title: Cauza C-405/11 P: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 martie 2013 — Comisia Europeană/Buczek Automotive sp. zoo, Republica Polonă (Recurs — Ajutoare de stat — Restructurarea industriei siderurgice poloneze — Noțiunea „ajutor de stat” — Recuperarea creanțelor publice — Calificare drept ajutor de stat a nedepunerii unei cereri de declarare a falimentului întreprinderii debitoare — Criteriul creditorului privat — Repartizarea sarcinii probei — Limitele controlului jurisdicțional)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/8

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 21 martie 2013 — Comisia Europeană/Buczek Automotive sp. zoo, Republica Polonă
   (Cauza C-405/11 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Restructurarea industriei siderurgice poloneze - Noțiunea „ajutor de stat” - Recuperarea creanțelor publice - Calificare drept ajutor de stat a nedepunerii unei cereri de declarare a falimentului întreprinderii debitoare - Criteriul creditorului privat - Repartizarea sarcinii probei - Limitele controlului jurisdicțional)
   2013/C 156/11
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Stobiecka-Kuik și T. Maxian Rusche, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Buczek Automotive sp. zoo (reprezentant: J. Jurczyk, radca prawny), Republica Polonă (reprezentant: M. Krasnodębska-Tomkiel, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 17 mai 2011 — Buczek Automotive/Comisia (T-1/08), prin care Tribunalul a anulat în parte Decizia 2008/344/CE a Comisiei din 23 octombrie 2007 privind ajutorul de stat C 23/06 (ex NN 35/06) acordat de Polonia producătorului de oțel Technologie Buczek Group (JO 2008, L 116, p. 26) — Calificare drept ajutor de stat a nedepunerii unei cereri de declarare a falimentului întreprinderii debitoare — Eroare de drept săvârșită în cadrul aprecierii aplicării de către Comisie a testului creditorului privat ipotetic, precum și în cadrul repartizării sarcinii probei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 311, 22.10.2011.


title: Cauza T-192/12: Ordonanța Tribunalului din 12 martie 2014 – PAN Europe/Comisia [ „Acțiune în anulare — Mediu — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1143/2011 de aprobare a substanței active procloraz — Cerere de reexaminare internă — Respingere — Condiții care trebuie îndeplinite de o organizație pentru a putea formula o cerere de reexaminare internă — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată” ]

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/25

         Ordonanța Tribunalului din 12 martie 2014 – PAN Europe/Comisia
   (Cauza T-192/12) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Mediu - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1143/2011 de aprobare a substanței active procloraz - Cerere de reexaminare internă - Respingere - Condiții care trebuie îndeplinite de o organizație pentru a putea formula o cerere de reexaminare internă - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”])
   2014/C 159/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J. Rutteman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: iniţial P. Oliver şi P. Ondrůšek, ulterior P. Ondrůšek, J. Tomkin şi L. Pignataro-Nolin, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 9 martie 2012 prin care a fost respinsă ca inadmisibilă cererea reclamantei de reexaminare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1143/2011 al Comisiei din 10 noiembrie 2011 de aprobare a substanței active procloraz, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei și a Deciziei 2008/934/CE a Comisiei (JO L 293, p. 26)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza C-414/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 19 august 2010 — Société Veleclair/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 19 august 2010 — Société Veleclair/Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État
   (Cauza C-414/10)
   ()
   2010/C 301/13
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Société Veleclair

      Pârât: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État

      Întrebarea preliminară

   Articolul 17 alineatul (2) litera (b) din A șasea directivă (1) permite unui stat membru să condiționeze, ținând cont în special de riscurile de fraudă, dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată la import de plata efectivă a acestei taxe de către persoana obligată la plată, atunci când persoana obligată la plata taxei pe valoarea adăugată la import și titularul dreptului de deducere aferent sunt, ca în Franța, aceeași persoană?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-48/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 2 februarie 2011 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 2 februarie 2011 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
   (Cauza C-48/11)
   2011/C 103/30
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Intimată: A Oy

      Întrebarea preliminară

   Un schimb de acțiuni în cadrul căruia o societate pe acțiuni finlandeză cesionează unei societăți norvegiene (care are forma juridică a unei aksjeselskap) acțiunile unei societăți care îi aparține și primește în contraprestație acțiuni emise de societatea norvegiană, trebuie, ținând seama de articolele 31 și 40 din Acordul privind SEE, să fie tratată în același mod neutru din punct de vedere fiscal ca și cum schimbul de acțiuni ar avea loc între societăți pe acțiuni naționale sau între societăți stabilite în statele membre ale Uniunii Europene?


title: Cauza T-477/13: Ordonanța Tribunalului din 5 iunie 2014 – Syrian Lebanese Commercial Bank/Consiliul

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/66

         Ordonanța Tribunalului din 5 iunie 2014 – Syrian Lebanese Commercial Bank/Consiliul
   (Cauza T-477/13) (1)

   2014/C 253/92
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 336, 16.11.2013.


title: Cauza F-3/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 14 iulie 2014 – DJ/AESA

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/31

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 14 iulie 2014 – DJ/AESA
   (Cauza F-3/14) (1)

   2014/C 351/41
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 85, 22.3.2014, p. 27.


title: Cauza T-398/16: Acțiune introdusă la 26 iulie 2016 – Starbucks/EUIPO – Nersesyan (COFFEE ROCKS)

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/50

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2016 – Starbucks/EUIPO – Nersesyan (COFFEE ROCKS)
   (Cauza T-398/16)
   (2016/C 335/66)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Starbucks Corp. (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: I. Fowler, solicitor și J. Schmitt, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hasmik Nersesyan (Borgloon, Belgia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementele verbale „COFFEE ROCKS” – cererea de înregistrare nr. 11 881 943

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 mai 2016 în cauza R 559/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 mai 2016 în cauza R 559/2015-4; şi

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată sau, în cazul în care cealaltă parte intervine în procedură, obligarea pârâtului şi a intervenientei în solidar la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-444/08 P: Ordonanța Curții din 26 noiembrie 2009 — Região autónoma dos Açores/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei, Seas at Risk VZW, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council [Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Regulamentul (CE) nr. 1954/2003 — Acțiune în anulare — Inadmisibilitate — Entitate regională sau locală — Acte care privesc în mod direct și individual această entitate — Recurs în parte vădit inadmisibil și vădit nefondat]

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/18

         Ordonanța Curții din 26 noiembrie 2009 — Região autónoma dos Açores/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene, Regatul Spaniei, Seas at Risk VZW, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council
   (Cauza C-444/08 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Regulamentul (CE) nr. 1954/2003 - Acțiune în anulare - Inadmisibilitate - Entitate regională sau locală - Acte care privesc în mod direct și individual această entitate - Recurs în parte vădit inadmisibil și vădit nefondat)
   2010/C 63/26
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Região autónoma dos Açores (reprezentanți: M. Renouf și C. Bryant, Solicitors)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, (reprezentanți: J. Monteiro și F. Florindo Gijón, agenți), Comisia Comunităților Europene (reprezentant: K. Banks, agent), Regatul Spaniei, (reprezentant: N. Díaz Abad, agent) Seas at Risk VZW, fostă Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 1 iulie 2008 în cauza Região autónoma dos Açores/Consiliul (T-37/04), prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă o acțiune având ca obiect anularea în parte a Regulamentului (CE) nr. 1954/2003 al Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind gestionarea efortului de pescuit referitor la anumite zone și resurse de pescuit comunitare, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2847/93 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 685/95 și (CE) nr. 2027/95 (JO L 289, p. 1, Ediție specială, 04/vol. 7, p. 30) — Cerința de a fi vizat individual de actul atacat

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Região autónoma dos Açores la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Spaniei și Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza T-332/14: Acțiune introdusă la 12 mai 2014 – Azarov/Consiliul

