title: Cauza T-605/17: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2017 – CX/Comisia

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/44

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2017 – CX/Comisia
   (Cauza T-605/17)
   (2017/C 374/66)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CX (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acţiunii drept admisibilă şi întemeiată;

               —

               în consecinţă,

                           —

                           anularea „notei de debit”, considerată de Comisia Europeană ca o decizie cauzatoare de prejudicii („a doua decizie atacată”), din 22 decembrie 2016 (anexa A.1), sub referinţa Ares(2016)7145655, în măsura în care a impus reclamantului să restituie „salariile plătite în anii 2015 şi 2016”;

                           —

                           anularea „scrisori de preinformare” („prima decizie atacată”), din 28 octombrie 2016 (anexa A.2), sub referinţa Ares(2016)6178919, care pretinde a fi temeiul juridic al primei decizii atacate;

                           —

                           anularea, în măsura în care este necesar a deciziei din 23 mai 2017 (anexa A.5), sub referinţa Ares (2017)2620957, notificată în aceeaşi zi (anexa A.6), prin care AIPN respinge reclamaţia reclamantului, pe care o introdusese la 27 ianuarie 2017, sub referinţa R/59/17 (anexa A.4), împotriva deciziilor atacate;

                           —

                           obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, conform articolului 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Uniunii Europene.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe un viciu de formă şi pe un viciu de procedură, precum şi pe faptul că autoritatea împuternicită să facă numiri (AIPN) ar fi adoptat deciziile atacate invocând un temei juridic eronat, ceea ce ar justifica anularea acestora.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inaplicabilitatea vădită în speţă a articolului 85 din Statutul funcţionarilor, pe care s-ar fi întemeiat AIPN. Potrivit reclamantului, pentru restituirea plății nedatorate ar trebui întrunite două condiţii cumulative, prima constând în neregularitatea plăţii pe care administraţia urmăreşte să o recupereze, iar a doua constând în cunoaşterea acestei neregularităţi de către agent sau în constatarea faptului că neregularitatea în cauză era atât de evidentă încât agentul nu putea omite să o cunoască, ceea ce în mod vădit nu este cazul în speţă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor de formă şi de procedură prin adoptarea unei decizii care ar fi lipsită de orice temei juridic în măsura în care ar susţine a posteriori că actul care o justifică nu ar fi, sau nu ar mai fi, un act cauzator de prejudicii.


title: Cauza T-611/17: Acțiune introdusă la 7 septembrie 2017 – All Star/EUIPO – Carrefour Hypermarchés (Forma unei tălpi de pantof)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/45

         Acțiune introdusă la 7 septembrie 2017 – All Star/EUIPO – Carrefour Hypermarchés (Forma unei tălpi de pantof)
   (Cauza T-611/17)
   (2017/C 374/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: All Star CV (Beaverton, Oregon, Statele Unite) (reprezentanți: R. Kunze, G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Carrefour Hypermarchés (Evry, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene tridimensională (Forma unei tălpi de pantof) – marca Uniunii Europene nr. 7 497 373.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 iunie 2017 în cauza R 952/2014-4.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolelor 62, 63 și 64 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 76 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolelor 75 și 78 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolelor 63 și 75 din Regulamentul nr. 207/2009 și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) și a articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (2) și a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 77 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-628/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs [Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor — Articolul 63 TFUE — Domeniu de aplicare — Legislație fiscală a unui stat membru — Impozit pe profit — Credit fiscal — Fond de pensii — Refuz de a acorda dreptul la un credit fiscal acționarilor care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din investiții, pentru dividendele provenite din venituri obținute în străinătate — Interpretarea Hotărârii din 12 decembrie 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) — Credit fiscal reținut în mod nelegal — Căi de atac]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Regatul Unit) – The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Cauza C-628/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Articolul 63 TFUE - Domeniu de aplicare - Legislație fiscală a unui stat membru - Impozit pe profit - Credit fiscal - Fond de pensii - Refuz de a acorda dreptul la un credit fiscal acționarilor care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din investiții, pentru dividendele provenite din venituri obținute în străinătate - Interpretarea Hotărârii din 12 decembrie 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) - Credit fiscal reținut în mod nelegal - Căi de atac])
   (2017/C 382/11)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Apelante și intimate: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Intimate și apelante: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 63 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele în discuție în litigiul principal, conferă drepturi unui acționar beneficiar al unor dividende calificate drept „dividende ca venit obținut din străinătate” („foreign income dividend”).

               2)

               Dreptul Uniunii impune ca dreptul național al unui stat membru să prevadă căi de atac aflate la dispoziția acționarilor care, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, au încasat dividende calificate drept „dividende ca venit obținut din străinătate” fără să fi obținut însă un credit fiscal aferent dividendelor menționate, pentru a li se permite acestor acționari să își valorifice drepturile care le sunt conferite prin articolul 63 TFUE. În această privință, instanța națională competentă trebuie să se asigure că acționarii care nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din dividende și care au încasat dividende provenite din dividende de origine străină și calificate drept „dividende ca venit obținut din străinătate”, precum Trustees, dispun de o cale de atac care, pe de o parte, este de natură să asigure plata unui asemenea credit fiscal, de care cei îndreptățiți au fost privați în mod nejustificat, potrivit unor modalități care să nu fie mai puțin favorabile decât cele aferente unei acțiuni privind plata unui credit fiscal sau a unui avantaj fiscal similar, într-o situație în care administrația fiscală i-ar fi privat în mod nejustificat pe cei îndreptățiți de acest credit fiscal sau de acest avantaj fiscal cu ocazia distribuirii unor dividende provenite din dividende încasate de la o societate rezidentă în Regatul Unit și, pe de altă parte, permite să se garanteze în mod efectiv protecția drepturilor conferite la articolul 63 TFUE unor astfel de acționari.

               3)

               Nici împrejurarea că Trustees nu sunt plătitori de impozit pe veniturile din dividendele pe care le încasează, nici împrejurarea că încălcarea dreptului Uniunii în discuție nu este, în opinia instanței de trimitere, suficient de gravă pentru a atrage răspunderea extracontractuală a statului membru în cauză față de societatea care distribuie dividende calificate drept „dividende ca venit obținut din străinătate”, conform principiilor stabilite în Hotărârea din 5 martie 1996, Brasserie du Pêcheur și Factortame (C-46/93 și C-48/93, EU:C:1996:79), nici împrejurarea că o societate rezidentă în Regatul Unit a distribuit un cuantum majorat al dividendelor calificate drept „dividende ca venit obținut din străinătate” pentru a compensa inexistența unui credit fiscal pentru acționarul beneficiar nu pot modifica răspunsurile date la celelalte întrebări adresate de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-638/17: Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Helibética/Comisia și SRB

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/56

         Acțiune introdusă la 21 septembrie 2017 – Helibética/Comisia și SRB
   (Cauza T-638/17)
   (2017/C 382/69)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Helibética, SL (Alicante, Spania) (reprezentanți: R. Vallina Hoset și A. Lois Perreau de Pinninck, avocați)

      Pârâți: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español, S.A.;

               —

               anularea Deciziei UE/2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 privind aprobarea schemei de rezoluţie pentru Banco Popular Español, S.A.;

               —

               dacă este cazul, declararea inaplicabilităţii articolelor 15, 18, 20, 21, 22 şi/sau 24 din Regulamentul nr. 806/2014, în conformitate cu articolul 277 TFUE şi

