title: Cauza T-783/19: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2019 – Royal Mail Investments/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/69

      Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2019 – Royal Mail Investments/Comisia
      (Cauza T-783/19)
      (2020/C 45/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Royal Mail Investments Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Whitehouse și P. Halford, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2019/1352 a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC (JO 2019, L 216, p. 1);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolului 2 din decizia atacată în măsura în care încalcă libertatea de stabilire a reclamantei prevăzută la articolul 49 TFUE și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă 11 motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că măsura atacată a dat naștere unui avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și/sau o eroare vădită de apreciere la identificarea sistemului de referință în scopul analizei „selectivității”.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și erori vădite de apreciere prin identificarea eronată sau incompletă și prin înțelegerea incorectă a obiectivelor relevante ale sistemului de referință ales de aceasta.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și/sau erori vădite de apreciere considerând că măsura atacată constituie o derogare de la sistemul de referință ales de aceasta.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori de drept și/sau erori vădite de apreciere în calificarea eronată a măsurii atacate ca selectivă prima facie, reținând în mod incorect că aceasta presupunea un tratament diferit al întreprinderilor într-o situație comparabilă de drept și de fapt.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin luarea în considerare a Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1) la evaluarea selectivității măsurii atacate, în condițiile în care acest instrument nu a intrat în vigoare decât după sfârșitul perioadei în care Comisia a stabilit că măsura atacată constituia ajutor de stat.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată reprezintă un abuz de putere al Comisiei, contrar suveranității fiscale a Regatului Unit.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere atunci când a considerat că pretinsa derogare nu este justificată în raport cu impozitarea profiturilor financiare necomerciale obținute din relații de creditare eligibile care intră prima facie sub incidența articolului 371 EB („Activități din Regatul Unit”) din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010. În legătură cu exonerările privind „resursele eligibile” și „profiturile obținute din dobânda echivalentă”, decizia Comisiei este viciată de asemenea de nefurnizarea niciunei motivări în legătură cu justificarea sau absența justificării acestora.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 108 alineatul (2) TFUE și articolul 6 din Regulamentul (UE) 2015/1589 (2), precum și obligația de bună administrare prevăzută la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale. Mai precis, aceasta nu a arătat în decizia de deschidere că avea îndoieli cu privire la justificarea „exonerării de 75 %” prevăzută la articolul 371 ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 pentru a evita dificultatea practică a efectuării unei analize privind funcțiile de conducere semnificative în legătură cu activitatea de creditare intragrup, precum acordarea unor posibilități adecvate părților interesate de a prezenta observații cu privire la aceasta. Comisia nu a solicitat în cursul procedurii de investigare observații ale părților interesate în această privință și, în decizia atacată, a ales să ignore astfel de observații care fuseseră efectiv transmise de părțile interesate. În consecință, decizia atacată este lovită de nulitate.

                  10.

                  Al zecea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a decis că impozitarea unei societăți din Regatul Unit în legătură cu profiturile filialelor străine „în măsura în care acestea pot fi atribuite activelor și activităților naționale” nu constituie o restricție privind libertatea de stabilire, iar măsura atacată nu este necesară pentru a asigura respectarea libertăților prevăzute în tratat.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-784/19: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2019 – William Hill și William Hill Organization/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/70

      Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2019 – William Hill și William Hill Organization/Comisia
      (Cauza T-784/19)
      (2020/C 45/57)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: William Hill plc (Londra, Regatul Unit) și William Hill Organization Ltd (Londra) (reprezentanți: C. McDonnell, barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, avocat, și K. Desai, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că nu a existat niciun ajutor de stat ilegal, anularea articolului 1 din Decizia atacată C(2019) 2526 final din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin societăți străine controlate (SSC), în măsura în care acesta constată că a existat un ajutor de stat ilegal, și anularea obligației Regatului Unit de a recupera pretinsul ajutor de stat ilegal primit de reclamante în acest context (articolele 2 și 3 din decizia atacată);

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolelor 2 și 3 din decizia atacată, în măsura în care acestea impun Regatului Unit să recupereze de la reclamante pretinsul ajutor de stat, și

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor efectuate de reclamante în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia interpretează greșit contextul, scopul și funcționarea normelor Regatului Unit privind SSC, în ceea ce privește tratamentul profiturilor financiare necomerciale. Concluziile Comisiei din decizia atacată se bazează pe erori vădite cumulative. În special, Comisia a săvârșit erori vădite în interpretarea sistemului fiscal general din Regatul Unit, în interpretarea scopurilor sistemului SSC, în ceea ce privește domeniul de aplicare specific al exonerării referitoare la finanțarea grupurilor și în definirea relațiilor de creditare eligibile.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia interpretează în mod eronat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor ca fiind o scutire fiscală și, prin urmare, un avantaj. În legătură cu profiturile financiare necomerciale, exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor reprezintă o dispoziție privind impozitarea și o parte a definiției limitelor normelor privind SSC, iar nu un avantaj selectiv. Comisia nu a oferit o analiză cantitativă care să arate că aceasta reprezintă un avantaj și, în absența unor dovezi convingătoare în sensul că măsura în cauză conduce la un avantaj, decizia atacată nu poate fi menținută.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a identificat în mod eronat sistemul de referință pentru evaluarea efectelor normelor privind SSC și a identificat în mod eronat normele privind SSC ca un set de norme distinct de sistemul general privind impozitarea societăților aplicabil în Regatul Unit. Comisia nu a înțeles în mod corect obiectivul normelor privind SSC și nu a luat în considerare marja de apreciere a Regatului Unit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit erori vădite în analiza sa privind ajutorul de stat și a aplicat criterii eronate atunci când a examinat problema comparabilității. Comisia nu a recunoscut nivelul diferit de risc pentru baza de impozitare din Regatul Unit aferent împrumuturilor acordate unei entități din grup care este impozabilă în Regatul Unit și împrumuturilor acordate unei entități din grup care nu este impozabilă în Regatul Unit și a concluzionat în mod irațional că împrumuturile intragrup sunt comparabile cu împrumuturile acordate terților.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, chiar presupunând că măsurile SSC în cauză constituiau, la prima vedere, ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, decizia atacată a concluzionat în mod eronat că nu exista o justificare aplicabilă pentru a susține compatibilitatea măsurilor în cauză cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat. În plus, decizia atacată este irațională și inconsecventă prin faptul că Comisia a acceptat în mod corect că partea 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] se justifică în cazurile în care singurul motiv pentru aplicarea unei taxe SSC în temeiul ipotezei contrafactuale prevăzute în respectiva parte 9A capitolul 5 ar fi criteriul referitor la „capitalul care are legătură cu Regatul Unit”, pentru motivul că acest criteriu poate fi excesiv de dificil de utilizat în practică, dar totodată, fără furnizarea unei justificări adecvate, Comisia susține că respectivul capitol 9 nu se justifică niciodată în cazurile în care criteriul privind funcțiile de conducere semnificative ar determina aplicarea unei taxe SSC în temeiul capitolului 5 menționat. În realitate, criteriul privind funcțiile de conducere semnificative este excesiv de dificil de aplicat în practică, astfel încât Comisia ar fi trebuit să considere respectivul capitol 9 justificat și în contextul acestui criteriu și, astfel, ar fi trebuit să concluzioneze că nu există niciun ajutor de stat.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care decizia atacată este confirmată, aplicarea acesteia prin recuperarea pretinsului ajutor de stat de la reclamante ar încălca principii fundamentale ale dreptului Uniunii, inclusiv libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor, subliniind că, în cazul reclamantelor, SSC în cauză sunt situate în alte state membre.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că ordinul de recuperare care rezultă din decizia atacată este nefondat și contrar principiilor fundamentale ale Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a motivat în mod corespunzător elemente esențiale ale deciziei atacate, precum concluzia potrivit căreia taxa SSC prevăzută în capitolul 5 menționat ar putea fi aplicată utilizând criteriul privind funcțiile de conducere semnificative fără dificultăți sau fără a reprezenta o sarcină disproporționată.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă și principiul bunei administrări, potrivit căruia Comisia asigură transparență și previzibilitate în procedurile sale administrative și adoptă decizii într-un interval de timp rezonabil. Nu este rezonabil să dureze peste patru ani ca Comisia să ia decizia de deschidere a procedurii de investigare în prezenta cauză și ca ea să adopte o decizie la peste șase ani de la intrarea în vigoare a măsurii contestate.