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/63

         Acțiune introdusă la 12 mai 2014 – Azarov/Consiliul
   (Cauza T-332/14)
   2014/C 223/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Oleksii Mykolayovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 26), a Deciziei de punere în aplicare 2014/216/PESC a Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 91), precum și a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 al Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 66, p. 1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 381/2014 al Consiliului din 14 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO L 111, p. 33), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

               —

               dispunerea anumitor măsuri de organizare a procedurii în conformitate cu articolul 64 din Regulamentul de Procedură al Tribunalului;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare
               În această privință, reclamantul susține, în special, că motivarea actului atacat nu îi permite să atace actul respectiv în fața Tribunalului și nu permite Tribunalului să controleze legalitatea acestuia.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o încălcare a drepturilor fundamentale
               În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă încălcarea dreptului de proprietate și încălcarea dreptului de a desfășura o activitate economică. Acesta invocă în plus caracterul disproporționat al măsurilor restrictive impuse. În sfârșit, el susține că i-a fost încălcat dreptul la apărare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere
               În această privință, reclamantul susține, în special, că Consiliul ar fi săvârșit un abuz de putere întrucât ar fi luat măsuri restrictive în privința acestuia îndeosebi în alte scopuri decât cel de a întări și de a susține statul de drept și respectarea drepturilor omului în Ucraina.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări
               În cadrul acestui motiv, reclamantul invocă, în special, încălcarea dreptului la un tratament imparțial, încălcarea dreptului la un tratament just sau echitabil și încălcarea dreptului la cercetarea diligentă a faptelor.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere


title: Cauza F-79/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Dubus/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/66

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Dubus/Comisia
   (Cauza F-79/10)
   ()
   2010/C 301/107
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Charles Dubus (Tervuren, Belgia) (reprezentanți: E. Boigelot și S. Woog, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anulare a deciziei pârâtei de a nu include numele reclamantului pe lista funcționarilor promovați la gradul AST4/C în cadrul exercițiului de promovare 2009 și cerere de despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei, publicată la 20 noiembrie 2009, de a nu include numele reclamantului pe lista funcționarilor promovați de la gradul AST3/4 la gradul AST4/C în cadrul exercițiului de promovare 2009;

               —

               ca urmare a acestei anulări, realizarea unei noi analize comparative a meritelor reclamantului și ale meritelor ale celorlalți candidați în cadrul exercițiului de promovare 2009 și promovarea reclamantului la gradul AST4/C, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2009, precum și plata de dobânzi pentru restanțele de remunerație la cota fixată de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinanțare, începând cu 1 ianuarie 2009, majorată cu două puncte, fără a se afecta însă promovarea celorlați funcționari promovați și ale căror nume figurează pe lista publicată la 20 noiembrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei să plătească reclamantului suma de 3 500 de euro drept despăgubiri pentru prejudiciul moral suferit ca urmare a faptului că nu a fost promovat la 1 ianuarie 2009, sub rezerva dreptului de a mări această sumă în cursul procedurii;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-523/13: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — Euromed/OAPI — DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/21

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2013 — Euromed/OAPI — DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Cauza T-523/13)
   2013/C 352/39
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Euromed, SA (Mollet del Vallès, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: DC Druck-Chemie GmbH (Ammerbuch-Altingen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei din 27 iunie 2013 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din cauza R 1854/2012-1 și

               —

               obligarea pârâtului să plătească cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „EUROSIL” pentru produse din clasa 1 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 8 558 751

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în opoziție: marca verbală „EUROSIL-85” pentru produse din clasa 5 — înregistrarea comunitară nr. 6 140 099, și marca verbală „EUROSIL-85” pentru produse din clasa 5 — înregistrarea spaniolă nr. 2 785 209

      Decizia diviziei de opoziție: a respins în întregime opoziția.

      Decizia camerei de recurs: a respins recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 81 alineatul (1) litera (a) din RMC


title: Cauza C-81/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Nannoka Vulcanus Industries BV/College van gedeputeerde staten van Gelderland (Trimitere preliminară — Directiva 1999/13/CE — Anexa II B — Poluare atmosferică — Compuși organici volatili — Reducerea emisiilor — Utilizarea solvenților organici în anumite activități și instalații — Obligații aplicabile instalațiilor existente — Prelungirea termenului)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – Nannoka Vulcanus Industries BV/College van gedeputeerde staten van Gelderland
   (Cauza C-81/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 1999/13/CE - Anexa II B - Poluare atmosferică - Compuși organici volatili - Reducerea emisiilor - Utilizarea solvenților organici în anumite activități și instalații - Obligații aplicabile instalațiilor existente - Prelungirea termenului))
   (2015/C 363/12)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nannoka Vulcanus Industries BV

      Pârât: College van gedeputeerde staten van Gelderland

      Dispozitivul

               1)

               Anexa II B la Directiva 1999/13/CE a Consiliului din 11 martie 1999 privind reducerea emisiilor de compuși organici volatili datorate utilizării solvenților organici în anumite activități și instalații trebuie interpretată în sensul că prelungirea termenului pe care o prevede la punctul 2 primul paragraf litera (i) poate fi acordată operatorului unei „instalații”, în sensul articolului 2 punctul 1 din directiva menționată, în vederea punerii în aplicare a sistemului său de reducere a emisiilor de compuși organici volatili, în cazul în care sunt încă în curs de sintetizare substituenți fără solvenți sau cu conținut redus de solvenți, chiar și în condițiile în care se poate presupune pentru această instalație un conținut constant în materie uscată al produsului, iar acest conținut se poate utiliza în vederea definirii punctului de referință pentru reducerea emisiilor.

               2)

               Punctul 2 primul paragraf litera (i) din anexa II B la Directiva 1999/13 trebuie interpretat în sensul că o prelungire a termenului în vederea punerii în aplicare a unui sistem de reducere a emisiilor de compuși organici volatili impune o autorizare din partea autorităților competente, care presupune o cerere prealabilă din partea operatorului în cauză. Pentru a stabili dacă o prelungire a termenului trebuie să fie acordată unui operator în vederea punerii în aplicare a unui sistem de reducere a emisiilor de compuși organici volatili și pentru a stabili durata prelungirii de termen eventual acordate, revine acestor autorități competente, în cadrul marjei de apreciere de care dispun, obligația de a verifica, printre altele, că sunt efectiv în curs de sintetizare substituenți apți pentru a fi utilizați în instalațiile în discuție și pentru a diminua emisiile de compuși organici volatili, că lucrările în curs, având în vedere elementele furnizate, sunt în măsură să conducă la elaborarea unor astfel de substituenți și că nu există o măsură alternativă care poate să genereze, cu un cost mai mic, reduceri similare de emisii, chiar mai importante, și în special că nu sunt deja disponibili alți substituenți. În plus, trebuie să se țină seama de raportul dintre reducerile de emisii pe care le vor permite substituenții, precum și costul acestor substituenți, pe de o parte, și emisiile suplimentare generate de prelungirea termenului, precum și costul unor eventuale măsuri alternative, pe de altă parte. Durata prelungirii de termen nu trebuie să depășească ceea ce este necesar pentru sintetizarea substituenților. Acest aspect trebuie să fie apreciat având în vedere ansamblul elementelor pertinente și în special importanța emisiilor suplimentare generate de prelungirea termenului și costul unor eventuale măsuri alternative în raport cu importanța reducerilor de emisii pe care le vor permite substituenții în curs de sintetizare și costul acestor substituenți.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-214/12: Ordonanța Tribunalului din 2 decembrie 2013 — Indesit Company/OAPI — ILVE (quadrio)

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/44

         Ordonanța Tribunalului din 2 decembrie 2013 — Indesit Company/OAPI — ILVE (quadrio)
   (Cauza T-214/12) (1)

   2014/C 45/76
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza T-223/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/61

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 septembrie 2008 — Italia/Comisia
   (Cauza T-223/04) (1)

   (2008/C 301/101)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 304, 13.12.2003 (fosta cauză C-401/03).


