title: Cauza T-465/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Florio/Parlamentul

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/76

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Florio/Parlamentul
      (Cauza T-465/19)
      (2019/C 295/101)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Luigi Andrea Florio (Asti, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-466/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Société générale și alții/SRB

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/77

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Société générale și alții/SRB
      (Cauza T-466/19)
      (2019/C 295/102)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Société générale (Paris, Franța), Crédit du Nord (Lille, Franța) și SG Option Europe (Puteaux, Franța) (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  în temeiul articolului 263 TFUE, anularea deciziei SRB/ES/SRF/2019/10 privind calcularea contribuțiilor ex ante 2019 la FUR în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  în temeiul articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității următoarelor dispoziții ale Regulamentului MUR, ale regulamentului de punere în aplicare și ale regulamentului delegat:

                              —

                              articolele 69 alineatul (2), 70 alineatul (1) și 70 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul MUR;

                              —

                              articolele 4 alineatul (2), 6, 7 și 10, precum și anexa I la regulamentul delegat;

                              —

                              articolele 4 și 8 alineatul (5) din regulamentul de punere în aplicare;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe o atingere vădită adusă principiului egalității de tratament. În această privință, reclamantele susțin că textele pe care le aplică decizia atacată le dezavantajează în mod direct și considerabil, din cauza modalităților de calcul atât al contribuției de bază, cât și al factorului de risc care sunt definite de acestea. Potrivit reclamantelor, criteriile menționate nu reflectă, astfel, nici dimensiunea lor reală, nici riscul lor real. Încălcarea vădită a principiului egalității care decurge direct din texte est sporită, în plus, de diferențele de tratament aplicabile instituțiilor mari, printre care figurează reclamantele, în raport cu instituțiile mici și mijlocii.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe o atingere vădită adusă principiului proporționalității. Potrivit reclamantelor, încălcarea, de asemenea vădită, a principiului proporționalității prin textele pe care le aplică decizia atacată decurge automat din încălcarea principiului egalității de tratament. În special, întrucât mecanismul FUR se bazează pe stabilirea unui nivel-țintă global de contribuții prestabilit, inegalitatea în repartizarea acestor contribuții între instituții conduce automat la plăți disproporționate și, prin urmare, la o încălcare a principiului proporționalității.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe o atingere adusă principiului securității juridice. Atingerea adusă principiului securității juridice prin textele pe care le aplică decizia atacată este legată atât de imprevizibilitatea modalităților de calcul al contribuției datorate de instituție, cât și de faptul că această contribuție nu depinde atât de situația și de profilul de risc global al instituției ca atare, cât de situația sa relativă în raport cu celelalte instituții.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe o atingere adusă principiului bunei administrări. Atingerea adusă principiului bunei administrări se caracterizează prin decizia atacată, în măsura în care aceasta nu aplică, pentru calculul variabilei în funcție de risc, toate criteriile de risc prevăzute de regulamentul delegat, deși SRB ar fi trebuit să fie în măsură, la patru ani de la intrarea în vigoare a mecanismului de contribuții, să aplice toate aceste criterii.


title: Cauza T-468/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Confédération nationale du Crédit mutuel și alții/SRB

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/79

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Confédération nationale du Crédit mutuel și alții/SRB
      (Cauza T-468/19)
      (2019/C 295/104)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Confédération nationale du Crédit mutuel (Paris, Franța) și celelalte 25 de reclamante (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei SRB/ES/SRF/2019/10 privind calculul contribuțiilor ex ante 2019 la FUR în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  în temeiul articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității următoarelor dispoziții ale Regulamentului MUR, ale regulamentului de punere în aplicare și ale regulamentului delegat:

                              —

                              articolele 69 alineatul (2), 70 alineatul (1) și 70 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul MUR;

                              —

                              articolele 4 alineatul (2), 6, 7 și 10, precum și anexa I la regulamentul delegat;

                              —

                              articolele 4 și 8 alineatul (5) din regulamentul de punere în aplicare;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-466/19, Société générale și alții/SRB.


title: Cauza T-477/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Medici/Parlamentul

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/81

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Medici/Parlamentul
      (Cauza T-477/19)
      (2019/C 295/106)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Rita Medici (Bologna, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care a informat-o pe reclamantă sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a amplorii inițiale a prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-488/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Crédit agricole și alții/SRB

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/82

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — Crédit agricole și alții/SRB
      (Cauza T-488/19)
      (2019/C 295/108)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Crédit agricole SA (Montrouge, Franța) și celelalte 48 de reclamante (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei SRB/ES/SRF/2019/10 privind calculul contribuțiilor ex ante 2019 la FUR în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  în temeiul articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității următoarelor dispoziții ale Regulamentului MUR, ale regulamentului de punere în aplicare și ale regulamentului delegat:

                              —

                              articolele 69 alineatul (2), 70 alineatul (1) și 70 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul MUR;

                              —

                              articolele 4 alineatul (2), 6, 7 și 10, precum și anexa I la regulamentul delegat;

                              —

                              articolele 4 și 8 alineatul (5) din regulamentul de punere în aplicare;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-466/19, Société générale și alții/SRB.


title: Cauza T-489/19: Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — BPCE și alții/SRB

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/83

      Acțiune introdusă la 4 iulie 2019 — BPCE și alții/SRB
      (Cauza T-489/19)
      (2019/C 295/109)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: BPCE (Paris, Franța) și celelalte 45 de reclamante (reprezentanți: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi și M. Dalon, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei SRB/ES/SRF/2019/10 privind calculul contribuțiilor ex ante 2019 la FUR în măsura în care le privește pe reclamante;

                  —

                  în temeiul articolului 277 TFUE, declararea inaplicabilității următoarelor dispoziții ale Regulamentului MUR, ale regulamentului de punere în aplicare și ale regulamentului delegat:

                              —

                              articolele 69 alineatul (2), 70 alineatul (1) și 70 alineatul (2) literele (a) și (b) din Regulamentul MUR;

                              —

                              articolele 4 alineatul (2), 6, 7 și 10, precum și anexa I la regulamentul delegat;

                              —

                              articolele 4 și 8 alineatul (5) din regulamentul de punere în aplicare;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cauza T-466/19, Société générale și alții/SRB.


title: Cauza T-496/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — CV și alții/Comisia

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/61

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — CV și alții/Comisia
      (Cauza T-496/19)
      (2019/C 305/71)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: CV, CW și CY (reprezentant: J.-N. Louis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii lor din 4 iunie 2018;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii în anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii lor de adoptare a unor măsuri de natură să pună capăt încălcării principiului echivalenței puterii de cumpărare între funcționari și agenți indiferent de locul lor de repartizare, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și a principiului echivalenței puterii de cumpărare între funcționari, indiferent de locul lor de repartizare. În primul rând, reclamanții susțin că decizia atacată este afectată de o lipsă totală de motivare, ceea ce îi împiedică să înțeleagă temeinicia acestei decizii și nu îi permite Tribunalului să își exercite controlul jurisdicțional. În al doilea rând, reclamanții consideră că își exercită funcțiile în aceleași condiții ca colegii lor repartizați în cadrul Reprezentanței Comisiei Europene la Paris și că ar trebui, așadar, să primească, precum aceștia din urmă, o indemnizație forfetară. În sfârșit, aceștia consideră că respectarea principiului echivalenței puterii de cumpărare este incompatibilă cu existența unui același coeficient corector pentru funcționarii repartizați la Paris, Strasbourg, Marsilia și Valenciennes.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și nediscriminării, în măsura în care reclamanții nu primesc indemnizația forfetară, spre deosebire de colegii lor repartizați în cadrul Reprezentanței Comisiei Europene la Paris, deși își exercită funcțiile în aceleași condiții ca aceștia.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de solicitudine care impune autorității competente să indice, în motivarea deciziei contestate, motivele care au determinat-o să acorde prioritate interesului serviciului.


title: Cauza T-505/19: Acțiune introdusă la 12 iulie 2019 — DE/Parlamentul

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/63

      Acțiune introdusă la 12 iulie 2019 — DE/Parlamentul
      (Cauza T-505/19)
      (2019/C 305/73)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: DE (reprezentant: T. Oeyen, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Parlamentului European din 30 octombrie 2018 prin care se refuză să se acorde reclamantului concediu special corespunzător pentru îngrijirea copiilor săi gemeni nou-născuți prin intermediul unei mame surogat.