               —

               obligarea SRB şi a Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza C-574/17 P: Recurs introdus la 28 septembrie 2017 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-752/14, Combaro SA/Comisia Europeană

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/35

         Recurs introdus la 28 septembrie 2017 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-752/14, Combaro SA/Comisia Europeană
   (Cauza C-574/17 P)
   (2017/C 382/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Caeiros și B.-R. Killmann, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Combaro SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-752/14, Combaro SA/Comisia Europeană;

               —

               respingerea acțiunii Combaro SA ca neîntemeiată;

               —

               obligarea Combaro SA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele:

               1)

               Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de calificare juridică a situației de fapt în ceea ce privește existența unei situații speciale în sensul articolului 239 din Codul vamal (1).
               Tribunalul consideră că Comisia a săvârșit o neîndeplinire a obligațiilor, în măsura în care Tribunalul, pe de o parte, atribuie Comisiei competențe de care aceasta din urmă nu dispune sau, pe de altă parte, îi impune acesteia să exercite competențe care nu mai pot contribui la o clarificare a situației de fapt. Cu toate acestea, nu există o neîndeplinire a obligațiilor din partea Comisiei, astfel încât nu există o situație specială în sensul articolului 239 din Codul vamal.

               2)

               Tribunalul ar fi denaturat elementele de probă privind existența unei situații speciale în sensul articolului 239 din Codul vamal.
               Tribunalul a constatat, contrar documentelor din dosar, că semnăturile care figurează pe certificatele de circulație a mărfurilor în discuție erau cele ale domnului R și că Letonia nu a furnizat amprentele ștampilelor originale utilizate de birourile vamale Jelgava și Bauska. Dacă Tribunalul ar fi apreciat în mod corect elementele de probă, ar fi trebuit să ajungă la concluzia că Comisia a efectuat o verificare suficientă a situației de fapt în ceea ce privește importul de țesături de in și că era pe deplin întemeiată să considere că nu este vorba o situație specială în sensul articolului 239 din Codul vamal.

               3)

               Tribunalul ar fi interpretat în mod eronat articolul 239 din Codul vamal în ceea ce privește existența unei situații speciale.
               Tribunalul nu ar fi efectuat o comparație a pretinsei neîndepliniri a obligațiilor de către Comisie și a intereselor importatorului, care a utilizat certificate de circulație a mărfurilor false. În lipsa unei comparații a intereselor, Tribunalul a aplicat în mod eronat articolul 239 din Codul vamal, întrucât, în prezenta cauză, interesele Uniunii Europene cu privire la respectarea dispozițiilor vamale prevalează asupra intereselor importatorului.

               4)

               Tribunalul ar fi interpretat în mod eronat articolul 239 din Codul vamal în ceea ce privește neglijența evidentă din partea Combaro SA.
               Tribunalul ar fi solicitat în mod eronat ca Comisia să dovedească o încălcare intenționată a regulilor de origine de către importator. Dacă ar fi aplicat corect regulile privind sarcina probei, Tribunalul ar fi trebuit să recunoască faptul că îndoielile, care ar fi trebuit să existe în mod justificat, sunt deja suficiente pentru ca un importator să fie obligat să solicite, cel puțin din partea exportatorilor săi, informații și clarificări utile pentru operațiunile vamale în cauză.

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO 1992, L 302, p. 1, Ediție specială 02/vol. 5, p. 58).


title: Cauza T-695/15: Hotărârea Tribunalului din 3 octombrie 2017 – BMB/EUIPO – Ferrero (Recipient pentru dulciuri) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un recipient pentru dulciuri — Marca internațională tridimensională anterioară — Forma unui recipient standard care poate fi umplut cu dulciuri — Risc de confuzie — Aplicarea dreptului național — Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Articolul 62 și articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/39

         Hotărârea Tribunalului din 3 octombrie 2017 – BMB/EUIPO – Ferrero (Recipient pentru dulciuri)
   (Cauza T-695/15) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă un recipient pentru dulciuri - Marca internațională tridimensională anterioară - Forma unui recipient standard care poate fi umplut cu dulciuri - Risc de confuzie - Aplicarea dreptului național - Articolul 25 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Articolul 62 și articolul 63 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002”])
   (2017/C 382/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BMB sp. z o.o. (Grójec, Polonia) (reprezentant: K. Czubkowski, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ferrero SpA (Alba, Italia) (reprezentant: M. Kefferpütz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 8 septembrie 2015 (cauza R 1150/2012-3) privind o procedură de nulitate între Ferrero și BMB

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă BMB sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-636/17: Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – PlasticsEurope/ECHA

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/54

         Acțiune introdusă la 15 septembrie 2017 – PlasticsEurope/ECHA
   (Cauza T-636/17)
   (2017/C 382/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PlasticsEurope (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: R. Cana, E. Mullier și F. Mattioli, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei acțiunii;

               —

               anularea deciziei, publicată la 7 iulie 2017, de a actualiza intrarea existentă pentru Bisphenol A în lista substanțelor candidate ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită în temeiul articolului 57 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială 13/vol. 60, p. 3, denumit în continuare „Regulamentul REACH”);

               —

               obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               impunerea oricăror alte măsuri necesare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către pârâtă a principiului securității juridice prin aplicarea unor criterii incoerente și imprevizibile pentru a evalua pretinsele proprietăți de afectare a sistemului endocrin (denumite în continuare „ASE”) pentru sănătatea umană ale BPA.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere și și-a încălcat obligația de diligență.

                           —

                           Pârâta nu a dovedit că PBA este o substanță care afectează sistemul endocrin pentru care există dovezi științifice ale unor probabile efecte grave asupra sănătății umane și a mediului, care suscită un nivel de îngrijorare echivalent cu cel pentru alte substanțe enumerate la literele (a)-(e) ale articolului 57 din Regulamentul REACH, având în vedere că (i) pârâta a urmărit numai stabilirea faptului că BPA are pretinse „proprietăți de afectare a sistemului endocrin”, (ii) identificarea BPA nu respectă criteriile prevăzute în articolul 57 litera (f) din Regulamentul REACH și principiile generale ale dreptului Uniunii și (iii) pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că nu a considerat stabilirea unui nivel de siguranță un factor relevant pentru evaluarea BPA în raport cu criteriile articolului 57 litera (f) din Regulamentul REACH și

                           —

                           pârâta nu a luat în considerare toate informațiile relevante și în special studiul CLARITY-BPA.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime prin neluarea în considerare a unor studii așteptate care erau recunoscute drept relevante pentru evaluarea pretinselor proprietăți ASE ale BPA și în special a studiului CLARITY-BPA și prin faptul că nu a considerat stabilirea unui nivel de siguranță un factor relevant pentru determinarea nivelului de îngrijorare echivalent.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a articolului 59 și a articolului 57 litera (f) din Regulamentul REACH prin identificarea BPA drept o substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită pe baza criteriilor vizate în articolul 57 litera (f), întrucât articolul 57 litera (f) acoperă numai substanțele care nu au fost încă identificate în temeiul articolului 57 literele (a)-(e).

