title: Cauza C-259/08: Acțiune introdusă la 17 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/32

         Acțiune introdusă la 17 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-259/08)
   (2008/C 209/48)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și D. Recchia)

      Pârâtă: Republica Elenă
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neluarea tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea completă și/sau corectă a obligațiilor care decurg din articolul 3 alineatele (1) și (2), din articolul 4 alineatul (1), din articolul 5 și din articolul 8 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE (1) a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții;

               —

               obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Comisia a studiat compatibilitatea măsurilor luate de Republica Elenă pentru transpunerea Directivei 79/409/CEE. Acest studiu a demonstrat că anumite dispoziții ale directivei nu au fost transpuse în totalitate și/sau nu au fost transpuse corect.

               2.

               În particular, Comisia consideră că Republica Elenă nu a transpus articolul 3 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE întrucât aceasta nu a luat toate măsurile necesare pentru conservarea, menținerea sau restabilirea unei diversități și a unei suprafețe pentru habitate suficientă pentru toate speciile de păsări menționate la articolul 1.

               3.

               În plus, Comisia consideră că articolul 3 alineatul (2) din Directiva 79/409/CEE nu a fost transpus în mod complet și corect în măsura în care actul de transpunere nu permite controlarea legalității desemnării unei zone drept zonă de protecție specială (ZPS), actul de transpunere nepresupunând nicio dispoziție privind protecția biotopilor aflați în afara ZPS, dar în vecinătatea acestora, și, în cele din urmă, actul de transpunere nu cuprinde nicio dispoziție referitoare la restabilirea biotopilor distruși și la crearea de noi biotopi, deși acestea reprezintă obiective importante ale directivei.

               4.

               Comisia susține, de asemenea, că articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE nu a fost transpus corect în măsura în care nu s-a prevăzut nicio procedură oficială de calificare a zonelor drept ZPS, nu există nicio mențiune expresă și nicio legătură între speciile din anexa I și obligația de calificare drept ZPS și nu există nicio mențiune a obligației de a ține seama de tendințele și de variațiile populațiilor de specii protejate.

               5.

               În continuare, Comisia constată că articolul 5 din Directiva 79/409/CEE nu a fost transpus în mod complet și corect în măsura în care legislația elenă nu cuprinde nicio dispoziție generală privind protejarea speciilor, astfel cum impune directiva, ci privește vânătoarea. În plus, interdicțiile de a omorî în mod deliberat speciile protejate și de a strânge în mod deliberat ouăle acestora nu au fost transpuse.

               6.

               În cele din urmă, Comisia consideră că articolul 8 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE nu a fost transpus corect, în măsura în care legislația elenă nu cuprinde interdicția generală a oricăror mijloace, sisteme sau metode folosite pentru capturarea sau omorârea pe scară largă sau neselectivă a păsărilor sau care pot produce dispariția pe plan local a unei specii.

               7.

               Prin urmare, Comisia consideră că Republica Elenă nu a transpus în mod complet și/sau corect obligațiile care decurg din articolul 3 alineatele (1) și (2), din articolul 4 alineatul (1), din articolul 5 și din articolul 8 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE privind conservarea păsărilor sălbatice.

      (1)  JO L 103 din 25 aprilie 1979, p. 1, Ediție specială 15/vol. 1, p. 77.


title: Cauza C-311/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Ministero della Giustizia, Marco Cavallera (Recunoașterea diplomelor — Directiva 89/48/CEE — Omologarea unui titlu de studii — Inginer)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/3

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Consiglio di Stato — Italia) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Ministero della Giustizia, Marco Cavallera
   (Cauza C-311/06) (1)

   (Recunoașterea diplomelor - Directiva 89/48/CEE - Omologarea unui titlu de studii - Inginer)
   (2009/C 69/03)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Consiglio di Stato
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Pârâți: Ministero della Giustizia, Marco Cavallera
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Consiglio di Stato — Interpretarea Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO 1989, L 19, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 76) — Aplicabilitate în cazul unui resortisant italian înscris în ordinul profesional spaniol al inginerilor ca urmare a omologării diplomei sale de inginer, resortisant care nu și-a exercitat însă niciodată profesia în Spania și a solicitat să fie înscris în ordinul profesional italian pe baza unui titlu eliberat în Spania care îi conferă dreptul să exercite profesia de inginer
   Dispozitivul
   Prevederile Directivei 89/48/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani nu pot fi invocate, în vederea accesului la o profesie reglementată într-un stat membru gazdă, de deținătorul unui titlu eliberat de o autoritate a unui alt stat membru care nu atestă nicio formare din cadrul sistemului de învățământ al acestui stat membru și nu are la bază nici un examen, nici o experiență profesională dobândită în respectivul stat membru.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza C-74/11: Acțiune introdusă la 21 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Finlanda

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/9

         Acțiune introdusă la 21 februarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Finlanda
   (Cauza C-74/11)
   2011/C 113/18
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Koskinen și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin acceptarea includerii în grupurile TVA a unor persoanele neimpozabile în scopuri de TVA și prin limitarea aplicării sistemului de înregistrare ca grup numai la prestatorii de servicii financiare și de asigurări, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1);

               —

               obligarea Republicii Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 11 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, statele membre pot considera ca fiind o persoană impozabilă unică un grup de mai multe persoane care, deși sunt independente din punct de vedere juridic, sunt strâns legate între ele prin legături financiare, economice și organizaționale. Articolul 9 alineatul (1) din directivă definește noțiunea de persoană impozabilă aplicabilă în domeniul TVA-ului.
   Potrivit Comisiei, Directiva 2006/112/CE nu permite includerea unor persoane neimpozabile în grupurile TVA, extinzând astfel drepturile și obligațiile persoanelor impozabile la persoanele neimpozabile. Prin urmare, reglementarea finlandeză care permite includerea unor persoane neimpozabile într-un grup TVA este contrară directivei. Interpretarea Comisiei este de asemenea conformă cu obiectivul simplificării administrative și al prevenirii fraudelor, prevăzut la articolul 11.
   În plus, înregistrarea grupurilor prevăzută de legislația finlandeză este contrară articolului 11 din Directiva 2006/112/CE în măsura în care legislația finlandeză referitoare la TVA limitează domeniul de aplicare al înregistrării grupurilor la întreprinderile care își desfășoară activitatea în sectorul financiar sau în cel al asigurărilor. Sistemul de înregistrare a grupurilor ar trebui să poată fi aplicat tuturor întreprinderilor stabilite într-un stat membru, indiferent de tipul de activitate pe care acestea o desfăsoară. Sistemul comun al TVA este un sistem unitar și un regim specific instituit în cadrul acestui sistem trebuie, în principiu, să aibă o aplicabilitate generală. Nu există niciun element în modul de redactare a articolului 11 din Directiva 2006/112/CE care să indice că un stat membru poate limita aplicarea înregistrării grupurilor TVA la anumite întreprinderi care își desfășoară activitatea într-un anumit sector. Articolul 11 din Directiva 2006/112/CE trebuie interpretat, și din perspectiva scopului său, în sensul că are în vedere toate întreprinderile, indiferent de sectorul lor de activitate. În măsura în care limitează înregistrarea grupurilor la anumite categorii de grupuri, normele prevăzute de legislația finlandeză în materie de TVA sunt de asemenea contrare principiului general al dreptului Uniunii Europene care impune egalitatea de tratament.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza F-131/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 decembrie 2008 — Baniel-Kubinova/Parlamentul European (Funcție publică — Agenți temporari și agenți auxiliari numiți funcționari stagiari — Articolul 10 din anexa VII la statut — Dreptul la diurnă după primirea unei părți din indemnizația de instalare)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/37

