title: Cauza T-411/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — Artisjus/Comisia ( Măsuri provizorii — Decizia Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materie de gestiune colectivă a drepturilor de autor — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/39

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — Artisjus/Comisia
   (Cauza T-411/08 R)
   („Măsuri provizorii - Decizia Comisiei prin care se dispune încetarea unei practici concertate în materie de gestiune colectivă a drepturilor de autor - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 69/90)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: Z. Hegymegi-Barakonyi și P. Vörös, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și V. Bottka, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a aplicării dispozițiilor coroborate ale articolului 3 și ale articolului 4 alineatele (2) și (3) din Decizia C (2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC), în măsura în care este vizată reclamanta.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-249/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Hristo Byankov/Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (Dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre — Directiva 2004/38/CE — Articolul 27 — Măsură administrativă de interzicere a părăsirii teritoriului național pentru neplata unei datorii contractate față de o persoană juridică de drept privat — Principiul securității juridice în raport cu actele administrative cu caracter definitiv — Principiile echivalenței și efectivității)

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 octombrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Hristo Byankov/Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti
   (Cauza C-249/11) (1)

   (Dreptul cetățenilor Uniunii și al membrilor familiilor acestora la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre - Directiva 2004/38/CE - Articolul 27 - Măsură administrativă de interzicere a părăsirii teritoriului național pentru neplata unei datorii contractate față de o persoană juridică de drept privat - Principiul securității juridice în raport cu actele administrative cu caracter definitiv - Principiile echivalenței și efectivității)
   2012/C 366/20
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad Sofia-grad

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Hristo Byankov

      Pârât: Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad Sofia-grad — Interpretarea articolului 4 TUE, coroborat cu articolele 20 TFUE și 21 TFUE, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Interpretarea articolului 27 alineatul (1) și a articolului 31 alineatele (1) și (3) din Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Limitări ale dreptului de liberă circulație — Ordin prin care se aplică o măsură administrativă de interdicție de a părăsi teritoriul unui debitor ca urmare a neplății unei creanțe — Principiul securității juridice în raport cu actele administrative rămase definitive — Obligația sau lipsa unei obligații a autorității administrative competente de a efectua o reexaminare a legalității unui act administrativ care nu a fost contestat și care, prin urmare, a rămas definitiv, pentru a garanta inexistența unor restricții disproporționate privind dreptul de liberă circulație

      Dispozitivul

               1.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune aplicării unei dispoziții naționale care impune o limitare a dreptului la liberă circulație în cadrul Uniunii al unui resortisant al unui stat membru pentru simplul motiv că acesta are o datorie, care depășește un cuantum stabilit prin lege și care nu este însoțită de garanții, față de o persoană juridică de drept privat.

               2.

               Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia procedura administrativă care conduce la adoptarea unei interdicții de ieșire de pe teritoriu, precum cea din acțiunea principală, care a dobândit caracter definitiv și nu a fost contestată în instanță nu poate fi redeschisă, în cazul în care această interdicție ar fi vădit contrară dreptului Uniunii decât în condiții de natura celor enunțate limitativ la articolul 99 din Codul de procedură administrativă (Administrativnoprotsesualen kodeks), și aceasta, în pofida faptului că o astfel de interdicție continuă să producă efecte juridice în privința destinatarului.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza C-396/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Klagenævnet for Udbud (Danemarca) la 20 august 2014 – MT Højgaard A/S și Züblin A/S/Banedanmark

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Klagenævnet for Udbud (Danemarca) la 20 august 2014 – MT Højgaard A/S și Züblin A/S/Banedanmark
   (Cauza C-396/14)
   2014/C 388/06
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Klagenævnet for Udbud

      Părțile din procedura principală

      Contestatare: MT Højgaard A/S și Züblin A/S

      Pârâtă: Banedanmark

      Întrebarea preliminară

   Principiul egalității de tratament prevăzut la articolul 10 din Directiva 2004/17/CE (1) coroborat cu articolul 51 din directiva menționată trebuie interpretat în sensul că, într-o situație precum cea din litigiul principal, se opune ca o autoritate contractantă să atribuie contractul unui ofertant care nu a participat la preselecție și care, prin urmare, nu a fost preselectat?

      (1)  Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).


title: Cauza T-294/13: Acțiune introdusă la 27 mai 2013 — Fialtor/Comisia și BCE

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/19

         Acțiune introdusă la 27 mai 2013 — Fialtor/Comisia și BCE
   (Cauza T-294/13)
   (2013/C 226/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Fialtor Ltd (Belize, Belize) (reprezentanți: C. Paschalides, Solicitor, și A. Paschalides, avocat)

      Pârâte: Banca Centrală Europeană și Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               acordarea unor despăgubiri în cuantum de 278 925,79 euro pentru faptul că condițiile impuse la punctele 1.23-1.27 din memorandumul de înțelegere din 26 aprilie 2013 încheiat între Cipru și pârâte conțineau cerințe care încălcau flagrant o legislație de rang superior pentru protecția individului, și anume: articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 din Primul Protocol la Convenția europeană a drepturilor omului;

               —

               declararea respectivelor condiții ca fiind nule și dispunerea unei revizuiri urgente a instrumentelor de asistență financiară prevăzute la articolele 14-18 din Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate (denumit în continuare „Tratatul MES”), potrivit articolului 19, luând în considerare hotărârea Tribunalului, în vederea operării modificărilor necesare pentru respectarea acestei hotărâri și

               —

               în măsura în care despăgubirile solicitate în primul capăt de cerere nu sunt acordate deoarece condițiile menționate trebuie să fie anulate, acordarea de despăgubiri pentru încălcarea articolului 263 TFUE.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că respectivele condiții din memorandumul de înțelegere conțineau cerințe „care încălcau flagrant o normă superioară de drept pentru protecția individului” (1), întrucât:

                           —

                           norma de drept menționată este superioară deoarece este conținută în Cartă și în CEDO;

                           —

                           potrivit articolului 51 alineatul (1) din Cartă și articolului 6 alineatul (2) TUE, pârâtele au obligația să respecte și să promoveze drepturile fundamentale garantate de Cartă și de CEDO și

                           —

                           depozitele bancare constituie bunuri în sensul articolului 17 din Cartă menționat și al articolului 1 din Primul Protocol la CEDO.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că încălcările de mai jos, considerate împreună, au fost atât de ample, încât au determinat o încălcare flagrantă a unei legislații de rang superior, după cum urmează:

                           —

                           la momentul lipsirii reclamantei de depozitele sale bancare, nu existau „cazuri[…] și condiții[…] prevăzute de lege” în acquis-ul referitor la lipsirea de depozite bancare, contrar Cartei și Protocolului;

                           —

                           reclamanta a fost lipsită de depozitele sale fără o „despăgubir[e] just[ă] acordat[ă] în timp util”, contrar articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           lipsirea de depozite este, la prima vedere, nelegală, cu excepția cazului în care, cu „respectarea principiului proporționalității, […] [este] necesar[ă] și numai dacă răspund[e] efectiv obiectivelor de interes general recunoscute de Uniune sau necesității protejării drepturilor și libertăților celorlalți” (2);

                           —

                           interesul public concurent constând în prevenirea panicii și a afectării sistemului bancar, pe termen scurt și mediu, nu a fost luat în considerare la evaluarea interesului public potrivit articolului 17 din Cartă și articolului 1 din Protocol;

