title: Cauza C-444/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 21 iulie 2017 – Préfet des Pyrénées-Orientales/Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franța) la 21 iulie 2017 – Préfet des Pyrénées-Orientales/Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier
   (Cauza C-444/17)
   (2017/C 330/09)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Préfet des Pyrénées-Orientales

      Pârâți: Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d'appel de Montpellier

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 32 din Regulamentul (UE) nr. 2016/399 din 9 martie 2016 (1), care prevede că, în cazul în care se reintroduce controlul la frontierele interne, dispozițiile relevante din titlul II (privind frontierele externe) se aplică mutatis mutandis, trebuie interpretat în sensul că controlul reintrodus la o frontieră internă a unui stat membru poate fi asimilat controlului efectuat la o frontieră externă, în momentul trecerii acesteia de către un resortisant al unei țări terțe, care nu are un drept de intrare?

               2)

               În aceleași circumstanțe de reintroducere a controalelor la frontierele interne, acest regulament și Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (2), permit să se aplice situației unui resortisant al unei țări terțe, care trece o frontieră la care controlul este reintrodus, facultatea prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din directivă care oferă statelor membre posibilitatea de a continua să aplice la frontierele lor externe proceduri de returnare naționale simplificate?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la această din urmă întrebare, dispozițiile articolului 2 alineatul (2) litera (a) și ale articolului 4 alineatul (4) din directivă se opun unei reglementări naționale precum articolul L. 621-2 din Codul privind intrarea și șederea străinilor și dreptul de azil, care sancționează cu pedeapsa cu închisoarea intrarea ilegală pe teritoriul național a unui resortisant al unei țări terțe pentru care procedura de returnare instituită de această directivă nu a fost finalizată încă?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 2016/399 din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 77, p. 1).

      (2)  JO L 348, p. 98.


title: Cauza T-274/10: Acțiune introdusă la 22 iunie 2010 — Suez Environnement și Lyonnaise des eaux France/Comisia

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/43

         Acțiune introdusă la 22 iunie 2010 — Suez Environnement și Lyonnaise des eaux France/Comisia
   (Cauza T-274/10)
   ()
   2010/C 234/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Suez Environnement Company (Paris, Franța) și Lyonnaise des eaux France (Paris) (reprezentanți: P. Zelenko și O. d’Ormesson, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               anularea deciziei de inspecție atacate și/sau a mandatului de inspecție din 6 aprilie 2010;

               —

               anularea tuturor acțiunilor întreprinse care își au originea în inspecțiile efectuate în baza acestei decizii și a acestui mandat, care sunt ilegale;

               —

               obligarea Comisiei, în special, să restituie toate documentele reținute în cadrul inspecțiilor realizate, în caz contrar viitoarea decizie pe fond a acesteia fiind anulată de Tribunal, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamantele solicită anularea Deciziei C(2010) 1984/4 a Comisiei din 23 martie 2010 prin care Suez Environnement, precum și toate întreprinderile controlate de aceasta, inclusiv Lyonnaise des eaux France, sunt obligate să se supună unei inspecții în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1/2003 al Consiliului, adoptată în cadrul unei proceduri de aplicare a articolului 101 TFUE privind piețele de prestări de servicii de apă și de salubrizare (1).
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive întemeiate pe:

               —

               o încălcare a drepturilor și a libertăților fundamentale, în special a dreptului la respectarea domiciliului, întrucât reclamantelor nu li s-a notificat o autorizație judiciară națională, fiind private astfel de orice garanție fundamentală precum accesul la o instanță în cursul desfășurării inspecțiilor și posibilitatea de a exercita căile de recurs obișnuite împotriva unei astfel de autorizații;

               —

               o încălcare a principiului proporționalității, decizia de inspecție având o durată de validitate nelimitată și un domeniul de aplicare extrem de întins;

               —

               faptul că mandatul de inspecție care însoțește decizia de inspecție nu prezintă garanții suficiente de imparțialitate și de obiectivitate, în măsura în care sunt desemnați în acest mandat agenții Comisiei care au examinat anterior informații confidențiale transmise Comisiei de către reclamanta Lyonnaise des eaux France în cadrul unei notificări a unei concentrări.

      (1)  Cazul COMP/B-1/39.756.


               13.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 400/14

         Cerere pentru emiterea unui aviz consultativ de către Curtea AELS, înaintată de Oslo tingrett la data de 16 iunie 2014 în cauza Pharmaq AS/Intervet International BV
   (Cauza E-16/14)
   2014/C 400/06
   Prin scrisoarea din 17 iulie 2014, Oslo tingrett (Tribunalul districtual Oslo) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, primită la grefa curții la 23 iulie 2014, vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza Pharmaq AS/Intervet International BV, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               În ceea ce privește articolul 2 din Regulamentul CSP, produsul a fost introdus pe piață ca medicament în SEE înainte de data autorizației de introducere pe piață care a fost acordată în conformitate cu procedura de autorizare administrativă prevăzută în Directiva 81/851/CEE (sau în Directiva 2001/82/CE) atunci când livrarea produsului a avut loc în conformitate cu:

                           (i)

                           „scutirile speciale în materie de aprobare” acordate de Agenția publică pentru medicamente în favoarea medicilor veterinari și a biologilor specializați în domeniul sănătății peștilor în temeiul articolelor 3-6 sau 3-7 din Regulamentul norvegian din 22 decembrie 1999 sau, alternativ, al articolelor 2-6 sau 2-7 din Regulamentul norvegian din 18 decembrie 2009; sau

                           (ii)

                           al așa-numitelor „licențe AR 16” acordate de Ministerul irlandez al agriculturii, alimentației și mediului marin în temeiul Legii nr. 144/2007 Regulamentele Comunității Europene (medicamente de uz veterinar) 2007, partea III „Autorizare excepțională”, punctul 16?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1, un astfel de produs nu se încadrează în domeniul de aplicare al Regulamentului CSP și un CSP eliberat în temeiul unui astfel de produs este, prin urmare, nul?

               3.

               În ceea ce privește interpretarea articolul 2 din Regulamentul CSP, o autorizație de introducere pe piață acordată pentru un medicament de uz veterinar în conformitate cu articolul 26 alineatul (3) din Directiva 2001/82/CE ar trebui considerată o autorizație administrativă în temeiul Directivei 81/851/CEE (sau al Directivei 2001/82/CE) în sensul articolului 2?

               4.

                           (a)

                           O scutire de la o aprobare specială în temeiul articolelor 3-6 sau 3-7 din Regulamentele norvegiene privind medicamentele din 1999 (FOR-1999-12-22-1559) sau al articolelor 2-6 sau 2-7 din Regulamentele norvegiene privind medicamentele din 2009 (FOR-2009-12-18-1839) constituie o autorizație valabilă pentru introducerea produsului pe piață ca medicament în sensul articolului 3 litera (b)?

                           (b)

                           O scutire de la o aprobare specială în temeiul articolelor 3-6 sau 3-7 din Regulamentele norvegiene privind medicamentele din 1999 (FOR-1999-12-22-1559) sau a articolelor 2-6 sau 2-7 din Regulamentele norvegiene privind medicamentele din 2009 (FOR-2009-12-18-1839) constituie o primă autorizație pentru introducerea produsului pe piață ca medicament în sensul articolului 3 litera (d)?

               5.

               În cazul în care medicamentul este un virus vaccinal, poate sfera protecției conferite de CSP să cuprindă nu numai anumite tulpini de virus care sunt incluse în medicament și care fac obiectul brevetului de bază, ci și alte tulpini de virus care sunt acoperite de brevetul de bază?
               Pentru a răspunde la această întrebare, are importanță dacă:

                           (a)

                           astfel de alte tulpini au un efect terapeutic echivalent cu tulpina virusului inclusă în medicament sau dacă efectul terapeutic nu este imediat echivalent?

                           (b)

                           un medicament pe baza acestor alte tulpini va trebui să facă obiectul unei autorizații de comercializare separate cu cerințe privind documentația privind securitatea și efectele?

               6.

