title: Cauza C-358/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — Aventis Pasteur SA/OB (Directiva 85/374/CEE — Răspunderea pentru produsele cu defecte — Articolele 3 și 11 — Eroare privind calificarea ca producător — Procedură judiciară — Cerere de înlocuire a pârâtului inițial cu producătorul — Expirarea termenului de prescripție)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/11

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — Aventis Pasteur SA/OB
   (Cauza C-358/08) (1)

   (Directiva 85/374/CEE - Răspunderea pentru produsele cu defecte - Articolele 3 și 11 - Eroare privind calificarea ca «producător» - Procedură judiciară - Cerere de înlocuire a pârâtului inițial cu producătorul - Expirarea termenului de prescripție)
   2010/C 24/17
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   House of Lords

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Aventis Pasteur SA

      Pârât: OB

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — House of Lords — Interpretarea Directivei 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect (JO L 210, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 183) — Acțiune introdusă împotriva unei societăți considerate în mod eronat producător al produsului despre care se pretinde că ar avea defect — Posibilitate, după expirarea termenului de prescripție de 10 ani prevăzut la articolul 11 din directivă, de substituire cu pârâtul a unei alte părți — Persoană desemnată drept pârât în procedură în perioada de 10 ani, care nu are calitatea de „producător”, astfel cum este definit la articolul 3 din directivă

      Dispozitivul

   Articolul 11 din Directiva 85/374/CEE a Consiliului din 25 iulie 1985 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre cu privire la răspunderea pentru produsele cu defect trebuie interpretat în sensul că se opune ca o legislație națională care autorizează înlocuirea unui pârât cu un altul în cursul unei proceduri judiciare să fie aplicată astfel încât să permită participarea, după expirarea termenului pe care îl stabilește, a unui „producător”, în sensul articolului 3 din această directivă, în calitate de pârât la o procedură inițiată în acest termen împotriva unei alte persoane.
   Cu toate acestea, pe de o parte, articolul 11 menționat trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca instanța națională să considere că, în cadrul procedurii judiciare inițiate, în termenul stabilit de acesta, împotriva filialei deținute 100 % de „producător”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 85/374, producătorul menționat poate să înlocuiască această filială dacă această instanță constată că punerea în circulație a produsului respectiv a fost determinată în fapt de acest producător.
   Pe de altă parte, articolul 3 alineatul (3) din Directiva 85/374 trebuie interpretat în sensul că, atunci când persoana prejudiciată de produsul despre care se pretinde că are defecte nu ar fi putut în mod rezonabil să identifice producătorul acestui produs înainte de a-și exercita drepturile împotriva furnizorului acestuia din urmă, furnizorul menționat trebuie considerat ca fiind „producător”, în special în scopul aplicării articolului 11 din directiva menționată, dacă nu a comunicat persoanei prejudiciate, din proprie inițiativă și în mod diligent, identitatea producătorului sau a propriului furnizor, ceea ce revine instanței naționale să verifice având în vedere împrejurările speței.

      (1)  JO C 260, 11.10.2008.


title: Cauza T-574/14: Acțiune introdusă la 1 august 2014 – EAEPC/Comisia

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/47

         Acțiune introdusă la 1 august 2014 – EAEPC/Comisia
   (Cauza T-574/14)
   2014/C 409/67
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, L. Ortiz Blanco, Á. Givaja Sanz și M. Araujo Boyd, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea admisibilității acțiunii în anulare;

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 27 mai 2014 in cauza COMP/AT.36957 Glaxo Wellcome;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată pe care EAEPC le-ar putea efectua în această procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta acțiune, reclamanta urmărește anularea Deciziei Comisiei C(2014) 3654 final din 27 mai 2014 în cauza COMP/AT.36957 – Glaxo Wellcome, prin care Comisia a respins plângerea reclamantei și, prin urmare, a refuzat să investigheze în continuare pretinsa încălcare de către Glaxo Wellcome SA, în prezent GlaxoSmithKline SA, a articolului 101 TFUE în lumina Hotărârii din 27 septembrie 2006, GlaxoSmithKline Services/Comisia (T-168/01, EU:T:2006:265) și a Hotărârii din 6 octombrie 2009, GlaxoSmithKline Services și alții/Comisia și alții (C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P și C-519/06 P, EU:C:2009:610).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere încălcând articolele 101 TFUE, 105 TFUE și 266 TFUE și articolul 7 din Regulamentul nr. 1/2003 (1), considerând că Hotărârea GlaxoSmithKline Services și alții/Comisia și alții (EU:C:2009:610) a avut ca efect faptul că decizia inițială din 2001 a fost considerată nulă și neavenită și că situația trebuia considerată ca și cum Comisia nu ar fi adoptat niciodată decizia din 2001. În plus, reclamanta susține că Comisia și-a încălcat obligația de motivare suficientă și obligația de a asculta reclamanta în legătură cu acest aspect înainte de adoptarea unei decizii definitive.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă articolul 101 TFUE sau că Comisia nu și-a îndeplinit obligația de motivare în temeiul articolului 296 TFUE atunci când a apreciat existența unui interes pentru Uniunea Europeană în această cauză. Reclamanta susține, în plus, că Comisia a încălcat dreptul fundamental al reclamantei de a fi ascultată.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că toate aspectele de fapt și de drept nu sunt analizate în decizia atacată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] din tratat (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-322/08: Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Musumeci/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/36

         Acțiune introdusă la 12 august 2008 — Musumeci/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-322/08)
   (2008/C 272/70)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Antonio Musumeci (Bagnara Calabra, Italia) (reprezentanți: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008, publicat în JO L 155 din 13 iunie 2008;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c./Comisia.


title: Cauza T-447/11: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Catinis/Comisia [ „Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o investigație a OLAF privind realizarea unui proiect de modernizare a infrastructurii în Siria — Respingerea cererii de acces — Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit” ]

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/23

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Catinis/Comisia
   (Cauza T-447/11) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o investigație a OLAF privind realizarea unui proiect de modernizare a infrastructurii în Siria - Respingerea cererii de acces - Excepție privind protecția obiectivelor activităților de inspecție, de anchetă și de audit”])
   2014/C 212/27
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Lian Catinis (Damasc, Siria) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. P. Keppenne şi F. Clotuche-Duvieusart, agenţi)

      Obiectul

   Anularea deciziei Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) din 10 iunie 2011 prin care se refuză, pe de o parte, să se dea curs pretinsei solicitări vizând încheierea investigației OLAF referitoare la realizarea unui proiect de modernizare a infrastructurii în Siria și, pe de altă parte, să se acorde acces la anumite documente din dosarul acestei investigații

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Lian Catinis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 298, 8.10.2011.


title: Cauza C-46/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Datenschutzkommission (Austria) la 28 ianuarie 2013 — H/E

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Datenschutzkommission (Austria) la 28 ianuarie 2013 — H/E
   (Cauza C-46/13)
   2013/C 147/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Datenschutzkommission

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H

      Pârât: E

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 7 litera (c) din Directiva 2006/24/CE (1) trebuie interpretat în sensul că o persoană fizică vizată de păstrarea datelor în temeiul directivei nu este inclusă în categoria „personalului special autorizat” în sensul acestei dispoziții și nu i se poate conferi un drept de acces la propriile date în raport cu furnizorul unui serviciu de comunicații accesibile publicului sau al unei rețele de comunicații publice?

               2.