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a articolului 2 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul REACH întrucât intermediarii sunt exceptați de la titlul VII în ansamblul său și nu intră astfel în domeniul de aplicare al articolelor 57 și 59 și în domeniul de aplicare al autorizării.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către decizia atacată a principiului proporționalității, întrucât includerea BPA în lista substanțelor candidate atunci când este un neintermediar depășește limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru atingerea obiectivului urmărit și nu este măsura cea mai puțin constrângătoare la care ar fi putut să recurgă agenția.


title: Cauza C-56/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd [Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d) — Marca verbală a Uniunii Europene PORT CHARLOTTE — Cerere de declarare a nulității acestei mărci — Protecție conferită denumirilor de origine anterioare „Porto” și „Port” în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 și al dreptului național — Caracter exhaustiv al protecției conferite acestor denumiri de origine — Articolul 118m din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 — Noțiunile „utilizare” și „evocare” ale unei denumiri de origine protejate]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/14

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017 – Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)/Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd
   (Cauza C-56/16) (1)

   ([Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d) - Marca verbală a Uniunii Europene PORT CHARLOTTE - Cerere de declarare a nulității acestei mărci - Protecție conferită denumirilor de origine anterioare „Porto” și „Port” în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 și al dreptului național - Caracter exhaustiv al protecției conferite acestor denumiri de origine - Articolul 118m din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 - Noțiunile „utilizare” și „evocare” ale unei denumiri de origine protejate])
   (2017/C 382/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: E. Zaera Cuadrado și O. Mondéjar Ortuño, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers, I. Galindo Martín, J. Samnadda și T. Scharf, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (reprezentant: P. Sousa e Silva, avocat), Bruichladdich Distillery Co.Ltd (reprezentant: S. Havard Duclos, avocat)

      Intervenient în susținerea părții Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo și A. Alves, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 18 noiembrie 2015, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto/OAPI – Bruichladdich Distillery (PORT CHARLOTTE) (T-659/14, EU:T:2015:863).

               2)

               Respinge acțiunea în cauza T-659/14 formulată de Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 8 iulie 2014 (cauza R 946/2013-4).

               3)

               Obligă Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Bruichladdich Distillery Co. Ltd în cadrul celor două proceduri.

               4)

               Republica Portugheză și Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-206/16: Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2017 – Bodegas Verdúguez/EUIPO (TRES TOROS 3) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TRES TOROS 3 — Motiv absolut de refuz — Marcă de vin care cuprinde indicații geografice — Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr 207/2009”]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/40

         Hotărârea Tribunalului din 28 septembrie 2017 – Bodegas Verdúguez/EUIPO (TRES TOROS 3)
   (Cauza T-206/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TRES TOROS 3 - Motiv absolut de refuz - Marcă de vin care cuprinde indicații geografice - Articolul 7 alineatul (1) litera (j) din Regulamentul (CE) nr 207/2009”])
   (2017/C 382/48)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Spania) (reprezentant: J. García Domínguez, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și A. Muñiz Rodríguez, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 24 februarie 2016 (cauza R 407/2015-5), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal TRES TOROS 3 ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Bodegas Verdúguez, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza T-674/17: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2017 – Le Port de Bruxelles și Région de Bruxelles-Capitale/Comisia

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/60

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2017 – Le Port de Bruxelles și Région de Bruxelles-Capitale/Comisia
   (Cauza T-674/17)
   (2017/C 382/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Le Port de Bruxelles (Bruxelles, Belgia) și Région de Bruxelles-Capitale (Bruxelles) (reprezentant: J. Vanden Eynde, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității cererii introductive în privința fiecăruia dintre reclamanți și, în consecință, anularea Deciziei Comisiei SA.38393 (2016CP, ex 2015/E) – Impozitarea porturilor din Belgia [C(2017)5174 final];

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               în consecință, anularea deciziei Comisiei Europene prin care s-a considerat drept ajutor de stat incompatibil cu piața internă faptul că activitățile economice ale porturilor belgiene, și în special ale celor valone, nu sunt supuse impozitului pe profit;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă un motiv unic care este în esență identic sau similar cu cel invocat în cauza T-673/17, Port autonome du Centre et de l’Ouest și alții/Comisia.


title: Cauzele C-168/16 și C-169/16: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Cour du travail de Mons – Belgia) – Sandra Nogueira și alții/Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Designated Activity Company, fostă Ryanair Ltd (C-169/16) [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competență judiciară — Competența în materia contractelor individuale de muncă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 19 punctul 2 litera (a) — Noțiunea „locul în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit activitatea” — Sectorul aerian — Personal de cabină — Regulamentul (CEE) nr. 3922/91 — Noțiunea „bază de reședință”]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/17

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 septembrie 2017 (cereri de decizii preliminare formulate de Cour du travail de Mons – Belgia) – Sandra Nogueira și alții/Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Designated Activity Company, fostă Ryanair Ltd (C-169/16)
   (Cauzele C-168/16 și C-169/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competență judiciară - Competența în materia contractelor individuale de muncă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 19 punctul 2 litera (a) - Noțiunea „locul în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit activitatea” - Sectorul aerian - Personal de cabină - Regulamentul (CEE) nr. 3922/91 - Noțiunea „bază de reședință”])
   (2017/C 382/20)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour du travail de Mons

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar (C-169/16)

      Intimată: Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Ryanair Designated Activity Company, fostă Ryanair Ltd (C-169/16)

      Dispozitivul

   Articolul 19 punctul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, în cazul unei acțiuni introduse de un membru al personalului navigant al unei companii aeriene sau al personalului pus la dispoziția acesteia și pentru a determina competența instanței sesizate, noțiunea „locul în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit activitatea” în sensul acestei dispoziții nu poate fi asimilată cu noțiunea „bază de reședință” în sensul anexei III la Regulamentul (CEE) nr. 3922/91 al Consiliului din 16 decembrie 1991 privind armonizarea cerințelor tehnice și a procedurilor administrative în domeniul aviației civile, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1899/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006. Noțiunea „bază de reședință” constituie însă un indiciu semnificativ pentru a determina „locul în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit activitatea”.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-320/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Elenă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Articolul 4 alineatele (1) și (3) — Tratare secundară sau tratare echivalentă]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/6

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 14 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-320/15) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Articolul 4 alineatele (1) și (3) - Tratare secundară sau tratare echivalentă])
   (2017/C 382/04)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Zavvos și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: C. Brodie și J. Kraehling, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin faptul că nu a asigurat o tratare secundară sau o tratare echivalentă a apelor urbane reziduale provenite de la aglomerările Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia și Galatista, al căror echivalent locuitor este cuprins între 2 000 și 10 000, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1137/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană și Republica Elenă suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015.


title: Cauza C-503/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Évora – Portugalia) – Luís Isidro Delgado Mendes/Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA (Trimitere preliminară — Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto — Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE, 90/232/CEE și 2009/103/CE — Furt al unui vehicul — Accident de circulație — Vătămări corporale şi prejudicii materiale suferite de persoana asigurată proprietar al vehiculului, în calitate de pieton — Răspundere civilă — Despăgubire — Acoperire prin asigurarea obligatorie — Clauze de excludere — Reglementare națională prin care se exclude persoana asigurată proprietar al vehiculului de la despăgubirea prin asigurare — Compatibilitatea cu aceste directive — Noțiunea „terț victimă”)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/25

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 14 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Évora – Portugalia) – Luís Isidro Delgado Mendes/Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA
   (Cauza C-503/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Asigurare obligatorie de răspundere civilă auto - Directivele 72/166/CEE, 84/5/CEE, 90/232/CEE și 2009/103/CE - Furt al unui vehicul - Accident de circulație - Vătămări corporale şi prejudicii materiale suferite de persoana asigurată proprietar al vehiculului, în calitate de pieton - Răspundere civilă - Despăgubire - Acoperire prin asigurarea obligatorie - Clauze de excludere - Reglementare națională prin care se exclude persoana asigurată proprietar al vehiculului de la despăgubirea prin asigurare - Compatibilitatea cu aceste directive - Noțiunea „terț victimă”))
   (2017/C 382/29)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Évora

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Luís Isidro Delgado Mendes

      Pârâtă: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005, precum și articolul 1a din A treia directivă 90/232/CEE a Consiliului din 14 mai 1990 privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14, trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care exclude de la acoperire și, în consecință, de la despăgubirea prin asigurarea obligatorie de răspundere civilă auto vătămările corporale și daunele materiale suferite de un pieton care a fost victima unui accident de circulație, pentru simplul motiv că acest pieton era titularul poliţei de asigurare și proprietarul vehiculului care a cauzat aceste daune.