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 decembrie 2008 — Baniel-Kubinova/Parlamentul European
   (Cauza F-131/07) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari și agenți auxiliari numiți funcționari stagiari - Articolul 10 din anexa VII la statut - Dreptul la diurnă după primirea unei părți din indemnizația de instalare)
   (2009/C 19/72)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Barbora Baniel-Kubinova (Alzingen, Luxemburg) și alți 13 funcționari ai Parlamentului European (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: R. Ignătescu și S. Seyr, agenți)
   Obiectul
   Anularea mai multor decizii ale AIPN a Parlamentului European, prin care s-a respins acordarea către reclamanți a diurnei prevăzute la articolul 10 din anexa VII la Statutul funcționarilor.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 183, 19.7.2008, p. 32.


title: Cauza T-155/06: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Tomra Systems și alții/Comisia ( „Concurență — Abuz de poziție dominantă — Piața aparatelor de colectare a ambalajelor uzate de băuturi — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE și a articolului 54 din Acordul privind SEE — Acorduri de exclusivitate, angajamente cantitative și reduceri de fidelizare care fac parte dintr o strategie de excludere a concurenților de pe piață — Amendă — Proporționalitate” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/31

      Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2010 — Tomra Systems și alții/Comisia
      (Cauza T-155/06) (1)

      (Concurență - Abuz de poziție dominantă - Piața aparatelor de colectare a ambalajelor uzate de băuturi - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 82 CE și a articolului 54 din Acordul privind SEE - Acorduri de exclusivitate, angajamente cantitative și reduceri de fidelizare care fac parte dintr o strategie de excludere a concurenților de pe piață - Amendă - Proporționalitate)
      (2010/C 288/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Tomra Systems ASA (Asker, Norvegia), Tomra Europe AS (Asker), Tomra Systems GmbH (Hilden, Germania), Tomra Systems BV (Apeldoorn, Țările de Jos), Tomra Leergutsysteme GmbH (Viena, Austria), Tomra Systems AB (Sollentuna, Suedia) și Tomra Butikksystemer AS (Asker) (reprezentanți: inițial A. Ryan, solicitor și J. Midthjell, avocat, ulterior A. Ryan și N. Frey, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: É. Gippini Fournier, agent)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Deciziei C(2006) 734 final a Comisiei din 29 martie 2006 privind o procedură în temeiul articolului 82 CE și în temeiul articolului 54 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/E.-1/38 113/Prokent-Tomra)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB și Tomra Butikksystemer AS la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza C-480/09 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de AceaElectrabel Produzione SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 8 septembrie 2009 în cauza T-303/05, AceaElectrabel Produzione SpA/Comisia Comuniăților Europene

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/40

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2009 de AceaElectrabel Produzione SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 8 septembrie 2009 în cauza T-303/05, AceaElectrabel Produzione SpA/Comisia Comuniăților Europene
   (Cauza C-480/09 P)
   2010/C 24/70
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: AceaElectrabel Produzione SpA (reprezentanți: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi și E. Marasà, avocați)

      Celelalte părți în proces: Electrabel, Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               admiterea concluziilor deja prezentate în acțiunea în primă instanță sau, în subsidiar, trimiterea cauzei la Tribunalul de Primă Instanță conform articolului 61 din Statutul Curții de Justiție;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Deformarea căilor de atac, eroare de drept, precum și o motivare ilogică și contradictorie în ceea ce privește determinarea destinatarului ajutorului și evaluarea puterii de apreciere a Comisiei în definirea acestui destinatar.
               Prin primul motiv, reclamanta, AceaElectrabel Produzione SpA (denumită în continuare „AEP” sau „reclamanta”), reclamă gravele vicii de care este afectată hotărârea, în partea în care Tribunalul respinge motivul referitor la identificarea greșită a beneficiarului ajutorului, care era premisa subiectivă pentru aplicarea în speță a principiului care decurge din „jurisprudența Deggendorf” (potrivit căruia plata unui ajutor nou declarat el însuși compatibil poate, în circumstanțe determinate, să fie suspendată până la restituirea unui ajutor ilegal acordat aceleiași întreprinderi). În primul rând, reclamanta contestă declararea inadmisibilității acestui motiv în măsura în care se întemeiază pe încălcarea articolului 88 CE și a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (1). AEP invocă faptul că Tribunalul a deformat această parte a motivului prin care reclamanta intenționase exclusiv să încadreze eroarea comisă în identificarea beneficiarului ajutorului în unul dintre viciile specifice actelor administrative. Afirmând că problema încălcării normelor referitoare la recuperarea ajutoarelor nu are nicio legătură cu cauza, Tribunalul a arătat că deformase argumentele pe care se întemeia această parte a motivului. În plus, reclamanta contestă hotărârea în măsura în care aceasta nu cenzurează decizia în pofida gravei erori pe care o constituie identificarea AEP (beneficiar al ajutorului nou) cu grupul ACEA (beneficiar al ajutorului nerestituit), întemeiată pe aplicarea greșită, ilogică și contradictorie a noțiunii de unitate economică a uni grup de interese, consacrată de jurisprudența comunitară. Reclamanta contestă faptul că această noțiune se poate aplica în cazul unui joint venture controlat împreună de două grupuri distincte (cum este cazul AEP), întrucât jurisprudența constantă în materie de unitate economică a întreprinderilor se referă numai la cazuri în care mai multe întreprinderi sunt controlate exclusiv de o entitate unică. Eroarea este cu atât mai gravă cu cât Tribunalul a considerat că nu este relevantă împrejurarea că 70 % din capitalul AEP este consolidat într-un grup economic diferit, care nu are nicio legătură cu beneficiarul ajutorului nerestituit. Tribunalul a comis de asemenea o eroare în aplicarea noțiunii de întreprindere autonomă din punct de vedere funcțional atunci când a afirmat că reclamanta nu poate fi considerată autonomă din punct de vedere funcțional întrucât ea este controlată în comun de două întreprinderi.

               2.

               Deformarea căilor de atac, eroare de drept, precum și o motivare contradictorie și insuficientă în ceea ce privește argumentele prezentate de reclamantă referitor la efectele jurisprudenței Deggendorf pentru aprecierea cauzei.
               Prin al doilea motiv, reclamanta evidențiază caracterul eronat al hotărârii în ceea ce privește aplicarea jurisprudenței Deggendorf, în măsura în care acesta confirmă aprecierea Comisiei și în ceea ce privește existența condiției obiective cerute pentru aplicarea jurisprudenței Deggendorf. Reclamanta contestă în special raționamentul Tribunalului în măsura în care acesta confirmă că Comisia nu era obligată să prezinte elemente de probă precise și circumstanțiate pentru a demonstra că primul și al doilea ajutor, cumulate, ar produce efecte prejudiciabile pentru schimburile comerciale comunitare de natură să facă noul ajutor incompatibil cu piața comună. Sarcina probei pentru aprecierea incompatibilității unui ajutor notificat nu poate fi răsturnată discreționar, în special atunci când Comisia nu a utilizat instrumentele pe care Regulamentul de procedură i le pune la dispoziție. Tribunalul nu a abordat aceste argumente ale reclamantei și, fără spirit critic, a confirmat decizia Comisiei. În sfârșit, Tribunalul nu a înțeles și nici nu a abordat motivul propus de reclamantă care arăta că doctrina Deggendorf nu vizează crearea unui instrument de sancționare a întreprinderilor care nu au restituit un ajutor anterior, ci numai să evite ca, prin cumularea mai multor ajutoare de către o singură întreprindere, să se provoace un prejudiciu pentru schimburile comerciale comunitare de natură să facă incompatibil noul ajutor câtă vreme nu a avut loc restituirea ajutorului anterior.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-517/15: Hotărârea Tribunalului din 16 februarie 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Sales) [„Marcă a Uniunii europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Limbic® Sales — Lipsa caracterului descriptiv — Motiv absolut de refuz — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/47

         Hotărârea Tribunalului din 16 februarie 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult/EUIPO (Limbic® Sales)
   (Cauza T-517/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Limbic® Sales - Lipsa caracterului descriptiv - Motiv absolut de refuz - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 104/66)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Germania) (reprezentanți: R. Kunze și G. Würtenberger, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Fischer, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 23 iunie 2015 (cauza R 1972/2014-1), privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Limbic® Sales ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 23 iunie 2015 (cauza R 1972/2014-1).