               Articolul 13 alineatul (1) literele (c) și (d) din Directiva 95/46/CE (2) trebuie interpretat în sensul că dreptul de acces la propriile date prevăzut la articolul 12 litera (a) din Directiva 95/46/CE al unei persoane fizice vizate de păstrarea datelor în temeiul Directivei 2006/24/CE poate fi exclus sau restrâns în raport cu furnizorul unui serviciu de comunicații accesibile publicului sau al unei rețele de comunicații publice?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este cel puțin parțial afirmativ: articolul 7 litera (c) din Directiva 2006/24/CE este compatibil cu dreptul fundamental prevăzut la articolul 8 alineatul (2) a doua teză din Carta drepturilor fundamentale și, prin urmare, aplicabil?

      (1)  Directiva 2006/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 martie 2006 privind păstrarea datelor generate sau prelucrate în legătură cu furnizarea serviciilor de comunicații electronice accesibile publicului sau de rețele de comunicații publice și de modificare a Directivei 2002/58/CE (JO L 105, p. 54, Ediție specială, 13/vol. 53, p. 51).

      (2)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza T-97/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2007 — Gnemmi și Aguiar/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2001/2002 — Acțiune vădit inadmisibilă și lipsită în mod vădit de orice temei legal )

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/24

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 mai 2007 — Gnemmi și Aguiar/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-97/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2001/2002 - Acțiune vădit inadmisibilă și lipsită în mod vădit de orice temei legal’)
   (2007/C 170/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamante: Laura Gnemmi (Hünsdorf, Luxemburg) și Eugénia Aguiar (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial G. Bounéou și F. Frabetti, ulterior F. Frabetti, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și H. Krämer, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare, în principal, a exercițiului de evaluare 2001/2002, în privința reclamantelor, și, în subsidiar, a rapoartelor asupra evoluției carierei întocmite în privința reclamantelor în cadrul acestui exercițiu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind, în parte, vădit inadmisibilă și, în parte, lipsită în mod vădit de orice temei legal.

               2)

               Obligă reclamantele să suporte propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.


title: Cauza T-136/11: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — pelicantravel.com/OAPI — Pelikan (pelikan) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă pelikan — Motiv absolut de refuz — Lipsa relei-credințe a solicitantului — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/19

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — pelicantravel.com/OAPI — Pelikan (pelikan)
   (Cauza T-136/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă pelikan - Motiv absolut de refuz - Lipsa relei-credințe a solicitantului - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 38/31
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: pelicantravel.com s.r.o. (Bratislava, Slovacia) (reprezentant: M. Chlipala, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hanovra, Germania) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei din 9 decembrie 2010 a Camerei a doua de recurs a OAPI (cazul R 1428/2009-2), privind o procedură de declarare a nulității între pelicantravel.com s.r.o. și Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă pelicantravel.com s.r.o la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 139, 7.5.2011


title: Cauza C-522/09: Acțiune introdusă la data de 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/România

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/20

         Acțiune introdusă la data de 15 decembrie 2009 — Comisia Europeană/România
   (Cauza C-522/09)
   2010/C 51/31
   Limba de procedură: română

      Părțile

      Reclamant: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Recchia și L. Bouyon, agenți)

      Pârât: România

      Concluziile reclamantului

               —

               să constate că prin insuficienta desemnare ca APS, în ceea ce privește numărul și suprafața, a teritoriilor celor mai adecvate pentru protecția speciilor de păsări enumerate în anexa I a Directivei 79/409/CEE (1) precum și a speciilor migratoare care își fac apariția pe teritoriul său, România nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) din această directivă.

               —

               să condamne România la plata cheltuielilor de judecată.

      Motive și argumente principale

   Directiva 79/409/CEE a Consiliului, din 2 aprilie 1979, privind conservarea păsărilor sălbatice cu modificările ulterioare reglementează conservarea tuturor speciilor de păsări sălbatice care se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre. Obligațiile care decurg din dispozițiile Directivei sunt aplicabile României de la data aderării (1 ianuarie 2007) și, prin urmare, România are obligația de a finaliza, în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2), desemnarea ariilor de protecție specială de pe teritoriul său.
   În urma examinării ariilor de protecție specială desemnate de autoritățile române, Comisia consideră că această desemnare a celor mai adecvate teritorii ca arii de protecție specială nu este suficientă ca număr și suprafață.
   În speță, zonele desemnate de România ca arii de protecție specială au fost examinate în raport cu inventarul ariilor de importanță avifaunistică realizat de organizația BirdLife International, și cu o analiză similară elaborată de Societatea Ornitologică Română. Procesul de desemnare a ariilor de importanță avifaunistică în România s-a încheiat în 2007 și s-a finalizat cu desemnarea a 130 de arii de importanță avifaunistică.
   Din totalul de 130 de arii de importanță avifaunistică cu o suprafață de 4 157 500 ha, doar 108 de arii, cu o suprafață de 2 998 700 ha, au fost desemnate de către autoritățile române ca arii de protecție specială, dintre care doar 38 de arii au fost desemnate în întregime ca arii de protecție specială.
   De asemenea, 21 de arii de importanță avifaunistică, cu o suprafață de 341 013 ha, nu au fost încă desemnate ca arii de protecție specială în România, iar dimensiunea a 71 de arii de protecție specială desemnate diferă în mod semnificativ față de cea a ariilor de protecție avifaunistică.
   În plus față de cele expuse mai sus, deși 71 de arii de importanță avifaunistică nu au fost înregistrate în întregime ca arii de protecție specială, iar 21 de arii de importanță avifaunistică nu au fost incluse în procedura de desemnare, autoritățile române nu au furnizat niciun inventar și nicio metodologie științifică care să justifice astfel de discrepanțe între ariile de importanță avifaunistică și ariile de protecție specială desemnate.
   Atât nedesemnarea cât și desemnarea parțială a ariilor de importanță avifaunistică respective au ca rezultat lipsa măsurilor de protecție atât a speciilor menționate în anexa I la Directiva 79/409/CEE cât și a speciilor migratoare, încălcându-se astfel articolul 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409.
   Prin urmare, Comisia consideră că prin desemnarea insuficientă, ca număr și suprafață, de arii de protecție specială, România și-a încălcat obligațiile ce îi revin în baza articolului 4 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409.

      (1)  Directiva 79/409/CEE a Consiliului, din 2 aprilie 1979, privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1).


title: Cauza T-503/09: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2009 — Cybergun/OAPI — Umarex Sportwaffen (AK 47)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/36

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2009 — Cybergun/OAPI — Umarex Sportwaffen (AK 47)
   (Cauza T-503/09)
   2010/C 51/69
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Cybergun (Bondoufle, Franța) (reprezentant: S. Guyot, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 8 octombrie 2009 de declarare a nulității mărcii AK 47;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) și a articolului 91 din Regulamentul de procedură, cheltuieli care cuprind pe cele efectuate de reclamantă în prezenta procedură, în special cheltuielile de traducere a înscrisurilor, onorariile avocatului acesteia și, dacă este cazul, cheltuielile legate de deplasare și de ședere; se solicită Tribunalului evaluarea acestei sume la 20 000 de euro.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „AK 47” pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 38 (marca comunitară nr. 3 249 381)

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității mărcii respective

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare și declară nulitatea mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] și a articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009].


title: Cauza T-320/14: Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Sephora/OAPI – Mayfield Trading (Reprezentarea a două linii verticale ondulate) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă două linii verticale ondulate — Mărci națională și internațională figurative care reprezintă o linie verticală ondulată — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               18.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/33

         Hotărârea Tribunalului din 25 noiembrie 2015 – Sephora/OAPI – Mayfield Trading (Reprezentarea a două linii verticale ondulate)
   (Cauza T-320/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative care reprezintă două linii verticale ondulate - Mărci națională și internațională figurative care reprezintă o linie verticală ondulată - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 016/40)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Sephora (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentant: H. Delabarre, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Mayfield Trading Ltd (Las Vegas, Nevada, Statele Unite) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 24 februarie 2014 (cauza R 1577/2013-4) privind o procedură de opoziție între Sephora și Mayfield Trading Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Sephora la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 212, 7.7.2014.


title: Cauza F-17/11: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/33

         Acțiune introdusă la 22 aprilie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-17/11)
   2011/C 186/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: A. Blot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantului.

