title: Cauza C-257/13: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – Franța) – Anouthani Mlamali/Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône (Trimitere preliminară — Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții — Inexistența unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și normativ din litigiul principal precum și cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară — Inadmisibilitate vădită)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/11

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 14 noiembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – Franța) – Anouthani Mlamali/Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône
   (Cauza C-257/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Inexistența unor precizări suficiente cu privire la contextul factual și normativ din litigiul principal precum și cu privire la motivele care justifică necesitatea unui răspuns la întrebarea preliminară - Inadmisibilitate vădită))
   2014/C 102/14
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Anouthani Mlamali

      Pârâtă: Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – Interpretarea art. 11 din Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO L 16, p. 44, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225) – Resortisant dintr-o țară terță în situație legală – Respingerea unei cereri de prestații familiale în favoarea unui copil minor în întreținere el însuși resortisant al unei țări terțe – Ocolirea mecanismului legal de reîntregire a familiei – Refuz motivat prin nedepunerea unui certificat de control medical eliberat de Agenția națională pentru primirea străinilor și a imigranților – Egalitate de tratament

      Dispozitivul

   Cererea de decizie preliminară formulată de tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches-du-Rhône (Franța) prin decizia din 13 mai 2013 este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


               10.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/7

         Acțiune introdusă la 9 iulie 2013 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-16/13)
   2013/C 294/07
   La data de 9 iulie 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Markus Schneider și Catherine Howdle, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, 35, rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să declare că prin faptul că: (i) nu a adoptat; sau (ii) notificat Autorității, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 7b din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/122/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 ianuarie 2009 privind protecția consumatorilor în ceea ce privește anumite aspecte referitoare la contractele privind dreptul de folosință a bunurilor pe durată limitată, la contractele privind produsele de vacanță cu drept de folosință pe termen lung, precum și la contractele de revânzare și de schimb), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din acord;

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.

         Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               prezenta cerere depusă de către Autoritatea AELS de Supraveghere se referă la nerespectarea de către Islanda, până cel târziu la data de 11 septembrie 2012, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la data de 11 iulie 2012 în ceea ce privește faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2008/122/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 ianuarie 2009 privind protecția consumatorilor în ceea ce privește anumite aspecte referitoare la contractele privind dreptul de folosință a bunurilor pe durată limitată, la contractele privind produsele de vacanță cu drept de folosință pe termen lung, precum și la contractele de revânzare și de schimb (actul), după cum se menționează la punctul 7b din anexa XIX la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere declară că nu dispune de informații care ar putea indica faptul că actul respectiv a fost transpus pe deplin.


title: Cauza T-584/08: Hotărârea Tribunalului din 3 februarie 2011 — Cantiere/Comisia (Ajutoare de stat — Mecanism temporar de protecție a sectorului construcțiilor navale — Modificare avută în vedere de autoritățile italiene a unei scheme de ajutoare autorizate în prealabil de Comisie — Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața comună)

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/15

         Hotărârea Tribunalului din 3 februarie 2011 — Cantiere/Comisia
   (Cauza T-584/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Mecanism temporar de protecție a sectorului construcțiilor navale - Modificare avută în vedere de autoritățile italiene a unei scheme de ajutoare autorizate în prealabil de Comisie - Decizie prin care schema de ajutoare este declarată incompatibilă cu piața comună)
   2011/C 89/34
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Cantiere navale De Poli SpA (Veneția, Italia) (reprezentanți: inițial A. Abate și R. Longanesi Cattani, ulterior A. Abate și A. Franchi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Righini, C. Urraca Caviedes și V. Di Bucci, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/38/CE a Comisiei din 21 octombrie 2008 privind ajutorul de stat C-20/08 (ex N 62/08) pe care Italia intenționează să îl pună în aplicare prin modificarea schemei N 59/04 privind un mecanism temporar de protecție a sectorului construcțiilor navale (JO 2010, L 17, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Cantiere navale De Poli SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-475/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Efeteio Athinon (Grecia) la data de 21 noiembrie 2006 — K. P. Marinopoulos-Anonymos Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton/GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/6

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Efeteio Athinon (Grecia) la data de 21 noiembrie 2006 — K. P. Marinopoulos-Anonymos Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton/GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   (Cauza C-475/06)
   (2007/C 20/09)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Efeteio Athinon (Grecia)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: K. P. Marinopoulos-Anonymos Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton

      Pârâtă: Glaxosmithkline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
   Întrebările preliminare

               1)

               Constituie ipso facto un comportament abuziv, în sensul articolului 82 CE, refuzul unei întreprinderi ce ocupă o poziție dominantă de a satisface integral comenzile ce îi sunt adresate de vânzători en-gros de produse farmaceutice, atunci când acest comportament se datorează intenției de a restrânge activitatea de export a respectivilor vânzători și de a limita astfel prejudiciul cauzat de comerțul paralel? Răspunsul la această întrebare este influențat de faptul că diferențele de prețuri rezultând în cadrul Uniunii Europene ca urmare a intervenției statului sau, altfel spus, subordonarea pieței produselor farmaceutice unui regim care nu este de concurență strictă și care, dimpotrivă, este marcat de un grad ridicat de intervenționism statal, fac comerțul paralel să fie deosebit de profitabil pentru vânzătorii en-gros? În sfârșit, este corect ca o instanță națională să aplice regulile comunitare în materie de concurență în același mod piețelor ce funcționează în regim de concurență și piețelor în care concurența este denaturată ca urmare a intervenției statului?

               2)

               În măsura în care Curtea ar considera că restricționarea comerțului paralel, pentru motivele indicate mai sus, nu constituie întotdeauna o practică abuzivă, atunci când este exercitată de o întreprindere dominantă, cum trebuie apreciat eventualul caracter abuziv?

         În special:

               2.1

               Este posibil să fie considerate drept criterii potrivite criteriul procentajului de depășire a consumului național normal și/sau cel al prejudiciului suferit de întreprinderea în poziție dominantă față de cifra sa de afaceri totală și de beneficiul său total? În caz afirmativ, în ce mod trebuie fixat nivelul procentajului de depășire și cel al prejudiciului — acesta din urmă fiind considerat drept un procentaj al cifrei de afaceri și al totalului câștigurilor — dincolo de care comportamentul respectiv va fi calificat drept abuziv?

               2.2

               Trebuie urmată o abordare bazată pe o ponderare a intereselor și, în caz afirmativ, care sunt interesele ce trebuie luate în calcul în această ponderare?
               Mai precis:

                           a)

                           Răspunsul este influențat de faptul că bolnavul consumator final are un avantaj financiar limitat ca urmare a comerțului paralel?

                           b)

                           Trebuie luat în considerare interesul organismelor de securitate socială de a beneficia de medicamente mai ieftine și, dacă da, în ce măsură?

               2.3

               Ce alte criterii și ce alte moduri de abordare pot fi considerate potrivite în speță?


title: Cauza C-518/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2010 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 95/46/CE — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date — Articolul 28 alineatul (1) — Autorități naționale de supraveghere — Independență — Tutelă administrativă exercitată asupra acestor autorități]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/3

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 martie 2010 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-518/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 95/46/CE - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date - Articolul 28 alineatul (1) - Autorități naționale de supraveghere - Independență - Tutelă administrativă exercitată asupra acestor autorități)
   2010/C 113/04
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Docksey, C. Ladenburger și H. Krämer, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și J. Möller, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (reprezentanți: H. Hijmans și A. Scirocco)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 28 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială 13/vol. 17, p. 10) — Obligația statelor membre de a garanta că autoritățile naționale de supraveghere responsabile de controlul prelucrării datelor cu caracter personal își exercită atribuțiile în condiții de independență deplină — Supunerea la controlul statal a autorităților de supraveghere ale landurilor responsabile de controlul prelucrării datelor cu caracter personal în alte domenii decât cele publice

      Dispozitivul

               1.

               Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 28 alineatul (1) al doilea paragraf din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, prin supunerea la tutela statului a autorităților de supraveghere competente pentru supravegherea prelucrării datelor cu caracter personal de către organismele altele decât cele publice și de către întreprinderile de drept public care iau parte la concurența pe piață (öffentlich rechtliche Wettbewerbsunternehmen) în diferitele landuri, transpunând astfel în mod eronat cerința potrivit căreia aceste autorități își exercită atribuțiile „în condiții de independență deplină”.

               2.

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 37, 9.2.2008.


title: Cauza T-79/16: Acțiune introdusă la 19 februarie 2016 – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters și alții/Comisia

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/41

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2016 – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters și alții/Comisia
   (Cauza T-79/16)
   (2016/C 118/48)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamanți: Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters (Hoenderloo, Țările de Jos) și alți 21 de reclamanți (reprezentanți: H. Viaene, D. Gillet și T. Ruys, advocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 2 septembrie 2015 privind ajutorul de stat pretins nelegal referitor la achiziționarea subvenționată sau la punerea la dispoziție gratuită a unor zone naturale [măsura de ajutor SA.27301 (2015/NN) – Țările de Jos], precum și de respingere implicită a reclamației Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe încălcarea drepturilor procedurale consacrate prin articolul 108 alineatul (2) TFUE. În opinia reclamanților, la sfârșitul fazei preliminare, Comisia nu ar fi putut fi în măsură să aprecieze compatibilitatea măsurii de ajutor având în vedere următoarele elemente:

                           —

                           durata excepțional de lungă a procedurii preliminare de examinare;

                           —

                           corespondența bogată dintre diversele persoane interesate în cursul procedurii preliminare de examinare;

                           —

                           faptul că măsura de ajutor aprobată prin decizie a fost înlocuită cu o altă măsură de ajutor în cursul procedurii preliminare de examinare;

                           —

                           conținutul noii măsuri de ajutor care a fost aprobat de Comisie.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiilor neretroactivității și securității juridice.
               Comisia a încălcat principiile neretroactivității și securității juridice prin aplicarea cadrului privitor la ajutoarele de stat (1) sub formă de compensații pentru obligații de serviciu public, în vigoare la 31 ianuarie 2012, în privința unui ajutor de stat care nu mai era aplicat din 2011 și fusese deja înlocuit cu un ajutor nou, aprobat de Comisie.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept și pe motivarea insuficientă în aplicarea cadrului.

                           —

                           Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere cu ocazia aplicării cerinței unui act de atribuire a serviciului de interes economic general, în special în ceea ce privește durata actului de atribuire. Pe de altă parte, Comisia a săvârșit de asemenea erori vădite în analiza cuantumului compensației și a încălcat obligația de a ține o contabilitate separată.

                           —

                           Cu ocazia verificării existența actului de atribuire a serviciului de interes economic general, Comisia nu a verificat dacă exista sau nu un act de atribuire pentru alocarea terenurilor cu titlu gratuit. În plus, Comisia nu a analizat nici garanțiile care vizează prevenirea unei compensări excesive cu ocazia cesiunii de terenuri cu titlu gratuit.

               4.

               Al patrulea motiv este întemeiat pe încălcare articolului 106 alineatul (2) TFUE.

                           —

                           Cesiunile cu titlu gratuit și subvențiile la achiziționare sunt vădit inutile și inadecvate pentru atingerea scopului vizat de protecția naturii.

                           —

                           Faptul că măsura de ajutor a fost disponibilă doar pentru 13 organizații care gestionează terenuri nu este în niciun caz necesar și nici justificat pentru îndeplinirea obligației de serviciu public de protecție a naturii.

      (1)  Decizia Comisiei din 20 decembrie 2011 privind aplicarea articolului 106 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul ajutoarelor de stat sub formă de compensații pentru obligația de serviciu public acordate anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general (2011) (JO 2012, C 8, p. 15).


title: Cauza C-346/12: Recurs introdus la 19 iulie 2012 de DMK Deutsches Milchkontor GmbH (ehemals Nordmilch AG) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 mai 2012 în cauza T-546/10, Nordmilch AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/26

         Recurs introdus la 19 iulie 2012 de DMK Deutsches Milchkontor GmbH (ehemals Nordmilch AG) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 22 mai 2012 în cauza T-546/10, Nordmilch AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-346/12)
   2012/C 287/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: DMK Deutsches Milchkontor GmbH (fostă Nordmilch AG) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Lactimilk, SA

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea punctelor 1 și 2 din dispozitivul Hotărârii Tribunalului din 22 mai 2012 (cauza T-546/10);

               —

               admiterea tuturor cererilor formulate în primă instanță;

               —

               obligarea Lactimilk SA la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în cursul întregii proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că hotărârea Tribunalului trebuie anulată întrucât Tribunalul a reținut în mod greșit o similitudine între marca a cărei înregistrare a fost solicitată de către recurentă și mărcile intimatei Lactimilk SA, și astfel, considerând că există un risc de confuzie, a aplicat în mod incorect articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când nu a comparat mărcile în litigiu în modul în care au fost solicitate spre înregistrare sau în care au fost înregistrate (și anume cu majuscule), examinând în schimb riscul de confuzie pe baza ambelor mărci scrise în mod diferit. Procedând astfel, Tribunalul a denaturat starea de fapt. Mai mult, Tribunalul a considerat în mod eronat că accentul în marca solicitată cade pe a doua silabă, fără să țină seama că marca solicitată este scrisă cu majuscule, astfel încât, având în vedere modul în care ea ar fi înțeleasă și în limba spaniolă, este exclus ca accentul în marca solicitată să cadă numai pe a doua silabă.


title: Cauza T-449/16: Acțiune introdusă la 10 august 2016 – sheepworld/EUIPO (Bester Opa)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/25

      Acțiune introdusă la 10 august 2016 – sheepworld/EUIPO (Bester Opa)
      (Cauza T-449/16)
      (2016/C 364/26)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: sheepworld AG (Ursensollen, Germania) (reprezentant: S. von Rüden, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „Bester Opa” – cererea de înregistrare nr. 14 169 528

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 mai 2016 în cauza R 92/2016-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-371/12: Acțiune introdusă la 20 august 2012 — American Express Marketing & Development/OAPI (EUROPEAN IP ZONE)

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/14

         Acțiune introdusă la 20 august 2012 — American Express Marketing & Development/OAPI (EUROPEAN IP ZONE)
   (Cauza T-371/12)
   2012/C 319/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: American Express Marketing & Development Corp. (New York, Statele Unite) (reprezentanți: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda și S. Kirschstein-Freund, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 iunie 2012 în cauza R 1453/2011-2;

               —

               în subsidiar, modificarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 iunie 2012 în cauza R 1453/2011-2 și declararea căii de atac drept întemeiată; și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii desfășurate în fața camerei de recurs și în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EUROPEAN IP ZONE” pentru servicii din clasa 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9488041

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza C-259/14 P: Recurs introdus la 23 mai 2014 de ADR Center Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 23 martie 2014 în cauza T-110/14, ADR Center Srl/Comisia Europeană