               2)

               EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Gruppe Nymphenburg Consult AG.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-92/07 P: Recurs introdus la 28 martie 2007 de către Jacques Frankin și alții împotriva hotărârii pronunțate la 16 ianuarie 2007 de Tribunalul funcției publice în cauza F-3/06, Frankin și alții/Comisie

text:
               26.5.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 117/31

         Recurs introdus la 28 martie 2007 de către Jacques Frankin și alții împotriva hotărârii pronunțate la 16 ianuarie 2007 de Tribunalul funcției publice în cauza F-3/06, Frankin și alții/Comisie
   (Cauza T-92/07 P)
   (2007/C 117/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurenți: Jacques Frankin (Sorée, Belgia) și alți 482 recurenți (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurenților

               —

               anularea hotărârii Tribunalului funcției publice din 16 ianuarie 2007, pronunțată în cauza F-3/06, având ca principal capăt de cerere o acțiune în anularea deciziei explicite din 10 iunie 2005 prin care Comisia a refuzat reclamanților asistența în baza articolului 24 din statut;

               —

               stabilirea cuantumului cheltuielilor de judecată și al onorariilor și obligarea Comisiei la plata acestora.

         Motivele și principalele argumente
   În susținerea recursului, recurenții arată că, respingând acțiunea în primă instanță, Tribunalul funcției publice a comis erori de drept în analizarea motivelor invocate în primă instanță, întemeiate, pe de o parte, pe încălcarea articolului 24 din statut și a obligației de solicitudine și, pe de altă parte, pe încălcarea principiului nediscriminării.


title: Cauza T-249/15: Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – JT/OAPI – Carrasco Pirard și alții (QUILAPAYÚN)

text:
               12.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 337/13

         Acțiune introdusă la 3 iulie 2015 – JT/OAPI – Carrasco Pirard și alții (QUILAPAYÚN)
   (Cauza T-249/15)
   (2015/C 337/16)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: JT (Paris, Franța) (reprezentant: A. Mena Valenzuela, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago de Chile, Chile), Guillermo García Campos (Bruxelles, Belgia), Luis Hernán Gómez Larenas (Paris, Franța), Hugo Lagos Vásquez (Taverny, Franța), Ismael Oddo Méndez (Santiago de Chile, Chile), Carlos Quezada Salas (Colombes, Franța), Ricardo Venegas Carhart (Santiago de Chile, Chile), Sebastián Quezada (Paris, Franța)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementul verbal „QUILAPAYÚN” – Cererea de înregistrare nr. 9 267 287

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a OAPI din 13 martie 2015 în cauza R 354/2014-2

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               revocarea sau anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii figurative „QUILAPAYÚN” pentru produse și servicii din clasele 9 și 41, depusă la OAPI la 16 septembrie 2010 de solicitanții Eduardo Carrasco Pirard, Guillermo García Campos, Luis Hernán Gómez Larenas, Hugo Lagos Vásquez, Ismael Oddo Méndez, Carlos Quezada Salas, Ricardo Venegas Carhart și Sebastián Quezada.

      Motivul invocat

   Interpretarea eronată a articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) litera (c), coroborat cu articolul 6 bis alineatul (1) din Convenția de la Paris


title: Cauza T-529/14: Acțiune introdusă la 14 iulie 2014 – adp Gauselmann/OAPI (Multi Win)

text:
               8.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 303/53

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2014 – adp Gauselmann/OAPI (Multi Win)
   (Cauza T-529/14)
   2014/C 303/63
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Germania) (reprezentant: P. Koch Moreno, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 29 aprilie 2014 în cauza R 1326/2013-1;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Multi Win” pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 41 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 1 1 2 06  364

      Decizia examinatorului: respinge cererea

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauze conexate C-229/11 și C-230/11: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeitsgericht Passau — Germania) — Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11)/Kaiser GmbH [Politica socială — Directiva 2003/88/CE — Reducerea timpului de lucru ( „Kurzarbeit” ) — Reducerea dreptului la concediu anual plătit în funcție de reducerea timpului de lucru — Indemnizație]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/14

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 8 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Arbeitsgericht Passau — Germania) — Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11)/Kaiser GmbH
   (Cauze conexate C-229/11 și C-230/11) (1)

   (Politica socială - Directiva 2003/88/CE - Reducerea timpului de lucru („Kurzarbeit”) - Reducerea dreptului la concediu anual plătit în funcție de reducerea timpului de lucru - Indemnizație)
   2013/C 9/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Passau

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11)

      Pârâtă: Kaiser GmbH

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Arbeitsgericht Passau — Interpretarea art. 31 alin. (2) din Carta drepturilor fundamentale (JO C 83, p. 389) și a art. 7 alin. (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de muncă (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3) — Reducerea timpului normal de lucru practicat în întreprindere ca urmare a șomajului parțial („Kurzarbeit”) — Reglementare națională care prevede o reducere a dreptului la concediul anual plătit în funcție de reducerea zilelor de lucru ale lucrătorului afectat de șomaj parțial

      Dispozitivul

   Articolul 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că nu se opun unor dispoziții sau practici naționale, precum un plan social încheiat între o întreprindere și comitetul său de întreprindere, în temeiul cărora dreptul la concediu anual plătit al unui lucrător căruia îi este redus timpul de lucru este calculat potrivit regulii pro rata temporis.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-18/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene ( Securitate socială — Cerere de suportare a cheltuielilor medicale — Respingere implicită a cererii )

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/18

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008 — Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-18/04) (1)

   („Securitate socială - Cerere de suportare a cheltuielilor medicale - Respingere implicită a cererii’)
   (2008/C 183/37)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentanți: inițial A. Distante, ulterior G. Cipressa, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și J. Curral, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)
   Obiectul
   În primul rând, o cerere de anulare a deciziei implicite a autorității împuternicite să facă numiri prin care se respinge cererea reclamantului din 25 noiembrie 2002, introdusă pentru obținerea rambursării în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale în temeiul articolului 72 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene; în al doilea rând, o cerere de anulare a deciziei implicite de respingere a reclamației reclamantului privind respingerea cererii din 25 noiembrie 2002; în al treilea rând, o cerere de constatare a dreptului reclamantului, în sensul articolului 72 din Statutul funcționarilor, la rambursarea în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale efectuate pentru vindecarea afecțiunilor de care suferă și, în al patrulea rând, o cerere de obligare a Comisiei la plata în proporție de 100 % a acestor cheltuieli medicale.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia implicită de respingere a cererii din 25 noiembrie 2002.

               2)

               Respinge acțiunea pentru celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia la suportarea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 71, 20.3.2004.


title: Cauza C-372/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London — Regatul Unit) — Asda Stores Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (Codul Vamal Comunitar — Norme de aplicare — Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 — Anexa 11 — Originea nepreferențială a mărfurilor — Receptoare de televiziune — Noțiunea prelucrare sau transformare substanțială — Criteriul valorii adăugate — Validitate și interpretare — Acord de asociere CEE Turcia — Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere — Efect direct — Interpretare)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/21

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, London — Regatul Unit) — Asda Stores Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-372/06) (1)

   (Codul Vamal Comunitar - Norme de aplicare - Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 - Anexa 11 - Originea nepreferențială a mărfurilor - Receptoare de televiziune - Noțiunea „prelucrare sau transformare substanțială’ - Criteriul valorii adăugate - Validitate și interpretare - Acord de asociere CEE Turcia - Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere - Efect direct - Interpretare)
   (2008/C 51/33)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   VAT and Duties Tribunal, London
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Asda Stores Ltd

      Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — VAT and Duties Tribunal, London — Validitatea anexei 11 la Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) — Criterii de determinare a originii nepreferențiale a unor mărfuri — Receptoare de televiziune fabricate în Turcia care conțin tuburi catodice originare din China și din Coreea.
   Dispozitivul

               1)

               Analiza primei întrebări nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea dispozițiilor prevăzute în coloana 3, în poziția 8528 din Nomenclatura Combinată, menționată în anexa 11 la Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar.