               În cazul în care a fost acordat un CSP cu o definiție a produselor care nu sunt strict limitate la tulpinile specifice virusului autorizat pentru a fi introdus pe piață ca medicament,

                           (a)

                           un astfel de CSP va fi valabil; sau

                           (b)

                           CSP va fi valabil, însă domeniul de aplicare al protecției de care beneficiază în temeiul articolului 4 nu poate să includă altceva decât tulpina specifică a virusului autorizat a fi introdus pe piață ca medicament?


title: Cauza C-112/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 56 CE — Acte cu putere de lege privind societatea comercială pe acțiuni Volkswagen)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 octombrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-112/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 56 CE - Acte cu putere de lege privind societatea comercială pe acțiuni Volkswagen)
   (2007/C 315/08)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Benyon și G. Braun, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma, A. Dittrich, agenți și H. Wissel, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 43 CE și 56 CE — Condiții de privatizare a societății Volkswagenwerk GmbH — Atribuirea unor drepturi speciale anumitor acționari — Reprezentare obligatorie a autorităților publice în consiliul de administrație al societății, independent de numărul de acțiuni pe care îl dețin
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în vigoare a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 2 alineatul (1) din Legea din 21 iulie 1960 privind transferul către sectorul privat al părților sociale ale societății comerciale cu răspundere limitată Volkswagenwerk (Gesetz über die Überführung der Anteilsrechte an der Volkswagenwerk Gesellschaft mit beschränkter Haftung in private Hand), în versiunea aplicabilă prezentului litigiu, coroborate cu articolul 4 alineatul (3) din aceeași lege, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 alineatul (1) CE.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 143, 11.6.2005.


title: Cauza C-547/10 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2010 de Confederația Elvețiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-319/05, Confederația Elvețiană/Comisia Europeană, celelalte părți în proces: Republica Federală Germania și Landskreis Waldshut

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/26

         Recurs introdus la 23 noiembrie 2010 de Confederația Elvețiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 9 septembrie 2010 în cauza T-319/05, Confederația Elvețiană/Comisia Europeană, celelalte părți în proces: Republica Federală Germania și Landskreis Waldshut
   (Cauza C-547/10 P)
   ()
   2011/C 30/43
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Confederația Elvețiană (reprezentant: S. Hirsbrunner, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Republica Federală Germania, Landskreis Waldshut

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită

               —

               Anularea, conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție, a Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie 2010, pronunțată în cauza T-319/05;

               —

               în cazul în care Curtea consideră că litigiul este în stare de judecată, anularea Deciziei 2004/12/CE a Comisiei Europene din 5 decembrie 2003 și obligarea Comisiei Europene, conform articolului 122 primul paragraf din Regulamentul de procedură al Curții, la plata cheltuielilor de judecată aferente întregii proceduri, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță;

               —

               în cazul în care Curtea consideră că litigiul nu este în stare de judecată, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru ca acesta să se pronunțe conform propriei aprecieri juridice și rezervarea pentru Tribunal a deciziei privind cheltuielile de judecată aferente recursului.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului din 9 septembrie 2010, pronunțată în cauza T-319/05 (denumită în continuare „hotărârea atacată”). Prin intermediul hotărârii atacate s-a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva Deciziei 2004/12/CE a Comisiei din 5 decembrie 2003 (denumită în continuare „decizia atacată”) privind al 213-lea regulament din 15 ianuarie 2003 de aplicare a reglementării germane în materie de trafic aerian privind stabilirea procedurilor pentru aterizările și decolările la aeroportul din Zürich conform normelor referitoare la instrumentele de zbor (denumit în continuare „al 213-lea regulament de aplicare”), în versiunea modificată prin primul regulament din 1 aprilie 2003 de modificare a celui de al 213-lea regulament de aplicare (denumite în continuare „măsurile germane în discuție”).
   Recurenta invocă următoarele motive de recurs:

               1.

               Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept în interpretarea și în aplicarea articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2408/92, în măsura în care ar fi înțeles domeniul de aplicare al acestuia doar ca o interdicție de exercitare a drepturilor de trafic. În plus, Tribunalul nu ar fi luat în considerare faptul că o astfel de interpretare a articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2408/92, chiar și în cazul în care ar trebui să fie posibilă în contextul Uniunii Europene, nu ar putea fi opusă recurentei în temeiul articolului 1 alineatul (2) din acord.

               2.

               Tribunalul ar fi interpretat și ar fi aplicat greșit obligația de motivare în sensul articolului 296 TFUE (ex-articolul 253 CE), întrucât acesta nu ar fi imputat Comisiei că a exclus fără motivare aplicabilitatea articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2408/92. Pe de altă parte, Tribunalul ar considera în mod eronat că faptul că în cursul procedurii la Tribunal Comisia ar fi înlocuit motivația indicată în decizia atacată printr-o explicație complet nouă nu ar constitui înlocuire de motive pe parcursul procesului.

               3.

               Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept în interpretarea și în aplicarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2408/92, prin faptul că nu ar fi luat în considerare drepturile operatorului aeroportului și ale locuitorilor din proximitatea acestuia.

               4.

               Tribunalul ar fi interpretat și ar fi aplicat în mod greșit principiul nediscriminării. Acesta ar fi săvârșit o eroare de drept prin excluderea din aprecierea sa a drepturilor operatorului aeroportului și ale locuitorilor elvețieni din proximitatea acestuia. În mod contrar concluziilor formulate în acțiune, acesta ar fi refuzat să verifice caracterul necesar al măsurilor. Tribunalul ar fi aplicat în mod puțin restrictiv cerința unei justificări întemeiate pe motive obiective. Interesul de a a favoriza o zonă turistică nu are dreptul la protecție, întrucât interesele economice nu ar putea constitui motive obiective de justificare.

               5.

               Controlul proporționalității efectuat de Tribunal ar fi afectat de erori de drept grave. Tribunalul ar denatura elementele de probă. Acesta ar explica situația de fapt în mod incomplet. Tribunalul ar înlocui constatarea situației de fapt efectuată de Comisie prin propriile constatări, încălcând propria putere de control. Acesta s-ar întemeia pe considerații de fapt cu privire la care recurenta nu ar fi fost ascultată, încălcând dreptul de fi ascultat.

               6.

               La momentul examinării restricțiilor mai puțin oneroase, Tribunalul a încălcat normele privind repartizarea sarcinii probei și alte principii.

               7.

               În cadrul considerațiilor privind alternativa unui contingent de zgomot, Tribunalul ar invoca argumente vădit contradictorii.


title: Cauza C-584/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Versailles (Franța) la 17 noiembrie 2016 – Green Yellow Hyères Sup SNC/Enedis, SA

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Versailles (Franța) la 17 noiembrie 2016 – Green Yellow Hyères Sup SNC/Enedis, SA
   (Cauza C-584/16)
   (2017/C 038/14)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d’appel de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Green Yellow Hyères Sup SNC

      Pârâtă: Enedis, SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că mecanismul obligației de achiziționare de energie electrică produsă de instalațiile care utilizează energie radiantă solară la un preț superior celui al pieței și a cărui finanțare este suportată de consumatorii finali de energie electrică, astfel cum acest mecanism rezultă din ordinele ministeriale din 10 iulie 2006 (JORF nr. 171 din 26 iulie 2006, p. 11133) și din 12 ianuarie 2010 (JORF nr. 0011 din 14 ianuarie 2010, p. 727) de stabilire a condițiilor de achiziționare a acestei energii electrice, coroborate cu Legea nr. 2000-108 din 10 februarie 2000 privind modernizarea și dezvoltarea serviciului public al energiei electrice, cu Decretul nr. 2000-1196 din 6 decembrie 2000 și cu Decretul nr. 2001-410 din 10 mai 2001, constituie un ajutor de stat?

               2.