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/17

         Recurs introdus la 23 mai 2014 de ADR Center Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a cincea) din 23 martie 2014 în cauza T-110/14, ADR Center Srl/Comisia Europeană
   (Cauza C-259/14 P)
   (2015/C 046/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: ADR Center Srl (reprezentanți: L. Tantalo, avocat, G. De Palo, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 4 decembrie 2014 Curtea de Justiție (Camera a șasea) a statuat că recursul este inadmisibil.


title: Cauza C-154/09: Acțiune introdusă la 4 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/28

         Acțiune introdusă la 4 mai 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-154/09)
   2009/C 153/52
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și A. Nijenhuis, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin netranspunerea adecvată, în dreptul intern, a normelor din dreptul comunitar privind desemnarea prestatorului sau prestatorilor de servicii universale și, în orice caz, prin neasigurarea, în practică, a aplicării normelor în cauză, Republica Portugheză nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatul (2) și al articolului 8 alineatul (2) din Directiva 2002/22/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 121 din Legea portugheză privind comunicațiile electronice (Legea nr. 5/2004 din 10 februarie) menține serviciul public și concesionarea exclusivă a serviciului public alături de drepturile și obligațiile corespunzătoare până în anul 2025, concesionarul serviciului public de telecomunicații fiind PT Comunicações S. A.
   Potrivit Comisiei, în materia desemnării întreprinderilor responsabile de servicii universale, Legea portugheză privind comunicațiile electronice este confuză, incoerentă și lipsită de consistență.
   În consecință, statul portughez nu a asigurat desemnarea întreprinderii sau a întreprinderilor responsabile de servicii universale potrivit unui mecanism eficace, obiectiv, transparent și nediscriminatoriu, astfel cum prevede articolul 8 alineatul (2), în coroborare cu articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2002/22.

      (1)  Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (JO L 108, p. 51, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 213).


title: Cauza T-690/15: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/85

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2015 – Marcas Costa Brava/OAPI – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Cauza T-690/15)
   (2016/C 048/93)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spania) (reprezentanți: E. Manresa Medina și J. Manresa Medina, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă în culorile roșu și alb care cuprinde elementul verbal „Cremcaffé” – marca comunitară nr. 11 407 021

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a OAPI din 29 septembrie 2015 în cauza R 2586/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               considerarea faptului că utilizarea mărcii comunitare nr. 2 423 705 este dovedită pentru clasa 30 și că cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 11 407 021 este incompatibilă cu marca comunitară nr. 2 423 705;

               —

               obligarea OAPI și a eventualilor copârâți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Interpretarea eronată a articolului 15 alineatul (1) și alineatul (1) litera (a) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/1

         2010/C 246/01
   Ultima publicație a Curții de Justiție a Uniunii Europene în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 234, 28.8.2010

      Publicații anterioare

      JO C 221, 14.8.2010

      JO C 209, 31.7.2010

      JO C 195, 17.7.2010

      JO C 179, 3.7.2010

      JO C 161, 19.6.2010

      JO C 148, 5.6.2010

   Aceste texte sunt disponibile pe:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-880/16: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – RF/Comisia

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/35

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – RF/Comisia
   (Cauza T-880/16)
   (2017/C 053/44)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: RF (Gdynia, Polonia) (reprezentant: K. Komar-Komarowski, consilier juridic)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene C(2016) 5925 final din 15 septembrie 2016 de respingere a plângerii în cauza COMP AT.40251 – Transport feroviar, expediere de mărfuri și retrimiterea cauzei Comisiei în vederea reexaminării;

               —

               Obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediţie specială, 08/vol. 1, p. 167) ca urmare a unei interpretări greșite sau eventual a unei aplicări inexacte.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 105 alineatul (1) TFUE.


title: Cauza C-574/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Varese (Italia) la 9 noiembrie 2015 – Procedură penală împotriva lui Mauro Scialdone

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Varese (Italia) la 9 noiembrie 2015 – Procedură penală împotriva lui Mauro Scialdone
   (Cauza C-574/15)
   (2016/C 048/18)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Varese

      Partea din procedura principală

   Mauro Scialdone

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul european, și în mod special dispozițiile articolului 4 alineatul (3) TUE coroborate cu cele ale articolului 325 TFUE și [ale] Directivei 2006/112 (1), care prevăd pentru statele membre obligația asimilării în ceea ce privește politicile de sancționare, poate fi interpretat în sensul că se opune promulgării unei norme naționale care prevede că incriminarea penală a neplăţii TVA-ului permite depășirea unui prag pecuniar mai ridicat decât cel stabilit pentru neplata impozitului direct pe venit?

               2)

               Dreptul european, și în mod special dispozițiile articolului 4 alineatul (3) TUE coroborate cu cele ale articolului 325 TFUE și [ale] Directivei 2006/112/CE, care impun statelor membre obligația de a prevedea sancțiuni efective, disuasive și proporționale pentru apărarea intereselor financiare ale Uniunii Europene, poate fi interpretat în sensul că se opune promulgării unei norme naționale care exclude sancţionarea inculpatului (indiferent dacă acesta este administrator, reprezentant legal, delegat să îndeplinească atribuții fiscale sau participant la fapta ilicită), chiar dacă entitatea dotată cu personalitate juridică de care este legat acesta a efectuat cu întârziere plata taxei şi a penalităţilor administrative datorate cu titlu de TVA, în pofida evaluării fiscale deja intervenite și a exercitării acțiunii penale, a trimiterii în judecată, a evaluării instituirii ordinare a contradictorialității în cadrul procedurii și atât timp cât nu s-a declarat deschiderea procesului, într-un sistem care nu impune administratorului, reprezentantului legal sau delegatului acestora și participantului la fapta ilicită menționat nicio altă sancțiune, nici măcar cu titlu administrativ?

               3)

               Noțiunea de faptă ilicită frauduloasă reglementată la articolul 1 din Convenția PIF trebuie interpretată în sensul că include în concept și ipoteza neplății, a plății parțiale sau tardive a taxei pe valoarea adăugată şi, în consecinţă, articolul 2 din convenţia sus-menţionată impune statului membru să sancţioneze cu pedepse privative de libertate neplata, plata parțială sau tardivă a TVA-ului pentru sume mai mari de 50 000 de euro?

         În cazul unui răspuns negativ, prevederea articolului 325 TFUE, care obligă statele membre să impună sancțiuni, inclusiv penale, disuasive, proporționale şi eficiente, trebuie interpretată în sensul că se opune unui cadru național de reglementare care îi exonerează de răspundere penală și administrativă pe administratorii și pe reprezentanții legali ai persoanelor juridice sau pe delegații acestora pentru funcția respectivă și pe participanții la fapta ilicită pentru neplata, plata parțială sau întârziată a TVA-ului în cazul unor sume echivalente cu de 3 sau de 5 ori pragurile minime stabilite în caz de fraudă, în valoare de 50 000 de euro?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-272/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency (Trimitere preliminară — Directiva 2003/87/CE — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Obligația de restituire a cotelor de emisie pentru zborurile dintre statele membre ale Uniunii și majoritatea țărilor terțe — Decizia nr. 377/2013/UE — Articolul 1 — Derogare temporară — Excluderea zborurilor înspre și dinspre aerodromuri situate în Elveția — Diferență de tratament între state terțe — Principiul general al egalității de tratament — Inaplicabilitate)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – Swiss International Air Lines AG/The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency
   (Cauza C-272/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Obligația de restituire a cotelor de emisie pentru zborurile dintre statele membre ale Uniunii și majoritatea țărilor terțe - Decizia nr. 377/2013/UE - Articolul 1 - Derogare temporară - Excluderea zborurilor înspre și dinspre aerodromuri situate în Elveția - Diferență de tratament între state terțe - Principiul general al egalității de tratament - Inaplicabilitate))
   (2017/C 053/14)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Swiss International Air Lines AG