               2)

               Dispozițiile prevăzute în coloana 3, în poziția 8528 din Nomenclatura Combinată, menționată în anexa 11 la Regulamentul nr. 2454/93 trebuie interpretate în sensul că, pentru a calcula creșterea valorii receptoarelor de televiziune color cu ocazia fabricării lor în condiții precum cele din acțiunea principală nu este necesar să se stabilească separat originea nepreferențială a unei piese distincte, cum ar fi un șasiu.

               3)

               Dispozițiile articolului 44 din Decizia nr. 1/95 a Consiliului de asociere CE Turcia din 22 decembrie 1995 privind punerea în aplicare a etapei definitive a uniunii vamale coroborate cu cele ale articolului 47 alineatele (1) (3) din Protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972, anexat la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, care a fost semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara de Republica Turcia, precum și de statele membre ale Comunității Economice Europene și de Comunitate, încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963 și dispozițiile articolelor 45 și 46 din Decizia nr. 1/95 menționată nu au efect direct în fața instanțelor naționale și nu permit, prin urmare, operatorilor individuali să invoce în mod valabil încălcarea lor pentru a se opune plății unor drepturi antidumping în mod normal exigibile. Dispozițiile articolului 47 din Decizia nr. 1/95 au efect direct, iar justițiabilii cărora li se aplică au dreptul să le invoce în fața instanțelor din statele membre.

               4)

               Dispozițiile articolului 47 din Decizia nr. 1/95 trebuie interpretate în sensul că acestea nu impun să se aducă la cunoștința operatorilor informațiile pe care părțile contractante care au adoptat măsuri antidumping trebuie să le furnizeze Comitetului mixt al uniunii vamale în temeiul articolului 46 din Decizia nr. 1/95 sau Consiliului de asociere în temeiul articolului 47 alineatul (2) din Protocolul adițional.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza C-438/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Karlsruhe – Germania) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff/Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe (Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii — Articolul 21 TFUE — Libertatea de circulație și de ședere în statele membre — Lege a unui stat membru privind abolirea privilegiilor și interzicerea decernării unor noi titluri de noblețe — Nume de familie al unei persoane majore, resortisant al statului menționat, obținut în cursul unei șederi obișnuite într-un alt stat membru, a cărui cetățenie o are de asemenea persoana respectivă — Nume care conține elemente nobiliare — Reședință în primul stat membru — Refuzul autorităților primului stat membru de a înscrie în registrul de stare civilă numele dobândit în al doilea stat membru — Justificare — Ordine publică — Incompatibilitate cu principii esențiale ale dreptului german)

text:
               8.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 2 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Karlsruhe – Germania) – Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff/Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe
   (Cauza C-438/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Articolul 21 TFUE - Libertatea de circulație și de ședere în statele membre - Lege a unui stat membru privind abolirea privilegiilor și interzicerea decernării unor noi titluri de noblețe - Nume de familie al unei persoane majore, resortisant al statului menționat, obținut în cursul unei șederi obișnuite într-un alt stat membru, a cărui cetățenie o are de asemenea persoana respectivă - Nume care conține elemente nobiliare - Reședință în primul stat membru - Refuzul autorităților primului stat membru de a înscrie în registrul de stare civilă numele dobândit în al doilea stat membru - Justificare - Ordine publică - Incompatibilitate cu principii esențiale ale dreptului german))
   (2016/C 287/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Karlsruhe

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

      Pârâți: Standesamt der Stadt Karlsruhe, Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe

      Dispozitivul

   Articolul 21 TFUE trebuie interpretat în sensul că autoritățile unui stat membru nu sunt ținute să recunoască numele unui resortisant al statului membru respectiv atunci când acesta are și cetățenia unui alt stat membru în care a dobândit acest nume, pe care l-a ales în mod liber și care cuprinde mai multe elemente nobiliare, care nu sunt permise de dreptul primului stat membru, atunci când se stabilește – aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere – că un astfel de refuz al recunoașterii este, în acest context, justificat de motive legate de ordinea publică, întrucât este adecvat și necesar pentru a garanta respectarea principiului egalității în drept a tuturor cetățenilor statului membru menționat.

      (1)  JO C 462, 22.12.2014.


title: Cauza T-152/08: Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Kido/OAPI — Amberes (SCORPIONEXO) [ „Marcă comunitară — Procedura opoziției — Solicitarea de marcă verbală comunitară SCORPIONEXO — Marcă figurativă națională anterioară ESCORPION — Motiv relativ de respingere — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/34

      Ordonanța Tribunalului din 8 septembrie 2010 — Kido/OAPI — Amberes (SCORPIONEXO)
      (Cauza T-152/08) (1)

      (Marcă comunitară - Procedura opoziției - Solicitarea de marcă verbală comunitară SCORPIONEXO - Marcă figurativă națională anterioară ESCORPION - Motiv relativ de respingere - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
      (2010/C 288/64)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Kido Industrial Ltd (Yangcheon-gu, Republica Coreea) (reprezentant: M. Mall, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Amberes, SA (Igualada, Spania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 ianuarie 2008 (cauza nr. R 287/2007-1) privind o procedură de opoziție între Amberes, SA și Kido Industrial Ltd.

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Obligă Kido Industrial Ltd. la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 158, 21.6.2008.


title: Cauza C-363/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Romana Slanina/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien (Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Alocații familiale — Refuz — Resortisantă națională stabilită împreună cu copilul său într un alt stat membru, în timp ce tatăl copilului lucrează pe teritoriul național)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 26 noiembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgerichtshof — Austria) — Romana Slanina/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien
   (Cauza C-363/08) (1)

   (Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Alocații familiale - Refuz - Resortisantă națională stabilită împreună cu copilul său într un alt stat membru, în timp ce tatăl copilului lucrează pe teritoriul național)
   2010/C 24/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Romana Slanina

      Pârât: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgerichtshof (Austria) — Interpretarea articolului 73 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) — Legislație națională care prevede o alocație familială (Familienbeihilfe) în favoarea persoanelor care au în întreținere un copil și care au domiciliul pe teritoriul național — Refuzul de a acorda alocația unei resortisante naționale care s-a stabilit împreună cu copilul său într-un alt stat membru, în timp ce tatăl copilului și-a păstrat domiciliul pe teritoriul național unde exercită o activitate profesională

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 73 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, trebuie interpretat în sensul că o persoană divorțată, căreia îi erau plătite alocațiile familiale de instituția competentă a statului membru în care își avea reședința și în care fostul său soț continuă să locuiască și să lucreze, păstrează beneficiul acestor alocații pentru copilul său, cu condiția ca acesta din urmă să fie recunoscut ca „membru de familie” al fostului soț, în sensul articolului 1 litera (f) punctul (i) din regulamentul menționat, chiar și în situația în care persoana divorțată părăsește acest stat pentru a se stabili împreună cu copilul său într-un alt stat membru, în care nu lucrează, și chiar și în cazul în care fostul soț ar putea încasa alocațiile în cauză în statul său membru de reședință.

               2.