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe încălcarea drepturilor la egalitate de tratament și la nediscriminare.

                              —

                              Întrucât nu a acordat reclamantului dreptul la un concediu pentru creșterea copilului care este echivalentul concediului de maternitate și/sau al concediului pentru adopție, decizia atacată încalcă drepturile fundamentale ale reclamantului la protecție egală și la nediscriminare, astfel cum sunt consacrate la articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, la articolul 14 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO) și la articolul 1d din Statutul funcționarilor Uniunii Europene. Având în vedere că homosexualii constituie principalul grup de părinți care fac apel la reproducerea umană asistată prin intermediul unei mame surogat, aceștia sunt afectați în mod disproporționat de interpretarea dată de Parlament dispozițiilor privind concediul pentru creșterea copilului din Statutului funcționarilor Uniunii Europene, astfel cum reiese din decizia atacată.

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea dreptului reclamantului la respectarea vieții de familie.

                              —

                              Întrucât nu a acordat reclamantului un concediu special corespunzător pentru îngrijirea copiilor săi nou-născuți, echivalentul concediului de maternitate și/sau pentru adopție, decizia atacată încalcă articolul 8 din CEDO, care protejează dreptul reclamantului la viața de familie, coroborat cu articolul 14 din CEDO.

                  3.

                  Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că decizia atacată a fost adoptată cu încălcarea principiului bunei administrări.

                              —

                              În special, se arată că pârâtul (i) i-a refuzat reclamantului dreptul de a fi ascultat; și (ii) nu și-a motivat în mod corespunzător decizia.

                  4.

                  Al patrulea motiv se întemeiază pe nelegalitatea dispozițiilor privind concediul special din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, astfel cum sunt interpretate de pârât în decizia atacată.

                              —

                              Pentru aceleași motive expuse în primul, al doilea și al treilea motiv de mai sus, se susține că este nelegală interpretarea dată de pârât articolului 57 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, coroborat cu articolul 6 din anexa V la acest statut, astfel cum reiese din decizia atacată, în sensul că funcționari sau alți agenți ai Parlamentului European care au devenit părinți ai unui copil prin intermediul unei mame surogat nu au dreptul la concediul special echivalent al concediului de maternitate și/sau pentru adopție.

                  5.

                  Al cincilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept și pe o aplicare eronată a articolului 6 din anexa 2 la Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a normelor interne ale Parlamentului European cu privire la concediu.

                              —

                              În cazul în care Curtea consideră că reclamantul nu are dreptul la concediul pentru creșterea copilului echivalent celui acordat ca concediu de maternitate sau concediu pentru adopție, reclamantul susține că, în calitate de tată al gemenilor, are dreptul la 20 de zile de concediu. Acest drept se aplică indiferent de mecanismul legal prin care reclamantul a obținut autoritate părintească.


title: Cauza T-491/19: Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Vodafone Group și alții/Comisia

text:
               16.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/32

      Acțiune introdusă la 5 iulie 2019 — Vodafone Group și alții/Comisia
      (Cauza T-491/19)
      (2019/C 312/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Vodafone Group plc (Newbury, Regatul Unit), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) și Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (reprezentanți: J. Gardiner, QC, I. Taylor, M. Lane și J. Holland, Solicitors)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în tot sau în parte a Deciziei C(2019) 2526 final a Comisiei din 2 aprilie 2019 privind ajutorul de stat SA.44896 pus în aplicare de Regatul Unit în privința CFC Group Financing Exemption [exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor în privința societăților străine controlate];

                  —

                  în orice caz, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în legătură cu această procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare și a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că normele privind societățile străine controlate (SSC) constituie sistemul de referință relevant

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de fapt și de drept și nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a constatat că exonerarea referitoare la finanțarea grupurilor (EFG) constituie o derogare

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere și nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare atunci când a constatat că EFG, în măsura în care se referă la funcțiile de conducere relevante în Regatul Unit, nu este justificată și, prin urmare, este selectivă

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept și de fapt și nu și-a îndeplinit obligația de motivare atunci când a constatat că EFG constituie un avantaj, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a constatat că anumite persoane care aveau dreptul la EFG au primit un avantaj, în raport cu situația neaplicării EFG

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu și-a îndeplinit corespunzător obligația de motivare și a săvârșit o eroare evidentă de apreciere atunci când a constatat că un „impozit privind SSC” aplicat întreprinderilor stabilite efectiv în Uniunea Europeană este conform cu principiul libertății de stabilire din dreptul Uniunii


title: Cauza C-615/19 P: Recurs introdus la 16 august 2019 de John Dalli împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 6 iunie 2019 în cauza T-399/17, Dalli/Comisia

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/34

      Recurs introdus la 16 august 2019 de John Dalli împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 6 iunie 2019 în cauza T-399/17, Dalli/Comisia
      (Cauza C-615/19 P)
      (2019/C 328/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: John Dalli (reprezentanți: L. Levi, S. Rodrigues, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Recurentul solicită Curții:

                  —

                  Anularea hotărârii atacate și declararea admisibilității și temeiniciei cererii recurentului în cauza T-399/17 și prin urmare dispunerea:

                              —

                              compensării prejudiciului, în special a prejudiciului moral, care poate fi estimat, cu titlu provizoriu, la 1 000 000 de euro;

                              —

                              obligării pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

                  —

                  Obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente atât recursului, cât și procedurii în primă instanță.

         Motivele și principalele argumente

      Prin intermediul primului motiv, recurentul invocă mai multe erori de drept, și anume încălcarea obligației de motivare și denaturarea dosarului prin respingerea primului capăt de cerere privind nelegalitatea deciziei de a deschide ancheta.
      În al doilea rând, recurentul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin respingerea celui de al doilea capăt de cerere privind vicii în caracterizarea anchetei și extinderea nelegală a acesteia.
      În al treilea rând, recurentul invocă o denaturare a probelor și o încălcare a dreptului la apărare în cadrul hotărârii Tribunalului în care al treilea capăt de cerere, privind încălcarea principiilor aplicabile strângerii probelor, denaturarea și falsificarea probelor a fost respins.
      În al patrulea rând, recurentul invocă a denaturare a situației de fapt și a probelor, precum și săvârșirea de către Tribunal a unor erori de drept prin respingerea celui de al patrulea capăt de cerere privind încălcarea dreptului la apărare, a articolului 4 din Decizia 1999/396 Comisiei (1) și a articolului 18 din Instrucțiunile OLAF.
      În al cincilea rând, recurentul susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept încălcând obligația de motivare și denaturând probele prin respingerea celui de al cincilea capăt de cerere privind încălcarea articolului 11 alineatul (7) din Regulamentul nr. 1073/1999 (2) și a articolului 13 alineatul (5) din regulamentul intern al Comitetului de supraveghere.
      În al șaselea rând, recurentul invocă mai multe erori de drept și denaturarea probelor în cadrul hotărârii Tribunalului în care a fost respins al șaselea capăt de cerere privind încălcarea principiului prezumției de nevinovăție, încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 1073/1999 și a articolului 339 TFUE, precum și încălcarea dreptului la protecția datelor personale.
      Prin intermediul celui de al șaptelea și ultimul motiv, recurentul invocă o denaturare a cererii introductive și a dovezilor și o eroare de drept săvârșită de Tribunal prin aceea că a conchis că recurentul nu a stabilit existența unui prejudiciu moral.