      Concluziile reclamantului

               —

               În principal, anularea deciziei de a nu prelungi contractul său de agent contractual, astfel cum reiese aceasta în mod implicit din nota din 28 aprilie 2010 și, în măsura în care este necesar, a deciziei autorității abilitate să încheie contractele de muncă prin care a fost respinsă reclamația;

               —

               în consecință, reintegrarea reclamantului în cadrul serviciului său;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume stabilite în mod provizoriu la 27 000 de euro pentru repararea prejudiciului material, majorată cu dobânzile de întârziere la rata legală a dobânzii de la data hotărârii care urmează a fi pronunțată;

               —

               obligarea pârâtei la plata unei sume stabilite în mod provizoriu provizoriu și ex aequo et bono la 15 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral, majorată cu dobânzile de întârziere la rata legală a dobânzii de la data hotărârii care urmează a fi pronunțată;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-245/13: Acțiune introdusă la 2 mai 2013 — Regatul Unit/Comisia

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/27

         Acțiune introdusă la 2 mai 2013 — Regatul Unit/Comisia
   (Cauza T-245/13)
   2013/C 189/56
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: D. Wyatt, QC, V. Wakefield, Barrister, și C. Murrell, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei 2013/123/UE din 26 februarie 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre, în ceea ce privește o poziție din anexă privind o corecție extrapolată de 5,19% a cheltuielilor contractate în Irlanda de Nord în cursul exercițiului financiar 2010, în cuantum de 16 513 582,57 euro (JO L 67, p. 31) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Regatul Unit.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de drept și de fapt, pe aspectul că nu a ținut seama de considerații privind întinderea pierderilor eventuale pentru Fondurile Uniunii Europene, în cursul anului de cerere 2009, rezultând din erori săvârșite în anul 2005 cu ocazia stabilirii numărului de hectare eligibile pentru ajutor care afectează alocarea inițială a drepturilor și (în consecință) nu a ținut seama de faptul că în marea majoritate a cazurilor de plăți excedentare către fermieri riscul prezentat pentru Fonduri era un risc limitat la aproximativ 22 % din cheltuieli, aceasta fiind proporția de cheltuieli care cuprindea „elementul hectar”.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unor erori de drept și de fapt, întrucât a concluzionat în mod eronat că Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development („DARD”) nu aplicase în mod corect sau nu aplicase deloc dispozițiile referitoare la recuperarea plăților excedentare, la sancțiuni și la neconformitatea intenționată și pe faptul că Comisia, în consecință, a supraestimat și/sau nu a ținut seama de considerații privind întinderea pierderilor eventuale pentru Fondurile Uniunii Europene. În particular, Comisia:

                           —

                           a criticat în mod eronat o recalculare pretins „sistematică” a drepturilor la plată de către DARD;

                           —

                           a susținut în mod greșit că erorile săvârșite în 2005 puteau avea efecte materiale asupra elementului istoric al valorii drepturilor;

                           —

                           a adoptat o metodă eronată de calcul al plăților excedentare;

                           —

                           a adoptat o abordare eronată a sancțiunilor, în particular:

                                       —

                                       prin adoptarea unei metode eronate de calcul al sancțiunilor și

                                       —

                                       prin susținerea în mod eronat că trebuia să fie impusă o sancțiune pentru fiecare an în cazurile în care o sancțiune era aplicabilă în 2005, dar nu și pentru exercițiile următoare, în speță 2009, în cazul în care plățile excedentare rezultau din aceeași eroare ca și cea sancționată în 2005;

                           —

                           a adoptat o abordare eronată a neconformității intenționate.


title: Cauza T-181/16: Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER PRECISE — Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată — Articolul 126 din Regulamentul de procedură”]

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/19

         Ordonanța Tribunalului din 26 iunie 2017 – L’Oréal/EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE)
   (Cauza T-181/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale MASTER PRECISE - Marca națională figurativă anterioară MASTERS COLORS PARIS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată - Articolul 126 din Regulamentul de procedură”])
   (2017/C 269/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: L’Oréal (Paris, Franța) (reprezentanți: T. de Haan și P. Péters, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Hanf, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Guinot (Paris) (reprezentant: A. Sion, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 23 februarie 2016 (cauza R 2911/2014-5) privind o procedură de opoziție între Guinot și L’Oréal

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă L’Oréal la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-530/14: Acțiune introdusă la 11 iulie 2014 – Verein StHD/OAPI (reprezentarea unei panglici negre)

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/54

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2014 – Verein StHD/OAPI (reprezentarea unei panglici negre)
   (Cauza T-530/14)
   2014/C 303/64
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Verein Sterbehilfe Deutschland (Verein StHD) (Zürich, Elveția) (reprezentant: P. Brauns, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea respingerii în parte a cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 6 24  483 din 13 august 2013 și a deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 mai 2014 în cauza R 1940/2013-4;

               —

               dispunerea admiterii cererii de înregistrare nr. 1 1 6 24  483 (și) pentru următoarele servicii:

                           —

                           35: strângerea și compilarea de articole de presă tematice; difuzarea de anunţuri publicitare; distribuirea de material publicitar [broşuri, prospecte, imprimate, mostre]

                           —

                           41: publicarea de cărţi; relaţii publice generale cu privire la tema „moarte” prin intermediul unor evenimente precum seminarii, colocvii și alte cursuri de formare; editarea și publicarea de materiale cu privire la tema „moarte”;

                           —

                           44: consiliere farmaceutică; servicii medicale; consiliere în materie de sănătate; servicii de îngrijiri pentru bolnavi; servicii terapeutice; servicii psihologice;

                           —

                           45: servicii personale și sociale oferite de terţi pentru satisfacerea unor nevoi individuale, și anume asistenţă familială, asistenţă clinică, asistenţă pentru persoane cu handicap, eutanasie, asistenţă bolnavi în fază terminală, asistenţă bolnavi în fază terminală prin consiliere, consolare și acompaniere pentru persoanele afectate și pentru ajutoare, consiliere generală privind viața luând în considerare în mod special tema „moarte”, servicii de zi, gărzi de noapte, îngrijiri 24h/24, servicii duminica și zilele de sărbătoare, servicii de consiliere pe tot teritoriul național, servicii de îngrijiri pe tot teritoriul național.