title: Cauza T-785/19: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2019 – Anglo American International/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/72

      Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2019 – Anglo American International/Comisia
      (Cauza T-785/19)
      (2020/C 45/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Anglo American International Holdings Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Anderson, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot a Deciziei Comisiei din 2 aprilie 2019, în măsura în care o privește pe reclamantă;

                  —

                  cu titlu subsidiar, dispunerea luării în orice caz în considerare, la stabilirea cuantumului ajutorului care trebuie recuperat, a pierderilor, scutirilor și exonerărilor de care putea beneficia reclamanta la momentul solicitării exonerării referitoare la finanțarea grupurilor sau de care ar fi putut beneficia reclamanta în acel moment dacă nu ar fi solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor, chiar dacă accesul la aceste pierderi, scutiri sau exonerări este în prezent prescris în temeiul legislației Regatului Unit și indiferent dacă acestea sunt automate sau nu;

                  —

                  în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a stabilit că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor constituie un avantaj. Reclamanta susține că pârâta nu a reușit să demonstreze că există un avantaj în fiecare caz în care a fost solicitată exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că nu a existat nicio intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat. Comisia nu a reușit să demonstreze că solicitarea exonerării referitoare la finanțarea grupurilor a condus cu certitudine la o reducere a obligațiilor fiscale în materie de impozitare a profiturilor întreprinderilor din Regatul Unit.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu favorizează anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri. Comisia a săvârșit o eroare (i) prin definirea prea strictă a sistemului de referință ca fiind reprezentat de normele din partea 9A a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010], iar nu de sistemul mai general de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit, (ii) prin neînțelegerea faptului că respectiva parte 9A capitolul 9 nu reprezintă o derogare de la capitolul 5 al acesteia și (iii) prin nerecunoașterea faptului că, chiar dacă respectivul capitol 9 ar reprezenta o derogare de la acest capitol 5, aceasta ar fi justificată de natura sau de economia generală a respectivei părți 9A.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Comisia a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor poate influența alegerile grupurilor multinaționale cu privire la amplasarea funcțiilor financiare ale grupului și a sediului holdingului în cadrul Uniunii.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor nu denaturează sau nu amenință să denatureze concurența. Comisia nu a reușit să demonstreze că solicitarea exonerării referitoare la finanțarea grupurilor a condus cu certitudine la o reducere a obligațiilor fiscale în materie de impozitare a profiturilor întreprinderilor din Regatul Unit.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că recuperarea pretinsului ajutor ar fi contrară principiilor generale ale dreptului Uniunii. Reclamanta susține că criteriul privind funcțiile de conducere semnificative prevăzut în respectivul capitol 5 articolul 371EB este lipsit de securitate juridică, Regatul Unit dispunea de o marjă de apreciere pentru a trata această lipsă de securitate, iar pârâta și-a încălcat obligația de a efectua o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Prin dispunerea recuperării ajutorului, Comisia a încălcat articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (1), care interzice recuperarea ajutorului atunci când recuperarea ar contraveni unui principiu general de drept al Uniunii.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că avantajul selectiv ar fi eliminat și nu ar fi necesară nicio recuperare dacă Regatul Unit ar extinde retroactiv exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor la împrumuturile în amonte și împrumuturile acordate terților. Comisia a ignorat faptul că luarea unei asemenea măsuri ar elimina orice avantaj selectiv (presupunând pentru moment că există un asemenea avantaj) și că în acest caz nu ar exista un ajutor de stat ilegal de recuperat în temeiul dreptului Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că, la stabilirea cuantumului ajutorului de recuperat, pierderile, scutirile și exonerările de care putea beneficia reclamanta (pe bază de solicitare, de opțiune sau în mod automat) în momentul în care a solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor sau de care ar fi putut beneficia în acel moment dacă nu ar fi solicitat exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor, ar trebui luate în considerare chiar dacă accesul la aceste pierderi, scutiri sau exonerări este în prezent prescris în temeiul legislației Regatului Unit. Reclamanta susține că aceasta este interpretarea corectă a considerentului (203) al deciziei atacate, dar, în măsura în care nu aceasta este situația, decizia este incorectă deoarece neluarea în considerare a acestor pierderi, scutiri sau exonerări ar conduce la supraevaluarea cuantumului ajutorului, ceea ce ar introduce o denaturare pe piața internă.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a fundamentat motivarea referitoare la exonerarea privind resursele eligibile și la exonerarea privind dobânda echivalentă și nu a efectuat o analiză completă a tuturor factorilor relevanți. Comisia a omis să distingă între trei exonerări diferite prevăzute în capitolul 9 menționat, care funcționează independent, și nu a înțeles că exonerarea privind resursele eligibile și exonerarea privind dobânda echivalentă nu sunt substituenți pentru criteriul privind funcțiile de conducere semnificative și că existența exonerării privind dobânda echivalentă în capitolul 9 demonstrează că pârâta a săvârșit o eroare prin definirea prea strictă a sistemului de referință ca fiind reprezentat de normele din respectiva parte 9A, iar nu de sistemul mai general de impozitare a întreprinderilor din Regatul Unit.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-786/19: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2019 – Simfer Jersey/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/73

      Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2019 – Simfer Jersey/Comisia
      (Cauza T-786/19)
      (2020/C 45/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Simfer Jersey Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentanți: N. Niejahr și B. Hoorelbeke, avocați, A. Stratakis și P. O’Gara, solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (UE) 2019/1352 a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC, în măsura în care aceasta consideră că pretinsa măsură de ajutor constituie ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE și dispune recuperarea acestuia, majorat cu dobânzi, inclusiv de la reclamantă;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea articolelor 2-4 din decizia atacată, în măsura în care aceasta dispune recuperarea ajutorului incompatibil, majorat cu dobânzi, inclusiv de la reclamantă;