         (1)  Decizia Comisiei din 2 iunie 1999 privind condițiile și metodele de efectuare a investigațiilor interne pentru combaterea fraudei, a corupției și a oricăror activități ilegale care afectează interesele Comunităților (JO 1999, L 149, p. 57, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 156).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Lupta Antifraudă (OLAF) (JO 1999, L 136, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 129).


title: Cauza T-660/18: Ordonanța Tribunalului din 9 iulie 2019 — VodafoneZiggo Group/Comisia („Acțiune în anulare — Comunicații electronice — Articolul 7 din Directiva 2002/21/CE — Furnizare cu ridicata de acces fix — Putere semnificativă comună pe piață — Obligații de reglementare specifice impuse operatorilor — Proiect de măsuri pus la dispoziție de autoritatea națională de reglementare — Observații ale Comisiei — Nedeschiderea celei de a doua etape a procedurii — Act care nu este supus căilor de atac — Articolul 130 din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/54

      Ordonanța Tribunalului din 9 iulie 2019 — VodafoneZiggo Group/Comisia
      (Cauza T-660/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Comunicații electronice - Articolul 7 din Directiva 2002/21/CE - Furnizare cu ridicata de acces fix - Putere semnificativă comună pe piață - Obligații de reglementare specifice impuse operatorilor - Proiect de măsuri pus la dispoziție de autoritatea națională de reglementare - Observații ale Comisiei - Nedeschiderea celei de a doua etape a procedurii - Act care nu este supus căilor de atac - Articolul 130 din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 328/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: VodafoneZiggo Group BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentanți: W. Knibbeler și A. Pliego Selie, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Braun și L. Nicolae, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea deciziei despre care se pretinde a fi cuprinsă în scrisoarea din 30 august 2018, pe care Comisia a adresat-o Autoriteit Consument en Markt (Autoritatea pentru Consumatori și Piețe, Țările de Jos), autoritatea neerlandeză de reglementare, care conține observațiile sale formulate în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice („directiva-cadru”) (JO 2002, L 108, p. 33, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 195), în legătură cu un proiect de măsuri pus la dispoziția sa de autoritatea respectivă (cauzele NL/2018/2099 și NL/2018/2100)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe cu privire la cererile de intervenție formulate de Regatul Țărilor de Jos, precum și de T-Mobile Netherlands Holding BV, de T-Mobile Netherlands BV, de T-Mobile Thuis BV și de Tele2 Nederland BV.

                  3)

                     VodafoneZiggo Group BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                     VodafoneZiggo Group, Comisia, Regatul Țărilor de Jos, precum și T-Mobile Netherlands Holding, T-Mobile Netherlands, T-Mobile Thuis și Tele2 Nederland suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza T-662/18: Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2019 — romwell/EUIPO (twistpac) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale twistpac — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 — Obligație de diligență — Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 — Acțiune vădit nefondată”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/55

      Ordonanța Tribunalului din 4 iulie 2019 — romwell/EUIPO (twistpac)
      (Cauza T-662/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale twistpac - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și c) din Regulamentul (UE) 2017/1001 - Obligație de diligență - Articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001 - Acțiune vădit nefondată”)
      (2019/C 328/62)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: romwell GmbH & Co. KG (Breitscheidt, Germania) (reprezentanți: C. Spintig, S. Pietzcker și M. Prasse, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 august 2018 (cauza R 336/2018 2), referitoare la o cerere de înregistrare a semnului verbal twistpac ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă romwell GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 4, 7.1.2019.


title: Cauza T-674/18: Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2019 — Vattenfall Europe Nuclear Energy/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — A 16-a lege de modificare a Legii privind energia nucleară (Atomgesetz) — Punerea în aplicare a unei hotărâri a Bundesverfassungsgericht (Curtea Constituțională Federală, Germania) — Societăți care exploatează centrale nucleare — Încetarea exploatării — Compensație financiară pentru cantități de electricitate neproduse — Scrisoare a Comisiei — Lipsa necesității de notificare formală în temeiul articolului 108 alineatul (3) TFUE — Act care nu este supus căilor de atac — Inadmisibilitate”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/55

      Ordonanța Tribunalului din 11 iulie 2019 — Vattenfall Europe Nuclear Energy/Comisia
      (Cauza T-674/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - A 16-a lege de modificare a Legii privind energia nucleară (Atomgesetz) - Punerea în aplicare a unei hotărâri a Bundesverfassungsgericht (Curtea Constituțională Federală, Germania) - Societăți care exploatează centrale nucleare - Încetarea exploatării - Compensație financiară pentru cantități de electricitate neproduse - Scrisoare a Comisiei - Lipsa necesității de notificare formală în temeiul articolului 108 alineatul (3) TFUE - Act care nu este supus căilor de atac - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 328/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentanți: U. Karpenstein și R. Sangi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și K. Herrmann, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea deciziei pretins cuprinse în scrisoarea Comisiei din 4 iulie 2018, semnată de directorul general adjunct al Direcției Generale Concurență a Comisiei și adresată Republicii Federale Germania

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție a Republicii Federale Germania.

                  3)

                     Obligă Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de Comisia Europeană.

                  4)

                     Republica Federală Germania, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH și Comisia suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza T-687/18: Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2019 — Pilatus Bank/BCE („Acțiune în anulare — Politică economică și monetară — Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit — Măsuri de suspendare luate de autoritatea națională de supraveghere — Numirea unei persoane de contact — Comunicare limitată cu BCE — Vicii de procedură — Acte intermediare sau pregătitoare — Dreptul la apărare — Inadmisibilitate”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/56

      Ordonanța Tribunalului din 10 iulie 2019 — Pilatus Bank/BCE
      (Cauza T-687/18) (1)

      („Acțiune în anulare - Politică economică și monetară - Supraveghere prudențială a instituțiilor de credit - Măsuri de suspendare luate de autoritatea națională de supraveghere - Numirea unei persoane de contact - Comunicare limitată cu BCE - Vicii de procedură - Acte intermediare sau pregătitoare - Dreptul la apărare - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 328/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (reprezentanți: O. Behrends, M. Kirchner și L. Feddern, avocați)

         Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Yoo, M. Puidokas și A. Karpf, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea e-mailului BCE din 10 septembrie 2018 în măsura în care, prin acesta, BCE a solicitat reclamantei să adreseze comunicările sale prin intermediul persoanei competente numite în temeiul dreptului maltez sau cu aprobarea acesteia

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Obligă Pilatus Bank plc la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

         (1)  JO C 25, 21.1.2019.


title: Cauza T-176/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2019 — 3V Sigma/ECHA („Măsuri provizorii — REACH — Substanța uvasorb HEB — Procedură de evaluare — Decizie a Camerei de recurs a ECHA — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/57

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2019 — 3V Sigma/ECHA
      (Cauza T-176/19 R)
      („Măsuri provizorii - REACH - Substanța uvasorb HEB - Procedură de evaluare - Decizie a Camerei de recurs a ECHA - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2019/C 328/65)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: 3V Sigma SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: inițial C. Bryant, S. Hainsworth, solicitors, asistați de C. Krampitz, avocat, ulterior C. Bryant, S. Hainsworth și D. Anderson, solicitors)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: inițial M. Heikkilä și W. Broere, ulterior W. Broere, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect suspendarea executării Deciziei A-004-2017 a Camerei de recurs a ECHA din 15 ianuarie 2019 privind evaluarea substanței chimice uvasorb HEB și, prin urmare, amânarea termenului prevăzut pentru a comunica rezultatele testelor pe durata suspendării sau acordarea oricărei alte măsuri sau a unei măsuri complementare pe care președintele Tribunalului ar estima-o necesară sau corespunzătoare.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-355/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 iulie 2019 — CE/Comitetul Regiunilor („Procedură de măsuri provizorii — Funcție publică — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/58