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente cauzei R 1940/2013-4, precum și a celor efectuate în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care reprezintă o panglică neagră, pentru servicii din clasele 35, 41, 44 și 45 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 6 24  483

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b), (c) și (d) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-201/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)/Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis (Trimitere preliminară — Directiva 98/59/CE — Apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 16 — Libertatea de a desfășura o activitate comercială — Reglementare națională care conferă unei autorități administrative prerogativa de a se opune unor concedieri colective după evaluarea condițiilor de pe piața muncii, a situației întreprinderii și a interesului economiei naționale — Criză economică gravă — Rată a șomajului național deosebit de ridicată)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias – Grecia) – Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)/Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis
   (Cauza C-201/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 98/59/CE - Apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 16 - Libertatea de a desfășura o activitate comercială - Reglementare națională care conferă unei autorități administrative prerogativa de a se opune unor concedieri colective după evaluarea condițiilor de pe piața muncii, a situației întreprinderii și a interesului economiei naționale - Criză economică gravă - Rată a șomajului național deosebit de ridicată))
   (2017/C 053/12)
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Anonymi Geniki Etairia Tsimenton Iraklis (AGET Iraklis)

      Pârât: Ypourgos Ergasias, Koinonikis Asfalisis kai Koinonikis Allilengyis

      cu participarea: Enosi Ergazomenon Tsimenton Chalkidas

      Dispozitivul

               1)

               Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie interpretată în sensul că nu se opune, în principiu, unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia un angajator nu poate, în lipsa unui acord cu reprezentanții lucrătorilor cu privire la o concediere colectivă preconizată, să efectueze o astfel de concediere decât cu condiția ca autoritatea publică națională competentă căreia trebuie să îi fie notificată această concediere preconizată să nu adopte, în termenul prevăzut de reglementarea menționată și după examinarea dosarului și evaluarea condițiilor de pe piața muncii, a situației întreprinderii, precum și a interesului economiei naționale, o decizie motivată de a nu autoriza realizarea tuturor sau a unei părți din concedierile preconizate. Situația este însă diferită dacă se dovedește, ceea ce revine, dacă este cazul, instanței de trimitere să verifice, că, având în vedere cele trei criterii de evaluare la care face trimitere această reglementare și aplicarea concretă a acestora de către autoritatea publică menționată sub controlul instanțelor competente, reglementarea menționată are drept consecință privarea dispozițiilor acestei directive de efectul lor util.
               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, unei reglementări naționale precum cea vizată la prima teză de la primul paragraf al prezentului punct.

               2)

               Existența eventuală, într-un stat membru, a unui context caracterizat printr-o criză economică gravă și printr-o rată a șomajului deosebit de ridicată nu este de natură să afecteze răspunsurile de la punctul 1 din prezentul dispozitiv.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015.


title: Cauzele T-42/12 și T-181/12: Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Bateni/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/18

         Hotărârea Tribunalului din 6 septembrie 2013 — Bateni/Consiliul
   (Cauzele T-42/12 și T-181/12) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 304/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Naser Bateni (Hamburg, Germania) (reprezentanți: J. Kienzle, M. Schlingmann și F. Lautenschlager, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop, J.-P. Hix și Z. Kupčová, agenți)

      Obiectul

   În cauza T-42/12, cerere de anulare a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 71), în măsura în care prin aceasta reclamantul a fost înscris pe lista cuprinsă în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), precum și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, p. 11), în măsura în care prin acesta reclamantul a fost înscris în anexa VIII la Regulamentul (CE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), iar în cauza T-181/12, cerere de anulare a anexei IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care numele reclamantului este menținut pe lista persoanelor, entităților și organismelor ale căror active sunt înghețate

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-42/12 și T-181/12 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               În cauza T-42/12, constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii privind anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care îl privește pe domnul Bateni.

               3.

               Anulează Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care prin aceasta domnul Bateni a fost înscris pe lista cuprinsă în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               4.

               Anulează anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010, în măsura în care îl privește pe domnul Bateni.

               5.

               Menține efectele Deciziei 2010/413/PESC, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2011/783, în ceea ce îl privește pe domnul Bateni, de la data intrării sale în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene până când anularea în parte a Regulamentului nr. 267/2012 începe să producă efecte.

               6.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Bateni.

               7.

               Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 98, 31.3.2012.


title: Cauza T-135/14: Acțiune introdusă la 20 februarie 2014 – Kicktipp/OAPI – Società Italiana Calzature (kicktipp)

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/54

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2014 – Kicktipp/OAPI – Società Italiana Calzature (kicktipp)
   (Cauza T-135/14)
   2014/C 135/70
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kicktipp GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentant: A. Dreyer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Società Italiana Calzature Srl (Milano, Italia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 decembrie 2013 pronunțate în cauza R 1061/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „kicktipp” pentru produse și servicii din clasele 25, 35, 38 și 41 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 874 281

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: mărcile italiene nr. 348 149, 905 554, 905 554 pentru produse din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și a articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-702/13: Acțiune introdusă la 30 decembrie 2013 — Unicaja Banco/Comisia

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/46

         Acțiune introdusă la 30 decembrie 2013 — Unicaja Banco/Comisia
   (Cauza T-702/13)
   2014/C 52/89
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Unicaja Banco, SA (Málaga, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo și A. Biondi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică investitorii grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind beneficiarii pretinselor ajutoare și singurii destinatari ai ordinelor de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare;

               —

               anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea unor contracte private încheiate între investitori și alte entități și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-700/13, Bankia/Comisia.


title: Cauzele conexate C-39/05 P și C-52/05 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 iulie 2008 — Regatul Suediei, Maurizio Turco/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Comunităților Europene (Recurs — Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Consultanță juridică)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 iulie 2008 — Regatul Suediei, Maurizio Turco/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Comunităților Europene
   (Cauzele conexate C-39/05 P și C-52/05 P) (1)

   (Recurs - Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Consultanță juridică)
   (2008/C 209/02)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurenți: Regatul Suediei (reprezentanți: K. Wistrand și A. Falk, agenți), Maurizio Turco (reprezentanți: O. Brouwer și C. Schillemans, avocaten)

      Intervenient în susținerea reclamanților: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: H. G. Sevenster, C. M. Wissels și M. de Grave, agenți)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-C. Piris, M. Bauer și B. Driessen, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentanți: B. Weis Fogh, agent), Republica Finlanda (reprezentanți: A. Guimaraes-Purokoski și J. Heliskoski, agenți), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: V. Jackson, S. Nwaokolo și T. Harris, agenți, și J. Stratford, barrister), Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Petite, C. Docksey și P. Aalto, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 23 noiembrie 2004, Turco/Consiliul (T-84/03), prin care Tribunalul a respins acțiunea T-84/03 în anularea deciziei Consiliului prin care se refuză în parte cererea introdusă de domnul Turco pentru a obține accesul la anumite documente de pe ordinea de zi a celei de a 2455-a reuniuni a Consiliului Justiție și Afaceri Interne din 14 și 15 octombrie 2002
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 23 noiembrie 2004, Turco/Consiliul (T-84/03), în măsura în care privește Decizia Consiliului Uniunii Europene din 19 decembrie 2002 prin care i se refuză domnului Turco accesul la Avizul Serviciului juridic nr. 9077/02 al Consiliului referitor la o propunere de directivă a Consiliului de stabilire a standardelor minime pentru primirea de solicitanți de azil în statele membre și în măsura în care aceasta obligă pe domnul Turco și Consiliul să suporte fiecare jumătate din cheltuielile de judecată.

               2)

               Anulează Decizia Consiliului Uniunii Europene din 19 decembrie 2002 prin care i se refuză domnului Turco accesul la Avizul nr. 9077/02 al Serviciului juridic al Consiliului.

               3)

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Regatul Suediei în cadrul procedurii de recurs, precum și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Turco atât în prezenta procedură, cât și în procedura în primă instanță în care s-a pronunțat hotărârea menționată a Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene.

               4)

               Regatul Danemarcei, Regatul Țărilor de Jos, Republica Finlanda, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Consiliul Uniunii Europene, precum și Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente recursului.

