title: Cauza C-183/12 P: Recurs introdus la 18 aprilie 2012 de Chafiq Ayadi împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 31 ianuarie 2012 în cauza T-527/09, Chafiq Ayadi/Comisia Europeană

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/12

         Recurs introdus la 18 aprilie 2012 de Chafiq Ayadi împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 31 ianuarie 2012 în cauza T-527/09, Chafiq Ayadi/Comisia Europeană
   (Cauza C-183/12 P)
   2012/C 194/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Chafiq Ayadi (reprezentant: H.A.S. Miller, Solicitor)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții, în cazul în care se admit ambele motive:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 31 ianuarie 2012;

               —

               declararea acțiunii în anulare ca nefiind rămasă fără obiect;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului pentru a se pronunța asupra cererii în anulare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentului recurs și a costurilor efectuate în legătură cu cererea Comisiei prin care solicita Tribunalului să constate că acțiunea în anulare aflată pe rolul Tribunalului a rămas fără obiect.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul invocă două motive:

               A.

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a omis:

                           (a)

                           să asculte avocatul general și/sau

                           (b)

                           să solicite recurentului să prezinte observații cu privire la problema dacă procedura orală trebuie redeschisă și/sau

                           (c)

                           să redeschidă procedura orală cu privire la problema dacă cererea în anulare a rămas fără obiect.

               B.

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a constatat că acțiunea în anulare nu putea să confere recurentului niciun avantaj material.


title: Cauza C-239/15 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 mai 2017 – RFA International, LP/Comisia Europeană (Recurs — Dumping — Import de ferosiliciu originar din Rusia — Respingerea cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate)

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/6

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 4 mai 2017 – RFA International, LP/Comisia Europeană
   (Cauza C-239/15 P) (1)

   ((Recurs - Dumping - Import de ferosiliciu originar din Rusia - Respingerea cererilor de rambursare a taxelor antidumping achitate))
   (2017/C 213/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: RFA International, LP (reprezentanți: B. Evtimov, advokat, E. Borovikov, avocat și D. O'Keeffe, solicitor)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, P. Němečková și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă RFA International LP la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza C-478/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 8 septembrie 2015 – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Baden-Württemberg (Germania) la 8 septembrie 2015 – Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen
   (Cauza C-478/15)
   (2016/C 016/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Radgen, Lilian Radgen

      Pârât: Finanzamt Ettlingen

      Întrebările preliminare

   Dispozițiile Acordului dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor din 21 iunie 1999 (JO 2002, L 114, p. 6, Ediție specială, 11/vol. 74, p. 97), în special preambulul acestuia, articolele 1, 2, 4, 11, 16 și 21, precum și articolele 7, 9 și 15 din anexa I trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru potrivit căreia unui cetățean supus unei obligații fiscale nelimitate în acest stat i se refuză aplicarea unei scutiri pentru o activitate didactică auxiliară, pentru motivul că aceasta nu este exercitată în serviciul sau în numele unei persoane juridice de drept public cu sediul într-un stat membru al Uniunii sau într-un stat căruia i se aplică Acordul privind Spațiul Economic European, ci în serviciul sau în numele unei persoane juridice de drept public cu sediul pe teritoriul Confederației Elvețiene?


title: Cauza T-406/13: Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2014 – Gossio/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire — Înghețarea fondurilor — Abuz de putere — Eroare vădită de apreciere — Drepturi fundamentale” )

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/32

         Hotărârea Tribunalului din 14 ianuarie 2014 – Gossio/Consiliul
   (Cauza T-406/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire - Înghețarea fondurilor - Abuz de putere - Eroare vădită de apreciere - Drepturi fundamentale”))
   (2015/C 065/45)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Marcel Gossio (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: S. Zokou, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și G. Étienne, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 al Consiliului din 12 aprilie 2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 95, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 3, p. 183), a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2010 de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 285, p. 28) și a Deciziei de punere în aplicare 2012/144/PESC a Consiliului din 8 martie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/656/PESC (JO L 71, p. 50), în măsura în care îl privesc pe reclamant și, pe de altă parte, a deciziei Consiliului din 17 mai 2013 de menținere a măsurilor restrictive aplicate reclamantului.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia de punere în aplicare 2014/271/PESC a Consiliului din 12 mai 2014 de punere în aplicare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d'Ivoire și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 479/2014 al Consiliului din 12 mai 2014 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d'Ivoire], în măsura în care îl privesc pe domnul Marcel Gossio.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013.


title: Cauza T-6/09: Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2009 — Hansen/Comisia

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/45

         Acțiune introdusă la 12 ianuarie 2009 — Hansen/Comisia
   (Cauza T-6/09)
   (2009/C 69/100)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Bent Hansen (Aarslev, Danemarca) (reprezentant: I. Anderson, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 800 000 de euro sau a oricărei alte sume pe care Tribunalul o consideră justă și echitabilă pentru repararea pretium doloris și a prejudiciului de agrement trecute, prezente și viitoare cauzate de problemele grave de sănătate ale reclamantului, rezultând din refuzul arbitrar și nelegal al Comisiei de a pune în aplicare supravegherea medicală prevăzută de Directiva 96/26 pentru bolile și afecțiunile cauzate de iradiere în cazul foștilor lucrători de la Thule;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant sau centrelor de îngrijiri medicale ori prestatorilor de îngrijiri medicale a costurilor viitoare ale tratamentelor medicale și ale medicamentelor care urmăresc să atenueze și/sau să trateze problemele de sănătate ale reclamantului, la care se face referire în primul capăt de cerere de mai sus, care nu sunt accesibile acestuia prin intermediul sistemului medical național din statul său membru;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată rezonabile efectuate de reclamant în legătură cu introducerea acestei acțiuni.

         Motivele și principalele argumente
   În prezenta cauză, reclamantul a introdus o acțiune în răspundere extracontractuală în temeiul prejudiciilor pe care afirmă că le-a suferit din cauza refuzului pretins ilegal al Comisiei de a se conforma rezoluției adoptate în ședința plenară a Parlamentului European (1) și de a asigura aplicarea de către Danemarca a dispozițiilor Directivei 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante (2) lucrătorilor implicați în accidentul nuclear de la Thule din Groenlanda, printre care se numără și reclamantul.

      (1)  Raportul Parlamentului European din 20 aprilie 2007 privind consecințele accidentului aerian de la Thule din 1968 asupra sănătății publice (Petiția 720/2002) [2006/2012(INI)].