      (1)  JO C 454, 5.12.2016.


title: Cauza C-471/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 7 august 2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 7 august 2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover
   (Cauza C-471/17)
   (2017/C 374/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Pârât: Hauptzollamt Hannover

      Întrebările preliminare

   Fideaua prăjită în baie de ulei constituie mâncare cu fidea „uscată” în sensul subpoziției 1902 3010 din NC (1)?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO 1987, L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3).


title: Cauzele conexateC-643/15 și C-647/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2017 – Republica Slovacă (C-643/15) și Ungaria (C-647/15)/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Decizia (UE) 2015/1601 — Măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Republicii Elene și al Republicii Italiene — Situație de urgență caracterizată de un aflux brusc de resortisanți ai unor țări terțe pe teritoriul unor state membre — Transferul acestor resortisanți pe teritoriul celorlalte state membre — Alocări de transfer — Articolul 78 alineatul (3) TFUE — Temei juridic — Condiții de aplicare — Noțiunea „act legislativ” — Articolul 289 alineatul (3) TFUE — Caracterul obligatoriu pentru Consiliul Uniunii Europene al concluziilor adoptate de Consiliul European — Articolul 15 alineatul (1) TUE și articolul 68 TFUE — Norme fundamentale de procedură — Modificarea propunerii Comisiei Europene — Solicitarea unei noi consultări a Parlamentului European și a unui vot unanim în cadrul Consiliului Uniunii Europene — Articolul 293 TFUE — Principiile securității juridice și proporționalității]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 septembrie 2017 – Republica Slovacă (C-643/15) și Ungaria (C-647/15)/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauzele conexateC-643/15 și C-647/15) (1)

   ([Acțiune în anulare - Decizia (UE) 2015/1601 - Măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Republicii Elene și al Republicii Italiene - Situație de urgență caracterizată de un aflux brusc de resortisanți ai unor țări terțe pe teritoriul unor state membre - Transferul acestor resortisanți pe teritoriul celorlalte state membre - Alocări de transfer - Articolul 78 alineatul (3) TFUE - Temei juridic - Condiții de aplicare - Noțiunea „act legislativ” - Articolul 289 alineatul (3) TFUE - Caracterul obligatoriu pentru Consiliul Uniunii Europene al concluziilor adoptate de Consiliul European - Articolul 15 alineatul (1) TUE și articolul 68 TFUE - Norme fundamentale de procedură - Modificarea propunerii Comisiei Europene - Solicitarea unei noi consultări a Parlamentului European și a unui vot unanim în cadrul Consiliului Uniunii Europene - Articolul 293 TFUE - Principiile securității juridice și proporționalității])
   (2017/C 374/05)
   Limba de procedură: slovaca și maghiara

      Părțile

      Reclamante: Republica Slovacă (reprezentant: Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (C-643/15) și Ungaria (C-647/15) (reprezentanți: M. Z. Fehér și G. Koós, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantelor: Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Kamejsza, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Chavrier, K. Pleśniak, N. Pethő și Z. Kupčová, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Regatul Belgiei (reprezentanți: J. Van Holm, M. Jacobs și C. Pochet, agenți), Republica Federală Germania [reprezentanți: T Henze, R. Kanitz și J. Möller (C-647/15), agenți], Republica Elenă (reprezentanți: M. Michelogiannaki și A. Samoni-Rantou, agenți), Republica Franceză (reprezentanți: D. Colas, F.-X. Bréchot și E. Armoet, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistați de L. D’Ascia, avvocato dello Stato), Marele Ducat al Luxemburgului (reprezentanți: A. Germeaux, C. Schiltz și D. Holderer, agenți), Regatul Suediei (reprezentanți: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, O. Widgren, E. Karlsson și L. Swedenborg, agenți), Comisia Europeană [reprezentanți: M. Condou-Durande și K. Talabér-Ritz (C-647/15), J. Baquero Cruz, A. Tokár (C-643/15) și G. Wils, agenți]

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Obligă Republica Slovacă și Ungaria să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Regatul Belgiei, Republica Federală Germania, Republica Elenă, Republica Franceză, Republica Italiană, Marele Ducat al Luxemburgului, Republica Polonă, Regatul Suediei, precum și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-454/17 P: Recurs introdus la 27 iulie 2017 de Vincent Piessevaux împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 mai 2017 în cauza T-519/16, Vincent Piessevaux/Consiliul Uniunii Europene

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/14

         Recurs introdus la 27 iulie 2017 de Vincent Piessevaux împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 mai 2017 în cauza T-519/16, Vincent Piessevaux/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-454/17 P)
   (2017/C 374/19)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Vincent Piessevaux (reprezentant: L. Ponteville, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii pronunțate de Tribunal la 17 mai 2017 în cauza T-519/16;

               —

               admiterea cererii recurentului potrivit concluziilor pe care le-a prezentat în fața Tribunalului;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv de recurs este întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, a articolului 77 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statutul menționat. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins excepția de nelegalitate a Comunicării către personal 113/11 a AIPN al Consiliului, care instituie o derogare de la articolul 9 al treilea paragraf ultima teză din Decizia Consiliului din 11 octombrie 2011 de adoptare a dispozițiilor generale de aplicare referitoare la articolele 11 și 12 din anexa VIII a Statutului funcționarilor privind transferul drepturilor de pensie („DGA 2011”) – derogare în temeiul căreia dispozițiile generale de aplicare adoptate la 29 aprilie 2004 („DGA 2004”) continuă să se aplice numai în cazurile în care AIPN a notificat o propunere de spor de ani de contribuție persoanei interesate, iar aceasta și-a exprimat consimțământul anterior intrării în vigoare a DGA 2011. Astfel, motivarea acestei respingeri, care figurează la punctele 68-71 din hotărârea atacată, este contrară principiului egalității de tratament, articolului 77 din statutul funcționarilor și articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statutul menționat.
   Al doilea motiv de recurs este întemeiat pe denaturarea primului aspect al celui de al treilea motiv de anulare invocat de recurent, pe nerespectarea caracterului autentic al actelor, pe lipsa motivării și pe încălcarea principiului egalității de tratament. Astfel, Tribunalul a săvârșit erori de drept:

               —

               la punctele 73, 74, 80 și 81 din hotărârea atacată, denaturând primul aspect al celui de al treilea motiv de anulare și nerespectând caracterul autentic al înscrisurilor recurentului, stabilind în mod nejustificat că recurentul a invocat încălcarea principiului protecției încrederii legitime;

               —

               la punctele 73-100 din hotărârea atacată, prin faptul că s-a abținut să răspundă, încălcând astfel articolul 36 din statutul Curții, la primul aspect al celui de al treilea motiv de anulare care este întemeiată pe încălcarea principiului egalității de tratament, iar nu pe cea a principiului protecției încrederii legitime;