               5)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Cauza T-258/13: Hotărârea Tribunalului din 16 aprilie 2015 – Matratzen Concord/OAPI – KBT (ARKTIS) [„Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară verbală ARKTIS — Utilizare serioasă a mărcii — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Formă de utilizare a mărcii — Dovada utilizării pentru produsele înregistrate — Consimțământul titularului mărcii”]

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/12

         Hotărârea Tribunalului din 16 aprilie 2015 – Matratzen Concord/OAPI – KBT (ARKTIS)
   (Cauza T-258/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară verbală ARKTIS - Utilizare serioasă a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Formă de utilizare a mărcii - Dovada utilizării pentru produsele înregistrate - Consimțământul titularului mărcii”])
   (2015/C 190/14)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: Matratzen Concord GmbH (Koln, Germania) (reprezentanți: I. Selting și J. Mertens, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita (Locarno, Elveția) (reprezentant: K. Schulze Horn, avocat)

      Obiectul

   Cale de atac formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 4 martie 2013 (cauza R 2133/2011-4) privind o procedură de decădere între Matratzen Concord GmbH și KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge calea de atac.

               2)

               Obligă Matratzen Concord GmbH la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor indispensabile efectuate de KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (OAPI).

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-525/07 P: Recurs introdus la 27 noiembrie 2007 de Philippe Combescot împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-249/04, Combescot/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/12

         Recurs introdus la 27 noiembrie 2007 de Philippe Combescot împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) pronunțate la 12 septembrie 2007 în cauza T-249/04, Combescot/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-525/07 P)
   (2008/C 37/15)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Philippe Combescot (reprezentanți: A. Maritati și V. Messa, avvocati)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               declararea de către Curte, prin modificarea hotărârii pronunțate de Tribunalul de Primă Instanță în data de 12 septembrie 2007 în cauza T-249/04, a ilegalității raportul privind evoluția carierei redactat de domnul M., în pofida incompatibilității absolute de a exercita funcția de superior ierarhic însărcinat cu evaluarea activității profesionale a domnului Combescot, după cum a procedat în realitate. Incompatibilitate izvorâtă din situația de adversitate gravă și iremediabilă existentă între recurent și superiorul său ierarhic, în final recunoscută implicit chiar de domnul M.; în consecință, recunoașterea dreptului domnului Combescot la despăgubirea prejudiciilor suferite, pe plan moral și pe planul sănătății fizice și mentale, precum și pe planul vieții profesionale și al carierei, care urmează a fi stabilit, dar nu la mai puțin de 100 000 de euro.

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată și a onorariilor aferente procesului.

         Motivele și principalele argumente
   Litigiul privește redactarea considerată legală a raportului privind evoluția carierei pentru perioada 1 iulie 2001-31 decembrie 2002 (în continuare REC). Recurentul contestă concluziile la care a ajuns Tribunalul și susține că REC este nelegal întrucât este redactat de domnul M. care nutrește o profundă aversiune față de domnul Combescot întrucât acesta din urmă a denunțat nereguli grave de administrare săvârșite în cadrul Delegației din Guatemala, chiar de către sus-menționatul domn M. Într-adevăr, în urma acestor denunțuri, Comisia a trimis în Guatemala o inspecție și ulterior, în urma reclamației depuse de domnul Combescot în data de 20 septembrie 2004 OLAF a decis să deschidă o investigație finalizată prin raportul final din 30 mai 2006 (în continuare Raportul OLAF), depus la dosarul din prezentul proces, alături de raportul redactat de Comisia de inspecție trimisă în 2002. Prin recursul formulat, apărătorii domnului Combescot solicită Curții modificarea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene în măsura în care exclude ilegalitatea REC și, prin urmare, exclude faptul că recurentul are dreptul la despăgubirea solicitată a prejudiciului. Așadar, prin recurs se solicită Curții de Justiție constatarea și declararea faptului că lui Philippe Combescot i-au fost cauzate pe lângă prejudicii privind imaginea profesională, prejudicii grave în ceea ce privește cariera, în urma redactării parțiale și prin urmare greșite, și oricum ilegale a REC pentru perioada 2001-2002; și că, oricum, aprecierea din REC, care se încadrează într-un context mai amplu de abuzuri și de comportamente jignitoare din partea superiorilor ierarhici, a cauzat suferință și frământare interioară care, ulterior, s-a aflat la originea unei stări depresive grave, după cum atestă înscrisurile, și, în special, după cum atestă Comisia prin medicii săi consultanți de încredere. Oricum, se solicită Curții aprecierea globală a împrejurărilor de fapt ale cauzei, considerându-le pe toate relevante în vederea declarării ilegalității REC și, deci, a afirmării dreptului recurentului la despăgubirea prejudiciului suferit.
   Se denunță incoerența hotărârii Tribunalului în care se reține că obiectivele de independență și integritate trebuie considerate obligatorii în orice situație în care angajatul trebuie să exprime o opinie cu privire la o practică anume și, totuși, acesta nu trebuie să se afle într-o situație personală care, independent de serenitatea și de corectitudinea efectivă a aprecierii, poate apărea în ochii terților drept o situație lipsită de independență și de obiectivitate; și cu toate acestea, ajunge, în cazul domnului M., la concluzii total incomprehensibile. De asemenea se denunță incoerența hotărârii în măsura în care recunoaște că inițiativele asumate de domnul Combescot, odată numit în funcția de consilier rezident în Guatemala, creaseră o situație cel puțin neplăcută pentru domnul M., dar, în pofida acestui fapt, în hotărâre se reține că această împrejurare nu a fost de natură să îl pună pe domnul M. într-o situație de incompatibilitate totală în ceea ce privește sarcina de evaluare, potrivit principiului imparțialității și al neutralității. Este evidențiat faptul că redactarea REC constă în manifestarea unei aprecieri discreționare, astfel încât nicio apreciere de valoare nu are o importanță determinantă față de evaluarea în sine și nu permite a se confirma și/sau dezminți situația de fapt inițială și anume că domnul M. a efectuat aprecierea din REC deși se afla într-o situație de adversitate evidentă și gravă față de domnul Combescot. Cu privire la acest fapt, se subliniază că prezența unei persoane întru totul străine de relația dintre domnul Combescot și domnul M., în calitate de coevaluator, nu poate fi invocată drept circumstanță decisivă. Astfel este abordat în mod punctual aspectul conținutului REC. În final se insistă pentru admiterea probelor propuse.


title: Cauza T-707/14: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – Grundig Multimedia/OAPI (DetergentOptimiser) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DetergentOptimiser — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Egalitate de tratament”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/54

         Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2015 – Grundig Multimedia/OAPI (DetergentOptimiser)
   (Cauza T-707/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DetergentOptimiser - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Egalitate de tratament”])
   (2015/C 389/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Elveția) (reprezentanți: S. Walter și M. Neuner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iulie 2014 (cauza R 172/2014-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal DetergentOptimiser ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Grundig Multimedia AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 409, 17.11.2014.


title: Cauza C-207/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei (Neexecutarea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 43 CE și 56 CE — Legislație națională care condiționează achiziționarea anumitor participații în cadrul unor întreprinderi care exercită activități reglementate în sectorul energiei și a anumitor active necesare pentru exercitarea acestor activități de obținerea unei autorizații prealabile)

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 17 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-207/07) (1)