title: Cauza T-588/16: Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2017 – HN/Comisia [„Funcție publică — Funcționari — Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 — Reforma statutului — Noile reguli privind cariera și promovarea la gradele AD 13 și AD 14 — Funcționari cu gradul AD 12 — Exercitarea unor atribuții speciale — Articolul 30 alineatul (3) din anexa XIII la statut — Exercițiul de promovare 2014 — Cerere de încadrare în postul tip de «consilier sau echivalent» — Lipsa unui răspuns din partea AIPN — Exercițiul de promovare 2015 — Nouă cerere de încadrare în postul tip de «consilier sau echivalent» sau de «șef de unitate sau echivalent» — Respingere de către AIPN — Caracter confirmativ pentru refuzul încadrării în postul tip de «consilier sau echivalent» — Cerințe aferente procedurii precontencioase — Inadmisibilitate”]

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/28

         Hotărârea Tribunalului din 28 aprilie 2017 – HN/Comisia
   (Cauza T-588/16) (1)

   ([„Funcție publică - Funcționari - Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1023/2013 - Reforma statutului - Noile reguli privind cariera și promovarea la gradele AD 13 și AD 14 - Funcționari cu gradul AD 12 - Exercitarea unor atribuții speciale - Articolul 30 alineatul (3) din anexa XIII la statut - Exercițiul de promovare 2014 - Cerere de încadrare în postul tip de «consilier sau echivalent» - Lipsa unui răspuns din partea AIPN - Exercițiul de promovare 2015 - Nouă cerere de încadrare în postul tip de «consilier sau echivalent» sau de «șef de unitate sau echivalent» - Respingere de către AIPN - Caracter confirmativ pentru refuzul încadrării în postul tip de «consilier sau echivalent» - Cerințe aferente procedurii precontencioase - Inadmisibilitate”])
   (2017/C 195/39)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: HN (reprezentanți: F. Sciaudone și R. Sciaudone, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Ehrbar și A-C. Simon, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește în special anularea „[d]eciziei de respingere a cererii [reclamantului] de a fi considerat ca exercitând atribuții speciale care permit încadrarea sa în postul tip [de] «consilier sau echivalent» în temeiul articolului 30 alineatul 3 din anexa XIII la [noul] statut” și a Deciziei SEC(2013) 691 din 18 decembrie 2013, intitulată „Comunicarea către Comisie de modificare a normelor privind compunerea cabinetelor membrilor Comisiei și purtătorii de cuvânt”

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul HN este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-18/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-367/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 11 iulie 2011 — Déborah Prete/Office national de l'emploi

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Belgia) la 11 iulie 2011 — Déborah Prete/Office national de l'emploi
   (Cauza C-367/11)
   2011/C 282/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Déborah Prete

      Intimat: Office national de l'emploi

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolele 12, 17, 18 și, dacă este cazul, articolul 39 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, în versiunea consolidată la Amsterdam la 2 octombrie 1997, se opun unei dispoziții a dreptului național care, precum articolul 36 alineatul 1 punctul 2 litera j) din Decretul regal din 25 noiembrie 1991 privind reglementarea șomajului din Belgia, subordonează dreptul la alocație de șomaj al unui tânăr, resortisant al Uniunii Europene, care nu are calitatea de lucrător în sensul articolului 39 din tratat, care și-a efectuat studiile secundare în Uniunea Europeană, dar nu într-o instituție de învățământ organizată, subvenționată sau recunoscută de una dintre comunitățile din Belgia și care a obținut fie un atestat eliberat de una dintre aceste comunități de echivalare a acestor studii cu certificatul de studii eliberat de juriul competent al uneia dintre aceste comunități pentru studiile efectuate în aceste instituții de învățământ din Belgia, fie un atestat care să permită accesul la învățământul superior, condiției ca acest tânăr să fi efectuat în prealabil șase ani de studii într-o instituție de învățământ organizată, recunoscută sau subvenționată de una dintre comunitățile din Belgia, dacă această condiție este exclusivă și absolută?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, împrejurările că tânărul descris la prima întrebare, care nu a efectuat șase ani de studii într-o instituție de învățământ din Belgia, locuiește în acest stat împreună cu soțul său belgian și este înscris ca persoană în căutarea unui loc de muncă la un serviciu belgian de ocupare a forței de muncă constituie elemente care trebuie luate în considerare pentru aprecierea legăturii tânărului cu piața muncii din Belgia, în lumina articolelor 12, 17, 18 și, dacă este cazul, a articolului 39 din tratat? În ce măsură durata acestor perioade de reședință, de căsătorie și de înscriere ca persoană în căutarea unui loc de muncă trebuie să fie luată în considerare?


title: Cauza C-28/10 P: Ordonanța Curții din 2 septembrie 2010 — Mehmet Salih Bayramoglu/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Articolul 119 din Regulamentul de procedură — Concluzii nelegale — Inadmisibilitate vădită)

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/22

         Ordonanța Curții din 2 septembrie 2010 — Mehmet Salih Bayramoglu/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-28/10 P) (1)

   (Recurs - Articolul 119 din Regulamentul de procedură - Concluzii nelegale - Inadmisibilitate vădită)
   2010/C 346/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Mehmet Salih Bayramoglu (reprezentant: A. Riza QC)

      Celelalte părți în proces: Parlamentul European (reprezentanți: C. Karamarcos și N. Görlitz, agenți), Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Balta și E. Finnegan, agenți)

      Obiectul

   Recurs declarat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 24 septembrie 2009, Bayramoglu/Parlamentul European și Consiliul (T-110/09), prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă o acțiune care avea ca obiect anularea Deciziei 2004/511/CE a Consiliului din 10 iunie 2004 privind reprezentarea poporului cipriot în Parlamentul European în cazul soluționării problemei cipriote — Acțiune introdusă tardiv

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Îl obligă pe domnul Bayramoglu la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-235/13: Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Savoia e Jolanda Srl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauza T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/20

         Recurs introdus la 29 aprilie 2013 de Savoia e Jolanda Srl împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 20 februarie 2013 în cauza T-278/00-T-280/00, T-282/00-T-286/00 și T-288/00-T-295/00, Albergo Quattro Fontane și alții/Comisia
   (Cauza C-235/13)
   2013/C 207/33
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Savoia e Jolanda Srl (reprezentanți: A. Bianchini și F. Busetto, avvocati)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Comitato „Venezia vuole vivere”

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea ordonanței atacate a Tribunalului;

               —

               admiterea pretențiilor formulate în primă instanță și, în consecință,

                           —

                           anularea, în măsura în care este rezonabil și în limitele interesului recurentei, a Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute prin Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale;

                           —

                           cu titlu subsidiar, anularea deciziei menționate în măsura în care impune obligația de a recupera reducerile acordate și în măsura în care impune majorarea cuantumului acestor reduceri care trebuie recuperate cu dobânzi aferente perioadelor avute în vedere în decizie;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului se invocă nouă motive:

                  Primul motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a ținut seama de faptul că măsurile în cauză nu confereau niciun avantaj beneficiarilor în considerarea caracterului lor compensatoriu.

                  Al doilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că nu s-a exclus sau cel puțin apreciat capacitatea măsurilor în cauză de a afecta concurența sau schimburile comerciale intracomunitare.

                  Al treilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (2) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (2) litera (b) TFUE] și la articolul 87 alineatul (3) litera (b) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE].

                  Al patrulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (c) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) litera (c) TFUE]

                  Al cincilea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 87 alineatul (3) literele (d) și (e) CE [în prezent, articolul 107 alineatul (3) literele (d) și (e) TFUE]

                  Al șaselea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea derogărilor prevăzute la articolul 86 alineatul (2) CE [în prezent, articolul 106 alineatul (2) TFUE]

                  Al șaptelea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus existența ajutorului și s-a încălcat, în consecință, articolul 88 alineatul (3) CE [în prezent, articolul 108 alineatul (3) TFUE] și a articolului 15 din Regulamentul nr. 659/1999 (1).