               Exercitarea de către o persoană care se află într-o situație precum cea a reclamantei din acțiunea principală, a unei activități profesionale în statul membru în care își are reședința, activitate care conferă efectiv dreptul la alocații familiale, are ca efect să suspende, în conformitate cu articolul 76 din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea sa modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97, dreptul la alocațiile familiale datorate în temeiul reglementării statului membru pe teritoriul căruia fostul soț al acestei persoane exercită o activitate profesională până la concurența cuantumului prevăzut de legislația statului de reședință al acesteia.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza T-324/13: Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Endoceutics/OAPI – Merck (FEMIVIA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FEMIVIA — Marcă comunitară verbală anterioară FEMIBION — Înregistrare internațională a mărcii figurative anterioare femibion care desemnează Comunitatea Europeană — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/43

         Hotărârea Tribunalului din 16 iulie 2014 – Endoceutics/OAPI – Merck (FEMIVIA)
   (Cauza T-324/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale FEMIVIA - Marcă comunitară verbală anterioară FEMIBION - Înregistrare internațională a mărcii figurative anterioare femibion care desemnează Comunitatea Europeană - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 292/53
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Endoceutics, Inc. (Quebec, Canada) (reprezentant: M. Wahlin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Merck KGaA (Darmstadt, Germania) (reprezentanți: M. Best, U. Pfleghar și S. Schäffner, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 15 aprilie 2013 (cauza R 1021/2012-4), privind o procedură de opoziție între Merck KGaA și Endoceutics, Inc.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Endoceutics, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza T-258/12: Ordonanța Tribunalului din 2 iulie 2013 — Mederer GmbH/OAPI — Katjes Fassin (SOCCER GUMS) ( „Marcă comunitară — Opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               10.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/10

         Ordonanța Tribunalului din 2 iulie 2013 — Mederer GmbH/OAPI — Katjes Fassin (SOCCER GUMS)
   (Cauza T-258/12) (1)

   (Marcă comunitară - Opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului)
   2013/C 233/17
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mederer GmbH (Fürth, Germania) (reprezentanți: O. Ruhl și C. Sachs, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: G. Marten și R. Pethke, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich s. Rhein, Germania) (reprezentanți: T. Schmitz și C. Osterrieth, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 10 aprilie 2012 (cauza R 225/2011-4) privind o procedură de opoziție între Mederer GmbH și Katjes Fassin GmbH & Co. KG

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă reclamanta și intervenienta să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile de judecată ale pârâtului.

      (1)  JO C 217, 21.7.2012.


title: Cauza C-91/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 28 februarie 2008 — Wall AG/Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 28 februarie 2008 — Wall AG/Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)
   (Cauza C-91/08)
   (2008/C 142/17)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht Frankfurt am Main.
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Wall AG.

      Pârâți: Stadt Frankfurt am Main, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES).

      Intervenientă: DSM Deutsche Städte Medien GmbH.
   Întrebările preliminare

               1)

               Principiul egalității de tratament și interdicția de drept comunitar a discriminării pe motiv de cetățenie sau naționalitate, consacrate de asemenea în articolele 12 CE, 43 CE și 49 CE, trebuie interpretate în sensul că obligațiile de transparență care rezultă din aceste articole pentru autoritățile publice și care constau în exercitarea, pentru atribuirea concesionărilor de servicii, a concurenței cu un grad de publicitate adecvat și în permiterea controlului imparțialității procedurii de atribuire (a se vedea hotărârea Curții din 7 decembrie 2000, Telaustria și Telefonadress, C-324/98, Rec., p. I-10745, punctele 60-62, hotărârea din 21 iulie 2005, Coname, C-231/03, Rec., p. I-7287, punctele 17-22, hotărârea din 13 octobrie 2005, Parking Brixen, C-458/03, Rec., p. I-8585, punctele 46-50, hotărârea din 6 aprilie 2006, ANAV, C-410/04, Rec., p. I-3303, punctul 21, și hotărârea din 13 septembrie 2007, Comisia/Italia, C-260/04, Rec., p. I-7083, punctul 24) impun dreptului național să acorde ofertantului a cărui ofertă nu a fost reținută dreptul a obține în justiție încetarea unei încălcări iminente a acestor obligații și/sau încetarea continuării unei astfel de încălcări a obligațiilor.

               2)

               În caz de răspuns negativ la prima întrebare preliminară: obligațiile de transparență menționate mai sus aparțin dreptului cutumiar al Comunităților Europene în sensul că acestea sunt deja aplicate în mod durabil și permanent, uniform și general, și sunt recunoscute ca norme obligatorii de către subiectele de drept interesate?

               3)

               Obligațiile de transparență menționate la prima întrebare preliminară impun de asemenea, atunci când se urmărește modificarea contractului de concesionare de servicii — inclusiv atunci când această modificare privește înlocuirea unei întreprinderi subcontractante care a rezultat prin competiție din concurs — să se relanseze concurența cu un grad adecvat de publicitate pentru negocierile referitoare la această modificare, respectiv potrivit căror criterii ar trebui realizată o astfel de relansare a concurenței?

               4)

               Principiile și obligațiile de transparență menționate la prima întrebare preliminară trebuie interpretate în sensul că, în ceea ce privește concesionările de servicii, în cazul unei încălcări a obligațiilor, contractul încheiat în urma încălcării și care urmărește crearea sau modificarea unui raport obligațional cu executare succesivă trebuie să fie reziliat?

               5)

               Principiile și obligațiile de transparență menționate la prima întrebare preliminară și articolul 86 alineatul (2) primul paragraf CE coroborat, după caz, cu articolul 2 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) din Directiva 80/723/CEE din 25 iunie 1980 a Comisiei privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice (1) și articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE din 31 martie 2004 a Parlamentului European și a Consiliului privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (2) trebuie interpretate în sensul că o întreprindere, în calitate de întreprindere publică, respectiv o autoritate contractantă este supusă acestor obligații de transparență, atunci când:

                           —

                           aceasta a fost creată de o colectivitate teritorială în scopul eliminării deșeurilor și curățării străzilor, dar este de asemenea activă pe piața liberă;

                           —

                           aceasta aparține colectivității menționate în proporție de 51 % dar deciziile asociaților nu pot fi luate decât cu o majoritate de trei pătrimi;

                           —

                           colectivitatea menționată numește numai un sfert din membri consiliului de supraveghere al întreprinderii, inclusiv președintele consiliului de supraveghere și

                           —

                           mai mult de jumătate din cifra sa de afaceri provine din contracte sinalagmatice referitoare la eliminarea deșeurilor și curățarea străzilor pe teritoriul colectivității menționate, colectivitate care se refinanțează pentru aceasta prin intermediul impozitelor locale plătite de către cetățenii săi?

      (1)  JO L 195, p. 35; Directiva 2000/52/CE din 26 iulie 2000 a Comisiei de modificare a Directivei 80/723/CEE privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice (JO L 193, p. 75).

      (2)  JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza T-212/12: Ordonanța Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Ålands Industrihus/Comisia

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/38

         Ordonanța Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Ålands Industrihus/Comisia
   (Cauza T-212/12) (1)

   2012/C 355/83
   Limba de procedură: suedeza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 227, 28.7.2012.


title: Cauza F-35/09: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Visser — Fornt Raya/Europol

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/26

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2009 — Visser — Fornt Raya/Europol
   (Cauza F-35/09)
   2009/C 167/49
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Maria Teresa Visser — Fornt Raya (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: P. de Casparis)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea Deciziei din 12 iunie 2008 de informare a reclamantei cu privire la imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a Deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației formulate împotriva primei decizii.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei din 12 iunie 2008 prin care pârâtul a indicat reclamantei faptul de a nu putea să îi propună un post permanent, precum și a Deciziei pronunțate privind reclamația din 7 ianuarie 2009 prin care au fost respinse ca nefondate motivele invocate de reclamată împotriva Deciziei din 12 iunie 2008;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-337/12: Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI/OAPI Wenf International Advisers (Sacacorchos)

text:
               22.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 287/38

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2012 — El Hogar Perfecto del Siglo XXI/OAPI Wenf International Advisers (Sacacorchos)
   (Cauza T-337/12)
   2012/C 287/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL (Madrid, Spania) (reprezentanți: C. Ruiz Gallegos și E. Veiga Conde, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wenf International Advisers Ltd (Tortola, Insulele Virgine)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a treia de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 1 iunie 2012, pronunțată în cauza R 89/2011-3;

               —

               obligarea OAPI și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Modelul industrial comunitar înregistrat care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: un model industrial de tirbușon — modelul industrial comunitar nr. 0 0083 0831-0001

      Titularul modelului industrial comunitar: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității modelului industrial comunitar: Wenf International Advisers Ltd.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: existența unui model național de tirbușon.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 4 și a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 6/2002;