      Pârâte: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

      Dispozitivul

   Examinarea din perspectiva principiului egalității de tratament a Deciziei nr. 377/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 aprilie 2013 privind derogarea temporară de la Directiva 2003/87/CE de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea acestei decizii, în măsura în care derogarea temporară, prevăzută la articolul 1 din aceasta, de la cerințele care rezultă din articolul 12 alineatul (2a) și din articolul 16 din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008, în ceea ce privește restituirea cotelor de emisie cu efect de seră pentru zborurile operate în cursul anului 2012 între statele membre ale Uniunii Europene și majoritatea țărilor terțe nu se aplică între altele pentru zborurile înspre și dinspre aerodromuri situate în Elveția.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza T-342/12: Acțiune introdusă la 1 august 2012 — Fuchs/OAPI — Les Complices (Star)

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/28

         Acțiune introdusă la 1 august 2012 — Fuchs/OAPI — Les Complices (Star)
   (Cauza T-342/12)
   2012/C 295/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Max Fuchs (Freyung, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Les Complices SA (Montreuil-sous-Bois, Franța)

      Concluziile

               —

               Anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 mai 2012 în cauza R 2040/2011-5;

               —

               respingerea opoziției nr. 1299967 în integralitatea sa; și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul

      Marca comunitară vizată: marca figurativă reprezentând o stea neagră, pentru produse din clasele 18, 24 și 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5588694

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: marca comunitară figurativă înregistrată sub nr. 632232, reprezentând o stea albă într-un cerc negru, pentru produse din clasele 3, 9, 14, 16, 18, 20, 24 și 28; marca figurativă înregistrată în Franța sub nr. 1579557, reprezentând o stea albă într-un cerc negru, pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru o parte din produsele contestate

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza C-26/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 20 ianuarie 2014 — Beaudout Père et Fils SARL/Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT și alții

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 20 ianuarie 2014 — Beaudout Père et Fils SARL/Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT și alții
   (Cauza C-26/14)
   2014/C 85/31
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Beaudout Père et Fils SARL

      Pârâți: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT și alții

      Întrebarea preliminară

   Respectarea obligației de transparență care decurge din articolul 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene este o condiție prealabilă obligatorie pentru extinderea, de către un stat membru, la toate întreprinderile dintr-un sector, a unui acord colectiv prin care este încredințată unui operator unic, ales de partenerii sociali, gestiunea unui sistem de asigurări sociale complementare obligatorii instituit în favoarea salariaților?


title: Cauza T-28/16: Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Germania/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/56

         Acțiune introdusă la 26 ianuarie 2016 – Germania/Comisia
   (Cauza T-28/16)
   (2016/C 098/72)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și A. Lippstreu, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 şi a anexei la Decizia de punere în aplicare (UE) 2015/2098 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care unele plăţi efectuate de agenţia de plăţi competentă din Republica Federală Germania în cadrul FEADR au fost excluse prin această decizie de la finanțarea de către Uniunea Europeană până la concurenţa sumei de 7 719 920,30 euro,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 71 alineatul (2) coroborat cu articolul 2 litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 (1), prin faptul că Comisia a impus ca criteriile de selecţie să fie aplicate nu doar „operaţiunilor” concrete în sensul articolului 2 litera (e) din Regulamentul nr. 1698/2005, ci şi fazelor anterioare ale procedurilor naţionale de reorganizare teritorială şi de realocare a satelor şi prin faptul că nu a luat în considerare cerinţele aplicabile criteriilor de selecţie.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului parteneriatului de la articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, a principiului cooperării loiale [articolul 4 alineatul (3) punctul (1) TUE] şi a principiului încrederii legitime prin faptul că Comisia şi-a întemeiat decizia de rectificare pe o abordare pe care ea însăşi a aprobat-o sau pe care nu a contestat-o.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului subsidiarităţii (articolul 5 TUE), în sensul că Comisia împiedică autonomia procedurală şi suveranitatea statelor membre de reorganizare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 (2), a articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1290/2005 (3) şi principiul proporţionalităţii întrucât Comisia, prin aplicarea unei corecţii financiare de 10 %, nu a apreciat natura şi, în orice caz, întinderea redusă ale unei eventuale încălcări în legătură cu criteriile de selecţie, precum şi întrucât nu a ţinut cont de faptul că Uniunea nu a suferit în realitate un prejudiciu financiar, nici nu a întâmpinat un risc real de a suferi un prejudiciu.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 277, p. 1, Ediţie specială, 03/vol. 66, p. 101).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European şi al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO L 347, p. 549).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, p. 1).


title: Cauza C-241/16 P: Ordonanța Curții din (Camera a zecea) 1 februarie 2017 – Darko Graf/Comisia Europeană (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Acțiune în despăgubire — Actul de aderare a Republicii Croația la Uniunea Europeană — Angajamente referitoare la o strategie de reformă judiciară — Crearea funcției de executor judecătoresc, urmată de eliminarea acesteia — Prejudiciu suferit de persoanele numite în calitate de executori judecătorești — Monitorizare lipsită de culpă a angajamentelor Republicii Croația efectuată de Comisia Europeană — Respingerea acțiunii — Recurs în mod vădit inadmisibil)

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/3

         Ordonanța Curții din (Camera a zecea) 1 februarie 2017 – Darko Graf/Comisia Europeană
   (Cauza C-241/16 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în despăgubire - Actul de aderare a Republicii Croația la Uniunea Europeană - Angajamente referitoare la o strategie de reformă judiciară - Crearea funcției de executor judecătoresc, urmată de eliminarea acesteia - Prejudiciu suferit de persoanele numite în calitate de executori judecătorești - Monitorizare lipsită de culpă a angajamentelor Republicii Croația efectuată de Comisia Europeană - Respingerea acțiunii - Recurs în mod vădit inadmisibil))
   (2017/C 129/04)
   Limba de procedură: croata

      Părțile

      Recurent: Darko Graf (reprezentant: L. Duvnjak, odvjetnik)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Ječmenica și G. Wils, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Darko Graf la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza C-120/12 P: Recurs introdus la 5 martie 2012 de Bernhard Rintisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-62/09, Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               9.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/9

         Recurs introdus la 5 martie 2012 de Bernhard Rintisch împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 16 decembrie 2011 în cauza T-62/09, Bernhard Rintisch/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-120/12 P)
   2012/C 165/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Bernhard Rintisch (reprezentant: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), Bariatrix Europe Inc., SAS

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea deciziei Camerei a șaptea a Tribunalului (Tribunalul de Primă Instanță) din 16 decembrie 2011 în cauza T-62/09;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru motivul că Tribunalul a încălcat articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) (CMTR) [devenit articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2)] și pentru motivul că a existat un abuz de putere. Potrivit recurentului, Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 74 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 atunci când a decis că camera de recurs avea dreptul de a nu lua în considerare documentele și probele depuse de recurent. Tribunalul a decis în mod eronat că camera de recurs a refuzat în mod întemeiat să își exercite puterea de apreciere atunci când a refuzat să ia în considerare documentele menționate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară, JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară, JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-487/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 30 noiembrie 2009 — INMOGOLF SA/Administración General del Estado

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 30 noiembrie 2009 — INMOGOLF SA/Administración General del Estado
   (Cauza C-487/09)
   2010/C 63/32
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: INMOGOLF SA

