figurativă sensi scandia – Marca comunitară verbală anterioară SCANDIA HOME – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/42

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Ted-Invest/OAPI – Scandia Down (sensi scandia)
      (Cauza T-516/12) (1)

      ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă sensi scandia - Marca comunitară verbală anterioară SCANDIA HOME - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2014/C 395/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Ted-Invest EOOD (Plovdiv, Bulgaria) (reprezentant: A. Ivanova, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: L. Rampini, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Scandia Down LLC (Weehawken, New Jersey, Statele Unite) (reprezentant: G. Farrington, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 septembrie 2012 (cauza R 2247/2011-1) privind o procedură de declarare a nulității între Scandia Down LLC și Ted-Invest EOOD

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Ted-Invest EOOD la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 32, 2.2.2013.


title: Cauza T-83/08: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — Denki Kagaku Kogyo și Denka Chemicals/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cauciucului cloropren — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Stabilirea prețurilor — Împărțirea pieței — Dovada participării la înțelegere — Dovada distanțării de înțelegere — Durata încălcării — Dreptul la apărare — Accesul la dosar — Linii directoare pentru calculul amenzilor — Neretroactivitate — Încredere legitimă — Principiul proporționalității — Circumstanțe atenuante” )

text:
               17.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/16

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2012 — Denki Kagaku Kogyo și Denka Chemicals/Comisia
   (Cauza T-83/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața cauciucului cloropren - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Stabilirea prețurilor - Împărțirea pieței - Dovada participării la înțelegere - Dovada distanțării de înțelegere - Durata încălcării - Dreptul la apărare - Accesul la dosar - Linii directoare pentru calculul amenzilor - Neretroactivitate - Încredere legitimă - Principiul proporționalității - Circumstanțe atenuante)
   2012/C 80/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Denki Kagaku Kogyo Kabushiki Kaisha (Tokyo, Japonia) și Denka Chemicals GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: inițial G. van Gerven, T. Franchoo și D. Fessenko, ulterior T. Franchoo, B. Bär-Bouyssière și A. de Beaugrenier, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   În principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2007) 5910 final a Comisiei din 5 decembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/F/38.629 — Cauciuc cloropren), în măsura în care le privește pe reclamante, și, în subsidiar, o cerere de reducere a amenzii aplicate în solidar reclamantelor prin această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Denki Kagaku Kogyo Kabushiki Kaisha și Denka Chemicals GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza T-516/08: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Eriksen/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/51

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2008 — Eriksen/Comisia
   (Cauza T-516/08)
   (2009/C 44/90)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Heinz Helmuth Eriksen (Ebeltoft, Danemarca) (reprezentant: I. Anderson, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 800 000 de euro sau orice altă sumă pe care Tribunalul o consideră justă și echitabilă pentru repararea pretium doloris și a prejudiciului de agrement trecute, prezente și viitoare cauzate de problemele grave de sănătate ale reclamantului, rezultând din refuzul arbitrar și ilicit al Comisiei de a asigura punerea în aplicare a unei supravegheri medicale a foștilor lucrători de la Thule pentru bolile și afecțiunile cauzate de iradiere;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant sau centrelor de îngrijiri medicale ori prestatorilor de îngrijiri medicale a costurilor viitoare ale tratamentelor medicale și ale medicamentelor care urmăresc să atenueze sau să trateze problemele de sănătate ale reclamantului, la care se face referire în primul capăt de cerere de mai sus, care nu sunt accesibile acestuia prin intermediul sistemului medical național din statul său membru;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată rezonabile efectuate de reclamant în legătură cu introducerea acestei acțiuni.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamantul a introdus o acțiune în răspundere extracontractuală în temeiul prejudiciilor pe care afirmă că le-a suferit din cauza refuzului pretins ilegal al Comisiei de a se conforma rezoluției adoptate în ședința plenară a Parlamentului European (1) și de a asigura aplicarea de către Danemarca a dispozițiilor Directivei 96/29/EURATOM a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante (2) lucrătorilor implicați în accidentul nuclear de la Thule din Groenlanda, printre care se numără și reclamantul.

      (1)  Raportul Parlamentului European din 20 aprilie 2007 privind consecințele accidentului aerian de la Thule din 1968 asupra sănătății publice (Petiția 720/2002) [2006/2012(INI)].

      (2)  JO L 159, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 166.


title: Cauza C-575/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 16 noiembrie 2011 — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos/Ypourgos Ygeias kai Pronoias

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/36

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 16 noiembrie 2011 — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos/Ypourgos Ygeias kai Pronoias
      (Cauza C-575/11)
      (2012/C 25/70)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos

         Pârât: Ypourgos Ygeias kai Pronoias

         Întrebarea preliminară

      În sensul articolului 43 din Tratatul de instituire a Comunității Europene și ținând seama de principiul proporționalității, obiectivul de a garanta prestarea unor servicii sanitare de nivel ridicat este suficientă pentru a justifica o restrângere a libertății de stabilire rezultată din sistemul dispozițiilor în vigoare într-un anumit stat membru (statul membru gazdă), dispoziții care: a) permit exercitarea anumitor activități profesionale numai de către acele persoane care au dreptul să exercite profesia reglementată de fizioterapeut în respectivul stat membru, b) exclud posibilitatea unui acces parțial la această profesie și c) implică, în consecință, pentru resortisantul statului membru gazdă — care a obținut în alt stat membru (statul membru de origine) un titlu care îi permite să exercite o profesie reglementată în acest din urmă stat membru, conexă cu prestarea serviciilor sanitare [titlu care, însă, din cauza neîndeplinirii condițiilor prevăzute de Directiva 92/51/CEE a Consiliului privind cel de al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE, (JO L 209, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 212), nu îi permite să exercite profesia de fizioterapeut în statul membru gazdă] — imposibilitatea absolută de a exercita în statul membru gazdă, prin intermediul unui acces parțial la profesia de fizioterapeut, chiar și numai unele dintre activitățile care pot fi incluse în profesia menționată sau pe cele pe care persoana interesată are dreptul să le exercite în statul membru de origine?


title: Cauza C-243/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2014  – FLS Plast A/S/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Competenţa de fond a Tribunalului — Obligația de motivare — Imputabilitatea încălcării săvârșite de filială societății-mamă — Răspunderea societății-mamă pentru plata amenzii aplicate filialei — Proporționalitate — Procedura în fața Tribunalului — Termen de soluționare rezonabil)

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 iunie 2014 – FLS Plast A/S/Comisia Europeană
   (Cauza C-243/12) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Competenţa de fond a Tribunalului - Obligația de motivare - Imputabilitatea încălcării săvârșite de filială societății-mamă - Răspunderea societății-mamă pentru plata amenzii aplicate filialei - Proporționalitate - Procedura în fața Tribunalului - Termen de soluționare rezonabil))
   2014/C 282/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: FLS Plast A/S (reprezentanți: M. Thill-Tayara și Y. Anselin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și V. Bottka, agenți, asistate de M. Gray, Barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă FLS Plast A/S la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 319, 20.10.2012.


title: Cauza C-152/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 1 aprilie 2014 – AEEG/Antonella Bertazzi și alții