                  Al optulea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește obligația de recuperare.

                  Al nouălea motiv: caracterul eronat al ordonanței, pentru motivul că s-a exclus aplicabilitatea articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul nr. 659/1999, în ceea ce privește aplicarea de dobânzi.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza C-313/08: Acțiune introdusă la 14 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/37

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-313/08)
   (2008/C 223/61)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Vesco și P. Dejmek, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 1 alineatele (4), (5) și (6) din Directiva 2003/58/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2003 de modificare a Directivei 68/151/CEE a Consiliului în ceea ce privește obligațiile de publicitate ale anumitor forme de societăți sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții către Comisie, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei menționate a expirat la 31 decembrie 2006.

      (1)  JO L 221, p. 13, Ediție specială 17/vol. 2, p. 3.


title: Cauza C-268/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – Fernand Ullens de Schooten/État belge (Trimitere preliminară — Libertăți fundamentale — Articolele 49, 56 și 63 TFUE — Situație în care toate elementele se limitează la interiorul unui stat membru — Răspunderea extracontractuală a unui stat membru pentru prejudicii cauzate particularilor prin încălcări ale dreptului Uniunii imputabile legiuitorului național și instanțelor naționale)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 15 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Bruxelles – Belgia) – Fernand Ullens de Schooten/État belge
   (Cauza C-268/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libertăți fundamentale - Articolele 49, 56 și 63 TFUE - Situație în care toate elementele se limitează la interiorul unui stat membru - Răspunderea extracontractuală a unui stat membru pentru prejudicii cauzate particularilor prin încălcări ale dreptului Uniunii imputabile legiuitorului național și instanțelor naționale))
   (2017/C 014/11)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Fernand Ullens de Schooten

      Pârât: État belge

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că regimul răspunderii extracontractuale a unui stat membru pentru prejudiciul cauzat prin încălcarea acestui drept nu are vocația de a se aplica în prezența unui prejudiciu pretins cauzat unui particular ca urmare a unei pretinse încălcări a unei libertăți fundamentale, prevăzută la articolul 49, 56 sau 63 TFUE, de către o reglementare națională aplicabilă fără deosebire resortisanților naționali și resortisanților altor state membre, în cazul în care, într-o situație în care toate elementele se limitează la interiorul unui stat membru, nu există nicio legătură între obiectul sau circumstanțele litigiului principal și aceste articole.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza F-13/10: Acțiune introdusă la 12 februarie 2010 — Nicola/BEI

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/53

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2010 — Nicola/BEI
   (Cauza F-13/10)
   2010/C 134/89
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avvocato)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea raportului de evaluare pentru anul 2008, atât în partea referitoare la obiective, cât și în partea de evaluare, și a promovărilor decise la 18 martie 2009. În plus, obligarea pârâtei la repararea prejudiciului moral și material cauzat reclamantului.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei din 23 septembrie 2009, în partea în care Comitetul de recurs a respins recursul reclamantului privind raportul de evaluare pentru 2008;

               —

               anularea raportului de evaluare pentru 2008, atât în partea referitoare la obiective, cât și în partea de evaluare;

               —

               anularea tuturor actelor conexe, subsecvente și de fundamentare, printre care instrucțiunile emise de Direcția resurse umane pentru a rezuma evaluarea cu una dintre primele litere ale alfabetului și limitele cantitative impuse în ceea ce privește atribuirea unei evaluări A sau B+, și a promovărilor decise la 18 martie 2009, având în vedere că, în lumina aprecierii exprimate de superiorii reclamantului, BEI nu l-a luat în considerare la punctul „Promovarea de la funcția E la funcția D”;

               —

               obligarea Băncii Europene de Investiții la repararea prejudiciului moral și material, precum și la plata cheltuielilor de judecată, a dobânzilor, în stabilirea cuantumului acordat ținându-se seama și de reevaluarea monetară;


20150731068617182015/C 270/254252004TC27020150817RO01ROINFO_JUDICIAL20150702212111Cauzele conexate T-425/04 RENV și T-444/04 RENV: Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2015 – Franța/Comisia („Ajutoare de stat – Măsuri financiare în favoarea France Télécom – Ofertă de împrumut din partea acționarilor – Declarații publice ale statului francez – Decizie prin care se declară ajutorul incompatibil cu piața comună – Lipsa extinderii procedurii oficiale de investigare – Dreptul la apărare – Criteriul investitorului privat avizat – Condiții normale de piață – Erori de drept – Erori vădite de apreciere”)
 ---documentbreak--- C2702015RO2110120150702RO0025211211Hotărârea Tribunalului din 2 iulie 2015 – Franța/Comisia
   (Cauzele conexate T-425/04 RENV și T-444/04 RENV) (
         1
      )
   „(„Ajutoare de stat — Măsuri financiare în favoarea France Télécom — Ofertă de împrumut din partea acționarilor — Declarații publice ale statului francez — Decizie prin care se declară ajutorul incompatibil cu piața comună — Lipsa extinderii procedurii oficiale de investigare — Dreptul la apărare — Criteriul investitorului privat avizat — Condiții normale de piață — Erori de drept — Erori vădite de apreciere”)”2015/C 270/25Limba de procedură: franceza
      Părțile

      Reclamante: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, agenți) (T-425/04 RENV) și Orange, fostă France Télécom (Paris, Franța) (reprezentanți: S. Hautbourg și S. Cochard-Quesson, avocați) (cauza T-444/04 RENV)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito și D. Grespan, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei Republica Franceză: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și J. Möller, agenți, asistați de U. Soltész, avocat)

      Obiectul

   Cereri de anulare a Deciziei 2006/612/CE a Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Franța în favoarea France Télécom (JO 2006, L 257, p. 11)

      Dispozitivul

            1)

            Anulează articolul 1 din Decizia 2006/612/CE a Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Franța în favoarea France Télécom.

            2)

            Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de anulare a articolului 2 din Decizia 2006/621.

            3)

            Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și opt zecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Republica Franceză și de Orange, fostă France Télécom.

            4)

            Republica Franceză și Orange, fostă France Télécom, suportă fiecare două zecimi din propriile cheltuieli de judecată.

            5)

            Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (
         1
      )	JO C 19, 22.1.2005.


title: Cauza C-463/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — FBTO Schadeverzekeringen NV/Jack Odenbreit (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competență în materie de asigurări — Asigurare de răspundere civilă — Acțiune directă a persoanei vătămate împotriva asigurătorului — Norma de competență de la domiciliului reclamantului)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/23

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — FBTO Schadeverzekeringen NV/Jack Odenbreit
   (Cauza C-463/06) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competență în materie de asigurări - Asigurare de răspundere civilă - Acțiune directă a persoanei vătămate împotriva asigurătorului - Norma de competență de la domiciliului reclamantului)
   (2008/C 51/37)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: FBTO Schadeverzekeringen NV

      Intimat: Jack Odenbreit
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 9 alineatul (1) litera (b) și a articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12 p. 1) — Acțiune în justiție împotriva asigurătorului de răspundere civilă în statul membru pe teritoriul căruia este domiciliată persoana vătămată — Noțiunea de beneficiar al asigurării
   Dispozitivul
   Trimiterea la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială efectuată la articolul 11 alineatul (2) din acest regulament trebuie interpretată în sensul că persoana vătămată poate intenta o acțiune direct împotriva asigurătorului, în fața instanței de la locul unde aceasta este domiciliată într-un stat membru, atunci când o astfel de acțiune directă este posibilă, iar asigurătorul este domiciliat pe teritoriul unui stat membru.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza C-314/07: Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/28

         Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-314/07) (1)

   (2008/C 128/58)

      Limba de procedură: portugheza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza C-501/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 decembrie 2009 — Lothar Lohmeyer/Finanzamt Minden

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 decembrie 2009 — Lothar Lohmeyer/Finanzamt Minden
   (Cauza C-501/09)
   2010/C 63/36
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Lothar Lohmeyer

      Pârât: Finanzamt Minden

      Întrebările preliminare

               1.