      Pârâtă: Administración General del Estado

      Întrebările preliminare

   Având în vedere că Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (1) (în prezent Directiva 2008/7 CE […] din 12 februarie (2)) interzice la articolul 11 litera (a) impozitarea circulației de acțiuni, de părți sociale sau a altor titluri de valoare de același tip, și că articolul 12 alineatul (1) litera (a) autorizează exclusiv statele membre să perceapă impozite aferente transferului de valori mobiliare, percepute în mod forfetar sau nu, și având în vedere că articolul 108 din Legea 24/1988 din 28 iunie privind piața de valori (conform textului celei de a 12-a dispoziții suplimentare a Legii 18/1991 din 6 iunie), deși prevede pentru transferul de valori o normă generală de scutire, atât de la plata taxei pe valoarea adăugată, cât și de la plata impozitului aferent transferurilor patrimoniale, cu toate acestea supune operațiunile respective la impozitul aferent transferurilor patrimoniale, în calitate de transferuri patrimoniale cu titlu oneros, cu condiția ca acestea să reprezinte acțiuni din capitalul social al unor entități în care cel puțin 50 % din activ este constituit din bunuri imobile și când cumpărătorul, ca urmare a transferului respectiv, obține o poziție de asemenea natură încât îi permite să exercite controlul entității, fără distincție între societăți de gestionare a patrimoniului și societăți care desfășoară o activitate economică

               1.

               Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 interzice aplicarea în mod automat a normelor statelor membre, precum articolul 108 alineatul 2 din Legea 24/1988 din 28 iunie privind piața de valori, care supune impozitării anumite transferuri de valori ce disimulează transferuri de bunuri imobile, chiar și cazul în care nu s-a intenționat eludarea impozitului?

         În situația în care nu este necesară existența intenției de eludare a impozitului

               2.

               Directiva 69/335/CEE a Consiliului din 17 iulie 1969 interzice existența unor norme precum Legea spaniolă 24/1988 care prevede impozitarea dobândirii majorității capitalului social al societăților al căror activ este constituit în majoritate din bunuri imobile, chiar dacă este vorba despre societăți operaționale și chiar dacă bunurile imobile nu pot fi disociate de activitatea economică desfășurată de către societate?

      (1)  JO L 249, p. 25, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 9.

      (2)  JO L 46, p. 11.


title: Cauza C-450/16 P: Recurs introdus la 11 august 2016 (fax din 4 august) de U-R LAB împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 mai 2016 în cauzele conexate T-422/15 și T-423/15 U-R LAB/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/8

         Recurs introdus la 11 august 2016 (fax din 4 august) de U-R LAB împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 mai 2016 în cauzele conexate T-422/15 și T-423/15 U-R LAB/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-450/16 P)
   (2017/C 070/12)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: U-R LAB (reprezentant: A. Rudoni, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 25 noiembrie 2016, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul.


title: Cauza T-399/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 ianuarie 2009 — giropay/OAPI (GIROPAY) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GIROPAY — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 21 ianuarie 2009 — giropay/OAPI (GIROPAY)
   (Cauza T-399/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale GIROPAY - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2009/C 55/39)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: giropay GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: K. Gründig-Schnelle, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: B. Schmidt, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 octombrie 2006 (cauza R 308/2005-4) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale GIROPAY ca marcă comunitară
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă giropay GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-300/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 20 iunie 2012 — Finanzamt Düsseldorf-Mitte/Ibero Tours GmbH

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 20 iunie 2012 — Finanzamt Düsseldorf-Mitte/Ibero Tours GmbH
   (Cauza C-300/12)
   2012/C 287/31
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Finanzamt Düsseldorf-Mitte

      Pârâtă: Ibero Tours GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Conform principiilor stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea din 24 octombrie 1996, Elida Gibbs (C-317/94, Rec., p. I–5339), reducerea bazei de impozitare în cadrul unui lanț de distribuție intervine și în cazul în care un intermediar (în speță o agenție de turism) rambursează clientului (în speță un turist) unei prestații pe care o intermediază (în speță prestația tur-operatorului furnizată turiștilor) o parte din prețul acestei prestații?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: Principiile stabilite de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea Elida Gibbs (Rec., p. I–5339) se aplică și în cazul în care numai prestația tur-operatorului care a fost intermediată este supusă regimului special prevăzut la articolul 26 din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 — Directiva 77/388/CEE (1) privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri, iar nu și serviciul de intermediere al agenției de turism?

               3.

               În ipoteza în care Curtea răspunde afirmativ și la a doua întrebare: în cazul în care prestația care a fost intermediată este scutită de TVA, un stat membru, care a transpus în mod corect articolul 11 secțiunea C alineatul (1) din A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (Directiva 77/388/CEE), este autorizat să refuze reducerea bazei de impozitare numai atunci când, în exercitarea puterii care îi este conferită prin acest articol, a instituit condiții suplimentare pentru a refuza reducerea?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1)


title: Cauza T-576/13: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2013 — Verus/OAPI — Joie International (MIRUS)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/25

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2013 — Verus/OAPI — Joie International (MIRUS)
   (Cauza T-576/13)
   2014/C 24/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Verus Eood (Sofia, Bulgaria) (reprezentant: C. Röhl, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Joie International Co. Ltd (Hong Kong, China)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea Deciziei Camerei a cincea de recurs din 23 august 2013 (cauza R 715/2012-5) astfel încât opoziția să fie menținută în totalitate și respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 599 416 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Joie International Co. Ltd

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MIRUS” pentru produse din clasa 12 — cerere de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 599 416

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca verbală germană „MIRUS” pentru produse din clasele 12, 25 și 28

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-251/14: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2014 – Promarc Technics/OAPI – PIS (parte dintr-o ușă)

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/36

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2014 – Promarc Technics/OAPI – PIS (parte dintr-o ușă)
   (Cauza T-251/14)
   2014/C 212/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: Promarc Technics s.c. Tomasz Pokrywa, Rafał Natorski (Zabierzów, Polonia) (reprezentant: J. Radłowski, consilier juridic)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Petrycki i Sorys sp.j. (PIS) (Jasło, Polonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele) (OAPI) din 29 ianuarie 2014 în cauza R 1464/2012-3,

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: desenul sau modelul industrial comunitar nr.o1608365-0001.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: lipsa noutății și a caracterului individual al modelului sau desenului industrial comunitar înregistrat.

      Decizia diviziei de anulare: nulitatea desenului sau modelului industrial comunitar.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolelor 4-9 din Regulamentul privind desenele sau modelele industriale comunitare.


title: Cauza F-51/08: Acțiune introdusă la 21 mai 2008 — Stols/Consiliul Uniunii Europene

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/34

         Acțiune introdusă la 21 mai 2008 — Stols/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-51/08)
   (2008/C 183/68)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Wilhelmus Louis Maria Stols (Halsteren, Țările de Jos) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a nu îl include pe reclamant în lista persoanelor promovate la gradul AD 11 în cadrul exercițiului de promovare 2007
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a nu îl include pe reclamant în lista persoanelor promovate la gradul AD 11 în cadrul exercițiului de promovare 2007, astfel cum această decizie rezultă din Comunicarea către personal nr. 136/07 din 16 iulie 2007;

               —

               anularea, în măsura necesară, a deciziei autorității împuternicite să facă numiri de respingere a reclamației reclamantului;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-47/12: Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2014 – Intesa Sanpaolo/OAPI – equinet Bank (EQUITER) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative EQUITER — Marca comunitară verbală anterioară EQUINET — Motiv relativ de refuz — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare” ]