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 1 aprilie 2014 – AEEG/Antonella Bertazzi și alții
   (Cauza C-152/14)
   2014/C 194/16
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Autorità per l’energia elettrica e il gas (AEEG)

      Pârâți: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Guissani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Întrebările preliminare

               1)

               În principiu – în raport cu atribuțiile rămase nemodificate și egale în totalitate pentru lucrătorii cu contract pe durată determinată și pentru cei cu contract pe durată nedeterminată – se poate considera că respectă clauza 4 alineatul (4) din Directiva 1999/70/CE (1) dispoziția națională (articolul 75 alineatul 2 din Decretul-lege nr. 112 din 2008) care înlătură complet vechimea în muncă realizată în cadrul unor autorități administrative independente pe baza unor contracte de muncă pe durată determinată în cazul unei definitivări cu caracter excepțional a lucrătorilor în cauză, în urma unor probe de selecție care nu sunt asimilabile în totalitate concursurilor publice mai riguroase susținute de alți angajați, dar care sunt totuși conforme, întrucât sunt prevăzute de lege, cu articolul 97 alineatul 3 din Constituția italiană, cu titlu de verificare a respectării cerințelor pentru exercitarea funcțiilor care urmează a fi atribuite?

               2)

                           a)

                           În cazul în care se constată neconformitatea reglementării menționate mai sus cu principiile comunitare în situația lucrătorilor cu contract pe durată determinată în discuție, se poate considera că există motive obiective de derogare de la tratamentul egal care trebuie asigurat lucrătorilor menționați în raport cu lucrătorii cu contract pe durată nedeterminată, pentru „obiective de politică socială”, prin ipoteză identificabile în cerința de a preveni încadrarea „paralelă” a lucrătorilor definitivați în raport cu cei deja titularizați prin efectul regulii generale a concursului pentru titularizarea pe post în administrația publică (regulă impusă – sub rezerva unei derogări legislative precum cea din speță, care prevede promovarea unei simple proceduri de selecție – în temeiul articolului 97 alineatul 3 din Constituție) și se poate considera – având în vedere observațiile făcute de Curte[a de Justiție a Uniunii Europene] la punctul 47 din Ordonanța din 7 martie 2013 [în cauza C-393/11] – că aceste motive sunt îndeplinite, pe planul proporționalității, prin simpla acordare în favoarea lucrătorilor temporari definitivați a unei indemnizații ad personam, care poate fi cumulată cu eventualele majorări salariale și care nu poate fi reevaluată, cu întreruperea evoluției normale a nivelurilor de retribuire atinse și a accesului la selecția pentru calificări superioare?

                           b)

                           Sau, dimpotrivă, după ce, în orice caz, este atestată îndeplinirea cerințelor pentru exercitarea unor atribuții determinate, evaluările periodice privind exercitarea corespunzătoare a acestora, în vederea acordării unor niveluri de salarizare și a unor calificări superioare, cu concurs suplimentar pentru avansarea în carieră, pot constitui o reechilibrare adecvată a pozițiilor lucrătorilor definitivați în raport cu cele ale lucrătorilor angajați prin concurs public, fără a fi necesară excluderea vechimii în muncă și a nivelurilor de retribuire în privința celor dintâi (de altfel, în lipsa oricărui avantaj semnificativ în beneficiul celor din urmă, în sistemul de avansare descris anterior, adoptat de AEEG), ceea ce are ca rezultat absența, în speță, a motivelor obiective de derogare de la Directiva 1999/70/CE, în condițiile cerute de obiectivitate și de transparență, care trebuie raportate la condițiile de încadrare în discuție în contextul concret de referință?

               3)

               În orice caz – după cum pare să rezulte din punctele 47 și 54 din Ordonanța din 7 martie 2013 – trebuie să se admită, de fapt, caracterul disproporționat și discriminatoriu al excluderii complete a vechimii anterioare în muncă (în consecință și în mod necesar, cu lăsarea neaplicată a reglementării naționale prevăzute în această privință), dar fără a înceta aplicarea cerințelor prevăzute cu privire la protecția pozițiilor laureaților concursului și fără a aduce atingere încredințării măsurilor care trebuie adoptate în această privință aprecierii prudente a autorității administrative (sub formă de „bonus” sau de titlu preferențial recunoscut laureaților concursului în cadrul selecției pentru accesul la calificări superioare ori prin alte mijloace care intră în marja de apreciere a autorităților naționale pentru organizarea administrațiilor publice proprii)?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05 vol. 5 p. 129).


title: Cauza C-245/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a persoanelor — Libera prestare a serviciilor — Dreptul de stabilire — Adaptări necesare în urma aderării Bulgariei și a României)

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/12

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 19 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-245/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a persoanelor - Libera prestare a serviciilor - Dreptul de stabilire - Adaptări necesare în urma aderării Bulgariei și a României)
   2009/C 113/22
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Andrade și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și F. Fraústo de Azevedo, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României (JO L 363, p. 141, Ediție specială, 06/vol. 10, p. 194)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/100/CE a Consiliului din 20 noiembrie 2006 de adaptare a anumitor directive din domeniul libertății de circulație a persoanelor, având în vedere aderarea Bulgariei și a României, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008.


title: Cauza C-115/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 6 martie 2017 – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

text:
               6.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 178/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 6 martie 2017 – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot
   (Cauza C-115/17)
   (2017/C 178/06)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Pârâți: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

      Întrebarea preliminară

   Articolul 49 din Carta drepturilor fundamentale trebuie interpretat în sensul că se opune ca o persoană să fie condamnată pentru că a obținut restituiri la export necuvenite prin fals în declarații și uz de fals privind natura mărfurilor pentru care au fost solicitate restituirile, în condițiile în care, în urma unei modificări a reglementării apărute ulterior faptelor, mărfurile pe care le-a exportat efectiv au devenit eligibile pentru aceste restituiri?


title: Cauza T-496/07: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Repsol Lubricantes y Especialidades și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața spaniolă a bitumului de penetrație — Acorduri anuale de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor — Dreptul la apărare — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Principiul caracterului personal al pedepselor și al sancțiunilor — Calculul cuantumului amenzii — Autoritatea de lucru judecat” )

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/14

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Repsol Lubricantes y Especialidades și alții/Comisia
   (Cauza T-496/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața spaniolă a bitumului de penetrație - Acorduri anuale de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor - Dreptul la apărare - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Principiul caracterului personal al pedepselor și al sancțiunilor - Calculul cuantumului amenzii - Autoritatea de lucru judecat)
   2013/C 336/28
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, fostă Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA (Madrid, Spania), Repsol Petróleo, SA (Madrid) și Repsol, SA, fostă Repsol YPF, SA (Madrid) (reprezentanți: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan și Á. Givaja Sanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și C. Urraca Caviedes, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 4441 final a Comisiei din 3 octombrie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] [cazul COMP/38.710 — Bitum (Spania)], precum și o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin această decizie

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Respinge concluziile Comisiei Europene prin care solicită majorarea cuantumului amenzii.

               3.

