title: Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 15 octombrie 2009.#Enviro Tech (Europe) Ltd împotriva Statului belgian.#Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Conseil d'État - Belgia.#Mediu și protecția consumatorilor - Clasificarea, ambalarea și etichetarea bromurii de n-propil drept substanță periculoasă - Directiva 2004/73/CE - Directiva 67/548/CEE - Obligație de transpunere.#Cauza C-425/08.

text:
      Cauza C‑425/08
      Enviro Tech (Europe) Ltd
      împotriva
      État belge
      [cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d’État (Belgia)]
      „Mediu și protecția consumatorilor – Clasificarea, ambalarea și etichetarea bromurii de n‑propil drept substanță periculoasă – Directiva 2004/73/CE – Directiva 67/548/CEE – Obligație de transpunere”
      Sumarul hotărârii
      Apropierea legislațiilor – Clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase – Directiva 67/548 – Adaptare la
            progresul tehnic
      (Directiva 67/548 a Consiliului; Directiva 2004/73 a Comisiei)
      Atunci când autoritățile comunitare dispun de o largă putere de apreciere, astfel cum este cazul când Comisia adoptă măsuri
         pentru a adapta la progresul tehnic anexele la Directiva 67/548 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor
         administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase, în special în ceea ce privește
         aprecierea unor elemente de fapt de ordin științific și tehnic deosebit de complexe pentru a determina natura și întinderea
         măsurilor pe care le adoptă, controlul instanței comunitare trebuie să se limiteze la a examina dacă exercitarea unei astfel
         de competențe nu este afectată de o eroare vădită sau de un abuz de putere ori dacă aceste autorități nu au depășit în mod
         vădit limitele puterii lor de apreciere. Astfel, într‑un asemenea context, instanța comunitară nu poate să substituie prin
         aprecierea sa cu privire la elementele de fapt de ordin științific și tehnic pe cea a instituțiilor care sunt singurele cărora
         tratatul le‑a încredințat această sarcină. Mai mult, atunci când o autoritate comunitară, în cadrul misiunii sale, se găsește
         în situația de a efectua evaluări complexe, puterea de apreciere de care dispune se aplică, într‑o anumită măsură, și în ceea
         ce privește constatarea elementelor de fapt pe care își întemeiază acțiunea.

      Astfel, atunci când, prin intermediul Directivei 2004/73 de efectuare a celei de a douăzeci și noua adaptări la progresul
         tehnic a Directivei 67/548, pentru a clasifica o substanță precum bromura de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă,
         Comisia urmează opinia grupului de experți privind inflamabilitatea, care se bazează pe rezultatele mai multor teste efectuate
         potrivit unor metode diferite, confirmate de informații obținute din publicații specializate, sau atunci când aceasta califică
         aceeași substanță drept substanță toxică pentru reproducere de categoria 2 urmând opinia experților, care este la rândul său
         întemeiată pe criteriile prevăzute la punctul 4.2.3 din anexa VI la Directiva 67/548 și, în special, la punctul 4.2.3.3 din
         această anexă, exercitarea puterii de apreciere de care dispune Comisia nu este afectată de o eroare vădită sau de un abuz
         de putere și nu depășește în mod vădit limitele puterii sale de apreciere.

      (a se vedea punctele 47, 62, 64, 70 și 71 și dispozitivul)
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a doua)
      15 octombrie 2009(*)

      „Mediu și protecția consumatorilor – Clasificarea, ambalarea și etichetarea bromurii de n‑propil drept substanță periculoasă – Directiva 2004/73/CE – Directiva 67/548/CEE – Obligație de transpunere”
      În cauza C‑425/08,
      având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Conseil d’État
         (Belgia), prin decizia din 17 septembrie 2008, primită de Curte la 26 septembrie 2008, în procedura

      Enviro Tech (Europe) Ltd
      împotriva
      État belge,
      CURTEA (Camera a doua),
      compusă din doamna C. Toader (raportor), președintele Camerei a opta, îndeplinind funcţia de președinte al Camerei a doua,
         domnii C. W. A. Timmermans, K. Schiemann, P. Kūris  și L. Bay Larsen, judecători,

      avocat general: domnul Y. Bot,
      grefier: doamna C. Strömholm, administrator,
      având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 18 iunie 2009,
      luând în considerare observațiile prezentate:
      –        pentru Enviro Tech (Europe) Ltd, de C. Mereu și E. Cusas, avocats;
      –        pentru guvernul belgian, de domnul T. Materne, în calitate de agent, asistat de P. Legros, S. Rodrigues și J. Sohier, avocats;
      –        pentru guvernul suedez, de doamna A. Falk și de domnul A. Engman, în calitate de agenți;
      –        pentru Comisia Comunităților Europene, de domnul P. Oliver și de doamna O. Beynet, în calitate de agenți,
      având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      pronunță prezenta
      Hotărâre
      1        Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește validitatea Directivei 2004/73/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004
         de efectuare a celei de a douăzeci și noua adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE a Consiliului privind apropierea
         actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor periculoase
         (JO L 152, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 46, p. 3), în raport cu Directiva 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 (JO
         1967, 196, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 1, p. 23), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/59/CE a Comisiei din
         6 august 2001 (JO L 225, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 32, p. 3, denumită în continuare „Directiva 67/548”), și, în special,
         cu anexele V (titlul A.9) și VI (punctul 4.2.3) la aceasta.

      2        Această cerere a fost prezentată în cadrul unui litigiu între Enviro Tech (Europe) Ltd (denumită în continuare „Enviro Tech”),
         societate de drept englez, pe de o parte, și État belge, pe de altă parte, având ca obiect anularea clasificării bromurii
         de n‑propil efectuate în anexa III la Decretul regal din 11 martie 2005 de modificare a Decretului regal din 11 ianuarie 1993
         de reglementare a clasificării, ambalării și etichetării preparatelor periculoase în vederea introducerii pe piață sau a folosirii
         acestora (Moniteur belge din 5 iunie 2005, p. 30680, denumit în continuare „Decretul regal din 11 martie 2005”), care transpune dispozițiile Directivei
         2004/73.

       Cadrul juridic
       Dreptul comunitar
       Directiva 67/548
      3        Directiva 67/548 constituie, în domeniul produselor chimice, prima directivă de armonizare care stabilește normele referitoare
         la comercializarea anumitor substanțe și a anumitor preparate.

      4        Această primă directivă de armonizare a făcut, anterior modificărilor anexei VI la aceasta operate prin Directiva 2001/59,
         obiectul unor modificări operate, printre altele, prin Directiva 92/32/CEE a Consiliului din 30 aprilie 1992 (JO L 154, p. 1,
         Ediție specială, 13/vol. 11, p. 86), în ceea ce privește dispozițiile principale care sunt în cauză în speță, și prin Directiva
         92/69/CEE a Comisiei din 31 iulie 1992 (JO L 383, p. 113, Ediție specială, 13/vol. 12, p. 31), în ceea ce privește metodele
         de determinare a punctului de aprindere prevăzute în titlul A.9 din anexa V la aceasta.

      5        Articolul 2 alineatul (2) din Directiva 67/548 califică drept „periculoase”, în sensul directivei menționate, substanțele
         și preparatele care sunt, printre altele, „extrem de inflamabile”, „foarte inflamabile” și „inflamabile” sau „toxice pentru
         reproducere”.

      6        În conformitate cu criteriile de clasificare a unei substanțe drept substanță inflamabilă care figurează la punctele 2.2.3-2.2.5
         din anexa VI la Directiva 67/548, lichidele pot fi clasificate după cum urmează:

      –        „inflamabile”, dacă punctul de aprindere al acestora este cuprins între 21 °C și 55 °C. Aceste lichide vor fi etichetate R10;
      –        „ușor inflamabile [a se citi «foarte inflamabile»]”, dacă punctul de aprindere al acestora este mai mic de 21 °C. Aceste lichide
         trebuie etichetate R11, sau

      –        „foarte inflamabile [a se citi «extrem de inflamabile»]”, atunci când punctul de aprindere al acestora este mai mic de 0 °C
         și când temperatura de fierbere a acestora (sau, în cazul unui domeniu de fierbere, temperatura inițială de fierbere) este
         de maximum 35 °C. Aceste lichide trebuie etichetate R12.

      7        Titlul A.9 din anexa V la Directiva 67/548 stabilește metodele de determinare a punctelor de aprindere. În acest scop, sunt
         identificate două metode, denumite metoda echilibrului și metoda nonechilibrului, în funcție de care sunt alese materialul
         și instrumentele de măsură, precum și normele ISO corespunzătoare.