               Și, în caz afirmativ, articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că lipsa de notificare prealabilă către Comisia Europeană a acestui mecanism afectează validitatea ordinelor menționate mai sus care implică punerea în aplicare a măsurii de ajutor în litigiu?


title: Cauza C-609/11 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2013 — Centrotherm Systemtechnik GmbH/centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și Regulamentul (CE) nr. 2868/95 — Procedură de decădere — Marca verbală comunitară CENTROTHERM — Utilizare serioasă — Noțiune — Mijloace de probă — Declarație pe proprie răspundere — Articolul 134 alineatele (1)-(3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Competența de reformare a Tribunalului — Întinderea motivelor și a concluziilor formulate de un intervenient]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/15

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 26 septembrie 2013 — Centrotherm Systemtechnik GmbH/centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-609/11 P) (1)

   (Recurs - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 și Regulamentul (CE) nr. 2868/95 - Procedură de decădere - Marca verbală comunitară CENTROTHERM - Utilizare serioasă - Noțiune - Mijloace de probă - Declarație pe proprie răspundere - Articolul 134 alineatele (1)-(3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Competența de reformare a Tribunalului - Întinderea motivelor și a concluziilor formulate de un intervenient)
   2013/C 344/23
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Centrotherm Systemtechnik GmbH (reprezentanți: A. Schulz și C. Onken, Rechtsanwälte, precum și F. Schmidt, Patentenwalt)

      Celelalte părți din procedură: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (reprezentanți: O. Löffel și P. Lange, Rechtsanwälte), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (camera a șasea) din 15 septembrie 2011 în cauza T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG/OAPI prin care acesta a anulat Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 august 2009 (cauza R 6/2008-4), în măsura în care camera de recurs a anulat în parte decizia diviziei de anulare din 30 octombrie 2007 — Utilizare serioasă a mărcii — Dovadă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Centrotherm Systemtechnik GmbH să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG.

               3.

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza C-287/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA/Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira [Trimitere preliminară — Asigurare de răspundere civilă auto — Directiva 72/166/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — A doua directivă 84/5/CEE — Articolul 2 alineatul (1) — Contract de asigurare încheiat în baza unor declarații false referitoare la proprietatea vehiculului și la identitatea conducătorului obișnuit al acestuia — Asigurat — Lipsa unui interes economic la momentul încheierii acestui contract — Nulitatea absolută a contractului de asigurare — Opozabilitate față de terții victime]

text:
               9.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/2

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 20 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal de Justiça – Portugalia) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA/Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira
   (Cauza C-287/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Asigurare de răspundere civilă auto - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - A doua directivă 84/5/CEE - Articolul 2 alineatul (1) - Contract de asigurare încheiat în baza unor declarații false referitoare la proprietatea vehiculului și la identitatea conducătorului obișnuit al acestuia - Asigurat - Lipsa unui interes economic la momentul încheierii acestui contract - Nulitatea absolută a contractului de asigurare - Opozabilitate față de terții victime])
   (2017/C 338/02)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal de Justiça

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Fidelidade-Companhia de Seguros SA

      Intimați: Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi și articolul 2 alineatul (1) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care ar avea ca efect ca, în împrejurări precum cele din cauza principală, nulitatea unui contract de asigurare de răspundere civilă auto care rezultă din declarațiile false inițiale făcute de asigurat cu privire la identitatea proprietarului și a conducătorului obișnuit al vehiculului în cauză sau din împrejurarea că persoana în contul sau în numele căreia a fost încheiat acest contract de asigurare nu avea niciun interes economic în încheierea contractului menționat să fie opozabilă față de terții victime.

      (1)  JO C 326, 6.9.2016.


title: Cauza T-190/07: Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — KEK DIAYLOS/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/34

         Acțiune introdusă la 31 mai 2007 — KEK DIAYLOS/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-190/07)
   (2007/C 211/66)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: KEK DIAYLOS (Peristeri Attikis, Grecia) (reprezentant: D. Katzimichalis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, pentru motivele arătate, a Deciziei 23/II/2006 a Comisiei Comunităților Europene, atacată în speță, și a oricărui act conex și/sau a oricărei alte decizii conexe a Comisiei Comunităților Europene;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată și a onorariilor avocatului mandatar ad litem al reclamantei.

         Motivele și principalele argumente
   Prezenta acțiune are ca obiect Decizia E (2006) 465 final a Comisiei Comunităților Europene din 23 februarie 2006, prin care se solicită reclamantei plata unei sume de bază de 71 981 euro cu titlu de restituire a avansurilor primite de „KEK XYNI” (1) ca subvenție în cadrul programului de informare a cetățeanului european „PRINCE”, cu majorări pentru întârzierea nejustificată și lipsa probelor de realizare a proiectului. Reclamanta susține că respectiva decizie este neîntemeiată, eronată și abuzivă și cuprinde o motivare defectuoasă și eronată.
   Contrar celor afirmate de Comisie în mod eronat și nemotivat, în opinia reclamantei, aceasta din urmă susține că și-a îndeplinit obligațiile care îi incumbă în temeiul contractului de subvenție pe care l-a semnat în vederea participării la respectivul program și că, în cazul în care au existat întârzieri datorate unor dificultăți obiective, a informat în timp util organele competente ale Uniunii Europene.
   Reclamanta arată de asemenea că, în afară de avansul primit inițial, în valoare de 71 981 euro, KEK XYNI nu a primit niciodată restul subvenției, deși apreciază că lucrările și cheltuielile pe care le-a efectuat în cadrul programului sus-menționat depășesc această sumă.
   Prin urmare, reclamanta afirmă că trebuie anulată decizia atacată, care a fost adoptată întrucât personalul societății a comunicat informații incorecte organelor Uniunii Europene care au efectuat controlul la fața locului, dat fiind faptul că, datorită schimbării personalului însărcinat cu programul, noii angajați nu au putut fi inițial deplin informați pentru a obține informațiile necesare și a furniza imediat răspunsuri complete.

      (1)  În temeiul modificării statutelor sale, intervenită la 12 aprilie 2006, denumirea societăţii KEK XYNI a fost schimbată în „KEK DIAYLOS”.


title: Cauza T-520/11: Acțiune introdusă la 30 septembrie 2011 — Genebre/OAPI — General Electric (GE)

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/15

         Acțiune introdusă la 30 septembrie 2011 — Genebre/OAPI — General Electric (GE)
   (Cauza T-520/11)
   2012/C 13/32
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: General Electric Company (Schenectady, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Declararea acțiunii drept admisibilă;

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 26 iulie 2011 pronunțată în cauza R 20/2009-4;

               —

               declararea faptului că înregistrarea mărcii comunitare depuse cu nr. 5006325 poate fi autorizată pentru toate produsele și serviciile pentru care a fost solicitată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Genebre SA

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „GE” pentru produse din clasele 6, 7, 9, 11 și 17.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: General Electric Company

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale naționale și comunitare „GE” și marca figurativă comunitară „GE” pentru produse și servicii din clasele 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 25, 28, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 și 44.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009, întrucât nu există risc de confuzie între mărcile în conflict și întrucât General Electric Company nu a prezentat elemente de probă suficiente pentru a dovedi o utilizare serioasă a mărcilor sale.


title: Cauza T-36/12: Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Athens Resort Casino/Comisia („Ajutoare de stat — Anularea actului atacat — Dispariția obiectului litigiului — Lipsa necesității de a se pronunța”)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/22

         Ordonanța Tribunalului din 19 aprilie 2016 – Athens Resort Casino/Comisia
   (Cauza T-36/12) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Anularea actului atacat - Dispariția obiectului litigiului - Lipsa necesității de a se pronunța”))
   (2016/C 232/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Maroussi, Grecia) (reprezentanți: N. Niejahr, avocat, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, avocați, și M. Powell, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou, H. van Vliet și P.-J. Loewenthal, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/716/UE a Comisiei din 24 mai 2011 privind ajutorul de stat acordat de Grecia în favoarea anumitor cazinouri grecești [măsura de ajutor de stat C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)] (JO L 285, p. 25)

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 80, 17.3.2012.


title: Cauza C-22/17 P: Recurs introdus la 16 ianuarie 2017 de Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 14 noiembrie 2016 în cauza T-221/16, Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o./EUIPO (NEONART)

text:
               14.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/2

         Recurs introdus la 16 ianuarie 2017 de Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 14 noiembrie 2016 în cauza T-221/16, Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o./EUIPO (NEONART)
   (Cauza C-22/17 P)
   (2017/C 269/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. (reprezentant: J. Marn, persoană care nu este avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin ordonanța din 11 mai 2017, Curtea de Justiție (Camera a șaptea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza F-6/14: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2014 — ZZ/Comisia

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/28

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2014 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-6/14)
   2014/C 85/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: F. Van der Schueren, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se refuză reclamantei acordarea unei pensii de urmaș după decesul fostului său soț

      Concluziile reclamantului(ei)

               —

               Anularea deciziei Comisiei Europene din 29 octombrie 2013 adoptate ca răspuns la reclamația reclamantei (N R/485/13) prin care i se refuză acordarea unei pensii de urmaș după decesul fostului său soț;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-301/11: Acțiune introdusă la 16 iunie 2011 — Ben Ali/Consiliul