               Obligă Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA și Repsol, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-808/14: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Spania/Comisia [„Ajutoare de stat — Televiziune digitală — Ajutor pentru dezvoltarea televiziunii digitale terestre în zone izolate și mai puțin urbanizate din Castilla La Mancha — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă — Noțiunea de întreprindere — Activitate economică — Avantaj — Serviciu de interes economic general — Denaturare a concurenței — Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE — Obligație de diligențăe — Terme rezonabil — Securitate juridică — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Subsidiaritate — Dreptul la la informare”]

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/27

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Spania/Comisia
   (Cauza T-808/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Televiziune digitală - Ajutor pentru dezvoltarea televiziunii digitale terestre în zone izolate și mai puțin urbanizate din Castilla La Mancha - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața internă - Noțiunea de întreprindere - Activitate economică - Avantaj - Serviciu de interes economic general - Denaturare a concurenței - Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE - Obligație de diligențăe - Terme rezonabil - Securitate juridică - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Subsidiaritate - Dreptul la la informare”])
   (2017/C 038/36)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial A. Rubio González, ulterior A. Gavela Llopis, abogados del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, P. Němečková și B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea Deciziei C(2014) 6846 final a Comisiei din 1 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)] acordat de autoritățile din Castilla La Mancha pentru dezvoltarea televiziunii digitale terestre în zone izolate și mai puțin urbanizate din Castilla La Mancha, astfel cum a fost modificat prin Decizia C(2015) 7193 final din 20 octombrie 2015 de rectificare a unor erori cuprinse în Decizia C(2014) 6846 final.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza T-599/11: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Eni/OAPI – Emi (IP) (ENI) [Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ENI — Marcă comunitară figurativă anterioară EMI — Risc de confuzie — Similitudinea produselor și a serviciilor — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Refuz parțial de înregistrare]

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/25

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Eni/OAPI – Emi (IP) (ENI)
   (Cauza T-599/11) (1)

   ([Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ENI - Marcă comunitară figurativă anterioară EMI - Risc de confuzie - Similitudinea produselor și a serviciilor - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Refuz parțial de înregistrare])
   2014/C 212/29
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Eni SpA (Rome, Italia) (reprezentanţi: D. De Simone şi G. Orsoni, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: C. Negro şi D. Botis, agenţi)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Emi (IP) Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, barrister)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 septembrie 2011 (cazul R 2439/2010-1), privind o procedură de opoziție între Emi (IP) Ltd și Eni SpA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Eni SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza T-174/14: Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Dieckerhoff Guss/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică — Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/51

         Ordonanța Tribunalului din 9 iunie 2015 – Dieckerhoff Guss/Comisia
   (Cauza T-174/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în favoarea energiei electrice produse din surse regenerabile de energie și a unor întreprinderi mari consumatoare de energie electrică - Decizie de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale ulterior introducerii acțiunii - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2015/C 294/62)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dieckerhoff Guss GmbH (Gevelsberg, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți, asistați de C. Renner, avocat)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Autoritatea de Supraveghere AELS (reprezentanți: inițial X. Lewis, M. Schneider și J. Kassin, ulterior X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali și C. Perrin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE cu privire la măsurile puse în aplicare de Republica Federală Germania în favoarea energiei electrice din surse regenerabile și a marilor consumatori de energie [Ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Constată că nu mai este necesară pronunțarea asupra cererilor de intervenție prezentate de Flachglas Torgau GmbH și de Saint-Gobain Isover G+H AG, de Kronotex GmbH & Co. KG și de Kronoply GmbH, de Bayer MaterialScience AG, de Sabic Polyolefine GmbH, de Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, de Ineos Phenol GmbH și de Ineos Vinyls Deutschland GmbH, precum și de Advansa GmbH, de Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, de Aurubis AG, de CBW Chemie GmbH, de CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, de Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, de Dralon GmbH, de Hahl Filaments GmbH, de Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, de Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, de Nabaltec AG, Siltronic AG și de Wacker Chemie AG.

               3)

               Dieckerhoff Guss GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană, inclusiv cele aferente procedurii măsurilor provizorii.

               4)

               Autoritatea de Supraveghere AELS suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza F-142/11 RENV: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 24 iunie 2016 – Simpson/Consiliul (Funcție publică — Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare — Funcționari — Avansare în grad — Decizie de a nu acorda reclamantului gradul AD 9 după reușita sa la un concurs general de gradul AD 9 — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Eroare vădită de apreciere — Articolul 81 din Regulamentul de procedură — Acțiune vădit nefondată)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/36

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 24 iunie 2016 – Simpson/Consiliul
   (Cauza F-142/11 RENV) (1)

   ((Funcție publică - Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare - Funcționari - Avansare în grad - Decizie de a nu acorda reclamantului gradul AD 9 după reușita sa la un concurs general de gradul AD 9 - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Eroare vădită de apreciere - Articolul 81 din Regulamentul de procedură - Acțiune vădit nefondată))
   (2016/C 287/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Erik Simpson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bauer și E. Rebasti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu-l promova pe reclamant la gradul AD9 după reușita la concursul EPSO/AD/113/07 „Şefi de unitate (AD9) de limbile cehă, estonă, lituaniană, letonă, maghiară, malteză, polonă, slovacă şi slovenă în domeniul traducerii” și cerere de daune-interese.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul Erik Simpson suportă propriile cheltuieli de judecată, efectuate în cauzele F-142/11, T-130/14 P și respectiv F-142/11 RENV și este obligat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene în cauza F-142/11.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele T-130/14 P și F-142/11 RENV.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 26 (cauza inițială)


title: Cauza F-64/07: Acțiune introdusă la 28 iunie 2007 — S/Parlamentul European

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/53

         Acțiune introdusă la 28 iunie 2007 — S/Parlamentul European
   (Cauza F-64/07)
   (2007/C 199/103)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: S (reprezentanți: R. Mastroianni și F. Ferraro, avvocati)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei nr. 305747 din 29 martie 2007 a Parlamentului European de respingere a reclamației;

               —

               anularea deciziei din 27 iulie 2006 a Parlamentului European privind noua repartizare la Bruxelles și numirea în funcția de consilier al directorului Direcției Generale Informare;

               —

               anularea tuturor actelor de fundamentare, anterioare, concomitente, derivate și conexe în orice fel;

               —

               obligarea Parlamentului European la repararea prejudiciului suferit ca urmare a acestei decizii, în limita a 400 000 euro sau într-o sumă superioară ori inferioară considerată echitabilă de către Tribunal;

               —

               obligarea Parlamentul European pârât la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă șapte motive care pot fi rezumate după cum urmează:

               1.

               decizia privind noua repartizare ar fi nelegală, în măsura în care ar fi lipsită de motivare în privința cauzelor pe care Parlamentul le-a reținut pentru transferarea reclamantului la sediul din Bruxelles;

               2.

               decizia privind noua repartizare, care presupune transferarea într-un sediu aflat la depărtare a unei persoane grav bolnave, ar fi contrară dreptului fundamental la sănătate, enunțat de articolul 3 litera (p) și de articolul 152 CE, precum și de articolul 35 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene. Protejarea sănătății reclamantului ar fi trebuit să prevaleze asupra intereselor de serviciu;

               3.