               —

               încălcarea articolului 4 și a articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-586/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Angelo Rubino/Ministero dell’Università e della Ricerca (Directiva 2005/36/CE — Recunoașterea diplomelor — Noțiunea profesie reglementată — Selectare a unui număr predefinit de persoane pe baza unei evaluări comparative, care conferă un titlu având o validitate limitată în timp — Aptitudine științifică națională — Cadru didactic universitar)

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/11

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 decembrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italia) — Angelo Rubino/Ministero dell’Università e della Ricerca
   (Cauza C-586/08) (1)

   (Directiva 2005/36/CE - Recunoașterea diplomelor - Noțiunea „profesie reglementată” - Selectare a unui număr predefinit de persoane pe baza unei evaluări comparative, care conferă un titlu având o validitate limitată în timp - Aptitudine științifică națională - Cadru didactic universitar)
   2010/C 51/17
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Angelo Rubino

      Pârât: Ministero dell’Università e della Ricerca

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Interpretarea articolului 3 alineatul (1) litera (c) CE, a articolului 47 alineatul (1) CE și a Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale — Reglementare națională care nu permite recunoașterea calificării profesionale de cadru didactic universitar obținute într-un alt stat membru

      Dispozitivul

   Faptul că accesul la o profesie este rezervat candidaților care au fost declarați admiși în urma unei proceduri care urmărește selectarea unui număr predefinit de persoane pe baza unei evaluări comparative a candidaților, iar nu prin aplicarea unor criterii absolute, și care conferă un titlu a cărui validitate este strict limitată în timp nu are drept consecință că profesia respectivă constituie o profesie reglementată în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale.
   Cu toate acestea, articolele 39 CE și 43 CE impun obligația de a recunoaște la adevărata lor valoare și de a lua în considerare în mod corespunzător în cadrul unei astfel de proceduri calificările dobândite în alte state membre.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza F-53/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 septembrie 2010 — Hecq/Comisia

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/69

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 septembrie 2010 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-53/10)
   ()
   2011/C 30/138
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.


title: Cauza C-550/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 29 decembrie 2009 — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof/E și F

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberlandesgericht Düsseldorf (Germania) la 29 decembrie 2009 — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof/E și F
   (Cauza C-550/09)
   2010/C 148/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Pârâți: E, F

      Întrebările preliminare

               1.

               Ținând seama, dacă este cazul, de procedura modificată în urma Deciziei Consiliului Uniunii Europene din 28 iunie 2007 (2007/445/CE) (1), includerea pe o listă în temeiul articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 (2) a unei organizații care nu a introdus acțiune împotriva deciziilor care o privesc, trebuie considerată valabilă de la bun început chiar și atunci când includerea s-a realizat cu încălcarea unor garanții procedurale elementare?

               2.

               Articolele 2 și 3 din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 trebuie interpretate în sensul că punerea de fonduri, de active financiare și de resurse economice la dispoziția unei persoane juridice, a unui grup sau a unei entități incluse în lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din regulament, colaborarea la astfel de donații ori participarea la activități al căror scop este eludarea articolului 2 din regulament poate exista chiar și atunci când însăși persoana donatoare este membră a acestei persoane juridice, a acestui grup sau a acestei entități?

               3.

               Articolele 2 și 3 din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 trebuie interpretate în sensul că punerea de fonduri, de active financiare și de resurse economice la dispoziția unei persoane juridice, a unui grup sau a unei entități incluse în lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din regulament, colaborarea la astfel de donații ori participarea la activități al căror scop este eludarea articolului 2 din regulament poate exista chiar și atunci când activul care se donează este deja accesibil (în sens larg) persoanei juridice, grupului sau entității?

      (1)  2007/445/CE: Decizia Consiliului din 28 iunie 2007 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziilor 2006/379/CE și 2006/1008/CE (JO L 169, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, p. 70, Ediție specială, 18/vol. 1, p. 169).


title: Cauza T-753/14: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – Ice Mountain Ibiza/OAPI – Etyam (ocean beach club ibiza)

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/36

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2014 – Ice Mountain Ibiza/OAPI – Etyam (ocean beach club ibiza)
   (Cauza T-753/14)
   (2015/C 026/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spania) (reprezentanți: J. L. Gracia Albero și F. Miazzetto, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Etyam, SL (Insulele Baleare, Spania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară figurativă care cuprinde elementele verbale „ocean beach club ibiza” – Cererea de înregistrare nr. 1 0 6 10  491

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție parțială

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 31 iulie 2014 în cauza R 2293/2013-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv cele efectuate până în prezent în fața diviziei de opoziție și a Camerei întâi de recurs a OAPI în procedurile anterioare care au determinat formularea prezentei acțiuni.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-594/14: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Simona Kornhaas/Thomas Dithmar acționând în calitate de lichidator al Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Proceduri de insolvență — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolul 4 alineatul (1) — Stabilirea legii aplicabile — Reglementare a unui stat membru care prevede obligația administratorului unei societăți de a restitui acesteia plățile efectuate după intrarea în stare de insolvență — Aplicarea acestei reglementări unei societăți constituite în alt stat membru — Articolele 49 TFUE și 54 TFUE — Restricție privind libertatea de stabilire — Lipsă]

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 10 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Simona Kornhaas/Thomas Dithmar acționând în calitate de lichidator al Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
   (Cauza C-594/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Proceduri de insolvență - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolul 4 alineatul (1) - Stabilirea legii aplicabile - Reglementare a unui stat membru care prevede obligația administratorului unei societăți de a restitui acesteia plățile efectuate după intrarea în stare de insolvență - Aplicarea acestei reglementări unei societăți constituite în alt stat membru - Articolele 49 TFUE și 54 TFUE - Restricție privind libertatea de stabilire - Lipsă])
   (2016/C 048/07)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Simona Kornhaas

      Pârât: Thomas Dithmar acționând în calitate de lichidator al Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul său de aplicare o acțiune îndreptată împotriva administratorului unei societăți de drept englez sau galez, care face obiectul unei proceduri de insolvență deschise în Germania, introdusă în fața unei instanțe germane de lichidatorul acelei societăți și prin care se solicită, în temeiul unei dispoziții naționale precum articolul 64 alineatul (2) prima teză din Legea privind societățile cu răspundere limitată, restituirea plăților efectuate de acest administrator înainte de deschiderea procedurii de insolvență, însă după data la care a fost stabilită apariția stării de insolvență a societății respective.

               2)

               Articolele 49 TFUE și 54 TFUE nu se opun aplicării unei dispoziții naționale precum articolul 64 alineatul (2) prima teză din Legea privind societățile cu răspundere limitată administratorului unei societăți de drept englez sau galez care face obiectul unei proceduri de insolvență deschise în Germania.

      (1)  JO C 127, 20.4.2015.


title: Cauza C-469/08: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/14

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-469/08)
   (2009/C 6/23)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. Støvlbæk și V. Peere, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/36/CE a expirat la 30 octombrie 2007. Or, la data introducerii prezentei acțiuni, pârâta nu luase încă toate măsurile necesare pentru a transpune directiva sau, în orice caz, nu le comunicase Comisiei.

