title: Cauza F-70/08: Acțiune introdusă la 6 august 2008 — Ziliene/Parlamentul European

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/26

         Acțiune introdusă la 6 august 2008 — Ziliene/Parlamentul European
   (Cauza F-70/08)
   (2008/C 247/54)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Veronika Ziliene (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Obiectul și descrierea litigiului
   Pe de o parte, anularea Deciziei AIPN din 17 iulie 2007 de a nu acorda reclamantei dreptul la diurna menționată la articolul 10 din Anexa VII la Statut și, pe de altă parte, obligarea pârâtului la plata diurnei din momentul intrării reclamantei în funcție în calitate de funcționar, majorată cu o dobândă, și la plata sumei de un euro pentru repararea prejudiciului moral.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei AIPN din 17 iulie 2007 de a nu acorda reclamantei dreptul la diurna menționată la articolul 10 din Anexa VII la Statut;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către reclamantă a diurnei din momentul intrării acesteia în funcție în calitate de funcționar, majorată cu o dobândă calculată pe baza ratei stabilite de Banca Centrală Europeană pentru operațiuni principale de refinanțare, aplicabilă în perioadele avute în vedere, majorată cu două puncte, până în momentul achitării integrale;

               —

               obligarea pârâtului la plata către reclamantă a sumei de un euro simbolic pentru repararea prejudiciului moral suferit;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-59/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 februarie 2012 — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 6 februarie 2012 — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.
   (Cauza C-59/12)
   2012/C 138/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts

      Intimată: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 3 alineatul (1) coroborat cu articolul 2 litera (d) din Directiva 2005/29/CE (1) privind practicile comerciale neloiale trebuie interpretat în sensul că poate fi considerată acțiune a unui comerciant (care se prezintă sub forma unei practici comerciale a unei întreprinderi față de consumatori) și prezentarea unor informații (înșelătoare) de către o casă publică de asigurări de sănătate persoanelor afiliate la aceasta cu privire la dezavantajele suportate de persoanele afiliate în cazul trecerii la o altă casă publică de asigurări de sănătate?

      (1)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza T-506/15: Acțiune introdusă la 29 august 2015 – Republica Elenă/Comisia Europeană

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/28

         Acțiune introdusă la 29 august 2015 – Republica Elenă/Comisia Europeană
   (Cauza T-506/15)
   (2015/C 371/31)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanţi: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, O. Tsirkinidou, A. Vasilopoulou, agenţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 22 iunie 2015„de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2015) 4076] (1)” în măsura în care exclude de la finanțarea de către Uniunea Europeană anumite cheltuieli efectuate cu ajutoarele directe decuplate pentru anii de cerere 2009, 2010 și 2011 și în cadrul condiționalității pentru anul de cerere 2011 și în măsura în care a omis să prevadă rambursarea către Republica Elenă a sumei de 1 0 4 60  620,42 euro, în temeiul Hotărârii Tribunalului din 6 noiembrie 2014, cauza T-632/11, Republica Elenă/Comisia Europeană, în conformitate cu cele expuse în cerere cu privire la istoricul litigiului și la motivele de anulare; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.
   Mai precis, în ceea ce privește corecția financiară aplicată în cadrul regimului ajutoarelor directe decuplate, Republica Elenă invocă patru motive de anulare.

               1.

               Primul motiv de anulare, invocat în cadrul corecției forfetare de 25 % impuse din cauza unor carențe în definirea și în controlul pășunilor permanente pentru anii 2009, 2010 și 2011, se întemeiază pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 796/2004 (2) [și apoi ale articolului 2 litera (c) din Regulamentul nr. 1290/2009 (3)].

               2.

               Al doilea motiv de anulare este de asemenea invocat în cadrul corecției forfetare de 25 % aplicate din cauza unor carențe în definirea și controlul pășunilor permanente pentru anii 2009, 2010 și 2011 și se întemeiază pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale liniilor directoare în ceea ce privește condițiile de aplicare a unei corecții de 25 %, pe un viciu de motivare, pe nerespectarea limitelor puterii discreționare a Comisiei și pe încălcarea, în același timp, a principiului proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv de anulare este invocat în cadrul corecției forfetare de 5 % aplicate din cauza unor carențe referitoare la sistemul de identificare a parcelelor agricole (SIPA) cu ocazia primului an de aplicare (2009) și se întemeiază pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale liniilor directoare, pe nerespectarea limitelor puterii discreționare a Comisiei și pe încălcarea, în același timp, a principiului proporționalității.

               4.

               Al patrulea motiv de anulare este invocat în cadrul corecțiilor forfetare aplicate pentru carențe în controlul la fața locului și, mai precis, al corecției de 2 % aplicate din cauza unei analize ineficiente a riscurilor pentru anul de cerere 2010, și se întemeiază pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1122/2009 (4) și ale articolului 27 din Regulamentul nr. 796/2004, precum și pe încălcarea principiului încrederii legitime.
               În plus, în ceea ce privește celelalte capitole contestate ale deciziei de punere în aplicare atacate, Republica Elenă invocă cele două motive de anulare care urmează.

               5.

               Al cincilea motiv de anulare privește corecția financiară forfetară de 2 % aplicată în cadrul regimului de condiționalitate pentru anul de cerere 2011 și se întemeiază pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale articolului 11 din Regulamentul nr. 885/2006 (5) și ale articolului 31 din Regulamentul nr. 1290/2005 (6), pe o motivare insuficientă și pe o eroare de fapt legată de corecția forfetară de 2 % pentru anul de cerere 2011.

               6.

               Al șaselea motiv de anulare privește suma care trebuie să fie restituită Republicii Elene în executarea Hotărârii Tribunalului din 6 noiembrie 2014, în cauza T-632/11, și se întemeiază pe încălcarea articolelor 266 TFUE și 280 TFUE privind obligația Comisiei de a lua măsurile pe care le impune executarea hotărârii Curții și pe un viciu de motivare pentru nerambursarea către Republica Elenă a sumei de 1 0 4 60  620,42 euro în urma hotărârii Tribunalului menționate mai sus.

      (1)  JO L 182, p. 39.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a ecocondiționalității, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (JO L 141, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1120/2009 al Comisiei din 29 octombrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în titlul III din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori (JO L 316, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO L 316, p. 65).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 171, p. 90, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 37).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193).


title: Cauza F-108/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 — Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță — Expunere sumară a motivelor invocate în cererea introductivă — Lipsa plângerii prealabile — Inadmisibilitate vădită)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/61

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 — Nijs/Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   (Cauza F-108/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță - Expunere sumară a motivelor invocate în cererea introductivă - Lipsa plângerii prealabile - Inadmisibilitate vădită)
   (2008/C 223/116)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Conturi a Comunităților Europene (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și G. Corstens, agenți)
   Obiectul
   Anularea Deciziei Curții de Conturi a Comunităților Europene de reînnoire a mandatului secretarului general al Curții pentru o perioadă de șase ani, cu începere de la 1 iulie 2007, și, în subsidiar, decizia AIPN de a nu-l promova pe reclamant în gradul LA5 în cadrul exercițiului de promovare 2004 ca urmare a pronunțării Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 3 octombrie 2006, Nijs/Curtea de Conturi (T-171/05).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Obligă pe domnul Nijs la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.1.2008, p. 56.


title: Cauza C-94/09: Acțiune introdusă la 6 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/25