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/17

         Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2014 – Intesa Sanpaolo/OAPI – equinet Bank (EQUITER)
   (Cauza T-47/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative EQUITER - Marca comunitară verbală anterioară EQUINET - Motiv relativ de refuz - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare”])
   2014/C 151/22
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (reprezentanţi: P. Pozzi, G. Ghisletti și F. Braga, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: equinet Bank AG (Frankfurt pe Main, Germania)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 octombrie 2011 (cauza R 2101/2010-1) privind o procedură de opoziție între equinet Bank AG și Intesa Sanpaolo SpA

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 octombrie 2011 (cauza R 2101/2010-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Intesa Sanpaolo SpA.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-383/06: Acțiune introdusă la data de 19 decembrie 2006 — Icuna.com/Parlamentul European

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/30

         Acțiune introdusă la data de 19 decembrie 2006 — Icuna.com/Parlamentul European
   (Cauza T-383/06)
   (2007/C 20/47)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Icuna.com SCRL (Braîne-le-Château, Belgia) (reprezentanți: J. Windey et P. de Bandt, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei din data de 1 decembrie 2006 a Parlamentului European, care a acceptat oferta societății MOSTRA și a respins oferta reclamantei în cadrul cererii de ofertă EP/DGINFO/WEBTV/2006/2003;

               —

               constatarea responsabilității extracontractuale a Comunității și obligarea Parlamentului European la plata către reclamantă a sumei de 58 700 euro drept despăgubire pentru cheltuielile suportate în cadrul procedurii de licitație și plata de daune morale cauzate prin atingerea adusă reputației, precum și desemnarea unui expert pentru evaluarea acestui prejudiciu.

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă decizia Parlamentului European care respinge oferta reclamantei în cadrul cererii de ofertă EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, lotul 2: conținutul emisiunilor, în vederea creării canalului de televiziune on-line al Parlamentului European (1).
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă în primul rând un viciu manifest de procedură ce a condus la adoptarea deciziei atacate, și anume necompetența emitentului actului, încălcarea articolului 101 din Regulamentul financiar (2) și încălcarea articolului 149 din Regulamentul (CE) nr. 2342/2002 (3).
   În al doilea rând, reclamanta pretinde, pe de o parte, că Parlamentul a adoptat o decizie contrară celei emise inițial în data de 7 august 2006, prin care îi atribuia ei contractul, fără să motiveze această schimbare și, pe de altă parte, că criteriile de selecție de care s-a ținut cont în cadrul deciziei atacate nu sunt cele care au fost aplicate în cadrul primei decizii a Parlamentului și că acestea nu sunt definite ca atare în cererea de ofertă. Criteriile de selecție cuprinse în această cerere au fost prin urmare încălcate la fel ca și principiile egalității de tratament, transparenței și obligativității motivării.

      (1)  Anunţ de participare „Canal de televiziune on-line al Parlamentului European“ (JO 2006 S 87-91412).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (JO L 248, p. 1).

      (3)  Regulamentul Comisiei (CE, Euratom) nr. 2342/2002 din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind la Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (JO L 357, p. 1).


title: Cauza T-57/07: Acțiune introdusă la data de 26 februarie 2007 — E.ON Ruhrgas și E.ON Földgáz Trade/Comisie

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/47

         Acțiune introdusă la data de 26 februarie 2007 — E.ON Ruhrgas și E.ON Földgáz Trade/Comisie
   (Cauza T-57/07)
   (2007/C 95/95)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: E.ON Ruhrgas International AG (Essen, Germania) și E.ON Földgáz Trade Zrt. (Budapesta, Ungaria) (reprezentanți: G. Wiedemann și T. Lübbig, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea alineatului (4) din finalul primei pagini din decizia Comisiei Europene (document nr. 30783) din 19 decembrie 2006 și adresată E.ON Ruhrgas International AG în cauza M.3696 — E.ON/MOL, precum și anularea deciziei Comisiei Europene (document nr. 924) din 16 ianuarie 2007, adresată de asemenea E.ON Ruhrgas International AG în cauza M.3696 — E.ON/MOL;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia din 21 decembrie 2005, Comisia a constatat, sub rezerva respectării de către reclamantă a anumitor condiții și obligații, că preluarea de către E.ON Ruhrgas International AG a doua companii maghiare de gaz este compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind Spațiul Economic European.
   Fiind una dintre obligații, reclamanta E.ON Ruhrgas International AG și-a asumat răspunderea organizării și implementării unui program de distribuire a gazelor pe piața maghiară. Prețul inițial de licitare fusese stabilit la 95 % din media ponderată a costului gazelor, cu condiția ca prejudiciul total suferit de reclamante, ca urmare a prețului final de licitare aflat sub media ponderată a prețului gazelor, să nu depășească 26 milioane euro.
   În scrisorile contestate, Comisia a indicat că pierderile suportate de reclamante într-o anumită licitație trebuia să fie compensate cu orice profit avut de reclamante în alte licitații. Reclamantele contestă acest lucru, fiind de părere că nu este nevoie ca pierderile ce rezultă din licitațiile de distribuire a gazelor să fie compensate de potențiale profituri care pot decurge din licitații viitoare.
   În susținerea cererii lor, reclamantele invocă, în drept, două motive.
   În primul rând, reclamantele susțin că nu există niciun temei legal pentru mărirea obligațiilor fiscale de către Comisie și, în consecință, schimbă ulterior obligațiile legale ce rezultă din decizia Comisiei din 21 decembrie 2005.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că Regulamentul de procedură al Comisiei (1) a fost încălcat atât pentru că nu toți membrii Comisiei au hotărât cu privire la conținutul celor două scrisori contestate, cât și pentru că nu au fost corect delegate atribuții Direcției Generale a Comisiei în temeiul articolului 14 din respectivul regulament.

      (1)  JO 2000, L 308, p. 26, astfel cum a fost modificat.


title: Cauza T-610/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (BIO organic) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIO organic — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/38

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (BIO organic)
   (Cauza T-610/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BIO organic - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 354/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Germania) (reprezentanți: J. Wachinger, M. Zöbisch și D. Chatterjee, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Walicka și D. Botis, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 iunie 2014 (cauza R 301/2014-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ BIO organic ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Laverana GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Cauza T-873/16: Acțiune introdusă la 8 decembrie 2016 – Groupe Canal+/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/50

         Acțiune introdusă la 8 decembrie 2016 – Groupe Canal+/Comisia
   (Cauza T-873/16)
   (2017/C 038/66)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Groupe Canal+ (Issy-les-Moulineaux, Franța) (reprezentanți: P. Wilhelm, P. Gassenbach și O. de Juvigny, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               cu titlu principal:

                           —

                           declararea ca nulă și neavenită a Deciziei nr. AT.40023 din 26 iulie 2016 (articolul 264 TFUE);

               —

               cu titlu subsidiar:

                           —

                           anularea Deciziei nr. AT.40023 din 26 iulie 2016 contestate, în ceea ce privește piața franceză și contractele existente sau viitoare ale GROUPE CANAL+;

                           —

                           pronunțarea oricărei ordonanțe pe care Tribunalul o va considera adecvată;