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/29

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2011 — Ben Ali/Consiliul
   (Cauza T-301/11)
   2011/C 226/57
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Tunis, Tunisia) (reprezentant: A. de Saint Remy, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               luarea unei măsuri de organizare a procedurii în temeiul articolului 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, având ca obiect divulgarea de către Comisie a tuturor documentelor privind adoptarea regulamentului atacat;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 101/2011 din 4 februarie 2011 în măsura în care îl privește pe reclamant;

               —

               în cazul în care Tribunalul nu decide anularea hotărârii atacate, aplicarea derogărilor pentru activele financiare care sunt utilizate drept bază, dar și anumite cheltuieli extraordinare evaluate de la caz la caz;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească reclamantului o sumă globală de 50 000 de euro ca despăgubire pentru prejudiciile suferite din toate cauzele;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene să plătească reclamantului o sumă de 7 500 de euro pentru cheltuielile de apărare efectuate pentru prezenta cerere;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unui temei juridic suficient în măsura în care, în primul rând, sancțiunea nu ar viza menținerea sau restabilirea păcii și a securității și ar încălca drepturile individuale ale reclamantului, în al doilea rând, motivarea deciziei ar cuprinde neclarități și defecte și, în al treilea rând, măsura ar fi disproporționată și nejustificată.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare în măsura în care, în primul rând, înghețarea fondurilor ar reprezenta o sancțiune decisă de un organ politic, în al doilea rând, nicio procedură de radiere nu ar fi menționată în regulamentul atacat, în al treilea rând, drepturile fundamentale ale reclamantului ar fi încălcate în fiecare etapă a procedurii și, în al patrulea rând, motivarea măsurilor ar fi generală, fără temei, vagă și imprecisă.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor în măsura în care dovada participării reclamantului la un act ilicit nu ar fi stabilită.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe dreptul de proprietate în măsura în care măsurile ar constitui o restricție nejustificată a dreptului de proprietate al părții reclamante.

               6.

               Al șaselea motiv întemeiat pe o încălcare a principiului proporționalității.

               7.

               Al șaptelea motiv întemeiat pe dreptul la viață în măsura în care înghețarea activelor nu ar trebui să aibă drept consecință punerea sub semnul întrebării a mijloacelor de subzistență și a dreptului la viață al reclamantului.


title: Cauza C-173/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 23 CE, 25 CE și 133 CE — Acord de cooperare CEE-Algeria — Taxă de protecție a mediului pentru gazoducte instalate pe teritoriul Regiunii Sicilia — Taxă cu efect echivalent unei taxe vamale)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 iunie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-173/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 23 CE, 25 CE și 133 CE - Acord de cooperare CEE-Algeria - Taxă de protecție a mediului pentru gazoducte instalate pe teritoriul Regiunii Sicilia - Taxă cu efect echivalent unei taxe vamale)
   (2007/C 183/05)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și J. Hottiaux, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia, agent, și A. Cingolo, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 23, 25, 26 și 133 CE, precum și a articolelor 4 și 9 din Acordul de cooperare între Comunitatea Economică Europeană și Republica Algeriană Democratică și Populară, semnat la 26 aprilie 1976 și aprobat prin Regulamentul (CEE) nr. 2210/78 al Consiliului din 26 septembrie 1978 (JO L 263, p. 1) — Legislație națională care impune o taxă de protecție a mediului (tributo ambientale) pentru gazoductele instalate pe teritoriul Regiunii Sicilia
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât a instituit o taxă de mediu asupra gazului metan provenind din Algeria, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 23 CE, 25 CE și 133 CE, precum și al articolului 9 din Acordul de cooperare între Comunitatea Economică Europeană și Republica Algeriană Democratică și Populară, semnat la Alger la 26 aprilie 1976 și aprobat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2210/78 al Consiliului din 26 septembrie 1978.

               2)

               Respinge acțiunea pentru celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005.


title: Cauza T-90/12: Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2012 — Elegant Target Development și alții/Consiliul

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/27

         Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2012 — Elegant Target Development și alții/Consiliul
   (Cauza T-90/12) (1)

   2013/C 38/50
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 118, 21.4.2012.


title: Cauza F-41/15 DISS I: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 12 noiembrie 2015 – FL, FM și FO/CEPOL

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 12 noiembrie 2015 – FL, FM și FO/CEPOL
   (Cauza F-41/15 DISS I)
   (2015/C 429/40)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei Camera a treia a dispus radierea cauzei.


title: Cauza C-482/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spania) la 10 septembrie 2013 — Unicaja Banco SA/José Hidalgo Rueda și alții

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spania) la 10 septembrie 2013 — Unicaja Banco SA/José Hidalgo Rueda și alții
   (Cauza C-482/13)
   2013/C 352/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Unicaja Banco SA

      Pârâți: José Hidalgo Rueda, María del Carmen Vega Martín, Gestión Patrimonial Hive SL, Francisco Antonio López Reina, Rosa María Hidalgo Vega

      Întrebările preliminare

               1.

               În conformitate cu Directiva 93/13/CEE a Consiliului (1) din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special cu articolul 6 alineatul (1) din aceasta, și în scopul garantării protecției consumatorilor și utilizatorilor în conformitate cu principiile echivalenței și efectivității, atunci când o instanță națională apreciază existența unei clauze abuzive privind dobânzile de întârziere în contractele de credit ipotecar, trebuie să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia sau, dimpotrivă, trebuie să modereze respectiva clauză privind dobânzile, acordând un termen executantului sau creditorului pentru a recalcula dobânda?

               2.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 presupune o limitare clară a protecției intereselor consumatorului prin faptul că impune implicit instanței obligația de a modera o clauză abuzivă privind dobânzi de întârziere, recalculând dobânzile prevăzute și menținând în vigoare clauza abuzivă, în loc să constate nulitatea clauzei și lipsa efectului obligatoriu al acesteia în privința consumatorului?

               3.

               A doua dispoziție tranzitorie din Legea 1/2013 din 14 mai 2013 încalcă Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, în special articolul 6 alineatul (1) din aceasta, prin faptul că nu permite aplicarea principiilor echivalenței și efectivității în domeniul protecției consumatorului și evită aplicarea sancțiunii nulității și a lipsei efectului obligatoriu în privința clauzelor abuzive privind dobânzi de întârziere prevăzute în contractele de credit ipotecar încheiate anterior intrării în vigoare a Legii 1/2013 din 14 mai 2013?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza C-160/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E./Ypourgos Oikonomikon [Regulamentul (CEE) nr. 1591/84 — Acordul de cooperare dintre Comunitatea Economică Europeană, pe de o parte, și Acordul de la Cartagina și țările membre ale acestuia, Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru și Venezuela, pe de altă parte — Clauza națiunii celei mai favorizate — Efect direct — Accize pentru importul de banane în Grecia]

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/13

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 mai 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E./Ypourgos Oikonomikon
   (Cauza C-160/09) (1)

   (Regulamentul (CEE) nr. 1591/84 - Acordul de cooperare dintre Comunitatea Economică Europeană, pe de o parte, și Acordul de la Cartagina și țările membre ale acestuia, Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru și Venezuela, pe de altă parte - Clauza națiunii celei mai favorizate - Efect direct - Accize pentru importul de banane în Grecia)
   2010/C 179/20
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Ioannis Katsivardas — Nikolaos Tsitsikas O.E.

