title: Cauza T-195/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Lafarge Cement/Comisia ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții — Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie — Lipsă a interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/36

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Lafarge Cement/Comisia
   (Cauza T-195/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții - Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie - Lipsă a interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 301/61)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Lafarge Cement S.A. (Małogoszcz, Polonia) (reprezentanți: P.K. Rosiak și F. Puel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C(2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Lafarge Cement S.A. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-200/08: Acțiune introdusă la 15 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/28

         Acțiune introdusă la 15 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Franceză
   (Cauza C-200/08)
   (2008/C 171/43)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Bordes și H. Støvlbæk, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin refuzul de a permite instructorilor de snow-board germani și britanici să predea numai această disciplină în Franța și prin lipsa menționării în Decretul din 4 mai 1995 modificat a diplomelor de instructor de snow-board dobândite în alte state membre, Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin, atât în temeiul articolelor 39 CE, 43 CE și 49 CE, cât și al articolului 6 din Directiva 92/51/CEE (1);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Deși în mai multe state membre predarea schiului și a snow-board-ului poate fi realizată de profesioniști care au beneficiat de formări distincte, predarea snow-board-ului în Franța poate fi realizată numai de instructorii de schi.
   Reclamanta consideră că refuzul de a autoriza accesul numai la profesia de instructor de snow-board nu poate fi justificată în temeiul principiilor fundamentale al liberei circulații a persoanelor, al liberei prestări a serviciilor și al dreptului de stabilire. Comisia consideră, pe de altă parte, că cele patru condiții cumulative derogatorii stabilite de jurisprudența Curții pentru a justifica o restricție eventuală a acestor principii — nediscriminare, motiv imperativ de interes general, aptitudinea de a garanta realizarea obiectivului urmărit și luarea în considerare a principiului proporționalității — nu sunt îndeplinite.

      (1)  Directiva 92/51/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind cel de-al doilea sistem general de recunoaștere a formării profesionale, de completare a Directivei 89/48/CEE (JO L 209, p. 25, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 212).


               30.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 143/9

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2015 de către Asociația islandeză a serviciilor financiare împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-4/15)
   (2015/C 143/10)
   La data de 28 ianuarie 2015, Asociația Islandeză a Serviciilor Financiare, reprezentată de Hans-Jörg Niemeyer și Christian Kovács, avocați în cadrul Hengeler Mueller, Square de Meeûs 40, 1000 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 298/14/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 16 iulie 2014 (JO C 400, 13.11.2014, p. 13) referitoare la închiderea cazului privind ajutorul existent acordat în favoarea Fondului islandez de finanțare a locuințelor (Íbúðalánasjóður); și

               2.

               să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               reclamantul, Asociația Islandeză a Serviciilor Financiare („SFF”), este o asociație care reprezintă toate întreprinderile financiare înregistrate din Islanda, inclusiv instituțiile bancare universale, de investiții și de economii, precum și societățile de asigurare, societățile de leasing, societățile de valori mobiliare și societățile emitente de carduri bancare. Obiectivul acesteia constă în promovarea unui mediu operațional competitiv pentru întreprinderile financiare din Islanda și în susținerea intereselor acestora la nivel internațional;

               —

               cauza menționată se referă la o cerere de anulare a deciziei Autorității AELS de Supraveghere referitoare la închiderea cazului privind ajutorul existent acordat în favoarea Fondului islandez de finanțare a locuințelor („HFF”).

         Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere:

               —

               a presupus, în mod eronat, că ajutorul acordat în favoarea HFF reprezenta un ajutor existent, însă, în realitate, era vorba de un ajutor nou;

               —

               nu a prezentat motive adecvate care să justifice concluziile formulate în decizia menționată, încălcând, astfel, articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție;

               —

               a săvârșit o eroare vădită în ceea ce privește interpretarea articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-57/08 P: Recurs introdus la 13 februarie 2008 de Gateway, Inc. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 27 noiembrie 2007 în cauza T-434/05, Gateway, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/12

         Recurs introdus la 13 februarie 2008 de Gateway, Inc. împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) pronunțate la 27 noiembrie 2007 în cauza T-434/05, Gateway, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-57/08 P)
   (2008/C 171/20)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Gateway, Inc. (reprezentant: C. R. Jones, Solicitor)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea) din 27 noiembrie 2007, în cauza T-434/05;

               —

               admiterea în totalitate a opoziției recurentei la înregistrarea mărcii a cărei înregistrare se solicită;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit următoarele erori:

               a)

               Termenii „media gateway” și „gateway” au o semnificație cu totul specială pe piața tehnologiei informației pentru anumite forme de instrumente care convertesc un protocol sau un format în altul. Cu toate acestea, Tribunalul de Primă Instanță a susținut în mod eronat că, atunci când termenul „gateway” a fost inclus ca un element al mărcii a cărei înregistrare s-a solicitat, acesta servea la desemnarea caracteristicilor descriptive ale tuturor produselor sau serviciilor acoperite de marca ce se contestă, în timp ce, de fapt, nici unul dintre produsele sau serviciile acoperite de marca ce se contestă nu reprezintă „media gateways” sau „gateways”.

               b)

               A definit în mod eronat publicul relevant ca fiind alcătuit din consumatori care achiziționează numai produse și servicii informatice, mai mult decât consumatori ai tuturor produselor și serviciilor acoperite de marca ce se contestă.

               c)

               A reținut în mod eronat că mărcile în conflict nu sunt similare din punct de vedere vizual, fonetic și conceptual.

               d)

               În mod eronat a susținut că aprecierea similitudinii între două mărci verbale trebuie să fie supusă condiției ca impresia generală vizuală, fonetică și conceptuală produsă de semnul verbal compus să fie dominată de partea reprezentată de marca anterioară.

               e)

               Atunci când a evaluat similitudinea între mărcile în conflict nu a dat suficientă importanță caracterului distinctiv, în percepția publicului relevant, al termenului „gateway” ca marcă anterioară a recurentei pentru produse și servicii informatice.

               f)

               Nu a dat suficientă importanță faptului că mărcile cu un caracter distinctiv ridicat, fie per se, fie în temeiul reputației pe care o dețin, se bucură de o mai mare protecție decât mărcile cu un caracter distinctiv mai redus.

               g)

               A concluzionat în mod eronat că „gateway” nu are un rol distinctiv independent în cadrul mărcii a cărei înregistrare s-a solicitat.

               h)

               În mod eronat a reținut că riscul de confuzie trebuie să fie supus condiției ca impresia de ansamblu produsă de semnul compus să fie dominată de partea reprezentată de marca anterioară.

               i)

               Nu a evaluat în mod corect impactul vizual, conceptual și fonetic pe care cuvântul „gateway” l-ar putea avea asupra consumatorului mediu al produselor și serviciilor în cauză, dacă ar fi inclus ca element al mărcii a cărei înregistrare s-a solicitat.


title: Cauza F-12/11: Acțiune introdusă la 13 februarie 2011 — Hecq/Comisia

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/22

         Acțiune introdusă la 13 februarie 2011 — Hecq/Comisia
   (Cauza F-12/11)
   2011/C 113/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (reprezentant: L Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   O acțiune având ca obiect anularea deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului prin care se urmărește reluarea activităților sale profesionale și plata completă a remunerației sale de funcționar, calculată de la 1 august 2003, precum și plata de daune-interese, toate acestea majorate cu dobânzi de întârziere calculate la rata de 7 % pe an, începând de la 1 august 2003

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei adoptate de AIPN la 29 octombrie 2010 prin care s-a respins reclamația formulată de reclamant a 6 iulie 2010 împotriva unei decizii implicite de respingere considerate adoptate la 15 aprilie 2010 și prin care s-a respins o cerere care fusese formulată de reclamant la 15 decembrie 2009 în vederea dispunerii reluării activităților sale profesionale și a plății complete a remunerației sale de funcționar, calculată de la 1 august 2003, precum și a plății de daune-interese, toate acestea majorate cu dobânzi de întârziere calculate la rata de 7 % pe an, începând de la 1 august 2003;