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 12 iulie 2019 — CE/Comitetul Regiunilor
      (Cauza T-355/19 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Funcție publică - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2019/C 328/67)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: CE (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Pârât: Comitetul Regiunilor (reprezentanți: J.C. Cañoto Argüelles, M. Esparrago Arzadun și S. Bachotet, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării deciziei Comitetului Regiunilor din 17 aprilie 2019 privind rezilierea contractului reclamantei și, în subsidiar, a scrisorii Comitetului Regiunilor din 16 mai 2019 privind condițiile referitoare la perioada de preaviz și, pe de altă parte, adoptarea unor măsuri provizorii privind modalitățile perioadei de preaviz

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-367/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2019 — Camerin/Comisia („Procedură de măsuri provizorii — Funcție publică — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței”)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/59

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 15 iulie 2019 — Camerin/Comisia
      (Cauza T-367/19 R)
      („Procedură de măsuri provizorii - Funcție publică - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”)
      (2019/C 328/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Laure Camerin (Bastia, Franța) (reprezentant: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, T. S. Bohr și D. Milanowska, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE, având ca obiect pe de o parte suspendarea executării deciziei Oficiului „Administrarea și plata drepturilor individuale” din 17 aprilie 2019 privind executarea unei popriri asupra pensiei reclamantei și, pe de altă parte, adoptarea unor măsuri provizorii care să garanteze că sumele care pot fi poprite nu depășesc suma lunară care corespunde salariului de bază al unui funcționar de gradul AST 1 prima treaptă.

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-480/19: Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/59

      Acțiune introdusă la 8 iulie 2019 — Landesbank Baden-Württemberg/SRB
      (Cauza T-480/19)
      (2019/C 328/69)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Germania) (reprezentanți: H. Berger și K. Rübsamen, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtului din 16 aprilie 2019, cu privire la calculul contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție pentru anul 2019 (SRB/ES/SRF/2019/10), inclusiv a anexei la aceasta, în măsura în care decizia atacată incluzând anexa se referă la contribuția reclamantei;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 al doilea paragraf TFUE și a articolului 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) ca urmare a motivării insuficiente a deciziei atacate

                              —

                              Reclamanta invocă faptul că comitetul pârât și-ar fi încălcat obligația de motivare, întrucât decizia atacată este motivată insuficient, iar anexa constă doar dintr-o serie de numere, din care nu se poate înțelege deloc în ce mod și pe baza căror considerente a calculat pârâtul contribuția reclamantei. Decizia atacată nu ar ține seama deloc de cerințele de motivare ridicate. Încălcarea obligației de motivare ar fi de asemenea esențială, întrucât aceasta ar influența conținutul deciziei atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat de o instanță judecătorească în conformitate cu articolul 41 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a) din cartă, ca urmare a neascultării reclamantei

                              —

                              În plus, comitetul pârât ar fi încălcat dreptul procedural fundamental al reclamantei de a fi ascultată de o instanță judecătorească, întrucât a adoptat actul juridic cu efecte defavorabile pentru aceasta, fără a o asculta în prealabil. Încălcarea dreptului de a fi ascultată ar fi esențială, întrucât o luare de poziție de către reclamantă anterior adoptării deciziei atacate ar fi putut conduce la o decizie privind calculul cu un conținut diferit.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la o protecție juridică efectivă în conformitate cu articolul 47 primul paragraf din cartă, în lipsa posibilității de reexaminare a deciziei atacate

                              —

                              Reclamanta invocă faptul conform căruia comitetul pârât ar fi încălcat dreptul fundamental al reclamantei la acordarea unei protecții jurisdicționale efective, întrucât reexaminarea de către o instanță judecătorească a deciziei atacate este practic imposibilă. În plus, pârâtul ar fi omis să asigure pe cât posibil respectarea principiului contradictorialității, astfel încât să permită reclamantei să atace motivele pe care se bazează decizia atacată și, astfel, să își prezinte în mod util mijloacele în apărare.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 103 alineatul (7) litera (h) din Directiva 2014/59/UE (1), a articolului 113 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (2), a articolului 6 alineatul (5) prima teză din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 (3), a articolelor 16 și 20 din cartă și a principiului proporționalității, ca urmare a aplicării multiplicatorului asupra indicatorului IPS (Institutional Protection Scheme)

                              —

                              Reclamanta invocă faptul că comitetul pârât, încălcând articolul 103 alineatul (7) litera (h) din Directiva 2014/59/UE, articolul 113 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, articolul 6 alineatul (5) prima teză din Regulamentul delegat (UE) 2015/63, articolele 16 și 20 din cartă și principiul proporționalității, nu ar fi aplicat integral indicatorul IPS în ceea ce o privește pe reclamantă. Protecția pe care o oferă un sistem de garantare instituțional se aplică global și uniform pentru toate instituțiile membre. Diferențierea între instituții la nivelul indicatorului IPS este contrară sistemului și arbitrară. De asemenea, încadrarea reclamantei în categoria instituțiilor cu profil de risc maxim ar fi în mod evident incorectă și arbitrară.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 16 din cartă și a principiului proporționalității ca urmare a aplicării multiplicatorului de ajustare la risc

                              —

                              Reclamanta invocă, în continuare, faptul că comitetul pârât ar fi încălcat libertatea acesteia de a desfășura o activitate comercială și principiul proporționalității, calculând multiplicatori de ajustare la risc care nu corespund profilului de risc bun al reclamantei în comparație cu alte instituții supuse contribuției. Riscul de a fi supusă unei proceduri de lichidare și de a utiliza fondurile Single Resolution Fund (SRF) ar fi unul minor în cazul reclamantei. Rolul multiplicatorului de ajustare la risc ar fi tocmai luarea în considerare a acestei probabilități, acesta trebuind să reflecte riscul individual.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolelor 4-7 și a articolului 9 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 și a anexei I la regulamentul delegat menționat

                              —

                              În sfârșit, decizia atacată ar trebui anulată și pentru că articolele 4-7 și articolul 9 din Regulamentul delegat (UE) 2015/63 și anexa I la regulamentul delegat menționat încalcă principiul acordării unei protecții jurisdicționale efective și principiul securității juridice. Reclamanta ar putea invoca, în subsidiar, în conformitate cu articolul 277 TFUE, faptul că temeiul juridic al deciziei atacate încalcă dreptul de rang superior al Uniunii. Aceasta consideră că articolul 277 TFUE este expresia principiului general, conform căruia nelegalitatea unei dispoziții de abilitare se repercutează asupra deciziei adoptate într-un caz individual pe baza acestuia.

         (1)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190)

         (2)  Regulamentul nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 Text cu relevanță pentru SEE (JO 2013, L 176, p. 1).

         (3)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).


title: Cauza T-517/19: Acțiune introdusă la 19 iulie 2019 — DO/Comisia

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/62

      Acțiune introdusă la 19 iulie 2019 — DO/Comisia
      (Cauza T-517/19)
      (2019/C 328/71)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: DO (reprezentant: Hüttl T., avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  În conformitate cu articolul 264 din versiunile consolidate a Tratatului privind Uniunea Europeană și a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (1), anularea deciziei nr. OCM(2019) 7991-04/04/2019 (olaf.c.4[2019] 8720) adoptate la 4 aprilie 2019 de Oficiul European de Luptă Antifraudă împotriva fraudei (denumit în continuare „OLAF”) în cauza OF/2015/0034/B4, precum și a deciziei nr. OCM(2019) 11506 -22/05/2019 (olaf.c.4[2019] 12610) adoptate la 22 mai 2019 în aceeași cauză, confirmând, în temeiul articolului 264 al doilea paragraf TFUE, părțile din deciziile atacate care au ca obiect protecția identității informatorilor și confidențialitatea notei interne a OLAF și a documentelor de lucru din cadrul procedurii.