               Noțiunea „alimente” cuprinsă în prima categorie a anexei H la A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri (1) trebuie interpretată în sensul că include numai alimente „la pachet”, vândute de obicei în magazine alimentare, sau include și mâncarea ori felurile de mâncare preparate pentru consumul imediat prin fierbere, frigere sau coacere ori în alt mod?

               2.

               În cazul în care noțiunea „alimente” cuprinsă în prima categorie a anexei H la A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri include și mâncarea ori felurile de mâncare destinate consumului imediat:
               Articolul 6 alineatul (1) prima teză din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri trebuie interpretat în sensul că include și livrarea mâncării sau a felurilor de mâncare proaspăt preparate pe care cumpărătorul le consumă la fața locului, fără a fi luate la pachet, prin utilizarea unor echipamente necesare consumului, precum, de exemplu, mese de scânduri, mese de bar sau alte echipamente asemănătoare?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-145/12 P: Recurs introdus la 26 martie 2012 de Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 9 ianuarie 2012 în cauza T-407/09, Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH/Comisia Europeană

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/9

         Recurs introdus la 26 martie 2012 de Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 9 ianuarie 2012 în cauza T-407/09, Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-145/12 P)
   2012/C 138/15
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Neubrandenburger Wohnungsgesellschaft mbH (reprezentanți: M. Núñez-Müller și J. Dammann de Chapto, avocați)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Bavaria Immobilien Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. Objekte Neubrandenburg KG, Bavaria Immobilien Trading GmbH & Co. Immobilien Leasing Objekt Neubrandenburg KG

      Concluziile recurentei

               1.

               Anularea în tot a ordonanței atacate;

               2.

               soluționarea cu titlu definitiv a cauzei și anularea Deciziei Comisiei din 29 iulie 2009 (D/53320) și, în orice ipoteză, admiterea cu titlu definitiv a acțiunii introduse în cauza T-407/09;

                  cu titlu subsidiar:

               constatarea faptului că, prin încălcarea obligațiilor prevăzute la articolul 108 TFUE și în Regulamentul (CE) nr. 659/99, Comisia nu a inițiat o procedură oficială de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE;

               3.

               obligarea Comisiei și a intervenientelor în susținerea acesteia la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în procedura de recurs, cât și în procedura desfășurată la prima instanță în cauza T-407/09.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este formulat împotriva Ordonanței Tribunalului din 9 ianuarie 2012 în cauza T-407/09, prin care a fost respinsă ca inadmisibilă acțiunea introdusă de recurentă privind anularea deciziei Comisiei, cuprinsă într-o scrisoare din 29 iulie 2009 în care se declară că anumite contracte încheiate de recurentă referitoare la vânzarea de locuințe în cadrul privatizării unor locuințe sociale în Neubrandenburg nu intră în domeniul articolului 87 alineatul (1) CE, și constatarea abținerii Comisiei de a acționa, în sensul articolului 232 CE, întrucât Comisia nu și-a exprimat poziția referitoare la aceste contracte potrivit articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 88 CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).
   Recurenta își motivează recursul, în esență, pe patru motive:

               În primul rând, prin ordonanța atacată a fost încălcat articolul 263 al patrulea paragraf TFUE, întrucât Tribunalul a considerat în mod nelegal că scrisoarea Comisiei din 29 iulie 2009 nu reprezintă o decizie supusă căilor de atac în sensul acestei dispoziții. Tribunalul a interpretat scrisoarea numai în funcție de modul de redactare. Cu toate acestea, potrivit principiilor dezvoltate de jurisprudența constantă a Curții, Tribunalul ar fi trebuit să ia în considerare conținutul esențial al scrisorii, care cuprindea astfel intenția Comisiei și contextul.

               În al doilea rând, prin ordonanța atacată a fost încălcat principiul de drept al Uniunii privind exercitarea unei căi de atac efective. Tribunalul a motivat, în esență, caracterul inatacabil al scrisorii Comisiei din 29 iulie 2009 în sensul că, în această scrisoare, Comisia a calificat drept „provizorie” analiza efectuată în lumina normelor privind ajutoarele. În măsura în care Comisia ar considera analiza definitivă a unei măsuri ca fiind lipsită de efecte juridice, în sensul că aceasta a calificat verbal aprecierea ca fiind „provizorie”, adoptarea unei decizii care poate fi supusă căilor de atac ar fi lăsată doar la libera sa apreciere. Astfel, nu ar mai fi posibilă protecția drepturilor individuale prin exercitarea unei căi de atac efective.

               În al treilea rând, prin ordonanța atacată a fost încălcat și articolul 265 TFUE, întrucât, în ceea ce privește scrisoarea din 29 iulie 2009, pe de o parte, Tribunalul a respins caracterul său atacabil și, pe de altă parte, a negat în mod neîntemeiat existența condițiilor de admisibilitate a acțiunii în constatarea abținerii de a acționa. Astfel, recurentei i s-au înlăturat în totalitate posibilitățile de a introduce o acțiune.

               În sfârșit, ordonanța conține mai multe deficiențe de motivare, fiind încălcată astfel obligația de motivare prevăzută la articolul 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.


title: Cauza T-209/13: Hotărârea Tribunalului din 11 aprilie 2014 – Olive Line International/OAPI (OLIVE LINE) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative OLIVE LINE — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/40

         Hotărârea Tribunalului din 11 aprilie 2014 – Olive Line International/OAPI (OLIVE LINE)
   (Cauza T-209/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative OLIVE LINE - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 175/54
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Olive Line International, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Aznar Alonso, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 ianuarie 2013 (cauza R 1447/2012-1) privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului figurativ OLIVE LINE

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Olive Line International, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 178, 22.6.2013.


title: Cauza T-587/17: Acțiune introdusă la 28 august 2017 – Unigroup/EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin)

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/48

         Acțiune introdusă la 28 august 2017 – Unigroup/EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin)
   (Cauza T-587/17)
   (2017/C 347/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Unigroup ApS (Lyngby, Danemarca) (reprezentant: M. Rijsdijk, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pronova Laboratories BV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „nailicin” – cererea de înregistrare nr. 14 096 499

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 9 iunie 2017 în cauza R 2359/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea înregistrării Benelux no. 894 557 ca nefondată şi trimiterea cauzei spre rejudecare la divizia de opoziţie sau la camera de recurs a EUIPO,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea normei 19 din Regulamentul nr. 2868/95 al Comisiei de punere în aplicare a Regulamentului nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-73/10 P: Ordonanța Curții din 16 noiembrie 2010 — Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Decizie a Comisiei privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE — Acțiune în anulare — Termen — Acțiune tardivă — Motive care pot justifica o derogare de la termenul de introducere a acțiunii — Dreptul de acces la o instanță — Principiile legalității și proporționalității — Recurs vădit nefondat)

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/2

         Ordonanța Curții din 16 noiembrie 2010 — Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-73/10 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Decizie a Comisiei privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE - Acțiune în anulare - Termen - Acțiune tardivă - Motive care pot justifica o derogare de la termenul de introducere a acțiunii - Dreptul de acces la o instanță - Principiile legalității și proporționalității - Recurs vădit nefondat)
   2011/C 89/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (reprezentanți: A. Rinne, avocat, S. Kon și C. Humpe, Solicitors, C. Vajda QC)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer și. Biolan, agenți