      8        Astfel, pentru metoda echilibrului se aplică normele ISO 1516, 3680, 1523 și 3679. Metodei nonechilibrului îi corespunde utilizarea
         anumitor aparate pentru măsurarea punctului de aprindere, unul dintre acestea fiind numit aparatul Pensky‑Martens, pentru
         care se utilizează următoarele norme: ISO 2719, EN 11, DIN 51758, ASTM D 93, BS 2000‑34 și NF M07‑019.

      9        În ceea ce privește substanțele toxice pentru reproducere, punctul 4.2.3 din anexa VI la Directiva 67/548 le împarte în trei
         categorii:

      –        categoria 1: „substanțe cunoscute că afectează fertilitatea la oameni” și „substanțe cunoscute că provoacă toxicitate evolutivă
         la oameni”;

      –        categoria 2: „substanțe care ar trebui să fie considerate ca și cum ar afecta fertilitatea la oameni” și „substanțe care ar
         trebui să fie considerate ca și cum ar provoca toxicitate evolutivă la oameni” și

      –        categoria 3: „substanțe care produc îngrijorare pentru fertilitatea oamenilor” și „substanțe care produc îngrijorare pentru
         oameni din cauza unor posibile efecte toxice evolutive”.

      10      Punctul 4.2.3.1 din anexa VI la Directiva 67/548 prevede:

      „Pentru clasificare și etichetare și având în vedere stadiul actual al cunoștințelor, aceste substanțe se împart în trei categorii.
      […]
      Categoria 2
      Substanțe care ar trebui să fie considerate ca și cum ar afecta fertilitatea la oameni
      Există dovezi suficiente pentru a crede cu convingere că expunerea oamenilor la substanță poate avea ca efect afectarea fertilității,
         pe baza:

      –        dovezilor clare, din studiile pe animale, ale afectării fertilității în absența efectelor toxice sau dovezi ale fertilității
         afectate care apare la aproximativ aceleași doze ca și alte efecte toxice, dar care nu sunt o consecință nespecifică secundară
         a celorlalte efecte toxice;

      –        altor informații relevante.
      […]”
      11      În ceea ce privește testarea ce poate fi realizată în vederea clasificării substanțelor chimice, articolul 3 din Directiva
         67/548 prevede:

      „(1)      Testarea substanțelor chimice efectuată în cadrul prezentei directive se realizează, ca principiu general, în conformitate
         cu metodele stabilite în anexa V. Proprietățile fizico‑chimice ale substanțelor se determină în conformitate cu metodele menționate
         în anexa V. A […]”

      12      Articolul 4 alineatul (2) din Directiva 67/548 prevede că principiile generale de clasificare și etichetare a substanțelor
         și preparatelor se aplică în conformitate cu criteriile prevăzute în anexa VI, cu excepția cazurilor în care sunt specificate
         cerințe contrare pentru preparate periculoase în alte directive.

      13      Punctul 1.6.1 litera (b) din anexa VI la Directiva 67/548 precizează că datele necesare pentru clasificare și etichetare se
         pot obține, printre altele, din rezultatele testelor anterioare, din informațiile obținute din lucrările de referință sau
         din experiența practică. Acesta precizează de asemenea că, la modul mai general, „se [poate] lua în considerare și […] aprecierea
         specialiștilor”.

      14      Articolul 28 din Directiva 67/548 a prevăzut adaptarea acesteia la progresul tehnic, stabilind că „[m]odificările necesare
         pentru adaptarea anexelor la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 29”.

      15      Procedura prevăzută la articolul 29 este următoarea:

      „(1)      Comisia este asistată de un comitet compus din reprezentanții statelor membre și prezidat de reprezentantul Comisiei.
      (2)      Reprezentantul Comisiei prezintă comitetului un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu
         privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizul
         este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 148 alineatul (2) din tratat pentru deciziile pe care Consiliul trebuie să
         le adopte la propunerea Comisiei. Voturile reprezentanților statelor membre sunt ponderate conform articolului menționat anterior.
         Președintele nu participă la vot.

      (3)      Comisia adoptă măsurile preconizate, dacă acestea sunt conforme cu avizul comitetului.
      Dacă măsurile preconizate nu sunt conforme cu avizul comitetului sau în absența avizului, Comisia prezintă Consiliului, fără
         întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.

      (4) (a) Cu excepția cazurilor menționate la litera (b) de mai jos, dacă, la expirarea unui termen de trei luni de la data prezentării
         la Consiliu, acesta nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de către Comisie. Acest termen este de șase săptămâni în
         cazul menționat la articolul 31 alineatul (2).

      (b)      În cazul măsurilor de adaptare la progresul tehnic din anexele II, VI, VII și VIII, dacă, la expirarea unui termen de trei
         luni de la data prezentării la Consiliu, acesta nu hotărăște, măsurile propuse sunt adoptate de către Comisie, cu excepția
         cazului în care Consiliul s‑a pronunțat împotriva acestor măsuri cu majoritate simplă.”

       Directiva 2004/73
      16      Prin articolul 1 din Directiva 2004/73 au fost efectuate numeroase modificări ale anexelor I și V la Directiva 67/548.

      17      În ceea ce privește etichetarea bromurii de n‑propil, potrivit anexei IB la directiva menționată, aceasta trebuie să includă
         mențiunile R60, R11, R36/37/38, R48/20, R63, R67, S53, sau S45, care au următoarea semnificație: R60 (poate dăuna fertilității),
         R11 (foarte inflamabil), R36/37/38 (iritant pentru ochi, pentru sistemul respirator și pentru piele), R48/20 (pericol de efecte
         grave asupra sănătății la expunere prelungită prin inhalare), R63 (risc posibil de a dăuna copilului în timpul sarcinii),
         R67 (inhalarea vaporilor poate provoca somnolență și amețeală), S53 (a se evita expunerea – a se procura instrucțiuni speciale
         înainte de utilizare) și S45 [în caz de accident sau de simptome de boală, consultați imediat medicul (dacă este posibil,
         i se va arăta eticheta)].

       Dreptul național
      18      Decretul regal din 11 martie 2005 a transpus în dreptul belgian Directiva 2004/73.

      19      În ceea ce privește etichetarea bromurii de n‑propil, acest decret a preluat cerințele care figurează în anexa IB la Directiva
         2004/73.

       Acțiunea principală și întrebările preliminare
      20      Enviro Tech este fabricantul produselor numite Ensolv®, o familie de solvenți brevetați obținuți pe bază de bromură de n‑propil,
         a căror formulă este special concepută pentru degresarea, prin vaporizare, a aparatelor sensibile.

      21      În cadrul unei acțiuni introduse la 23 decembrie 2003 la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene, înregistrată
         cu numărul T‑422/03, Enviro Tech și Enviro Tech International Inc. solicită anularea a două scrisori ale Comisiei, din 3 noiembrie
         2003, privind reclasificarea bromurii de n‑propil ce urma a fi realizată.

      22      La 16 iulie 2004, aceste reclamante au introdus în fața Tribunalului o acțiune în anulare împotriva Directivei 2004/73, înregistrată
         cu numărul T‑291/04.

      23      În cadrul acestor două cauze, care au fost conexate, Enviro Tech solicită și repararea prejudiciului pe care consideră că
         l‑a suferit ca urmare a actelor a căror anulare o solicită. Acțiunile formulate în fața Tribunalului sunt încă pendinte, în
         așteptarea deciziei care se va pronunța în prezenta cauză.

      24      Enviro Tech a acționat de asemenea la nivel național pentru a contesta clasificarea bromurii de n‑propil drept substanță periculoasă.

      25      Astfel, potrivit actelor de la dosar, o procedură națională se află în curs de desfășurare în fața High Court of Justice (England
         & Wales), Queen’s Bench Division (Regatul Unit). Și această procedură a fost suspendată în așteptarea hotărârii Tribunalului
         în cauzele conexate T‑422/03 și T‑291/04.

      26      În Belgia, Enviro Tech a introdus la 6 septembrie 2005 la Conseil d’État o cerere privind anularea clasificării bromurii de
         n‑propil efectuate în anexa III la Decretul regal din 11 martie 2005.

      27      În cadrul acestei acțiuni, instanța de trimitere își pune problema dacă Directiva 2004/73, care califică bromura de n‑propil
         drept substanță foarte inflamabilă și drept substanță toxică pentru reproducere, este conformă cu Directiva 67/548. În cazul
         unui răspuns negativ la această întrebare, Conseil d’État solicită Curții să stabilească dacă Regatul Belgiei ar fi trebuit
         să nu transpună clasificarea bromurii de n‑propil astfel cum rezultă aceasta din Directiva 2004/73 sau dacă ar fi trebuit
         să nu urmeze această clasificare.