                           —

                           scopul nu a fost de a aduce prejudicii sau de a penaliza Ciprul, ci de a-i aduce un beneficiu acestuia și zonei euro prin oferirea unui sprijin pentru realizarea stabilității și, astfel, prin sprijinirea instituțiilor sale financiare și a viabilității sale economice, nu prin destabilizarea acestora și

                           —

                           nu exista un raport de proporționalitate între ingerință și scopul legitim, întrucât, potrivit articolului 3 din Tratatul MES 2012, obiectivul veritabil era „mobilizarea unor resurse financiare și furnizarea, cu o condiționare strictă […] a unui sprijin pentru stabilitatea membrilor săi care se confruntă sau riscă să se confrunte cu probleme grave de finanțare, dacă este indispensabil pentru menținerea stabilității financiare a zonei euro în ansamblu și a statelor sale membre”, fără a paraliza economia acesteia.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că lipsirea reclamantei de depozitele sale nu era necesară sau proporțională.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că, în cele din urmă, pârâtele au determinat lipsirea reclamantei de depozitele sale bancare deoarece, în lipsa încălcării flagrante, depozitele bancare ale reclamantei ar fi fost protejate de drepturile de care beneficiază aceasta în temeiul Cartei și al Protocolului, astfel încât pierderea reclamantei era suficient de directă și de previzibilă.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, în cazul în care afirmațiile de mai sus sunt fondate, condițiile menționate trebuie declarate nule, cu toate că respectivele condiții erau adresate Ciprului, întrucât acestea o privesc în mod direct și individual pe reclamantă, pentru motivul că aceste condiții și modul în care au fost implementate încalcă Tratatul și/sau o normă de drept în legătură cu aplicarea acestuia și/sau, în măsura în care se consideră că lipsirea reclamantei de depozitul său bancar a subminat principiul supremației legii, cu încălcarea articolului 6 alineatul (1) TUE, au constituit un abuz de putere.

      (1)  A se vedea Hotărârea din 2 decembrie 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Consiliul (5/71, Rec., p. 975).

      (2)  Articolul 52 alineatul (1) din Cartă.


title: Cauza T-253/14: Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2015 – Chemo Ibérica/OAPI – Novartis (EXELTIS)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/58

         Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2015 – Chemo Ibérica/OAPI – Novartis (EXELTIS)
   (Cauza T-253/14) (1)

   (2015/C 381/74)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-657/14: Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2015 – Spania/Comisia

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/39

      Ordonanța Tribunalului din 9 februarie 2015 – Spania/Comisia
      (Cauza T-657/14) (1)

      (2015/C 107/52)
      Limba de procedură: spaniola
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 380, 27.10.2014.


               15.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 193/1

         2009/C 193/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 180, 1.8.2009

      Publicații anterioare

      JO C 167, 18.7.2009

      JO C 153, 4.7.2009

      JO C 141, 20.6.2009

      JO C 129, 6.6.2009

      JO C 113, 16.5.2009

      JO C 102, 1.5.2009

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-648/11: Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2014 – Smart Technologies/OAPI (SMART NOTEBOOK)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/24

         Ordonanța Tribunalului din 17 iulie 2014 – Smart Technologies/OAPI (SMART NOTEBOOK)
   (Cauza T-648/11) (1)

   2014/C 329/35
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza C-547/09: Ordonanța președintelui Curții din 20 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Innsbruck — Austria) — Pensionsversicherungsanstalt/Andrea Schwab

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/23

         Ordonanța președintelui Curții din 20 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Innsbruck — Austria) — Pensionsversicherungsanstalt/Andrea Schwab
   (Cauza C-547/09) (1)

   2011/C 232/36
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauza C-289/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 24 mai 2016 – Kamin und Grill Shop GmbH/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 24 mai 2016 – Kamin und Grill Shop GmbH/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.
   (Cauza C-289/16)
   (2016/C 350/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: Kamin und Grill Shop GmbH

      Reclamantă și intimată: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Întrebarea preliminară

   În sensul articolului 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 834/2007 (1), se consideră că un operator sau personalul său de vânzări vinde produsele „direct” consumatorului final, fără implicarea unui terț sau faptul că vinde „direct” presupune în plus ca vânzarea să se realizeze la locul de depozitare a produselor, în prezența atât a întreprinzătorului sau a personalului său de vânzări, cât și a consumatorului final?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice, precum și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 2092/91 (JO L 189, p. 1).


title: Cauza C-138/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin -Germania) – Naime Dogan/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară — Acordul de asociere CEE-Turcia — Protocol adițional — Articolul 41 alineatul (1) — Dreptul de ședere al membrilor familiei unor resortisanți turci — Reglementare națională care impune dovedirea cunoștințelor lingvistice de bază pentru membrul familiei care dorește să intre pe teritoriul național — Admisibilitate — Directiva 2003/86/CE — Reîntregirea familiei — Articolul 7 alineatul (2) — Compatibilitate)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin -Germania) – Naime Dogan/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-138/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Acordul de asociere CEE-Turcia - Protocol adițional - Articolul 41 alineatul (1) - Dreptul de ședere al membrilor familiei unor resortisanți turci - Reglementare națională care impune dovedirea cunoștințelor lingvistice de bază pentru membrul familiei care dorește să intre pe teritoriul național - Admisibilitate - Directiva 2003/86/CE - Reîntregirea familiei - Articolul 7 alineatul (2) - Compatibilitate))
   2014/C 315/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Naime Dogan

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Dispozitivul

   Articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității Economice Europene prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 de încheiere a protocolului adițional, precum și a protocolului financiar, semnate la 23 noiembrie 1970, anexate la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia și referitor la măsurile care urmează să fie adoptate pentru intrarea în vigoare a acestora, trebuie interpretat în sensul că clauza de standstill prevăzută la această dispoziție se opune unei măsuri de drept național, introdusă după intrarea în vigoare a respectivului protocol adițional în statul membru în cauză, prin care se impune soților resortisanților turci cu reședința în statul membru menționat care doresc să intre pe teritoriul acestui stat în vederea reîntregirii familiei condiția de a dovedi în prealabil că au dobândit cunoștințe lingvistice elementare în limba oficială a acestui stat membru.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-583/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 12 decembrie 2012 — Sintax Trading OÜ/Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Riigikohus (Estonia) la 12 decembrie 2012 — Sintax Trading OÜ/Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   (Cauza C-583/12)
   2013/C 55/07
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Riigikohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sintax Trading OÜ

      Pârât: Maksu- ja Tolliamet Põhja maksu- ja tollikeskus

      Intervenientă: OÜ Acerra

      Întrebările preliminare

               1.

               Procedura „prin care să se stabilească dacă a avut loc o încălcare a unui drept de proprietate intelectuală”, menționată la articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1383/2003 (1), se poate desfășura și de serviciul vamal sau „autoritatea competentă pentru a hotărî” care face obiectul capitolului III trebuie să fie distinctă de autoritățile vamale?

               2.