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în conformitate cu articolul 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Prin prima decizie atacată, OLAF a refuzat accesul reclamantei la raportul întocmit de acesta dintâi cu privire la investiția în iluminatul public a Elios Innovatív Zrt. (dosarul OLAF nr. OF/2015/0034/B4), în timp ce, prin a doua decizie atacată, acesta a respins cererea de confirmare formulată de reclamant.
      În susținerea acțiunii în anularea deciziilor atacate, reclamanta invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe protecția drepturilor fundamentale

                              —

                              Consultarea documentului solicitat se încadrează în dreptul la libertatea de exprimare și de informare pe care îl are reclamanta în temeiul articolului 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Potrivit reclamantei, prin refuzul de a divulga documentul solicitat, pârâta nu a respectat criteriul drepturilor fundamentale consacrat de cartă și nu a luat în considerare aceste drepturi, limitând în mod disproporționat dreptul reclamantei la libertatea de exprimare și de informare.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe respingerea prezumției generale de interzicere a accesului

                              —

                              Reclamanta consideră că prezumția generală de interzicere a accesului în ceea ce privește documentele OLAF este nelegală. Potrivit acesteia, dreptul fundamental de acces la documente nu poate fi golit de conținut astfel încât organismul care aplică dreptul să excludă de la regula generală privind publicitatea toate documentele elaborate de una dintre instituții (în prezenta cauză, de OLAF) fără analizarea conținutului informațiilor solicitate.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe atacarea obligației de confidențialitate

                              —

                              Reclamanta impută OLAF faptul că a refuzat accesul deplin la documente în temeiul obligației de confidențialitate. Este disproporționată limitarea care permite, pe baza obligației respective, excluderea divulgării întregului dosar al investigației efectuate de OLAF, golind astfel complet de conținut dreptul cetățenilor Uniunii de a avea acces la documentele instituțiilor Uniuni Europene.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe dreptul de acces

                              —

                              Reclamanta susține că este incompatibil cu regula generală privind publicitatea ca organismul care aplică dreptul să permită accesul numai la anumite documente în cazul în care solicitantul invocă un motiv imperativ de interes general împotriva prezumției de interzicere a accesului. Potrivit acesteia, organismul care prelucrează datele trebuie să facă dovada că există o excepție care permite limitarea divulgării.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe lipsa motivării privind presiunea externă și protecția procesului de luare a deciziilor

                              —

                              Reclamanta susține că, în ceea ce privește exercitarea dreptului de acces, pârâta nu a efectuat o analiză individualizată și nu a motivat pe fond cu exactitate ce informații solicitate sunt necesare pentru adoptarea deciziei în curs.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe lipsa motivării privind protecția intereselor comerciale

                              —

                              Reclamanta susține că pârâta nu a făcut dovada că autorizarea accesului ar pune în pericol interesele comerciale ale persoanelor fizice sau juridice. Un pericol ipotetic nejustificat nu poate goli de conținut dreptul fundamental al solicitantului de a cunoaște și de a obține divulgarea informațiilor de interes general.

                  7.

                  Al șaptelea motiv întemeiat pe justificarea transferului datelor cu caracter personal de motivele de interes public stabilite

                              —

                              Reclamanta susține că argumentul pârâtei privind protecția datelor cu caracter personal este nelegal, deoarece, în cazul prestării unui serviciu public și al utilizării banilor publici, protecția datelor cu caracter personal se aplică în mod limitat. În plus, reclamanta reproșează că pârâta nu a informat-o cu privire la faptul că avea obligația să dovedească posibilitatea de a avea cunoștință de datele cu caracter personal pentru motive de interes general.

                  8.

                  Al optulea motiv întemeiat pe interesul public superior în divulgarea documentelor solicitate

                              —

                              Reclamanta afirmă că există un interes public superior în divulgarea documentului solicitat. Aceasta justifică interesul public superior prin faptul că nu trebuie să se aștepte ca autoritățile maghiare să efectueze o analiză pe fond cu privire la abuzurile grave constatate de OLAF. Potrivit reclamantei, numai divulgarea poate constitui un instrument eficace în această privință.

         (1)  JO 2010, C 83, p. 1..


title: Cauza T-525/19: Acțiune introdusă la 25 iulie 2019 — Intering și alții/Comisia

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/64

      Acțiune introdusă la 25 iulie 2019 — Intering și alții/Comisia
      (Cauza T-525/19)
      (2019/C 328/72)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Intering SH.P.K. (Obiliq, Kosovo), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Germania), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Šići bb, Tuzla, Bosnia și Herțegovina), ZM- Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Croația) (reprezentant: R. Spielhofen, avocat), asociate într-un consorțiu

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei, reprezentată de Comisia Europeană, adoptate în numele și pentru Kosovo, din iunie 2019 (bazată pe un document nedatat, pus la dispoziția reclamantului la 7 iunie 2019) — număr de referință: Ares(2019)3677456-07/06/2019 — privind excluderea reclamantului din procedura de licitație în curs și neincluderea în lista scurtă („Short List”), în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract în cuprinsul programului numit „Sprijin UE pentru aer curat în Kosovo” vizând diminuarea emisiilor de praf și de oxizi de azot în centrala termică Kosovo B, unitățile B1 și B2 — Număr de referință al publicației: EuropeAid/140043/DH/WKS/XK.

            Prin memoriul din 2 august 2019, solicitările au fost ajustate după cum urmează:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei, reprezentată de Comisia Europeană, adoptate în numele și pentru Kosovo, din 29 iulie 2019 (adusă la cunoștința reclamantului prin scrisoarea din 30 iulie 2019) — număr de referință: Ares(2019)4979920-30/07/2019 și Ares D(2019) NA/vk — privind excluderea reclamantului din procedura de licitație în curs și neincluderea în lista scurtă („Short List”), în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract în cuprinsul programului numit „Sprijin UE pentru aer curat în Kosovo” vizând diminuarea emisiilor de praf și de oxizi de azot în centrala termică Kosovo B, unitățile B1 și B2 — Număr de referință al publicației: EuropeAid/140043/DH/WKS/XK.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv: încălcarea principiilor transparenței și proporționalității, precum și a principiului egalității de tratament a candidaților, întrucât pârâta ar fi omis să clarifice îndoielile sale în legătură cu documentele depuse de reclamante, deși se pare că ar fi avut îndoieli în această privință, și ar fi exclus reclamantele de la continuarea procedurii de licitație, fără a le da posibilitatea de a clarifica îndoielile menționate.

                  2.

                  Al doilea motiv: încălcarea principiilor transparenței și proporționalității, întrucât pârâta ar fi omis să motiveze decizia sa de excludere a reclamantelor de la continuarea procedurii de licitație și totodată nu ar fi acordat reclamantelor acces la raportul de evaluare detaliată și la informațiile privind avantajele și caracteristicile candidaților care au fost incluși în selecția finală, care au stat la baza deciziei atacate.

                  3.

                  Al treilea motiv: încălcarea principiului general conform căruia, pe parcursul procedurii de licitație, documentele de licitație trebuie protejate împotriva oricăror modificări, dat fiind faptul că, potrivit celor comunicate de pârâtă, candidatura reclamantelor ar fost evaluată pe baza unor subcriterii și interpretări, pentru care nu ar fi existat dispoziții în documentele procedurii respective.

                  4.

                  Al patrulea motiv: încălcarea articolului 5 alineatul (1) („Asistența financiară în temeiul prezentului regulament este conformă cu politicile Uniunii.”) și a articolului 5 alineatul (2) („În colaborare cu statele membre, Comisia contribuie la punerea în aplicare a angajamentelor Uniunii în ceea ce privește creșterea transparenței și a responsabilizării în privința oferirii de asistență, inclusiv prin a face publice informațiile despre volumul și alocarea asistenței, asigurând comparabilitatea internațională a datelor, precum și facilitatea accesului, a partajării și a publicării acestora.”) din Regulamentul (UE) nr. 231/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 de instituire a unui instrument de asistență pentru preaderare (IPA II) (1), în legătură cu faptul că acest lucru contravine principiilor generale din legislația în materie de achiziții publice.