         Acțiune introdusă la 6 martie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-94/09)
   2009/C 113/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: M. Afonso, agent)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neaplicarea unei cote unice de TVA tuturor serviciilor furnizate de întreprinderile de pompe funebre, precum și livrărilor de bunuri aferente, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96-98 și al articolului 99 alineatul (1) din Directiva TVA (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii, Comisia susține că reglementarea fiscală franceză denaturează buna funcționare a sistemului de TVA în măsura în care aplică două cote de TVA prestărilor de servicii și livrărilor de bunuri efectuate de întreprinderile de pompe funebre familiilor celor decedați, deși, în practică, acestea constituie o operațiune complexă unică care trebuie supusă unei cote unice de impozitare.
   În mod specific, reclamanta critică pârâta ca a disociat în mod nejustificat serviciul de transport al corpului defunctului prin intermediul unui vehicul special amenajat în acest scop, pentru care s-ar aplica o cotă redusă de TVA, de alte activități realizate de întreprinderile de pompe funebre, precum intervenția persoanelor care transportă corpul defunctului sau livrarea unui sicriu, care ar fi supuse cotei standard de TVA. Or, potrivit unei jurisprudențe consacrate, operațiunea care constă într-o singură prestare de servicii unică din punct de vedere economic nu ar trebui divizată în mod artificial pentru a nu denatura buna funcționare a sistemului de TVA. În realitate, imensa majoritate a familiilor care solicită unei întreprinderi să organizeze funeralii consideră de altfel că activitățile în discuție reprezintă o prestare unică de servicii.
   Pe de altă parte, Comisia contestă opțiunea pârâtei de a aplica cote reduse variabile serviciilor furnizate de întreprinderile de pompe funebre. Astfel, dispozițiile articolului 98 alineatul (1) din Directiva TVA nu ar permite aplicarea unei cote reduse anumitor servicii de transport și a unei cote standard altor servicii furnizate de întreprinderile în cauză, care ar determina neîndoielnic reducerea nivelului cotei efective de impozitare față de cota standard aplicabilă în Franța. În plus, nivelul acestei cote reduse ar varia de la o operațiune la alta, în funcție de ponderea relativă, în fiecare caz, a prestărilor de servicii supuse cotei reduse, ipoteză de asemenea interzisă prin directiva menționată.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-37/11: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2011 — Republica Ungară/Comisia

text:
               26.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/7

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2011 — Republica Ungară/Comisia
   (Cauza T-37/11)
   2011/C 95/12
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Republica Ungară (reprezentanți: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó și G. Koós, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în parte a Deciziei nr. 3 241 011 280 a Comisiei care conține o cerere de plată, în măsura în care, în raport cu Republica Ungară, se califică drept nesubvenționabile, în temeiul Facilității Schengen, anumite cheltuieli în legătură cu măsurile 1, 3, 4, 5 și 6 din obiectivul III/A, cu obiectivul vamal III/B și, în cadrul obiectivului I/C, cu stabilirea controlului de frontieră fluvial de la Mohács și stația feroviară de mărfuri de la Eperjeske;

               —

               în subsidiar, anularea în parte a Deciziei nr. 3 241 011 280 a Comisiei care conține o cerere de plată, în măsura în care, în raport cu Republica Ungară, se califică drept nesubvenționabile sau drept numai parțial subvenționabile, în temeiul Facilității Schengen, anumite cheltuieli în legătură cu măsurile 1, 3, 4, 5 și 6 din obiectivul III/A și cu obiectivul vamal III/B;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă următoarele motive:
   1.   În ceea ce privește concluzia principală: încălcarea încrederii legitime și a speranțelor întemeiate, precum și încălcarea principiului securității juridice
   Reclamanta afirmă că, având în vedere imprecizia cadrului juridic și cuantumul considerabil al ajutorului acordat în temeiul Facilității Schengen, era rezonabil să se manifeste încredere, de-a lungul întregii executări a programului, în informațiile furnizate de Comisie ca răspuns la cererile exprese de luare de poziție și în numeroasele avize emise cu privire la programul indicativ.
   În opinia reclamantei, aprobarea programului indicativ, ca autorizare prealabilă, controalele efectuate de Comisie în timpul executării programului și cooperarea dintre statele membre implică faptul că un eventual control ulterior efectuat de Comisie cu privire la posibilitatea ca proiectele să recurgă la ajutor nu îi permite în esență acesteia să pună sub semnul întrebării caracterul subvenționabil al unor proiecte pe care le-a examinat în numeroase ocazii fără a le fi pus la îndoială. Potrivit reclamantei, Comisia a oferit „garanții” în deciziile de finanțare, care i-au indus o speranță întemeiată că măsurile enumerate în programul indicativ ar fi subvenționabile.
   Principiul cooperării loiale impune și instituțiilor Uniunii obligații reciproce de colaborare cu statele membre.
   În opinia reclamantei, dacă într-un cadru juridic atât de imprecis și de fluctuant nu se poate aștepta din partea Comisiei cel puțin o informație prealabilă și sigură cu privire la caracterul subvenționabil al unui proiect, s-ar aduce grav atingere și principiului securității juridice.
   2.   În ceea ce privește concluzia subsidiară: interpretarea greșită a conceptului de control exhaustiv și lipsa temeiului în stabilirea corecțiilor financiare
   Reclamanta consideră că, în decizia atacată, Comisia a considerat ca nesubvenționabile sau doar parțial subvenționabile cheltuielile menționate în concluzia subsidiară pentru motivul că nu corespund obiectivului unui control exhaustiv de frontieră sau corespund numai parțial acestuia. În opinia reclamantei, Comisia a ajuns la această concluzie ca urmare a unei interpretări greșite a conceptului de control exhaustiv.
   Reclamanta adaugă că, în pofida informațiilor pe care i le-a transmis, Comisia nu a întreprins verificările necesare pentru stabilirea cuantumului exact care trebuia rambursat în raport cu ansamblul măsurilor și, în ceea ce privește unele dintre acestea, a stabilit în mod incorect sumele forfetare. În opinia reclamantei, Comisia a stabilit aceste sume forfetare pe baza presupusului raport dintre activitățile desfășurate de autoritățile competente în materie de control de frontieră și activitățile restante ale acestora, în loc să se întemeieze pe dispozițiile cuprinse în articolul 22 alineatul (3) litera (b) din Decizia C(2004) 248 a Comisiei privind administrarea și controlul Facilității Schengen și, astfel, pe gravitatea încălcărilor constatate ale reglementării sau pe gravitatea deficiențelor sistemului de administrare și control care au provocat — prin implicațiile lor financiare corespunzătoare — neregularitățile detectate.


title: Cauza T-665/16: Acțiune introdusă la 16 septembrie 2016 – Cinkciarz.pl/EUIPO (€$)

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/61

         Acțiune introdusă la 16 septembrie 2016 – Cinkciarz.pl/EUIPO (€$)
   (Cauza T-665/16)
   (2016/C 402/72)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentanți: E. Skrzydło-Tefelska și K. Gajek, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde simbolurile „€” și „$” – cererea de înregistrare nr. 13 839 998.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 14 iulie 2016 în cauza R 2086/2015-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza F-102/09: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2009 — Bennett și alții/OAPI

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/50

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2009 — Bennett și alții/OAPI
   (Cauza F-102/09)
   2010/C 37/79
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Kelly-Marie Bennett (Mutxamel, Spania) și alții (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea deciziilor de reziliere a contractelor reclamanților în aplicarea unei clauze de reziliere legată de reușita la un concurs general cu specializare în proprietatea industrială. Pe de altă parte, repararea prejudiciului moral suferit de reclamanți.

      Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziilor de reziliere a contractelor reclamanților din 12 martie 2009,

               —

               în măsura în care este necesar, anularea Deciziei din 9 octombrie 2009, notificată în aceeași zi, care respinge reclamațiile introduse de reclamanți la 12 iunie 2009,

               —

               pe cale de consecință, obligarea pârâtului (i) la plata către reclamanți cu titlu de daune interese a salariului pentru perioada cuprinsă între data rezilierii contractelor lor și data reintegrării lor în baza anulării deciziilor adoptate și (ii) la reconstituirea carierei fiecărui reclamant oprite în mod neregulamentar prin deciziile de reziliere a contractelor lor; în cazul în care reintegrarea reclamanților ar întâmpina dificultăți practice însemnate sau ar părea excesivă având în vedere situația unor terți, obligarea pârâtului la plata unei compensări pecuniare echitabile pentru rezilierea nelegală a contractelor reclamanților. O astfel de compensare va trebui în special să țină seama nu numai de pierderea salariului din trecut, ci și de pierderea de către reclamanți a șansei serioase de a rămâne în serviciul OAPI până la vârsta de pensionare în cadrul unui contract pe durată — deplin — nederminată și de a evolua în cadrul acestei cariere,

               —

               în subsidiar anularea deciziilor de reziliere a contractelor reclamanților în măsura în care durata preavizului nu a fost stabilită ținând seama de totalitatea anilor de serviciu a fiecăruia dintre reclamanți în cadrul OAPI,

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese în repararea prejudiciului material și moral suferit, evaluate ex aequo et bono la 85 000 Euro pentru fiecare din reclamanți,

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-382/10: Acțiune introdusă la 9 septembrie 2010 — Villeroy & Boch/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/42

         Acțiune introdusă la 9 septembrie 2010 — Villeroy & Boch/Comisia
   (Cauza T-382/10)
   ()
   2010/C 301/68
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Villeroy & Boch (Paris, Franța) (reprezentanți: J. Philippe și K. Blau-Hansen, avocați, și A. Villette, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea nulității deciziei atacate, în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               în subsidiar, reducerea în consecință a amenzii aplicate reclamantei prin decizia atacată:

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită, în principal, anularea în parte a Deciziei C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „SEE”) (cazul COMP/39092 — Instalații sanitare) privind o înțelegere pe piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă de instalații sanitare pentru baie, având ca obiect coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale sensibile.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă șapte motive întemeiate:

               —

               pe o încălcare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE prin calificarea încălcării ca fiind o încălcare unică, complexă și continuă, întrucât pârâta și-a încălcat astfel obligația de apreciere juridică a comportamentelor individuale ale destinatarilor deciziei atacate;

               —

               pe o încălcare a obligației de motivare prevăzute la articolul 296 al doilea paragraf TFUE, întrucât pârâta nu a oferit o definire suficient de precisă a piețelor relevante în decizia atacată;

               —

               pe lipsa unor probe suficiente privind participarea reclamantei la încălcări în Franța;

               —

               pe o încălcare a principiului nulla poena sine lege consacrat la articolul 49 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), precum și a principiului proporționalității dintre pedepse și infracțiuni consacrat la articolul 49 alineatul (3) din cartă, coroborat cu articolul 48 alineatul (1) din cartă și cu articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (1), întrucât pârâta a obligat-o pe reclamantă la plata unei amenzi în solidar cu societatea-mamă a acesteia din urmă;

               —

               pe o calculare eronată a amenzii, întrucât pârâta a inclus cifre de afaceri ale reclamantei care nu au legătură cu obiecțiile formulate cu ocazia calculării amenzii;

               —

               pe o încălcare a articolului 41 din cartă, întrucât durata excesiv de lungă a procedurii nu a fost luată în considerare cu ocazia calculării amenzii;

               —

               pe o încălcare a principiului proporționalității sancțiunilor și pe erori de apreciere cu ocazia calculării amenzii, întrucât cuantumul de bază a fost stabilit la 15 %, iar valoarea absolută a amenzii depășește limita de 10 % din cifra de afaceri a reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza F-2/16: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2016 – ZZ/EAD

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/51

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2016 – ZZ/EAD
   (Cauza F-2/16)
   (2016/C 106/62)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: H.-E. von Harpe, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acţiune Externă (EEAS)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de a nu-i rambursa cheltuielile de mutare din Zambia în Belgia

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită:

               —

               anularea deciziei pârâtului din 12 martie 2015;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei de respingere a reclamației;

               —

               obligarea Serviciului European de Acţiune Externă la plata cheltuielilor de judecată.


               15.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 33/5

         Cerere înaintată de Oslo Tingrett pentru un aviz consultativ al Curții AELS prin decizia respectivei instanțe din 30 ianuarie 2006 în cauza Ladbrokes Ltd. v Staten v/Kultur- og kirkedepartementet și Staten v/Landsbruks- og matdepartementet

   (Cauza E-3/06)
   (2007/C 33/03)
   S-a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS de către Oslo Tingrett (Judecătoria din Oslo) prin decizia din 30 ianuarie 2006, înregistrată la grefa Curții pe data de 25 august 2006, pentru emiterea unui aviz consultativ în cauza Ladbrokes Ltd. v Staten v/ Kultur- og kirkedepartementet și Staten v/ Landsbruks- og matdepartementet asupra următoarelor chestiuni:

               1.

               Articolele SEE 31 și/sau 36 contravin legislației naționale care prevede că anumite jocuri de noroc pot fi organizate doar de o instituție publică de jocuri de noroc care canalizează profiturile obținute din această activitate spre acțiuni culturale și sportive?

               2.

               Articolele SEE 31 și/sau 36 contravin legislației naționale care prevede că autorizațiile pentru pariuri sportive pot fi acordate doar organizațiilor non-profit sau societăților care sprijină creșterea cailor?

               3.

               Articolele SEE 31 și/sau 36 contravin legislației naționale care prevede că licențele de organizare a jocurilor de noroc pot fi acordate doar organizațiilor non-profit și asociațiilor cu scop umanitar sau social?

               4.

               În conformitate cu legislația SEE, este legitim ca legislația națională să scoată în relief faptul că profitul realizat din jocurile de noroc trebuie să fie utilizat în scopuri umanitare și sociale (inclusiv în activități sportive și culturale), și să nu constituie o sursă de profit privat?

               5.

               Articolul 36 SEE contravine unei dispoziții de drept intern care interzice organizarea și comercializarea jocurilor de noroc neautorizate în Norvegia, însă care sunt practicate în mod legal în alte state SEE?


title: Cauza C-432/08 P: Recurs introdus la 1 octombrie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 9 iulie 2008 în cauzele conexate T-296/05 și T-408/05, Marcuccio/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/17

         Recurs introdus la 1 octombrie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 9 iulie 2008 în cauzele conexate T-296/05 și T-408/05, Marcuccio/Comisia
   (Cauza C-432/08 P)
   (2008/C 313/25)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               1. În orice caz:

                           (1.a)

                           anularea în întregime a sentinței atacate;

                           (1.b)

                           declararea admisibilității depline a ambelor acțiuni în discuție;

                     și în plus:

               —

                     2/A.

                  în principal, admiterea concluziilor formulate de reclamant în primă instanță, și anume: (2/A.1) anularea deciziilor în litigiu; (2/A.2) anularea, în măsura în care este necesar, a ambelor decizii de respingere a reclamațiilor în cauză; (2/A.3) obligarea pârâtei, cu titlu de rambursare a cheltuielilor suplimentare suportate de reclamant și aferente cererilor în discuție și în vederea obținerii unei rambursări de 100 %, sau cu titlu de reparare a prejudiciului care rezultă ca urmare a comportamentelor nelegale ale pârâtei, plata către reclamant a sumelor în valoare de 2 572,32 euro (două mii cinci sute șaptezeci și doi/32 euro) și respectiv de 381,04 euro (trei sute optzeci și unu//04 euro), sau a sumelor mai ridicate sau mai reduse față de cele indicate mai sus și pe care Curtea le va considera juste și echitabile; (2/A.4) obligarea pârâtei la plata către reclamant a dobânzilor de întârziere aferente sumelor menționate la punctul de mai sus 2/A.3 din acest recurs, în măsura capitalizării între data de început și de sfârșit a termenului, stabilite în conformitate cu înscrisurile din cauzele în discuție; (2/A.5) obligarea pârâtei la plata în favoarea reclamantului a cheltuielilor și a onorariilor suportate de acesta din urmă, aferente acestui recurs și de asemenea cauzelor în discuție;
               sau

               —

                     2.B

                  în subsidiar, retrimiterea ambelor cauze în discuție la Tribunal în scopul de a se pronunța din nou asupra fondului acestora.

         Motivele și principalele argumente
   Denaturarea și deformarea faptelor, precum și a afirmațiilor recurentului în memoriile sale, rezultate și din inexactitatea materială a constatărilor Tribunalului (în special punctele 30, 44, 46 și 49 din hotărârea atacată).
   Interpretarea și aplicarea greșită a noțiunii de act atacabil și ca urmare a confuziei, a caracterului nerezonabil și ilogic, încălcarea articolului 231 din Tratatul CE și neluarea în considerare de către instanța comunitară a jurisprudenței referitoare la efectele anulării unei decizii emise de o instituție comunitară, încălcarea principiului autorității de lucru judecat, încălcarea principiului separației puterilor (în special punctele 43, 44 și 49 din hotărârea atacată).
   Lipsa absolută de investigare și omisiunea de a se pronunța cu privire la un punct fundamental al litigiului (în special punctul 12 și punctele 43-51 inclusiv din hotărârea atacată).


title: Cauza C-453/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 17 octombrie 2008 — Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Ntolou, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis A. Zaragkoulias, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fournarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos și Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas/Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon și Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas-Kavalas-Xanthis

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Symvoulio tis Epikrateias (Grecia) la 17 octombrie 2008 — Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Ntolou, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis A. Zaragkoulias, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fournarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos și Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas/Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon și Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas-Kavalas-Xanthis
   (Cauza C-453/08)
   (2008/C 327/30)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Symvoulio tis Epikrateias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliootis, Panagiotis Ntolou, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis A. Zaragkoulias, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fournarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos și Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas

      Pârâte: Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon și Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas-Kavalas-Xanthis

      Intervenient: Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri-gri al prefecturii Kavala, denumit „MAKEDONIA” și „Evosi, Ploioktikon Mesis Alieias” panelenă (P.E.P.M.A)
   Întrebările preliminare

               1)

               Un stat membru poate, în sensul articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1626/1994 al Consiliului, să adopte măsuri suplimentare constând în interdicția absolută de a utiliza instrumente de pescuit a căror folosire este, în principiu, autorizată în conformitate cu prevederile regulamentului citat anterior?