                  —

                  obligarea Comisiei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE atunci când a decis că pretinsa măsură de ajutor oferă un ajutor selectiv

                              a)

                              societăților care utilizează exonerarea de 75 % pentru relațiile de creditare eligibile cu risc scăzut, întrucât Comisia:

                                          —

                                          a identificat în mod eronat regimul din Regatul Unit privind SSC ca fiind sistemul de referință și a săvârșit erori de drept atunci când a concluzionat că exonerarea de 75 % constituie o derogare de la sistemul de impozitare de referință, pe baza următoarelor aspecte:

                                                      (i)

                                                      constatarea unei derogări se bazează în mod eronat pe tehnica de reglementare;

                                                      (ii)

                                                      criteriul privind funcțiile de conducere semnificative nu este criteriul central pentru regimul Regatului Unit privind SSC și

                                                      (iii)

                                                      relațiile de creditare eligibile și neeligibile nu se află în aceeași situație de drept și de fapt și, în orice caz, a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1);

                                          —

                                          a săvârșit erori de drept și de fapt atunci când a concluzionat că exonerarea de 75 % nu este justificată de caracterul sau de structura generală a sistemului de impozitare în același mod ca exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care se aplică profiturilor financiare necomerciale care intră sub incidența articolului 371 EC din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] (investiții de capital social din Regatul Unit);

                              b)

                              societăților care utilizează exonerările privind dobânda echivalentă și resursele eligibile, întrucât Comisia:

                                          —

                                          a identificat în mod eronat normele din Regatul Unit privind SSC ca fiind sistemul de referință și a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că exonerările privind dobânda echivalentă și resursele eligibile constituie o derogare de la sistemul de impozitare de referință, pe baza următoarelor aspecte:

                                                      (i)

                                                      constatarea unei derogări se bazează în mod eronat pe tehnica de reglementare, iar criteriul privind funcțiile de conducere semnificative nu este criteriul central pentru normele Regatului Unit privind SSC;

                                                      (ii)

                                                      contribuabilii care se califică pentru exonerările privind dobânda echivalentă și resursele eligibile nu se află în aceeași situație de drept și de fapt precum contribuabilii care nu se califică în acest sens;

                                          —

                                          a săvârșit erori de fapt și de drept atunci când a concluzionat că exonerările privind dobânda echivalentă și resursele eligibile nu sunt justificate de caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE prin faptul că nu a demonstrat că pretinsa măsură de ajutor era susceptibilă să afecteze schimburile comerciale între statele membre și amenința să denatureze concurența.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că Comisia a încălcat articolul 49 TFUE atunci când a calificat pretinsa măsură de ajutor drept ajutor de stat incompatibil care nu încalcă libertatea de stabilire garantată de articolul 49 TFUE.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a încălcat principiul fundamental al egalității de tratament/nediscriminării prin tratarea profiturilor financiare necomerciale provenite din credite eligibile în același mod precum profiturile financiare necomerciale provenite din credite neeligibile și prin tratarea exonerării referitoare la finanțarea grupurilor în mod diferit, după cum profiturile financiare necomerciale intră sau nu sub incidența articolelor 371EB sau 371EC din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat, cu titlu subsidiar, pe faptul că, chiar dacă pretinsa măsură de ajutor intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) TFUE, Comisia a încălcat articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul de procedură (2) prin dispunerea recuperării sumelor pretinsului ajutor incompatibil de la beneficiarii pretinsei măsuri de ajutor, întrucât această recuperare încalcă principii generale de drept al Uniunii, și anume principiul încrederii legitime și al securității juridice.

         (1)  Directiva (UE) 2016/1164 a Consiliului din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-787/19: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2019 – The Sage Group și alții/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/75

      Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2019 – The Sage Group și alții/Comisia
      (Cauza T-787/19)
      (2020/C 45/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: The Sage Group plc (Newcastle Upon Tyne, Regatul Unit), Sage Treasury Company Ltd (Newcastle Upon Tyne), Sage Irish Investments One Ltd (Newcastle Upon Tyne) și Sage Irish Investments Two Ltd (Newcastle Upon Tyne) (reprezentanți: J. Lesar, solicitor, și K. Beal QC)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit cu privire la exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor care dețin SSC;

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante, aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a aplicat în mod eronat articolul 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere în identificarea sistemului de referință în scopul examinării regimului de impozitare. Comisia ar fi trebuit să considere că sistemul de referință este reprezentat de regimul privind impozitarea societăților aplicabil în Regatului Unit, iar nu doar de însuși regimul societăților străine controlate (SSC).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin adoptarea unei abordări defectuoase pentru analiza regimului SSC. În considerentele (124)-(126) ale deciziei atacate, Comisia a tratat în mod eronat dispozițiile părții 9A capitolul 9 din Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010] ca fiind o formă de derogare de la obligația fiscală generală prevăzută în capitolul 5 al acesteia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept în aplicarea articolului 107 alineatul (1) TFUE atunci când a constatat în considerentele (127)-(151) ale deciziei atacate că era îndeplinit criteriul selectivității, în sensul că întreprinderi aflate într-o poziție comparabilă din punct de vedere factual și juridic erau tratate în mod diferit.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că exonerarea de 75 % prevăzută la articolul 371 ID din Legea privind impozitarea (internațională și alte dispoziții) din 2010 se justifică prin caracterul și structura generală ale sistemului de impozitare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea unei sarcini fiscale asupra SSC care se încadrează în exonerările stabilite în capitolul 9 menționat, ca o categorie, ar încălca libertatea de stabilire a reclamantelor, contrar articolului 49 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere în ceea ce privește exonerarea de 75 % și aspectul referitor la raportul fix.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei nu respectă principiul general de drept al Uniunii privind nediscriminarea sau egalitatea.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept aplicând prin analogie sau invocând în mod nejustificat prevederile Directivei (UE) 2016/1164 a Consiliului (1), care nu era aplicabilă ratione temporis.

         (1)  – Directiva (UE) 2016/1164 din 12 iulie 2016 de stabilire a normelor împotriva practicilor de evitare a obligațiilor fiscale care au incidență directă asupra funcționării pieței interne (JO 2016, L 193, p. 1).


title: Cauza T-789/19: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2019 – Moerenhout și alții/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/76

      Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2019 – Moerenhout și alții/Comisia
      (Cauza T-789/19)
      (2020/C 45/61)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Tom Moerenhout (Humbeek, Belgia) și șase alți reclamanți (reprezentant: G. Devers, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii formulate împotriva Deciziei C(2019) 6390 final a Comisiei din 4 septembrie 2019 prin care s-a refuzat înregistrarea propunerii de inițiativă cetățenească intitulate „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional” (JO 2019, L 241, p. 12), reclamanții invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, precum și a articolului 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (JO 2011, L 65, p. 1), întrucât Comisia ar fi denaturat propunerea de inițiativă cetățenească.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 211/2011, întrucât Comisia nu și-ar fi îndeplinit obligația de motivare a deciziei atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 211/2011, întrucât Comisia a considerat că acțiunea avută în vedere prin propunerea de inițiativă cetățenească nu putea fi adoptată decât în temeiul articolului 215 TFUE, deși acțiunea menționată se încadra în mod vădit în politica comercială comună.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 211/2011, întrucât Comisia a ignorat alte temeiuri juridice în care se încadrează în mod vădit propunerea de inițiativă cetățenească, și anume articolul 43 alineatul (2) TFUE și articolul 114 TFUE.