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) din 30 noiembrie 2009 în cauza T-2/09, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG/Comisia Comunităților Europene prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă o acțiune prin care se solicită anularea în parte a Deciziei C(2008) 5955 final a Comisiei din 15 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE (Cazul COMP/39.188 — Banane) referitoare la o înțelegere pe o parte a pieței europene a bananelor, sau, în subsidiar, anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantei — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza T-268/07: Acțiune introdusă la 19 iulie 2007 — Agrícola del Sureste/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene

text:
               22.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/13

         Acțiune introdusă la 19 iulie 2007 — Agrícola del Sureste/Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-268/07)
   (2007/C 223/19)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: S. Coop. Agrícola del Sureste (Murcia, Spania) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, abogado)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care, în aprecierea prezentei acțiuni în despăgubiri, în temeiul prevederilor articolului 288 CE, să se declare dreptul reclamantei de a fi despăgubită financiar de către Consiliu și Comisie, în solidar, cu suma totală de o sută patruzeci și două de mii cinci sute optzeci și cinci euro (142 585 EUR) și

               —

               obligarea instituțiilor pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate deja în cauza T-217/07, Las Palmeras/Consiliul și Comisia.


title: Cauza T-626/13: Hotărârea Tribunalului din 2 octombrie 2015 – The Tea Board/OAPI – Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Marca figurativă Darjeeling collection de lingerie — Mărci comunitare colective, verbală și figurativă, anterioare DARJEELING — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/39

         Hotărârea Tribunalului din 2 octombrie 2015 – The Tea Board/OAPI – Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
   (Cauza T-626/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Marca figurativă Darjeeling collection de lingerie - Mărci comunitare colective, verbală și figurativă, anterioare DARJEELING - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/41)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Tea Board (Calcutta, India) (reprezentanți: A. Nordemann și M. Maier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Delta Lingerie (Cachan, Franța) (reprezentanți: G. Marchais și P. Martini-Berthon, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 17 septembrie 2013 (cauza R 1501/2012-2), privind o procedură de opoziție între The Tea Board și Delta Lingerie

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 17 septembrie 2013 (cauza R 1504/2012-2) în ceea ce privește produsele vizate de marca solicitată care fac parte din clasa 25 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările ulterioare, și „servicii[le] de vânzare cu amănuntul de articole de lenjerie de corp pentru femei și articole de lenjerie feminină, parfumuri, ape de toaletă și cosmetice, lenjerie de casă și de baie”, vizate de marca solicitată și care fac parte din clasa 35 în sensul aranjamentului menționat.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-140/09: Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Prysmian, Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Comisia Comunităților Europene

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/50

         Acțiune introdusă la 7 aprilie 2009 — Prysmian, Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-140/09)
   2009/C 141/104
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamante: Prysmian SpA (Milano, Italia), Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: A. Pappalardo, avocat, F. Russo, avocat, M. L. Stasi, avocat, C. Tesauro, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamanților

               —

               anularea Deciziei din 9 ianuarie 2009 prin care Comisia a ordonat controalele (cazul COMP/39610 — Surge);

               —

               declararea ca ilegală și contrară articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 a deciziei Comisiei de a ridica copii de pe toate hard diskurile anumitor administratori ai Presmyan și de a analiza conținutul acestora în propriile birouri de la Bruxelles;

               —

               în subsidiar, declararea comportamentului inspectorilor ca fiind abuziv întrucât, prin interpretarea eronată a competențelor de inspecție ce le sunt conferite prin decizie, au copiat totalitatea conținutului anumitor hard diskuri în vederea verificării conținutului acestora în birourile Comisiei de la Bruxelles;

               —

               obligarea Comisiei să restituie întreprinderii Presmyan toate documentele obținute ilegal cu ocazia inspecției la localurile din Milano ale reclamantelor sau extrasele copiilor hard diskurilor analizate în birourile Comisiei de la Bruxelles;

               —

               obligarea Comisiei să se abțină de la utilizarea, în orice fel, a documentelor obținute ilegal și, în special, de a le utiliza în cadrul procedurii inițiate pentru a constata pretinse comportamente anticoncurențiale în sectorul cablurilor electrice, contrare articolului 82 CE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune vizează decizia adoptată de Comisiei la 9 ianuarie 2009 în vederea verificării eventualei existențe a unor comportamente anticoncurențiale în sectorul cablurilor electrice, contrare articolului 81 CE, prin care a obligat reclamantele să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (1).
   Trebuie subliniat în această privință că, la momentul executării deciziei menționate mai sus, reprezentanții reclamantelor au fost informați că pârâta decisese să realizeze o copie conformă („forensic-image”) a hard diskurilor anumitor calculatoare, în vederea continuării cercetării lor în birourile Comisiei din Bruxelles.
   În susținerea cererii lor, reclamatele arată:

               —

               că Regulamentul nr. 1/2003 prevede în mod expres exercitarea competențelor de inspecție în localurile întreprinderii și prevede că aceste localuri pot fi sigilate dacă inspecția se prelungește mai multe zile și că nicio dispoziție nu permite Comisiei să ridice copii ale tuturor hard diskurilor, să le transporte în afara localurilor întreprinderii și să le analizeze în propriile birouri;

               —

               că pârâta a prelungit în mod nejustificat durata inspecției timp de aproape o lună, menținând reclamanta în incertitudine cu privire la conținutul real al anchetei;

               —

               că, de asemenea, Comisia a împiedicat reclamantele, timp de mai multe săptămâni, să evalueze în deplină cunoștință de cauză posibilitatea de a solicita să fie acceptate în programul de clemență;

               —

               că comportamentele imputate pârâtei constituie o încălcare vădită a limitelor impuse de legiuitorul comunitar competențelor sale de investigare, de natură să compromită în mod semnificativ posibilitățile de apărare ale întreprinderilor supuse inspecției.

      (1)  JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza C-228/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf — Germania) — Melzer/MF Global UK Ltd [Cooperare judiciară în materie civilă — Competențe speciale în materie delictuală sau cvasidelictuală — Participare transfrontalieră a mai multor persoane la același act ilicit — Posibilitatea de a stabili competența teritorială în funcție de locul unde a fost săvârșită fapta de către un autor al prejudiciului, altul decât pârâtul ( „wechselseitige Handlungsortzurechnung” )]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 mai 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf — Germania) — Melzer/MF Global UK Ltd
   (Cauza C-228/11) (1)

   (Cooperare judiciară în materie civilă - Competențe speciale în materie delictuală sau cvasidelictuală - Participare transfrontalieră a mai multor persoane la același act ilicit - Posibilitatea de a stabili competența teritorială în funcție de locul unde a fost săvârșită fapta de către un autor al prejudiciului, altul decât pârâtul („wechselseitige Handlungsortzurechnung”))
   2013/C 225/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Melzer

      Pârâtă: MF Global UK Ltd

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Landgericht Düsseldorf (Germania) — Interpretarea articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001 L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competențe speciale în materie delictuală și cvasidelictuală — Stabilirea competenței teritoriale pentru soluționarea unei acțiuni în despăgubiri în cazul participării transfrontaliere a mai multor persoane la săvârșirea aceleași fapte ilicite — Posibilitatea de a stabili această competență în funcție de locul în care a fost săvârșită fapta prejudiciabilă de către un autor al acesteia, altul decât pârâtul.

      Dispozitivul

   Articolul 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că nu permite să se stabilească, în temeiul locului unde s-a produs fapta generatoare imputată unuia dintre presupușii autori ai unui prejudiciu, care nu este parte la litigiu, o competență jurisdicțională în privința unui alt presupus autor al prejudiciului respectiv care nu a acționat în raza teritorială a instanței sesizate.