   (Neexecutarea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 43 CE și 56 CE - Legislație națională care condiționează achiziționarea anumitor participații în cadrul unor întreprinderi care exercită activități reglementate în sectorul energiei și a anumitor active necesare pentru exercitarea acestor activități de obținerea unei autorizații prealabile)
   (2008/C 223/22)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și R. Vidal Puig, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)
   Obiectul
   Neexecutarea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 43 CE și 56 CE — Legislație națională care condiționează achiziționarea anumitor participații în cadrul unor întreprinderi care exercită activități reglementate în sectorul energiei de obținerea unei autorizații prealabile din partea unei comisii speciale
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea dispozițiilor alineatului (1) al doilea paragraf din a paisprezecea funcție a Comisiei Naționale de Energie care figurează la a unsprezecea dispoziție adițională, titlul 3.1., din Legea 34/1998 privind sectorul hidrocarburilor (Ley 34/1998, del sector de hidrocarburos) din 7 octombrie, astfel cum a fost modificată prin Decretul-lege regal 4/2006 (Real Decreto-ley 4/2006) din 24 februarie 2006, pentru a condiționa achiziționarea anumitor participații în cadrul întreprinderilor care exercită anumite activități reglementate în sectorul energiei, precum și achiziționarea activelor necesare pentru exercitarea acestor activități, de obținerea unei autorizații prealabile din partea Comisiei Naționale a Energiei, Regatul Spaniei nu și-a executat obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 43 CE și 56 CE.

               2)

               Regatul Spaniei este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-492/13: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — Schmidt Spiele/OAPI (reprezentarea platoului unui joc de societate)

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/48

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — Schmidt Spiele/OAPI (reprezentarea platoului unui joc de societate)
   (Cauza T-492/13)
   2013/C 325/77
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Schmidt Spiele GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: T. Sommer, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei camerei întâi de recurs a OAPI din 3 iulie 2013 pronunțate în cauza R 1767/2012-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               fixarea unui termen de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține reprezentarea platoului unui joc de societate, pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 28 și 41 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 592 103

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009


title: Cauza C-193/10: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Tariful vamal comun — Nomenclatura combinată — Clasificare tarifară — Player MP3/multimedia — Poziția 8521 — Aparate de înregistrare sau de reproducere videofonică]

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 9 decembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — KMB Europe BV/Hauptzollamt Duisburg
   (Cauza C-193/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Tariful vamal comun - Nomenclatura combinată - Clasificare tarifară - Player MP3/multimedia - Poziția 8521 - Aparate de înregistrare sau de reproducere videofonică)
   2011/C 63/29
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: KMB Europe BV

      Pârâtă: Hauptzollamt Duisburg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea Anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006, (JO L 301, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 21, p. 3) — Aparat MP3 (MP3 Media Player) — Aparat având drept funcție principală reproducerea sunetului având totuși o capacitate limitată de reproducere a imaginilor fixe și a imaginilor video — Clasificare la poziția 8519 („aparate de înregistrare sau de reproducere a sunetului”) sau la poziția 8521 („aparate de înregistrare sau de reproducere videofonică”) din Nomenclatura combinată

      Dispozitivul

   Poziția 8521 din Nomenclatura combinată, ce figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1549/2006 al Comisiei din 17 octombrie 2006 trebuie să fie interpretată în sensul că sunt excluse din această poziție playerele MP3/multimedia, precum cele în cauză în acțiunea principală, în legătură cu care instanța de trimitere constată că funcția principală ce caracterizează ansamblul acestor aparate este cea de înregistrare și de reproducere a sunetului.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza T-39/02: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — Banca Intesa Banca Commerciale italiana/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/53

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din data de 8 februarie 2007 — Banca Intesa Banca Commerciale italiana/Comisie
   (Cauza T-39/02) (1)

   (2007/C 82/110)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a patra extinse a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 109, 4.5.2002.


title: Cauza F-66/07: Acțiune introdusă la 3 iulie 2007 — Dubus și Leveque/Comisia Comunităților Europene

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/54

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2007 — Dubus și Leveque/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-66/07)
   (2007/C 199/104)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Charles Dubus (Kraainem, Belgia) și Jean Leveque (Wattignies La Victoire, Franța) (reprezentant: E. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziilor adoptate de a nu include în lista persoanelor promovate numele reclamanților, pentru promovarea de la C*2 la C*3 pentru domnul Dubus și de la B*7 la B*8 pentru domnul Leveque, în cadrul exercițiului de promovare 2006, și prin urmare, a deciziilor de a nu-i promova, astfel cum au fost publicate în Informations administratives (Informații administrative) nr. 55-2006 din 17 noiembrie 2006;

               —

               obligarea pârâtei la plata, cu titlu de despăgubiri pentru prejudiciu moral și material și atingere adusă carierei reclamanților, a unei sume de 25 000 euro, sub rezerva majorării și/sau diminuării în cursul procedurii;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții invocă motive foarte asemănătoare celor invocate în cauza F-58/07, al cărei aviz este publicat în același număr al Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.


title: Cauza T-434/15: Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/19

         Acțiune introdusă la 27 iulie 2015 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines și alții/Consiliul
   (Cauza T-434/15)
   (2015/C 328/19)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran), Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iran), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teheran), Irinvestship Ltd (Londra, Regatul Unit) și IRISL Europe GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: M. Taher, Solicitor, M. Malek, QC și R. Blakeley, Barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Consiliului să plătească reclamantelor despăgubiri, într-un cuantum care urmează a fi stabilit în cadrul prezentei proceduri, însă nu mai puțin 57 1 0 40  504 USD, majorată cu dobânzi; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantelor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un motiv, întemeiat pe susținerea că impunerea de măsuri restrictive împotriva lor de către Consiliul Uniunii Europene a reprezentat o încălcare suficient de gravă a obligațiilor prin care se urmărește conferirea de drepturi reclamantelor, ceea ce implică, prin urmare, angajarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene. Această încălcare reprezintă cauza directă a unor prejudicii materiale și morale aduse reclamantelor, pentru care acestea au dreptul la despăgubiri.


title: Cauza F-42/14: Acțiune introdusă la 6 mai 2014 – ZZ/Comisia

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/45

         Acțiune introdusă la 6 mai 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-42/14)
   2014/C 212/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a aplica reclamantului sancțiunea retrogradării cu trei trepte pentru încălcarea normei care interzice cumulul alocațiilor familiale naționale și statutare

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de AIPN la 24 iunie 2013 prin care se aplică reclamantului sancțiunea retrogradării cu trei trepte;

               —

               în măsura necesară, anularea deciziei adoptate de AIPN la 24 ianuarie 2014 și notificate reclamantului la 27 ianuarie 2014, prin care este respinsă reclamația acestuia;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-382/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāta (Republica Letonia) la 28 septembrie 2009 — SIA Stils Met/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāta (Republica Letonia) la 28 septembrie 2009 — SIA Stils Met/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-382/09)
   2009/C 297/26
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāta

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SIA Stils Met

      Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

      Întrebările preliminare

               1.

               Codurile TARIC 7312108219, 7312108419 și 7312108619 trebuie interpretate în sensul că în anii 2004 și 2005 trebuiau încadrate în aceste poziții, în funcție de dimensiunea secțiunii lor transversale, produsele din oțel — cabluri din oțel neacoperite sau doar zincate, indiferent de compoziția chimică a acestora (cu excepția oțelului inoxidabil), în special produsele din oțel aliat care nu provin nici din Moldova, nici din Maroc?

               2.

               Articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) trebuie interpretat în sensul că se opune impunerii unei sancțiuni (amenzi) calculate în raport cu valoarea taxelor antidumping, în temeiul unei norme naționale [articolul 32 alineatul 2 din Legea letonă privind impozitele și taxele („Par nodokļiem un nodevām”)] care reglementează cazurile de încălcare a legislației fiscale?