               —

               anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei implicite care se consideră că a fost adoptată de AIPN la 15 aprilie 2010, în partea în care aceasta respinge cererea menționată a reclamantului, formulată la 15 decembrie 2009;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant, cu titlu de daune-interese, a unei sume corespunzătoare remunerațiilor de funcționar de care a fost privat în mod nelegal, începând de la 1 august 2003, drept sumă principală și accesorie, în plus față de o sumă de 50 000 de euro, toate acestea majorate cu dobânzi de întârziere calculate la rata de 7 % pe an, începând de la 1 august 2003;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-324/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — Plant și alții/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/68

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 17 decembrie 2008 — Plant și alții/Comisia
   (Cauza T-324/07) (1)

   (2009/C 44/115)

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 20.10.2007.


title: Cauza T-94/15: Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – Binca Seafoods/Comisia [„Acțiune în anulare — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 — Neprelungirea măsurii tranzitorii privind animalele de acvacultură, prevăzută la articolul 95 alineatul (11) din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/44

         Ordonanța Tribunalului din 11 martie 2016 – Binca Seafoods/Comisia
   (Cauza T-94/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 - Neprelungirea măsurii tranzitorii privind animalele de acvacultură, prevăzută la articolul 95 alineatul (11) din Regulamentul (CE) nr. 889/2008 - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 156/59)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Binca Seafoods GmbH (München, Germania) (reprezentant: H. Schmidt, avocat)

      Pârâtă: Comisia (reprezentanți: K. Walkerová, H. Kranenborg și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1358/2014 al Comisiei din 18 decembrie 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 889/2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului în ceea ce privește originea animalelor de acvacultură ecologice, practicile de creștere a animalelor de acvacultură, hrana pentru animalele de acvacultură ecologice și produsele și substanțele autorizate pentru utilizarea în acvacultura ecologică (JO L 365, p. 97)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Binca Seafoods GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza C-311/15: Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/46

         Ordonanța președintelui Curții din 23 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein oikeus – Finlanda) – TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi
   (Cauza C-311/15) (1)

   (2016/C 038/59)
   Limba de procedură: finlandeza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-659/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Hunter/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/72

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Hunter/Parlamentul
   (Cauza T-659/15)
   (2016/C 048/80)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mark Lee Hunter (Paris, Franța) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8684 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza C-531/09: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/22

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2009 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-531/09)
   2010/C 51/35
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Yerrell și M. Teles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2006/38/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 de modificare a Directivei 1999/62/CE de aplicare la vehiculele grele de marfă a taxelor pentru utilizarea anumitor infrastructuri și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 10 iunie 2008.

      (1)  JO L 157, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 234.


title: Cauza T-597/13: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Calida/OAPI – Quanzhou Green Garments (dadida) [„Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca figurativă dadida — Marca comunitară verbală anterioară CALIDA — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/25

         Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2015 – Calida/OAPI – Quanzhou Green Garments (dadida)
   (Cauza T-597/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca figurativă dadida - Marca comunitară verbală anterioară CALIDA - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 414/32)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Calida Holding AG (Sursee, Elveția) (reprezentanţi: R. Kaase și H. Dirksmeier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: I. Harrington, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, China)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 septembrie 2013 (cauza R 1190/2012-4), privind o procedură de anulare între Calida Holding AG și Quanzhou Green Garments Co. Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Calida Holding AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza C-167/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne – Regatul Unit) – C. D./S. T. (Trimitere preliminară  — Politica socială  — Directiva 92/85/CEE  — Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează  — Articolul 8  — Mamă beneficiară care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat  — Refuz de a i acorda acesteia un concediu de maternitate  — Directiva 2006/54/CE  — Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin  — Articolul 14  — Tratament mai puțin favorabil al unei mame beneficiare în ceea ce privește acordarea unui concediu de maternitate)