      28      Considerând că protecția jurisdicțională garantată de dreptul comunitar include dreptul justițiabililor de a contesta, în
         mod incident, legalitatea normelor comunitare în fața instanței naționale în cadrul unui proces îndreptat împotriva normei
         naționale de transpunere, Conseil d’État a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele două întrebări
         preliminare:

      „1)      În măsura în care clasifică [bromura de n‑propil] drept substanță foarte inflamabilă (R11) pe baza unui singur test efectuat
         la o temperatură de − 10 °C, Directiva [2004/73] este conformă cu [Directiva 67/548] și, în special, cu punctul A.9 din anexa
         V la aceasta, care stabilește metodele de determinare a punctelor de aprindere?

      În măsura în care clasifică [bromura de n‑propil] drept substanță toxică pentru reproducere de categoria 2 (R60), pe de o
         parte, fără evidențierea clară, prin studii adecvate realizate asupra animalelor, a efectelor toxice observate pentru a justifica
         o prezumție puternică potrivit căreia expunerea umană la o astfel de substanță poate determina efecte toxice asupra dezvoltării
         și, pe de altă parte, pe baza unor teste care nu identifică efecte toxice decât în cazul animalelor supuse unei concentrații
         de 250 PPM, ceea ce reprezintă de 11 ori maximul și de 40 de ori media concentrației de [bromură de n‑propil] la care este
         expus omul cu ocazia manipulării produsului, Directiva [2004/73] este conformă cu [Directiva 67/548] și, în special, cu punctul
         4.2.3 din anexa VI la aceasta?

      În măsura în care clasifică [bromura de n‑propil] drept substanță foarte inflamabilă (R11) și toxică pentru reproducere de
         categoria 2 (R60) în numele principiului precauției, fără a respecta metodele și criteriile stabilite în anexele V și VI la
         Directiva [67/548], Directiva [2004/73] este conformă cu [Directiva 67/548] și, în special, cu anexele V și VI la aceasta?

      În măsura în care clasifică [bromura de n‑propil] drept substanță foarte inflamabilă (R11) și toxică pentru reproducere de
         categoria 2 (R60) bazându‑se pe teste care sunt diferite de cele efectuate în cazul unor produse concurente, în special halogenii
         clorați și fără a respecta principiul proporționalității, Directiva [2004/73] este conformă cu [Directiva 67/548]?

      2)      În cazul în care Directiva [2004/73] nu este conformă cu Directiva [67/548], Regatul Belgiei ar fi trebuit să nu transpună
         în dreptul intern clasificarea [bromurii de n‑propil] astfel cum rezultă aceasta din Directiva [2004/73] sau chiar să nu urmeze
         această clasificare, în condițiile în care, potrivit articolului 2 din Directiva [2004/73], «statele membre adoptă și pun
         în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 31
         octombrie 2005»?”

       Cu privire la întrebările preliminare
       Cu privire la prima întrebare
       Observațiile părților
      29      Enviro Tech invocă mai multe argumente împotriva Directivei 2004/73.

      30      Astfel, reclamanta din acțiunea principală susține în primul rând că directiva menționată ar fi nelegală prin faptul că prevede
         clasificarea bromurii de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă, întrucât nu ar fi fost respectate metodele de determinare
         a punctelor de aprindere stabilite în cadrul titlului A.9 din anexa V la Directiva 67/548. Comisia ar fi acționat nelegal,
         în condițiile în care s‑a bazat pe un singur test efectuat la o temperatură de − 10 °C cu aparatul Pensky‑Martens, prin raportare
         la norma ISO 1523 și fără a respecta metoda legată de această specificație, care ar impune determinarea valorii între 10 °C
         și 110 °C.

      31      În al doilea rând, în ceea ce privește clasificarea bromurii de n‑propil drept substanță toxică pentru reproducere de categoria
         2, Comisia ar fi săvârșit, în opinia Enviro Tech, o eroare urmând recomandarea în acest sens a grupului de lucru. Reclamanta
         susține în special că testele efectuate pe șobolani nu au dus la obținerea unor dovezi suficiente care să permită stabilirea
         faptului că ar exista o prezumție puternică în sensul că expunerea oamenilor la această substanță ar fi toxică pentru reproducere.
         Reclamanta din acțiunea principală susține de asemenea că toxicitatea pentru animale care fusese observată s‑a produs la niveluri
         de expunere de 16 ori mai mari decât cele ale expunerii umane medii și de 40 de ori mai mari decât nivelul de expunere existent
         în cazul unei manipulări și al unei utilizări normale efectuate chiar de reclamanta din acțiunea principală.

      32      În al treilea rând, Enviro Tech susține că, potrivit Directivei 2004/73, bromura de n‑propil este clasificată drept substanță
         foarte inflamabilă și toxică pentru reproducere de categoria 2 în numele principiului precauției, fără ca metodele și criteriile
         stabilite în anexele V și VI la această directivă să fie respectate.

      33      În al patrulea rând, în temeiul Directivei 2004/73, bromura de n‑propil ar fi considerată o substanță foarte inflamabilă și
         toxică pentru reproducere de categoria 2 pe baza unor teste diferite de cele efectuate în cazul unor produse concurente, cu
         încălcarea principiului proporționalității.

      34      În această privință, potrivit reclamantei din acțiunea principală, clasificarea substanței în cauză în acțiunea principală
         astfel cum reiese din Directiva 2004/73 este contrară principiului proporționalității în cazul în care nivelul de inflamabilitate
         care îi poate fi atribuit se bazează pe un punct de aprindere care nu a putut fi constatat decât la o temperatură de − 10 °C,
         în condițiile în care manipularea sa este realizată în mod normal la temperatură ambiantă. Obținerea unor asemenea rezultate
         ar dovedi astfel o anumită lipsă de onestitate intelectuală, întrucât, în rest, nu a fost constatat niciun punct de aprindere
         între 10 °C și 110 °C și situația ar fi aceeași în ceea ce privește evidențierea unor efecte toxice și prezumția puternică
         referitoare la existența unor efecte nocive pentru fertilitatea umană.

      35      Guvernul belgian propune să se răspundă că Directiva 2004/73 este conformă cu Directiva 67/548 în ceea ce privește cele patru
         aspecte invocate de reclamanta din acțiunea principală.

      36      Guvernul suedez consideră, în acord cu guvernul belgian, că, pe de o parte, Directiva 2004/73 este conformă cu Directiva 67/548
         și că, pe de altă parte, clasificarea bromurii de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă (R11) a fost realizată în conformitate
         cu criteriile și cu metodele prevăzute.

      37      Pe de o parte, atât rezultatele celor două teste realizate în laborator independent unul de celălalt, precum și informațiile
         care au fost publicate și care au făcut obiectul unor alte calcule ar demonstra că punctul de aprindere al bromurii de n‑propil
         este net inferior temperaturii de 21 °C. Bromura de n‑propil ar trebui, așadar, să fie clasificată drept substanță foarte
         inflamabilă (R11).

      38      Pe de altă parte, informațiile ce rezultă din testele de calitate efectuate pe animale ar demonstra că bromura de n‑propil
         are în mod clar efecte toxice asupra reproducerii. Aceste efecte nu s‑ar manifesta numai în cazul unor doze ridicate și ar
         fi considerate pertinente pentru oameni. Prin urmare, bromura de n‑propil ar trebui să fie de asemenea clasificată drept substanță
         ce trebuie asimilată substanțelor care dăunează fertilității speciei umane (R60), precum și drept substanță care poate da
         naștere unor temeri în ceea ce privește fertilitatea speciei umane și consecințele asupra oamenilor ca urmare a posibilelor
         efecte toxice asupra dezvoltării (R63).

      39      Din punctul de vedere al Comisiei, ar trebui să se răspundă instanței de trimitere că examinarea întrebărilor adresate de
         Conseil d’État Curții nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 2004/73 din perspectiva
         faptului că aceasta clasifică bromura de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă (R11) și toxică pentru reproducere de
         categoria 2 (R60).

      40      Astfel, în ceea ce privește inflamabilitatea, punctul 2.2.4 din anexa VI la Directiva 67/548 ar prevedea, în vederea clasificării
         în categoria substanțelor „foarte inflamabile”, un punct de aprindere inferior temperaturii de 21 °C, fără a indica o valoare
         inferioară minimă. Temperatura de − 10 °C ar îndeplini, așadar, în mod incontestabil criteriile cuprinse în definiția categoriei
         „foarte inflamabil”.