               Parlamentul ar fi încălcat obligația de solicitudine, precum și principiile bunei administrări, imparțialității, transparenței și securității juridice. Instituția ar fi omis în fapt să desfășoare, înainte de adoptarea măsurii privind noua repartizare, o cercetare adecvată cu privire la atitudinile ostile al căror obiect ar fi fost reclamantul, precum și să dispună evaluarea din punct de vedere medical a efectelor unei astfel de măsuri asupra sănătății interesatului;

               4.

               măsura privind noua repartizare, care constituie în esență o sancțiune, este ilogică și disproporționată în raport cu faptele pe care Parlamentul le impută reclamantului, cu atât mai mult cu cât acesta din urmă este afectat de o maladie gravă și apropiat de vârsta de pensionare;

               5.

               Parlamentul, întrucât a omis să acorde o atenție specială situației reclamantului, având în vedere sănătatea sa, ar fi comis o încălcare a principiilor nediscriminării și „neminem laedere”;

               6.

               prin adoptarea măsurii privind noua repartizare, Parlamentul a folosit propriile competențe pentru a-l sancționa pe reclamant și pentru a determina încetarea anticipată a raportului său de muncă, săvârșind astfel un abuz de putere și de procedură, precum și o încălcare a articolelor 7 și 86 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și a anexei IX a acestui statut;

               7.

               reclamantul nu a fost pus în situația de a-și putea susține punctul de vedere cu privire la decizia privind noua repartizare la Bruxelles supusă examinării, încălcându-se dreptul său la apărare.


title: Cauza T-320/15: Acțiune introdusă la 19 iunie 2015 – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro/Comisia

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/22

         Acțiune introdusă la 19 iunie 2015 – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro/Comisia
   (Cauza T-320/15)
   (2015/C 254/25)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicenza, Italia) (reprezentanți: M. Merola, avocat, M. Santacroce, avocat, M. Toniolo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în totalitate a deciziei atacate, prin care Comisia a exclus Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. de la participarea la toate procedurile de atribuire de contracte de achiziții publice și de acordare a subvențiilor finanțate de bugetul general al Uniunii Europene, inclusiv de la procedura nr. JRC/IPR/2014/C.5/0003 RC, publicată în JO 2014/S 034-054569, cu rectificări ulterioare, pentru o perioadă de doi ani și zece luni;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Procedura de excludere a fost declanșată cu ocazia participării reclamantei la o procedură restrânsă inițiată de Centrul Comun de Cercetare la 18 februarie 2014 pentru construirea unui nou imobil la locația din Ispra. Astfel, Comisia ar fi avut cunoștință despre anumite neregularități care ar fi fost săvârșite de societatea reclamantă.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe vicierea investigației, denaturarea situației de fapt și în consecință, o eroare de drept având în vedere lăsarea neaplicată a derogării prevăzute la articolul 106 alineatul (1) ultimul paragraf din Regulamentul financiar.

                           —

                           Se susține în această privință că decizia atacată este afectată de vicierea investigației, de denaturarea situației de fapt și în consecință, de o eroare de drept, în măsura în care nu a aplicat în speță articolul 106 alineatul (1) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 966/2012. În special, Comisia a nu a recunoscut, în mod greșit, că în prezenta cauză erau reunite condițiile pentru aplicarea articolului articolul 106 alineatul (1) ultimul paragraf din Regulamentul nr. 966/2012, și nu a analizat în mod corespunzător înscrisurile prezentate de Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA în cursul investigației pentru a demonstra că adoptase „măsuri corespunzătoare” în privința domnului E. Maltauro.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe neaplicabilitatea articolului 106 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul financiar

                           —

                           Se susține în această privință, în subsidiar, că decizia atacată este afectată de denaturarea situației de fapt și de nemotivare, în măsura în care i-a atribuit răspunderea pentru o greșeală profesională gravă în sensul articolului 106 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 966/2012. Din înscrisurile referitoare la procedurile judiciare în care au fost implicați domnul E. Maltauro nu reiese nici că Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA nu și-a îndeplinit obligațiile de vigilență și de loialitate contractuală, și nici că aceasta a profitat de comportamentele ilicite imputate fostului său administrator delegat. Prin urmare, nu erau reunite condițiile pentru a i se reproșa Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA o greșeală profesională atât de gravă încât să se încadreze în cauza de excludere sus-menționată.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului contradictorialității

                           —

                           Se susține în această privință, tot în subsidiar, că reclamanta arată că decizia atacată este afectată de asemenea de încălcarea principiului contradictorialității, întrucât este întemeiată pe elemente care nu fuseseră menționate de Comisie în scrisoarea de deschidere a procedurii și cu privire la care Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA nu a avut niciodată posibilitatea să își prezinte observațiile. Aceasta nu i-a permis să se apere în mod corespunzător cu privire la elemente care s-au dovedit ulterior a fi determinante pentru excluderea sa din toate procedurile de atribuire a contractelor publice și de acordare a subvențiilor finanțate de la bugetul general al Uniunii Europene și din Fondul european de dezvoltare.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității în determinarea perioadei de excludere

                           —

                           Se susține în această privință, cu titlu încă mai subsidiar, că decizia de excludere a fost adoptată cu încălcarea principiului proporționalității, în special în măsura în care stabilește perioada de excludere la doi ani și zece luni. Această durată este absolut nejustificată, contrară spiritului și scopului dispozițiilor din Regulamentele nr. 966/2012 și nr. 1268/2012, care reglementează cauzele de excludere, și este în mod vădit disproporționată, în măsura în care elementele care s-ar fi putut răsfrânge în mod negativ asupra moralității profesionale a Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA fuseseră înlăturate de aceasta și nu mai exista niciun motiv pentru a se teme de prejudicii financiare sau de reputație aduse Comisiei.


title: Cauza C-493/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc [Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolul 3 — Condiții de obținere a acestui certificat — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii — Conținutul revendicărilor brevetului de bază — Precizie și detaliere — Definiție funcțională a unui principiu activ — Definiție structurală a unui principiu activ — Convenția privind brevetul european]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc
   (Cauza C-493/12) (1)

   (Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 - Condiții de obținere a acestui certificat - Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” - Criterii - Conținutul revendicărilor brevetului de bază - Precizie și detaliere - Definiție funcțională a unui principiu activ - Definiție structurală a unui principiu activ - Convenția privind brevetul european)
   2014/C 45/24
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Eli Lilly and Company Ltd

      Pârâtă: Human Genome Sciences Inc

      Obiectul

   Interpretarea articolului 3 literele (a) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) — Condiții de obținere a unui certificat — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii de apreciere — Aplicarea criteriilor în privința produselor care nu sunt constituite dintr-o combinație de medicamente și de dispozitive medicale