title: Cauza T-798/19: Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2019 – Bennahmias/Parlamentul

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/77

      Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2019 – Bennahmias/Parlamentul
      (Cauza T-798/19)
      (2020/C 45/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-Luc Bennahmias (Marsilia, Franța) (reprezentanți: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, și M. Ganilsy, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 16 septembrie 2019;

                  —

                  anularea notei de debit nr. 2019-1599 prin care se impunea recuperarea sumei de 29 806 euro;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe motivarea insuficientă a deciziei atacate, întrucât raționamentul Secretarului General al Parlamentului European ar fi echivoc și întrucât nu ar indica în ce măsură elementele prezentate nu constituiau dovezi ale muncii.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere a deciziei atacate întrucât faptele reținute de Secretarul General al Parlamentului European ar fi inexacte.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe inversarea sarcinii probei. În această privință, reclamantul consideră că nu îi revine lui sarcina de a furniza dovada muncii asistentului său parlamentar, dimpotrivă, că îi revine Parlamentului sarcina de a dovedi situația contrară.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, în măsura în care suma pretinsă reclamantului ar presupune că asistentul parlamentar nu a lucrat niciodată pentru reclamant.


title: Cauza T-799/19: Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2019 – Bennahmias/Parlamentul

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/78

      Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2019 – Bennahmias/Parlamentul
      (Cauza T-799/19)
      (2020/C 45/63)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Jean-Luc Bennahmias (Marsilia, Franța) (reprezentanți: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux și M. Ganilsy, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Secretarului General al Parlamentului European din 16 septembrie 2019;

                  —

                  anularea notei de debit nr. 2019-1599 prin care se impunea recuperarea sumei de 15 105 de euro;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe Primul motiv, întemeiat pe motivarea insuficientă a deciziei atacate, întrucât raționamentul Secretarului General al Parlamentului European ar fi echivoc și întrucât nu ar indica în ce măsură elementele prezentate nu constituiau dovezi ale muncii.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere a deciziei atacate întrucât faptele reținute de Secretarul General al Parlamentului European ar fi inexacte.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe inversarea sarcinii probei. În această privință, reclamantul consideră că nu îi revine lui sarcina de a furniza dovada muncii asistentului său parlamentar, dimpotrivă, că îi revine Parlamentului sarcina de a dovedi situația contrară.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, în măsura în care suma pretinsă reclamantului ar presupune că asistentul parlamentar nu a lucrat niciodată pentru reclamant.


title: Cauza T-800/19: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2019 – Austria Tabak/EUIPO - Mignot & De Block (AIR)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/79

      Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2019 – Austria Tabak/EUIPO - Mignot & De Block (AIR)
      (Cauza T-800/19)
      (2020/C 45/64)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Austria Tabak GmbH (Viena, Austria) (reprezentanți: J. Gracia Albero și R. Ahijón Lana, lawyers)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Mignot & De Block BV (Eindhoven, Țările de Jos)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „AIR” – Marca Uniunii Europene nr. 2 309 110

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 septembrie 2019 în cauza R 1665/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor efectuate în procedurile în fața diviziei de opoziție și a Camerei a patra de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-802/19: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2019 – Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/79

      Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2019 – Kisscolor Living/EUIPO – Teoxane (KISS COLOR)
      (Cauza T-802/19)
      (2020/C 45/65)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Kisscolor Living GmbH (Bad Homburg, Germania) (reprezentant: T. Büttner, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Teoxane SA (Geneva, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitanta mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă KISS COLOR în culorile alb și roșu – cererea de înregistrare nr. 16 396 996

         Procedura care s a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 septembrie 2019 în cauza R 2167/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită:

                  —

                  anularea deciziei atacate.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-810/19: Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2019 –Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO - Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/81

      Acțiune introdusă la 25 noiembrie 2019 –Victoria’s Secret Stores Brand Management/EUIPO - Yiwu Dearbody Cosmetics (BODYSECRETS)
      (Cauza T-810/19)
      (2020/C 45/67)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Statele Unite) (reprezentant: J. Dickerson, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Yiwu Dearbody Cosmetics Co.Ltd (Yiwu City, China)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene BODYSECRETS - marca Uniunii Europene nr. 13 921 978

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 septembrie 2019 în cauza R 2422/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  autorizarea declarării nulității înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 13 921 978;

                  —

                  obligarea titularului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-820/19: Acțiune introdusă la 3 decembrie 2019 – Totalizator Sportowy/EUIPO - Lottoland Holdings (LOTTOLAND)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/82

      Acțiune introdusă la 3 decembrie 2019 – Totalizator Sportowy/EUIPO - Lottoland Holdings (LOTTOLAND)
      (Cauza T-820/19)
      (2020/C 45/68)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Totalizator Sportowy sp. z o.o. (Varșovia, Polonia) (reprezentant: B. Matusiewicz-Kulig, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lottoland Holdings Ltd (Ocean Village, Gibraltar)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „LOTTOLAND” - marca Uniunii Europene nr. 11 369 981

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 2 octombrie 2019 în cauza R 97/2019-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care declară marca Uniunii Europene nr. 11 369 981 LOTTOLAND ca fiind validă pentru toate serviciile pentru care marca contestată a fost înregistrată în clasa 42;

                  —

                  modificarea deciziei atacate prin declararea faptului că marca Uniunii Europene nr. 11 369 981 LOTTOLAND este în totalitate nulă, inclusiv pentru serviciile pentru care marca contestată a fost înregistrată în clasa 42.

            În subsidiar:

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430.


title: Cauza T-825/19: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2019 – Tazzetti/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/83