      41      Potrivit Comisiei, dispozițiile titlului A.9 din anexa V la Directiva 67/548 nu ar determina modul în care trebuie realizate
         testele de inflamabilitate. În realitate, titlul A.9 menționat mai mult ar descrie decât ar impune anumite specificații ale
         testelor. Ar exista astfel o flexibilitate în ceea ce privește utilizarea metodelor de testare. În plus, punctul 1.6.3.2 care
         figurează în cadrul respectivului titlu A.9 ar menționa în mod expres norma ISO 1523 și, în consecință, utilizarea acestei
         specificații anume nu ar putea fi contrară anexei V la Directiva 67/548.

      42      În ceea ce privește caracterul toxic pentru reproducere al bromurii de n‑propil, Comisia consideră că, întrucât sunt îndeplinite
         în mod clar criteriile privind încadrarea în categoria 2 din anexa VI la Directiva 67/548 a unei substanțe care afectează
         fertilitatea la oameni, atât în ceea ce privește elementele de probă obținute în urma experimentelor efectuate asupra unei
         specii animale, cât și în ceea ce privește elementele coroborante, grupul de lucru a ajuns în mod justificat la concluzia
         că bromura de n‑propil trebuia clasificată ca atare. În plus, ar fi necesară o doză de flexibilitate pentru a interpreta rezultatele
         testelor efectuate pe animale în raport cu posibilele efecte asupra oamenilor.

      43      În final, în ceea ce privește motivele invocate referitor la pretinsa încălcare a principiului precauției și a principiului
         proporționalității, Comisia consideră că acestea nu sunt întemeiate.

      44      Astfel, Directiva 2004/73 ar fi respectat metodele și criteriile stabilite în anexele V și VI la Directiva 67/548, iar Comisia
         nu s‑ar fi întemeiat în niciun caz numai pe principiul precauției.

      45      În ceea ce privește pretinsa încălcare a principiului proporționalității, potrivit Comisiei, clasificarea bromurii de n‑propil
         drept substanță periculoasă se întemeiază pe opinii științifice temeinice și pe criteriile precise prevăzute în anexele V
         și VI la Directiva 67/548 și este proporțională cu riscurile potențiale identificate.

       Răspunsul Curții
      –       Observații introductive
      46      Cu titlu introductiv, trebuie subliniat că, în acest cadru tehnic și juridic complex, având în esență un caracter evolutiv,
         Directiva 67/548 acordă pe fond Comisiei o importantă putere de apreciere în ceea ce privește întinderea măsurilor ce trebuie
         adoptate pentru a asigura adaptarea la progresul tehnic a anexelor la această directivă.

      47      Astfel cum a fost stabilit în jurisprudență, atunci când autoritățile comunitare dispun de o largă putere de apreciere, în
         special în ceea ce privește aprecierea unor elemente de fapt de ordin științific și tehnic deosebit de complexe pentru a determina
         natura și întinderea măsurilor pe care le adoptă, controlul instanței comunitare trebuie să se limiteze la a examina dacă
         exercitarea unei astfel de competențe nu este afectată de o eroare vădită sau de un abuz de putere ori dacă aceste autorități
         nu au depășit în mod vădit limitele puterii lor de apreciere. Astfel, într‑un asemenea context, instanța comunitară nu poate
         să substituie prin aprecierea sa cu privire la elementele de fapt de ordin științific și tehnic pe cea a instituțiilor care
         sunt singurele cărora tratatul le‑a încredințat această sarcină (a se vedea Hotărârea din 18 iulie 2007, Industrias Químicas
         del Vallés/Comisia, C‑326/05 P, Rep., p. I‑6557, punctele 75-77).

      –       Cu privire la problema inflamabilității
      48      Potrivit punctului 1.2 din cadrul titlului A.9 din anexa V la Directiva 67/548, inflamabilitatea unui lichid se determină,
         în primul rând, prin măsurarea punctului de aprindere al acestuia. Punctul de aprindere este reprezentat de cea mai joasă
         temperatură a unui lichid la care, în condițiile specifice metodei de testare, vaporii acestuia formează cu aerul un amestec
         inflamabil.

      49      Potrivit reclamantei din acțiunea principală, prin faptul că a clasificat bromura de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă,
         Directiva 2004/73 nu ar fi respectat metodele de determinare a punctelor de aprindere stabilite la titlul A.9 din anexa V
         la Directiva 67/548.

      50      În această privință, trebuie să se constate că, astfel cum a fost amintit la punctele 7 și 8 din prezenta hotărâre, pentru
         determinarea punctului de aprindere al lichidelor, trebuie să se opteze între metoda echilibrului, utilizată conform normelor
         ISO 1516, 3680, 1523 sau 3679, și metoda nonechilibrului. Astfel cum a subliniat guvernul suedez în observațiile sale scrise,
         alegerea metodei celei mai pertinente depinde de proprietățile substanței care trebuie analizate.

      51      Aceste metode stabilesc criterii referitoare la alegerea materialului în funcție de gradientul de temperatură la care trebuie
         efectuate măsurătorile. Există mai multe categorii de instrumente de măsură aplicabile diferiților gradienți de temperatură.

      52      Din elementele dosarului reiese că, bazându‑se pe opinia experților în domeniu cuprinsă în raportul grupului de experți privind
         inflamabilitatea reuniți la 4 decembrie 2002 (documentul nr. ECBI/59/02, denumit în continuare „Raportul experților privind
         inflamabilitatea”), Comisia a considerat că bromura de n‑propil era o substanță foarte inflamabilă ca urmare a rezultatelor
         obținute din experiențele realizate, printre altele, potrivit metodei echilibrului și normei ISO 1523, cu un aparat Pensky‑Martens,
         care a permis identificarea unui punct de aprindere la temperatura de − 10 °C.

      53      În primul rând, în ceea ce privește motivul invocat de reclamanta din acțiunea principală potrivit căruia clasificarea bromurii
         de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă se bazează pe rezultatul unui singur test efectuat potrivit specificațiilor
         sus‑menționate, Raportul experților privind inflamabilitatea permite respingerea acestei susțineri.

      54      Astfel, din acest document reiese că au fost efectuate mai multe teste în conformitate cu cele mai utilizate norme privind
         măsurarea punctului de aprindere și că majoritatea acestor teste nu au permis identificarea unui punct de aprindere în ceea
         ce privește substanța în cauză.

      55      Totuși, astfel cum a subliniat guvernul suedez în observațiile sale scrise, trebuie să se țină seama de faptul că este dificil
         în general să se determine punctul de aprindere în cazul hidrocarburilor halogenate, precum bromura de n‑propil, care prezintă
         proprietăți ce pot determina rezultate inexacte sau imprecise cu ocazia efectuării calculelor. Astfel cum este amintit chiar
         în cadrul normei ISO 1523, este necesar ca rezultatele obținute în ceea ce privește amestecurile de solvenți care conțin hidrocarburi
         halogenate să fie privite cu circumspecție, întrucât acestea pot da rezultate anormale.

      56      Cu toate acestea, rezultatul obținut potrivit metodei echilibrului și normei ISO 1523 cu un aparat Pensky‑Martens nu este
         singurul care a evidențiat, în ceea ce privește bromura de n‑propil, existența unui punct de aprindere inferior temperaturii
         de 21 °C.

      57      Pe lângă măsurătoarea menționată, Raportul experților privind inflamabilitatea conține rezultatele unui alt test efectuat
         cu același aparat, însă potrivit metodei nonechilibrului, ASTM D 93‑94, ceea ce corespunde întocmai cerințelor cuprinse la
         punctul 1.6.3.2 care figurează în titlul A.9 din anexa V la Directiva 67/548, și care a identificat un punct de aprindere
         al bromurii de n‑propil la temperatura de − 4,5 °C. În completarea acestor teste, a fost realizat și un calcul teoretic al
         punctului de aprindere, care a arătat că bromura de n‑propil ar putea deveni inflamabilă începând cu temperatura de − 7 °C.
         Pe baza acestor informații și în urma deliberărilor, opinia majoritară a grupului de experți a fost că bromura de n‑propil
         reprezintă o substanță foarte inflamabilă care trebuie clasificată drept substanță de tipul R11.

      58      Din cele prezentate anterior rezultă că nici grupul de experți, nici Comisia nu s‑au bazat pe un singur test, ci pe mai multe
         elemente științifice care permiteau să se identifice, în ceea ce privește bromura de n‑propil, existența unui punct de aprindere
         inferior temperaturii de 21 °C, ceea ce le‑a permis să încadreze această substanță în categoria lichidelor „foarte inflamabile”,
         în conformitate cu punctele 2.2.3-2.2.5 din anexa VI la Directiva 67/548.

      59      În al doilea rând, reclamanta din acțiunea principală susține că, potrivit specificațiilor sale tehnice, aparatul Pensky‑Martens
         este mai adecvat pentru determinarea punctului de aprindere în conformitate cu norma ISO 1523 într‑un gradient de temperatură
         cuprins între 10 °C și 110 °C.