      Dispozitivul

   Articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că, pentru a se putea considera că un principiu activ este „protejat de un brevet de bază în vigoare” în sensul acestei dispoziții, nu este necesar ca principiul activ să fie menționat în revendicările acestui brevet printr-o formulă structurală. Atunci când acest principiu activ este acoperit de o formulă funcțională care figurează în revendicările unui brevet eliberat de Oficiul European de Brevete, acest articol 3 litera (a) nu se opune în principiu eliberării unui certificat suplimentar de protecție pentru acest principiu activ, cu condiția însă ca, pe baza unor astfel de revendicări, interpretate în special în lumina descrierii invenției, astfel cum prevăd articolul 69 din Convenția privind eliberarea brevetelor europene și protocolul privind interpretarea acestuia, să fie posibil să se concluzioneze că aceste revendicări vizau, implicit, dar necesar, principiul activ în cauză în mod specific, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 9, 12.1.2013.


title: Cauza T-320/07: Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Jones și alții/Comisia [ „Tratatul CECO — Furnizarea de cărbune destinat industriei Regatului Unit de producție de electricitate — Respingere a unei plângeri prin care se impută aplicarea unor prețuri de achiziție discriminatorii — Competența Comisiei de a aplica articolul 4 litera (b) CO după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului CE nr. 1/2003 — Aprecierea interesului comunitar — Obligații în materie de soluționare a unei plângeri — Eroare manifestă de apreciere” ]

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/10

         Hotărârea Tribunalului din 23 noiembrie 2011 — Jones și alții/Comisia
   (Cauza T-320/07) (1)

   (Tratatul CECO - Furnizarea de cărbune destinat industriei Regatului Unit de producție de electricitate - Respingere a unei plângeri prin care se impută aplicarea unor prețuri de achiziție discriminatorii - Competența Comisiei de a aplica articolul 4 litera (b) CO după expirarea Tratatului CECO, în temeiul Regulamentului CE nr. 1/2003 - Aprecierea interesului comunitar - Obligații în materie de soluționare a unei plângeri - Eroare manifestă de apreciere)
   2012/C 13/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Daphne Jones (Neath, Regatul Unit), Glen Jones (Neath) și Fforch Y Garon Coal Co. Ltd (Neath) (reprezentanți: D. Jeffreys și S. Llewellyn Jones, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci și J. Samnadda, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: inițial E. Jenkinson, ulterior C. Gibbs și V. Jackson și în final S. Hathaway, agenți, asistați de J. Flynn, QC), E.ON UK plc (Coventry, Regatul Unit) (reprezentant: P. Lomas, solicitor) și International Power plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Anderson, QC, M. Chamberlain, barrister, S. Lister și D. Harrison, solicitors)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei SG-Greffe (2007) D/203626 a Comisiei din 18 iunie 2007 de aplicare a articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 [CE] și 82 [CE] (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242), respingând plângerea reclamanților referitoare la încălcări ale Tratatului CECO (cauza COMP/37.037 — SWSMA)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comisia Europeană suportă, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile efectuate de domnul Glen Jones și de doamna Daphne Jones, precum și cheltuielile efectuate de Fforch Y Garon Coal Co. Ltd.

               3.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, E.ON UK plc și International Power plc suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza C-491/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 decembrie 2008 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Strafsachen Wien — Austria) — Procedură penală împotriva lui Vladimir Turansky (Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen — Articolul 54 — Principiul ne bis in idem — Domeniu de aplicare — Noțiunea hotărâre definitivă — Decizie prin care un organ de poliție dispune încetarea urmăririi penale — Decizie care nu stinge acțiunea penală și care nu are un efect ne bis in idem potrivit dreptului național)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/19

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 decembrie 2008 (cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landesgericht für Strafsachen Wien — Austria) — Procedură penală împotriva lui Vladimir Turansky
   (Cauza C-491/07) (1)

   (Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen - Articolul 54 - Principiul ne bis in idem - Domeniu de aplicare - Noțiunea „hotărâre definitivă’ - Decizie prin care un organ de poliție dispune încetarea urmăririi penale - Decizie care nu stinge acțiunea penală și care nu are un efect ne bis in idem potrivit dreptului național)
   (2009/C 44/32)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesgericht für Strafsachen Wien
   Partea din acțiunea principală
   Vladimir Turansky
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unui hotărâri preliminare — Landesgericht für Strafsachen Wien — Interpretarea articolului 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (JO 2000, L 239, p. 19, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 183) — Interpretarea principiului ne bis in idem — Domeniu de aplicare — Decizie prin care un organ de poliție încetează în mod definitiv urmărirea penală
   Dispozitivul
   Principiul ne bis in idem consacrat de articolul 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnată la Schengen (Luxemburg) la 19 iunie 1990 nu este aplicabil unei decizii prin care, după examinarea pe fond a cauzei cu care este sesizat, un organ al unui stat contractant dispune încetarea urmăririi penale, într-un stadiu prealabil punerii în mișcare a acțiunii penale împotriva unei persoane bănuite că ar fi comis o infracțiune, în cazul în care această decizie de încetare, potrivit dreptului național al acestui stat, nu stinge definitiv acțiunea penală și nu constituie astfel un impediment în calea unei noi urmăriri penale, pentru aceleași fapte, în acest stat.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008.


title: Cauza T-152/07: Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — Lange Uhren/OAPI (marcă figurativă reprezentând un ceas)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/35

         Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — Lange Uhren/OAPI (marcă figurativă reprezentând un ceas)
   (Cauza T-152/07)
   (2007/C 155/63)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Germania) (reprezentant: M. Schaeffer, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 15 februarie 2007, în cauza R 1176/2005-1;

               —

               constatarea faptului că prevederile articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) nu se opun publicării mărcii comunitare solicitate prin cererea nr. 2 542 694 pentru produse din clasa 14 („ceasuri de lux și instrumente pentru măsurarea timpului; cadrane pentru ceasuri de lux”);

               —

               în subsidiar, constatarea faptului că marca comunitară nr. 2 542 694, cu privire la care s-a solicitat înregistrarea, a dobândit caracter distinctiv ca urmare a utilizării în privința produselor vizate din clasa 14, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: o marcă figurativă reprezentând un ceas pentru produse din clasa 14 (cererea de înregistrare nr. 2 542 694).

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 deoarece marca solicitată nu este lipsită de caracterul distinctiv necesar;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 deoarece s-a constatat, în urma unei erori de drept, că marca solicitată nu a dobândit caracter distinctiv prin utilizare.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza T-117/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Italia/CESE și Comisia ( Incident de procedură — Excepție de inadmisibilitate — Inadmisibilitate parțială a acțiunii — Imposibilitatea de a imputa Comisiei actele )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/27

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 decembrie 2008 — Italia/CESE și Comisia
   (Cauza T-117/08) (1)

   („Incident de procedură - Excepție de inadmisibilitate - Inadmisibilitate parțială a acțiunii - Imposibilitatea de a imputa Comisiei actele’)
   (2009/C 55/50)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, agent, asistat de P. Gentili, avocat)

      Pârâți: Comitetul Economic și Social European (CESE) (reprezentanți: M. Bermejo Garde, agent, asistat de A. Dal Ferro, avocat) și Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J. Currall, agent)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: F. Díez Moreno, avocat)
   Obiectul
   Anularea anunțului pentru ocuparea unui post vacant nr. 73/07 privind postul de secretar general (gradul A*16) la CESE publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 28 decembrie 2007 (JO C 316 A, p. 1), precum și a rectificării acestui anunț publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene din 30 ianuarie 2008 (JO C 25 A, p. 21).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care aceasta este îndreptată împotriva Comisiei.