      (1)  JO L 255, p. 22, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 3.


title: Cauza C-49/07: Hotărârea Curții (Marea cameră) din 1 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Dioikitiko Efeteio Athinon — Grecia) — Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)/Elliniko Dimosio (Articolele 82 CE și 86 CE — Noțiunea întreprindere — Asociație fără scop lucrativ, reprezentantă în Grecia a Federației Internaționale de Motociclism — Noțiunea activitate economică — Drept special în temeiul legii de a emite un aviz conform cu privire la cererile de autorizare prezentate în vederea organizării de curse de motociclete — Exercitarea în paralel de activități precum organizarea de curse de motociclete și atribuirea de contracte de sponsorizare, de publicitate și de asigurare)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/10

         Hotărârea Curții (Marea cameră) din 1 iulie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Dioikitiko Efeteio Athinon — Grecia) — Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)/Elliniko Dimosio
   (Cauza C-49/07) (1)

   (Articolele 82 CE și 86 CE - Noțiunea „întreprindere’ - Asociație fără scop lucrativ, reprezentantă în Grecia a Federației Internaționale de Motociclism - Noțiunea „activitate economică’ - Drept special în temeiul legii de a emite un aviz conform cu privire la cererile de autorizare prezentate în vederea organizării de curse de motociclete - Exercitarea în paralel de activități precum organizarea de curse de motociclete și atribuirea de contracte de sponsorizare, de publicitate și de asigurare)
   (2008/C 209/13)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Dioikitiko Efeteio Athinon
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)

      Pârât: Elliniko Dimosio
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Dioikitiko Efeteio Athinon — Interpretarea articolelor 82 CE și 86 CE — Noțiunea de întreprindere — Asociație automobilistică fără scop lucrativ (ELPA), reprezentantă în Grecia a Federației Internaționale de Motociclism și care dispune de dreptul exclusiv de a autoriza curse în domeniul întrecerilor automobilistice — Asociație care exercită în paralel activități economice precum publicitatea, asigurările, încheierea de contracte de sponsorizare și finanțarea premiilor
   Dispozitivul
   O persoană juridică ale cărei activități constau nu numai în a lua parte la deciziile administrative de autorizare a competițiilor de motociclete, dar și în a organiza ea însăși astfel de competiții și în a încheia în acest context contracte de sponsorizare, de publicitate, precum și de asigurare se încadrează în domeniul de aplicare al articolelor 82 CE și 86 CE. Aceste articole se opun unei reglementări naționale care conferă unei persoane juridice care organizează competiții de motociclete și încheie în acest cadru contracte de sponsorizare, de publicitate și de asigurare competența de a emite un aviz conform cu privire la cererile de autorizare prezentate în vederea organizării acestor competiții fără a stabili limite, obligații și un control în exercitarea acestei competențe.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-250/17: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2017 – avanti/EUIPO (avanti)

text:
               19.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/43

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2017 – avanti/EUIPO (avanti)
   (Cauza T-250/17)
   (2017/C 195/58)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: avanti GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Bahmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „avanti” – cererea de înregistrare nr. 14 646 038

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 februarie 2017 în cauza R 801/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               autorizarea înregistrării mărcii solicitate Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) la 6 octombrie 2015 sub numărul 01464038 și publicarea mărcii în vederea continuării procedurii de înregistrare.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-605/16 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-120/14, PT Ciliandra Perkasa/Consiliul

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/34

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2016 de Consiliul Uniunii Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 15 septembrie 2016 în cauza T-120/14, PT Ciliandra Perkasa/Consiliul
   (Cauza C-605/16 P)
   (2017/C 030/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, avocat)

      Celelalte părți din procedură: PT Ciliandra Perkasa, Comisia Europeană, European Biodiesel Board (EBB)

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 15 septembrie 2016, notificată Consiliului la 16 septembrie 2016, în cauza T-120/14, PT Ciliandra Perkasa/Consiliul;

               —

               respingerea cererii de anulare a regulamentului atacat formulate de reclamanta în primă instanță și

               —

               obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor efectuate de Consiliu atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Cu titlu subsidiar:

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  În primul rând, Tribunalul a aplicat un criteriu juridic greșit atunci când a examinat dacă Consiliul dispunea de elemente de probă pentru a decide că prețurile interne ale materiilor prime care figurau în registrele exportatorilor indonezieni relevanți erau suficient de denaturate pentru a justifica neluarea lor în considerare și recurgerea la metodologia prevăzută la articolul 2 alineatul (5) al doilea paragraf din Regulamentul de bază (1). Procedând astfel, Tribunalul a impus acestei instituții o sarcină a probei prea dificilă.

               2.

                  În al doilea rând, aprecierea Tribunalului în sensul că probele prezentate de instituții nu erau suficiente pentru a demonstra că exista o denaturare considerabilă a prețurilor principalelor materii prime în Indonezia a ca efect al regimului taxelor de export diferențiate nu este motivată în mod adecvat.

               3.

                  În al treilea rând, dispozitivul hotărârii atacate care anulează taxele antidumping în măsura în care vizează reclamanta în prima instanță este disproporționat în raport cu unicul motiv de anulare examinat de Tribunal și conferă efecte necuvenite constatării nelegalității.

               4.

               Consiliul va demonstra că hotărârea atacată este viciată de mai multe erori de drept care îi afectează validitatea. În plus, Consiliul susține că faptele pe care se bazează primul motiv invocat de reclamanta în prima instanță sunt stabilite în suficientă măsură pentru ca Curtea de Justiție să poată statua cu privire la acest motiv și să respingă cererea.

               5.

               Prin urmare, Consiliul solicită în mod respectuos anularea hotărârii atacate și respingerea cererii de anulare a regulamentului în litigiu formulate de reclamanta în prima instanță.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 din 30 noiembrie 2009 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (JO 2009, L 343, p. 51) („Regulamentul de bază”).


title: Cauza T-174/15: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2015 – EFB/Comisia

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/35

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2015 – EFB/Comisia
   (Cauza T-174/15)
   (2015/C 205/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgia) (reprezentanți: M. Troncoso Ferrer și S. Moya Izquierdo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata către reclamantă a sumei de 36  457,79 de euro;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii sale, reclamanta solicită Tribunalului să constate încălcarea de către Comisia Europeană a obligațiilor contractuale care îi revin în temeiul contractului din 24 ianuarie 2007 referitor la proiectul pentru European Federation of Biotechnology Latin American Action on Functional Foods, cu referința CT-2006-043158, și solicită plata sumei finale, de 36  457,79 de euro.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere privind mai multe costuri eligibile, ceea ce constituie o eroare de apreciere a probelor, contrară articolului 1315 din Codul civil belgian;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor II.20 și II.6 din condițiile generale ale contractului;

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1134 din Codul civil belgian și a principiului executării cu bună-credință a contractului;

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe nemotivarea de către Comisia Europeană a refuzului de a rambursa anumite costuri;

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime;

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe lipsa de claritate a normelor aplicabile celui de al șaselea program-cadru de cercetare și dezvoltare tehnologică („FP6”).


title: Cauza C-47/08: Acțiune introdusă la 11 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/18

         Acțiune introdusă la 11 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-47/08)
   (2008/C 128/30)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: domnii J.-P. Keppenne și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar și prin netranspunerea Directivei 89/48/CEE (1) pentru activitatea de notar, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Tratatului CE, în special al articolelor 43 CE și 45 CE, și în temeiul Directivei 89/48/CEE privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, Comisia reproșează pârâtului în primul rând faptul că, prin impunerea unei condiții de cetățenie pentru accesul la profesia de notar și exercitarea acesteia, acesta a adus o atingere disproporționată libertății de stabilire prevăzute de articolul 43 CE. Este cert că articolul 45 CE exceptează de la aplicarea capitolului privitor la dreptul de stabilire activitățile care sunt asociate, în mod direct și specific, exercitării autorității publice. Cu toate acestea, potrivit Comisiei, atribuțiile pe care le au notarii în virtutea dreptului belgian prezintă un grad de participare atât de scăzut la această exercitare, încât nu pot să intre în domeniul de aplicare al acestui articol și să justifice un astfel de obstacol în calea libertății de stabilire. În realitate, aceste atribuții nu conferă notarilor puteri de constrângere, iar legiuitorul național ar putea impune măsuri mai puțin restrictive decât condiția de naționalitate, cum ar fi, de exemplu, supunerea operatorilor respectivi unor condiții stricte de acces la profesie, unor obligații profesionale speciale și/sau unui control specific.
   Pe de altă parte, prin cel de al doilea motiv, Comisia reproșează pârâtului încălcarea obligațiilor care îi revin prin netranspunerea Directivei 89/48/CEE pentru profesia de notar. Fiind vorba despre o profesie reglementată, directiva ar fi în realitate aplicabilă acestei profesii, iar nivelul înalt de calificare cerut pentru notari ar putea să fie garantat cu ușurință printr-un test de aptitudine sau printr-un stagiu de adaptare.