      (2)  JO L 159, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 3, p. 166.


title: Cauza C-488/15: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 aprilie 2017 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 2008/50/CE — Calitatea aerului înconjurător — Articolul 13 alineatul (1) — Anexa XI — Valori limită zilnice și anuale aplicabile concentrațiilor de PM10 — Depășire sistematică și persistentă a valorilor limită — Articolul 22 — Prorogare a termenelor stabilite pentru atingerea anumitor valori limită — Condiții de aplicare — Articolul 23 alineatul (1) — Planuri privind calitatea aerului — Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” — Măsuri potrivite — Elemente de apreciere]

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/11

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 aprilie 2017 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-488/15) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 2008/50/CE - Calitatea aerului înconjurător - Articolul 13 alineatul (1) - Anexa XI - Valori limită zilnice și anuale aplicabile concentrațiilor de PM10 - Depășire sistematică și persistentă a valorilor limită - Articolul 22 - Prorogare a termenelor stabilite pentru atingerea anumitor valori limită - Condiții de aplicare - Articolul 23 alineatul (1) - Planuri privind calitatea aerului - Perioadă de depășire „cât mai scurtă cu putință” - Măsuri potrivite - Elemente de apreciere])
   (2017/C 168/12)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Kružíková, S. Petrova, P. Mihaylova și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria (reprezentanți: E. Petranova și M. Georgieva, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Polonă (reprezentanți: A. Gawłowska, B. Majczyna și D. Krawczyk, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Republica Bulgaria:

                           —

                           prin nerespectarea sistematică și persistentă, din anul 2007 până cel puțin în anul 2014 inclusiv, a valorilor limită zilnice și anuale aplicabile concentrațiilor de PM10 în zonele și aglomerările BG0001 AG Sofia, BG0002 AG Plovdiv, BG0004 Nord, BG0005 Sud-Vest și BG0006 Sud-Est;

                           —

                           prin nerespectarea sistematică și persistentă, din anul 2007 până cel puțin în anul 2014 inclusiv, a valorii limită zilnice aplicabile concentrațiilor de PM10 în zona BG0003 AG Varna și a valorii limită anuale în anii 2007, 2008 și 2010-2014 inclusiv, în aceeași zonă BG0003 AG Varna,
                           nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa coroborate cu cele ale anexei XI la aceasta și

                           —

                           prin faptul că depășirile valorilor limită zilnice și anuale aplicabile concentrațiilor de PM10 au persistat în toate zonele și aglomerările menționate mai sus, nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 23 alineatul (1) al doilea paragraf din această directivă și în special obligația de a asigura ca perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință, în ceea ce privește perioada cuprinsă între 11 iunie 2010 și anul 2014 inclusiv.

               2)

               Obligă Republica Bulgară să suporte, în afara propriilor cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 389, 23.11.2015.


title: Cauza F-112/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 21 martie 2013 — Dalmasso/Comisia [ „Funcție publică — Remunerație — Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți — Articolele 64, 65 și 65a din statut — Anexa XI la statut — Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 — Coeficienți corectori — Funcționari afectați la Ispra” ]

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/33

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 21 martie 2013 — Dalmasso/Comisia
   (Cauza F-112/11) (1)

   (Funcție publică - Remunerație - Ajustare anuală a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți - Articolele 64, 65 și 65a din statut - Anexa XI la statut - Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 - Coeficienți corectori - Funcționari afectați la Ispra)
   2013/C 147/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Raffaele Dalmasso (Monvalle, Italia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a fișei de salarizare a reclamantului pentru luna februarie 2011 și a fișelor de salarizare pentru lunile următoare în care se aplică noul coeficient corector pentru orașul Varese în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1239/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Dalmasso suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 6 din 7.1.2012, p. 27.


title: Cauzele conexate C-74/10 P și C-75/10 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 29 septembrie 2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 19 din Statutul Curții — Reprezentarea unei părți de către un avocat care nu are calitatea de terț — Inadmisibilitate vădită)

text:
               12.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/9

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 29 septembrie 2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Comisia Europeană
   (Cauzele conexate C-74/10 P și C-75/10 P) (1)

   (Recurs - Articolul 19 din Statutul Curții - Reprezentarea unei părți de către un avocat care nu are calitatea de terț - Inadmisibilitate vădită)
   2011/C 80/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (reprezentant: J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Martenczuk și N. Khan, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) din 19 noiembrie 2009, EREF/Comisia (T-94/07), prin care Tribunalul a respins drept vădit inadmisibilă o acțiune având ca obiect anularea Deciziei C(2006) 4963 final a Comisiei din 24 octombrie 2006 prin care se declară că anumite surse de finanțare utilizate de societatea TVO pentru construirea unui reactor nuclear în Finlanda („proiectul Olkiluoto 3”) nu constituie ajutor de stat — Reprezentare de către un avocat care nu are calitatea de terț

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursurile.

               2.

               Obligă European Renewable Energies Federation ASBL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-484/11: Acțiune introdusă la 8 septembrie 2011 — Skyhawke Technologies/OAPI — British Sky Broadcasting și Sky IP (SKYCADDIE)

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/27

         Acțiune introdusă la 8 septembrie 2011 — Skyhawke Technologies/OAPI — British Sky Broadcasting și Sky IP (SKYCADDIE)
   (Cauza T-484/11)
   2011/C 319/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Skyhawke Technologies, LLC (USA) (reprezentanți: K. Gilbert și M. Blair, Solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: British Sky Broadcasting Group plc și Sky IP International Ltd (Isleworth, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI (mărci, desene și modele industriale) din 28 iunie 2011, în cauza R 501/2010-4, și

               —

               obligarea pârâtului și a celorlalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs să suporte propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SKYCADDIE” pentru produse și servicii care fac parte din clasele 9, 25, 28 și 41 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 4264685.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală comunitară înregistrată sub nr. 3203411 de „SKY” pentru produse și servicii care fac parte din clasele 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 și 42; marca verbală „SKY” înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2302176B pentru produse și servicii care fac parte din clasele 9, 28, 36, 41, 42, 43 și 45; marca figurativă comunitară în negru și alb „SKY” înregistrată sub nr. 3166337 pentru produse și servicii care fac parte din clasele 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 și 42; marca verbală „SKY” înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2044507A pentru produse și servicii care fac parte din clasele 18, 25 și 28; marca figurativă în negru și alb „SKY” înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2197682 pentru produse și servicii care fac parte din clasele s 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 și 42; marca de notorietate în Regatul Unit „SKY” pentru produse și servicii care fac parte din clasele 9, 16, 28, 38 și 41; marca neînregistrată „SKY” din Regatul Unit pentru produse și servicii care fac parte din clasele 9, 16, 28, 38 și 41.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge în întregime cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului întrucât camera de recurs a omis: (i) să aprecieze că existau suficiente diferențe vizuale, auditive și conceptuale între mărci, în special în cadrul analizei pe care camera de recurs a efectuat-o referitor la semnificația conceptuală a mărcilor; și (ii) să ia în considerare în mod adecvat nivelul de atenție al consumatorului mediu al categoriei de produse vizate.


title: Cauza T-370/11: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Polonia/Comisia ( „Mediu — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 — Criterii de referință de aplicat pentru calculul alocației de cote de emisie — Egalitate de tratament — Proporționalitate” )

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/34

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Polonia/Comisia
   (Cauza T-370/11) (1)

   (Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Norme tranzitorii privind alocarea armonizată de cote de emisie cu titlu gratuit începând cu anul 2013 - Criterii de referință de aplicat pentru calculul alocației de cote de emisie - Egalitate de tratament - Proporționalitate)
   2013/C 114/54
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Szpunar, B. Majczyna, C. Herma și M. Nowacki, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, K. Herrmann și K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza T-75/08: Acțiune introdusă la 13 februarie 2008 — JOOP!/OAPI (!)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/33

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2008 — JOOP!/OAPI (!)
   (Cauza T-75/08)
   (2008/C 107/55)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: JOOP! GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: H. Schmidt-Hollburg și W. Möllering, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 26 noiembrie 2007 în cauza R 1134/2007-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cursul procedurii la camera de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „!” pentru produse din clasele 14, 18 și 25 (cererea de înregistrare nr. 5 332 184).