      (1)  JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223.


title: Cauza T-96/10: Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Rütgers Germany și alții/ECHA [ „REACH — Identificarea uleiului antracenic (pastă antracenică) drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Acțiune în anulare — Act supus căilor de atac — Act normativ care nu presupune măsuri de executare — Afectare directă — Admisibilitate — Egalitate de tratament — Proporționalitate” ]

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/31

         Hotărârea Tribunalului din 7 martie 2013 — Rütgers Germany și alții/ECHA
   (Cauza T-96/10) (1)

   (REACH - Identificarea uleiului antracenic (pastă antracenică) drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Act normativ care nu presupune măsuri de executare - Afectare directă - Admisibilitate - Egalitate de tratament - Proporționalitate)
   2013/C 114/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Germania); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgia); Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Republica Cehă); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Danemarca); și Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial K. Van Maldegem, R. Cana, avocați, și P. Sellar, solicitor, ulterior K. Van Maldegem și R. Cana)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä și W. Broere, agenți, asistați de J. Stuyck, avocat)

      Obiectul

   Anularea în parte a deciziei ECHA, publicată la 13 ianuarie 2010, prin care se identifică uleiul antracenic (pastă antracenică) (CE nr. 292-603-2) drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84), în conformitate cu articolul 59 din acest regulament

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S și Koppers UK Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza F-8/08: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2008 — Renier/Comisia Comunităților Europene

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/50

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2008 — Renier/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-8/08)
   (2008/C 171/98)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Colette Renier (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și E. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei individuale din 11 aprilie 2007 prin care se limitează durata contractului de agent contractual al reclamantei la perioada cuprinsă între 16 aprilie 2007 și 15 decembrie 2008 și cerere de daune interese
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei din 11 aprilie 2007 în măsura în care prin aceasta se limitează durata contractului de agent contractual al reclamantei la perioada cuprinsă între 16 aprilie 2007 și 15 decembrie 2008;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-120/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 septembrie 2014 – KE (*)/AFE (Funcție publică – Agent temporar – Neprelungirea unui contract încheiat pe perioadă determinată – Personalul unei agenții – Reducerea personalului – Cadrul financiar plurianual al AFE – Desființarea a două posturi din schema de personal – Respectarea unor cerințe esențiale de formă – Dreptul de a fi ascultat – Dispoziții interne – Interesul serviciului)

text:
                  10.11.2014

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 395/66

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 10 septembrie 2014 –  KE (*1)/AFE
         (Cauza F-120/13) (1)

         ((Funcție publică - Agent temporar - Neprelungirea unui contract încheiat pe perioadă determinată - Personalul unei agenții - Reducerea personalului - Cadrul financiar plurianual al AFE - Desființarea a două posturi din schema de personal - Respectarea unor cerințe esențiale de formă - Dreptul de a fi ascultat - Dispoziții interne - Interesul serviciului))
         (2014/C 395/80)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Reclamantă: KE (*1) (reprezentant: S. A. Pappas, avocat)

            Pârâtă: Agenția Europeană a Căilor Ferate (reprezentanți: G. Stärkle, agent, B. Wägenbaur, avocat)

            Obiectul

         Cerere de anulare a deciziei de a nu prelungi contractul de agent temporar al reclamantei

            Dispozitivul

                     1)

                     Respinge acțiunea.

                     2)

                     Agenția Europeană a Căilor Ferate suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată la plata a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de  KE (*1).

                     3)

                      KE (*1) suportă jumătate din cheltuielile sale de judecată.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  JO C 45, 15.2.2014, p 47.


title: Cauza C-253/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Ungară (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a persoanelor — Libertatea de stabilire — Cumpărarea unui bun imobil cu destinația de nouă reședință principală — Determinare a bazei de evaluare a impozitului pe achiziționarea de bunuri imobile — Deducere din valoarea reședinței cumpărate a valorii reședinței vândute — Excludere a acestei deduceri dacă bunul vândut nu este situat pe teritoriul național)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 1 decembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Ungară
   (Cauza C-253/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a persoanelor - Libertatea de stabilire - Cumpărarea unui bun imobil cu destinația de nouă reședință principală - Determinare a bazei de evaluare a impozitului pe achiziționarea de bunuri imobile - Deducere din valoarea reședinței cumpărate a valorii reședinței vândute - Excludere a acestei deduceri dacă bunul vândut nu este situat pe teritoriul național)
   2012/C 32/05
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și K. Talabér-Ritz, agenți)

      Pârâtă: Republica Ungară (reprezentanți: R. Somssich și Z. Fehér, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 18, 39 și 43 CE, precum și a articolelor 28 și 31 din Acordul SEE — Reglementare națională privind impozitul aplicat la dobândirea unor proprietăți care, la momentul stabilirii bazei de calcul a acestui impozit, subordonează posibilitatea de a deduce din valoarea imobilului achiziționat valoarea imobilului vândut condiției ca acest din urmă imobil să se afle pe teritoriul național.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 26.9.2009.


title: Cauza C-394/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 11 iulie 2013 — Ministerstvo práce a sociálních věcí/Mgr. K. B.

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 11 iulie 2013 — Ministerstvo práce a sociálních věcí/Mgr. K. B.
   (Cauza C-394/13)
   2013/C 260/66
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Recurent: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Intimată: Mgr. K. B.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 76 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității trebuie interpretat în sensul că, în împrejurările speței, în care reclamanta, soțul și copilul acesteia locuiesc în Franța, soțul său lucrează în această țară, centrul lor de interese se află în această țară și reclamanta a primit în întregime în Franța prestația familială PAJE (prestation d’accueil du jeune enfant), Republica Cehă este statul competent să acorde o prestație familială-alocație parentală?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1: Dispozițiile tranzitorii ale Regulamentului (CE) nr. 883/2004 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială trebuie interpretate în sensul că impun Republicii Cehe obligația de a acorda o prestație familială după data de 30 aprilie 2010, deși competența unui stat poate fi influențată, începând cu 1 mai 2010, de noua definiție a reședinței cuprinsă în Regulamentul (CE) nr. 987/2009 (3) al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (articolul 22 și următoarele)?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1: Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (în special articolul 87) trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din speță, Republica Cehă este, începând cu data de 1 mai 2010, statul competent să acorde o prestație familială?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26.

      (2)  JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82.