               Considerentul (2) al Regulamentului nr. 1383/2003 menționează drept obiectiv al regulamentului protecția consumatorilor, iar potrivit considerentului (3) este necesar să se instituie o procedură adecvată care să le permită autorităților vamale să impună respectarea cât mai strictă a interdicției privind introducerea pe teritoriul vamal al Comunității de mărfuri care aduc atingere unui drept de proprietate intelectuală, fără a limita totuși libertatea comerțului licit menționată în considerentul (2) al acestui regulament și în considerentul (1) al Regulamentului de punere în aplicare nr. 1891/2004 (2). Este compatibil cu aceste obiective ca măsurile prevăzute la articolul 17 din Regulamentul nr. 1383/2003 să poată fi aplicate doar atunci când titularul inițiază procedura în vederea constatării unei atingeri aduse unui drept de proprietate intelectuală, menționată la articolul 13 alineatul (1) din regulament, sau trebuie să li recunoască și autorităților vamale posibilitatea de a iniția procedura respectivă, pentru a permite o mai bună realizare a acestor obiective?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală (JO L 196, p. 7, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 18)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1891/2004 al Comisiei din 21 octombrie 2004 de stabilire a dispozițiilor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală (JO L 328, p. 16, Ediție specială, 02/vol. 17, p. 58)


title: Cauza T-309/15 P: Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – CW/Parlamentul („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Hărțuire morală — Obligația de asistență care incumbă administrației — Articolul 24 din statut — Cerere de asistență — Măsuri provizorii de distanțare — Obligația de solicitudine — Răspundere — Cerere de despăgubiri — Decizie de respingere a reclamației administrative — Denaturarea elementelor de probă — Eroare de drept”)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/20

         Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – CW/Parlamentul
   (Cauza T-309/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Hărțuire morală - Obligația de asistență care incumbă administrației - Articolul 24 din statut - Cerere de asistență - Măsuri provizorii de distanțare - Obligația de solicitudine - Răspundere - Cerere de despăgubiri - Decizie de respingere a reclamației administrative - Denaturarea elementelor de probă - Eroare de drept”))
   (2016/C 462/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: CW (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: M. Dean și E. Taneva, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 26 martie 2015, CW/Parlamentul (F-124/13, EU:F:2015:23) având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 26 martie 2015, CW/Parlamentul (F-124/13).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare în fața unei camere a Tribunalului, alta decât cea care a statuat asupra prezentului recurs.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 270, 17.8.2015.


title: Cauza T-30/13: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2013 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend)

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/27

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2013 — GRE/OAPI — Villiger Söhne (LIBERTE american blend)
   (Cauza T-30/13)
   2013/C 79/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentanți: I. Memmler și S. Schulz, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 noiembrie 2012 în cauza R 731/2012-1,

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „LIBERTE american blend” pentru bunuri din clasa 34 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 481 252

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Villiger Söhne GmbH

      Marca sau semnul invocat: marca verbală și marca figurativă care cuprind elementele verbale „La LIBERTAD” pentru bunuri din clasele 14 și 34

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-443/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Sanofi [Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolul 3 — Condiții de obținere a acestui certificat — Introduceri pe piață succesive a două medicamente care conțin, în parte sau în totalitate, același principiu activ — Compoziție de principii active dintre care unul a fost deja comercializat sub forma unui medicament cu principiu activ unic — Posibilitatea de a obține mai multe certificate pornind de la același brevet și de la două autorizații de introducere pe piață]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/18

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 decembrie 2013 [cerere de decizie preliminară formulată de High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit] — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Sanofi
   (Cauza C-443/12) (1)

   (Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 - Condiții de obținere a acestui certificat - Introduceri pe piață succesive a două medicamente care conțin, în parte sau în totalitate, același principiu activ - Compoziție de principii active dintre care unul a fost deja comercializat sub forma unui medicament cu principiu activ unic - Posibilitatea de a obține mai multe certificate pornind de la același brevet și de la două autorizații de introducere pe piață)
   2014/C 52/30
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd

      Pârâtă: Sanofi

      Cu participarea: Sanofi Pharma Bristol-Myers Squibb SNC

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolului 3 literele (a) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) — Condiții de obținere a certificatului suplimentar de protecție — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii — Posibilitatea de a acorda certificatul pentru fiecare medicament în cazul unui brevet care acoperă mai multe medicamente

      Dispozitivul

   În împrejurări precum cele din litigiul principal, în care, în temeiul unui brevet care protejează un principiu activ novator și al unei autorizații de introducere pe piață a unui medicament care îl conține ca principiu activ unic, titularul acestui brevet a obținut deja, pentru acest principiu activ, un certificat suplimentar de protecție care îi permite să se opună utilizării principiului activ menționat singur sau în combinație cu alte principii active, articolul 3 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că se opune ca, în temeiul aceluiași brevet, dar al unei autorizații de introducere pe piață ulterioare a unui medicament diferit care conține principiul activ menționat în compoziție cu un alt principiu activ, care nu este, ca atare, protejat de brevetul menționat, titularul respectivului brevet să obțină un al doilea certificat suplimentar de protecție privind această compoziție de principii active.

      (1)  JO C 389, 15.12.2012.


title: Cauzele conexate T-142/94 și T-143/94: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 mai 2009 — Roche/Consiliul și Comisia

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/50

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 5 mai 2009 — Roche/Consiliul și Comisia
   (Cauzele conexate T-142/94 și T-143/94) (1)

   2009/C 153/94

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 174, 25.6.1994.


title: Cauza T-41/10: Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2011 — SIMS — École de ski internationale/OAPI — SNMSF (esf école du ski français) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară figurativă esf école du ski français — Motive absolute de refuz — Emblemă a unui stat — Articolul 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 6 ter din Convenția de la Paris — Marcă de natură să înșele publicul consumator — Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/24

         Hotărârea Tribunalului din 5 mai 2011 — SIMS — École de ski internationale/OAPI — SNMSF (esf école du ski français)
   (Cauza T-41/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară figurativă esf école du ski français - Motive absolute de refuz - Emblemă a unui stat - Articolul 7 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 6 ter din Convenția de la Paris - Marcă de natură să înșele publicul consumator - Articolul 7 alineatul (1) litera (g) din Regulamentul nr. 207/2009)
   2011/C 186/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Syndicat international des moniteurs de ski — École de ski internationale (SIMS — École de ski internationale) (Albertville, Franța) (reprezentant: L. Raison-Rebufat, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial A. Folliard-Monguiral, ulterior A. Folliard-Monguiral și J. Crespo Carrillo, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Syndicat national des moniteurs du ski français (SNMSF) (Meylan, Franța) (reprezentant: J.-P. Stouls, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 noiembrie 2009 (cauza R 235/2009-1) privind o procedură de declarare a nulității între Syndicat international des moniteurs de ski — École de ski internationale (SIMS — École de ski internationale) și Syndicat national des moniteurs du ski français (SNMSF)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Syndicat international des moniteurs de ski — École de ski internationale (SIMS-École de ski internationale) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI).

               3.