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată are caracter distinctiv și nu trebuie să rămână disponibilă.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-274/11: Acțiune introdusă la 3 iunie 2011 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/12

         Acțiune introdusă la 3 iunie 2011 — Regatul Spaniei/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-274/11)
   2011/C 219/16
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei 2011/167/UE a Consiliului (1);

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                     Existența unui abuz de putere prin recurgerea la o cooperare consolidată
                   în condițiile în care obiectivul nu este obținerea integrării tuturor statelor membre, acest mecanism fiind utilizat pentru a nu negocia cu un stat membru și pentru a-i impune soluția excluderii, iar obiectivele urmărite în speță ar fi putut fi atinse printr-un acord special în sensul articolului 142 din CBE (2).

               2.

                     Încălcarea sistemului judiciar al UE
                   prin nestabilirea sistemului de soluționare a litigiilor privind unele titluri juridice care țin de dreptul Uniunii.

               3.

                     În subsidiar
                  , în cazul în care Curtea consideră că este necesar să se recurgă la cooperarea consolidată în speță și că reglementarea materială a unor titluri juridice care țin de dreptul Uniunii poate fi definită fără să existe un sistem de soluționare a litigiilor privind aceste titluri, Regatul Spaniei consideră că
                     nu sunt întrunite condițiile necesare cooperării consolidate
                   și că există următoarele motive de anulare:

                           3.1.

                                 Încălcarea articolului 20 alineatul (1) TUE
                               întrucât, în speță, cooperarea consolidată nu constituie un ultim recurs și nici nu îndeplinește obiectivele prevăzute de TUE și întrucât se referă la domenii excluse de la cooperarea consolidată deoarece este vorba despre competențe exclusive ale UE.

                           3.2.

                                 Încălcarea articolului 326 TFUE
                               întrucât, în speță, cooperarea consolidată încalcă principiul nediscriminării, aduce atingere pieței interne și coeziunii economice, sociale și teritoriale, constituie o discriminare în schimburile dintre statele membre și provoacă o denaturare a concurenței între acestea.

                           3.3.

                                 Încălcarea articolului 327 TFUE
                               întrucât cooperarea consolidată nu respectă drepturile Regatului Spaniei care nu participă la aceasta.

      (1)  Decizia 2011/167/UE a Consiliului din 10 martie 2011 de autorizare a unei cooperări consolidate în domeniul creării unei protecții prin brevet unitar (JO L 76, p. 53).

      (2)  Convenția privind eliberarea brevetelor europene din 5 octombrie 1973.


title: Cauza C-350/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 iunie 2017 – Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 12 iunie 2017 – Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana
   (Cauza C-350/17)
   (2017/C 330/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Mobit Soc.cons.arl

      Intimată: Regione Toscana

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 (1) (în mod special în ceea ce privește interdicția – prevăzută la literele (b) și (d) – ca un operator intern să participe la proceduri competitive de atribuire extra moenia) trebuie sau nu trebuie să fie aplicat și atribuirilor efectuate la o dată anterioară intrării în vigoare a aceluiași regulament?

               2)

               Se poate considera în mod abstract că are calitatea de „operator intern” – în sensul aceluiași regulament și eventual prin analogie, sub aspectul finalității, cu jurisprudența referitoare la sistemul in house providing – o persoană juridică de drept public care beneficiază de o atribuire directă a serviciului de transport local de către autoritatea statală, atunci când cea dintâi este legată direct de cea de a doua din perspectiva organizării și a controlului, iar capitalul său social este deținut de statul în cauză (integral sau pro quota, în acest din urmă caz împreună cu alte organisme publice)?

               3)

               În cazul unei atribuiri directe de servicii care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1370/2007, faptul că, ulterior atribuirii, autoritatea statală menționată înființează un organism public administrativ care are competențe organizatorice în privința serviciilor în discuție (statul păstrând însă competența exclusivă de a dispune de licența de concesiune) – organism care nu exercită niciun „control asemănător” asupra entității căreia îi sunt atribuite serviciile în mod direct – constituie sau nu constituie o împrejurare susceptibilă să excludă atribuirea în cauză din domeniul de aplicare al articolului 5 alineatul (2) din regulament?

               4)

               Data inițială de expirare a unei atribuiri directe stabilită după termenul de 30 de ani care expiră la 3 decembrie 2039 [termen care începe să curgă de la data intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1370/2007] implică în orice caz neconformitatea atribuirii cu principiile enunțate la articolul 5 coroborat cu articolul 8 alineatul (3) din același regulament sau neregularitatea menționată trebuie considerată ca fiind remediată automat, cu toate efectele juridice, prin reducerea implicită ex lege [articolul 8 alineatul (3) al doilea paragraf] la acest termen de 30 de ani?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului (JO 2007, L 315, p. 1).


title: Cauza C-41/07: Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/25

         Ordonanța președintelui Curții din 18 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-41/07) (1)

   (2007/C 199/43)

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 69, 24.3.2007.


title: Cauza T-283/13 P: Recurs introdus la 22 mai 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 11 martie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-131/12, Marcuccio/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/52

         Recurs introdus la 22 mai 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 11 martie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-131/12, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-283/13 P)
   2013/C 207/85
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime și fără excepție a ordonanței atacate;

               —

               retrimiterea cauzei de qua Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele deja invocate în cauza T-203/13 P, Marcuccio/Comisia.


title: Cauza T-274/12: Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — Alfastar Benelux/Consiliul

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/31

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — Alfastar Benelux/Consiliul
   (Cauza T-274/12)
   2012/C 243/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alfastar Benelux (Ixelles, Belgia) (reprezentanți: N. Keramidas și N. Korogiannakis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea faptului că pârâtul nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 266 TFUE întrucât s-a abținut să adopte toate măsurile pe care le presupune executarea Hotărârii Tribunalului din 20 octombrie 2011 pronunțate în cauza T-57/09, Alfastar Benelux/Consiliul, și să își precizeze poziția în această privință în termenul care i-a fost acordat, deși a fost invitat în mod formal să facă acest lucru;

               —

               obligarea pârâtului la luarea tuturor măsurilor pe care le presupune executarea Hotărârii Tribunalului din 20 octombrie 2011 pronunțate în cauza T-57/09, Alfastar Benelux/Consiliul, și precizarea unei poziții în această privință;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă de daune interese în cuantum de 20 000 de euro, în temeiul articolului 340 TFUE și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli și costuri aferente prezentei cauze, chiar și în ipoteza respingerii prezentei acțiuni.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe faptul că pârâtul nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 266 TFUE întrucât s-a abținut să adopte toate măsurile pe care le presupune executarea Hotărârii Tribunalului din 20 octombrie 2011 pronunțate în cauza T-57/09, Alfastar Benelux/Consiliul, și să își precizeze poziția în această privință în termenul care i-a fost acordat, deși a fost invitat în mod formal să facă acest lucru.


title: Cauza C-62/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Germania) la 10 februarie 2011 — Land Hessen, reprezentat de Regierungspräsidium Gießen/Florence Feyerbacher

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Germania) la 10 februarie 2011 — Land Hessen, reprezentat de Regierungspräsidium Gießen/Florence Feyerbacher
   (Cauza C-62/11)
   2011/C 145/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Land Hessen, reprezentat de Regierungspräsidium Gießen

      Pârâtă: Florence Feyerbacher

      Întrebările preliminare

               1.

               Acordul din 18 septembrie 1998 încheiat între guvernul Republicii Federale Germania și Banca Centrală Europeană (denumită în continuare „BCE”) privind sediul BCE (denumit în continuare „Acordul de sediu”) face parte din dreptul Uniunii, a cărui aplicare are prioritate în raport cu dreptul național, sau este vorba despre un tratat internațional?