                           —

                           punerea în sarcina Comisiei a tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de societatea GROUPE CANAL+.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere a Comisiei atunci când a considerat contractul dintre GROUPE CANAL+ și Pictures International Limited (denumită în continuare „Paramount”) ca fiind contrar, prin obiect, articolului 101 alineatul (1) TFUE și atunci când a considerat că angajamentele propuse de Paramount nu afectează diversitatea culturală și, mai general, finanțarea și exploatarea filmelor în SEE. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe compatibilitatea clauzelor interzise cu dreptul înțelegerilor. În primul rând, decizia atacată nu ar fi fost adoptată decât prin luarea în considerare a unei concepții extensive și eronate în drept a noțiunii de obiect anticoncurențial, care a condus Comisia Europeană să se abțină să analizeze sau cel puțin să demonstreze efectele clauzelor de teritorialitate. În al doilea rând, aprecierea caracterului pretins anticoncurențial al clauzelor de teritorialitate ar rezulta numai dintr-o interpretare eronată a funcționării pieței de televiziune contra cost. În al treilea rând, clauzele de exclusivitate teritorială pe care Comisia le consideră anticoncurențiale ar fi, dimpotrivă, necesare unei concurențe eficace pe bază de merit pe piața de televiziune contra cost;

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe atingerea adusă diversității culturale, finanțării și exploatării filmelor ca urmare a deciziei atacate. În primul rând, decizia atacată ar avea ca efect să limiteze finanțarea ofertei audiovizuale în exprimare originală franceză, falsificând concurența pe piața de televiziune contra cost. În al doilea rând, prin restrângerea finanțării ofertei audiovizuale, decizia atacată ar avea ca efect restrângerea calității și diversității ofertei propuse consumatorului.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe depășirea vădită de către Comisie a limitelor puterii sale de apreciere atunci când a acceptat angajamente de natură să răspundă preocupărilor referitoare la concurență pe care le exprimase în evaluarea sa preliminară. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia decizia atacată s-ar aplica unor angajamente care vizează toate contractele sale încheiate cu difuzorii de televiziune din SEE, deși evaluarea preliminară nu viza decât contractele referitoare la drepturile exclusive din Regatul Unit și Irlanda;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia modul de redactare a angajamentelor ar conduce la excluderea aplicării lor în Regatul Unit odată ce acesta va fi părăsit Uniunea Europeană, deși acestea ar continua să se aplice pe celelalte piețe care nu sunt vizate de comunicarea privind obiecțiunile și nu au fost analizate de Comisie.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea vădită de către Comisie a principiului proporționalității. Acest motiv cuprinde trei aspecte:

                           —

                           în primul rând, angajamentele pe care decizia atacată le-a făcut obligatorii ar fi în neconcordanță cu preocupările privind concurența invocate în prealabil de către Comisie;

                           —

                           în al doilea rând, angajamentele pe care decizia atacată le-a făcut obligatorii ar aduce atingere intereselor terților, ceea ce încalcă proporționalitatea acestor măsuri și justifică anularea lor;

                           —

                           în al treilea rând, Tribunalul ar trebui să recunoască necesitatea ca Comisia să vegheze la proporționalitatea angajamentelor față de terții interesați.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe un abuz de putere săvârșit de Comisie, întrucât angajamentele pe care le-a făcut obligatorii interferează în procesul legislativ în curs în fața Parlamentului European, care a emis rezerve și preocupări cu privire la anularea teritorialității licențelor în sectorul audiovizual și la impactul acesteia asupra finanțării cinematografiei, concentrarea sectorului și diversitatea culturală. Comisia nu ar fi ținut seama nicidecum de acest aspect, prejudecând pe cale de negociere cu o singură întreprindere neeuropeană, și anume Paramount, rezultatul unor dezbateri legislative importante. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, potrivit căruia decizia atacată atinge un scop care ar ține de competențele și obiectivele legiuitorului, iar nu ale Comisiei, care s-a substituit astfel legiuitorului european;

                           —

                           al doilea aspect, potrivit căruia o serie de indicii prezentate de GROUPE CANAL+ ar fi de natură să constituie un început de probă suficient pentru a da naștere unei îndoieli serioase cu privire la responsabilitatea Comisiei în decizia atacată.


title: Cauza C-636/13 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Roca Sanitario, SA/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale sensibile — Orientările privind calcularea cuantumului amenzilor din 2006 — Obligația de motivare — Principiul egalității de tratament — Proporționalitate — Exercitarea competenței de fond)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 – Roca Sanitario, SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-636/13 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, neerlandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Coordonarea prețurilor de vânzare și schimbul de informații comerciale sensibile - Orientările privind calcularea cuantumului amenzilor din 2006 - Obligația de motivare - Principiul egalității de tratament - Proporționalitate - Exercitarea competenței de fond))
   (2017/C 104/11)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Roca Sanitario, SA (reprezentanți: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez și E. Navarro Varona, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre și F. Jimeno Fernández, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Roca Sanitario SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 52, 22.2.2014.


title: Cauza T-92/13: Acțiune introdusă la 15 februarie 2013 — Philips/Comisia

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/35

         Acțiune introdusă la 15 februarie 2013 — Philips/Comisia
   (Cauza T-92/13)
   2013/C 108/84
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Țările de Jos) (reprezentanți: J. de Pree și S. Molin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Comisiei Europene 5 decembrie 2012 privind o procedură de aplicare a articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și a articolului 53 din Acordul privind SEE în Cazul COMP/39.437 — Tuburi pentru televizoare și pentru monitoare de calculator, în măsura în care se referă la Koninklijke Philips Electronics N.V.;

               —

               în subsidiar, anularea sau reducerea amenzilor aplicate Koninklijke Philips Electronics N.V. la articolul 2 din decizia atacată și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă următoarele motive principale:

               1.

               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 101 TFUE, articolul 53 din Acordul privind SEE și principiul securității juridice, prin aceea că Comisia a constatat săvârșirea unor încălcări de către grupul Philips și a considerat-o răspunzătoare pe reclamantă.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 101 TFUE, articolul 53 din Acordul privind SEE, articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), dreptul la apărare, inclusiv dreptul de fi audiat și principiul bunei administrări, prin faptul că Comisia nu a reținut răspunderea LG Philips Displays („LPD”) pentru pretinsele încălcări săvârșite de aceasta.

               3.

               În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat principiul egalității de tratament, că s-a săvârșit o eroare vădită de apreciere, că s-a încălcat obligația de motivare, articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 (2) și dreptul la apărare, inclusiv principiul bunei administrări și dreptul de a fi audiat, prin acea că Comisia a aplicat standarde diferite întreprinderilor supuse aceleiași proceduri atunci când a stabilit răspunderea pentru pretinsele încălcări și prin faptul că a aplicat standarde diferite atunci când a stabilit amenzile pentru întreprinderile supuse aceleiași proceduri.

               4.

               În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 101 TFUE, articolul 53 din Acordul privind SEE, articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, Orientările privind calcularea amenzilor (3) și principiul egalității de tratament, prin faptul că Comisia a inclus vânzări realizate în afara SEE în cifra de afaceri relevantă pentru calculul cuantumului de bază al amenzilor.

               5.

               În cadrul celui de al cincilea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și Orientările privind calcularea amenzilor, prin faptul că Comisia nu a calculat cifra de afaceri relevantă pe baza ultimului exercițiu anual de participare la pretinsele încălcări.

               6.

               În cadrul celui de al șaselea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 prin neaplicarea plafonului de 10 % din cifra de afaceri în cazul grupului LPD pentru amenzile aplicate pentru pretinsele încălcări ale grupului.

               7.

               În cadrul celui de al șaptelea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat principiul termenului rezonabil, articolele 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului.

               8.

               În cadrul celui de al optulea motiv, reclamanta susține că s-a încălcat principiul proporționalității și solicită Tribunalului să își exercite competența de fond în temeiul articolului 261 TFUE și al articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 pentru a reduce amenzile care i-au fost aplicate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).