                  5.

                  Al cincilea motiv: încălcarea articolului 1 alineatul (3) („Comisia se asigură că acțiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu obiectivele instrumentului aplicabil și cu respectarea unei protecții efective a intereselor financiare ale Uniunii.”) și a articolului 1 alineatul (6) („Uniunea urmărește să promoveze, să dezvolte și să consolideze principiile democrației, statului de drept și respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale pe care este fondată, pe baza dialogului și a cooperării cu țările și regiunile partenere, după caz.”) din Regulamentul (UE) nr. 236/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 de stabilire a normelor și procedurilor comune pentru punerea în aplicare a instrumentelor Uniunii pentru finanțarea acțiunii externe (2), în legătură cu faptul că acest lucru contravine principiilor generale din legislația în materie de achiziții publice.

                  6.

                  Al șaselea motiv: încălcarea dispozițiilor „Ghidului privind procedurile de achiziții publice și acordarea subvențiilor în cadrul acțiunilor externe ale Uniunii Europene — Un ghid practic” (în vigoare din 2 august 2018) („PRAG”) în ceea ce privește întinderea acestei proceduri și dispozițiile anunțului de participare (astfel cum sunt definite anterior), care au fost stabilite de autoritatea contractantă, în special punctul 17 din anunțul de participare.

                  7.

                  Al șaptelea motiv: încălcarea dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (3), întrucât pârâta nu și-ar fi motivat decizia privind excluderea reclamantelor din procedura de licitație în curs și totodată nu ar fi acordat acces reclamantelor la raportul de evaluare detaliată și la informațiile privind avantajele și caracteristicile contractorilor care au fost incluși în selecția finală, care au stat la baza deciziei atacate.

                  8.

                  Al optulea motiv: încălcarea dispozițiilor Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (4) („Regulamentul financiar”), în ceea ce privește explicarea insuficientă a motivelor de respingere a cererii reclamantelor de participare la procedura prevăzută în anunțul de participare („Contract Notice”).

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 231/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 de instituire a unui instrument de asistență pentru preaderare (IPA II) (JO 2014, L 77, p. 11).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 236/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 de stabilire a normelor și procedurilor comune pentru punerea în aplicare a instrumentelor Uniunii pentru finanțarea acțiunii externe (JO 2014, L 77, p. 95).

         (3)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

         (4)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) Nr. 1605/2002 al Consiliului (JO 2012, L 298, p. 1), care nu mai este în vigoare, fiind abrogat prin Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1).


title: Cauza T-537/19: Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — DK/GSA

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/65

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — DK/GSA
      (Cauza T-537/19)
      (2019/C 328/73)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: DK (reprezentanți: T. Bontinck și A. Guillerme, avocați)

         Pârâtă: Agenția GNSS European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Agenției GSA din 20 mai 2019 prin care se refuză accesul complet la documentul „summary of 26 June 2017 by Mr [X]”;

                  —

                  obligarea Agenției GSA la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv se întemeiază pe o eroare de drept în aplicarea articolului 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76). În această privință, reclamantul consideră că decizia Agenției GNSS European (GSA) din 20 mai 2019 prin care i se refuză accesul complet la documentul „summary of 26 June 2017 by Mr [X]” este nelegală întrucât acest refuz se întemeiază pe excepția protecției siguranței publice prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1049/2001, în măsura în care documentul în cauză:

                              —

                              nu poate fi legat de aspecte de siguranță publică, în măsura în care acesta se referă la o cauză în legătură cu personalul agenției, și;

                              —

                              nu poate fi clasificat [RESTREINT/RESTRICTED EU].

                  2.

                  Al doilea motiv se întemeiază pe o eroare de drept în aplicarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001. În această privință, reclamantul consideră că decizia atacată este nelegală întrucât refuzul se întemeiază pe excepția protecției datelor personale ale persoanelor fizice menționate în document, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001, în măsura în care invocarea acestei excepții ar fi, în cazul de față, nejustificată și disproporționată.


title: Cauza T-538/19: Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — Casino, Guichard-Perrachon/Comisia

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/66

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — Casino, Guichard-Perrachon/Comisia
      (Cauza T-538/19)
      (2019/C 328/74)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Franța) (reprezentanți: I. Simic, G. Aubron, O. de Juvigny și T. Reymond, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea inaplicabilității în speță, în temeiul articolului 277 TFUE, a articolului 20 din Regulamentul nr. 1/2003 și, în consecință, anularea Deciziei C(2019) 3761 a Comisiei Europene din data de 13 mai 2019;

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei C(2019) 3761 a Comisiei Europene din data de 13 mai 2019;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată ar fi nelegală, în măsura în care ar fi fost adoptată exclusiv pe baza unor documente confiscate cu ocazia unei inspecții desfășurate în prealabil în temeiul unei decizii, la rândul său nelegale.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată ar fi nelegală, în măsura în care este întemeiată pe articolul 20 din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167), dispoziție la rândul său nelegală și așadar inaplicabilă în speță, conform articolului 277 TFUE. Astfel, dispoziția menționată ar încălca dreptul fundamental la o cale de atac efectivă, prin faptul că nu permite întreprinderilor destinatare ale unei decizii de inspecție a Comisiei să exercite o cale de atac efectivă împotriva desfășurării inspecției.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o încălcare a dreptului fundamental la inviolabilitatea domiciliului, în măsura în care decizia atacată ar avea o durată de validitate nelimitată și un domeniu de aplicare în același timp imprecis și disproporționat.


title: Cauza T-539/19: Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — Les Mousquetaires și ITM Entreprises/Comisia

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/67

      Acțiune introdusă la 30 iulie 2019 — Les Mousquetaires și ITM Entreprises/Comisia
      (Cauza T-539/19)
      (2019/C 328/75)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamante: Les Mousquetaires (Paris, Franța), ITM Entreprises (Paris) (reprezentanți: N. Jalabert-Doury, K. Mebarek și B. Chemama, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  să dispună conexarea prezentei cauze cu cauza T-255/17;

                  —

                  admiterea excepției de nelegalitate a articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003, în măsura în care acesta nu prevede o cale de atac efectivă în ceea ce privește condițiile de executare a deciziilor privind inspecția în conformitate cu articolul 6 paragraful 1, cu articolul 8 și cu articolul 13 din [Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului si a libertăților fundamentale] și cu articolele 7 și 47 din [Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene];

                  —

                  anularea deciziei AT.40466 — Tute 1 din 13 mai 2019 prin care s-a dispus ca Les Mousquetaires S.A.S., precum și toate filialele sale, să se supună unei inspecții, în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002;

                  —

                  anularea refuzului de acordare a protecției garantate de dreptul Uniunii, care le-a fost opus reclamantelor;