               2.

               Articolul 15 din Acordul de sediu, coroborat cu articolul 36 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale (denumit în continuare „SEBC”) și al BCE, poate fi interpretat restrictiv în sensul că aplicabilitatea, în privința agenților BCE, a legislației germane privind securitatea socială care întemeiază dreptul la prestații este exclusă doar dacă BCE acordă agenților săi o prestație socială comparabilă, în conformitate cu „Condițiile de încadrare în muncă”?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:

                           (a)

                           Dispozițiile menționate trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării unei dispoziții naționale conform căreia acordarea de alocații familiale depinde exclusiv de principiul teritorialității?

                           (b)

                           Considerațiile Curții în Hotărârea Bosmann (cauza C-352/06, Rep., p. I-3827, punctele 31-33) se aplică și în privința dispozițiilor menționate? Articolul 15 din Acordul de sediu, coroborat cu articolul 36 din Statutul SEBC și al BCE, nu refuză Republicii Federale Germania prerogativa de a acorda alocații familiale angajaților BCE care își au reședința pe teritoriul său?


title: Cauza C-386/16: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Toridas” UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos [„Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 138 alineatul (1) — Calificarea unei operațiuni drept livrare intracomunitară — Scutirea livrărilor intracomunitare de bunuri — Intenția persoanei care achiziționează bunurile de a revinde bunurile cumpărate unei persoane impozabile într-un alt stat membru înaintea ieșirii lor de pe teritoriul primului stat membru — Eventuala incidență a prelucrării unei părți a bunurilor înaintea expedierii lor”]

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/13

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 26 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Lituania) – „Toridas” UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-386/16) (1)

   ([„Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 138 alineatul (1) - Calificarea unei operațiuni drept livrare intracomunitară - Scutirea livrărilor intracomunitare de bunuri - Intenția persoanei care achiziționează bunurile de a revinde bunurile cumpărate unei persoane impozabile într-un alt stat membru înaintea ieșirii lor de pe teritoriul primului stat membru - Eventuala incidență a prelucrării unei părți a bunurilor înaintea expedierii lor”])
   (2017/C 309/17)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Toridas” UAB

      Pârâtă: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      cu participarea: Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 138 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări cum sunt cele din cauza principală, o livrare de bunuri efectuată de o persoană impozabilă stabilită într-un prim stat membru nu este scutită de taxa pe valoarea adăugată în temeiul acestei dispoziții atunci când, înainte de încheierea acestei operațiuni de livrare, persoana care achiziționează bunurile, identificată în scopuri de taxă pe valoarea adăugată într-un al doilea stat membru, informează furnizorul că mărfurile vor fi revândute imediat într-un al treilea stat membru, înainte de a le scoate din primul stat membru și de a le transporta către această a treia persoană impozabilă, cu condiția ca această a doua livrare să fi fost într-adevăr efectuată și ca mărfurile să fi fost transportate apoi din primul stat membru către statul membru al celei de a treia persoane impozabile. Identificarea în scopuri de taxă pe valoarea adăugată a primei persoane care achiziționează bunurile într-un stat membru diferit de cel al locului primei livrări sau de cel al locului achiziției finale nu este un criteriu de calificare a unei operațiuni intracomunitare și nu este nici, în sine, un element de probă suficient pentru a demonstra caracterul intracomunitar al unei operațiuni.

               2)

               În scopul interpretării articolului 138 alineatul (1) din Directiva 2006/112, o prelucrare a bunurilor în cursul unui lanț de două livrări succesive, cum este cel în discuție în litigiul principal, la ordinul intermediarului care achiziționează mărfurile și efectuată înainte de transportul lor către statul membru al cumpărătorului final nu are nicio incidență asupra condițiilor de scutire a primei livrări, întrucât această prelucrare este ulterioară primei livrări.

      (1)  JO C 343, 19.9.2016.


title: Cauza F-29/09 REV: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 aprilie 2011 — Lebedef și Jones/Comisia (Funcție publică — Revizuirea unei hotărâri — Fapt nou — Inexistență — Inadmisibilitate)

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/49

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 13 aprilie 2011 — Lebedef și Jones/Comisia
   (Cauza F-29/09 REV)
   (Funcție publică - Revizuirea unei hotărâri - Fapt nou - Inexistență - Inadmisibilitate)
   2011/C 252/104
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) și Trevor Jones (Ernzen, Luxemburg) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și D. Martin, agenți)

      Intervenient: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: K. Zieleśkiewicz și M. Bauer, agenți)

      Obiectul

   Acțiune în revizuire formulată de reclamanți împotriva hotărârii pronunțate de Camera a treia a Tribunalului Funcției Publice la 30 septembrie 2010 în cauza F-29/09.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de revizuire ca inadmisibilă.

               2.

               Domnii Lebedef și Jones suportă toate cheltuielile de judecată.

               3.

               Consiliul Uniunii Europene, intervenient, suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-122/12: Acțiune introdusă la 19 martie 2012 — ActionSportGames/OAPI — FN Herstal (SCAR)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/23

         Acțiune introdusă la 19 martie 2012 — ActionSportGames/OAPI — FN Herstal (SCAR)
   (Cauza T-122/12)
   2012/C 165/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: daneza

      Părțile

      Reclamantă: ActionSportGames A/S (Humlebæk, Danemarca) (reprezentant: W. Rebernik, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: FN Herstal SA (Herstal, Belgia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei pronunțate de OAPI la 12 ianuarie 2012 în cauza R 2096/2010-1;

               —

               confirmarea deciziei pronunțate de divizia de opoziție la 24 septembrie 2010 (cauza B 1 344 904);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: ActionSportGames A/S

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SCAR” pentru produse din clasa 28 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 750 054

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: FN Herstal SA

      Marca sau semnul invocat: marca verbală belgiană „SCAR” neînregistrată pentru produse din clasele 13 și 28

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: anularea deciziei diviziei de opoziție și retrimiterea cauzei acesteia

      Motivele invocate: reclamanta arată că nu există risc de confuzie între mărcile în conflict, dat fiind că produsele în cauză sunt fundamental diferite, produsele FN Herstal fiind adevărate arme de uz militar în timp ce produsele reclamantei sunt reproduceri de arme și jucării concepute pentru sport și jocuri.


title: Cauza C-28/13: Ordonanța Curții din 6 februarie 2014 – Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP/Banca Centrală Europeană (BCE) [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Articolul 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Cuprinsul necesar al cererii de recurs]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/15

         Ordonanța Curții din 6 februarie 2014 – Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP/Banca Centrală Europeană (BCE)
   (Cauza C-28/13) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 169 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Cuprinsul necesar al cererii de recurs])
   2014/C 175/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP (reprezentanți: M Stephens și R Lands, solicitors, precum și T. Pitt-Payne, QC)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: M. López Torres și S. Lambrinoc, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 29 noiembrie 2012 în cauza T-590/10, Gabi Thesing și Bloomberg Finance LP/Banca Centrală Europeană (BCE), prin care Tribunalul a respins o acțiune având ca obiect anularea Deciziei Băncii Centrale Europene din 21 octombrie 2010 prin care recurentelor le-a fost refuzat accesul la două documente privind datoria publică și deficitul bugetar

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Gabi Thesing și pe Bloomberg Finance LP la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 101, 6.4.2013.


title: Cauza T-262/10: Acțiune introdusă la 7 iunie 2010 — Microban International și Microban (Europe)/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/51