               2)

               Este permisă utilizarea, în sensul prevederilor Regulamentului (CE) nr. 1626/1994, în zona maritimă a unui stat membru cu litoral mediteraneean, a instrumentelor de pescuit care nu sunt cuprinse printre cele stabilite ca fiind, în principiu, interzise la articolul 2 alineatul (3) și la articolul 3 alineatele (1) și (1a) din acest regulament și a căror utilizare a fost interzisă înainte de intrarea în vigoare a respectivului regulament printr-o prevedere națională?


title: Cauza T-83/17: Acțiune introdusă la 8 februarie 2017 – Heineken Romania/EUIPO – Lénárd (Csíki Sör)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/37

         Acțiune introdusă la 8 februarie 2017 – Heineken Romania/EUIPO – Lénárd (Csíki Sör)
   (Cauza T-83/17)
   (2017/C 121/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Heineken Romania SA (București, România) (reprezentant: A.-M. Baciu, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: András Lénárd (Sâncrăieni, România)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Csíki Sör” – Marca Uniunii Europene nr. 12 105 839

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 noiembrie 2016 în cauza R 1310/2015-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               anularea deciziei diviziei de opoziție din 1 iulie 2015 în opoziția B 002 279 514;

               —

               admiterea opoziției B 002 279 514;

               —

               respingerea în întregime a cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene „Csíki Sör” nr. 12 105 839.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-271/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 aprilie 2008 — Deutsche Telekom/Comisia Comunităților Europene ( Concurență — Articolul 82 CE — Prețuri de acces la rețeaua fixă de telecomunicații din Germania — Efect de foarfecă tarifară — Prețuri aprobate de autoritatea națională de reglementare a telecomunicațiilor — Marjă de manevră a întreprinderii în poziție dominantă )

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 aprilie 2008 — Deutsche Telekom/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-271/03) (1)

   („Concurență - Articolul 82 CE - Prețuri de acces la rețeaua fixă de telecomunicații din Germania - Efect de foarfecă tarifară - Prețuri aprobate de autoritatea națională de reglementare a telecomunicațiilor - Marjă de manevră a întreprinderii în poziție dominantă’)
   (2008/C 128/62)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Deutsche Telekom AG (Bonn, Germania) (reprezentanți: inițial K. Quack, U. Quack și S. Ohlhoff, ulterior U. Quack și S. Ohlhoff, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Mojzesowicz și S. Rating, ulterior K. Mojzesowicz și A. Whelan, în cele din urmă K. Mojzesowicz, W. Mölls și O. Weber, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtei: Arcor AG & Co. KG (Eschborn, Germania) (reprezentanți: inițial M. Klusmann, F. Wiemer și M. Rosenthal, ulterior M. Klusmann și F. Wiemer, în cele din urmă M. Klusmann, avocats), Versatel NRW GmbH, fostă Tropolys NRW GmbH, fostă CityKom Münster GmbH Telekommunikationsservice și TeleBeL Gesellschaft für Telekommunikation Bergisches Land mbH (Essen, Germania), EWE TEL GmbH (Oldenburg, Germania), HanseNet Telekommunikation GmbH (Hamburg, Germania), Versatel Nord-Deutschland GmbH, fostă KomTel Gesellschaft für Kommunikations- und Informationsdienste mbH (Flensburg, Germania), NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH (Köln, Germania), Versatel Süd-Deutschland GmbH, fostă tesion Telekommunikation GmbH (Stuttgart, Germania) și Versatel West-Deutschland GmbH, fostă Versatel Deutschland GmbH & Co. KG (Dortmund, Germania) (reprezentanți: N. Nolte, T. Wessely și J. Tiedemann, avocats)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei 2003/707/CE a Comisiei din 21 mai 2003 privind o procedură de aplicare a articolului 82 CE (cauzele COMP/C 1/37.451, 37.578, 37.579 — Deutsche Telekom AG) (JO L 263, p. 9), și, în subsidiar, o cerere de reducere a amenzii aplicate reclamantei la articolul 3 din respectiva decizie.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Deutsche Telekom AG suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

               3)

               Arcor AG & Co. KG, pe de o parte, și Versatel NRW GmbH, EWE TEL GmbH, HanseNet Telekommunikation GmbH, Versatel Nord-Deutschland GmbH, NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH, Versatel Süd-Deutschland GmbH și Versatel West-Deutschland GmbH, pe de altă parte, suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 264, 1.11.2003.


title: Cauza C-518/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Eventech Ltd/The Parking Adjudicator (Trimitere preliminară – Concurență – Ajutoare de stat – Articolul 107 alineatul (1) TFUE – Autorizație acordată exclusiv taxiurilor din Londra, cu excluderea autoturismelor de închiriat cu șofer, de a utiliza benzile rezervate autobuzelor – Noțiunea „ajutor de stat” – Resurse de stat – Avantaj economic – Avantaj selectiv – Efect asupra schimburilor comerciale dintre statele membre)

text:
               2.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/5

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – The Queen, la cererea Eventech Ltd/The Parking Adjudicator
      (Cauza C-518/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Concurență - Ajutoare de stat - Articolul 107 alineatul (1) TFUE - Autorizație acordată exclusiv taxiurilor din Londra, cu excluderea autoturismelor de închiriat cu șofer, de a utiliza benzile rezervate autobuzelor - Noțiunea „ajutor de stat” - Resurse de stat - Avantaj economic - Avantaj selectiv - Efect asupra schimburilor comerciale dintre statele membre)
      (2015/C 073/06)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: The Queen, la cererea Eventech Ltd

         Pârât: The Parking Adjudicator

         cu participarea: London Borough of Camden, Transport for London

         Dispozitivul

                  1)

                  Autorizarea, în scopul de a crea un sistem de transport sigur și eficient, a taxiurilor din Londra să circule pe benzile pentru circulația autobuzelor amenajate pe drumurile publice în intervalele orare în care se aplică restricțiile de circulație cu privire la aceste benzi, interzicând în același timp autoturismelor turistice cu șofer să circule pe benzile respective, cu excepția operațiunilor de îmbarcare și de debarcare a pasagerilor care le-au rezervat în prealabil, nu pare a fi de natură să constituie o utilizare a resurselor de stat și nici să confere acestor taxiuri un avantaj economic selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, ceea ce revine însă instanței de trimitere să verifice.

                  2)

                  Nu se poate exclude posibilitatea ca autorizarea taxiurilor din Londra să circule pe benzile pentru circulația autobuzelor amenajate pe drumurile publice în intervalele orare în care se aplică restricțiile de circulație cu privire la aceste benzi, interzicând în același timp autoturismelor turistice cu șofer să circule pe benzile respective, cu excepția operațiunilor de îmbarcare și de debarcare a pasagerilor care le-au rezervat în prealabil, să fie de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice.

         (1)  JO C 367, 14.12.2013.


title: Cauza C-335/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Neimpunerea unei tratări mai riguroase a azotului în toate stațiile de epurare a apelor reziduale care provin din aglomerări cu un echivalent locuitor mai mare de 10000 )

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-335/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Neimpunerea unei tratări mai riguroase a azotului în toate stațiile de epurare a apelor reziduale care provin din aglomerări cu un echivalent locuitor mai mare de 10 000)
   2009/C 282/04
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: I. Koskinen, L. Parpala, M. Patakia și S. Pardo Quintillán, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentanți: A. Guimaraes-Purokoski și J. Heliskoski, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 5 alineatele (2), (3) și (5) din Directiva 97/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40) — Lipsa impunerii unei tratări mai riguroase a tuturor apelor reziduale colectate care provin din aglomerări al căror echivalent-locuitor este mai mare de 10 000

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Suediei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza F-143/06: Acțiune introdusă la data de 18 decembrie 2006 — Continolo/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/40

         Acțiune introdusă la data de 18 decembrie 2006 — Continolo/Comisie
   (Cauza F-143/06)
   (2007/C 20/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Donato Continolo (Duino, Italia) (reprezentanți: S. Rodrigues, C. Bernard Glanz și R. Albelice, avocats)

      Pârât: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei Comisiei din 3 ianuarie 2006 cu privire la stabilirea și calcularea drepturilor la pensie ale reclamantului, în măsura în care această decizie ia în calcul durata pe care reclamantul a petrecut-o în concediu pentru motive personale (CMP) între 11 iunie 1981 și 1 martie 1983 numai în limita unei perioade de un an, 5 luni și 6 zile, în loc de un an, 8 luni și 20 de zile;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 5 septembrie 2006 de respingere a contestației reclamantului;