      Pârât: Ypourgos Oikonomikon

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Symvoulio tis Epikrateias — Interpretarea articolului 4 din Regulamentul (CEE) nr. 1591/84 din 4 iunie 1984 privind încheierea Acordului de cooperare dintre Comunitatea Economică Europeană, pe de o parte, și Acordul de la Cartagina și țările membre ale acestuia — Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru și Venezuela — pe de altă parte (JO L 153, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 4, p. 73) — Clauza națiunii celei mai favorizate — Dreptul de invocare de către un particular ca urmare a rambursării unui impozit intern în scopul de a demonstra incompatibilitatea acestuia cu acordul menționat — Regimul de import al bananelor

      Dispozitivul

   Articolul 4 din Acordul de cooperare încheiat între Comunitatea Economică Europeană, pe de o parte, și Acordul de la Cartagina și țările membre ale acestuia — Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru și Venezuela — pe de altă parte, aprobat prin Regulamentul (CEE) nr. 1591/84 al Consiliului din 4 iunie 1984, nu este de natură să confere particularilor drepturi de care aceștia ar putea să se prevaleze în fața instanțelor unui stat membru.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza C-49/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 27 ianuarie 2016 – Unibet International Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 27 ianuarie 2016 – Unibet International Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala
   (Cauza C-49/16)
   (2016/C 136/20)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Unibet International Limited

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 56 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) trebuie interpretat în sensul că se opune unei măsuri naționale în cazul în care legislația unui stat membru care, cu ocazia, după caz, a organizării unei proceduri de cerere de ofertă pentru atribuirea unei concesiuni sau a acceptării unei oferte prezentate în vederea obținerii concesiunii, asigură posibilitatea teoretică a tuturor operatorilor care respectă cerințele legale – inclusiv a unui operator stabilit în alt stat membru – de a obține concesiunea pentru prestarea de servicii de jocuri de noroc online neliberalizate, fie prin intermediul unei proceduri deschise de cerere de ofertă, fie prin depunerea unei oferte, în condițiile în care, în realitate, statul membru în cauză nu organizează o procedură de cerere de ofertă pentru atribuirea concesiunii, iar prestatorul de servicii nu are, practic, posibilitatea de a depune o ofertă și, cu toate acestea, autoritățile statului membru declară că prestatorul de servicii a săvârșit o încălcare a normelor juridice, ca urmare a faptului că a prestat serviciul fără autorizația acordată în temeiul concesiunii și îi aplică acestuia sancțiunea administrativă prevăzută de lege (suspendarea temporară a accesului și o amendă în cazul unei încălcări repetate)?

               2)

               Articolul 56 TFUE se opune ca un stat membru să introducă norme de rang superior din perspectiva dreptului său național, care oferă operatorilor de jocuri de noroc online posibilitatea teoretică de a presta servicii de jocuri de noroc online în mod transfrontalier, în condițiile în care, în realitate, ca urmare a lipsei unor norme naționale de punere în aplicare de rang inferior, respectivii operatori nu pot să obțină de la autorități autorizațiile necesare pentru prestarea serviciului?

               3)

               În măsura în care instanța care este sesizată cu litigiul principal statuează, în lumina răspunsurilor date la întrebările anterioare, că măsura statului membru este contrară articolului 56 TFUE, instanța respectivă acționează în conformitate cu dreptul Uniunii dacă apreciază că sunt contrare articolului 56 TFUE atât încălcarea unor norme juridice, constatată prin deciziile adoptate de autoritățile statului membru, ca urmare a prestării serviciului fără autorizație, cât și sancțiunea administrativă aplicată pentru încălcarea menționată (suspendarea temporară a accesului și amendă)?


title: Cauza T-513/14: Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2015 – GreenPack/OAPI (greenpack) („Marcă comunitară — Refuzul înregistrării — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/54

         Ordonanța Tribunalului din 30 noiembrie 2015 – GreenPack/OAPI (greenpack)
   (Cauza T-513/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Refuzul înregistrării - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 038/71)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GreenPack GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: inițial P. Ruess și A. Doepner-Thiele, ulterior C. Glasemann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial G. Schneider, ulterior G. Schneider și D. Botis, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 29 aprilie 2014 (cauza R 2324/2013-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal greenpack drept marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă GreenPack GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-270/05: Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 15 februarie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare, formulată de către Areios Pagos — Grecia) — Athinaïki Chartopoïïa AE/L. Panagiotidis și alții ( Concedierile colective — Directiva 98/59/CE a Consiliului — Articolul 1 alineatul (1) litera (a) — Încetarea activității unității ca urmare a deciziei unilaterale a angajatorului — Noțiunea de unitate )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/5

         Hotărârea Curții (camera întâi) din data de 15 februarie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare, formulată de către Areios Pagos — Grecia) — Athinaïki Chartopoïïa AE/L. Panagiotidis și alții
   (Cauza C-270/05) (1)

   („Concedierile colective - Directiva 98/59/CE a Consiliului - Articolul 1 alineatul (1) litera (a) - Încetarea activității unității ca urmare a deciziei unilaterale a angajatorului - Noțiunea de «unitate»’)
   (2007/C 82/08)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Areios Pagos
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Athinaïki Chartopoïïa AE

      Pârâți: L. Panagiotidis și alții

      Intervenient: Geniki Synomospondia Ergaton Elládas (GSEE)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Areios Pagos — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) litera (d) din Directiva 75/129/CEE a Consiliului din 17 februarie 1975 (JO L 48, p. 29), a articolului 2 alineatul (4) din Directiva 92/56/CEE a Consiliului din 24 iunie 1992 (JO L 245, p. 3) și a articolului 4 alineatul (4) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 (JO L 225, p. 16) privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective — Obligația angajatorului de a informa și de a consulta reprezentanții lucrătorilor — Sfera de aplicare a condițiilor derogatorii de concediere în cazul încetării activității ca urmare a unei hotărâri judecătorești
   Dispozitivul
   Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective, și în special articolul 1 alineatul (1) litera (a), trebuie interpretată în sensul că o unitate de producție precum aceea din acțiunea principală corespunde noțiunii de „unitate ”în sensul vizat de această directivă.

      (1)  JO C 217, 3.9.2005.


title: Cauza T-74/16: Acțiune introdusă la 17 februarie 2016 – POA/Comisia

text:
               25.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/31

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2016 – POA/Comisia
   (Cauza T-74/16)
   (2016/C 145/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Cipru) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Ares(2015)5632670 din 7 decembrie 2015 a Secretariatului General, prin care s-a respins cererea de confirmare introdusă de reclamantă prin scrisoarea din 15 septembrie 2015, în care reclamanta, în temeiul Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 3, p. 76) a solicitat acces la documente privind cererea unei organizații de producători ciprioți de înregistrare a denumirii „Halloumi” în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO L 343, p. 1) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia, întemeindu-se pe articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001, nu a explicat corect motivul pentru care divulgarea părților nedivulgate ar afecta grav procesul decizional.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, întrucât motivele oferite de Republica Cipru pentru refuzul divulgării în temeiul articolului 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 sunt neadecvate.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o cale de atac efectivă și a principiului transparenței, întrucât refuzul Republicii Cipru de a divulga unele documente în cauză implică faptul că reclamanta nu este în măsură să înțeleagă obiectul fiecărui document nedivulgat.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, întrucât un stat membru nu poate utiliza articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul nr. 1049/2001 pentru a refuza divulgarea documentelor în cazul în care decizia care ar putea fi afectată este cea a unei instituții a Uniunii Europene.


title: Cauza T-465/16: Acțiune introdusă la 23 august 2016 – Cotecnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (cotecnica OPTIMA)

text:
               10.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/25

         Acțiune introdusă la 23 august 2016 – Cotecnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (cotecnica OPTIMA)
   (Cauza T-465/16)
   (2016/C 371/27)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Spania) (reprezentanți: J. Devaureix, J. C. Erdozain López și J. Galán López, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Visán Industrias Zootécnicas, SL (Arganda, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „cotecnica OPTIMA” – cererea de înregistrare nr. 13 292 479

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 iunie 2016 în cauza R 229/2016-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea prezentării probelor propuse;

               —

               anularea şi lipsirea de efecte a deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 şi a jurisprudenţei Tribunalului, în special Hotărârea din 20 ianuarie 2009 pronunţată în cauza T-424/07, Pioneer Hi-Bred International/OAPI (OPTIMUM)


title: Cauza T-62/10 P: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2011 — Zangerl-Posselt/Comisia [ Recurs — Funcție publică — Recrutare — Anunț de concurs — Concurs general — Neadmiterea la probele practice și orale — Condiții de admitere — Diplome cerute — Articolul 5 alineatul (3) litera (a) punctul ii) din statut — Interpretare — Luarea în considerare a diferitelor versiuni lingvistice — Lucrări pregătitoare ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/43

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2011 — Zangerl-Posselt/Comisia
   (Cauza T-62/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Recrutare - Anunț de concurs - Concurs general - Neadmiterea la probele practice și orale - Condiții de admitere - Diplome cerute - Articolul 5 alineatul (3) litera (a) punctul ii) din statut - Interpretare - Luarea în considerare a diferitelor versiuni lingvistice - Lucrări pregătitoare)
   2011/C 311/79
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Germania) (reprezentant: S. Paulmann, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 30 noiembrie 2009, Zangerl-Posselt/Comisia (F-83/07, nepublicată încă în Repertoriu) și având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Doamna Brigitte Zangerl-Posselt va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-459/07: Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Hangzhou Duralamp Electronics/Consiliul [ „Dumping — Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din China, din Vietnam, din Pakistan și din Filipine — Expirarea măsurilor antidumping — Reexaminare — Produs similar — Date utilizate pentru stabilirea prejudiciului — Țară analogă — Interesul Comunității — Articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009] — Obligația de motivare — Dreptul la apărare” ]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/28

         Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2013 — Hangzhou Duralamp Electronics/Consiliul
   (Cauza T-459/07) (1)

   (Dumping - Importuri de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din China, din Vietnam, din Pakistan și din Filipine - Expirarea măsurilor antidumping - Reexaminare - Produs similar - Date utilizate pentru stabilirea prejudiciului - Țară analogă - Interesul Comunității - Articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 [devenite 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009] - Obligația de motivare - Dreptul la apărare)
   2013/C 252/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, China) (reprezentanți: M. Gambardella și V. Villante, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial J. P. Hix, agent, asistat de G. Berrisch și de G. Wolf, avocați, J. P. Hix și B. Driessen, agenți, asistați de G. Berrisch)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: H. van Vliet și K. Talabér-Ritz, agenți) și Osram GmbH (München, Germania) (reprezentant: R. Bierwagen, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 1205/2007 al Consiliului din 15 octombrie 2007 de impunere a unor taxe antidumping asupra importurilor de lămpi fluorescente compacte cu balast electronic integrat (CFL-i) originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări a măsurilor care urmează să expire, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 și de extindere asupra importurilor aceluiași produs expediat din Republica Socialistă Vietnam, Republica Islamică Pakistan și Republica Filipine (JO L 272, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Osram GmbH.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza T-158/07: Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — COFAC/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/36

         Acțiune introdusă la 7 mai 2007 — COFAC/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-158/07)
   (2007/C 155/65)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: COFAC — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, crl (Lisabona, Portugalia) (reprezentant: Luís Gomes, advogado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei Comisiei D(2004)24253 din 9 noiembrie 2004 prin care se reduce cuantumul contribuției financiare din Fondul Social European (FSE) acordate reclamantei prin Decizia C(87) 0860 din 30 aprilie 1987 (dosarul nr. 880707 P1);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 1 martie 2007 i-a fost notificată reclamantei decizia Comisiei de a reduce la 25 291,75 euro contribuția financiară pe care această instituție i-o acordase prin Decizia C(87) 0860 din 30 aprilie 1987, întemeiată pe faptul că „au apărut indicii privind presupuse neregularități în executarea unor acțiuni de formare profesională cofinanțate din FSE, […] fiind încheiate procesele penale privind gestionarea și aplicarea concretă a ajutoarelor acordate […] și fiind efectuate corecțiile în structura costurilor și a finanțării privind dosarul potrivit deciziilor judiciare sau auditelor/reverificărilor efectuate asupra entităților în cauză.”
   Într-adevăr, acțiunea judiciară portugheză declanșată împotriva reclamantei s-a finalizat cu o hotărâre de prescripție care nu este concludentă și din care nu rezultă în mod natural nicio indicație de reducere.
   Mai mult, autoritățile naționale nu au notificat deloc reclamantei un proiect final al rezultatului auditului sau al unei noi verificări, în ale cărei concluzii nu a intervenit în niciun mod, și în niciun caz pentru a se apăra de acuzațiile de deturnare în structura costurilor și a finanțării dosarului.
   Potrivit jurisprudenței constante a Curții de Justiție, o decizie a Comisiei prin care se reduce sau se anulează o contribuție financiară acordată din FSE poate afecta în mod direct și individual beneficiarii acesteia.
   Reclamanta adaugă faptul că nu i s-a dat ocazia să își exprime în mod util punctul de vedere în fața Comisiei cu privire la reducerea ajutorului, din acest motiv decizia atacată a Comisiei fiind ilegală și impunându-se, prin urmare, anularea acesteia.
   Într-adevăr, decizia menționată a fost adoptată cu încălcarea dreptului la apărare, care constituie un principiu fundamental al dreptului comunitar, potrivit căruia toți destinatarii care pot face obiectul deciziilor care le afectează în mod semnificativ interesele trebuie să își poată exprima în mod util punctul de vedere cu privire la elementele pe care se întemeiază decizia în cauză.


title: Cauza C-211/06 P: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 ianuarie 2008 — Herta Adam/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiție prevăzută la articolul 4, alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut — Noțiunea servicii efectuate pentru un alt stat )

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 ianuarie 2008 — Herta Adam/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-211/06 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută la articolul 4, alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut - Noțiunea „servicii efectuate pentru un alt stat’)
   (2008/C 64/08)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Herta Adam (reprezentanți: S. Orlandi și J.-N. Louis, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și L. Lozano Palacios, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 22 februarie 2006, Herta Adam/Comisia (T 342/04), de respingere a acțiunii în anularea deciziei Comisiei din 22 septembrie 2003, prin care s-a refuzat reclamantei acordarea indemnizației de expatriere prevăzute la articolul 4 din anexa VII din Statutul funcționarilor Comunităților Europene.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               O obligă pe doamna Adam la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza T-122/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 11 aprilie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene ( Măsuri provizorii — Anunț de participare pentru un contract prin care se urmărește încurajarea dezvoltării economice în partea de nord a Ciprului — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/38

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 11 aprilie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-122/08 R)
   („Măsuri provizorii - Anunț de participare pentru un contract prin care se urmărește încurajarea dezvoltării economice în partea de nord a Ciprului - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței’)
   (2008/C 171/73)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentant: P. Kliridis, agent)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. van Nuffel și I. Zervas, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării unui anunț de participare privind înființarea unei unități de gestionare de program în sprijinul punerii în aplicare a unor proiecte de investiții în domeniul apei, al apelor uzate și al deșeurilor solide, adoptat de Comisia Comunităților Europene și prin care se urmărește încurajarea dezvoltării economice în partea de nord a Ciprului.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-495/06 P: Recurs introdus la data de 1 decembrie 2006 de către Bart Nijs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) pronunțate la data de 3 octombrie 2006 în cauza T-171/05, Bart Nijs/Curtea de Conturi

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/9

         Recurs introdus la data de 1 decembrie 2006 de către Bart Nijs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) pronunțate la data de 3 octombrie 2006 în cauza T-171/05, Bart Nijs/Curtea de Conturi
   (Cauza C-495/06 P)
   (2007/C 42/15)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Bart Nijs (reprezentant: F. Rollinger, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi a Comunităților Europene
   Concluziile recurentei

               —

               declararea recursului ca admisibil și fondat;

               —

               revizuirea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a doua) din 3 octombrie 2006, în cauza T-171/05, Bart Nijs/Curtea de Conturi;

               —

               anularea deciziilor care au făcut obiectul cererii introductive în cauza T-171/05, în special decizia stabilind cu titlu definitiv raportul de evaluare a reclamantului pentru exercițiul 2003 și decizia de promovare a doamnei Y în postul de revizor al unității olandeze din cadrul Serviciului de Traduceri al Curții de Conturi în 2004;

               —

               admiterea cererii în despăgubiri pentru prejudiciul suferit până la concurența pierderii de venit cauzate recurentului în comparație cu situația în care s-ar fi aflat dacă ar fi fost promovat;