      60      În această privință, trebuie să se constate că faptul că măsurătorile au fost realizate într‑un alt gradient de temperatură
         decât cel recomandat în ceea ce privește instrumentul de măsură este de natură să influențeze fiabilitatea clasificării.

      61      Cu toate acestea, trebuie subliniat că, ținând seama de marja de securitate care trebuie respectată în ceea ce privește rezultatul
         obținut în raport cu temperatura determinantă pentru clasificare, acest fapt nu este suficient, în lipsa altor elemente, pentru
         a repune în discuție concluziile grupului de experți și ale Comisiei, potrivit cărora bromura de n‑propil trebuie clasificată
         drept substanță foarte inflamabilă.

      62      Astfel, a fost stabilit în mod constant în jurisprudență că, atunci când o autoritate comunitară, în cadrul misiunii sale,
         se găsește în situația de a efectua evaluări complexe, puterea de apreciere de care dispune se aplică, într‑o anumită măsură,
         și în ceea ce privește constatarea elementelor de fapt pe care își întemeiază acțiunea (a se vedea în acest sens Hotărârea
         din 29 octombrie 1980, Roquette Frères/Consiliul, 138/79, Rec., p. 3333, punctul 25, și Hotărârea din 21 ianuarie 1999, Upjohn,
         C‑120/97, Rec., p. I‑223, punctul 34). În plus, în astfel de situații, instituția competentă are obligația a examina atent
         și imparțial toate elementele relevante ale cauzei (Hotărârea din 21 noiembrie 1991, Technische Universität München, C‑269/90,
         Rec., p. I‑5469, punctul 14).

      63      Astfel cum reiese din raportul grupului de experți privind inflamabilitatea, chiar dacă aceștia nu au avut o părere unanimă
         privind aspectul dacă bromura de n‑propil trebuia sau nu trebuia să fie încadrată în categoria R11, s‑a conturat o opinie
         majoritară în acest sens în cadrul respectivului grup. Trebuie de asemenea subliniat că a existat un consens printre experți
         în legătură cu faptul că bromura de n‑propil avea un punct de aprindere și o plajă de explozitivitate care justificau, astfel,
         concluzia că prezenta un risc intrinsec de inflamabilitate.

      64      Rezultă din cele prezentate anterior că, în ceea ce privește aprecierea caracterului inflamabil al bromurii de n‑propil, Comisia
         a urmat opinia grupului de experți privind inflamabilitatea, care se bazează pe rezultatele mai multor teste efectuate potrivit
         unor metode diferite, confirmate de informații obținute din publicații specializate.

      65      Reiese, prin urmare, că exercitarea puterii de apreciere de care dispune Comisia în ceea ce privește clasificarea bromurii
         de n‑propil drept substanță „foarte inflamabilă” nu este afectată de o eroare vădită sau de un abuz de putere și că această
         instituție nu a depășit în mod vădit limitele puterii sale de apreciere.

      –       Cu privire la problema toxicității pentru reproducere la oameni
      66      În condițiile în care clasificarea bromurii de n‑propil drept substanță toxică pentru reproducere la oameni se bazează numai
         pe rezultatele testelor efectuate pe animale, care au dovedit existența unor efecte toxice notabile asupra reproducerii acestora,
         reclamanta din acțiunea principală a contestat în fața instanței de trimitere posibilitatea unei interpretări extensive a
         acestor rezultate, care să ducă la concluzia că substanța în cauză ar fi nocivă pentru reproducere la oameni.

      67      Criteriile de clasificare a unei substanțe drept substanță toxică pentru reproducere figurează la punctul 4.2.3 din anexa
         VI la Directiva 67/548. În special, pentru încadrarea unei substanțe în categoria 2 de toxicitate ca urmare a faptului că
         este afectată fertilitatea, trebuie aduse dovezi evidente privind afectarea fertilității unei specii animale, însoțite fie
         de dovezi suplimentare privind mecanismul acțiunii sau localizarea efectelor ori privind existența unei analogii chimice cu
         alți agenți anticoncepționali cunoscuți, fie de alte informații care conduc la concluzia că efecte comparabile ar putea să
         fie întâlnite la oameni.

      68      Or, astfel cum reiese din rapoartele succinte ale reuniunilor grupului de lucru CMR – Produse cancerigene, mutagene și toxice
         pentru reproducere din 14-16 mai 2003 și din 15-17 ianuarie 2003 (documentele nr. ECBI/56/03 Rev.2 și nr. ECBI/30/03 Rev.3,
         denumite în continuare „rapoartele grupului de lucru CMR”), motivele care au determinat încadrarea bromurii de n‑propil în
         categoria 2 de toxicitate se referă la efectele nocive asupra fertilității constatate în cursul studiilor standard efectuate
         asupra unei specii de șobolani, precum și la similitudinea structurală dintre această substanță și izomerul său, 2‑bromopropanul,
         numit și izo‑bromopropan, încadrat în categoria 1 de toxicitate ca urmare atât a faptului cunoscut că afectează fertilitatea
         la oameni, cât și a efectelor toxice asupra dezvoltării la oameni.

      69      De asemenea, faptul că bromura de n‑propil provoacă efecte nocive notabile asupra organelor de reproducere ale șobolanilor
         de ambele sexe în momentul administrării unor doze care nu au determinat alte consecințe sistematice constituie efectul cel
         mai important ce rezultă din studiile menționate în rapoartele grupului de lucru CMR. Aceste studii ajung în plus la concluzia
         că efectele toxice nu se manifestă numai în cazul administrării unor doze ridicate.

      70      Reiese, așadar, că opinia experților s‑a întemeiat pe criteriile prevăzute la punctul 4.2.3 din anexa VI la Directiva 67/548
         și, în special, la punctul 4.2.3.3 din această anexă și că, pe baza acestei opinii, Comisia a putut astfel în mod corect să
         clasifice bromura de n‑propil drept substanță „toxică pentru reproducere de categoria 2”.

      71      Prin urmare, trebuie să se constate că exercitarea puterii de apreciere de care dispune Comisia în ceea ce privește clasificarea
         bromurii de n‑propil drept substanță „toxică pentru reproducere de categoria 2” nu este afectată de o eroare vădită sau de
         un abuz de putere și că această instituție nu a depășit în mod vădit limitele puterii sale de apreciere.

      –       Cu privire la principiul precauției și la principiul proporționalității
      72      Potrivit susținerilor Enviro Tech în fața Conseil d’État, Comisia ar fi aplicat numai principiul precauției cu ocazia clasificării
         bromurii de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă și toxică pentru reproducere, în vederea eludării criteriilor prevăzute
         în anexele V și VI la Directiva 67/548.

      73      În plus, cu ocazia acestei clasificări a bromurii de n‑propil ar fi fost încălcat principiul proporționalității.

      74      În această privință, este suficient să se constate că, contrar afirmațiilor reclamantei din acțiunea principală, Comisia nu
         și‑a întemeiat decizia de clasificare a bromurii de n‑propil pe principiul precauției, ci s‑a bazat pe analize efectuate în
         conformitate cu metodele și criteriile prevăzute în anexele V și VI la Directiva 67/548.

      75      În ceea ce privește pretinsa încălcare a principiului proporționalității, potrivit reclamantei din acțiunea principală, Comisia
         s‑ar fi bazat pe teste diferite de cele efectuate în cazul unor produse concurente, în special halogenii clorați.

      76      Acest argument nu poate fi însă primit. Astfel, după cum rezultă din observațiile guvernului suedez, structura halogenilor
         clorați este mult diferită față de cea a halogenilor bromurați.

      77      În plus, reclamanta din acțiunea principală nu a demonstrat că faptul că bromura de n‑propil a fost clasificată drept substanță
         „foarte inflamabilă” și drept substanță „toxică pentru reproducere de categoria 2”, în sensul Directivei 67/548, ar fi vădit
         inadecvat pentru atingerea obiectivului urmărit și că inconvenientele cauzate de această clasificare ar avea un caracter disproporționat
         în raport cu acest obiectiv.

      78      Din toate considerațiile prezentate rezultă că trebuie să se răspundă instanței de trimitere că examinarea primei întrebări
         nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 2004/73 ca urmare a faptului că aceasta califică
         bromura de n‑propil drept substanță foarte inflamabilă (R11) și toxică pentru reproducere de categoria 2 (R60).

       Cu privire la a doua întrebare
      79      Nu este necesar să se ofere un răspuns la a doua întrebare, întrucât aceasta nu a fost adresată decât în ipoteza în care Curtea
         ar constata neconformitatea Directivei 2004/73 cu Directiva 67/548.