      Acțiune introdusă la 4 decembrie 2019 – Tazzetti/Comisia
      (Cauza T-825/19)
      (2020/C 45/69)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Tazzetti SpA (Volpiano, Italia) (reprezentanți: M. Condinanzi, E. Ferrero și C. Vivani, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (Notei) Comisiei Europene din 27 septembrie 2019 ARES (2019) 6014426 adresată reclamantei, a Deciziei (Notei) Comisiei Europene din 27 septembrie 2019 ARES (2019) 6024220 adresată reclamantei, a Deciziei (Notei) Comisiei Europene din 30 septembrie 2019 ARES (2019) 6048224 adresată Tazzetti SA, a Deciziei (Notei) ARES (2019) 6871575 adresată Tazzetti SpA, precum și a actelor adoptate ulterior și, eventual, după constatarea, în conformitate cu articolul 277 TFUE, a nelegalității Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/661 al Comisiei din 25 aprilie 2019 de asigurare a bunei funcționări a registrului electronic al cotelor pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor (JO L 112 din 26 aprilie 2019), în special a articolului 7 din acesta, declararea inaplicabilității deciziilor de executare a respectivului regulament menționate mai sus și, în consecință, anularea acestora;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 16 alineatele (1), (3) și (5) și a articolului 17 din anexele V și VI la Regulamentul (UE) nr. 517/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind gazele fluorurate cu efect de seră și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 842/2006 (JO 2014, L 150, p 195), pe încălcarea articolului 201 TFUE și a noțiunii de măsură de executare, pe săvârșirea în prezenta speță a unui abuz de putere, pe încălcarea articolului 296 TFUE și a obligației de motivare, precum și pe încălcarea principiului proporționalității.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea unei părți din articolul 7 din regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/661 al Comisiei din 25 aprilie 2019 de asigurare a bunei funcționări a registrului electronic al cotelor pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor (JO 2019, L 112, p. 11), a articolelor 15 și 16 din Regulamentul (UE) nr. 517/2014 din 16 aprilie 2014 privind gazele fluorurate cu efect de seră și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 842/2006 și a inaplicabilității corelative a acestuia pe care incidentală.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că articolul 7 menționat, în măsura în care permite să nu se atribuie operatorului tradițional controlat de declarantul unic cotele calculate pe baza propriilor valori de referință sau atribuie astfel de cote în mod exclusiv declarantului unic, care are același beneficiar efectiv precum primul operator istoric, conduce la o încălcare a articolelor 15 și 16 din Regulamentul (UE) 517/2014.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor fundamentale ale ordinii juridice a Uniunii în materie de proprietate și de drept la inițiativă economică, a articolului 6 TUE coroborat cu articolele 6, 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1 din Protocolul adițional la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și a articolului 11 TFUE. Reclamanta invocă de asemenea un abuz de putere.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că deciziile Comisiei care privează în mod necuvenit filiala reclamantei de cota de hidrofluorocarburi la care filiala ar avea dreptul pe baza valorilor sale de referință aduc atingere drepturilor fundamentale ale reclamantei. Deși dispozițiile regulamentului de punere în aplicare tind să limiteze/excludă alocarea de cote noilor veniți care nu erau operaționali pe piață înainte, aplicarea acestuia pe care a efectuat-o Comisia în privința filialei reclamantei (și așadar a înseși reclamantei) este viciată de un abuz de putere. Viciile și motivele invocate sunt de asemenea valabile pentru cazul în care cotele care revin filialei reclamantei ar trebui să fie înțelese ca fiind alocate reclamantei în calitate de declarant unic.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității și a obligației de motivare în raport cu acest principiu.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că aplicarea articolului 7 din Regulamentul de punere în aplicare 2019/661 care a fost efectuată depășește ceea ce este obligatoriu sau necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite de reglementare, și anume a ameliora și a face mai eficientă utilizarea registrului electronic. Viciile și motivele invocate sunt, de asemenea, valabile pentru cazul în care cotele care revin filialei reclamantei ar trebui să fie înțelese ca fiind alocate reclamantei în calitate de declarant unic: în acest caz, caracterul intruziv al deciziilor privind organizarea societăților grupului de care este responsabilă reclamanta, precum și consecințele contabile, fiscale și economice care decurg de aici, nu ar fi nicidecum justificate, nici rezonabile, având în vedere obiectivele urmărite de reglementare.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 49 și următoarele și a articolului 63 și următoarele TFUE.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că prejudiciul cauzat activității sale prin refuzul de a aloca cotele filialei sale, chiar dacă acestea îi sunt atribuite ei înseși, constituie o încălcare a libertăților fundamentale a pieței interne precum libertatea de stabilire și libera circulație a capitalurilor, precizându-se că reclamanta este o societate de drept italian care a exercitat dreptul de stabilire și de liberă circulație a capitalurilor, care sunt garantate de dreptul Uniunii, pentru a achiziționa o societate de drept spaniol în scopul de a exercita pe această piață o parte din activitatea sa.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor protecției încrederii legitime, securității juridice și neretroactivității normelor care conferă drepturi individuale.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că are dreptul să își organizeze propria activitate comercială, precum și pe cele ale grupului de întreprinderi pe care îl controlează, pe baza previziunilor rezonabile de rentabilitate care sunt corelate cu perspectivele de obținere a cotelor care rezultă din valorile de referință (de asemenea) în favoarea filialei sale spaniole. Decizia de a nu aloca cote Tazzetti SA contravine acestor principii și încalcă obligația de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE în lipsa oricărei explicații referitoare la alegerea operată de Comisie și a oricărei evaluări comparative a intereselor. Atingerea ar fi de asemenea materializată în cazul în care cotele filialei sale spaniole ar fi alocate reclamantei în calitate de declarant unic.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcare principiului egalității de tratament.

                              —

                              În această privință, reclamanta arată că deciziile atacate conduc la a plasa Tazzetti SA într-o situație care nu este diferită de cea care este rezervată noilor veniți pe piață, în condițiile în care Tazzetti SA este, precum reclamanta, un operator istoric stabilit de mult timp pe piață.


title: Cauza T-826/19: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2019 – Tazzetti/Comisia

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/85

      Acțiune introdusă la 4 decembrie 2019 – Tazzetti/Comisia
      (Cauza T-826/19)
      (2020/C 45/70)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Tazzetti, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: M. Condinanzi, E. Ferrero și C. Vivani, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea deciziilor atacate ca fiind nule și neavenite, după constatarea nelegalității acestora și, eventual, neaplicarea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/661, în special a articolului 7 din acesta.

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune are ca obiect anularea Deciziei (Notei) Comisiei Europene din 30 septembrie 2019 ARES (2019) 6048224 adresată reclamantei, a Deciziei (Notei) Comisiei Europene din 27 septembrie 2019 ARES (2019) 6014426 adresată Tazzetti S.p.A., a Deciziei (Notei) Comisiei Europene din 27 septembrie 2019 ARES (2019) 6024220 adresată a Tazzetti S.p.A., precum și a actelor adoptate ulterior și, eventual, după constatarea, în conformitate cu articolul 277 TFUE, a nelegalității Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/661 al Comisiei din 25 aprilie 2019 de asigurare a bunei funcționări a registrului electronic al cotelor pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor (JO L 112 din 26 aprilie 2019), în special a articolului 7 din acesta, declararea inaplicabilității deciziilor de executare a respectivului regulament menționate mai sus și, în consecință, anularea acestora.
      Motivele și principalele argumente sunt similare celor care sunt invocate în cauza T-825/19, Tazzetti/Comisia.


title: Cauza T-833/19: Acțiune introdusă la 6 decembrie 2019 – Grammer/EUIPO (reprezentarea unei figuri geometrice)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/85

      Acțiune introdusă la 6 decembrie 2019 – Grammer/EUIPO (reprezentarea unei figuri geometrice)
      (Cauza T-833/19)
      (2020/C 45/71)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Grammer AG (Amberg, Germania) (reprezentanți: J. Bühling și D. Graetsch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative (reprezentarea unei figuri geometrice) - cererea de înregistrare nr. 15 389 621

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 19 septembrie 2019 în cauza R 1478/2019-2