               —

               să se indice Comisiei efectele pe care le implică anularea deciziilor atacate, mai ales în ceea ce privește procentajul dobândit, fixat în prezent la 66,66666 %, care trebuie recalculat pentru a se ține cont de lunile ianuarie și februarie 1983;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantul, fost funcționar al Comisiei, este pensionat de la 1 ianuarie 2006. Prin acțiunea sa, acesta atacă decizia Comisiei cu privire la stabilirea și calcularea drepturilor sale la pensie, în măsura în care această decizie ar face ca drepturile pe care el le dobândise pe durata unui concediu pentru motive personale și pentru care obținuse transferul către sistemul comunitar să nu fie luate în calcul integral.
   Reclamantul invocă, pe de o parte, violarea principiului protecției încrederii legitime, a principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine și, pe de altă parte, existența unei erori manifeste de apreciere și o încălcare a obligației de motivare.


title: Cauza T-348/08: Acțiune introdusă la 26 august 2008 — Aragonesas Industrias y Energía/Comisia

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/44

         Acțiune introdusă la 26 august 2008 — Aragonesas Industrias y Energía/Comisia
   (Cauza T-348/08)
   (2008/C 285/82)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Aragonesas Industrias y Energía, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: I. Forrester, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei din 11 iunie 2008 — Cauza COMP/F/38.695 — Clorat de sodiu, în măsura în care se referă la Aragonesas; sau

               —

               modificarea articolelor 1 și 2 din decizie în sensul anulării sau reducerii considerabile a amenzii aplicate Aragonesas; și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente procesului.

         Motivele și principalele argumente
   Prin intermediul acestei cereri, reclamanta solicită, în conformitate cu articolul 230 CE, anularea în parte a Deciziei C(2008) 2626 final a Comisiei din 11 iunie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) CE și a articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (cauza COMP/38.695 — Clorat de sodiu), în măsura în care se referă la reclamantă. În subsidiar, aceasta solicită modificarea articolelor 1 și 2 din decizie, în măsura în care prin această decizie i se aplică o amendă reclamantei.
   Reclamanta invocă două motive în susținerea pretențiilor sale:
   În primul rând, reclamata susține că prin considerarea faptului că aceasta participase între sfârșitul anului 1994 și până în anul 2000 la o înțelegere având ca obiect repartizarea volumului de vânzări și stabilirea prețurilor pentru cloratul de sodiu, Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Reclamanta afirmă că probele prezentate de Comisie în decizie sunt insuficiente pentru a dovedi în mod corespunzător cerințelor legale participarea reclamantei la o încălcare unică și continuă.
   În al doilea rând, reclamanta susține că s-au încălcat principiul proporționalității și principiul egalității de tratament pentru motivul că, în cadrul calculării cuantumului de bază al amenzii Comisia:

               —

               a apreciat greșit gravitatea încălcării săvârșite de reclamantă

               —

               a aplicat în mod greșit taxa de intrare în privința reclamantei;

               —

               nu a apreciat în mod corespunzător durata încălcării; și

               —

               nu a luat în considerare circumstanțele atenuante privind reclamanta.


title: Cauza T-58/12: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2013 — Nabipour și alții/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Restricții privind admisia — Obligația de motivare — Eroare de drept — Eroare de apreciere — Adaptarea în timp a efectelor unei anulări” )

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/16

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2013 — Nabipour și alții/Consiliul
   (Cauza T-58/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Restricții privind admisia - Obligația de motivare - Eroare de drept - Eroare de apreciere - Adaptarea în timp a efectelor unei anulări)
   2014/C 39/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Ghasem Nabipour (Teheran, Iran); Mansour Eslami (Madliena, Malta); Mohamad Talai (Hamburg, Germania); Mohammad Moghaddami Fard (Teheran); Alireza Ghezelayagh (Singapore, Singapore); Gholam Hossein Golparvar (Teheran); Hassan Jalil Zadeh (Teheran); Mohammad Hadi Pajand (Londra, Regatul Unit); Ahmad Sarkandi (Al Jaddaf, Dubai, Emiratele Arabe Unite); Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Teheran); și Ahmad Tafazoly (Shanghai, China) (reprezentanți: S. Kentridge, QC, M. Lester, barrister, și M. Taher, solicitor)

      Pârât: Consiliul (reprezentanți: M. M. Joséphidès, A. Varnav și A. De Elera, agenți)

      Obiectul

   Cerere în anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2011 L 319, p. 71), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2011 L 319, p.11), precum și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1, rectificare în JO L 332, p. 31-34), în măsura în care aceste acte se referă la reclamanți și, pe de altă parte, a Deciziei 2013/270/PESC a Consiliului din 6 iunie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 156, p. 10), în măsura în care decizia menționată se referă la patrulea și la al nouălea reclamant.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care numele domnilor Ghasem Nabipour, Mansour Eslami, Mohamad Talai, Mohammad Moghaddami Fard, Alireza Ghezelayagh, Gholam Hossein Golparvar, Hassan Jalil Zadeh, Mohammad Hadi Pajand, Ahmad Sarkandi, Seyed Alaeddin Sadat Rasool și Ahmad Tafazoly sunt înscrise în Anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2.

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care numele domnilor Nabipour, Eslami, Talai, Fard, Ghezelayagh, Golparvar, Zadeh, Pajand, Sarkandi, Sadat Rasool și Tafazoly sunt înscrise în Anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007.

               3.

               Anulează Anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010, în măsura în care se referă la domnii Nabipour, Eslami, Talai, Fard, Ghezelayagh, Golparvar, Zadeh, Pajand, Sarkandi, Sadat Rasool și Tafazoly.

               4.

               Anulează Decizia 2013/270/PESC a Consiliului din 6 iunie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC în măsura în care se referă la domnii Fard și Sarkandi.

               5.

               Menține efectele Deciziei 2011/783 și ale Deciziei 2013/270 în măsura în care se referă la domnii Nabipour, Eslami, Talai, Fard, Ghezelayagh, Golparvar, Zadeh, Pajand, Sarkandi, Sadat Rasool și Tafazoly, de la intrarea lor în vigoare până la producerea efectelor anulării în parte a Regulamentului nr. 267/2012.

               6.

               Respinge în rest acțiunea.

               7.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de domnii Nabipour, Eslami, Talai, Fard, Ghezelayagh, Golparvar, Zadeh, Pajand, Sarkandi, Sadat Rasool și Tafazoly.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-334/10: Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Leifheit/OAPI — Vermop Salmon (Twist System)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/45

      Acțiune introdusă la 10 august 2010 — Leifheit/OAPI — Vermop Salmon (Twist System)
      (Cauza T-334/10)
      ()
      (2010/C 288/87)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Leifheit AG (Nassau, Germania) (reprezentanți: G. Hasselblatt și V. Töbelmann, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Germania)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 mai 2010 în cauzele conexate R 924/2009-1 și R 1013/2009-1;

                  —

                  obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  în ipoteza în care ar interveni în cauză, obligarea Vermop Salmon la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității:„Twist System” pentru produse din clasele 7, 8 și 21.

         Titularul mărcii comunitare: Reclamanta.

         Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Vermop Salmon GmbH.

         Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: Marca verbală „TWIX” pentru produse din clasa 21 și marca verbală „TWIXTER” pentru produse din clasele 9, 12, 21, 22 și 25.

         Decizia diviziei de anulare: Admite în parte cererea de declarare a nulității.

         Decizia camerei de recurs: Admite calea de atac exercitată de Vermop Salmon urmărind respingerea cererii de înregistrare a mărcii reclamantei pentru alte produse și respingerea căii de atac a reclamantei.

         Motivele invocate: Încălcarea articolului 63 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât Camera întâi de recurs a OAPI nu ar fi analizat dacă dovezile de utilizare prezentate de Vermop Salmon erau suficiente pentru a se reține utilizarea serioasă a mărcilor comunitare anterioare, precum și încălcarea dispozițiilor coroborate ale articolului 57 alineatul (2) prima și a doua teză și ale articolului 42 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009, cu motivarea că dovezile de utilizare depuse la dosar de către Vermop Salmon nu demonstrează o utilizare serioasă a mărcilor comunitare anterioare; încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, cu motivarea că mărcile în conflict nu sunt similare.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-500/15 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2015 de TVR Italia Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 15 iulie 2015 în cauza T-398/13, TVR Automotive/OAPI – TVR Italia

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/2

         Recurs introdus la 21 septembrie 2015 de TVR Italia Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 15 iulie 2015 în cauza T-398/13, TVR Automotive/OAPI – TVR Italia
   (Cauza C-500/15 P)
   (2016/C 090/02)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: TVR Italia Srl (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Celelalte părți din procedură: TVR Automotive Ltd, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)
   Prin Ordonanța din 14 ianuarie 2016, Curtea (Camera a noua) a respins recursul.


title: Cauza C-573/08: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 79/409/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Măsuri de transpunere)

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 15 iulie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-573/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 79/409/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Măsuri de transpunere)
   2010/C 246/03
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentant: D. Recchia, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri și G. Fiengo, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13 și 18 din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1, Ediție specială 15/vol. 1, p. 77) — Transpunere defectuoasă — Derogări — Cerințe

      Dispozitivul

               1.