       Cu privire la cheltuielile de judecată
      80      Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere,
         este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta
         observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

      Pentru aceste motive, Curtea (Camera a doua) declară:
      Examinarea întrebărilor preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Directivei 2004/73/CE
            a Comisiei din 29 aprilie 2004 de efectuare a celei de a douăzeci și noua adaptări la progresul tehnic a Directivei 67/548/CEE
            a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea
            și etichetarea substanțelor periculoase ca urmare a faptului că aceasta califică bromura de n‑propil drept substanță foarte
            inflamabilă (R11) și toxică pentru reproducere de categoria 2 (R60).
      Semnături
      * Limba de procedură: franceza.


Hotărârea Curții din data de 27 octombrie 1992. # Comisia Comunităților Europene împotriva Republicii Federale Germania. # A șasea directivă 77/388/CEE. # Cauza C-74/91.


Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 3 februarie 1983. # Stephanie Robards împotriva Insurance Officer. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Social Security Commissioner - Regatul Unit. # Securitate socială. # Cauza 149/82.


Hotărârea Curții din data de 24 martie 1988. # Comisia Comunităților Europene împotriva Republicii Elene. # Cauza 240/86.


Hotărârea Curții (camera a treia) din data de 1 iunie 1995. # Hauptzollamt München-West împotriva Analog Devices GmbH. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Bundesfinanzhof - Germania. # Tariful vamal comun. # Cauza C-467/93.


title: Hotărârea Curții (camera a șasea) din data de 12 noiembrie 2009. # Elektrownia Pątnów II sp. zoo împotriva Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu. # Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare: Naczelny Sąd Administracyjny - Polonia. # Impozitarea indirectă a majorării de capital - Împrumuturi contractate de o societate de capital înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană - Aplicarea impozitului pe capital în temeiul legislației naționale - Conversiunea împrumuturilor în părți sociale după aderarea statului membru la Uniunea Europeană - Impozit pe capital aplicat acestei operațiuni de majorare a capitalului social - Aplicare imediată a noii reglementări. # Cauza C-441/08.

text:
      Cauza C‑441/08
      Elektrownia Pątnów II sp. zoo
      împotriva
      Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
      (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de
      Naczelny Sad Administracyjny)
      „Impozitarea indirectă a majorării de capital — Împrumuturi contractate de o societate de capital înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană — Aplicarea impozitului pe capital în temeiul legislației naționale — Conversiunea împrumuturilor în părți sociale după aderarea statului membru la Uniunea Europeană — Impozit pe capital aplicat acestei operațiuni de majorare a capitalului social — Aplicare imediată a noii reglementări”
      Sumarul hotărârii
      Dispoziții fiscale — Armonizarea legislațiilor — Impozitarea indirectă a majorării de capital — Impozit pe capital aplicat
            societăților de capital
      [Directiva 69/335 a Consiliului, art. 5 alin. (3) a doua liniuță]
      Articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului, astfel
         cum a fost modificată prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru,
         a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia
         și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, impune ca, la stabilirea bazei de
         impozitare a impozitului pe capital aplicat majorării de capital al unei societăți, realizată prin conversiunea în părți sociale,
         după aderarea unui stat membru la Uniunea Europeană, la 1 mai 2004, a unor împrumuturi contractate de aceeași societate înainte
         de această aderare, să se ia în considerare impozitarea anterioară a acestor împrumuturi pe baza legislației naționale în
         vigoare la acea dată.

      Astfel, nu se poate considera că introducerea în dreptul unui stat membru a unei astfel de norme, care interzice noua impozitare
         a acelorași sume ca urmare a încorporării lor în capital, repune în discuție impozitările care au fost deja efectuate și ar
         avea, pentru acest motiv, un efect retroactiv. Această normă are ca unic obiectiv și ca unic efect împiedicarea unei duble
         impuneri a aceleiași baze de impozitare și se aplică de la intrarea sa în vigoare atât împrumuturilor deja contractate anterior
         aderării statului membru la Uniunea Europeană, prin urmare la intrarea sa în vigoare în ordinea juridică a statului membru
         respectiv, și convertite ulterior acestei aderări în acțiuni, cât și împrumuturilor care au fost contractate ulterior acestei
         aderări.

      Prin urmare, articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335 constituie exclusiv o normă nouă care se aplică
         imediat operațiunilor efectuate după intrarea în vigoare a acesteia într‑un stat membru și care intră în domeniul său de aplicare,
         fără să se aplice în mod retroactiv la situații de fapt anterioare aderării acestui stat membru.

      (a se vedea punctele 36-38, 40 și 42 și dispozitivul)
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a șasea)
      12 noiembrie 2009(*)

      „Impozitarea indirectă a majorării de capital – Împrumuturi contractate de o societate de capital înainte de aderarea statului membru la Uniunea Europeană – Aplicarea impozitului pe capital în temeiul legislației naționale – Conversiunea împrumuturilor în părți sociale după aderarea statului membru la Uniunea Europeană – Impozit pe capital aplicat acestei operațiuni de majorare a capitalului social – Aplicare imediată a noii reglementări”
      În cauza C‑441/08,
      având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Naczelny Sąd
         Administracyjny (Polonia), prin decizia din 8 iulie 2008, primită de Curte la 7 octombrie 2008, în procedura

      Elektrownia Pątnów II sp. zoo
      împotriva
      Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu,
      CURTEA (Camera a șasea),
      compusă din domnul J.‑C. Bonichot (raportor), președintele Camerei a patra, îndeplinind funcția de președinte al Camerei a
         șasea, domnii K. Schiemann și P. Kūris, judecători,

      avocat general: domnul J. Mazák,
      grefier: doamna R. Șereș, administrator,
      având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 17 septembrie 2009,
      luând în considerare observațiile prezentate:
      –        pentru Elektrownia Pątnów II sp. zoo, de doamna N. Półtorak, radca prawny;
      –        pentru guvernul polonez, de domnul M. Dowgielewicz și de doamnele A. Rutkowska și A. Kraińska, în calitate de agenți;
      –        pentru Comisia Comunităților Europene, de doamna M. Afonso și de doamna K. Herrmann, în calitate de agenți,
      având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
      pronunță prezenta
      Hotărâre
      1        Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva
         69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție
         specială, 09/vol. 1, p. 9), astfel cum a fost modificată prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii
         Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii
         Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (JO
         2003, L 236, p. 33, denumită în continuare „Directiva 69/335”).

      2        Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Elektrownia Pątnów II sp. zoo (denumită în continuare „Elektrownia
         Pątnów”), pe de o parte, și Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu (directorul Camerei fiscale din Poznan), pe de altă parte,
         cu privire la aplicarea legii poloneze referitoare la impozitarea actelor în materia majorării de capital.

       Cadrul juridic
       Dreptul comunitar
      3        Articolul 1 din Directiva 69/335 permite statelor membre să aplice aporturilor la capitalul societăților de capital o taxă
         armonizată în conformitate cu dispozițiile articolelor 2-9 din această directivă, denumită în continuare „impozit pe capital”.

      4        Articolul 3 din Directiva 69/335 definește noțiunea „societate de capital”. În cazul Republicii Polone, acestea sunt, în special,
         societăți constituite conform dreptului polonez și care au următoarele denumiri: „spółka akcyjna” (societate pe acțiuni) și
         „spółka z ograniczoną odpowiedzialnością” (societate cu răspundere limitată).

      5        Articolul 4 alineatul (1) litera (c) din această directivă enumeră, printre operațiunile supuse impozitului pe capital, „o
         creștere de capital a unei societăți de capital prin aporturi de active de orice fel”.

      6        Acest articol 4 alineatul (2) litera (c) prevede:

      „(2) În măsura în care, la 1 iulie 1984, erau impozitate cu o cotă de 1 %, următoarele tranzacții pot face în continuare obiectul
         [impozitului pe capital]:

      [...]
      (c)      un împrumut contractat de o societate de capital, dacă creditorul are dreptul la un procent din profiturile societății”.
      7        Articolul 5 din Directiva 69/335 stabilește baza de impozitare a impozitului pe capital. Potrivit alineatului (1):

      „Taxa este exigibilă [a se citi «Impozitul se aplică»]:
      (a)      în cazul înființării unei societăți de capital sau al creșterii de capital sau de părți sociale, conform articolului 4 alineatul
         (1) literele (a), (c) și (d): la valoarea actuală [a se citi «reală»] a activelor de orice fel ce reprezintă aportul membrilor
         sau care urmează să fie aportul membrilor, după deducerea obligațiilor de plată asumate și a cheltuielilor realizate de societate
         în urma fiecărei contribuții [a se citi «fiecărui aport»]. [...]