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura din fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-834/19: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2019 – e*Message Wireless Information Services/EUIPO - Apple (e*message)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/86

      Acțiune introdusă la 5 decembrie 2019 – e*Message Wireless Information Services/EUIPO - Apple (e*message)
      (Cauza T-834/19)
      (2020/C 45/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: e*Message Wireless Information Services GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: A. Hotz. avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Apple Inc. (Cupertino, California, Statele Unite)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „e*message” în culorile galben-portocaliu și negru – marca Uniunii Europene nr. 1 548 619

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 septembrie 2019 în cauza R 2454/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  anularea deciziei Diviziei de anulare a EUIPO nr. 13 800 C din 25 octombrie 2018;

                  —

                  respingerea cererii de declarare a nulității mărcii Uniunii Europene nr. 1 548 619 din 22 septembrie 2016

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientului, în cazul unei intervenții a acestuia din urmă, la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în coroborare cu articolul 7 din același regulament, precum și a articolului 2 prima teză TUE, în coroborare cu articolul 1 alineatul (2) TFUE (principiul statului de drept și principiul rezervei legii);

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în coroborare cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din același regulament, ca urmare a unei erori de drept în aplicarea interpretării actuale a articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului la data depunerii cererii de înregistrare a mărcii contestate și ca urmare a lipsei unor constatări de fapt privind interpretarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului la data depunerii cererii de înregistrare;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în coroborare cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) și cu articolul 64 alineatul (5) din același regulament, ca urmare a lipsei unor constatări de fapt privind percepția publicului la data depunerii cererii de înregistrare, a unor cerințe de probă excesiv de limitate, precum și a constatării existenței unui motiv absolut de refuz la data depunerii cererii de înregistrare în cazul unei proceduri de înregistrare care a avut loc cu mult timp în urmă;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în coroborare cu articolul 7 alineatul (1) litera (c) din același regulament, ca urmare a unei aprecieri eronate a elementelor figurative a mărcii contestate și a lipsei unor constatări de fapt privind data depunerii cererii de înregistrare;

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, în coroborare cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din același regulament, ca urmare a unei aprecieri eronate a caracterului distinctiv și a lipsei unor constatări de fapt privind data depunerii cererii de înregistrare;

                  —

                  încălcarea articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția Europeană a Drepturilor Omului, în coroborare cu articolul 6 alineatele (1) și (3) TUE și cu articolul 2 alineatul (1) TFUE, precum și cu principiile generale ale protecției încrederii legitime și securității juridice (articolul 2 prima teză TUE), ca urmare a unei revocări incorecte a unui act administrativ legal prin care s-a conferit un beneficiu;

                  —

                  încălcarea articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția Europeană a Drepturilor Omului, în coroborare cu articolul 6 alineatele (1) și (3) TUE și cu articolul 2 alineatul (1) TFUE, precum și cu principiile generale ale protecției încrederii legitime și securității juridice (articolul 2 prima teză TUE), ca urmare a unei revocări incorecte a unui act administrativ nelegal prin care s-a conferit un beneficiu.


title: Cauza T-836/19: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (PV)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/87

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Première Vision/EUIPO – Vente-Privee.com (PV)
      (Cauza T-836/19)
      (2020/C 45/73)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Première Vision (Lyon, Franța) (reprezentant: C. Champagner Katz, avocată)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vente-Privee.com SA (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative PV – cererea de înregistrare nr. 13 999 578

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 octombrie 2019 în cauza R 2125/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-838/19: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (instalații pentru distribuția fluidelor)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/88

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (instalații pentru distribuția fluidelor)
      (Cauza T-838/19)
      (2020/C 45/74)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. van Werven, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) și Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: Tinnus Enterprises

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial al Uniunii Europene nr. 1431 829-0006

         Decizia atacată: Decizia provizorie a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 în cauza R 1005/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate prin care camera de recurs a suspendat procedura aflată pe rolul său și dispunerea continuării acestei proceduri;

                  —

                  conexarea prezentei acțiuni în fața Tribunalului cu acțiunile în cauzele R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1010/2018-3 și R 1009/2018-3 formulate simultan în fața Tribunalului de Koopman International;

                  —

                  obligarea Tinnus Enterprises la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Koopman International.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs nu a apreciat și nu a aplicat în mod corect principiul „securității juridice”;

                  —

                  camera de recurs nu a apreciat și nu a aplicat în mod corect principiul „economiei procedurale”;

                  —

                  camera de recurs nu a apreciat și nu a aplicat în mod corect principiul „bunei administrări”;

                  —

                  camera de recurs nu a evaluat comparativ în mod corect interesele tuturor părților.


title: Cauza T-839/19: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International BV/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/89

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International BV/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)
      (Cauza T-839/19)
      (2020/C 45/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. van Werven, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) și Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului în litigiu: Tinnus Enterprises

         Desenul în litigiu: desenul Uniunii Europene nr. 1431829 0002

         Decizia atacată: Decizia provizorie a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 în cauza R 1006/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate prin care s-a suspendat procedura în fața camerei de recurs și dispunerea continuării procedurii în fața camerei de recurs;

                  —

                  conexarea prezentei cauze cu cauzele cu care este sesizat Tribunalul în care sunt atacate deciziile în cauzele R 1008/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 și R 1009/2018-3 ale camerei de recurs, introduse de Koopman International simultan cu prezenta acțiune;

                  —

                  obligarea Tinnus Enterprises la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „securității juridice”;

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „economiei procedurii”;

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „bunei administrări”;

                  —

                  Camera de recurs nu a evaluat corect în mod comparativ interesele părților.


title: Cauza T-840/19: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/90

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)
      (Cauza T-840/19)
      (2020/C 45/76)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. van Werven, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) și Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului în litigiu: Tinnus Enterprises

         Desenul în litigiu: desenul Uniunii Europene nr. 1431 829-0005

         Decizia atacată: Decizia provizorie a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 în cauza R 1008/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate prin care s-a suspendat procedura în fața camerei de recurs și dispunerea continuării procedurii în fața camerei de recurs;

                  —

                  conexarea prezentei cauze cu cauzele cu care este sesizat Tribunalul în care sunt atacate deciziile în cauzele R 1006/2018-3, R 1005/2018-3, R 1010/2018-3 și R 1009/2018-3 ale camerei de recurs, introduse de Koopman International simultan cu prezenta acțiune;

                  —

                  obligarea Tinnus Enterprises la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „securității juridice”;

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „economiei procedurii”;

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „bunei administrări”;

                  —

                  Camera de recurs nu a evaluat corect în mod comparativ interesele părților.


title: Cauza T-841/19: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International BV/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/91

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International BV/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products Import & Export (Fluid distribution equipement)
      (Cauza T-841/19)
      (2020/C 45/77)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. van Werven, lawyer)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) și Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului în litigiu: Tinnus Enterprises

         Desenul în litigiu: desenul Uniunii Europene nr. 1431 829-0008

         Decizia atacată: Decizia provizorie a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 în cauza R 1009/2018-3