               Syndicat national des moniteurs du ski français suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 100, 17.4.2010.


title: Cauzele conexate C-231/07 și 232/07: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 mai 2008 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Cour d'Appel de Bruxelles — Belgia) — Tiercé Ladbroke SA (C-231/07), Derby SA (C-232/07)/État belge (Regulamentul de procedură — Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf — A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul (3) — Scutiri — Noțiunile conturi de depozit și plăți — Refuzul scutirii)

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/6

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 mai 2008 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Cour d'Appel de Bruxelles — Belgia) — Tiercé Ladbroke SA (C-231/07), Derby SA (C-232/07)/État belge
   (Cauzele conexate C-231/07 și 232/07) (1)

   (Regulamentul de procedură - Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf - A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul (3) - Scutiri - Noțiunile „conturi de depozit’ și „plăți’ - Refuzul scutirii)
   (2008/C 183/11)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour d'appel de Bruxelles
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Tiercé Ladbroke SA (C-231/07), Derby SA (C-232/07)

      Pârât: État belge
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutiri ale operațiunilor, inclusiv negocierile, privind conturile de depozit și plățile — Pariuri, loterii și alte jocuri de noroc — Prestările agenților însărcinați să colecteze pariurile pe seama unui mandant, și să plătească eventualele câștiguri persoanelor care pariază — Posibilitate de a beneficia de scutirea prevăzută la articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul (3)?
   Dispozitivul
   Termenii „operațiuni, inclusiv negocierea, privind conturile de depozit [și] plăți[le]” utilizați la articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 3 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, trebuie interpretați în sensul că nu au în vedere prestarea de servicii realizată de un mandatar, care acționează pe seama unui mandant ce exercită o activitate de încheiere de pariuri pe curse de cai și pe alte evenimente sportive, constând în faptul că mandatarul acceptă pariurile în numele mandantului, înregistrează pariurile, confirmă clientului, prin înmânarea biletului, că pariul este încheiat, colectează fondurile, plătește câștigurile, își asumă singur față de mandant răspunderea pentru gestionarea fondurilor colectate, precum și pentru furturile și/sau pierderile de bani și percepe o remunerație sub forma unui comision din partea mandantului ca plată pentru această activitate.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-130/14 P: Hotărârea Tribunalului din 22 octombrie 2015 – Consiliul/Simpson („Recurs — Funcție publică — Funcționari — Avansare în grad — Încadrare în grad — Decizie de a nu acorda persoanei interesate gradul AD 9 în urma reușitei sale la un concurs general de grad AD 9 — Denaturarea elementelor de probă”)

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/28

         Hotărârea Tribunalului din 22 octombrie 2015 – Consiliul/Simpson
   (Cauza T-130/14 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Avansare în grad - Încadrare în grad - Decizie de a nu acorda persoanei interesate gradul AD 9 în urma reușitei sale la un concurs general de grad AD 9 - Denaturarea elementelor de probă”))
   (2015/C 414/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bauer și A. Bisch, ulterior M. Bauer și E. Rebasti, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Erik Simpson (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 Simpson/Consiliul (F-142/11, RepFP, EU:F:2013:201), prin care se urmărește anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 12 decembrie 2013 Simpson/Consiliul (F-142/11, RepFP, EU:F:2013:201) în măsura în care Tribunalul Funcției Publice a anulat decizia prin care Consiliul Uniunii Europene a respins cererea domnului Erik Simpson prin care se urmărea obținerea unei avansări în gradul AD 9 pentru motivul că reușise concursul EPSO/AD/113/07 și în măsura în care a obligat Consiliul la plata tuturor cheltuielilor de judecată (punctele 1 și 3 din dispozitivul acestei hotărâri).

               2)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-338/11: Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2012 — Getty Images/OAPI (PHOTOS.COM) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PHOTOS.COM — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/35

         Hotărârea Tribunalului din 21 noiembrie 2012 — Getty Images/OAPI (PHOTOS.COM)
   (Cauza T-338/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale PHOTOS.COM - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 9/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Getty Images (US), Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentant: P. Olson, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 6 aprilie 2011 (cauza R 1831/2010-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal PHOTOS.COM ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Getty Images (US), Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza C-361/14 P: Recurs introdus la 25 iulie 2014 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 mai 2014 în cauzele T-458/10-T-467/10 și T-471/10, Peter McBride și alții/Comisia Europeană

text:
               29.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/14

         Recurs introdus la 25 iulie 2014 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 13 mai 2014 în cauzele T-458/10-T-467/10 și T-471/10, Peter McBride și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-361/14 P)
   2014/C 339/16
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet, A. Szmytkowska, agenți, B. Doherty, Barrister)

      Cealalte părți din procedură: Peter McBride, Hugh McBride, Mullglen Ltd, Cathal Boyle, Thomas Flaherty, Ocean Trawlers Ltd, Patrick Fitzpatrick, Eamon McHugh, Eugene Hannigan, Larry Murphy și Brendan Gill

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a șaptea) pronunțate la 13 mai 2014 în cauzele conexate T-458/10-T-467/10 și T-471/10 Peter McBride și alții/Comisia Europeană;

               —

               respingerea acțiunii în anulare și, în orice caz, a primului motiv;

               —

               sau, în subsidiar, trimiterea spre rejudecare a cauzei la Tribunalul Uniunii Europene pentru a se pronunța asupra motivelor invocate în fața acestuia, cu privire la care Curtea de Justiție a Uniunii Europene nu s-a pronunțat și

               —

               obligarea reclamanților în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura recursului și în procedura în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia susține că hotărârea împotriva căreia este formulat recursul trebuie anulată pentru următoarele motive:

               —

               în primul rând, Tribunalul a interpretat în mod eronat și a aplicat în mod eronat articolul 266 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE” sau „tratatul”) coroborat cu articolul 263 TFUE și cu principiul efectivității, cu principiul de atribuire a competențelor, cu principiul securității juridice, cu principiul continuității ordinii juridice, cu aplicarea legii în timp, cu principiul încrederii legitime și cu principiile care guvernează succesiunea în timp a normelor de drept, în măsura în care Tribunalul a anulat unele decizii ale Comisiei prin care aceasta și-a executat obligațiile care îi reveneau în temeiul hotărârilor pronunțate în cauzele conexate T-218/03-T-241/03, Boyle și alții/Comisia și în cauzele conexate C-373/06 P, C-379/06 P și C-382/06 P, Flaherty și alții/Comisia. Potrivit hotărârii atacate, Comisia era obligată să ia măsurile necesare pe care le implica executarea acelor hotărâri, dar nu era competentă să procedeze în acest sens.

               —

               în al doilea rând, Tribunalul a omis să motiveze adecvat hotărârea sa și să răspundă la un argument esențial al Comisiei (precum și la o problemă de admisibilitate în una dintre cauze). În consecință, acesta a încălcat articolul 36 din Statutul Curții de Justiție și articolul 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.


title: Cauza C-342/08: Acțiune introdusă la 24 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/17

         Acțiune introdusă la 24 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-342/08)
   (2008/C 285/29)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și A. Sipos, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a prevăzut elaborarea unui plan de urgență extern pentru toate unitățile prevăzute la articolul 9 din Directiva 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (1), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 (2), Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu articolul 11 alineatul (1) litera (c) din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia susține că elaborarea planurilor de urgență externe pentru măsurile care trebuie luate în exteriorul unităților care intră sub incidența articolului 9 din Directiva 96/82/CE reprezintă o cerință fundamentală a acestei directive. Regatul Belgiei nu și-ar fi îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei în măsura în care nu ar fi elaborat astfel de planuri pentru 59 de unități situate pe teritoriul său, de vreme ce, în conformitate cu prevederile acestei directive, planurile respective ar fi trebuit elaborate în termen de maximum trei ani de la data limită de transpunere a directivei, mai exact 3 februarie 2002.

      (1)  JO 1997, L 10, p. 13, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 8.