               —

               la punctele 82-100 din hotărârea atacată – în ipoteza în care ar trebui totuși să se considere că punctele 82-100 sau o parte dintre acestea sau anumite elemente din acestea constituie un răspuns la primul aspect al celui de al treilea motiv de anulare – respingând excepția de nelegalitate a articolului 9 al treilea paragraf ultima teză din DGA 2011, invocată de recurent și întemeiată pe încălcarea principiului egalității de tratament.


title: Cauza C-87/17 P: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 5 iulie 2017 – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Acțiune în despăgubire — Pretinsa neconformitate cu dreptul Uniunii a reglementării austriece în materie de contribuții pentru jocurile de noroc — Lipsa adresării, de către instanțele naționale, a unei întrebări preliminare Curții — Necompetență vădită a instanței Uniunii)

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/11

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 5 iulie 2017 – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza C-87/17 P) (1)

   ((Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Acțiune în despăgubire - Pretinsa neconformitate cu dreptul Uniunii a reglementării austriece în materie de contribuții pentru jocurile de noroc - Lipsa adresării, de către instanțele naționale, a unei întrebări preliminare Curții - Necompetență vădită a instanței Uniunii))
   (2017/C 374/15)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (reprezentant: A. Schuster, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-528/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 4 septembrie 2017 – Milan Božičevič Ježovnik/Republika Slovenija

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 4 septembrie 2017 – Milan Božičevič Ježovnik/Republika Slovenija
   (Cauza C-528/17)
   (2017/C 374/29)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile

      Reclamant: Milan Božičevič Ježovnik

      Pârâtă: Republika Slovenija

      Întrebările preliminare

               1)

               Importatorul (declarantul), care, la momentul importului, solicită scutirea de plata TVA-ului (import potrivit regimului 42), întrucât mărfurile sunt destinate să fie livrate în alt stat membru, răspunde pentru plata TVA-ului (atunci când se constată ulterior că nu sunt îndeplinite condițiile necesare pentru scutire) în același mod în care răspunde pentru plata datoriei vamale?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ, răspunderea importatorului (declarantului) este aceeași cu răspunderea persoanei impozabile care efectuează o livrare intracomunitară de bunuri scutite, potrivit articolului 138 alineatul (1) din Directiva TVA?

               3)

               În acest din urmă caz, elementul subiectiv întrunit în persoana importatorului (declarant) constând în intenția de a frauda sistemul TVA trebuie evaluat în mod diferit față de cazul livrării intracomunitare de bunuri prevăzute la articolul 138 alineatul (1) din Directiva TVA? Această evaluare trebuie să fie mai puțin strictă, având în vedere faptul că în regimul vamal 42 scutirea de plata TVA-ului trebuie să fie autorizată în prealabil de autoritatea vamală, sau trebuie să fie mai restrictivă, întrucât este vorba despre tranzacții legate de prima intrare pe piața internă a Uniunii Europene a unor bunuri provenite din țări terțe?


title: Cauza C-255/17: Ordonanța președintelui Curții din 28 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/24

         Ordonanța președintelui Curții din 28 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Hamburg – Germania) – Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA
   (Cauza C-255/17) (1)

   (2017/C 374/36)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 28.8.2017.


title: Cauza T-586/15: Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – NBC Fourth Realty (NaraMaxx) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NaraMaxx — Marca națională verbală anterioară MAXX — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsă de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               6.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 374/28

         Hotărârea Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret/EUIPO – NBC Fourth Realty (NaraMaxx)
   (Cauza T-586/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NaraMaxx - Marca națională verbală anterioară MAXX - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsă de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 374/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi (Osmangazi-Bursa, Turcia) (reprezentanţi: M. López Camba și L. Monzón de la Flor, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: NBC Fourth Realty Corp. (North Las Vegas, Nevada, Statele Unite) (reprezentanţi: inițial D. Stone și A. Dykes, ulterior A. Smith, solicitors, și S. Malynicz, QC)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 27 iulie 2015 (cauza R 1073/2014-4) referitoare la o procedură de opoziție între NBC Fourth Realty și Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza C-60/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Suedia) – Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket [Trimitere preliminară — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe — Articolul 28 — Detenție în scopul transferului unui solicitant de protecție internațională către statul membru responsabil — Termen pentru efectuarea transferului — Durată maximă a detenției — Calculare — Acceptarea cererii de preluare anterior plasării în detenție — Suspendarea punerii în aplicare a deciziei de transfer]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Suedia) – Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket
   (Cauza C-60/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe - Articolul 28 - Detenție în scopul transferului unui solicitant de protecție internațională către statul membru responsabil - Termen pentru efectuarea transferului - Durată maximă a detenției - Calculare - Acceptarea cererii de preluare anterior plasării în detenție - Suspendarea punerii în aplicare a deciziei de transfer])
   (2017/C 382/17)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mohammad Khir Amayry

      Pârât: Migrationsverket

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 28 din Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de un resortisant al unei țări terțe sau de un apatrid, citit în lumina articolului 6 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că, într-o situație în care detenția unui solicitant de protecție internațională începe după ce statul membru solicitat a acceptat cererea de preluare, această detenție poate fi menținută maximum două luni, cu condiția, pe de o parte, ca durata detenției să nu depășească timpul necesar pentru procedura de transfer, apreciat ținând seama de cerințele concrete ale acestei proceduri în fiecare caz în parte, și, pe de altă parte, ca, dacă este cazul, această durată să nu se prelungească mai mult de șase săptămâni de la data la care apelul sau revizuirea nu mai are efect suspensiv și

                           —

                           se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care permite, într-o asemenea situație, să se mențină detenția respectivă timp de trei sau de douăsprezece luni în cursul cărora transferul putea fi valabil efectuat.

               2)

               Articolul 28 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că nu este necesar ca din termenul de șase săptămâni de la momentul în care apelul sau revizuirea nu mai are efect suspensiv, instituit prin această dispoziție, să se deducă numărul de zile în care persoana în cauză a fost deja deținută după ce un stat membru a acceptat cererea de preluare sau de reprimire.

               3)

               Articolul 28 alineatul (3) din Regulamentul nr. 604/2013 trebuie interpretat în sensul că termenul de șase săptămâni de la momentul în care apelul sau revizuirea nu mai are efect suspensiv, instituit prin această dispoziție, se aplică și atunci când suspendarea punerii în aplicare a deciziei de transfer nu a fost solicitată în mod expres de persoana în cauză.

      (1)  JO 111, 29.3.2016.


title: Cauza C-188/17 P: Recurs introdus la 12 aprilie 2017 de Slavcho Asenov Todorov împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a noua) din 14 martie 2017 în cauza T-839/16, Todorov/Curtea de Justiție a Uniunii Europene

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/26

         Recurs introdus la 12 aprilie 2017 de Slavcho Asenov Todorov împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a noua) din 14 martie 2017 în cauza T-839/16, Todorov/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza C-188/17 P)
   (2017/C 382/31)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Recurent: Slavcho Asenov Todorov (reprezentant: K. Mladenova, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   Prin Ordonanța din 7 septembrie 2017, Curtea (Camera a zecea) a respins recursul ca vădit inadmisibil.


title: Cauza C-521/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 1 septembrie 2017 – c.v. SNB-REACT și alții/Deepak Mehta

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/34

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tallinna Ringkonnakohus (Estonia) la 1 septembrie 2017 – c.v. SNB-REACT și alții/Deepak Mehta
   (Cauza C-521/17)
   (2017/C 382/41)
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tallinna Ringkonnakohus

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: c.v. SNB-REACT și alții

      Pârât: Deepak Mehta

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 litera (c) din Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (1) trebuie interpretat în sensul că statele membre au obligația să recunoască organismele de gestionare colectivă, având calitatea de a-i reprezenta pe titularii de mărci, ca persoane autorizate să formuleze, în scopul apărării drepturilor titularilor de mărci, căi de atac în nume propriu în cadrul unei proceduri judiciare și să invoce, în calitate de reclamanți, pretenții în instanță privind respectarea drepturilor titularilor de mărci?