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate prin care s-a suspendat procedura în fața camerei de recurs și dispunerea continuării procedurii în fața camerei de recurs;

                  —

                  conexarea prezentei cauze cu cauzele cu care este sesizat Tribunalul în care sunt atacate deciziile în cauzele R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 și R 1010/2018-3 ale camerei de recurs, introduse de Koopman International simultan cu prezenta acțiune;

                  —

                  obligarea Tinnus Enterprises la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „securității juridice”;

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „economiei procedurii”;

                  —

                  Camera de recurs nu a analizat și nu a aplicat în mod corect criteriul „bunei administrări”;

                  —

                  Camera de recurs nu a evaluat corect în mod comparativ interesele părților.


title: Cauza T-842/19: Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International BV/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Echipamente de distribuție a fluidelor)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/92

      Acțiune introdusă la 10 decembrie 2019 – Koopman International BV/EUIPO – Tinnus Enterprises și Mystic Products (Echipamente de distribuție a fluidelor)
      (Cauza T-842/19)
      (2020/C 45/78)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Koopman International BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentant: B. van Werven, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Statele Unite) și Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: Tinnus Enterprises.

         Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1431 829-0007.

         Decizia atacată: Decizia provizorie a Camerei a treia de recurs a EUIPO din 18 septembrie 2019 în cauza R 1010/2018-3.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate de suspendare a procedurii căii de atac în fața camerei de recurs și dispunerea continuării procedurii menționate în fața acesteia;

                  —

                  conexarea prezentei acțiuni introduse la Tribunal cu acțiunile referitoare la cauzele R 1006/2018-3, R 1008/2018-3, R 1005/2018-3 și R 1009/2018-3, introduse de Koopman International simultan cu prezenta acțiune;

                  —

                  obligarea Tinnus Enterprises la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Koopman International.

         Motivele invocate

                  —

                  Camera de recurs nu a examinat și nu a aplicat corect criteriul „securității juridice”;

                  —

                  camera de recurs nu a examinat și nu a aplicat corect criteriul „economiei de procedură”;

                  —

                  camera de recurs nu a examinat și nu a aplicat corect criteriul „bunei administrări”;

                  —

                  camera de recurs nu a efectuat o analiză comparative corectă a intereselor tuturor părților.


title: Cauza T-843/19: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2019 – Correia/CESE

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/93

      Acțiune introdusă la 12 decembrie 2019 – Correia/CESE
      (Cauza T-843/19)
      (2020/C 45/79)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Paula Correia (Woluwe-Saint-Étienne, Belgia) (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

         Pârât: Comitetul Economic și Social European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca admisibilă și fondată;

            în consecință:

                  —

                  anularea deciziei luate la o dată necunoscută, despre care reclamanta a luat cunoștință la 12 aprilie 2019, de a nu o promova/reîncadra în 2019;

                  —

                  obligarea la repararea prejudiciului moral evaluat ex aequo și bono la 2 000 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea garanțiilor procedurale prevăzute la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și pe încălcarea principiului nediscriminării. Reclamanta arată că modul în care Comitetul Economic și Social European ia deciziile de promovare și de reîncadrare a agenților temporari din cadrul secretariatele grupurilor și, în special, din cadrul secretariatului Grupului I aduce atingere garanțiilor procedurale conferite la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale. Aceasta este în special situația deciziei de nepromovare/reîncadrare a reclamantei pentru anul 2019 și pentru alte exerciții. Astfel, această decizie este mai întâi lipsită de orice motivare. În continuare, niciun text, nicio decizie generală sau comunicare adresată reclamantei sau, cu titlu mai general, agenților temporari din cadrul grupurilor sau al Grupului I nu precizează criteriile care urmează să fie reținute și aplicate pentru identificarea, dintre agenții temporari, a celor care vor fi promovați sau reîncadrați. Lipsa unor criterii și a unor garanții de tratament echitabil, de informare și de motivare este cu atât mai contrară cerințelor prevăzute la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale cu cât unii dintre agenții din cadrul secretariatelor și în special din cadrul secretariatului Grupului I au o avansare în carieră foarte rapidă, iar alții, precum reclamanta, foarte lentă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice. Reclamanta susține că, deși Comitetul Economic și Social European dispune de o putere de apreciere pentru a stabili criteriile și modalitățile de aplicare a articolului 10 din Regimul aplicabil celorlalți agenți, aceste criterii și modalități trebuie să garanteze gradul de previzibilitate impus de dreptul Uniunii și, în special, să respecte principiul securității juridice. Or, situația nu este aceasta, având în vedere că nu există criterii care să le permită agenților temporari să știe în ce mod și în ce condiții va interveni o promovare sau o reîncadrare care implică modificarea contractului de muncă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori vădite de apreciere. Potrivit reclamantei, examinarea rapoartelor sale de evaluare de la ultima sa promovare în anul 2016 conduce la concluzia că decizia de a nu o promova în anul 2019 este afectată de o eroare vădită de apreciere.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine. Reclamanta apreciază că interesele sale nu au fost luate în considerare atunci când autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă (AAIC) a decis care agenți urmau să fie promovați sau reîncadrați.


title: Cauza T-844/19: Acțiune introdusă la 12 decembrie 2019 – Apologistics/EUIPO - Peikert (discount-apotheke.de)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/94

      Acțiune introdusă la 12 decembrie 2019 – Apologistics/EUIPO - Peikert (discount-apotheke.de)
      (Cauza T-844/19)
      (2020/C 45/80)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Germania) (reprezentant: H. Hug, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Franz Michael Peikert (Offenbach, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative discount-apotheke.de în culorile verde deschis, verde închis și alb – cererea de înregistrare nr. 14 678 007

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 10 octombrie 2019 în cauza R 2309/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și a deciziei diviziei de opoziție din 5 octombrie 2018;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-847/19: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2019 – X-cen-tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/95

      Acțiune introdusă la 13 decembrie 2019 – X-cen-tek/EUIPO – Altenloh, Brinck & Co. (PAX)
      (Cauza T-847/19)
      (2020/C 45/81)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Germania) (reprezentant: H. Hillers, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Ennepetal, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „PAX” – cererea de înregistrare nr. 16 487 803

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 septembrie 2019 în cauza R 2324/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-858/19: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2019 – easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/96

      Acțiune introdusă la 18 decembrie 2019 – easyCosmetic Swiss/EUIPO – U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations (easycosmetic)
      (Cauza T-858/19)
      (2020/C 45/82)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: easyCosmetic Swiss GmbH (Baar, Elveția) (reprezentanți: D. Terheggen și S. E. Sullivan, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH (Bad Nauheim, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „easycosmetic” – marca Uniunii Europene nr. 13 801 675

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 octombrie 2019 în cauza R 973/2019-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009, în coroborare cu articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din acest regulament.