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2010 — Microban International și Microban (Europe)/Comisia
   (Cauza T-262/10)
   ()
   2010/C 221/82
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Microban International Ltd (Huntersville, Statele Unite) și Microban (Europe) Ltd (Heath Hayes, Regatul Unit) (reprezentant: M. S. Rydelski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei Comisiei 2010/169/UE din 19 martie 2010 privind neincluderea substanței 2,4,4’-tricloro-2’-hidroxidifenil eter în lista Uniunii de aditivi care se pot utiliza la fabricarea materialelor și obiectelor din material plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare, în temeiul Directivei 2002/72/CE (JO L 75, p. 25) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamantele solicită, în conformitate cu articolul 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei 2010/169/UE din 19 martie 2010 privind neincluderea substanței 2,4,4’-tricloro-2’-hidroxidifenil eter în lista Uniunii de aditivi care se pot utiliza la fabricarea materialelor și obiectelor din material plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare, în temeiul Directivei 2002/72/CE (1) (JO L 75, p. 25), notificată cu numărul C(2010) 1613.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă următoarele motive:

               În primul rând, faptul că decizia atacată nu respectă procedura de autorizare prevăzută de regulamentul cadru (2) întrucât nu are un temei juridic corespunzător pentru adoptarea sa.

               În al doilea rând, decizia pârâtei de a nu include produsul în cauză în lista Uniunii de aditivi fără o decizie de gestionare a riscurilor, întemeiată numai pe retragerea cererii inițiale de autorizare, încalcă procedura de autorizare privind produsul în cauză.

               În al treilea rând, pârâta a încălcat încrederea legitimă a reclamantelor prin faptul că nu a oferit posibilitatea înlocuirii solicitantului inițial pentru produsul în cauză.

               În sfârșit, procedura în urma căreia a fost adoptată decizia atacată nu a respectat principiile generale ale dreptului Uniunii, cum ar fi principiile bunei administrări, transparenței și securității juridice.

      (1)  Directiva 2002/72/CE a Comisiei din 6 august 2002 privind materialele și obiectele din material plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare (JO L 220, p. 18, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 84).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1935/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 octombrie 2004 privind materialele și obiectele destinate să vină în contact cu produsele alimentare și de abrogare a Directivelor 80/590/CEE și 89/109/CEE (JO L 338, p. 4, Ediție specială, 13/vol. 45, p. 247).


title: Cauza T-95/12 P: Recurs introdus la 28 februarie 2012 de Willem Stols împotriva Hotărârii din 13 decembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-51/08 RENV, Stols/Consiliul

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/22

         Recurs introdus la 28 februarie 2012 de Willem Stols împotriva Hotărârii din 13 decembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-51/08 RENV, Stols/Consiliul
   (Cauza T-95/12 P)
   2012/C 126/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Willem Stols (Halsteren, Țările de Jos) (reprezentanți: S. Rodrigues, A. Blot și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentului recurs;

               —

               anularea Hotărârii pronunțate la 13 decembrie 2011 de Camera întâi a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene în cauza F-51/08 RENV, Stols/Consiliul;

               —

               admiterea concluziilor prezentate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea Consiliului la suportarea cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că TFP ar fi încălcat dreptul Uniunii în cadrul examinării primului motiv invocat în primă instanță, întemeiat pe încălcarea articolului 45 alineatul (1) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și pe o eroare vădită de apreciere:

                           —

                           prin utilizarea unui criteriu neprevăzut la articolul 45 alineatul (1) din statut (punctele 46 și 47 din hotărârea atacată);

                           —

                           prin motivarea insuficientă a hotărârii și prin punerea în discuție a încadrării în două grupe de funcții, prevăzută la articolul 5 din statut (punctele 52-54 din hotărârea atacată) și

                           —

                           prin faptul că motivarea sa este afectată de o inexactitate materială și printr-o interpretare eronată a criteriului lingvistic prevăzut la articolul 45 alineatul (1) din statut (punctele 50 și 51 din hotărârea atacată).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că TFP, în cadrul examinării celui de al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 59 alineatul (1) din statut și pe încălcarea principiului nediscriminării, ar fi adoptat o concluzie în mod necesar viciată din punct de vedere juridic, în măsura în care a înlăturat al doilea motiv ca inoperant întrucât primul motiv nu era întemeiat, în condițiile în care ar fi săvârșit mai multe erori de drept când a concluzionat că primul motiv nu era întemeiat (punctele 59 și 60 din hotărârea atacată.


               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/6

         2009/C 297/02
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 282, 21.11.2009

      Publicații anterioare

      JO C 267, 7.11.2009

      JO C 256, 24.10.2009

      JO C 244, 10.10.2009

      JO C 233, 26.9.2009

      JO C 220, 12.9.2009

      JO C 205, 29.8.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza F-89/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 martie 2015 – Marcuccio/Comisia (Excludere din procedură a reprezentantului unei părți — Nedesemnare a unui nou reprezentant — Reclamant care a încetat să răspundă la solicitările Tribunalului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/48

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 19 martie 2015 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-89/13) (1)

   ((Excludere din procedură a reprezentantului unei părți - Nedesemnare a unui nou reprezentant - Reclamant care a încetat să răspundă la solicitările Tribunalului - Nepronunțare asupra fondului))
   (2015/C 146/66)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: A., avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Gattinara, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a efectua trei rețineri de 504,67 euro din prestația de invaliditate a reclamantului, respectiv pentru lunile ianuarie-martie 2013

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei F-89/13, Marcuccio/Comisia.

               2)

               Domnul Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014, p. 39.


title: Cauza T-35/09: Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2010 — Procaps/OAPI — Biofarma (PROCAPS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PROCAPS — Mărcile naționale și internaționale verbale anterioare PROCAPTAN — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Similitudinea produselor și a serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/17

         Hotărârea Tribunalului din 2 iunie 2010 — Procaps/OAPI — Biofarma (PROCAPS)
   (Cauza T-35/09) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PROCAPS - Mărcile naționale și internaționale verbale anterioare PROCAPTAN - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Similitudinea produselor și a serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2010/C 195/26
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Procaps, SA (Barranquilla, Columbia) (reprezentanți: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Biofarma SAS (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: A. Ruiz López și V. Gil Vega, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 noiembrie 2008 (cauza R 867/2007-4) privind o procedură de opoziție între Biofarma SAS și Procaps, SA.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Procaps, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 69, 21.3.2009.


title: Cauza T-658/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – García Rey/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/71

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – García Rey/Parlamentul
   (Cauza T-658/15)
   (2016/C 048/79)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Marcos García Rey (Madrid, Spania) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8661 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza F-59/13: Acțiune introdusă la 24 iunie 2013 — ZZ/SEAE

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/14

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2013 — ZZ/SEAE
   (Cauza F-59/13)
   2013/C 233/23
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal și S. Orlandi, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului prin care se urmărește recalificarea contractelor sale de angajare pe durată determinată succesive în contract pe durată nedeterminată și recunoașterea perioadei efectuate ca agent contractual auxiliar ca perioadă de serviciu efectuată ca agent contractual

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei de respingere a cererii reclamantului;

               —

               recalificarea contractului de agent contractual auxiliar în contract de agent pe durată nedeterminată, în sensul articolului 3a din RAA;