      (2)  Directiva 2003/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2003 de modificare a Directivei 96/82/CE a Consiliului privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanțe periculoase (JO L 345, p. 97, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 20).


title: Cauza C-595/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Fiscale Eenheid X NV cs [Trimitere preliminară — A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 — Fonduri comune de plasament — Noțiune — Investiții în bunuri imobile — Gestionarea de fonduri comune de plasament — Noțiune — Exploatarea efectivă a unui bun imobil]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/2

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden – Țările de Jos) – Staatssecretaris van Financiën/Fiscale Eenheid X NV cs
   (Cauza C-595/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 - Fonduri comune de plasament - Noțiune - Investiții în bunuri imobile - Gestionarea de fonduri comune de plasament - Noțiune - Exploatarea efectivă a unui bun imobil])
   (2016/C 048/02)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Fiscale Eenheid X NV cs

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/680/CEE a Consiliului din 16 decembrie 1991, trebuie interpretat în sensul că societățile de plasament precum societățile în discuție în litigiul principal, în care capitalul este reunit de mai mulți investitori care suportă riscul aferent gestionării activelor reunite în acestea în vederea achiziționării, a posesiei, a gestionării și a vânzării de bunuri imobile în scopul obținerii unui profit, care va fi distribuit tuturor deținătorilor de părți sub formă de dividende, aceștia din urmă obținând și un avantaj ca urmare a creșterii valorii participației lor, pot fi considerate „fonduri comune de plasament” în sensul acestei dispoziții, cu condiția ca statul membru în cauză să fi supus aceste societăți unei supravegheri specifice din partea sa.

               2)

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretat în sensul că noțiunea „gestionare” care figurează în această dispoziție nu vizează exploatarea efectivă a bunurilor imobile ale unui fond comun de plasament.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-500/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Giudice di pace di Genova — Italia) — Corporación Dermoestética SA/To Me Group Advertising Media (Articolul 3 alineatul (1) litera (g) CE și articolele 4 CE, 10 CE, 43 CE, 49 CE, 81 CE, 86 CE și 98 CE — Legislație națională care interzice publicitatea în materia tratamentelor medicale și chirurgicale de natură estetică)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Giudice di pace di Genova — Italia) — Corporación Dermoestética SA/To Me Group Advertising Media
   (Cauza C-500/06) (1)

   (Articolul 3 alineatul (1) litera (g) CE și articolele 4 CE, 10 CE, 43 CE, 49 CE, 81 CE, 86 CE și 98 CE - Legislație națională care interzice publicitatea în materia tratamentelor medicale și chirurgicale de natură estetică)
   (2008/C 223/14)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Giudice di pace di Genova
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Corporación Dermoestética SA

      Pârâtă: To Me Group Advertising Media

      Intervenientă în susținerea celeilaltei părți din acțiunea principală: Cliniche Futura Srl
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Giudice di pace di Genova — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) litera (g) CE și a articolelor 4 CE, 10 CE, 43 CE, 49 CE, 81 CE, 86 CE și 98 CE — Compatibilitatea unei dispoziții naționale care conține interdicția de a face publicitate pe canalele de televiziune naționale la tratamentele medicale și chirurgicale efectuate în unitățile medicale private și care limitează cheltuielile pentru publicitate la 5 % din venitul pe anul precedent
   Dispozitivul
   Articolele 43 CE și 49 CE, coroborate cu articolele 48 CE și 55 CE, trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații precum cea în cauză în acțiunea principală, care interzice publicitatea la tratamentele medicale și chirurgicale efectuate în unitățile medicale private pe canalele de televiziune cu difuzare națională, deși autorizează o astfel de formă de publicitate, în anumite condiții, pe canalele de televiziune cu difuzare locală.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-494/07: Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/10

         Acțiune introdusă la 12 noiembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-494/07)
   (2008/C 8/17)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru transpunerea corectă a obligațiilor care rezultă din de articolul 6 alineatul (4), articolul 12 și articolul 13 (coroborate cu anexa IV) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului (1) din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia a examinat compatibilitatea cu dreptul comunitar a măsurilor adoptate de Republica Elenă pentru transpunerea Directivei 92/43/CEE.
   Din această verificare a rezultat că anumite prevederi din directiva menționată nu au fost puse în aplicare integral și/sau nu au fost transpuse în mod corect.
   În special, Comisia susține că utilizarea sintagmei „motive esențiale de interes public” în cadrul reglementării elene, în locul sintagmei „motive cruciale de interes public major”, la care se face trimitere la articolul 6 alineatul (4) din directivă, reprezintă o transpunere greșită a acestei prevederi, deoarece extinde posibilitatea de a invoca excepția prevăzută și nu este conformă cu necesitatea unei interpretări restrictive a acesteia.
   Totodată, Comisia susține că adăugarea, în reglementarea greacă, a motivelor „de importanță economică deosebită” între „motivele cruciale de interes public major” prevăzute la articolul 6 alineatul (4) din directivă, pentru aplicarea excepției prevăzute de această dispoziție, constituie o transpunere greșită a articolului 6 alineatul (4) din directivă, deoarece instituie alte posibilități de derogare.
   În sfârșit, Comisia a constatat că, astfel cum recunosc autoritățile elene, prevederile reglementării grecești de transpunere a articolelor 12 și 13 din directivă nu fac trimitere la anexa care specifică domeniul de aplicare al acestora, astfel încât cele două articole menționate din directivă nu au fost transpuse în mod corect.
   Prin urmare, Comisia susține că Republica Elenă nu a transpus în mod corect articolul 6 alineatul (4), articolul 12 și articolul 13 din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

      (1)  JO L 206, 22.7.1992.


title: Cauzele conexate C-147/11 și C-148/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal — Regatul Unit) — Secretary of State for Work and Pensions/Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11) [Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Directiva 2004/38/CE — Drept de ședere permanentă — Asistență socială — Îngrijirea copilului — Ședere încheiată înainte de aderarea la Uniune a statului de origine]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/8

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Upper Tribunal — Regatul Unit) — Secretary of State for Work and Pensions/Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)
      (Cauzele conexate C-147/11 și C-148/11) (1)

      (Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Directiva 2004/38/CE - Drept de ședere permanentă - Asistență socială - Îngrijirea copilului - Ședere încheiată înainte de aderarea la Uniune a statului de origine)
      (2012/C 331/11)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Upper Tribunal

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Secretary of State for Work and Pensions

         Pârâte: Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Upper Tribunal — Interpretarea articolului 12 din Regulamentul nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11) și a articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) — Drept de ședere al unui resortisant polonez care a sosit pe teritoriul Regatului Unit înainte de aderarea Poloniei, care a exercitat, după aderare, o activitate nesalariată pentru o durată mai mică de un an și care asigură în fapt îngrijirea unui copil care și-a început studiile în cadrul sistemului de învățământ general după sfârșitul perioadei de activitate nesalariată

         Dispozitivul

      Articolul 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității trebuie interpretat în sensul că conferă persoanei care asigură în fapt îngrijirea unui copil al unui lucrător migrant sau al unui fost lucrător migrant, copil care își continuă studiile în statul membru gazdă, dreptul de ședere pe teritoriul acestui stat, deși acest articol nu poate fi interpretat în sensul că acordă un astfel de drept persoanei care asigură în fapt îngrijirea unui copil al unui lucrător care desfășoară activități independente.
      Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE trebuie interpretat în sensul că un cetățean al Uniunii, resortisant al unui stat membru care a aderat recent la Uniunea Europeană, poate invoca, în temeiul acestei dispoziții, un drept de ședere permanentă atunci când a avut reședința în statul membru gazdă în cursul unei perioade neîntrerupte mai lungi de cinci ani, din care o parte s-a încheiat înainte de aderarea primului dintre aceste state la Uniunea Europeană, dacă șederea a fost în conformitate cu condițiile enunțate la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2004/38.