                  —

                  anularea deciziei adoptate de Comisie, notificată reclamantelor la 18 iunie 2019, care le privează, fără un motiv întemeiat, de dreptul la o cale de atac efectivă, în ceea ce privește datele examinate în cadrul unei inspecții continue;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale, a dreptului la inviolabilitatea domiciliului și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă, ca urmare a lipsei unei căi de atac jurisdicționale efective cu privire la condițiile de executare a deciziilor privind inspecția.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (Text cu relevanță pentru SEE) (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167) și a drepturilor fundamentale, pentru motivul că decizia privind inspecția ar fi insuficient motivată și, prin urmare, ar fi privat reclamantele de garanțiile fundamentale care se impuneau în acest cadru.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 și a drepturilor fundamentale, pentru motivul că Comisia nu ar fi dispus de niciun indiciu care să justifice decizia atacată.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe abuzul de putere, pe încălcarea articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 și a drepturilor fundamentale, pentru motivul că decizia privind inspecția nu ar realiza, așadar, o examinare imparțială și, dimpotrivă, ar prezenta toate aparențele unui act adoptat pentru a atinge alte obiective decât cele declarate.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 alineatele (3) și (4), a articolului 21 din Regulamentul nr. 1/2003 și a drepturilor fundamentale, pentru motivul că reclamantele ar fi fost private de alte garanții fundamentale, ele însele impuse sub sancțiunea nulității.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere și pe încălcarea principiului proporționalității, prin modul în care Comisia ar fi decis în ceea ce privește oportunitatea, durata și amploarea inspecției și a inspecției continue.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale comisă prin decizia de a refuza să asigure o protecție adaptată anumitor documente cu privire la care reclamantele solicitaseră să beneficieze de protecția dreptului Uniunii.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale, ca urmare a privării, fără un motiv întemeiat, de dreptul de a prezenta instanței Uniunii o cerere de suspendare a examinării datelor aflate sub sigiliu, până la data soluționării prezentei acțiuni.


title: Cauza T-555/19: Acțiune introdusă la 9 august 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/70

      Acțiune introdusă la 9 august 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)
      (Cauza T-555/19)
      (2019/C 328/77)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister și V. Marsland, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Fontana Food AB (Tyresö, Suedia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GRILLOUMI — cererea de înregistrare nr. 15 963 291

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 29 mai 2019 în cauza R 1355/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de reclamantă.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-588/19: Acțiune introdusă la 27 august 2019 – Novomatic/EUIPO – adp Gauselmann (Power Stars)

text:
               7.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/22

      Acțiune introdusă la 27 august 2019 – Novomatic/EUIPO – adp Gauselmann (Power Stars)
      (Cauza T-588/19)
      (2019/C 337/23)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austria) (reprezentant: M. Ringer, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „Power Stars” - marca Uniunii Europene nr. 8 435 695

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de anulare

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 iunie 2019 în cauza R 2038/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, în măsura în care a fost respinsă calea de atac privind declararea decăderii din drepturile asupra mărcii Uniunii nr. 8 435 695 pentru următoarele produse: „echipament electronice pentru jocuri de cazino și săli de jocuri de noroc, pentru automate de jocuri pe bani, de tip slot-machine și automate pentru loterii prin internet; jocuri de cazino, automate pentru jocuri de noroc și mașini pentru jocuri de noroc pentru uz comercial în cazinouri și săli de jocuri, cu sau fără posibilități de câștig prin internet, aparate de tip slot-machine și/sau aparate electronice sau electrotehnice de jocuri de noroc, automate pentru jocuri de noroc, mașini pentru jocuri de noroc, automate, care sunt puse în funcțiune prin introducerea monedelor, a jetoanelor sau a bancnotelor, a tichetelor sau cu ajutorul mediilor electronice, magnetice sau biometrice de memorare, în special pentru uz comercial în cazinouri și săli cu jocuri de noroc cu sau fără achitarea câștigului; aparate electrice, electronice sau electromecanice pentru organizarea de jocuri bingo, loterii sau jocuri de loterie video și pentru săli de pariuri, care sunt legate într-o rețea sau nu; aparate electropneumatice și electrice (aparate de jocuri mecanice)” și modificarea deciziei în sensul respingerii cererii de anulare formulate de cealaltă parte la procedură și în sensul obligării acesteia la plata cheltuielilor de judecată din procedura de anulare și a căii de atac;

                  —

                  în subsidiar, anularea deciziei atacate, în măsura în care a fost respinsă calea de atac privind decăderea din drepturile asupra mărcii Uniunii nr. 8 435 695 pentru produsele menționate mai sus și trimiterea cauzei la EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) a doua teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-162/19 P: Recurs introdus la 22 februarie 2019 de Iceland Foods Ltd împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 14 decembrie 2018 în cauza T-267/18, Iceland Foods/EUIPO - Íslandsstofa (INSPIRED BY ICELAND)

text:
               21.10.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/3

      Recurs introdus la 22 februarie 2019 de Iceland Foods Ltd împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a doua) din 14 decembrie 2018 în cauza T-267/18, Iceland Foods/EUIPO - Íslandsstofa (INSPIRED BY ICELAND)
      (Cauza C-162/19 P)
      (2019/C 357/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Iceland Foods Ltd (reprezentanți: S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister, J. Hertzog, C. Hill și J. Warner, Solicitors)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 5 septembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a respins recursul ca fiind vădit nefondat și a declarat că Iceland Foods Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-700/19 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Toshiba Samsung Storage Technology Corp. și de Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019 în cauza T-8/16, Toshiba Samsung Storage Technology și Toshiba Samsung Storage Technology Korea/Comisia

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/52

      Recurs introdus la 20 septembrie 2019 de Toshiba Samsung Storage Technology Corp. și de Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 iulie 2019 în cauza T-8/16, Toshiba Samsung Storage Technology și Toshiba Samsung Storage Technology Korea/Comisia
      (Cauza C-700/19 P)
      (2019/C 383/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. și Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (denumite în continuare „recurentele”) (reprezentanți: M. Bay, avvocato, J. Ruiz Calzado, abogado, A. Aresu, avvocato)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea hotărârii atacate a Tribunalului;

                  —

                  anularea deciziei în cauză a Comisiei, adoptate în cazul COMP/39 639 – Unități de disc optic, în măsura în care se referă la recurente;

                  —

                  anularea sau reducerea cuantumului amenzii aplicate recurentelor prin această decizie;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs; și

                  —

                  dispunerea oricărei alte măsuri pe care o consideră adecvată în împrejurările cauzei.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă patru motive.
      Primul motiv, întemeiat pe erori de drept în ceea ce privește primul, al doilea și al treilea aspect ale primului motiv invocat în primă instanță, constând în încălcarea unor norme fundamentale de procedură și a dreptului la apărare.
      Al doilea motiv, întemeiat pe erori de drept în stabilirea cerințelor legale pentru existența unei încălcări unice și continue.
      Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și pe cerințe legale eronate.
      Al patrulea motiv, întemeiat pe nerespectarea normelor fundamentale de procedură, pe caracterul total insuficient al motivării care stă la baza respingerii primului aspect (necompetența) al celui de al doilea motiv invocat în primă instanță și pe erori privind criteriul juridic care guvernează admisibilitatea probelor.


title: Cauza C-714/19 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2019 de Ramón Guiral Broto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 iulie 2019 în cauza T-773/17, Café del Mar și alții/EUIPO - Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/14

      Recurs introdus la 24 septembrie 2019 de Ramón Guiral Broto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 iulie 2019 în cauza T-773/17, Café del Mar și alții/EUIPO - Guiral Broto (Café del Mar)
      (Cauza C-714/19 P)
      (2020/C 45/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Ramón Guiral Broto (reprezentant: A. Sirimarco, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Café del Mar, SC, José Les Viamonte și Carlos Andrea González
      Prin Ordonanța din 12 decembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins recursul ca inadmisibil și l-a obligat pe domnul Ramón Guiral Broto la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-715/19 P: Recurs introdus la 24 septembrie 2019 de Ramón Guiral Broto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 iulie 2019 în cauza T-774/17, Café del Mar și alții/EUIPO - Guiral Broto (C del M)