               —

               obligarea SEAE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-427/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di casazione — Italia) — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell'Agricoltura spa/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (TVA — Recuperarea taxei plătite fără să fie datorată — Reglementare națională care prevede posibilitatea de a introduce acțiunea în recuperarea plății nedatorate la instanțe diferite, în termene diferite, după cum este vorba despre beneficiarul sau prestatorul serviciilor — Posibilitatea beneficiarului serviciilor de a solicita restituirea taxei de către prestator după expirarea termenului de introducere a acțiunii de către acesta din urmă împotriva administrației fiscale — Principiul efectivității)

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di casazione — Italia) — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell'Agricoltura spa/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-427/10) (1)

   (TVA - Recuperarea taxei plătite fără să fie datorată - Reglementare națională care prevede posibilitatea de a introduce acțiunea în recuperarea plății nedatorate la instanțe diferite, în termene diferite, după cum este vorba despre beneficiarul sau prestatorul serviciilor - Posibilitatea beneficiarului serviciilor de a solicita restituirea taxei de către prestator după expirarea termenului de introducere a acțiunii de către acesta din urmă împotriva administrației fiscale - Principiul efectivității)
   2012/C 39/08
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di casazione

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell'Agricoltura spa

      Pârâte: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolului 17 alineatul (3) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Recuperarea taxei plătite fără a fi datorată — Reglementare națională care prevede posibilitatea de a introduce acțiunea în recuperare lar instanțe diferite, în termene diferite, după cum este vorba despre cesionarul/comitentul serviciului de încasare a taxei (termen de 10 ani) sau de furnizorul/prestatorul aceluiași serviciu (termen de 2 ans) — Posibilitatea cesionarului/comitentului de a solicita restituirea taxei de către furnizor/prestator după expirarea termenului de introducere a acțiunii de către acesta din urmă — Principiile neutralității fiscale, efectivității și nediscriminării

      Dispozitivul

   Principiul efectivității nu se opune unei reglementări naționale referitoare la restituirea plății nedatorate, care prevede un termen de prescripție mai lung pentru acțiunea de drept civil în restituirea plății nedatorate, exercitată de beneficiarul serviciilor împotriva furnizorului acestor servicii, persoană impozabilă în scopuri de taxă pe valoarea adăugată, decât termenul de prescripție special pentru acțiunea în restituire de drept fiscal, exercitată de acest furnizor împotriva administrației fiscale, în măsura în care această persoană impozabilă poate solicita în mod efectiv administrației în cauză restituirea taxei menționate. Această ultimă condiție nu este îndeplinită atunci când aplicarea unei astfel de reglementări are drept consecință privarea în totalitate a persoanei impozabile de dreptul de a obține de la administrația fiscală recuperarea taxei pe valoarea adăugată nedatorate pe care ea însăși a fost obligată să o restituie beneficiarului serviciilor sale.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-259/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) la 26 mai 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) la 26 mai 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC
   (Cauza C-259/10)
   ()
   2010/C 209/39
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Pârâtă: The Rank Group PLC

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care există un tratament diferențiat privind TVA-ul:

                           (i)

                           între prestări de servicii care sunt identice din punctul de vedere al consumatorului sau

                           (ii)

                           între prestări de servicii similare are îndeplinesc aceleași nevoi ale consumatorului;

                     este acest lucru suficient în sine pentru a stabili o încălcare a principiului neutralității fiscale sau este pertinent să se ia în considerare (și, în caz afirmativ, în ce mod)

                           (a)

                           contextul economic și de reglementare;

                           (b)

                           dacă există sau nu există concurență între serviciile identice sau, după caz, între serviciile similare în cauză și/sau

                           (c)

                           dacă tratamentul diferențiat privind TVA-ul a determinat o denaturare a concurenței?

               2.

               Un contribuabil ale cărui prestații sunt supuse TVA-ului în temeiul dreptului național [din cauza exercitării de către statul membru a puterii discreționare care îi este conferită prin articolul 13 secțiunea B litera (f) din A șasea directivă] are dreptul de a solicita o rambursare a TVA plătit pentru aceste prestații pentru motivul unei încălcări a principiului neutralității fiscale care decurge din tratamentul altor prestații („prestații de referință”) în privința TVA, într-o situație în care:

                           (a)

                           potrivit dreptului național, prestațiile de referință erau supuse TVA-ului, însă

                           (b)

                           autoritatea fiscală din statul membru avea o practică de a trata prestațiile de referință ca fiind scutite de TVA?

               3.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare, ce comportament trebuie să fie considerat ca fiind o practică relevantă, și în particular:

                           (a)

                           este necesar ca autoritatea fiscală să fi declarat în mod clar și neechivoc faptul că prestațiile de referință vor fi tratate ca fiind scutite de TVA;

                           (b)

                           este relevant faptul că la momentul la care autoritatea fiscală a făcut declarații, aceasta nu înțelegea în mod complet sau corect faptele relevante pentru tratamentul corect în ceea ce privește TVA-ul al prestațiilor de referință; și

                           (c)

                           este relevant faptul că nu a fost declarat TVA-ul de către contribuabil și nici solicitat de autoritatea fiscală, în ceea ce privește prestațiile de referință, dar autoritatea fiscală a încercat ulterior să recupereze acel TVA, sub rezerva aplicării termenelor de prescripție obișnuite din dreptul intern?

               4.

               Dacă diferența de tratament fiscal rezultă dintr-o practică uniformă a autorităților fiscale naționale bazată pe o concepție general admisă a înțelesului real al legislației interne, răspunsul la întrebarea privind existența unei încălcări a principiului neutralității fiscale este afectat dacă:

                           (i)

                           autoritățile fiscale își modifică ulterior practica;

                           (ii)

                           o instanță națională declară ulterior că practica modificată reflectă sensul exact al legislației nationale;

                           (iii)

                           perceperea TVA-ului asupra prestațiilor considerate anterior scutite este exclusă pentru statul membru în temeiul principiilor juridice din dreptul intern și/sau din dreptul european, inclusiv principiul încrederii legitime, al estoppelului, al securității juridice și al neretroactivității și/sau din cauza expirării termenelor de prescripție pentru colectarea TVA pentru serviciile considerate anterior scutite?


title: Cauza C-104/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — Patrick Kelly/National University of Ireland (University College, Dublin) (Directivele 76/207/CEE, 97/80/CE și 2002/73/CE — Acces la formare profesională — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Respingerea unei candidaturi — Accesul unui candidat la o formare profesională la informații privind calificările celorlalți candidați)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de High Court of Ireland — Irlanda) — Patrick Kelly/National University of Ireland (University College, Dublin)
   (Cauza C-104/10) (1)

   (Directivele 76/207/CEE, 97/80/CE și 2002/73/CE - Acces la formare profesională - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Respingerea unei candidaturi - Accesul unui candidat la o formare profesională la informații privind calificările celorlalți candidați)
   2011/C 269/19
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Patrick Kelly

      Pârâtă: National University of Ireland (University College, Dublin)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — High Court of Ireland — Interpretarea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 97/80/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind sarcina probei în cazurile de discriminare pe motive de sex (JO 1998, L 14, p. 6, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 32), a articolului 4 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 144) și a articolului 3 din Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207/CEE a Consiliului (JO L 269, p. 15, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 143) — Candidat care nu a obținut un loc pentru a urma un curs de formare profesională și care invocă o încălcare a principiului egalității de tratament — Cerere de acces la informații privind calificările celorlalți candidați

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 97/80/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind sarcina probei în cazurile de discriminare pe motive de sex trebuie interpretat în sensul că nu prevede dreptul unui candidat la o formare profesională, care apreciază că accesul la aceasta i-a fost refuzat din cauza nerespectării principiului egalității de tratament, de a avea acces la informații deținute de organizatorul acestei formări profesionale în ceea ce privește calificările celorlalți candidați la aceeași formare profesională, pentru a fi în măsură să demonstreze „fapte pe baza cărora se poate prezuma existența unei discriminări directe sau indirecte”, în conformitate cu dispoziția menționată.
               Totuși, nu se poate exclude că un refuz de dezvăluire de informații din partea unui pârât, în cadrul demonstrării unor asemenea fapte, ar putea risca să compromită realizarea obiectivului urmărit de directiva menționată și astfel să priveze în special articolul 4 alineatul (1) din aceasta de efectul său util. Incumbă instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă această situație se regăsește în cauza principală.