         (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-775/14: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2014 – Red Lemon/OAPI – Lidl Stiftung (ABTRONIC)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/39

      Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2014 – Red Lemon/OAPI – Lidl Stiftung (ABTRONIC)
      (Cauza T-775/14)
      (2015/C 073/50)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Red Lemon Inc. (Hong Kong, China) (reprezentanți: T. Wieland și S. Müller, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Germania)

         Datele privind procedura în fața OAPI

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „ABTRONIC” – cererea de înregistrare nr. 8 534 811

         Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 septembrie 2014 în cauza R 2060/2013-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și respingerea opoziției;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

      încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-283/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sąd Rejonowy Warszawa — Republica Polonă) — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka z o.o. (Cooperare judiciară în materie civilă — Obținere de probe — Audiere a unui martor de către instanța solicitată la cererea instanței solicitante — Despăgubire cuvenită martorilor)

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 februarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Sąd Rejonowy Warszawa — Republica Polonă) — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka z o.o.
   (Cauza C-283/09) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Obținere de probe - Audiere a unui martor de către instanța solicitată la cererea instanței solicitante - Despăgubire cuvenită martorilor)
   2011/C 103/06
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy Warszawa

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Artur Weryński

      Pârâtă: Mediatel 4B Spółka z o.o.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comerciala (JO L 174, p. 1, Ediție specială 19/vol. 3, p. 138) — Audierea unui martor de o instanță a unui stat membru la cererea unei instanțe dintr-un alt stat membru — Indemnizație acordată martorilor — Posibilitatea instanței solicitate să solicite instanței solicitante plata unui avans în beneficiul martorului audiat

      Dispozitivul

   Articolele 14 și 18 din Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială trebuie interpretate în sensul că instanța solicitantă nu are obligația de a plăti instanței solicitate un avans pentru despăgubirea cuvenită martorului sau de a rambursa despăgubirea achitată martorului audiat.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009.


title: Cauza C-321/16: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Dublin District Court – Irlanda) – Procedură penală împotriva Owen Pardue [Trimitere preliminară — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Preambul și articolele 6, 20, 41, 47 și 48 — Competențe ale autorității naționale însărcinate cu urmăririle penale — Neaplicarea dreptului Uniunii — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții — Necompetență vădită a Curții]

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/12

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Dublin District Court – Irlanda) – Procedură penală împotriva Owen Pardue
   (Cauza C-321/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Preambul și articolele 6, 20, 41, 47 și 48 - Competențe ale autorității naționale însărcinate cu urmăririle penale - Neaplicarea dreptului Uniunii - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Necompetență vădită a Curții])
   (2017/C 063/17)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Dublin District Court

      Partea din procedura penală principală

   Owen Pardue

      Dispozitivul

   Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă pentru a răspunde la întrebările adresate de Dublin District Court (Tribunalul districtual din Dublin, Irlanda) prin decizia din 27 mai 2016.

      (1)  JO C 279, 1.6.2016.


title: Cauza C-329/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 3 iulie 2015 – ENEA S. A. w Poznaniu/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 3 iulie 2015 – ENEA S. A. w Poznaniu/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Cauza C-329/15)
   (2015/C 320/22)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: ENEA S. A. w Poznaniu

      Pârâtă: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că obligația de achiziționare de energie electrică produsă prin cogenerare, prevăzută la articolul 9a alineatul 8 din Legea energiei din 10 aprilie 1997, în versiunea aplicabilă în anul 2006, pe baza articolului 1 punctul 13 din Legea poloneză din 4 martie 2005 de modificare a Legii energiei precum și a Legii mediului reprezintă un ajutor de stat?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că o întreprindere din sectorul energetic deținută de un stat membru, căreia i s-a impus obligația calificată drept ajutor de stat, poate invoca o încălcare a acestei dispoziții în cadrul unei proceduri în fața unei instanțe naționale?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la primele două întrebări, articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, coroborat cu articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretat în sensul că incompatibilitatea obligației prevăzute de dreptul național cu articolul 107 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene exclude posibilitatea de a administra o sancțiune pecuniară unei întreprinderi care nu a îndeplinit obligația în discuție?


title: Cauza T-17/10: Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2012 — Steinberg/Comisia [ „Acțiune în anulare — Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente privind decizii de finanțare pentru subvenții acordate unor organizații neguvernamentale israeliene și palestiniene în cadrul programului «Parteneriat pentru pace» și al Instrumentului european pentru democrație și drepturile omului — Respingere parțială a cererii de acces — Excepție privind protecția interesului public în materie de securitate publică — Obligația de motivare — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” ]

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/44

         Ordonanța Tribunalului din 27 noiembrie 2012 — Steinberg/Comisia
   (Cauza T-17/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente privind decizii de finanțare pentru subvenții acordate unor organizații neguvernamentale israeliene și palestiniene în cadrul programului «Parteneriat pentru pace» și al Instrumentului european pentru democrație și drepturile omului - Respingere parțială a cererii de acces - Excepție privind protecția interesului public în materie de securitate publică - Obligația de motivare - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată)
   2013/C 26/86
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Gerald Steinberg (Ierusalim, Israel) (reprezentant: T. Asserson, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Tufvesson și C. ten Dam, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei SG.E.3/MV/psi D(2009) 3914 a Comisiei din 15 mai 2009 prin care s-a respins parțial cererea reclamantului de acces la anumite documente privind decizii de finanțare pentru subvenții acordate unor organizații neguvernamentale israeliene și palestiniene în cadrul programului „Parteneriat pentru pace” și al Instrumentului european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată.

               2)

               Domnul Gerald Steinberg suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/35

         Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 5 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-284/08 (1)

   2009/C 141/67

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza F-3/07: Acțiune introdusă la data de 18 ianuarie 2007 — Moschonaky/EUROFOUND

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/43

         Acțiune introdusă la data de 18 ianuarie 2007 — Moschonaky/EUROFOUND
   (Cauza F-3/07)
   (2007/C 56/82)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Chrysanthe Moschonaki (Ballybrack, Irlanda) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (EUROFOUND)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei directorului EUROFOUND de a nu autoriza misiunea reclamantei pentru a participa la reuniunea din 30 și 31 martie 2006 a adunării comitetelor de personal ale agențiilor;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta susține în principal că, respingând cererea sa de misiune pentru a participa la reuniunea din 30 și 31 martie 2006 a adunării comitetelor de personal ale agențiilor, EUROFOUND a încălcat articolele 24b și 9 alineatul (3) din statut ca și articolul 1 al șaselea paragraf din anexa 2 la statut, care stabilesc libertatea de asociere și de reprezentare sindicală, rolul de consultanță și de gestiune al comitetului de personal și interzicerea oricăror dezavantaje decurgând din exercitarea funcției de membru al comitetului de personal.
   Reclamanta invocă în plus încălcarea articolului 110 alineatul (4) din statut și a articolului 126 din regimul aplicabil altor agenți. Din aceste reglementări rezultă că ar trebui ca între administrațiile instituțiilor și agenții să aibă loc, cu participarea comitetelor de personal, consultări regulate, în scopul de a asigura o aplicare uniformă a statutului.
   De asemenea, decizia contestată încalcă principiul bunei gestiuni și al bunei administrări.


title: Cauza C-270/15 P: Recurs introdus la 8 iunie 2015 de Regatul Belgiei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 25 martie 2015 în cauza T-538/11, Belgia/Comisia