               —

               condamnarea Curții de Conturi la plata cheltuielilor de judecată angajate cu ocazia contestației, a celor două cereri de aplicare a unor măsuri provizorii și a recursului în speță.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul declarat, recurentul reproșează în principal Tribunalului a fi omis să se pronunțe asupra celui de-al nouălea capăt al cererii, referitor la nerespectarea, de către AIPN, a obligației ce îi revenea de a comunica de îndată către OLAF cazurile de intimidare și de fraudă semnalate la regimul comunitar al pensiilor de invaliditate. Or, dacă s-ar fi procedat la o astfel de examinare, aceasta ar fi scos în evidență mai multe nereguli comise de către AIPN, în special exercitarea ilegală a unor funcții superioare, în regim de interimat, de către doamna Y, ca și exercitarea ilegală a funcțiilor sale de către superiorul recurentului. De asemenea, faptul că AIPN nu a avizat Comitetul de Apel de interesul personal deținut de superiorii celor doi funcționari în cauză în evaluarea activității acestora, impietează asupra valabilității raportului definitiv de evaluare al recurentului.
   Recurentul contestă, în al doilea rând, decizia Tribunalului potrivit căreia el nu ar fi propus nici un element de probă prin care să demonstreze exactitudinea pretenției conform căreia doamna Y a fost chemată să exercite în regim de interimat funcția de revizor sau, cel puțin, să confere un caracter plauzibil unei asemenea afirmații. Pe de o parte, în fapt, recurentul nu cunoștea existența acestui interimat în martie 2003, aflând despre acesta doi ani mai târziu, astfel încât acesta constituie un element de fapt nou ce justifică admisibilitatea memoriului său introdus la 16 decembrie 2005. Pe de altă parte, cele unsprezece capete invocate în cererea introductivă, departe de a infirma teza interimatului ilegal, conduc, dimpotrivă, la coroborarea acesteia întru totul. Or, Tribunalul nu s-a pronunțat asupra niciunuia dintre aceste capete de cerere și și-a fondat judecata pe un singur temei, neinvocat de către recurent.
   În final, recurentul susține că deciziile de a nu fi promovat el însuși și cea de privind promovarea doamnei Y trebuie analizate ca o hotărâre unică și indivizibilă care a fost luată cu mult înainte de data oficială indicată de acestea, anume la momentul aplicării articolului 7, alineatul (2) din Statut cu efect asupra carierei doamnei Y în toamna anului 2003, și că decizia de a o promova pe aceasta din urmă constituie un act prejudiciabil recurentului fiindcă modifică situația sa juridică și constituie totodată un abuz de autoritate, o sancțiune simulată și o măsură discriminatorie la adresa sa.


title: Cauza T-490/10: Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2011 — Endesa și Endesa Generación/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/36

         Ordonanța Tribunalului din 20 iunie 2011 — Endesa și Endesa Generación/Comisia
   (Cauza T-490/10) (1)

   2011/C 238/64
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-497/15: Acțiune introdusă la 28 august 2015 – Oltis Group/Comisia

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/59

         Acțiune introdusă la 28 august 2015 – Oltis Group/Comisia
   (Cauza T-497/15)
   (2015/C 389/68)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Oltis Group a.s. (Olomouc, Republica Cehă) (reprezentant: P. Konečný, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene de respingere a ofertei/ofertelor reclamantei privind participarea la programele de inovare „Programul de inovare PI 4 – Soluții informatice pentru servicii de transport feroviar atractive” și „Programul de inovare PI 5 – Tehnologii pentru un transport de marfă european sustenabil și atractiv” în cadrul proiectului „Shift2Rail”;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că organismul de evaluare și-a depășit limitele competenței sale
               În această privință, reclamanta susține, printre altele, că organismul de evaluare nu putea, în cadrul acțiunii sale, să se substituie dreptului exclusiv al reclamantei de a reuni într-o singură ofertă mai multe oferte separate pentru obținerea statutului de membru asociat al întreprinderii comune „Shift2Rail” și că, procedând astfel, procedura de evaluare a fost afectată de o eroare. În plus, reclamanta susține că, în cazul în care prezentarea a două oferte separate de către un singur ofertant cu privire la diferite programe de inovare nu era, în opinia organismului de evaluare, în conformitate cu documentația referitoare la cererea de ofertă, iar documentația respectivă nu abordează o asemenea situație, ea ar fi trebuit să fie avertizată în acest sens, în conformitate cu partea 8.2 din documentația referitoare la cererea de ofertă și, prin urmare, ar trebui să își păstreze dreptul de a dispune de ofertele prezentate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că procedura urmată de organismul de evaluare nu era în conformitate cu documentația referitoare la cererea de ofertă
               Reclamanta susține în această privință că organismul de evaluare nu a acționat în conformitate cu documentația referitoare la cererea de ofertă, în măsura în care a dispus de ofertele sale, fără a o notifica sau a-i solicita să clarifice eventuale ambiguități sau erori.
               De asemenea, reclamanta consideră că organismul de evaluare ar fi trebuit să evalueze ofertele sale (și să le atribuie puncte) în mod separat, chiar și după reunirea lor într-o singură ofertă, întrucât doar urmând o astfel de procedură este posibilă respectarea principiului examinării și evaluării obiective. Procedura urmată de organismul de evaluare, prin evaluarea împreună a ofertelor reclamantei și, prin urmare, și prin atribuirea de puncte acestora împreună, pe baza criteriilor de evaluare, poate induce în eroare, este discriminatorie și încalcă principiul de bază al documentației referitoare la cererea de ofertă, făcând astfel imposibilă revizuirea deciziei.


title: Cauza C-260/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Sigmaringen (Germania) la 13 mai 2013 — Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg

text:
               29.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 189/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Sigmaringen (Germania) la 13 mai 2013 — Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-260/13)
   2013/C 189/28
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Sigmaringen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sevda Aykul

      Pârât: Land Baden-Württemberg

      Întrebările preliminare

               1.

               Obligația de recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere eliberate de statele membre rezultată din articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2006/126/CE (1) se opune unei reglementări naționale a Republicii Federale Germania potrivit căreia dreptul de a utiliza un permis de conducere străin în Germania trebuie retras ulterior pe cale administrativă, în cazul în care titularul permisului de conducere străin conduce sub influența unor droguri ilegale un autovehicul în Germania și, prin urmare, conform dispozițiilor germane, nu mai dispune de aptitudinea de a conduce?

               2.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este afirmativ, acest lucru este valabil și atunci când statul emitent nu ia nicio măsură după ce a luat cunoștință de actul de conducere sub influența drogurilor și, prin urmare, titularul permisului de conducere străin prezintă astfel în continuare pericol pentru circulație ?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, Republica Federală Germania poate condiționa reacordarea dreptului de a utiliza permisul de conducere străin în Germania de îndeplinirea condițiilor de reacordare a acestui drept prevăzute de legislația națională?

               4.

                           a)

                           Rezerva respectării principiului teritorialității legislației penale și polițienești prevăzută la articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2006/126/CE poate justifica o acțiune a unui stat membru ce ține de dreptul permiselor de conducere în locul statului emitent? De exemplu, această rezervă permite retragerea ulterioară a dreptului de a utiliza permisul de conducere străin în Germania prin intermediul unei măsuri de siguranță de natură penală?

                           b)

                           În cazul în care răspunsul la întrebarea 4 a este afirmativ, având în vedere obligația de recunoaștere, competența pentru reacordarea dreptului de a utiliza permisul de conducere străin în Germania revine statului membru care a dispus măsura de siguranță de natură penală sau statului membru emitent?

      (1)  Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216).


title: Cauza C-504/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Frosinone (Italia) la 23 septembrie 2015 – procedură penală împotriva Conti Antonio Paolo

text:
               7.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 406/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Frosinone (Italia) la 23 septembrie 2015 – procedură penală împotriva Conti Antonio Paolo
   (Cauza C-504/15)
   (2015/C 406/21)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Frosinone

      Partea din procedura principală

   Conti Antonio Paolo

      Întrebarea preliminară

   Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, astfel cum au fost completate, printre altele, în lumina principiilor cuprinse în Hotărârea Curții de Justiție nr. 72 din 16 februarie 2012 [în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10], trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale care prevede cesiunea obligatorie cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și nemateriale, deținute în proprietate, care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a jocurilor, la încetarea activității ca urmare a expirării termenului limită de concesiune sau ca efect al unor decizii de decădere sau de revocare?


title: Cauza T-365/07: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2007 — Traxdata France/OAPI — Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA)

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/33

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2007 — Traxdata France/OAPI — Ritrax (TRAXDATA, TEAM TRAXDATA)
   (Cauza T-365/07)
   (2007/C 283/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleză
   Părțile

      Reclamantă: Traxdata France SARL (Paris, Franța) (reprezentant: F. Valentin, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Ritrax Corp. Ltd (Londra, Regatul Unit)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 23 mai 20007 pronunțată de Camera întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne în cauzele conexate R 1337/2005-1, R 1338/2005-1, R 1339/2005-1 și R 1340/2005-1 și, în consecință, declararea nulității mărcilor comunitare TRAXDATA nr. 000007393, nr. 000877779, nr. 001252725 și TEAM TRAXDATA nr. 000877910 pentru toate produsele și serviciile din clasele 9, 16 și 42 în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (c) din RMC (Regulamentul privind marca comunitară) din 20 decembrie 1993;

               —

               declararea nulității mărcii comunitare TEAM TRAXDATA nr. 000877910 pentru următoarele servicii din clasa 36: „Finanțare de activități sportive și recreative; finanțarea competițiilor, a evenimentelor și a echipelor sportive; finanțarea sportivilor și a sportivelor […] consiliere și consultanță privind serviciile sus-menționate”;

               —

               declararea nulității mărcilor comunitare TRAXDATA nr. 000877779 și TEAM TRAXDATA nr. 000877910 pentru următoarele servicii din clasa 41: „educație și divertisment; organizare și conducere de conferințe, congrese, seminarii, simpozioane, […] jocuri electronice oferite pe internet; publicare de cărți, reviste și periodice; […] centre de distracții; […] închiriere de casete video, de casete audio, de compact-discuri și de filme cinematografice; consiliere și consultanță privind serviciile sus-menționate.”