               2.

               Articolul 4 din Directiva 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă și articolul 1 punctul 3 din Directiva 2002/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 septembrie 2002 de modificare a Directivei 76/207 trebuie interpretate în sensul că nu prevăd dreptul unui candidat la o formare profesională de a avea acces la informații deținute de organizatorul acesteia în ceea ce privește calificările celorlalți candidați la aceeași formare profesională, nici atunci când acest candidat consideră că nu a avut acces la respectiva formare profesională pe baza acelorași criterii ca și ceilalți candidați și că a fost victima unei discriminări pe criterii de sex, prevăzută la articolul 4, nici atunci când acel candidat se plânge că a fost victima unei discriminări pe criterii de sex, prevăzută la articolul 1 punctul 3, în ceea ce privește accesul la acea formare profesională.

               3.

               În cazul în care un candidat la o formare profesională ar putea invoca Directiva 97/80 pentru a avea acces la informații deținute de organizatorul acestei formări profesionale în ceea ce privește calificările celorlalți candidați la aceasta, dreptul de acces respectiv poate fi afectat de normele dreptului Uniunii aplicabile în materie de confidențialitate.

               4.

               Obligația prevăzută la articolul 267 alineatul (3) TFUE nu diferă după cum există, în statul membru avut în vedere, un sistem juridic de tip acuzatorial sau un sistem juridic de tip inchizitorial.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza T-245/08: Acțiune introdusă la 20 iunie 2008 — Iranian Tobacco/OAPI — AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/51

         Acțiune introdusă la 20 iunie 2008 — Iranian Tobacco/OAPI — AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)
   (Cauza T-245/08)
   (2008/C 223/90)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Iranian Tobacco Company (Teheran, Iran) (reprezentant: M. Beckensträter, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AD Bulgartabac Holding (Sofia, Bulgaria)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 11 aprilie 2008 — R 798/20071 — comunicată la 21 aprilie 2008;

               —

               obligarea intervenientei la plata cheltuielilor de judecată recuperabile, inclusiv cele efectuate în procedura principală și cele efectuate de pârât;

               —

               în subsidiar, anularea Deciziei din 11 aprilie 2008 și a celei din 7 martie 2007 — 1414C și constatarea inadmisibilității cererii formulate de intervenientă la 8 noiembrie 2005.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca figurativă „TIR 20 FILTER CIGARETTES” pentru produse din clasa 34 (cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 400 804).

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: AD Bulgartabac Holding.

      Decizia diviziei de anulare: declară nulitatea mărcii comunitare în discuție.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul formulat de reclamantă.

      Motivele invocate: condițiile de admisibilitate care trebuiau analizate din oficiu cu privire la cererea formulată de AD Bulgartabac Holding nu au fost luate în considerare, fiind încălcate astfel dreptul comunitar, Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) și alte norme de procedură.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-82/08: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Guardian Industries și Guardian Europe/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața sticlei plate în SEE — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor — Dovada încălcării — Calculul cuantumului amenzilor — Excluderea vânzărilor captive — Obligația de motivare — Egalitate de tratament — Circumstanțe atenuante” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Guardian Industries și Guardian Europe/Comisia
   (Cauza T-82/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața sticlei plate în SEE - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor - Dovada încălcării - Calculul cuantumului amenzilor - Excluderea vânzărilor captive - Obligația de motivare - Egalitate de tratament - Circumstanțe atenuante)
   2012/C 355/39
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Guardian Industries Corp (Dover, Delaware, Statele Unite) și Guardian Europe Sàrl (Dudelange, Luxemburg) (reprezentanți: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, C. Eggers și H.-G. Kamann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 5791 final a Comisiei din 28 noiembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/39165 — Sticlă plată), în măsura în care le privește pe reclamante, și reducerea cuantumului amenzii aplicate acestora prin decizia menționată.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Guardian Industries Corp. și Guardian Europe Sàrl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 107, 26.4.2008.


title: Cauza C-290/09: Ordonanța președintelui Curții din 23 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo per la Sardegna — Italia) — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna, cu participarea Space SpA și Passamonti Srl și alții

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/28

         Ordonanța președintelui Curții din 23 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo per la Sardegna — Italia) — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna, cu participarea Space SpA și Passamonti Srl și alții
   (Cauza C-290/09) (1)

   2010/C 134/45

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 233, 26.9.2009.


title: Cauza T-321/13: Acțiune introdusă la 13 iunie 2013 — Adorisio și alții/Comisia

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/12

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2013 — Adorisio și alții/Comisia
   (Cauza T-321/13)
   2013/C 233/21
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Stefania Adorisio (Roma, Italia) și alți 367 de reclamanți (reprezentanți: F. Sciaudone, L. Dezzani, D. Contini, R. Sciaudone și S. Frazzani, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 22 februarie 2013 [C(2013) 1053 final] privind ajutorul de stat SA.35382 (2013/N) — Țările de Jos (Rescue SNS REAAL 2013), (JO C 104, p. 3);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (b) TFUE și pe o eroare vădită de apreciere, întrucât:

                           —

                           măsurile de ajutor contestate nu sunt legate de împrejurări extraordinare, ci mai degrabă de eșecul managementului SNS REAAL și de competențele comerciale deficitare;

                           —

                           pretinsa perturbare a economiei olandeze nu este gravă. Autoritățile olandeze nu au făcut dovada existenței unor dificultăți sociale și economice grave;

                           —

                           pretinsa perturbare nu privește nici măcar un întreg sector economic, cu atât mai puțin întreaga economie a Țărilor de Jos. Astfel, guvernul olandez nu a demonstrat că falimentul SNS Bank ar fi avut implicații sistemice asupra sistemului financiar olandez și, mai general, asupra întregii economii olandeze și, în această privință, nu a furnizat o estimare cantitativă a consecințelor potențiale ale unui faliment al băncii asupra economiei în ansamblu acesteia.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (1), întrucât decizia Comisiei conține o serie de cerințe impuse de aceasta și care urmăreau modificarea măsurilor de ajutor notificate, ceea ce este contrar articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului. Astfel, în temeiul dispoziției respective, Comisia nu dispune, în faza investigațiilor preliminare, de competența de a interveni cu privire la măsura de ajutor de stat notificată și de a o modifica prin anumite cerințe sau alte condiții impuse statului membru.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului, întrucât au existat elemente și împrejurări care dovedeau că au existat îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea măsurilor cu piața comună, precum neconcordanța dintre afirmația Comisiei conform căreia „băncile olandeze au avut rezultate bune la ultimele exerciții de simulare a crizelor organizate de ABE (Autoritatea bancară europeană) datorită unei ponderi favorabile a activelor de risc (inclusiv împrumuturile ipotecare) și ar trebui să fie în măsură să suporte o creștere a nivelului neplăților” și acceptarea pasivă a argumentului autorităților olandeze potrivit căruia sectorul bancar olandez este vulnerabil și că utilizarea SGD-ului (sistemul de garantare a depozitelor) olandez va fi agravat situația sectorului, sau faptul că decizia contestată conține cerințe care reprezintă o altă indicație clară că inițierea unei proceduri oficiale de investigare era necesară.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor reclamanților, întrucât:

                           —

                           nu există dovezi că plângerea reclamanților împotriva măsurilor de ajutor de stat a făcut obiectul unor investigări și analize. Astfel, nu se face nicio referire la aceasta în decizia contestată;

                           —

                           reclamanții nu au fost informați în niciun mod cu privire la decizia contestată.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât:

                           —

                           aplicarea normelor privind ajutoarele de stat nu poate încălca alte drepturi UE, precum dreptul de proprietate. În prezenta cauză, Comisia nu se poate întemeia pe exproprierea investițiilor fără a analiza măcar dacă acest act a fost efectuat potrivit legii. Exproprierea reprezintă per se o încălcare a dreptului de proprietate iar Comisia nu putea ignora această împrejurare în evaluarea sa;

                           —

                           Comisia ar fi trebuit să verifice termenii și condițiile unei astfel de exproprieri pentru a decide dacă aceasta era un element pe care să se poată întemeia în evaluarea măsurilor de ajutor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-491/09: Ordonanța Curții din 6 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/16

         Ordonanța Curții din 6 aprilie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-491/09) (1)

   2010/C 195/24

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-292/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Vergabekammer Südbayern – Germania) – Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg (Trimitere preliminară — Achiziții publice — Servicii publice de transport de călători cu autobuzul — Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 — Articolul 4 alineatul (7) — Subcontractare — Obligația operatorului de a presta el însuși o mare parte a serviciilor publice de transport de călători — Conținut — Articolul 5 alineatul (1) — Procedură de atribuire a contractului — Atribuirea contractului în conformitate cu Directiva 2004/18/CE)

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/20

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 27 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Vergabekammer Südbayern – Germania) – Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
   (Cauza C-292/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Achiziții publice - Servicii publice de transport de călători cu autobuzul - Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 - Articolul 4 alineatul (7) - Subcontractare - Obligația operatorului de a presta el însuși o mare parte a serviciilor publice de transport de călători - Conținut - Articolul 5 alineatul (1) - Procedură de atribuire a contractului - Atribuirea contractului în conformitate cu Directiva 2004/18/CE))
   (2017/C 006/24)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Vergabekammer Südbayern

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Hörmann Reisen GmbH

      Pârâți: Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și nr. 1107/70 ale Consiliului trebuie interpretat în sensul că, în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract de servicii publice de transport de călători cu autobuzul, articolul 4 alineatul (7) din acest regulament rămâne aplicabil acestui contract.

               2)

               Articolul 4 alineatul (7) din Regulamentul nr. 1370/2007 trebuie interpretat în sensul că nu se opune stabilirii de către autoritatea contractantă la un nivel de 70 % a prestației independente a operatorului însărcinat cu administrarea și prestarea unui serviciu public de transport de călători cu autobuzul, precum cel în discuție în litigiul principal.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-571/11: Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2011 — El Corte Inglés/OAPI — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/19

         Acțiune introdusă la 7 noiembrie 2011 — El Corte Inglés/OAPI — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Cauza T-571/11)
   2012/C 13/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și J. L. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 iulie 2011 pronunțată în cauza R 1946/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului, precum și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedură la plata cheltuielilor de judecată, în cazul în care aceasta se prezintă și se opune acțiunii.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CLUB GOURMET” pentru produse din clasele 16, 21, 29, 30, 32 și 33.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă națională „CLUB DEL GOURMET, EN … El Corte Inglés”, cererile de înregistrare a mărcii naționale verbale „EL SITIO DEL GOURMET” și a mărcilor naționale și comunitare „CLUB DEL GOURMET” pentru servicii din clasa 35.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict.


title: Cauza T-550/14: Acțiune introdusă la 23 iulie 2014 – Volkswagen/OAPI (COMPETITION)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/24

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2014 – Volkswagen/OAPI (COMPETITION)
   (Cauza T-550/14)
   2014/C 329/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: U. Sander, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 mai 2014 în cauza R 2082/2013-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „COMPETITION” pentru produse și servicii din clasele 12, 28, 35 și 37 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 1 7 69  171.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-117/10: Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2014 – Italia/Comisia [ „FEDR — Reducerea unei contribuții financiare — Program operațional regional 2000-2006 pentru Regiunea Apulia (Italia) din cadrul obiectivului nr. 1 — Insuficiențe grave în sistemele de gestionare sau de control care pot conduce la nereguli sistematice — Principiul parteneriatului — Proporționalitate — Articolul 39 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 — Articolele 4, 8, 9 și 10 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 — Obligația de motivare — Necompetență” ]

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/17

         Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2014 – Italia/Comisia
   (Cauza T-117/10) (1)

   ([„FEDR - Reducerea unei contribuții financiare - Program operațional regional 2000-2006 pentru Regiunea Apulia (Italia) din cadrul obiectivului nr. 1 - Insuficiențe grave în sistemele de gestionare sau de control care pot conduce la nereguli sistematice - Principiul parteneriatului - Proporționalitate - Articolul 39 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 - Articolele 4, 8, 9 și 10 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 - Obligația de motivare - Necompetență”])
   2014/C 151/21
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și D. Recchia, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2009) 10350 final a Comisiei din 22 decembrie 2009 de reducere a contribuţiei financiare din partea Fondului european de dezvoltare regională, acordată Republicii Italiene în temeiul Deciziei C(2000) 2349 a Comisiei din 8 august 2000 de aprobare a programului operațional regional POR Puglia, pentru perioada 2000-2006, în cadrul obiectivului nr. 1

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza F-45/10: Acțiune introdusă la 11 iunie 2010 — Kaser/Comisia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/60

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2010 — Kaser/Comisia
   (Cauza F-45/10)
   ()
   2010/C 221/96
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Ferdinand Kaser (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Schober, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   În primul rând, anularea deciziei Comisiei Europene CMS 07/046 de încetare a relațiilor de muncă ale reclamantului fără reducerea drepturilor la pensie, în vigoare de la 15 august 2009, precum și anularea tuturor deciziilor adoptate cu privire la reclamant în cursul perioadei dintre luna septembrie 2003 și data încetării relațiilor de muncă ale reclamantului și, în al doilea rând, cerere de daune-interese

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei CMS 07/046 pentru hărțuire, eroare de gestiune și încălcarea dreptului de a fi ascultat;

               —

               anularea tuturor deciziilor adoptate de AIPN cu privire la reclamant între luna septembrie 2003 și data încetării relațiilor de muncă ale reclamantului pentru hărțuire și eroare de gestiune rezultată din încălcarea dreptului reclamantului de a fi ascultat;

               —

               acordarea permisiunii de ascultare a reclamantului în temeiul articolului 7 alineatul (1) și al articolului 24 din Statut și examinarea cererilor adresate în februarie 2008 și martie 2008;

               —

               acordarea cu caracter simbolic a unui euro către reclamant, cu titlu de daune interese pentru prejudiciul moral și profesional pe care l-a suferit, astfel cum se precizează în prezenta acțiune, în măsura în care aceasta nu are drept obiect obținerea unei sume de bani, ci restabilirea demnității și a reputației profesionale a reclamantului.