               Întrucât reglementarea de transpunere în ordinea juridică italiană a Directivei 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice nu este întru totul conformă acestei directive, iar sistemul de transpunere a articolului 9 din aceasta nu garantează că derogările adoptate de autoritățile italiene competente respectă condițiile și cerințele prevăzute de acest articol, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2-7, 9-11, 13 și 18 din această directivă.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cheltuielile de judecată efectuate în cadrul procedurii referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-212/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 25 aprilie 2014 – Procedură penală împotriva lui De Ciantis Andrea

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 25 aprilie 2014 – Procedură penală împotriva lui De Ciantis Andrea
   (Cauza C-212/14)
   2014/C 292/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Partea din procedura principală

   De Ciantis Andrea

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele TFUE și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 16 februarie 2012 în cauzele conexe C-72/10 și C-77/10, trebuie interpretate în sensul că se opun atribuirii printr-o procedură de cerere de ofertă a unor licențe cu o durată mai mică decât cea a licențelor atribuite în trecut în cazul în care procedura de cerere de ofertă menționată a fost inițiată în scopul remedierii consecințelor excluderii ilegale a anumitor operatori din procedura de cerere de ofertă anterioară?

               2)

               Articolul 49 și următoarele TFUE și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea citată anterior, trebuie interpretate în sensul că se opun ca cerința reorganizării sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare ale licențelor să constituie o justificare adecvată pentru o durată redusă a licențelor care fac obiectul procedurii de cerere de ofertă în raport cu durata licențelor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 și următoarele TFUE și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum sunt interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea citată anterior, trebuie interpretate în sensul că se opun să se prevadă obligația de transfer cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a pariurilor în cazul încetării activității pentru motivul expirării duratei concesiunii sau prin efectul deciziilor privind decăderea sau revocarea?


title: Cauza C-122/08: Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 17 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/32

         Ordonanța președintelui Camerei a șasea a Curții din 17 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-122/08) (1)

   (2009/C 69/67)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-392/15: Acțiune introdusă la 17 iulie 2015 – European Dynamics Luxembourg SA și alții/Agenția Europeană a Căilor Ferate

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/13

         Acțiune introdusă la 17 iulie 2015 – European Dynamics Luxembourg SA și alții/Agenția Europeană a Căilor Ferate
   (Cauza T-392/15)
   (2015/C 328/12)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: I. Ampazis și M. Sfyri, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană a Căilor Ferate (AEF)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Agenției Europene a Căilor Ferate care le-a fost notificată prin scrisoarea din 8 mai 2015 a directorului serviciului de resurse și asistență și prin care AEF a clasificat oferta reclamantelor pe poziția a doua în cadrul lotului nr. 1 „Dezvoltarea unor sisteme de informare în sediu pe baza resurselor și a timpului alocat (inclusiv studii și asistență)” în cadrul procedurii deschise de cerere de ofertă nr. 2015/S019-029728 intitulată „ERA/2015/01/OP ESP-EISD 5” – „Prestarea de servicii externe pentru dezvoltarea sistemului de informare al Agenției Europene a Căilor Ferate)”,

               —

               Anularea deciziei Agenției Europene a Căilor Ferate care le-a fost notificată prin scrisoarea din 1 iulie 2015 a directorului serviciului de resurse și asistență și prin care AEF a clasificat oferta reclamantelor pe poziția a doua în cadrul lotului nr. 2 „Dezvoltarea unor sisteme de informare în afara sediului (inclusiv studii și asistență)” în cadrul procedurii deschise de cerere de ofertă nr. 2015/S019-029728 intitulată „Prestarea de servicii externe pentru dezvoltarea sistemului de informare al Agenției Europene a Căilor Ferate)” și

               —

               Obligarea Agenției Europene a Căilor Ferate la plata tuturor cheltuielilor de judecată ale reclamantelor.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit reclamantelor, deciziile atacate trebuie să fie anulate, în temeiul articolului 263 TFUE, pentru motivul că AEF nu și-a respectat obligația de motivare prin aceea că a furnizat o motivare insuficientă cu privire la evaluarea ofertei tehnice a reclamatelor în raport cu oferte anormal de mici.


title: Cauza T-14/16: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2016 – Apimab Laboratoires și alții/Comisia

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/23

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2016 – Apimab Laboratoires și alții/Comisia
   (Cauza T-14/16)
   (2016/C 090/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Apimab Laboratoires (Clermont-l’Hérault, Franța), Sarl BBI – Blanche Bresson Institut (Barbentane, Franța), Institut de recherche biologique – IRB (Montaigu, Franța), Laboratoires Arkopharma (Carros, Franța), Laboratoires Juva Santé (Paris, Franța), Ortis (Bütgenbach, Belgia), Pierre Fabre Médicament (Boulogne-Billancourt, Franța), Pollenergie (Saint-Hilaire-de-Lusignan, Franța) (reprezentant: A. de Brosses, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea și statuarea faptului că Regulamentul nr. 2015/1933 din 27 octombrie 2015 a fost adoptat fără consultarea prealabilă a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și, prin urmare, cu încălcarea procedurii aplicabile pentru adoptarea acestuia;

               —

               declararea și statuarea faptului că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin adoptarea Regulamentului nr. 2015/1933 fără evaluarea științifică a riscului, cu încălcarea articolului 6 din Regulamentul nr. 178/2002;

               —

               declararea și statuarea faptului că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a limitat, în Regulamentul nr. 2015/1933 din 27 octombrie 2015, nivelurile de benzo(a)piren din anumite suplimente alimentare la 10 micrograme în cazul în care este utilizată doar această substanță sau la 50 de micrograme în cazul în care ea este amestecată cu alte substanțe;

               —

               declararea și statuarea faptului că Comisia a încălcat principiul proporționalității atunci când a limitat, în Regulamentul nr. 2015/1933 din 27 octombrie 2015, nivelurile de benzo(a)piren din anumite suplimente alimentare la 10 micrograme în cazul în care este utilizată doar această substanță sau la 50 de micrograme în cazul în care ea este amestecată cu alte substanțe;

               —

               declararea și statuarea faptului că Comisia a încălcat principiul nediscriminării atunci când a limitat, în Regulamentul nr. 2015/1933 din 27 octombrie 2015, nivelurile de benzo(a)piren din anumite suplimente alimentare la 10 micrograme în cazul în care este utilizată doar această substanță sau la 50 de micrograme în cazul în care ea este amestecată cu alte substanțe .

         În consecință:

               —

               anularea Regulamentului nr. 2015/1933 din 27 octombrie 2015 în ceea ce privește dispozițiile acestuia referitoare la suplimentele alimentare;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a normelor de procedură care decurg din Regulamentul (CEE) nr. 315/93 al Consiliului din 8 februarie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind contaminanții din alimente (denumit în continuare „regulamentul cadru”), cu ocazia adoptării Regulamentului (UE) nr. 2015/1933 al Comisiei din 27 octombrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 în ceea ce privește nivelurile maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice din fibrele de cacao, chipsurile de banane, suplimentele alimentare, ierburile aromate uscate și mirodeniile uscate (denumit în continuare „regulamentul atacat”).

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Comisie cu ocazia adoptării regulamentului atacat și pe încălcarea articolului 2 din regulamentul cadru, care ar justifica anularea regulamentului atacat pentru lipsa unui temei legal.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Comisie, în măsura în care aceasta nu ar fi consultat Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară și nu ar fi efectuat nicio evaluare științifică prealabilă, ceea ce nu ar respecta cerințele articolului 6 din Regulamentul nr. 178/2002.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care regulamentul atacat s-ar baza în mod implicit pe constatarea potrivit căreia consumatorul ar ingera cantități similare de hidrocarburi aromatice policiclice (HAP) din suplimentele alimentare și din alimentele comune, ceea ce nu ar fi cazul.