               2)

               Articolele 12, 13 și 14 din Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (2) trebuie interpretate în sensul că, printre furnizorii de servicii menționați în aceste dispoziții, cărora li se aplică derogările în materie de răspundere prevăzute de acestea, se numără și un furnizor al cărui serviciu constă numai în înregistrarea de adrese IP, facilitând corelarea anonimă a adreselor IP cu domeniile, precum și în închirierea acestor adrese IP?

      (1)  JO L 157, 30.4.2004, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56.

      (2)  JO L 178, 17.7.2000, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257.


title: Cauza C-300/16 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Frucona Košice a.s. (Recurs — Ajutoare de stat — Noțiunea „ajutor” — Noțiunea „avantaj economic” — Criteriul creditorului privat — Condiții de aplicabilitate — Aplicare — Obligații ale Comisiei Europene de a efectua o investigație)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/24

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 20 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Frucona Košice a.s.
   (Cauza C-300/16 P) (1)

   ((Recurs - Ajutoare de stat - Noțiunea „ajutor” - Noțiunea „avantaj economic” - Criteriul creditorului privat - Condiții de aplicabilitate - Aplicare - Obligații ale Comisiei Europene de a efectua o investigație))
   (2017/C 382/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Walkerová, L. Armati, T. Maxian Rusche și B. Stromsky, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Frucona Košice a.s. (reprezentanți: K. Lasok, QC, B. Hartnett, barrister, J. Holmes, QC, și O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016.


title: Cauza T-153/17: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2017 – FV/Consiliul

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/45

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2017 – FV/Consiliul
   (Cauza T-153/17)
   (2017/C 382/56)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: FV (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea rapoartelor de evaluare pentru anii 2014 și 2015, adoptate definitiv la 5 decembrie 2016;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocată trei motive considerând că în speță rapoartele de evaluare pe anii 2014 și 2015 adoptate de Consiliul Uniunii Europene în privința sa sunt viciate de o eroare vădită de apreciere, de o motivare insuficientă, precum și de o încălcare a obligației de solicitudine.


title: Cauza T-755/16: Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2017 – La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Take your time Pay After — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/44

         Hotărârea Tribunalului din 26 septembrie 2017 – La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After)
   (Cauza T-755/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Take your time Pay After - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 prima teză din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 382/54)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Alessandro La Rocca (Anzio, Italia) (reprezentanți: A. Perani și J. Graffer, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 4 august 2016 (cauza R 406/2016-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Take your time Pay After ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul Alessandro La Rocca la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 475, 19.12.2016.


title: Cauza C-480/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 9 august 2017 – Frank Montag/Finanzamt Köln-Mitte

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 9 august 2017 – Frank Montag/Finanzamt Köln-Mitte
   (Cauza C-480/17)
   (2017/C 382/39)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Frank Montag

      Pârât: Finanzamt Köln-Mitte

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE se opune reglementării unui stat membru potrivit căreia contribuțiile obligatorii ale persoanei impozabile nerezidente la un sistem de pensii profesionale (întemeiate pe calitatea sa de membru al unui barou dintr-un stat membru, indispensabilă, din motive legate de reglementarea juridică a profesiei, pentru desfășurarea activității în mai multe state membre) nu sunt deduse din venit în cadrul unei obligații fiscale limitate, în timp ce în cazul persoanelor impozabile rezidente, în cadrul supunerii la impozitarea integrală, dreptul național acordă un drept de deducere din venit, în cuantum limitat?

               2)

               Articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE se opune reglementării descrise la prima întrebare atunci când persoana impozabilă, pe lângă contribuțiile obligatorii, plătește contribuții suplimentare – voluntare – la un sistem de pensii profesionale, iar statul membru nu permite deducerea acestora din venit, în pofida faptului că plățile ulterioare ale pensiei în statul membru respectiv vor fi supuse impozitării în temeiul dreptului național, probabil tot în cadrul unei obligații fiscale limitate?

               3)

               Articolul 49 TFUE coroborat cu articolul 54 TFUE se opune reglementării descrise la prima întrebare atunci când, independent de admiterea persoanei impozabile în barou și de plata contribuțiilor la sistemul de pensii profesionale, aceasta achită în mod voluntar contribuții la un fond de pensii private pe care statul membru nu le ia în considerare ca deduceri din venit, în pofida faptului că plățile ulterioare ale pensiei în statul membru respectiv vor fi supuse impozitării în temeiul dreptului național, probabil tot în cadrul unei obligații fiscale limitate?


title: Cauza C-591/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Decizia 2011/678/UE — Ajutor de stat în favoarea finanțării testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă (EST) la bovine — Ajutor incompatibil cu piața internă — Obligație de recuperare — Neexecutare]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-591/14) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Decizia 2011/678/UE - Ajutor de stat în favoarea finanțării testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă (EST) la bovine - Ajutor incompatibil cu piața internă - Obligație de recuperare - Neexecutare])
   (2017/C 382/03)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, B. Stromsky, S. Noë și H. van Vliet, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: C. Pochet, L. Van den Broeck și J.-C. Halleux, agenți, asistați de L. Van den Hende și J. Charles, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neluarea tuturor măsurilor necesare pentru recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor de stat declarate ilegale și incompatibile cu piața internă prin articolul 1 alineatele (3) și (4) din Decizia 2011/678/UE a Comisiei din 27 iulie 2011 privind ajutorul de stat în favoarea finanțării testelor pentru depistarea formelor de encefalopatie spongiformă transmisibilă (EST) la bovine puse în aplicare de Belgia [ajutorul de stat C 44/08 (fostul NN 45/04)] și prin neinformarea Comisiei Europene în legătură cu măsurile adoptate pentru a se conforma acestei decizii, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 288 al patrulea paragraf TFUE și al articolelor 2-4 din decizia menționată.

               2)

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza C-552/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera prestare a serviciilor — Autovehicule — Închirierea sau leasingul unui autovehicul de către o persoană care are reședința într-un stat membru de la un furnizor stabilit în alt stat membru — Taxă de înmatriculare — Plata integrală a taxei la momentul înmatriculării — Condiții de rambursare a taxei — Proporționalitate)

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/7

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 19 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-552/15) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera prestare a serviciilor - Autovehicule - Închirierea sau leasingul unui autovehicul de către o persoană care are reședința într-un stat membru de la un furnizor stabilit în alt stat membru - Taxă de înmatriculare - Plata integrală a taxei la momentul înmatriculării - Condiții de rambursare a taxei - Proporționalitate))
   (2017/C 382/06)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Wasmeier și J. Tomkin, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentanți: E. Creedon, L. Williams și M. A. Joyce, agenți, asistați de M. Collins, SC, S. Kingston și C. Daly, BL)

      Dispozitivul

               1)

               Prin impunerea obligației de a plăti integral în mod anticipat taxa de înmatriculare a vehiculelor aplicabilă în cazul înmatriculării definitive, indiferent de durata limitată reală a utilizării preconizate în Irlanda a unui vehicul importat în acest stat și în condițiile în care durata temporară a leasingului sau a închirierii a fost stabilită cu precizie și este cunoscută în mod anticipat, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE.