      (3)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006 C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-353/16: Ordonanța Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – European Social Enterprise Law Association/EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION) („Marcă a Uniunii Europene — Reprezentare a reclamantului de un avocat care nu are calitatea de terț — Inadmisibilitate”)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/32

         Ordonanța Tribunalului din 26 ianuarie 2017 – European Social Enterprise Law Association/EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION)
   (Cauza T-353/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Reprezentare a reclamantului de un avocat care nu are calitatea de terț - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 078/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Social Enterprise Law Association (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: L. Fletcher, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 aprilie 2016 (cauza R 2208/2015-4) privind o procedură de înregistrare a semnului verbal EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă European Social Enterprise Law Association la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 314, 29.8.2016.


title: Cauza T-369/11: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2012 — Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon/Comisia și alții ( „Acțiune în despăgubire — Instrument de asistență pentru preaderare — Stat terț — Contract național de achiziții publice — Gestionare descentralizată — Inadmisibilitate — Necompetență” )

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/16

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2012 — Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon/Comisia și alții
   (Cauza T-369/11) (1)

   (Acțiune în despăgubire - Instrument de asistență pentru preaderare - Stat terț - Contract național de achiziții publice - Gestionare descentralizată - Inadmisibilitate - Necompetență)
   2012/C 343/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Grecia) (reprezentant: A. Krystallidis, avocat)

      Pârâte: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Erlbacher și P. van Nuffel, agenți), Delegația Uniunii Europene în Turcia (Ankara, Turcia) și Central Finance & Contracts Unit (CFCU) (Ankara, Turcia)

      Obiectul

   Cerere de reparare a prejudiciului rezultat ca urmare a Deciziei CFCU din 5 aprilie 2011 și a oricărei decizii ulterioare de anulare a atribuirii contractului „Extinderea rețelei de centre de afaceri turco-europene în Sivas, în Antakya, în Batman și în Van — EuropeAid/128621/D/SER/TR” în favoarea consorțiului Diadikasia business Consultants SA (GR) — Wyg International Ltd (UK) — Deleeuw International Ltd (TR) — Cyberpark (TR), pentru motivul unor presupuse declarații false

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-46/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 28 ianuarie 2014 – Jürgen Kaiser/Condor Flugdienst GmbH

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 28 ianuarie 2014 – Jürgen Kaiser/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-46/14)
   2014/C 142/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Jürgen Kaiser

      Pârât: Condor Flugdienst GmbH

      Întrebările preliminare

   Un transportator aerian trebuie să susțină și să dovedească, pentru a putea să se prevaleze de posibilitatea de exonerare prevăzută la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul [261/2004] (1), că a adoptat toate măsurile rezonabile pentru evitarea consecințelor previzibile ale unei circumstanțe excepționale, sub forma unei anulări sau a unei întârzieri prelungite, ori că nu dispunea de posibilitatea de a adopta astfel de măsuri rezonabile?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, JO L 46, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza T-693/14: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Hamr - Sport/Comisia [„Ajutoare de stat — Infrastructuri sportive furnizate de organizații fără scop lucrativ — Subvenții pentru exploatare sau pentru investiții menite să permită construirea, exploatarea, întreținerea, reconstruirea sau dezvoltarea infrastructurilor sportive lipsite de finalitate lucrativă — Decizie prin care se constată că ajutorul este compatibil cu piața internă — Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE — Acțiune în anulare — Afectare individuală — Noțiunea de parte interesată — Admisibilitate — Lipsa afectării condițiilor schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului comun — Lipsa de îndoieli care să justifice inițierea procedurii oficiale de investigare”]

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/13

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Hamr - Sport/Comisia
   (Cauza T-693/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Infrastructuri sportive furnizate de organizații fără scop lucrativ - Subvenții pentru exploatare sau pentru investiții menite să permită construirea, exploatarea, întreținerea, reconstruirea sau dezvoltarea infrastructurilor sportive lipsite de finalitate lucrativă - Decizie prin care se constată că ajutorul este compatibil cu piața internă - Articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE - Acțiune în anulare - Afectare individuală - Noțiunea de parte interesată - Admisibilitate - Lipsa afectării condițiilor schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului comun - Lipsa de îndoieli care să justifice inițierea procedurii oficiale de investigare”])
   (2016/C 232/16)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Hamr - Sport a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: T. Capoušek, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și P. Němečková, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanţi: M. Smolek, J. Vláčil și T. Müller, agenți)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei C (2014) 3602 final a Comisiei din 11 iunie 2014, referitoare la ajutorul de stat SA.33575 (2013/NN) – Republica Cehă în favoarea infrastructurilor sportive fără scop lucrativ acordate de instituții publice centrale

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Hamr - Sport a.s. la plata cheltuielilor de judecată, cu excepția celor efectuate de Republica Cehă.

               3)

               Republica Cehă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 7, 12.1.2015.


title: Cauza F-15/14: Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – ZZ/Parlamentul European

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/40

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2014 – ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-15/14)
   2014/C 184/66
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Salerno, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Parlamentului European de reziliere a contractului de muncă al reclamantului la terminarea perioadei de prelungire a perioadei de probă

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Parlamentului European din data de 12 aprilie 2013 de concediere a acestuia cu efect de la 15 iulie 2013;

               —

               stabilirea la suma de 45 000 de euro, plus dobânzi de întârziere, a cuantumului indemnizației care ar fi datorată reclamantului în cazul în care Parlamentul European ar invoca o imposibilitate juridică de a-l reintegra prin titularizarea sa și

               —

               obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-181/11 P: Recurs introdus la 15 aprilie 2011 de Compañía Española de Tabaco en Rama, S. A. (Cetarsa) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 3 februarie 2011 în cauza T-33/05, Compañía Española de Tabaco en Rama, S. A./Comisia Europeană

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/14

         Recurs introdus la 15 aprilie 2011 de Compañía Española de Tabaco en Rama, S. A. (Cetarsa) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 3 februarie 2011 în cauza T-33/05, Compañía Española de Tabaco en Rama, S. A./Comisia Europeană
   (Cauza C-181/11 P)
   2011/C 186/24
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Compañía Española de Tabaco en Rama, S. A. (Cetarsa) (reprezentanți: M. Araujo Boyd, J. Buendía Sierra și Á. Givaja Sanz, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               anularea Deciziei din 20 octombrie 2004 a Comisiei privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) [CE] (cazul COMP/C.38.238/B.2 — Tutun brut — Spania)

               —

               cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate la articolul 3 din decizia atacată și stabilirea noului cuantum la 1 000 de euro și, cu titlu și mai subsidiar, în cazul în care amenda aplicată nu este egală cu cea aplicată producătorilor, stabilirea cuantumului acesteia la 2 905 200 de euro, sumă obținută după aplicarea reducerii de 40 % pentru circumstanțe atenuante la valoarea maximă de 10 % din cifra de afaceri, fără a aduce atingere reducerii aplicabile ulterior Cetarsa în temeiul cooperării acesteia în cadrul investigației, recunoscută de către Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta afirmă că, în hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în ceea ce privește impactul cadrului juridic național asupra legalității comportamentului Cetarsa.
   Recurenta afirmă de asemenea că Tribunalul a săvârșit o eroare prin denaturarea elementelor din legislația națională în vigoare în momentul încălcării, ceea ce l-a determinat să considere în mod eronat că procesatorii au avut o conduită mai prejudiciabilă decât producătorii și că prin acțiunile lor, procesatorii au depășit ceea ce le permitea cadrul legal.
   În cele din urmă, recurenta afirmă că, spre deosebire de restul întreprinderilor implicate, reducerea acordată în temeiul incertitudinii datorate legislației naționale nu a avut niciun impact asupra calculului amenzii aplicate Cetarsa.