      [...]
      (e)      în cazul împrumuturilor, conform articolului 4 alineatul (2) literele (c) și (d): la valoarea nominală a împrumutului contractat”.
      8        Articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din această directivă prevede:

      „(3)      Valoarea pentru care se aplică taxa pe majorarea capitalului [a se citi «impozitul pe capital»] în cazul unei creșteri de
         capital nu include:

      […]
      –        valoarea împrumuturilor contractate de societatea de capital care sunt convertite în acțiuni ale societății și pentru care
         s‑a plătit deja taxa pe majorarea capitalului [a se citi «impozitul pe capital»]”.

      9        Articolul 10 din directiva menționată precizează:

      „În afară de impozitul pe capital, statele membre nu aplică societăților, companiilor, asociațiilor și persoanelor juridice
         cu scop lucrativ niciun fel de taxe:

      (a)      în cazul tranzacțiilor menționate la articolul 4;
      (b)      în cazul contribuțiilor [a se citi «aporturilor»], împrumuturilor sau prestărilor de servicii, care reprezintă o parte a tranzacțiilor
         menționate la articolul 4.

      [...]”
       Legislația națională
       Legislația națională aplicabilă înainte de aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană
      10      În conformitate cu articolul 1 din Legea privind impozitul pe actele de drept civil (ustawa o podatku od czynności cywilnoprawnych)
         din 9 septembrie 2000 (denumită în continuare „Legea pcc”):

      „1.      Sunt supuse impozitului:
      1)      următoarele acte de drept civil:
      […]
      k)      contractele de societate (acte constitutive);
      2)      modificările contractelor menționate la punctul 1 în măsura în care acestea determină o creștere a bazei de impozitare a impozitului
         pe actele de drept civil,

      […]
      3.      În cazul unui contract de societate, sunt considerate modificări ale contractului:
      […]
      4)      plățile suplimentare, împrumuturile acordate societății de către asociați (acționari), precum și cesiunea gratuită a dreptului
         de folosință asupra unor bunuri sau asupra unor drepturi patrimoniale, consimțită în favoarea societății de către un asociat
         (un acționar)”.

      11      Articolul 4 punctul 1 din Legea pcc prevede:

      „4. Obligația fiscală aferentă impozitului pe actele de drept civil revine:
      1)      părților la actele de drept civil […]”.
      12      Potrivit articolului 5 alineatul 1 din această lege:

      „Fără a aduce atingere alineatului 2, persoanele fizice, persoanele juridice și entitățile fără personalitate juridică părți
         la actele de drept civil […] sunt obligate solidar la plata impozitului”.

      13      Potrivit articolului 6 alineatul 1 punctul 8 litera d) din legea menționată, baza de impozitare se compune:

      „în cazul unui împrumut acordat societății de către un asociat sau un acționar – din cuantumul sau valoarea împrumutului”.
      14      În conformitate cu articolul 2 din Legea de modificare a legii privind impozitul pe actele de drept civil (ustawa o zmianie
         ustawy o podatku od czynności cywilnoprawnych) din 19 decembrie 2003:

      „Actele de drept civil pentru care obligația fiscală a luat naștere înainte de data intrării în vigoare a prezentei legi rămân
         guvernate de dispozițiile anterioare acesteia”.

       Legislația aplicabilă după aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană și până la 31 decembrie 2006
      15      Potrivit articolului 1 din Legea pcc, astfel cum a fost modificată prin Legea din 19 decembrie 2003 (denumită în continuare
         „Legea pcc modificată”):

      „1.      Sunt supuse impozitului:
      1)      următoarele acte de drept civil:
      […]
      k)      contractele de societate (acte constitutive),
      2)      modificările contractelor menționate la punctul 1 în măsura în care acestea determină o creștere a bazei de impozitare a impozitului
         pe actele de drept civil […]

      3.      În cazul unui contract de societate, sunt considerate modificări ale contractului:
      […]
      2)      în cazul unei societăți de capital: aportul sau creșterea aportului la societate, a cărui valoare are ca efect majorarea capitalului
         social, precum și plățile suplimentare […]”

      16      Articolul 1a din Legea pcc modificată prevede:

      „În sensul prezentei legi:
      […]
      2)      societatea de capital desemnează o societate cu răspundere limitată sau o societate pe acțiuni […]”
      17      Potrivit articolului 3 din această lege:

      „1.      Obligația fiscală ia naștere:
      […]
      2)      la data adoptării hotărârii privind majorarea capitalului societății persoană juridică”.
      18      În conformitate cu articolul 4 din legea menționată:

      „Obligația fiscală aferentă impozitului pe actele de drept civil revine:
      […]
      2)      societății cu personalitate juridică – în cazul majorării capitalului social”.
      19      Potrivit articolului 6 din aceeași lege:

      „1.      baza de impozitare se compune:
      […]
      8)      pentru contractul de societate:
      […]
      b)      în cazul modificării contractului – din valoarea aporturilor prin care se majorează capitalul social sau din cuantumul majorării
         capitalului social.

      […]”
      20      Articolul 7 din Legea pcc modificată prevede:

      „1.      Nivelurile de impozitare se stabilesc după cum urmează:
      […]
      9)      asupra contractelor de societate: 0,5 %”.
      21      Potrivit articolului 9 din legea menționată:

      „Următoarele acte de drept civil sunt scutite de impozit:
      […]
      10)      împrumuturile acordate:
      […]
      h)      de asociatul (acționarul) unei societăți de capital”.
       Acțiunea principală și întrebarea preliminară
      22      Elektrownia Pątnów este filiala societății Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin SA (denumită în continuare „societatea‑mamă”).
         Între 2002 și 2004, aceasta din urmă a acordat o serie de împrumuturi societății Elektrownia Pątnów. În conformitate cu legea
         poloneză aplicabilă în acea perioadă, Elektrownia Pątnów a achitat impozitul pe actele de drept civil pentru împrumuturile
         pe care le contractase.

      23      Printr‑un acord din 25 iulie 2005, societatea‑mamă a încheiat cu Elektrownia Pątnów o convenție prin care se prevedea transferul
         către aceasta din urmă a creanțelor pe care societatea‑mamă le deținea în temeiul împrumuturilor, în schimbul unei subscrieri
         la părțile sociale ale Elektrownia Pątnów.

      24      Această compensație a avut ca efect stingerea datoriei pe care Elektrownia Pątnów o avea față de societatea‑mamă și majorarea
         capitalului social al filialei.

      25      În plus, societatea‑mamă a subscris la majorarea valorii nominale a fiecăreia dintre părțile sociale menționate, pentru o
         valoare totală corespunzătoare creanței sale împotriva Elektrownia Pątnów.

      26      Majorarea capitalului social al Elektrownia Pątnów, convenită printr‑o hotărâre adoptată la 27 iulie 2005 de adunarea generală
         a asociaților acestei societăți, reprezenta, conform legii poloneze, o modificare a contractului de societate. Această operațiune
         a fost supusă, conform legislației poloneze, impozitului pe actele de drept civil.

      27      Ulterior, Elektrownia Pątnów a formulat la administrația fiscală o reclamație pentru motivul că a fost supusă unei duble impuneri
         a impozitului pe capital în cazul conversiunii unor împrumuturi în capital, contrar articolului 5 alineatul (3) a doua liniuță
         din Directiva 69/335, intrată în vigoare pe teritoriul Republicii Polone la 1 mai 2004 ca urmare a aderării acestui stat la
         Uniunea Europeană.

      28      În urma respingerii reclamației sale, Elektrownia Pątnów s‑a adresat instanței administrative. Aceasta a respins acțiunea
         societății menționate. Ulterior, Elektrownia Pątnów a formulat recurs în casare. În acest context, Naczelny Sąd Administracyjny
         a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:

      „În temeiul dreptului comunitar (în special, Directiva 69/335[…]), autoritatea fiscală este obligată ca, în cazul aplicării
         impozitului pe capital unei majorări de capital, să ia în considerare operațiuni care privesc același capital și care au fost
         supuse impozitului pe capital înainte de data aderării Republicii Polone la Uniunea Europeană?

      Mai precis, mecanismul prevăzut la articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335 […] este aplicabil în cazurile
         în care conversiunea în părți sociale a împrumuturilor acordate unei societăți de capital, în sensul articolului 4 alineatul
         (2) litera (c) din directivă, are loc după aderare, iar aceste împrumuturi au fost deja impozitate, în temeiul legislației
         naționale în vigoare până la data aderării, în conformitate cu principiile definite în Legea [pcc]?”