               2)

               Republica Italiană va suporta, în afara cheltuielilor efectuate în cadrul prezentei acțiuni în măsura în care aceasta este îndreptată împotriva Comisiei, cheltuielile efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza C-145/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Amsterdam (Țările de Jos) la 14 martie 2016 – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               6.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Amsterdam (Țările de Jos) la 14 martie 2016 – Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Cauza C-145/16)
   (2016/C 200/12)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Aramex Nederland BV

      Intimat: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Întrebarea preliminară

   Regulamentul (UE) nr. 301/2012 (1) al Comisiei din 2 aprilie 2012 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată este valid?

      (1)  JO L 99, p. 19.


title: Cauza C-376/09: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/51

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-376/09)
   2009/C 267/85
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Alcover San Pedro, E. Depasquale, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin omisiunea de a scoate din activitate sistemele de stingere a incendiilor și extinctoarele care conțin haloni pentru utilizările necritice pe nave și de a recupera acești haloni, Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (4) punctul (v) și a articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 2037/2000 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 iunie 2000 privind substanțele care diminuează stratul de ozon,

               —

               obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Din dispozițiile articolului 4 alineatul (4) punctul (v) și a articolului 16 din regulament, coroborat cu dispozițiile articolului 2 din Actul de aderare rezultă că Republica Malta era obligată să scoată din activitate sistemele de stingere a incendiilor și extinctoarele care conțin haloni înainte de 1 mai 2004, cu excepția utilizărilor critice enumerate în anexa VII la regulament, și să recupereze acești haloni prin tehnologii adecvate.
   În lipsa oricărei informații în sensul că Republica Malta a scos din activitate sistemele de stingere a incendiilor și extinctoarele care conțin haloni pentru utilizările necritice pe toate navele enumerate în formularul anexat la răspunsul acesteia la scrisoarea de punere în întârziere și a recuperat acești haloni, Comisia concluzionează că Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (4) punctul (v) și a articolului 16 din regulament.

      (1)  JO L 244, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 108.


title: Cauza C-260/09 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 februarie 2011 — Activision Blizzard Germany GmbH (fostă CD-Contact Data GmbH)/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE — Piața consolelor de jocuri video și a cartușelor de jocuri marca Nintendo — Limitare a exporturilor paralele pe această piață — Acord între fabricant și distribuitorul exclusiv — Acord de distribuție care permite vânzările pasive — Dovedirea unui concurs de voințe în lipsa unei dovezi directe bazate pe înscrisuri a unei limitări a acestor vânzări — Nivelul probatoriu necesar pentru dovedirea unui acord vertical)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 februarie 2011 — Activision Blizzard Germany GmbH (fostă CD-Contact Data GmbH)/Comisia Europeană
   (Cauza C-260/09 P) (1)

   (Recurs - Articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE - Piața consolelor de jocuri video și a cartușelor de jocuri marca Nintendo - Limitare a exporturilor paralele pe această piață - Acord între fabricant și distribuitorul exclusiv - Acord de distribuție care permite vânzările pasive - Dovedirea unui concurs de voințe în lipsa unei dovezi directe bazate pe înscrisuri a unei limitări a acestor vânzări - Nivelul probatoriu necesar pentru dovedirea unui acord vertical)
   2011/C 103/05
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Activision Blizzard Germany GmbH (fostă CD-Contact Data GmbH) (reprezentanți: J. K. de Pree și E.N.M. Raedts, advocaten)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Noë și F. Ronkes Agerbeek, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 30 aprilie 2009 în cauza T-18/03, CD Contact Data GmbH/Comisia Comunităților Europene, prin care Tribunalul a redus amenda aplicată recurentei și a respins celelalte capete de cerere ale acțiunii având ca obiect anularea Deciziei 2003/675/CE a Comisiei din 30 octombrie 2002 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution și COMP/36.321 Omega — Nintendo) referitoare la un ansamblu de acorduri și de practici concertate pe piața consolelor Nintendo și a cartușelor pentru jocuri video compatibile cu consola Nintendo, destinate limitării exporturilor paralele a acestor console și cartușe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Activision Blizzard Germany GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 220, 12.9.2009.


title: Cauza C-376/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Bruxelles — Belgia) — Pie Optiek/Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains [Internet — Domeniul de nivel superior „.eu” — Regulamentul (CE) nr. 874/2004 — Nume de domeniu — Înregistrare pe etape — Articolul 12 alineatul (2) — Noțiunea „titulari de drepturi anterioare” — Persoană autorizată de titularul unei mărci să înregistreze, în nume propriu, dar pe seama acestui titular, un nume de domeniu identic sau similar cu respectiva marcă — Lipsa autorizației cu privire la alte utilizări ale semnului ca marcă]

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/15

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Bruxelles — Belgia) — Pie Optiek/Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains
   (Cauza C-376/11) (1)

   (Internet - Domeniul de nivel superior „.eu” - Regulamentul (CE) nr. 874/2004 - Nume de domeniu - Înregistrare pe etape - Articolul 12 alineatul (2) - Noțiunea „titulari de drepturi anterioare” - Persoană autorizată de titularul unei mărci să înregistreze, în nume propriu, dar pe seama acestui titular, un nume de domeniu identic sau similar cu respectiva marcă - Lipsa autorizației cu privire la alte utilizări ale semnului ca marcă)
   2012/C 295/24
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pie Optiek

      Pârâți: Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Bruxelles — Interpretarea articolului 12 alineatul (2) și a articolului 21 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 874/2004 al Comisiei din 28 aprilie 2004 de stabilire a normelor de politică publică privind punerea în aplicare și funcțiile domeniului de nivel superior „.eu” și a principiilor de înregistrare (JO L 162, p. 40, Ediție specială, 13/vol. 45, p. 71) — Interpretarea articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 733/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 aprilie 2002 privind punerea în aplicare a domeniului de nivel 1 „.eu” (JO L 113, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 240) — Înregistrări speculative și abuzive — Noțiunea „titulari de drepturi anterioare” — Persoană autorizată de titularul unei mărci să înregistreze, în nume propriu, dar pe seama licențiatorului, un nume de domeniu identic sau similar cu marca respectivă, în lipsa unor alte utilizări ale semnului ca marcă — Nume înregistrat fără „drepturi sau interes legitim”

      Dispozitivul

   Articolul 12 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 874/2004 al Comisiei din 28 aprilie 2004 de stabilire a normelor de politică publică privind punerea în aplicare și funcțiile domeniului de nivel superior „.eu” și a principiilor de înregistrare trebuie interpretat în sensul că, în situația în care dreptul anterior în cauză este un drept asupra unei mărci, sintagma „titulari de drepturi anterioare” nu vizează o persoană care a fost autorizată de titularul mărcii în cauză numai să înregistreze, în nume propriu, dar pe seama acestui titular, un nume de domeniu identic sau similar cu acea marcă, fără ca persoana respectivă să fie însă autorizată să utilizeze în scopuri comerciale marca în conformitate cu funcțiile sale specifice.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza T-267/07: Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2013 — Italia/Comisia [ „FEOGA — Secțiunea Garantare — Închiderea conturilor — Cheltuieli excluse de la finanțare — Întârziere excesivă în evaluarea de către Comisie a comunicărilor transmise în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 595/91 — Articolul 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Obligația de motivare — Termen rezonabil” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/60