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/14

         Recurs introdus la 8 iunie 2015 de Regatul Belgiei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 25 martie 2015 în cauza T-538/11, Belgia/Comisia
   (Cauza C-270/15 P)
   (2015/C 254/18)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurent: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet şi J.-C. Halleux, agenţi, L. Van Den Hende, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

   Regatul Belgiei solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 25 martie 2015;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 27 iulie 2011 privind ajutorul de stat în favoarea finanțării testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă (EST) la bovine pus în aplicare de Belgia [ajutorul de stat C 44/08 (ex NN 45/04)];

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Primul motiv: Tribunalul a săvârșit erori de drept și a încălcat obligația de motivare care îi incumbă în privința existenței unui avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               a)

                  Primul aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a încălcat obligația de motivare, în special întrucât s-a întemeiat pe premisa că, de fiecare dată când autoritățile publice impun anumitor întreprinderi o obligație legală sau administrativă, costurile aferente acesteia trebuie să fie imputate în mod automat întreprinderilor în cauză, fără ca autoritățile publice să poată interveni în niciun mod și independent de obiectivul măsurii și de legătura cu exercitarea prerogativelor de putere publică. Întrucât această premisă trebuie să fie respinsă, Tribunalul nu a explicat motivul pentru care costurile testelor de depistare a EST ar constitui o sarcină care grevează „în mod normal” bugetul unei întreprinderi. Tribunalul a încălcat și obligația de motivare prevăzută la articolul 36 din Statutul Curții de Justiție coroborat cu articolul 53 din acesta, în special prin neexaminarea diverselor argumente și precedente invocate de reclamant sau prin ignorarea pertinenței acestora.

               b)

                  Al doilea aspect: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, în măsura în care a considerat că existența sau inexistența legislației de armonizare este lipsită de relevanță în domeniul ajutoarelor de stat. În această privință, Tribunalul și-a încălcat de asemenea obligația de motivare consacrată la articolul 36 din Statutul Curții de Justiție coroborat cu articolul 53 din acesta întrucât nu a răspuns la argumentele pe care Regatul Belgiei le-a invocat.

               c)

                  Al treilea aspect: în hotărârea atacată, Tribunalul a considerat în mod neîntemeiat că Regatul Belgiei nu a arătat de ce existența sau inexistența supracompensării ar fi relevantă din punct de vedere juridic pentru existența unui avantaj economic în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Hotărârea atacată este de asemenea afectată de o eroare de drept, în măsura în care pare să sugereze că acest argument nu a fost detaliat suficient în ceea ce privește situația de fapt.

      Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și a încălcat obligația de motivare care îi incumbă în privința aplicării condiției selectivității în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a afirmat, în mod general, că toate întreprinderile supuse obligației de a efectua controale înainte de a putea introduce pe piață sau de a-și comercializa produsele sunt, prin definiție, într-o „situație de fapt și juridică comparabilă”. În orice caz, Tribunalul a încălcat obligația de motivare care îi incumbă întrucât nu a explicat motivul pentru care toate aceste întreprinderi s-ar afla într-o „situație de fapt și juridică” comparabilă în ceea ce privește ajutoarele de stat și nu a răspuns la rezervele exprimate de Regatul Belgiei.


title: Cauza F-138/15: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2015 – ZZ/Parlamentul

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/78

         Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2015 – ZZ/Parlamentul
   (Cauza F-138/15)
   (2016/C 027/100)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de reziliere a contractului de muncă al reclamantului și cererea de daune interese pentru prejudiciul moral pe care acesta pretinde că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 19 decembrie 2014 de reziliere a contractului de muncă al reclamantului;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata unor despăgubiri către reclamant pentru repararea prejudiciului moral pe care acesta pretinde că l-a suferit, evaluat provizoriu ex aequo et bono la suma de 20 000 EUR;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-43/15 P: Recurs introdus la 4 februarie 2015 2014 de BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 4 decembrie 2014 în cauza T-595/13, BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/13

         Recurs introdus la 4 februarie 2015 2014 de BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 4 decembrie 2014 în cauza T-595/13, BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-43/15 P)
   (2015/C 146/20)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Curţii (Camera a şaptea) din 4 decembrie 2014 pronunţate în cauza T-595/13,

               —

               anularea Deciziilor Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 septembrie 2013 şi din 3 decembrie 2013 (R 1176/2012-1).

         În subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal,

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs priveşte Hotărârea Tribunalului prin care acţiunea recurentei formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne din 5 septembrie 2013 pronunţată în calea de atac din cauza R1176/2012-1 a fost respinsă.
   Recurenta invocă în susţinerea recursului două motive:
   1. În primul rând, se invocă încălcarea articolului 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât Tribunalul a ignorat faptul că camera de recurs nu ar fi putut modifica decizia diviziei de opoziţie în defavoarea recurentei în măsura în care nu exista nicio cale de atac admisibilă din partea celeilalte părţi la procedură, iar articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul de procedură a camerelor de recurs nu prevede o „cale de atac incidentă”.
   În al doilea rând, se invocă încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât într-un caz în care marca anterioară conţine o modificare uşor de recunoscut a unei indicaţii descriptive şi marca ulterioară conţine ea însăşi indicaţia descriptivă, chiar existenţa unor similitudini importante între semne şi identitatea produselor nu permit să se constate existenţa unui risc de confuzie dacă similitudinile semnelor se limitează la indicaţiile descriptive şi nu privesc decât produse care sunt descrise de indicaţie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-400/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 23 iulie 2015 – Landkreis Potsdam-Mittelmark/Finanzamt Brandenburg

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 23 iulie 2015 – Landkreis Potsdam-Mittelmark/Finanzamt Brandenburg
   (Cauza C-400/15)
   (2015/C 363/24)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Landkreis Potsdam-Mittelmark

      Pârât: Finanzamt Brandenburg

      Întrebările preliminare

   Articolul 15 alineatul 1 a doua teză din Umsatzsteuergesetz (Legea privind impozitul pe cifra de afaceri) din Germania prevede că livrarea, importul sau achiziția intracomunitară a unui bun pe care întreprinzătorul îl utilizează în proporție de sub 10 % pentru întreprinderea sa nu se consideră realizată în scopuri profesionale și exclude în această măsură deducerea TVA-ului în amonte.
   Reglementarea se întemeiază pe articolul 1 din Decizia Consiliului din 19 noiembrie 2004 (2004/817/CE (1)), care autorizează Republica Federală Germania să deroge de la articolul 17 alineatul (2) din A șasea directivă privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri și să excludă de la deducerea TVA-ului cheltuielile aferente bunurilor și serviciilor care sunt utilizate în proporție de peste 90 % în folosul propriu de către persoana impozabilă sau de către personalul acesteia sau mai general în alte scopuri decât pentru desfășurarea activității sale.
   Potrivit modului său de redactare, această autorizare se aplică numai cazurilor reglementate la articolul 6 alineatul (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (articolul 26 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată) sau tuturor cazurilor în care un bun sau un serviciu este utilizat numai parțial în cadrul unei activități profesionale?