               2)

               Prin faptul că nu a prevăzut plata unor dobânzi cu ocazia rambursării taxei de înmatriculare a vehiculelor și prin deducerea cu titlu de costuri administrative a sumei de 500 de euro din cuantumul taxei de înmatriculare care trebuie rambursat, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE.

               3)

               Obligă Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 414, 14.12.2015.


title: Cauza C-589/15 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 septembrie 2017 – Alexios Anagnostakis/Comisia Europeană [Recurs — Drept instituțional — Inițiativă cetățenească care invită Comisia Europeană să prezinte o propunere legislativă privind anularea datoriei publice pentru statele membre aflate în stare de necesitate — Cerere de înregistrare — Refuz al Comisiei — Lipsă vădită de competență a Comisiei — Regulamentul (UE) nr. 211/2011 — Articolul 4 alineatul (2) litera (b) — Obligația de motivare — Articolul 122 TFUE — Articolul 136 TFUE — Încălcare]

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/10

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 12 septembrie 2017 – Alexios Anagnostakis/Comisia Europeană
   (Cauza C-589/15 P) (1)

   ([Recurs - Drept instituțional - Inițiativă cetățenească care invită Comisia Europeană să prezinte o propunere legislativă privind anularea datoriei publice pentru statele membre aflate în stare de necesitate - Cerere de înregistrare - Refuz al Comisiei - Lipsă vădită de competență a Comisiei - Regulamentul (UE) nr. 211/2011 - Articolul 4 alineatul (2) litera (b) - Obligația de motivare - Articolul 122 TFUE - Articolul 136 TFUE - Încălcare])
   (2017/C 382/10)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Alexios Anagnostakis (reprezentanți: A. Anagnostakis, dikigoros, F. Moyse, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis et H. Krämer, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Alexios Anagnostakis la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 7, 11.1.2016.


title: Cauza C-473/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 2 august 2017 – Repsol Butano S.A./Administración del Estado

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 2 august 2017 – Repsol Butano S.A./Administración del Estado
   (Cauza C-473/17)
   (2017/C 382/37)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Repsol Butano S.A.

      Pârâtă: Administración del Estado

      Întrebările preliminare

               1)

               Măsura privind stabilirea unui preț maxim pentru butelia de gaz lichefiat, drept măsură de protecție a utilizatorilor vulnerabili din punct de vedere social, este compatibilă cu jurisprudența stabilită în Hotărârea Federutility (1) sau respectă principiul proporționalității în cazul în care există, în mod alternativ sau cumulativ, una dintre împrejurările enumerate în continuare:

                           —

                           măsura este adoptată cu caracter general pentru toți consumatorii și pentru o perioadă nedeterminată, „întrucât condițiile de concurență pe această piață nu sunt considerate suficiente”;

                           —

                           măsura este în vigoare de peste 28 ani;

                           —

                           măsura poate contribui la menținerea situației de concurență redusă, deoarece constituie un obstacol pentru intrarea pe piață a noilor operatori?

               2)

               O măsură privind distribuția obligatorie la domiciliu a gazului lichefiat îmbuteliat, adoptată ca măsură de protecție a utilizatorilor vulnerabili din punct de vedere social sau a locuitorilor din zonele cu acces dificil, este compatibilă cu jurisprudența stabilită în Hotărârea Federutility menționată anterior sau cu principiul proporționalității în cazul în care există, în mod alternativ sau cumulativ, una dintre împrejurările enumerate în întrebarea anterioară?

      (1)  Hotărârea din 20 aprilie 2010, Federutility și alții, C-265/08, EU:C:2010:205.


title: Cauza T-554/17: Acțiune introdusă la 16 august 2017 – González Calvet/SRB

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/47

         Acțiune introdusă la 16 august 2017 – González Calvet/SRB
   (Cauza T-554/17)
   (2017/C 382/58)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: Ramón González Calvet (Barcelona, Spania) și Joan González Calvet (Barcelona, Spania) (reprezentant: P. Molina Bosch, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului să considere prezenta acțiune ca fiind formulată împotriva Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție și, după desfășurarea procedurii adecvate, să pronunțe o hotărâre prin care să admită prezenta acțiune, să declare nulitatea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție și să declare ca fiind lipsite de efect punerea în aplicare a deciziei menționate și acțiunile întreprinse ca urmare a punerii în aplicare a acestei decizii. În cazul în care Tribunalul nu va declara nulitatea deciziei în cauză, părțile solicită să fie despăgubite în mod corespunzător pentru pierderea acțiunilor lor.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-575/17: Acțiune introdusă la 17 august 2017 – Algebris (UK) și alții/SRB

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/47

         Acțiune introdusă la 17 august 2017 – Algebris (UK) și alții/SRB
   (Cauza T-575/17)
   (2017/C 382/59)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Algebris (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit), Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Statele Unite) și Ronit Capital LLP (Londra) (reprezentanți: T. Soames și J. Vandenbussche, avocați, R. East, solicitor, și N. Chesaites, barrister)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017 privind adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A. (1) sau, cu titlu subsidiar, a articolului 1 şi/sau a articolului 6 din aceasta;

               —

               obligarea SRB la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că SRB a săvârșit încălcări grave ale principiilor confidențialității și secretului profesional, cu încălcarea articolului 339 TFUE, a articolului 88 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (2) și a jurisprudenței Curții de Justiție, încălcând astfel dreptul reclamantelor la o bună administrare, consacrat la articolul 41 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia Europeană a săvârșit erori vădite de apreciere în aplicarea articolelor 14, 18, 20, 21, 22 și 24 din Regulamentul nr. 806/2014.

                           —

                           În această privință, reclamantele susțin că evaluarea Banco Popular, pe care se întemeiază măsura de rezoluție adoptată în cadrul schemei de rezoluție, nu era corectă şi nici prudentă sau realistă și era contrară „principiului potrivit căruia niciun creditor nu poate fi tratat mai prost”; în consecință, această apreciere nu constituia o dovadă exactă, certă și coerentă pe care să se întemeieze schema de rezoluție și nu putea susține decizia atacată. În plus, și pentru aceleași motive, schema de rezoluție (și, prin urmare, decizia atacată) era vădit disproporționată, întrucât depășea măsurile necesare pentru atingerea obiectivelor rezoluției.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că SRB le-a expropriat pe reclamante cu încălcarea drepturilor fundamentale ale acestora, astfel cum sunt protejate de principiile generale ale dreptului Uniunii și consacrate la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că SRB nu s-a asigurat, în conformitate cu articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu jurisprudența Curții de Justiție, că reclamantele beneficiază de dreptul de a fi ascultate în cursul procedurii de rezoluție.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia nu a aprobat în mod legal schema de rezoluție, astfel încât decizia atacată nu a intrat în vigoare în mod legal.