         Hotărârea Tribunalului din 7 iunie 2013 — Italia/Comisia
   (Cauza T-267/07) (1)

   (FEOGA - Secțiunea Garantare - Închiderea conturilor - Cheltuieli excluse de la finanțare - Întârziere excesivă în evaluarea de către Comisie a comunicărilor transmise în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 595/91 - Articolul 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Obligația de motivare - Termen rezonabil)
   2013/C 225/133
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Aiello și S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga și F. Erlbacher, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2007/327/CE a Comisiei din 27 aprilie 2007 privind închiderea conturilor agențiilor de plată ale statelor membre referitor la cheltuielile finanțate de Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, pentru exercițiul financiar 2006 (JO L 122, p. 51)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2007/327/CE a Comisiei din 27 aprilie 2007 privind închiderea conturilor agențiilor de plată ale statelor membre referitor la cheltuielile finanțate de Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, pentru exercițiul financiar 2006, în măsura în care impune în sarcina Republicii Italiene suportarea, în proporție de 50 %, a consecințelor financiare determinate de lipsa recuperării în următoarele cazuri de nereguli: Coprap (IT/1987/001), Tabacchi Levante (IT/1987/002), Casearia Sarda (IT/1991/001), Beca (IT/1994/009), Soc.Coop.Super (IT/1995/003/A), Vinicola Magna (IT/1995/005/A), Eurotrade (IT/1995/015/A), COASO — Italiana Tabacchi (IT/1995/016/A), Ionia (IT/1995/017/A), Beca (IT/1995/018), Addeo Fruit (IT/1995/021), Quaranta (IT/1996/003), D’Apolito (IT/1996/007), Sibillo (IT/1996/016), Agrocom (IT/1996/019), Procaccini (IT/1996/020), Addeo Fruit (IT/1996/023), Mediterrane Vini (IT/1996/001), Oleificio Centro Italia (IT/1996/029), Procaccini (IT/1997/002), Soc.Coop.Super (IT/1997/006/A), Savict (IT/1997/01), Agricola S. Giuseppe (IT/1997/012), Terra D’Oro (IT/1997/017/A), Toscana Tabacchi (IT/1997/018).

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Republica Italiană să suporte patru cincimi din cheltuielile sale de judecată, precum și patru cincimi din cheltuielile de judecată ale Comisiei Europene.

               4.

               Obligă Comisia să suporte o cincime din cheltuielile sale de judecată, precum și o cincime din cheltuielile de judecată ale Republicii Italiene.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza C-565/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Orléans – Franţa) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan (Protecția consumatorilor — Contracte de credit pentru consumatori — Directiva 2008/48/CE — Articolele 8 și 23 — Obligația de verificare precontractuală, de către creditor, a bonității împrumutatului — Dispoziție națională care impune consultarea unei baze de date — Decăderea din dreptul la dobânzi contractuale în cazul încălcării unei astfel de obligații — Caracterul eficient, proporțional și descurajator al sancțiunii)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal d'instance d'Orléans – Franţa) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA/Fesih Kalhan
   (Cauza C-565/12) (1)

   ((Protecția consumatorilor - Contracte de credit pentru consumatori - Directiva 2008/48/CE - Articolele 8 și 23 - Obligația de verificare precontractuală, de către creditor, a bonității împrumutatului - Dispoziție națională care impune consultarea unei baze de date - Decăderea din dreptul la dobânzi contractuale în cazul încălcării unei astfel de obligații - Caracterul eficient, proporțional și descurajator al sancțiunii))
   2014/C 151/04
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Pârât: Fesih Kalhan

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunal d'instance d'Orléans – Interpretarea art. 23 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (JO L 133, p. 66), în lumina Directivei 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273) – Obligația de verificare a solvabilității împrumutatului în sarcina instituției de credit – Cerința unor sancțiuni eficiente, proporționale și cu efect de descurajare în caz de neîndeplinire de către creditor a acestei obligații – Decăderea din dreptul la dobânzi contractuale – Admisibilitatea menținerii în beneficiul creditorului a dobânzilor legale exigibile de plin drept majorate

      Dispozitivul

   Articolul 23 din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unor norme naționale de sancționare în temeiul cărora, în cazul încălcării de către creditor a obligației sale precontractuale de a evalua bonitatea împrumutatului prin consultarea unei baze de date adecvate, creditorul menționat este decăzut din dreptul la dobânzi contractuale, dar beneficiază de plin drept de dobânzile legale, exigibile începând de la data pronunțării unei hotărâri judecătorești de obligare a împrumutatului la plata sumelor restante datorate, care sunt, în plus, majorate cu cinci puncte, în cazul în care, la expirarea unui termen de două luni de la această pronunțare, împrumutatul nu își plătește datoria, dacă instanța de trimitere constată, într-o situație precum cea din cauza principală, care implică exigibilitatea imediată a capitalului împrumutului restant datorat ca urmare a neîndeplinirii obligației de plată de către împrumutat, că sumele care pot fi percepute efectiv de creditor ca urmare a aplicării sancțiunii decăderii din dreptul la dobânzi nu sunt în mod semnificativ inferioare celor de care ar putea beneficia acesta dacă și ar fi respectat obligația de verificare a bonității împrumutatului.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza F-33/12: Acțiune introdusă la 9 martie 2012 — ZZ/ERCEA

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/23

         Acțiune introdusă la 9 martie 2012 — ZZ/ERCEA
   (Cauza F-33/12)
   2012/C 184/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: M. Velardo)

      Pârâtă: Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea în parte a contractului reclamantului încheiat cu ERCEA, în ceea ce privește încadrarea acestuia la gradul AD10.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei ERCEA și a deciziei de respingere a reclamației formulate de reclamant, în ceea ce privește încadrarea reclamantului, în ambele, la gradul AD10;

               —

               obligarea ERCEA la repararea prejudiciului material pe care l-ar fi suferit reclamantul, calculat pe baza diferenței de salarii dintre un AC3bis și un AC3ter, grupa de funcții III, pe întreaga durată a contractului său cu ERCEA, și a prejudiciului moral pe care l-ar fi suferit reclamantul, precum și la plata daunelor-interese compensatorii și moratorii la rata de 6,75 % pentru prejudiciul moral și material suferit;

               —

               obligarea Agenției Executive a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA) la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-191/13: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — Spania/Comisia

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/29

         Acțiune introdusă la 5 aprilie 2013 — Spania/Comisia
   (Cauza T-191/13)
   2013/C 147/53
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Centeno Huerta, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AD/248/13 — Administratori (AD 6), în sectorul construcțiilor, și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-148/13, Spania/Comisia.


title: Cauza C-120/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 5 martie 2010 — European Air Transport SA/Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Belgia) la 5 martie 2010 — European Air Transport SA/Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale
   (Cauza C-120/10)
   2010/C 148/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: European Air Transport SA

      Pârâți: Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale, Région de Bruxelles-Capitale

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „restricții de exploatare”, menționată la articolul 2 litera (e) din Directiva 2002/30/CE privind stabilirea normelor și a procedurilor cu privire la introducerea restricțiilor de exploatare referitoare la zgomot pe aeroporturile comunitare (1) trebuie interpretată ca incluzând norme de stabilire a unor limite ale nivelului sonor măsurat la sol care trebuie respectate cu ocazia survolării teritoriilor aflate în apropierea aeroportului și în cazul depășirii cărora, autorul depășirii poate face obiectul unei sancțiuni, dat fiind faptul că aeronavele au obligația de a respecta traiectoriile și de a se conforma procedurilor de aterizare și de decolare stabilite de alte autorități administrative fără a ține seama de respectarea acestor limite sonore?