      (3)  JO L 284, p. 1.


title: Cauza T-514/11: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2011 — i-content/OAPI — Decathlon (BETWIN)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/21

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2011 — i-content/OAPI — Decathlon (BETWIN)
   (Cauza T-514/11)
   2011/C 355/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlin, Germania) (reprezentant: A. Nordemann, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Decathlon SA (Villeneuve d'Ascq, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 30 iunie 2011 pronunțate în cauza R 1816/2010-1 și respingerea opoziției nr. B 001494205;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „BETWIN” pentru produse, printre altele, din clasele 25, 26 și 28 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7281652

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea mărcii comunitare nr. 6780951 pentru marca figurativă „bTwin” pentru produse, printre altele, din clasele 25 și 28; înregistrarea mărcii franceze nr. 23191414 pentru marca figurativă „bTwin” pentru produse, printre altele, din clasa 25, înregistrarea mărcii franceze nr. 99822017 pentru marca figurativă „bTwin” pentru produse, printre altele, din clasa 28

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul Consiliului nr. 207/2009 întrucât camera de recurs a apreciat în mod eronat că mărcile în litigiu sunt similare, existând un risc de confuzie


title: Cauza F-84/06: Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/28

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-84/06)
   (2007/C 235/52)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei de respingere a cererii din 20 iunie 2005, trimisă de reclamant la 21 iunie 2005 la biroul lichidatorului Sistemului comun de asigurări de boală al Comunităților Europene;

               —

               anularea, în măsura necesară, a decontului din 18 iulie 2005;

               —

               anularea, în măsura necesară, a deciziei implicite a autorității împuternicite să facă numiri prin care se respinge reclamația formulată de reclamant la 23 decembrie 2005;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, cu titlu de diferență de decont până la 100 % din cheltuielile medicale suportate de acesta, a căror decontare a solicitat-o Sistemului comun la 20 iunie 2005, sau cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul produs de comportamentul nelegal al pârâtei față de reclamant, a diferenței dintre suma plătită deja reclamantului cu titlu de decont al cheltuielilor medicale și suma totală reprezentând cheltuielile medicale, mai exact 89,56 EUR, sau o altă sumă mai mare sau mai mică pe care Tribunalul o va considera justă, în baza unuia sau ambelor titluri;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a dobânzilor de întârziere, în valoare de 10 % pe an, cu capitalizare anuală, de la 21 iunie 2005 până la plata efectivă sau în valoarea, cu capitalizarea și începând cu dies a quo pe care Tribunalul le va considera juste, pentru suma de 89,56 EUR sau pentru o altă sumă mai mare sau mai mică pe care Tribunalul o va considera justă, cu titlu de diferență de decont până la 100 % din cheltuielile medicale;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea cererii sale, reclamantul invocă următoarele trei motive:

               1)

               lipsa absolută a motivării, și pentru lipsă a examinării, în măsura în care nu se înțelege motivul pentru care Comunitatea nu a acordat reclamantului decontarea cheltuielilor medicale în proporție de 100 %, ci numai parțial. În plus, ar fi evident că administrația nu ar fi examinat în mod corespunzător dosarul referitor la cererea reclamantului din 20 iunie 2005, la nevoie ținând cont de toate elementele pe care acesta le furnizase;

               2)

               încălcarea legii, întrucât, în conformitate cu articolul 72 din Statutul funcționarilor, starea de sănătate a reclamantului ar fi de natură să dea naștere dreptului la decontarea în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale;

               3)

               încălcarea obligației de solicitudine și a celei de bună administrare, având în vedere că din totalitatea faptelor cauzei ar rezulta că pârâta ar fi omis să țină cont de interesele reclamantului, ar fi efectuat mai multe acte și ar fi săvârșit mai multe fapte conexe care, din cauza caracterului lor nelegitim și a intervalului de timp considerabil în care au avut loc, ar constitui o încălcare a respectivelor obligații, dintre care a doua este, de altfel, prevăzută la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza C-170/08: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — H.J. Nijemeisland/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit [Politica agricolă comună — Carne de vită și mânzat — Regulamentul (CE) nr. 795/2004 — Articolul 3a — Sistem integrat de gestionare și control al anumitor scheme de ajutor — Plată unică — Stabilirea cuantumului de referință — Reduceri și excluderi]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/18

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Țările de Jos) — H.J. Nijemeisland/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-170/08) (1)

   (Politica agricolă comună - Carne de vită și mânzat - Regulamentul (CE) nr. 795/2004 - Articolul 3a - Sistem integrat de gestionare și control al anumitor scheme de ajutor - Plată unică - Stabilirea cuantumului de referință - Reduceri și excluderi)
   2009/C 180/30
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: H.J. Nijemeisland

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Interpretarea articolului 3a din Regulamentul (CE) nr. 795/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de ajutor pentru agricultori (JO L 141, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 193) și a articolului 2 literele (r) și (s) din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de administrare și de control pentru anumite planuri comunitare de asistență instituite prin Regulamentul Consiliului (CEE) nr. 3508/92 (JO L 327, p. 11) — Sistem integrat de administrare și de control pentru anumite planuri de asistență — Schemă de plată unică — Stabilirea cuantumurilor de referință — Reduceri și excluderi

      Dispozitivul

   Articolul 3a din Regulamentul nr. 795/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a schemei de plată unică prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului de stabilire a normelor comune pentru schemele de ajutor direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de ajutor pentru agricultori, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1974/2004 al Comisiei din 29 octombrie 2004, trebuie interpretat în sensul că reducerile și excluderile întemeiate pe Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat nu trebuie luate în considerare în calculul prevăzut la articolul 37 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-791/16: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2016 – Real Madrid Club de Fútbol/Comisia

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/52

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2016 – Real Madrid Club de Fútbol/Comisia
   (Cauza T-791/16)
   (2017/C 014/62)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Real Madrid Club de Fútbol (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Pérez-Bustamante și F. Löwhagen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea acțiunii,

               —

               anularea în întregime a Deciziei Comisiei adoptate la 4 iulie 2016 în cazul SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În decizia atacată în speță, Comisia a considerat că o cesiune de terenuri între Real Madrid CF și municipalitatea din Madrid constituie un ajutor de stat întrucât terenurile care fac obiectul tranzacției au fost supraevaluate la 18,4 milioane de euro.
   Decizia atacată se bazează pe nerespectarea de către municipalitatea din Madrid a convenției de executare din 1998, potrivit căreia aceasta se angajase să transfere parcela B-32, situată la Las Tablas, către Real Madrid CF. Municipalitatea din Madrid și Real Madrid CF au regularizat această situație prin acordul de tranzacție din 2011, potrivit căruia indemnizația Real Madrid CF lua forma cesiunii de terenuri sus-menționate.
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE.

                           —

                           În această privință, reclamanta susține că Comisia a săvârșit erori vădite atunci când a concluzionat că acordul de tranzacție din 2011 conferea un avantaj economic reclamantului și, prin urmare, constituia un ajutor de stat în favoarea sa. Prin acordul de tranzacție din 2011, municipalitatea din Madrid se limita să recunoască răspunderea sa pentru nerespectarea convenției de executare din 1998. În plus, Comisia nu a ținut seama, prin aplicarea principiului operatorului privat în economia de piață, ca urmare a faptului că alte opțiuni în afară de acordul de tranzacție din 2011, precum, spre exemplu, o acțiune în justiție, ar fi fost mult mai oneroase pentru municipalitatea din Madrid.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, precum și a principiului general al bunei administrări.

                           —

                           În această privință, reclamantul susține că Comisia a săvârșit erori grave de apreciere atunci când și-a întemeiat concluziile pe o expertiză lipsită de valoare probantă și atunci când a respins celelalte evaluări ale parcelei B-32 incluse în dosar, fără a fi consultat expertul propriu sau orice alt expert cu o calificare adecvată.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 296 TFUE, precum și a principiului bunei administrări cu ocazia stabilirii valorii indemnizației acordate Real Madrid FC potrivit acordului de tranzacție din 2011.

                           —

                           În această privință, reclamantul susține că Comisia nu a evaluat bunurile imobile care au fost cesionate reclamantului în temeiul acordului de tranzacție din 2011 cu titlu de despăgubire, ci a reținut, fără nicio motivare și fără a răspunde la argumentele detaliate expuse de reclamant cu privire la acest aspect, valoarea pe care le-a atribuit-o municipalitatea din Madrid, deși Comisia respinge pur și simplu alte evaluări (precum cea a parcelei B-32) realizate de municipalitatea din Madrid pe baza aceleiași metode.