               5.

               Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului proporționalității, în măsura în care stabilirea valorilor maxime de HAP ar depăși ceea ce ar fi necesar pentru protecția sănătății publice.

               6.

               Al șaselea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului nediscriminării, în măsura în care regulamentul atacat nu ar fi ținut seama de diferențele dintre suplimentele alimentare și alte produse alimentare, prin stabilirea valorilor maxime de HAP în funcție de tipul de produse în cauză.


title: Cauza C-98/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Magyarország) la 3 martie 2014 – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft. și alții/Magyar Állam

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Törvényszék (Magyarország) la 3 martie 2014 – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft. și alții/Magyar Állam
   (Cauza C-98/14)
   2014/C 142/33
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft., Lixus Szerencsejáték Szervező Kft., Lixus Projekt Szerencsejáték Szervező Kft., Lixus Invest Szerencsejáték Szervező Kft., Megapolis Terminal Szolgáltató Kft.

      Pârât: Magyar Állam

      Întrebările preliminare

      Cu privire la modificările Legii nr. XXXIV din 1991 privind jocurile de noroc efectuate în 2011, prin care se majorează cuantumul taxei pentru jocurile de noroc:

               1)

               Este compatibilă cu articolul 56 TFUE o reglementare nediscriminatorie a unui stat membru care, printr-un act unic şi fără nicio perioadă de adaptare, majorează de cinci ori cuantumul taxei directe care trebuie plătită pentru jocurile de tip slot-machine exploatate în săli de jocuri, denumită taxă pentru jocurile de noroc, şi, în plus, instituie o taxă procentuală pentru jocurile de noroc, astfel încât se limitează activitatea operatorilor de jocuri de noroc care exploatează săli de jocuri?

               2)

               Articolul 34 TFUE poate fi interpretat în sensul că în domeniul său de aplicare este inclusă o reglementare nediscriminatorie a unui stat membru care, printr-un act unic şi fără nicio perioadă de adaptare, majorează de cinci ori cuantumul taxei directe care trebuie plătită pentru jocurile de tip slot-machine exploatate în săli de jocuri, denumită taxă pentru jocurile de noroc, şi, în plus, instituie o taxă procentuală pentru jocurile de noroc, astfel încât se limitează importul jocurilor de tip slot-machine de pe teritoriul Uniunii Europene în Ungaria?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima și/sau la a doua întrebare, poate un stat membru să invoce exclusiv stabilizarea situației bugetare în vederea aplicării articolului 36 TFUE, a articolului 52 alineatul (1) TFUE şi a articolului 61 TFUE sau a [excepțiilor bazate pe] motive imperative?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima și/sau la a doua întrebare, trebuie să se țină seama de principiile generale de drept, în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) TUE, în ceea ce privește restricţiile impuse de un stat membru şi acordarea unei perioade de adaptare la reglementarea fiscală?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima și/sau la a doua întrebare, Hotărârea Brasserie du Pêcheur [Hotărârea din 5 martie 1996, cauzele conexate C-46/93 şi C-4\/93] poate fi interpretată în sensul că încălcarea articolului 34 TFUE și/sau a articolului 56 TFUE poate constitui un temei pentru angajarea răspunderii statului membru, pentru motivul că aceste dispoziții – având în vedere efectul lor direct – conferă drepturi în favoarea particularilor din statele membre?

               6)

               Directiva 98/34/CE (1) poate fi interpretată în sensul că o normă fiscală a unui stat membru care majorează dintr-odată de cinci ori cuantumul unei taxei directe – taxa pentru jocurile de noroc, care trebuie plătită pentru jocurile de tip slot-machine exploatate în săli de jocuri – și care, în plus, instituie o taxă procentuală constituie o „reglementare tehnică de facto”?

               7)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a şasea întrebare, particularii unui stat membru pot invoca împotriva acestuia încălcarea de către statul respectiv a articolului 8 alineatul (1) și/sau a articolului 9 alineatul (1) din Directiva 98/34/CE drept omisiune a acestuia, în temeiul căreia se poate angaja răspunderea, [cu alte cuvinte,] Directiva respectivă [are] ca obiect acordarea de drepturi individuale? Ce aspecte trebuie să analizeze instanța naţională pentru a determina dacă reclamantul a săvârșit o încălcare suficient de gravă şi ce fel de cerere de despăgubire poate fi întemeiată pe această încălcare?

      Cu privire la modificarea Legii privind jocurile de noroc efectuată în 2012 prin care se interzice exploatarea jocurilor de tip slot-machine (fiind permise doar în cazinouri):

               1)

               Este compatibilă cu articolul 56 TFUE o reglementare nediscriminatorie a unui stat membru care interzice cu efect imediat exploatarea jocurilor de tip slot-machine în sălile de jocuri, fără a oferi o perioadă de adaptare operatorilor de jocuri de noroc afectați sau o despăgubire adecvată și care, totodată, instituie în favoarea cazinourilor un monopol de exploatare a jocurilor de tip slot-machine?

               2)

               Articolul 34 TFUE poate fi interpretat în sensul că intră în domeniul său de aplicare cazul în care un stat membru adoptă o reglementare nediscriminatorie care, deși nu interzice în mod direct importul jocurilor de tip slot-machine de pe teritoriul Uniunii Europene, limitează sau interzice utilizarea și exploatarea efectivă a acestor jocuri prin organizarea jocurilor de noroc, fără a acorda operatorilor de jocuri de noroc afectați, care desfășoară această activitate, o perioadă de tranziție sau de adaptare sau o despăgubire?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima şi la a doua întrebare, ce criterii trebuie să aibă în vedere instanța națională pentru a determina necesitatea, oportunitatea și proporționalitatea restricției în [vederea] aplicării articolului 36 TFUE, a articolului 52 alineatul (1) TFUE şi a articolului 61 TFUE sau a [excepțiilor bazate pe] motive imperative?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima şi/sau la a doua întrebare, trebuie avute în vedere principiile generale de drept, în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) TUE, în ceea ce privește restricţiile impuse de un stat membru şi acordarea unei perioade de adaptare? Trebuie avute în vedere drepturile fundamentale – precum dreptul la proprietate și interzicerea privării de proprietate fără acordarea unei despăgubiri – cu privire la restricția impusă în prezenta cauză și, în caz afirmativ, în ce mod?

               5)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima şi/sau la a doua întrebare, Hotărârea Brasserie du Pêcheur [Hotărârea din 5 martie 1996, cauzele conexate C-46/93 şi C-4\/93] poate fi interpretată în sensul că încălcarea articolului 34 TFUE și/sau a articolului 56 TFUE poate constitui un temei pentru angajarea răspunderii statului membru, pentru motivul că aceste dispoziții – având în vedere efectul lor direct – conferă drepturi în favoarea particularilor din statele membre?

               6)

               Directiva 98/34/CE poate fi interpretată în sensul că o normă a unui stat membru, care, limitând exploatarea jocurilor de tip slot-machine doar în cadrul cazinourilor, interzice exploatarea acestora în sălile de joc, reprezintă „altă cerință”?

               7)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a șasea întrebare, particularii unui stat membru pot invoca împotriva acestuia încălcarea de către statul respectiv a articolului 8 alineatul (1) și/sau a articolului 9 alineatul (1) din Directiva 98/34/CE, drept omisiune a acestuia, în temeiul căreia se poate angaja răspunderea? Ce aspecte trebuie să analizeze instanța naţională pentru a determina dacă reclamantul a săvârșit o încălcare suficient de gravă şi ce fel de cerere de despăgubire poate fi întemeiată pe această încălcare?

               8)

               În cazul în care statul membru deține suveranitate și în domeniul la care se referă norma adoptată, este aplicabil principiul de drept comunitar conform căruia statele membre sunt obligate să plătească particularilor o despăgubire pentru prejudiciile imputabile acestora, rezultate din încălcarea dreptului comunitar? Drepturile fundamentale şi principiile generale de drept care decurg din tradițiile constituționale comune ale statelor membre reprezintă, în egală măsură, orientări în acest sens?