       Cu privire la întrebarea preliminară
      29      Instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă interdicția, prevăzută la articolul 5 alineatul (3) a doua
         liniuță din Directiva 69/335, de a include, la calcularea valorii pentru care se aplică impozitul pe capital în cazul unei
         majorări de capital, valoarea împrumuturilor contractate de societatea de capital care sunt convertite în părți sociale ale
         societății și pentru care s‑a plătit deja impozitul pe capital se aplică în situația în care conversiunea în părți sociale
         a împrumuturilor acordate unei societăți de capital a avut loc după aderarea statului membru la Uniunea Europeană, iar aceste
         împrumuturi sunt anterioare aderării și au fost, în momentul respectiv, impozitate conform legislației naționale în vigoare
         la acea dată.

      30      Pentru a răspunde la această întrebare a instanței de trimitere, trebuie să se țină cont, în ceea ce privește interpretarea
         și aplicarea Directivei 69/335, de situația specifică a unui stat precum Republica Polonă, care a aderat la Uniunea Europeană
         la 1 mai 2004 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 iunie 2007, Optimus – Telecomunicações, C‑366/05, Rep., p. I‑4985,
         punctul 25).

      31      Din această constatare reiese că Directiva 69/335 nu era aplicabilă în acest stat înainte de această dată. Orice măsură în
         materie de impozitare sau de scutire a operațiunilor care intră în sfera noțiunii de majorare de capital era luată în ordinea
         juridică poloneză, înainte de data menționată mai sus, numai pe baza dreptului național (a se vedea în acest sens Hotărârea
         Optimus – Telecomunicações, citată anterior, punctul 26).

      32      Pe de altă parte, rezultă dintr‑o jurisprudență constantă că o normă nouă se aplică imediat efectelor viitoare ale unei situații
         născute sub imperiul normei anterioare (a se vedea în special Hotărârea din 10 iulie 1986, Licata/CES, 270/84, Rec., p. 2305,
         punctul 31). Astfel, în temeiul acestui principiu, Curtea a apreciat că, în lipsa unei dispoziții specifice cu privire la
         aplicarea unei dispoziții a Tratatului CE în actul privitor la condițiile de aderare a unui stat membru, această dispoziție
         trebuia să fie considerată ca fiind de imediată aplicare și obligatorie pentru acest stat membru de la data aderării sale,
         astfel încât ea se aplică efectelor viitoare ale situațiilor născute înainte de aderarea acestui nou stat membru la Comunități
         (a se vedea în acest sens Hotărârea din 2 octombrie 1997, Saldanha și MTS, C‑122/96, Rec., p. I‑5325, punctul 14, și Hotărârea
         din 29 ianuarie 2002, Pokrzeptowicz-Meyer, C‑162/00, Rec., p. I‑1049, punctul 50).

      33      Dintr‑o jurisprudență constantă rezultă de asemenea că normele comunitare de drept substanțial trebuie să fie interpretate,
         pentru a se garanta respectarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime, în sensul că nu vizează
         situații apărute anterior intrării lor în vigoare decât în măsura în care reiese în mod clar din cuprinsul, din scopul și
         din economia acestora că trebuie să le fie atribuit un asemenea efect (a se vedea în special Hotărârea din 10 februarie 1982,
         Bout, 21/81, Rec., p. 381, punctul 13, Hotărârea din 15 iulie 1993, GruSa Fleisch, C‑34/92, Rec., p. I‑4147, punctul 22, și
         Hotărârea Pokrzeptowicz-Meyer, citată anterior, punctul 49).

      34      Prin urmare, în lipsa unei dispoziții specifice, în cuprinsul Actului privind condițiile de aderare a Republicii Polone la
         Uniunea Europeană, referitoare la condițiile de aplicare în timp a Directivei 69/335, se impune ca, pentru a răspunde la întrebarea
         adresată, să se stabilească dacă o situație precum cea în discuție în acțiunea principală constituie o situație apărută anterior
         intrării în vigoare a Directivei 69/335 în Polonia și în privința căreia această directivă nu ar putea, așadar, să se aplice
         retroactiv decât cu condiția de a fi evidentă intenția producerii acestui efect sau dacă este vorba despre o situație născută
         înainte de intrarea în vigoare în Polonia a acestei directive, dar ale cărei efecte viitoare sunt reglementate de această
         directivă începând cu data intrării sale în vigoare, în conformitate cu principiul potrivit căruia normele noi se aplică imediat
         situațiilor în curs (a se vedea în acest sens Hotărârea Pokrzeptowicz-Meyer, citată anterior, punctul 51).

      35      În această privință, trebuie să se constate că impozitarea împrumuturilor în discuție în acțiunea principală, care au fost
         contractate înainte de aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană, a avut loc pe baza legislației în vigoare la data
         faptului generator al impozitării, constând în redactarea actelor de drept civil prin care se atestă împrumuturile. La această
         dată, în legislația poloneză nu existau norme care să interzică faptul ca aceste acte să fie impozitate, pentru prima dată,
         ca împrumuturi, iar ulterior, pentru a doua oară, în momentul conversiunii lor eventuale în majorare de capital.

      36      Nu se poate considera că introducerea în dreptul polonez a unei astfel de norme, care interzice noua impozitare a acelorași
         sume ca urmare a încorporării lor în capital, repune în discuție impozitările care au fost deja efectuate și ar avea, pentru
         acest motiv, un efect retroactiv.

      37      Această normă are ca unic obiectiv și ca unic efect împiedicarea unei duble impuneri a aceleiași baze de impozitare și se
         aplică de la intrarea sa în vigoare atât împrumuturilor deja contractate anterior aderării Republicii Polone la Uniunea Europeană,
         prin urmare la intrarea sa în vigoare în ordinea juridică poloneză, și convertite ulterior acestei aderări în acțiuni, cât
         și împrumuturilor care au fost contractate ulterior acestei aderări.

      38      Din ceea ce precedă rezultă că articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335 constituie exclusiv o normă nouă
         care se aplică imediat operațiunilor efectuate după intrarea în vigoare a acesteia în Polonia și care intră în domeniul său
         de aplicare.

      39      Prin urmare, articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335 impune ca, la stabilirea bazei de impozitare a
         impozitului pe capital aplicat majorării de capital al unei societăți, realizată prin conversiunea în părți sociale, după
         aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană, a unor împrumuturi contractate de aceeași societate înainte de această aderare,
         să se ia în considerare impozitarea anterioară a acestor împrumuturi pe baza legislației naționale în vigoare la acea dată.

      40      Spre deosebire de ceea ce susține Republica Polonă, o astfel de interpretare a Directivei 69/335 nu implică în niciun caz
         aplicarea acesteia la situații de fapt anterioare aderării acestui stat membru, ci numai aplicarea, de la intrarea sa în vigoare,
         a interdicției dublei impuneri prevăzute de aceasta, ceea ce implică în mod necesar că trebuie să se ia în considerare de
         asemenea impozitele care au fost deja aplicate înainte de această intrare în vigoare.

      41      În plus, nu este necesar ca, în speță, Curtea să analizeze, astfel cum pare să fi susținut Republica Polonă în cadrul ședinței,
         dacă elementele impozitate anterior aderării pe baza legislației naționale care era în vigoare în momentul respectiv corespund
         în întregime sau în parte elementelor impozitate ulterior acestei aderări, această analiză fiind de competența exclusivă a
         instanței naționale sesizate cu acțiunea principală.

      42      În aceste condiții, se impune să se răspundă la întrebarea preliminară că articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva
         69/335 impune ca, la stabilirea bazei de impozitare a impozitului pe capital aplicat majorării de capital al unei societăți,
         realizată prin conversiunea în părți sociale, după aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană, a unor împrumuturi contractate
         de aceeași societate înainte de această aderare, să se ia în considerare impozitarea anterioară a acestor împrumuturi pe baza
         legislației naționale în vigoare la acea dată.

       Cu privire la cheltuielile de judecată
      43      Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere,
         este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta
         observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

      Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șasea) declară:
      Articolul 5 alineatul (3) a doua liniuță din Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte
            aplicate majorării capitalului, astfel cum a fost modificată prin Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a
            Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta,
            a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea
            Europeană impune ca, la stabilirea bazei de impozitare a impozitului pe capital aplicat majorării de capital al unei societăți,
            realizată prin conversiunea în părți sociale, după aderarea Republicii Polone la Uniunea Europeană, a unor împrumuturi contractate
            de aceeași societate înainte de această aderare, să se ia în considerare impozitarea anterioară a acestor împrumuturi pe baza
            legislației naționale în vigoare la acea dată.
      Semnături
      * Limba de procedură: polona.


Hotărârea Curții (plenul Curții) din data de 22 iunie 2004. # Republica Portugheză împotriva Comisiei Comunităților Europene. # Cauza C-42/01.


Hotărârea Curții din data de 4 decembrie 1986. # Comisia Comunităților Europene împotriva Republicii Federale Germania. # Libertatea de a presta servicii. # Cauza 205/84.