title: Cauza C-16/18: Hotărârea Curții (Mare Cameră) din 19 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof - Austria) – Michael Dobersberger/Magistrat der Stadt Wien (Trimitere preliminară – Articolele 56 și 57 TFUE – Libera prestare a serviciilor – Directiva 96/71/CE – Aplicabilitate – Articolul 1 alineatul (3) litera (a) – Detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii – Prestarea unor servicii la bordul trenurilor internaționale – Reglementare națională care impune obligații administrative în raport cu detașarea lucrătorilor)

text:
               24.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/2

      Hotărârea Curții (Mare Cameră) din 19 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgerichtshof - Austria) – Michael Dobersberger/Magistrat der Stadt Wien
      (Cauza C-16/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolele 56 și 57 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Directiva 96/71/CE - Aplicabilitate - Articolul 1 alineatul (3) litera (a) - Detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii - Prestarea unor servicii la bordul trenurilor internaționale - Reglementare națională care impune obligații administrative în raport cu detașarea lucrătorilor)
      (2020/C 61/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Michael Dobersberger

         Pârât: Magistrat der Stadt Wien

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (3) litera (a) din Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii trebuie interpretat în sensul că nu include prestarea, în cadrul unui contract încheiat de o întreprindere stabilită într un stat membru și o întreprindere stabilită în alt stat membru și legată prin contract de un operator de transport feroviar stabilit în același stat membru, a unor servicii la bord, de curățenie sau de servire a pasagerilor cu mâncare și băutură, efectuate de lucrători salariați ai primei întreprinderi sau de lucrători puși la dispoziția acesteia de către o întreprindere stabilită la rândul său în primul stat membru, în trenuri internaționale care traversează al doilea stat membru, atunci când acești lucrători desfășoară o parte importantă din munca inerentă acestor servicii pe teritoriul primului stat membru și își încep sau termină serviciul în acest loc.

         (1)  JO C 123, 9.4.2018.


title: Cauza C-752/18: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof - Germania) – Deutsche Umwelthilfe eV/Freistaat Bayern (Trimitere preliminară – Mediu – Articolul 6, articolul 47 primul paragraf și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Directiva 2008/50/CE – Poluare atmosferică – Calitatea aerului înconjurător – Plan privind calitatea aerului – Valori limită pentru dioxidul de azot – Obligația de a adopta măsurile necesare pentru a asigura o perioadă de depășire minimă – Obligația instanțelor naționale de a lua orice măsură necesară – Refuz din partea unui guvern regional de a se conforma unei somații judecătorești – Privare de libertate avută în vedere împotriva unor înalți reprezentanți politici sau a unor înalți funcționari din regiunea în cauză în scopul constrângerii la executarea unei hotărâri judecătorești – Protecție jurisdicțională efectivă – Dreptul la libertate personală – Temei juridic – Proporționalitate)

text:
               24.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/17

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 decembrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bayerischer Verwaltungsgerichtshof - Germania) – Deutsche Umwelthilfe eV/Freistaat Bayern
      (Cauza C-752/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Articolul 6, articolul 47 primul paragraf și articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Directiva 2008/50/CE - Poluare atmosferică - Calitatea aerului înconjurător - Plan privind calitatea aerului - Valori limită pentru dioxidul de azot - Obligația de a adopta măsurile necesare pentru a asigura o perioadă de depășire minimă - Obligația instanțelor naționale de a lua orice măsură necesară - Refuz din partea unui guvern regional de a se conforma unei somații judecătorești - Privare de libertate avută în vedere împotriva unor înalți reprezentanți politici sau a unor înalți funcționari din regiunea în cauză în scopul constrângerii la executarea unei hotărâri judecătorești - Protecție jurisdicțională efectivă - Dreptul la libertate personală - Temei juridic - Proporționalitate)
      (2020/C 61/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Deutsche Umwelthilfe eV

         Pârât: Freistaat Bayern

         Dispozitivul

      Dreptul Uniunii, în special articolul 47 primul paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări caracterizate printr-un refuz persistent al unei autorități naționale de a se conforma unei hotărâri judecătorești prin care este obligată să execute o obligație clară, precisă și necondiționată care decurge din dreptul menționat, în special din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa, revine instanței naționale competente sarcina să dispună împotriva titularilor unei funcții care implică exercițiul autorității publice privarea de libertate în scopul constrângerii la executarea unei hotărâri judecătorești în cazul în care, în dispozițiile dreptului intern, există un temei juridic pentru adoptarea unei asemenea constrângeri care să fie suficient de accesibil, precis și previzibil în aplicarea sa și în măsura în care limitarea care ar fi adusă dreptului la libertate, garantat prin articolul 6 din Carta drepturilor fundamentale, în urma unei astfel de dispuneri respectă celelalte condiții impuse în această privință la articolul 52 alineatul (1) din aceasta. În schimb, în lipsa unui astfel de temei juridic în dreptul intern, dreptul Uniunii nu abilitează această instanță să recurgă la o asemenea măsură.

         (1)  JO C 54, 11.2.2019.


title: Cauza C-428/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 4 iunie 2019 – OL și alții/Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

text:
               23.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/5

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 4 iunie 2019 – OL și alții/Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.
      (Cauza C-428/19)
      (2020/C 95/04)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: OL, PM și RO

         Pârâtă: Rapidsped Fuvarozási és Szállítmányozási Zrt.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 96/71/CE (1) coroborat cu articolele 3 și 5 din aceasta, precum și cu articolele 285 și 299 din Codul muncii trebuie interpretat în sensul că încălcarea directivei respective și a reglementării franceze privind salariul minim poate fi invocată de lucrătorii maghiari împotriva angajatorilor maghiari în cadrul unei proceduri inițiate în fața instanțelor maghiare?

                  2)

                  Diurnele destinate să acopere cheltuielile ocazionale în timpul detașării unui lucrător în străinătate trebuie considerate ca făcând parte din salariu?

                  3)

                  Este contrară articolului 10 din Regulamentul nr. 561/2006/CE (2) practica constând în faptul că, în cazul unei economii determinate în mod proporțional cu distanța parcursă și cu consumul de carburant, angajatorul plătește conducătorului unui vehicul de transport, potrivit unei formule, o indemnizație care nu face parte din salariul stabilit în contractul său de muncă și pentru care nu se plătesc nici impozite, nici contribuții sociale?
                  Cu toate acestea, economia de carburant stimulează conducătorii de vehicule de transport să conducă într-un mod care ar putea să pună în pericol siguranța traficului (de exemplu, prin utilizarea, pe o perioadă cât mai lungă, a sistemului constând în oprirea motorului la coborâre).

                  4)

                  Directiva 96/71/CE trebuie aplicată transportului internațional de mărfuri, ținând seama în special de faptul că Comisia Europeană a inițiat o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Franței și a Germaniei pentru a aplica legislația privind salariul minim în sectorul transportului rutier?

                  5)

                  În cazul în care nu a fost transpusă în dreptul național, o directivă poate, prin ea însăși, să creeze obligații în sarcina unui particular și, prin urmare, să constituie în sine temeiul unei acțiuni împotriva unui particular în cadrul unui litigiu aflat pe rolul unei instanțe naționale?

         (1)  Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO 1997, L 18, p. 1, Ediție specială, 5/vol. 4, p. 29).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO 2006, L 102, p. 1, Ediție specială, 5/vol. 8, p. 214).