                           —

                           În acest sens, reclamantele susțin că, înaintea adoptării Deciziei (EU) 2017/1246 privind adoptarea schemei de rezoluție, Comisia Europeană nu a evaluat în mod corespunzător sau nu a evaluat deloc aspectele discreționare ale schemei de rezoluție. Aceasta constituie o încălcare a obligațiilor Comisiei în temeiul Regulamentului (EU) nr. 806/2014 şi a principiilor jurisprudenței Meroni a Curții de Justiţie. În consecință, SRB a săvârşit o eroare vădită de apreciere și o eroare de drept atunci când a concluzionat că decizia sa de adoptare a schemei de rezoluție putea să intre în vigoare sau intrase în vigoare; în plus, sau cu titlu subsidiar, şi în orice caz, schema de rezoluție adoptată prin decizia atacată nu a intrat în vigoare în mod legal.

      (1)  Decizia (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A. [notificată sub numărul C(2017) 4038], JO 2017, L 178, p. 15.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010.


title: Cauza C-469/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 august 2017 – Funke Medien NRW GmbH/Republica Federală Germania

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 4 august 2017 – Funke Medien NRW GmbH/Republica Federală Germania
   (Cauza C-469/17)
   (2017/C 382/36)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Funke Medien NRW GmbH

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit dispozițiilor dreptului Uniunii referitoare la dreptul exclusiv al autorului de reproducere a unei opere [articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/29/CE (1)], de comunicare publică a operei și de punere la dispoziția publicului a operei [articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE], precum și la excepțiile și limitările aduse acestor drepturi [articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/29/CE], sunt permise spații de manevră în cadrul transpunerii acestor dispoziții în dreptul național?

               2)

               În ce măsură trebuie să se țină seama de drepturile fundamentale din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, atunci când se stabilește întinderea excepțiilor sau limitărilor prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/29/CE și aduse dreptului exclusiv al autorului de reproducere a unei opere [articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/29/CE], de comunicare publică și de punere la dispoziția publicului a acesteia [articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE]?

               3)

               Dreptul fundamental la libertatea de informare [articolul 11 alineatul (1) a doua teză din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] sau dreptul fundamental la libertatea presei [articolul 11 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] pot justifica unele excepții sau limitări aduse dreptului exclusiv al autorului de reproducere a unor opere [articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/29/CE], de comunicare publică și de punere la dispoziția publicului a acesteia [articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE], în afara excepțiilor sau limitărilor prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/29/CE?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230)


title: Cauza C-513/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Köln (Germania) la 22 august 2017 – Procedură contravențională/Josef Baumgartner

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/33

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Köln (Germania) la 22 august 2017 – Procedură contravențională/Josef Baumgartner
   (Cauza C-513/17)
   (2017/C 382/40)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Köln

      Părțile din procedura principală

   Josef Baumgartner

      Celelalte părți: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

      Întrebarea preliminară

   Articolul 19 alineatul (2) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 561/2006 (1) trebuie interpretat în sensul că numai statul membru pe teritoriul căruia se află sediul unei întreprinderi poate aplica o sancțiune întreprinderii menționate sau unui membru al conducerii acesteia, în temeiul articolelor 30, 9 și 130 din Gesetz über Ordnungswidrigkeiten (Legea privind contravențiile germană) pentru o contravenție care a fost comisă la sediul întreprinderii? Sau și alte state membre au competența de a aplica o sancțiune contravențională în cazul în care contravenția a fost constatată pe teritoriul acestora?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 561/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 privind armonizarea anumitor dispoziții ale legislației sociale în domeniul transporturilor rutiere, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3821/85 și (CE) nr. 2135/98 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului (JO 2006, L 102, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 214).


title: Cauza C-245/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 11 mai 2017 – Pedro Viejobueno Ibáñez y Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

text:
               13.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 382/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spania) la 11 mai 2017 – Pedro Viejobueno Ibáñez y Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha
   (Cauza C-245/17)
   (2017/C 382/32)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Pedro Viejobueno Ibáñez și Emilia de la Vara González

      Intimată: Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

      Întrebările preliminare

   Se adresează următoarele întrebări:

               1)

               Finalizarea perioadei de cursuri aferente anului școlar poate fi considerată drept motiv obiectiv care justifică aplicarea unui tratament diferențiat profesorilor agenți netitulari în raport cu profesorii angajați în calitate de funcționari de carieră?

               2)

               Faptul că, atunci când încetează contractele profesorilor agenți netitulari la finalul perioadei de cursuri, aceștia se află în imposibilitatea de a beneficia de concediu în zile efective de repaus, întrucât este înlocuit cu plata remunerației corespunzătoare, este compatibil cu principiul nediscriminării profesorilor respectivi?

               3)

               O normă abstractă precum cea inclusă în a treisprezecea dispoziție adițională din Ley Regional 5/2012, de 12 de julio, de Presupuestos Generales de la Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha para 2012 (Legea regională nr. 5/2012 din 12 iulie 2012 privind bugetele generale ale comunității autonome Castilla-La Mancha pentru anul 2012), care, pentru motive de austeritate bugetară și de respectare a obiectivelor de deficit, printre alte măsuri, a suspendat aplicarea unui acord încheiat la 10 martie 1994 între il Ministerio de Educación y Ciencia (Ministerul Educației și Științei) și sindicatul ANPE, publicat prin decizia din 15 martie 1994 adoptată de Dirección General de Personal y Servicios (Direcția Generală pentru Personal) (BOMEC din 28 martie 1994) în ceea ce privește plata indemnizației pentru concediul aferent lunilor iulie și august pentru suplinirile pe o durată mai mare de 5 luni și jumătate, precum și pentru ocuparea posturilor vacante, și impune plata concediilor în favoarea personalului didactic neuniversitar interimar pentru 22 de zile lucrătoare dacă numirea în calitate de agent netitular a fost efectuată pentru un an școlar complet, sau în mod proporțional cu numărul de zile lucrate este compatibilă cu principiul nediscriminării acestor funcționari, care se încadrează în noțiunea „lucrători pe durată determinată”?


title: Cauza T-572/17: Acțiune introdusă la 21 august 2017 – UC/Parlamentul

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/31

         Acțiune introdusă la 21 august 2017 – UC/Parlamentul
   (Cauza T-572/17)
   (2017/C 369/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: UC (reprezentant: A. Tymen, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității și temeiniciei prezentei acțiuni,

         în consecință,

               —

               anularea raportului de evaluare al reclamantului pentru anul 2015, precum și a deciziei de a nu îi acorda decât două puncte de merit pentru același an;

               —

               anularea deciziei AIPN din 9 mai 2017, prin care se respinge reclamația formulată de reclamant din 13 ianuarie 2017;

               —

               obligarea pârâtului la plata de daune interese stabilite ex aequo et bono la 9 000 de euro, în repararea prejudiciului moral al reclamantului;

               —

               obligarea pârâtului la plata ansamblului cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale și a articolului 25 din Statutul funcționarilor și, pe de altă parte, pe încălcarea obligației de motivare și a dreptului la apărare al reclamantului.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat și a articolului 41 din cartă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.


title: Cauza T-451/16: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2017 – sheepworld/EUIPO (Bester Papa) [„Marcă a Uniunii Europene — Cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Bester Papa — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 369/16

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2017 – sheepworld/EUIPO (Bester Papa)
   (Cauza T-451/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Bester Papa - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 369/23)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: sheepworld AG (Ursensollen, Germania) (reprezentant: S. von Rüden, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 mai 2016 (cauza R 94/2016-4), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Bester Papa drept marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               sheepworld AG este obligată la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C @@, @@.