      (1)  JO L 357, p. 33.


title: Cauza T-483/12: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Nestlé Unternehmungen Deutschland/OAPI – Lotte (Reprezentarea unui koala) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de marcă comunitară figurativă reprezentând urși koala — Mărci naționale tridimensionale anterioară KOALA-BÄREN și figurativă anterioară KOALA — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/27

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Nestlé Unternehmungen Deutschland/OAPI – Lotte (Reprezentarea unui koala)
   (Cauza T-483/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de marcă comunitară figurativă reprezentând urși koala - Mărci naționale tridimensionale anterioară KOALA-BÄREN și figurativă anterioară KOALA - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 363/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz și P. Blumenthal, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Walicka și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Lotte Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: M. Knitter și H. Bickel, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 septembrie 2012 (cauza R 2103/2010-4), privind o procedură de opoziție între relative Nestlé Schöller GmbH & Co. KG și Lotte Co. Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 3 septembrie 2012 (cauza R 2103/2010-4), privind o procedură de opoziție între Nestlé Schöller GmbH & Co. KG și Lotte Co. Ltd.

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.

               3)

               Lotte Co. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza C-391/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas — Republica Lituania) — Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn/Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius (Cetățenia Uniunii — Libertatea de circulație și de ședere în statele membre — Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate — Articolele 18 TFUE și 21 TFUE — Principiul egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică — Directiva 2000/43/CE — Reglementare națională care impune transcrierea numelor și a prenumelor persoanelor fizice în actele de stare civilă sub o formă care să respecte normele de grafie proprii limbii oficiale naționale)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 12 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas — Republica Lituania) — Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn/Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius
   (Cauza C-391/09) (1)

   (Cetățenia Uniunii - Libertatea de circulație și de ședere în statele membre - Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate - Articolele 18 TFUE și 21 TFUE - Principiul egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică - Directiva 2000/43/CE - Reglementare națională care impune transcrierea numelor și a prenumelor persoanelor fizice în actele de stare civilă sub o formă care să respecte normele de grafie proprii limbii oficiale naționale)
   2011/C 194/04
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus miesto 1 apylinkės teismas

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Malgožata Runevič-Vardyn, Łukasz Wardyn

      Pârâte: Vilniaus miesto savivaldybės administracija, Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija, Valstybinė lietuvių kalbos komisija, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Teisės departamento Civilinės metrikacijos skyrius

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Interpretarea articolului 12 primul paragraf CE și a articolului 18 alineatul (1) CE, precum și a articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, p. 22, Ediție specială, 20/vol. 1, p. 19) — Reglementare națională care impune transcrierea în caracterele limbii oficiale a statului, în actele de stare civilă eliberate de acesta, a numelor și prenumelor persoanelor care au altă cetățenie

      Dispozitivul

               1.

               O reglementare națională care prevede că numele de familie și prenumele unei persoane pot fi transcrise în actele de stare civilă din acest stat numai sub o formă care să respecte normele de grafie ale limbii oficiale naționale privește o situație care nu intră în domeniul de aplicare al Directivei 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică.

               2.

               Articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           nu se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze, în temeiul unei reglementări naționale care prevede că numele de familie și prenumele unei persoane pot fi transcrise în actele de stare civilă din acest stat numai sub o formă care să respecte normele de grafie ale limbii oficiale naționale, să modifice, în certificatele de naștere și de căsătorie ale unuia dintre resortisanții săi, numele de familie și prenumele acestuia, potrivit normelor de grafie ale unui alt stat membru;

                           —

                           nu se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală și în temeiul aceleiași reglementări, să modifice numele de familie comun unui cuplu căsătorit de cetățeni ai Uniunii, astfel cum figurează acesta în actele de stare civilă eliberate de statul membru de origine a unuia dintre acești cetățeni, sub o formă care să respecte normele de grafie ale acestui din urmă stat, cu condiția ca acest refuz să nu provoace cetățenilor Uniunii menționați inconveniente majore de ordin administrativ, profesional și privat, ceea ce revine instanței de trimitere să determine. Dacă situația se dovedește a fi astfel, revine de asemenea acestei instanțe să verifice dacă refuzul de modificare este necesar protecției intereselor pe care reglementarea națională urmărește să le garanteze și este proporțional cu obiectivul legitim urmărit;

                           —

                           nu se opune ca autoritățile competente ale unui stat membru să refuze, în împrejurări precum cele în cauză în acțiunea principală și în temeiul aceleiași reglementări, să modifice certificatul de căsătorie al unui cetățean al Uniunii resortisant al unui alt stat membru, pentru ca prenumele cetățeanului menționat să fie transcrise în acest certificat cu semne diacritice, astfel cum au fost transcrise în actele de stare civilă eliberate de statul său membru de origine și sub o formă care să respecte normele de grafie ale limbii oficiale naționale a acestui din urmă stat.

      (1)  JO C 312, 19.12.2009


title: Cauza C-375/10: Acțiune introdusă la 27 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/11

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-375/10)
   ()
   2010/C 274/16
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/36/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților comerciale cotate la bursă sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 15 din directiva menționată;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/36/CE în dreptul intern a expirat la 3 august 2009.

      (1)  JO L 184, p. 17.


title: Cauza T-792/14 P: Recurs introdus la 5 decembrie 2014 de Eric Vanhalewyn împotriva Hotărârii din 25 septembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-101/13, Osorio și alții/SEAE

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/57

         Recurs introdus la 5 decembrie 2014 de Eric Vanhalewyn împotriva Hotărârii din 25 septembrie 2014 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-101/13, Osorio și alții/SEAE
   (Cauza T-792/14 P)
   (2015/C 046/73)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Insulele Mauritius) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE)

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 25 septembrie 2014 în cauza F-87/12 (Osorio/SEAE);

               —

               statuarea prin dispoziții noi după cum urmează:

                           —

                           anulează decizia atacată;

                           —

                           obligă SEAE la plata cheltuielilor de judecată aferente ambelor proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Rezultă din cererea introductivă că recurentul solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 septembrie 2014 pronunțată în cauza F-87/12, Osorio și alții/SEAE.
   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept, întrucât Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”) a considerat, pe de o parte, că omisiunea SEAE de a adopta dispoziții generale de aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 10 din anexa X la Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) era justificată de faptul că SEAE se afla încă, în ceea ce privește aplicarea acestei dispoziții, într-o perioadă de adaptare și, pe de altă parte, că nerespectarea obligației de adopta DGA nu poate fi invocată în mod util de recurent decât dacă acesta demonstrează că AIPN a aplicat respectiva dispoziție în mod arbitrar.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de TFP, întrucât a considerat că SEAE a motivat în mod valabil decizia atacată, deși nu au fost expuse motivele care au determinat AIPN să se îndepărteze de avizul negativ al comitetului pentru personal.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de TFP, întrucât a considerat că AIPN putea, în lipsa unor DGA, să țină seama de alți parametri decât cei prevăzuți de statut pentru a măsura intensitatea dificultății condițiilor de viață în locuri de repartizare a agenților în afara Uniunii Europene.


title: Cauza T-66/11: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2013 — Present-Service Ullrich/OAPI — Punt Nou (babilu) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale babilu — Marca comunitară verbală anterioară BABIDU — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudine a serviciilor — Similitudine a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/13

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2013 — Present-Service Ullrich/OAPI — Punt Nou (babilu)
   (Cauza T-66/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale babilu - Marca comunitară verbală anterioară BABIDU - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudine a serviciilor - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 79/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG (Erlangen, Germania) (reprezentanți: A. Graf von Kalckreuth și I. Stein, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Punt Nou, SL (Valence, Spania) (reprezentant: I. Sempere Massa, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 19 noiembrie 2010 (cauza R 773/2010-2) privind o procedură de opoziție între Punt-Nou, SL și Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 89, 19.3.2011.