               2.

               Articolul 2 litera (e) și articolul 4 alineatul (4) din aceeași directivă trebuie interpretate în sensul că „orice restricție de exploatare” trebuie să fie „bazată pe performanțe” sau aceste dispoziții permit ca alte dispoziții referitoare la protecția mediului să limiteze accesul la aeroport în funcție de nivelul sonor măsurat la sol, care trebuie respectat cu ocazia survolării teritoriilor aflate în apropierea aeroportului și în cazul depășirii cărora, autorul depășirii poate face obiectul unei sancțiuni?

               3.

               Articolul 4 alineatul (4) din aceeași directivă trebuie interpretat ca interzicând ca în plus față de restricțiile de exploatare bazate pe performanțe și care se fondează pe zgomotul emis de aeronavă, normele referitoare la protecția mediului stabilesc limite ale nivelului sonor măsurat la sol care trebuie respectate cu ocazia survolării teritoriilor aflate în apropierea aeroportului?

               4.

               Articolul 6 alineatul (2) din aceeași directivă trebuie interpretat în sensul că interzice ca normele de stabilire a limitelor nivelului sonor măsurat pe sol care trebuie respectat cu ocazia survolării teritoriilor aflate în aproprierea aeroportului și în cazul depășirii cărora, autorul depășirii poate face obiectul unei sancțiuni, norme care pot fi încălcate de avioane care respectă normele din Anexa 16 volumul I partea II capitolul 4 la Convenția privind aviația civilă internațională?

      (1)  JO L 85, p. 40, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 219.


title: Cauza F-129/15: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/44

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-129/15)
   (2015/C 414/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: H. Jeannin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu lua în considerare, la calcularea cuantumului pensiei pentru limită de vârstă a reclamantului, perioada de 26 de zile recunoscută ca urmare a transferului drepturilor de pensie dobândite în sistemul național către sistemul de pensii al Uniunii Europene, precum și cerere de a acorda reclamantului un euro simbolic pentru repararea prejudiciului moral pe care pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a reclamației reclamantului, precum și a deciziei implicite, din decizia din 6 februarie 2015 cu privire la acordarea și la plata drepturilor de pensie ale reclamantului, de a nu lua în considerare, la calcularea cuantumului pensiei respective, perioada de 26 de zile dobândite prin transferul drepturilor de pensie din sistemele de pensii din Franța denumite CNAVTS-ARRCO și MSA;

               —

               acordarea unui euro simbolic pentru repararea prejudiciului moral;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 3  500 de euro cu titlu de cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-462/13: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 30 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Polymeles Protodikeio Athinon – Grecia) – Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE [Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări adresate cu titlu preliminar identice cu întrebări asupra cărora Curtea s-a pronunțat deja — Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (TRIPS) — Articolul 27 — Obiect brevetabil — Articolul 70 — Protecția obiectelor existente]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/20

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 30 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Polymeles Protodikeio Athinon – Grecia) – Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE/Minerva Farmakeftiki AE
   (Cauza C-462/13) (1)

   ([Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări adresate cu titlu preliminar identice cu întrebări asupra cărora Curtea s-a pronunțat deja - Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală (TRIPS) - Articolul 27 - Obiect brevetabil - Articolul 70 - Protecția obiectelor existente])
   2014/C 175/24
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Polymeles Protodieio Athinon

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE

      Pârâtă: Minerva Farmakeftiki AE

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Polymeles Protodikeio Athinon – Interpretarea articolelor 27 și 70 din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală („TRIPS”) anexă la Acordul de instituire a „Organizației Mondiale a Comerțului” (JO L 336, p. 214) – Distincție între domeniile care intră sub incidența dreptului Uniunii și cele care sunt de competența statelor membre – Domeniul brevetelor – Produse chimice și farmaceutice

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 27 din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală, care constituie anexa 1 C la Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), semnat la Marrakech la 15 aprilie 1994 și aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului du 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994), intră sub incidența politicii comerciale comune.

               2)

               Articolul 27 din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală trebuie interpretat în sensul că invenția unui produs farmaceutic, precum compusul chimic activ al unui medicament, este, în lipsa unei derogări în temeiul alineatelor (2) sau (3) ale acestui articol, susceptibil să facă obiectul unui brevet în condițiile enunțate la alineatul (1) al articolului menționat.

               3)

               Un brevet care este obținut în urma formulării unei cereri prin care se revendică invenția atât a procesului de fabricație al unui produs farmaceutic, cât și a acestui produs farmaceutic ca atare, care a fost însă eliberat exclusiv în ceea ce privește acest proces de fabricație, nu trebuie considerat, în temeiul cerințelor enunțate la articolele 27 și 70 din Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală, începând de la data intrării în vigoare a acestui acord, în sensul că acoperă invenția produsului farmaceutic menționat.

      (1)  JO C 78, 15.3.2014.


title: Cauza T-370/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Kuwait Petroleum și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Amenzi — Cooperare pe parcursul procedurii administrative — Valoare adăugată semnificativă — Egalitate de tratament — Dreptul la apărare” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Kuwait Petroleum și alții/Comisia
   (Cauza T-370/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Amenzi - Cooperare pe parcursul procedurii administrative - Valoare adăugată semnificativă - Egalitate de tratament - Dreptul la apărare)
   2012/C 355/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Kuwait Petroleum Corp. (Shuwaikh, Kuweit); Kuwait Petroleum International Ltd (Woking, Regatul Unit) și Kuwait Petroleum (Nederland) BV (Rotterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: D. Hull, solicitor, și G. Berrisch, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, agent, asistat de L. Gyselen, avocat)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)] și, cu titlu subsidiar, cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantelor prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd și Kuwait Petroleum (Nederland) BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-212/07 REV: Ordonanța Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Harman International Industries/OAPI — Becker (Barbara Becker) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/21

         Ordonanța Tribunalului din 24 octombrie 2012 — Harman International Industries/OAPI — Becker (Barbara Becker)
   (Cauza T-212/07 REV) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 399/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Harman International Industries, Inc. (Northridge, California, Statele Unite) (reprezentant: M. Vanhegan, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Barbara Becker (Miami, Florida, Statele Unite) (reprezentant: P. Baronikians, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 martie 2007 (cauza R 502/2006-1), privind o procedură de opoziție între Harman International Industries, Inc. și Barbara Becker.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 183, 4.8.2007.