      (1)  Directiva 89/48/CE a Consiliului din 21 decembrie 1988 privind sistemul general de recunoaștere a diplomelor de învățământ superior acordate pentru formarea profesională cu durata minimă de trei ani (JO 1989, L 19, p. 16).


title: Cauza T-66/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Gogos/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Concurs intern de trecere într-o altă categorie — Numire — Încadrare în grad — Articolul 31 alineatul (2) din Statutul funcționarilor )

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 15 octombrie 2008 — Gogos/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-66/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Concurs intern de trecere într-o altă categorie - Numire - Încadrare în grad - Articolul 31 alineatul (2) din Statutul funcționarilor’)
   (2008/C 313/40)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamant: Christos Gogos (Waterloo, Belgia) (reprezentanți: inițial C. Tagaras, ulterior N. Korogiannakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, asistat de P. Anestis, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anularea a deciziei Comisiei privind încadrarea reclamantului în gradul A7, treapta 3, și a deciziei din 24 noiembrie 2003 privind respingerea reclamației administrative.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă în întregime cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 94, 17.4.2004.


title: Cauza F-49/09: Acțiune introdusă la 12 mai 2009 — Wendler/Comisia

text:
               18.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 167/27

         Acțiune introdusă la 12 mai 2009 — Wendler/Comisia
   (Cauza F-49/09)
   2009/C 167/54
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: Eberhard Wendler (Laveno Mombello, Italia) (reprezentant: M. Müller-Trawinski, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea obligației impuse reclamantului de către pârâtă de a indica un cont bancar la domiciliul său în Italia în scopul plății pensiei sale.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei pronunțate de pârâtă la 9 septembrie 2008 sub forma respingerii reclamației formulate de reclamantă la 19 februarie 2008, în temeiul căreia aceasta din urmă este obligată să indice un cont deschis în locul în care își are domiciliul în scopul plății pensiei sale;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-110/13: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – HaTeFo Gmbh/Finanzamt Haldensleben (Trimitere preliminară — Dreptul societăților comerciale — Recomandarea 2003/361/CE — Definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii — Tipuri de întreprinderi luate în considerare la calcularea numărului de angajați și a valorilor financiare — Întreprinderi afiliate — Noțiunea „grup de persoane fizice care acționează în mod concertat” )

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof – Germania) – HaTeFo Gmbh/Finanzamt Haldensleben
   (Cauza C-110/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Dreptul societăților comerciale - Recomandarea 2003/361/CE - Definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii - Tipuri de întreprinderi luate în considerare la calcularea numărului de angajați și a valorilor financiare - Întreprinderi afiliate - Noțiunea „grup de persoane fizice care acționează în mod concertat”))
   2014/C 112/17
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: HaTeFo Gmbh

      Pârât: Finanzamt Haldensleben

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Bundesfinanzhof – Interpretarea art. 3 alin. (3) al patrulea paragraf din anexa la Recomandarea Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO L 124, p. 36) – Tipuri de întreprinderi luate în considerare la calcularea numărului de angajați și a valorilor financiare – Întreprinderi legate – Noțiunea de grup de persoane fizice care acționează în mod concertat

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (3) al patrulea paragraf din anexa la Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii trebuie interpretat în sensul că unele întreprinderi pot fi considerate „afiliate”, în sensul acestui articol, atunci când rezultă din analiza unor raporturi atât juridice, cât și economice stabilite între întreprinderi că ele constituie, prin intermediul unei persoane fizice sau al unui grup de persoane fizice care acționează în mod concertat, o entitate economică unică, chiar și atunci când între acestea nu există în mod formal vreuna dintre relațiile avute în vedere la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf din această anexă.
   Se consideră că acționează în mod concertat în sensul articolului 3 alineatul (3) al patrulea paragraf din această anexă persoanele fizice care se coordonează pentru a exercita asupra deciziilor comerciale ale întreprinderilor în cauză o influență care exclude ca întreprinderile respective să poată fi considerate ca fiind independente una de cealaltă din punct de vedere economic. Îndeplinirea acestei condiții depinde de împrejurările cauzei și nu poate în mod necesar să fie subordonată existenței unor relații contractuale între aceste persoane și nici chiar constatării intenției lor de a eluda definiția microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici sau mijlocii în sensul acestei recomandări.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-267/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt — Austria) — SPÖ Landesorganisation Kärnten/Finanzamt Klagenfurt (TVA — Dreptul de deducere a taxei achitate în amonte — Noțiunea activitate economică — Organizația regională a unui partid politic — Activități de publicitate în beneficiul organizațiilor locale ale partidului — Cheltuieli aferente acestor activități care depășesc veniturile)

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 octombrie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt — Austria) — SPÖ Landesorganisation Kärnten/Finanzamt Klagenfurt
   (Cauza C-267/08) (1)

   (TVA - Dreptul de deducere a taxei achitate în amonte - Noțiunea „activitate economică” - Organizația regională a unui partid politic - Activități de publicitate în beneficiul organizațiilor locale ale partidului - Cheltuieli aferente acestor activități care depășesc veniturile)
   2009/C 282/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SPÖ Landesorganisation Kärnten

      Pârâtă: Finanzamt Klagenfurt

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt (Austria) — Interpretarea articolului 4 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Noțiunea „activitate economică” — Organizarea de către organizația regională a unui partid politic a unor activități de publicitate în beneficiul organizațiilor locale ale partidului respectiv, sub formă de manifestări, producere și livrare de material publicitar și organizare a unui bal anual — Cheltuieli aferente acestor activități care depășesc în mod considerabil veniturile provenind din facturarea unora dintre aceste activități către organizațiile locale precum și din vânzarea biletelor pentru bal

      Dispozitivul

   Articolul 4 alineatele (1) și (2) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că activități de publicitate externă realizate de organizația unui partid politic dintr-un stat membru nu trebuie considerate o activitate economică.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-471/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 2 septembrie 2013 — Peter Link/Condor Flugdienst GmbH

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/45

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Rüsselsheim (Germania) la 2 septembrie 2013 — Peter Link/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-471/13)
   2013/C 344/78
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Peter Link

      Pârâtă: Condor Flugdienst GmbH

      Întrebările preliminare

               1.

               Există un drept la o compensație similar celui prevăzut de articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) și în cazul în care sosirea zborului rezervat inițial de pasager are o întârziere mai mare de trei ore, iar între timp pasagerii au rezervat ei înșiși — după o întârziere deja prelungită a decolării — în mod voluntar, autonom și pe propria cheltuială un zbor alternativ la un alt operator de transport aerian și din acest motiv nu au mai luat zborul rezervat inițial, acești pasageri ajungând chiar cu zborul alternativ la mai mult trei ore după ora prevăzută pentru aterizarea zborului rezervat inițial?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, pentru a exista un drept similar celui prevăzut la articolele 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 este determinant faptul că alegerea voluntară și autonomă a unui zbor alternativ la un alt operator de transport aerian are loc la un moment în care oricum exista deja o întârziere de cinci ore potrivit articolului 6 alineatul (1) litera (c) punctul (iii) și articolului 8 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-66/15: Acțiune introdusă la 12 februarie 2015 – Alsharghawi/Consiliul

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/39

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2015 – Alsharghawi/Consiliul
   (Cauza T-66/15)
   (2015/C 146/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Africa de Sud) (reprezentant: É. Moutet, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               să declarare și să hotărască în sensul că Consiliul nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Tratatului FUE prin faptul că nu a reexaminat situația sa;

               —

               să oblige Consiliul să reexamineze situația sa;

               —

               să oblige Consiliul să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de reclamant.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă un motiv unic, întemeiat pe faptul că, întrucât nu a dat niciun răspuns la cererea sa de reexaminare, Consiliul nu și-a îndeplinit obligațiile care i se impun în temeiul reglementării și al jurisprudenței Uniunii Europene.