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: mărcile verbale și figurative „TRAXDATA” și „TEAM TRAXDATA” pentru produse și servicii din clasele 9, 16, 36, 41 și 42 — mărcile comunitare nr. 877 910, nr. 877 779, nr. 7 393 și nr. 1 252 725.

      Titularul mărcii comunitare: Ritrax Corp. Ltd.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta.

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: denumirea socială neînregistrată „TRAXDATA FRANCE SARL” și numele comercial „TRAXDATA” pentru următoarele produse și servicii: „consultanță, livrare și vânzare de consumabile, de hardware și de accesorii de calculator”.

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererile reclamantei de declarare a nulității.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: Camera de recurs a încălcat articolul 52 alineatul (1) litera (c) în coroborare cu articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului decizând că reclamanta nu a dovedit că utilizează în continuare marca „TRAXDATA” și prin aplicarea inadecvată a criteriilor privind riscul de confuzie între mărcile în conflict.


               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/1

         (2008/C 197/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 183, 19.7.2008

   Publicații anterioare

      JO C 171, 5.7.2008

      JO C 158, 21.6.2008

      JO C 142, 7.6.2008

      JO C 128, 24.5.2008

      JO C 116, 9.5.2008

      JO C 107, 26.4.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-155/14: Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ANKO/Comisia

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/46

         Acțiune introdusă la 7 martie 2014 – ANKO/Comisia
   (Cauza T-155/14)
   2014/C 175/64
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că suma totală de 325 823,16 euro pe care Comisia o solicită cu titlu de cheltuieli neeligibile pentru proiectul PERSONA, precum și suma totală de 280 747,45 euro pe care Comisia o solicită cu titlu de cheltuieli neeligibile și care a fost deja plătită pentru proiectul TERREGOV constituie cheltuieli eligibile;

               —

               constatarea faptului că suma de 6 752,74 euro constituie cheltuieli eligibile pe care ANKO le-a plătit în cadrul proiectului PERSONA și pe care Comisia trebuie, în consecință, să le plătească ANKO;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prezenta acțiune are ca obiect răspunderea Comisiei în temeiul articolului 272 TFUE, pentru contractele a) nr. 045 459 și b) nr. 507 749 menite să pună în executare proiectul a) PERSONA și, respectiv, b) TERREGOV.
   Reclamanta susține mai precis că, deși și-a executat obligațiile contractuale, Comisia i-a solicitat, cu încălcarea contractelor citate anterior, a principiului încrederii legitime, a interdicției de a săvârși orice abuz de drept și a principiului proporționalității, rambursarea sumelor plătite ANKO, întrucât ar fi cheltuieli neeligibile. Din acest motiv, reclamanta susține, în primul rând, că Comisia nu își îndeplinește obligațiile contractuale care îi revin în raport cu ANKO prin negarea oricărui caracter eligibil al tuturor sumelor pe care le-a plătit pentru proiectele PERSONA și TERREGOV prin solicitarea acestora ca sume plătit în mod necuvenit și, în al doilea rând, că restituirea tuturor acestor sume este disproporționată și abuzivă.


title: Cauza T-352/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Dura Vermeer Infra/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Dreptul la apărare” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/15

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Dura Vermeer Infra/Comisia
   (Cauza T-352/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Dreptul la apărare)
   2012/C 355/28
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Dura Vermeer Infra BV (Hoofddorp, Țările de Jos) (reprezentant: M. Slotboom, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Bouquet și A. Nijenhuis, agenți, asistați de F. Wijckmans, F. Tuytschaever și L. Gyselen, avocați, ulterior A. Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați de F. Wijckmans și F. Tuytschaever)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care o privește pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Dura Vermeer Infra BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza T-451/13: Acțiune introdusă la 14 august 2013 — Syngenta Crop Protection și alții/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/40

         Acțiune introdusă la 14 august 2013 — Syngenta Crop Protection și alții/Comisia
   (Cauza T-451/13)
   2013/C 325/68
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Syngenta Crop Protection AG (Basel, Elveția), Syngenta Crop Protection (Bruxelles, Belgia), Syngenta Bulgaria (Sofia, Bulgaria), Syngenta Czech s.r.o. (Praga, Republica Cehă), Syngenta Crop Protection A/S (Copenhaga, Danemarca), Syngenta France SAS (Saint-Sauveur, Franța), Syngenta Agro GmbH (Maintal, Germania), Syngenta Hellas AEBE — Proïonta Fytoprostasias & Sporoi (Anthoussa Attica, Grecia), Syngenta Növényvédelmi kft (Budapesta, Ungaria), Syngenta Crop Protection SpA (Milano, Italia), Syngenta Crop Protection BV (Roosendaal, Țările de Jos), Syngenta Polska sp. z o.o. (Varșovia, Polonia), Syngenta Agro Srl (București, România), Syngenta Slovakia s.r.o. (Bratislava, Slovacia), Syngenta Agro, SA (Madrid, Spania), Syngenta UK Ltd (Cambridge, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, D. Slater, solicitor și I. Antypas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană și Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Anularea în totalitate a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 485/2013 (denumit în continuare „regulamentul în litigiu” sau, în subsidiar, anularea regulamentului în litigiu în măsura în care impune restricții în ceea ce privește tiametoxamul (denumit în continuare TMX) și produsele care conțin TMX;

               —

               obligarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la repararea integrală a prejudiciului suferit de reclamante ca urmare a încălcării, de către Comisie, a obligațiilor sale legale, inclusiv dobânzile;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentei cauze

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, potrivit căruia regulamentul în litigiu a impus, în ceea ce privește TMX, restricții lipsite de fundament științific, în lipsa unui proces echitabil, cu încălcarea articolului 4, a articolului 12 alineatul (2) și a articolelor 21 și 49, precum și a anexei II la Regulamentul nr. 1107/2009 (1) și cu încălcarea principiilor securității juridice și dreptului la apărare. În special, examinarea de către Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „AESA”) și restricțiile impuse ulterior nu sunt întemeiate pe nicio dovadă științifică nouă care să ateste un risc; au ignorat numeroase elemente științifice, cuprind erori materiale în ceea ce privește unii parametri esențiali și nu se bazează pe nicio metodologie convențională de evaluare a riscurilor. În plus, AESA nu a identificat niciun risc pentru supraviețuirea coloniilor de albine sau efecte subletale și nu a prezentat nicio concluzie negativă întemeiată pe veritabile studii de teren. Procesul de examinare și de adoptare a măsurilor restrictive a fost precipitat în măsura în care analiza științifică nu a putut fi efectuată în mod aprofundat, iar persoanelor interesate nu li s-a oferit nicio oportunitate adecvată de participare.

               2.

               Al doilea motiv, potrivit căruia regulamentul în litigiu impune restricții disproporționate și discriminatorii cu privire la TMX, în temeiul unui risc pur ipotetic și în lipsa unei evaluări științifice complete și a oricărui studiu de impact, cu încălcarea principiului precauției și a principiului proporționalității.

               3.

               Al treilea motiv, potrivit căruia regulamentul în litigiu a fost adoptat cu încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de diligență, ca o consecință a unui mandat nerezonabil încredințat AESA și în urma unei proceduri precipitate care nu a permis persoanelor interesate să participe în mod corespunzător, care nu a ținut seama de elementele științifice relevante, și în lipsa oricărui studiu de impact.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO L 309, p. 1).