      (1)  JO C 211, 16.7.2011.


title: Cauza T-293/11: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Holcim (Deutschland) și Holcim/Comisia ( „Concurență  — Procedură administrativă  — Decizie de solicitare de informații  — Caracterul necesar al informațiilor solicitate  — Obligația de motivare  — Proporționalitate” )

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/29

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2014 – Holcim (Deutschland) și Holcim/Comisia
   (Cauza T-293/11) (1)

   ((„Concurență - Procedură administrativă - Decizie de solicitare de informații - Caracterul necesar al informațiilor solicitate - Obligația de motivare - Proporționalitate”))
   2014/C 135/35
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Holcim (Germania) AG (Hamburg, Germania) și Holcim Ltd (Zürich, Elveția) (reprezentanți: P. Niggemann și K. Gaßner, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, R. Sauer și C. Hödlmayr, agenți, asistați de A. Böhlke, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2011) 2363 final a Comisiei din 30 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 a Consiliului (cazul 39520- Ciment și produse conexe)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Holcim (Germania) AG și Holcim Ltd la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.


title: Cauza C-197/07 P: Recurs introdus la 12 aprilie 2007 de către Aktieselskabet af 21. november 2001 împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 6 februarie 2006 în cauza T-477/04: Aktieselskabet af 21. november 2001 /Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Recurs introdus la 12 aprilie 2007 de către Aktieselskabet af 21. november 2001 împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) pronunțate la 6 februarie 2006 în cauza T-477/04: Aktieselskabet af 21. november 2001/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   (Cauza C-197/07 P)
   (2007/C 129/20)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Aktieselskabet af 21. november 2001 (reprezentant: C. Barrett Christiansen, advokat)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), TDK Kabushiki Kaisha (TDK Corp.)
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în întregime a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 6 februarie 2007, cauza T-477/04 (hotărârea atacată);

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Curții de Justiție;

               —

               anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 7 octombrie 2004, cauza R-364/2003-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurilor în fața Tribunalului de Primă Instanță și în fața OAPI.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea prezentului recurs, recurenta arată că:

               statuând, în temeiul articolului 8 alineatul (5) din RMC, asupra existenței unei notorietăți a mărcilor anterioare, Tribunalul de Primă Instanță, în mod eronat:

                           1.

                           nu a făcut distincția, în cadrul hotărârii atacate, între cele 36 de mărci anterioare;

                           2.

                           a luat în considerare probe care nu respectau orientările OAPI;

                           3.

                           a luat în considerare probe fără nicio legătură cu mărcile anterioare;

                           4.

                           a luat în considerare probe nedatate;

                           5.

                           nu a luat în considerare faptul că data relevantă pentru a dovedi notorietatea este data depunerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare atacate;

                           6.

                           a confirmat notorietatea în baza unor probe care nu erau apropiate ca termen de data depunerii cererii de înregistrare a mărcii comunitare atacate;

                           7.

                           a luat în considerare un studiu de piață drept probă a notorietății, fără nicio dovadă cu privire la:

                                       (a)

                                       a ști dacă a fost efectuat de un institut sau o companie de cercetare independentă și recunoscută;

                                       (b)

                                       numărul și profilul (sex, vârstă, ocupație și calificare) persoanelor intervievate;

                                       (c)

                                       metoda și împrejurările în care a fost efectuat studiul și lista completă de întrebări incluse în chestionar;

                                       (d)

                                       a și dacă procentajul evidențiat în studiu corespunde cu numărul total de persoane chestionate sau doar cu cele care au răspuns efectiv.

                           8.

                           nu a luat în considerare valoarea probatorie individuală a probelor aduse înainte de a efectua o evaluare de ansamblu.

               Statuând, în temeiul articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul privind marca comunitară, asupra existenței unui profit ilicit obținut de pe urma notorietății, Tribunalul de Primă Instanță, în mod eronat:

                           9.

                           și-a întemeiat hotărârea cu privire la profitul ilicit pe notorietate, și nu pe reputație, fapt care nu este în conformitate cu articolul 8 alineatul (5) din RMC;

                           10.

                           a hotărât că o posibilitate care nu poate fi exclusă este suficientă pentru a face dovada prima facie unui risc viitor, care nu este ipotetic, privind obținerea unui profit ilicit de pe urma notorietății mărcilor anterioare, de către persoana care solicită înregistrarea mărcii.


title: Cauza T-495/11: Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2014 — Streng/OAPI — Gismondi (PARAMETRICA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare PARAMETRICA — Marcă națională verbală anterioară parameta — Motiv relativ de refuz — Lipsa depunerii de dovezi în limba de procedură a opoziției — Norma 19 alineatele (2) și (3) și norma 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/17

      Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2014 — Streng/OAPI — Gismondi (PARAMETRICA)
      (Cauza T-495/11) (1)

      (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare PARAMETRICA - Marcă națională verbală anterioară parameta - Motiv relativ de refuz - Lipsa depunerii de dovezi în limba de procedură a opoziției - Norma 19 alineatele (2) și (3) și norma 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
      (2014/C 71/28)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Michael Streng (Erding, Germania) (reprezentant: A. Pappert, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fulvio Gismondi (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Masetti Zannini de Concina, G. Petrocchi, M. Bucarelli și F. Bellan, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 19 iulie 2011 (cauza R 1348/2010-4) privind o procedură de opoziție între domnii Michael Streng și Fulvio Gismondi

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Îl obligă pe domnul Michael Streng la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-68/15: Acțiune introdusă la 12 februarie 2015 – Scandlines Øresund și alții/Comisia

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/56

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2015 – Scandlines Øresund și alții/Comisia
   (Cauza T-68/15)
   (2015/C 138/73)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Scandlines Øresund I/S (Helsingør, Danemarca), HH Ferries Helsingor ApS (Helsingør, Danemarca), HH-Ferries Helsingborg AB (Helsingborg, Suedia) (reprezentanți: M. Johansson, R. Azelius și P. Remnelid, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta cerere, formulată în conformitate cu articolul 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, are ca obiect anularea deciziei Comisiei Europene din 15 octombrie 2014 în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (în cauzele SA.36558 și SA.38371 – Danemarca și SA.36662 – Suedia, Ajutor acordat Øresundsbro Konsortiet).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori de drept și pe erori de apreciere.

                           —

                           Prin intermediul primului aspect al primului motiv, reclamantele susțin că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că finanțarea facilităților pentru Hinterland nu a implicat un ajutor de stat întrucât măsurile în cauză nu erau de natură nici să denatureze concurența și nici să afecteze comerțul dintre statele membre.

                           —

                           Prin intermediul celui de al doilea aspect, reclamantele susțin că Comisia a săvârșit o eroare de drept cu privire la caracterul necondiționat al garanțiilor de stat și la dreptul legal al consorțiului de a obține fonduri garantate de stat, precum și cu privire la aprecierea de către Comisie a numărului garanțiilor de stat.

                           —

                           Prin intermediul celui de al treilea și al celui de al patrulea aspect, reclamantele susțin că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a concluzionat că garanțiile suedeze constituie o schemă de ajutoare și un ajutor existent.

                           —

                           Prin intermediul celui de al cincilea aspect, reclamantele susțin că Comisia a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că garanțiile de stat sunt limitate la funcționarea legăturii fixe.

                           —

                           Prin intermediul celui de al șaselea aspect al primului motiv, reclamantele invocă încălcarea articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE, prin aceea că Comisia nu avea suficiente motive să constate că măsurile de ajutor în cauză erau compatibile cu piața internă.

                           —

                           În temeiul celui de al șaselea aspect, reclamantele susțin de asemenea că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că nu a apreciat efectul cumulat al tuturor măsurilor de ajutor, diferite, acordate în mod direct și indirect consorțiului.

                           —

                           Prin intermediul celui de al șaptelea aspect al primului motiv, reclamantele invocă aplicarea incorectă a principiului încrederii legitime.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de inițiere a procedurii oficiale de investigare.

                           —

                           Al doilea motiv este structurat în nouăsprezece aspecte, prin care reclamantele susțin că examinarea efectuată de Comisie este insuficientă și incompletă și că Comisia a omis să își urmeze propriile linii directoare și comunicări sub mai multe aspecte. Aceste omisiuni stabilesc existența unei serii de indicii concordante care arată că Comisia nu a fost în măsură, la data adoptării deciziei contestate, să rezolve toate dificultățile serioase identificate în cazul de față. În consecință, Comisia a refuzat în mod eronat să protejeze drepturile procedurale de care reclamantele beneficiază în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare.