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/14

      Recurs introdus la 24 septembrie 2019 de Ramón Guiral Broto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 12 iulie 2019 în cauza T-774/17, Café del Mar și alții/EUIPO - Guiral Broto (C del M)
      (Cauza C-715/19 P)
      (2020/C 45/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Recurent: Ramón Guiral Broto (representante: A. Sirimarco, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Café del Mar, S. C., José Les Viamonte, Carlos Andrea González și Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 12 decembrie 2019, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins recursul ca inadmisibil și l-a obligat pe domnul Ramón Guiral Broto la plata propriilor cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-786/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 23 octombrie 2019 – The North of England P & I Association Ltd., în același timp în calitate de succesoare în drepturi a Marine Shipping Mutual Insurance Company/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               10.2.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 23 octombrie 2019 – The North of England P & I Association Ltd., în același timp în calitate de succesoare în drepturi a Marine Shipping Mutual Insurance Company/Bundeszentralamt für Steuern
      (Cauza C-786/19)
      (2020/C 45/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: The North of England P & I Association Ltd., în același timp în calitate de succesoare în drepturi a Marine Shipping Mutual Insurance Company

         Pârât: Bundeszentralamt für Steuern

         Întrebarea preliminară

      În privința statului membru în care este situat riscul, articolul 2 litera (d) a doua liniuță coroborat cu articolul 25 primul paragraf prima teză din Directiva 88/357/CEE (1), respectiv articolul 46 alineatul (2) din Directiva 92/49/CEE (2) trebuie interpretat în sensul că, în cazul asigurării riscurilor legate de operarea unei nave maritime, acesta este statul pe teritoriul căruia o navă maritimă este înscrisă într-un registru oficial în scopul certificării proprietății sau statul al cărui pavilion este arborat de nava maritimă?

         (1)  A doua directivă a Consiliului din 22 iunie 1988 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind asigurarea generală directă, de stabilire a dispozițiilor destinate să faciliteze exercitarea efectivă a libertății de a presta servicii și de modificare a Directivei 73/239/CEE (JO 1988, L 172, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 197).

         (2)  Directiva Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO 1992, L 228, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 2, p. 53).


title: Cauza C-274/14: Hotărârea Curții (Mare Cameră) din 21 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Económico-Administrativo Central - Spania) – Procédure angagée par Banco de Santander SA (Trimitere preliminară – Articolul 267 TFUE – Noțiunea de „instanță națională” – Criterii – Independența organismului național în cauză – Inamovibilitatea membrilor – Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/2

      Hotărârea Curții (Mare Cameră) din 21 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Económico-Administrativo Central - Spania) – Procédure angagée par Banco de Santander SA
      (Cauza C-274/14) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 267 TFUE - Noțiunea de „instanță națională” - Criterii - Independența organismului național în cauză - Inamovibilitatea membrilor - Inadmisibilitatea cererii de decizie preliminară)
      (2020/C 77/02)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Económico-Administrativo Central

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Banco de Santander SA

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Tribunal Económico-Administrativo Central (Tribunalul Administrativ-Economic Central, Spania), prin decizia din 2 aprilie 2014, este inadmisibilă.

         (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-175/18 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 ianuarie 2020 – PTC Therapeutics International Ltd/Agenția Europeană pentru Medicamente, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (copier mots-clés sans guillemets)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/2

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 ianuarie 2020 – PTC Therapeutics International Ltd/Agenția Europeană pentru Medicamente, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope)
      (Cauza C-175/18 P) (1)

      (copier mots-clés sans guillemets)
      (2020/C 77/03)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: PTC Therapeutics International Ltd (reprezentanți: G. Castle, B. Kelly și K. Ewert, Solicitors, C. Thomas, Barrister, M. Demetriou QC)

         Celelalte părți din procedură: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: inițial de T. Jabłoński, de S. Marino, de S. Drosos, de A. Spina și de A. Rusanov, ulterior de T. Jabłoński, de S. Marino și de S. Drosos, în calitate de agenți), European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (reprezentanți: S. Cowlishaw, solicitor, și D. Scannell, Barrister)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă PTC Therapeutics International Ltd să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA).

                  3)

                  European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza C-177/18: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 14 de Madrid - Spania) – Almudena Baldonedo Martín/Ayuntamiento de Madrid (Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 1999/70/CE – Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP – Clauza 4 – Principiul nediscriminării – Clauza 5 – Măsuri de prevenire a abuzurilor care rezultă din folosirea contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive – Indemnizație aferentă încetării raportului de muncă – Articolele 151 și 153 TFUE – Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Aplicabilitate – Diferență de tratament întemeiată pe natura publică sau privată, în sensul dreptului național, a regimului care guvernează raportul de muncă)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 22 ianuarie 2020 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 14 de Madrid - Spania) – Almudena Baldonedo Martín/Ayuntamiento de Madrid
      (Cauza C-177/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 1999/70/CE - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 - Principiul nediscriminării - Clauza 5 - Măsuri de prevenire a abuzurilor care rezultă din folosirea contractelor sau a raporturilor de muncă pe durată determinată succesive - Indemnizație aferentă încetării raportului de muncă - Articolele 151 și 153 TFUE - Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Aplicabilitate - Diferență de tratament întemeiată pe natura publică sau privată, în sensul dreptului național, a regimului care guvernează raportul de muncă)
      (2020/C 77/04)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 14 de Madrid

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Almudena Baldonedo Martín

         Pârâtă: Ayuntamiento de Madrid

         Dispozitivul

                  1)

                  Clauza 4 alineatul (1) din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, anexat la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care nu prevede plata vreunei indemnizații nici lucrătorilor pe durată determinată angajați ca funcționari temporari, nici funcționarilor de carieră care, dimpotrivă, sunt angajați în cadrul unui raport de muncă pe durată nedeterminată, cu ocazia încetării activității lor, chiar dacă se acordă o asemenea indemnizație personalului contractual pe durată determinată cu ocazia rezilierii contractului lor de muncă pentru un motiv obiectiv.

                  2)

                  Articolele 151 și 153 TFUE, precum și clauza 4 alineatul (1) din acordul cadru trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care nu prevede plata vreunei indemnizații lucrătorilor pe durată determinată angajați ca funcționari titulari, cu ocazia încetării activității lor, chiar dacă se acordă o indemnizație personalului contractual pe durată determinată cu ocazia expirării termenului contractului de muncă.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza C-178/18 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 ianuarie 2020 – MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV/Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (Recurs – Acces la documentele instituțiilor, ale organelor, ale oficiilor sau ale agențiilor Uniunii – Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 – Articolul 4 alineatul (2) prima liniuță – Excepție privind protecția intereselor comerciale – Articolul 4 alineatul (3) – Protecția procesului decizional – Documente prezentate Agenției Europene pentru Medicamente în cadrul unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a unui medicament veterinar – Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente – Prezumție generală de confidențialitate – Lipsa obligației instituției, a organului, a oficiului sau a agenției Uniunii Europene de a aplica o prezumție generală de confidențialitate)

text:
               9.3.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 77/4

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 ianuarie 2020 – MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV/Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)
      (Cauza C-178/18 P) (1)

      (Recurs - Acces la documentele instituțiilor, ale organelor, ale oficiilor sau ale agențiilor Uniunii - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Articolul 4 alineatul (2) prima liniuță - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Articolul 4 alineatul (3) - Protecția procesului decizional - Documente prezentate Agenției Europene pentru Medicamente în cadrul unei cereri de autorizare a introducerii pe piață a unui medicament veterinar - Decizie prin care se acordă unui terț accesul la documente - Prezumție generală de confidențialitate - Lipsa obligației instituției, a organului, a oficiului sau a agenției Uniunii Europene de a aplica o prezumție generală de confidențialitate)
      (2020/C 77/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: MSD Animal Health Innovation GmbH, Intervet international BV (reprezentanți: C. Thomas, Barrister, J. Stratford QC, B. Kelly, Solicitor și P. Bogaert, advocaat)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Medicamente (reprezentanți: inițial de T. Jabłoński, S. Marino, S. Drosos și A. Rusanov, ulterior de T. Jabłoński, S. Marino, S. Drosos, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă MSD Animal Health Innovation GmbH și Intervet International BV să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA).

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.