      (1)  Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (JO L 204, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 23, p. 207).


title: Cauza T-596/16: Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2017 – HP/Comisia și eu-LISA

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/50

         Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2017 – HP/Comisia și eu-LISA
   (Cauza T-596/16) (1)

   (2017/C 112/70)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub nr. F-26/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-460/09 P: Recurs introdus la 20 noiembrie 2009 de Inalca SpA — Industria Alimentari Carni și Cremonini SpA împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) pronunțate la 4 septembrie 2009 în cauza T-174/06, Inalca SpA/Comisia Comunităților Europene

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/36

         Recurs introdus la 20 noiembrie 2009 de Inalca SpA — Industria Alimentari Carni și Cremonini SpA împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șasea) pronunțate la 4 septembrie 2009 în cauza T-174/06, Inalca SpA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-460/09 P)
   2010/C 24/65
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurente: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni și Cremonini SpA (reprezentanți: F. Sciandone și C. D'Andria, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului de Primă Instanță în vederea soluționării cauzei pe fond în lumina indicațiilor date de Curte;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză și în cauza T-174/06.

      Motivele și principalele argumente

               A.

                  Cu privire la diferența dintre criteriul procesual referitor la data la care începe să curgă termenul de prescripție și verificarea îndeplinirii condițiilor de atragere a răspunderii: (i) motivare contradictorie și (ii) încălcare a jurisprudenței comunitare

               Motivarea ordonanței atacate este vădit contradictorie în măsura în care, pe de o parte, în aceasta se amintește jurisprudența comunitară constantă potrivit căreia termenul de prescripție a acțiunii în răspundere extra-contractuală a Comunității începe să curgă numai atunci când sunt îndeplinite toate condițiile care dau naștere obligației de despăgubire, în special atunci când prejudiciul pentru care se solicită compensarea a devenit cert, și, pe de altă parte, prin aceasta se respinge argumentul recurentelor potrivit căruia efectele prejudiciabile ale scrisorii în cauză au devenit certe numai după adoptarea Deciziei Comisiei din 3 octombrie 2006 (1).
               În plus, Tribunalul a încălcat jurisprudența comunitară atunci când a stabilit data la care începe să curgă termenul de prescripție pentru introducerea unei acțiuni referitoare la prejudiciile materiale suferite de recurente.

               B.

                  Cu privire la prescripția acțiunii în privința cheltuielilor de asistență și consultanță juridică și a cheltuielilor de personal: (i) motivare contradictorie și vădit lipsită de logică și (ii) încălcare a jurisprudenței comunitare

               Motivarea ordonanței atacate este total contradictorie în măsura în care Tribunalul enunță, mai întâi, un principiu general în materia prejudiciului continuu, pentru ca apoi să nu aplice un asemenea principiu general în domeniul determinării caracterului (continuu sau nu) al cheltuielilor de asistență sau consultanță juridică și al cheltuielilor de personal. Motivarea este de asemenea viciată de o lipsă vădită de coeziune logică în măsura în care, pe de o parte, Tribunalul a recunoscut caracterul continuu al cheltuielilor aferente constituirii poliței de asigurare, iar pe de altă parte a respins caracterul continuu al cheltuielilor de asistență juridică, deși acestea s-au efectuat în mod continuu de-a lungul anilor, pe măsura soluționării diferitelor proceduri inițiate în cadrul investigației UCLAF.
               De asemenea, abordarea Tribunalului contravine propriei jurisprudențe, care a recunoscut de-a lungul anilor că asistența juridică are un caracter continuu.

               C.

                  Cu privire la inadmisibilitatea cererii de despăgubire pentru profitul nerealizat: denaturarea argumentelor și încălcarea articolului 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului

               Tribunalul a încălcat articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură și a denaturat argumentele recurentelor prin faptul că nu a luat în considerare numeroasele elemente de probă furnizate în cursul procedurii și prin faptul că a reținut că cererea de despăgubire pentru prejudiciul suferit de recurente sub forma profitului nerealizat este lipsită de precizia necesară.

               D.

                  Cu privire la prejudiciul moral: încălcare a jurisprudenței și motivare vădit ilogică

               Prin faptul că a caracterizat prejudiciul moral ca neavând un caracter continuu fără a ține seama de împrejurările speciale ale prejudiciului moral, Tribunalul a adoptat o abordare care este vădit în contradicție cu jurisprudența comunitară. De asemenea, ordonanța atacată este viciată de o lipsă vădită de coeziune logică în măsura în care Tribunalul se întemeiază pe o jurisprudență referitoare exclusiv la prejudiciul material pentru a susține că prejudiciul moral nu are un caracter continuu.

               E.

                  Cu privire la prejudiciul moral: încălcare a articolului 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, încălcare a jurisprudenței din materia prejudiciului moral și motivare vădit lipsită de logică

               Tribunalul a încălcat articolul 44 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură prin faptul că a reținut că cererea de despăgubire pentru prejudiciul moral suferit este inadmisibilă din cauza lipsei preciziei necesare în măsura în care recurentele nu s-au limitat la a invoca un prejudiciu moral imprecis, ci a furnizat instanței numeroase elemente de probă care, cu toate acestea, nu au fost deloc luate în considerare.
               În plus, Tribunalul a încălcat jurisprudența relevantă privind dreptul la despăgubire pentru suportarea unui prejudiciu moral prin faptul că a încercat determinarea întinderii prejudiciului prin referire la parametri care sunt, prin natura lor, dificil de „cuantificat” sau de dovedit în mod convingător.
               În continuare, Tribunalul a comis o eroare de drept printr-o motivare vădit lipsită de logică în măsura în care, în vederea justificării lipsei de precizie a cererii referitoare la prejudiciul moral, s-a întemeiat pe o jurisprudență care se referă în exclusivitate la prejudiciul material.

               F.

                  Eroare de drept referitoare la condiția privind legătura de cauzalitate

               Tribunalul a comis o eroare de drept atunci când a concluzionat că nu există o legătură de cauzalitate directă între, pe de o parte, transmiterea scrisorii din 6 iulie 1998 către autoritățile italiene care se află la originea scrisorii de rambursare adresate de autoritățile italiene recurentelor, și, pe de altă parte, prejudiciul suferit de recurente, respectiv plata poliței de asigurare constituite în scopul suspendării imediate a rambursării sumelor contestate.

               G.

                  Încălcarea principiului privind durata rezonabilă a procedurilor: (i) anularea ordonanței atacate și (ii) invocarea subsecventă a unor erori în susținerea acțiunii în despăgubire

               Tribunalul a încălcat principiul general de drept comunitar privind durata rezonabilă a procedurilor, recunoscut și la articolul 6 primul paragraf din Convenția Europeana privind drepturile omului și libertățile fundamentale și la articolul 47 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene.

      (1)  Decizia 2006/678/CE a Comisiei din 3 octombrie 2006 privind tratamentul financiar aplicabil în cadrul lichidării cheltuielilor finanțate de Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă, Secțiunea Garantare, în anumite cazuri de nereguli comise de operatori, JO L 278, p. 24.


title: Cauza T-473/09: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2009 — Matkompaniet/OAPI — DF World of Spices (KATOZ)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/64

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2009 — Matkompaniet/OAPI — DF World of Spices (KATOZ)
   (Cauza T-473/09)
   2010/C 24/113
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Matkompaniet AB (Borås, Suedia) (reprezentant: J. Gulliksson, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DF World of Spices GmbH (Dissen, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 9 septembrie 2009 în cauza R 1023/2008-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri cât și a celor efectuate anterior acesteia.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „KATOZ”, pentru produse din clasele 29 și 30

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea mărcii figurative germane „KATTUS”, pentru produse din clasele 29 și 30

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, în măsura în care camera de recurs a decis în mod eronat că există un risc de confuzie între mărcile în cauză.


title: Cauza T-28/13: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2013 — ECC Couture/OAPI — Ball Wholesale (Culture)

text:
               16.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/26

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2013 — ECC Couture/OAPI — Ball Wholesale (Culture)
   (Cauza T-28/13)
   2013/C 79/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: ECC Couture BV (Oldenzaal, Țările de Jos) (reprezentanți: M. A. S. M. van Leent și I. de Jonge, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ball Wholesale ApS (Billund, Danemarca)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 22 octombrie 2012 pronunțate în cauza R 290/2012-1, în măsura în care conform acestei decizii reclamanta a căzut în pretenții și este obligată să suporte cheltuielile de judecată corespunzătoare procedurii;

               —

               constatarea faptului că înregistrarea comunitară nr. 993 511 a mărcii figurative „Culture” este valabilă pentru toate produsele și serviciile care au făcut obiectul procedurii desfășurate la Camera de recurs;

               —

               obligarea OAPI, conform articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: înregistrarea internațională referitoare la Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Culture”, pentru produse din clasele 14, 18 și 25 — Marca comunitară nr. 993 511.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Ball Wholesale ApS.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: marca verbală națională „CULTURE” pentru produse din clasele 14, 25 și 26.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: a admis în parte calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009.