                           —

                           Prin intermediul celui de al treilea și ultim motiv, reclamantele susțin că decizia atacată se întemeiază pe un raționament inadecvat. Reclamantele susțin că Comisia a omis să verifice dacă afirmațiile și motivele din decizia atacată erau suficient de precise pentru ca reclamantele să își apere drepturile și pentru ca Tribunalul să exercite controlul de legalitate. Presupusele lacune de raționament privesc evaluarea de către Comisie a facilităților pentru Hinterland, garanțiile de stat, avantajele fiscale daneze, împrumuturile de stat daneze și, în sfârșit, faptul că concluziile Comisiei referitoare la compatibilitatea cu piața internă și încrederea legitimă se întemeiază pe un raționament circular.


title: Cauza T-800/14: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Philip Morris/Comisia [„Accesul la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente elaborate în cadrul lucrărilor pregătitoare care au condus la adoptarea directivei privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe — Refuzul accesului — Excepție referitoare la protecția procesului decizional — Dreptul la apărare — Interes public superior”]

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/39

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2016 – Philip Morris/Comisia
   (Cauza T-800/14) (1)

   ([„Accesul la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente elaborate în cadrul lucrărilor pregătitoare care au condus la adoptarea directivei privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe - Refuzul accesului - Excepție referitoare la protecția procesului decizional - Dreptul la apărare - Interes public superior”])
   (2016/C 402/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Philip Morris Ltd (Richmond, Regatul Unit) (reprezentanți: K. Nordlander și M. Abenhaïm, avocați)

      Pârât: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și F. Clotuche Duvieusart, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei Ares (2014) 3188066 a Comisiei din 29 septembrie 2014, în măsura în care s-a refuzat reclamantei un acces deplin la documentele solicitate, cu excepția datelor personale modificate care sunt cuprinse în aceasta

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Philip Morris Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 16.2.2015.


title: Cauza C-94/15 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Comisia Europeană (Recurs — Înțelegeri — Piața europeană a cerii de parafină și piața germană a gaciului de parafină — Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor — Obligația de motivare — Dovada încălcării — Denaturarea elementelor de probă)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 16 februarie 2017 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Comisia Europeană
   (Cauza C-94/15 P) (1)

   ((Recurs - Înțelegeri - Piața europeană a cerii de parafină și piața germană a gaciului de parafină - Stabilirea prețurilor și împărțirea piețelor - Obligația de motivare - Dovada încălcării - Denaturarea elementelor de probă))
   (2017/C 112/06)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (reprezentanți: U. Itzen și J. Ziebarth, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Sauer, C. Vollrath și L. Wildpanner, agenți, A. Böhlke, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-299/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 30 iulie 2009 — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Nejvyšší správní soud (Republica Cehă) la 30 iulie 2009 — DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH/Ministerstvo životního prostředí
   (Cauza C-299/09)
   2009/C 267/59
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud.

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DAR Duale Abfallwirtschaft und Verwertung Ruhrgebiet GmbH.

      Pârât: Ministerstvo životního prostředí.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 2 literele (i) și (k) din Regulamentul (CEE) nr. 259/93 al Consiliului din 1 februarie 1993 privind supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri în interiorul, la intrarea și ieșirea din Comunitatea Europeană (1), coroborat cu articolul 1 literele (e) și (f) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (2), și cu punctul D10 din Anexa II A, și punctul R1 din Anexa II B la această directivă, trebuie interpretat în sensul că primul dintre criteriile definite de Curte în Hotărârea din 13 februarie 2003, Comisia/Luxemburg (C-458/00, Rec., p. I-1553), care permite considerarea incinerării deșeurilor drept valorificare energetică a deșeurilor potrivit punctului R1 din Anexa II B la această directivă (mai precis că obiectivul principal al operațiunii este de a permite unui deșeu să aibă o funcție utilă, și anume producerea de energie), poate fi îndeplinit inclusiv în lipsa circumstanțelor menționate de Curte în hotărârea citată anterior, drept circumstanțe care dovedesc valorificarea deșeurilor, prin urmare în cazul în care operatorul instalației în care va avea loc incinerarea deșeurilor nu efectuează o plată în schimbul acestei operțiuni către furnizorul de deșeuri și când această instalație nici nu este adaptată din punct de vedere tehnic pentru continuarea activității prin utilizarea surselor de energie primară în caz de aprovizionare insuficientă cu deșeuri?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ, în această situație, în ce condiții operațiunea în discuție poate fi considerată o operațiune de valorificare a deșeurilor?

                           (a)

                           Se poate face abstracție întru totul de plata efectuată pentru o operațiune de tratare a deșeurilor sau este necesar cel puțin, pentru a considera operațiunea valorificare a deșeurilor, ca venitul realizat de operatorul unei instalații din vânzarea de energie termică sau electrică produsă prin incinerarea unei cantități determinate de deșeuri să fie superior venitului perceput în schimbul primirii deșeurilor?

                           (b)

                           În ceea ce privește caracteristicile instalației destinatarului deșeurilor, este posibil să se considere drept o circumstanță suficientă pentru a dovedi operațiunea de valorificare a deșeurilor faptul că, în decizia de autorizare a exploatării, această instalație a fost calificată în mod oficial drept instalație de valorificare energetică a deșeurilor și că operatorul instalației s-a obligat prin contract să furnizeze în rețea o anumită cantitate de energie termică, ținând seama că în cazul nerespectării acestui angajament, i s-ar aplica sancțiuni contractuale? Sau faptul că din punct de vedere juridic, tehnic și economic, operatorul instalației este în mod real în măsură să își continue activitatea cel puțin provizoriu prin utilizarea altor combustibili decât deșeurile, constituie o condiție minimă pentru a considera operațiunea în discuție valorificare a deșeurilor?

      (1)  JO L 30, p. 1, Ediție specială 15/vol. 2, p. 161.

      (2)  JO L 194, p. 39.


title: Cauza C-496/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalia) la 26 septembrie 2011 — Portugal Telecom SGPS, SA/Fazenda Pública

text:
               10.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 362/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Central Administrativo Sul (Portugalia) la 26 septembrie 2011 — Portugal Telecom SGPS, SA/Fazenda Pública
   (Cauza C-496/11)
   2011/C 362/19
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Portugal Telecom SGPS, SA

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Intervenient: Ministério Público

      Întrebările preliminare

               1.

               Interpretarea corectă a articolului 17 alineatul (2) din Directiva 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 (1), A șasea directivă privind TVA, exclude posibilitatea Administrației Financiare portugheze de a obliga societatea reclamantă — o SGPS [Sociedade Gestora de Participações Sociais] — să utilizeze metoda pro ratei de deducere pentru totalitatea TVA-ului pentru inputs, întemeindu-se pe faptul că obiectul social principal al societății respective este administrarea participațiilor aparținând altor societăți, chiar și în cazul în care astfel de inputs (servicii achiziționate) prezintă o legătură directă, imediată și neechivocă cu operațiunile taxabile — prestări de servicii — care sunt realizate ulterior în domeniul unei activități complementare de prestare de servicii tehnice de gestiune, permisă din punct de vedere legal?

               2.

               O entitate care are calitatea de SGPS [Sociedade Gestora de Participações Sociais] și este supusă TVA-ului pentru achiziția de bunuri și servicii care, ulterior, sunt transmise în totalitate societăților în care deține participații, cu plata TVA-ului, atunci când entitatea respectivă armonizează activitatea principală desfășurată — administrarea participațiilor — cu o activitate secundară — prestarea de servicii tehnice de administrare și de gestiune — poate deduce întreaga taxă aferentă intrărilor pentru achizițiile menționate prin aplicarea metodei deducerii pe baza utilizării reale prevăzută la articolul 17 alineatul (2) din A șasea directivă?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-431/08: Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2010 — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi/OAPI — Denim (VIGOSS)

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/51

         Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2010 — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi/OAPI — Denim (VIGOSS)
   (Cauza T-431/08) (1)

   2010/C 148/84

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.