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 18 martie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne – Regatul Unit) – C. D./S. T.
   (Cauza C-167/12) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 92/85/CEE - Măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează - Articolul 8 - Mamă beneficiară care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat - Refuz de a i acorda acesteia un concediu de maternitate - Directiva 2006/54/CE - Egalitate de tratament între lucrătorii de sex masculin și lucrătorii de sex feminin - Articolul 14 - Tratament mai puțin favorabil al unei mame beneficiare în ceea ce privește acordarea unui concediu de maternitate))
   2014/C 142/06
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: C. D.

      Pârât: S. T.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Employment Tribunal Newcastle upon tyne – Interpretarea articolului 1 alineatul (1), a articolului 2 litera (c), a articolul 8 alineatul (1) și a articolul 11 alineatul (2) litera (b) din Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO L 348, p. 1, Ediţie specială, 05/vol. 3, p. 3) – Interpretarea articolului 14 și a articolului 2 alineatul (1) literele (a) (b) și (2) litera (c) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați şi femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, p. 23, Ediţie specială, 05/vol. 8, p. 262) – Interzicere a oricărui tratament mai puțin favorabil al unei femei legat de sarcină sau de concediul de maternitate în sensul Directivei 92/85/CEE – Domeniu de aplicare – Mamă beneficiară care a recurs la reproducerea umană asistată prin intermediul unei mame surogat – Dreptul la concediu de maternitate

      Dispozitivul

               1)

                  Directiva 92/85/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind introducerea de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății la locul de muncă în cazul lucrătoarelor gravide, care au născut de curând sau care alăptează [a zecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] trebuie interpretată în sensul că statele membre nu sunt obligate să acorde un concediu de maternitate în temeiul articolului 8 din această directivă unei lucrătoare, în calitatea sa de mamă beneficiară care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat, nici chiar în cazul în care aceasta poate să alăpteze copilul respectiv după naștere sau îl alăptează în mod efectiv.

               2)

                  Articolul 14 din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă coroborat cu articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (b) și alineatul (2) litera (c) din această directivă trebuie interpretat în sensul că refuzul unui angajator de a i acorda concediu de maternitate unei mame beneficiare care a avut un copil datorită unui contract de reproducere umană asistată prin intermediul unei mame surogat nu constituie o discriminare pe criterii de sex.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza T-313/16: Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Grupo Riberebro Integral și Riberebro Integral/Comisia

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/43

         Ordonanța Tribunalului din 19 ianuarie 2017 – Grupo Riberebro Integral și Riberebro Integral/Comisia
   (Cauza T-313/16) (1)

   (2017/C 078/61)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 287, 8.8.2016.


title: Cauza C-194/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/Orange European Smallcap Fund N.V. (Articolele 56 CE-58 CE — Libera circulație a capitalurilor — Impozitarea dividendelor — Compensație acordată unui organism de plasament colectiv cu caracter fiscal pentru prelevările fiscale efectuate la sursă de către un alt stat asupra dividendelor încasate de acest organism — Limitare a acestei compensații la cuantumul pe care un acționar rezident al statului membru în care este stabilit acest organism, care a efectuat o investiție fără intermedierea unui astfel de organism, ar putea să îl impute asupra impozitului pe venit în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri — Limitare a acestei compensații în funcție de participarea unor acționari nerezidenți la capitalul acestui organism)

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 mai 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/Orange European Smallcap Fund N.V.
   (Cauza C-194/06) (1)

   (Articolele 56 CE-58 CE - Libera circulație a capitalurilor - Impozitarea dividendelor - Compensație acordată unui organism de plasament colectiv cu caracter fiscal pentru prelevările fiscale efectuate la sursă de către un alt stat asupra dividendelor încasate de acest organism - Limitare a acestei compensații la cuantumul pe care un acționar rezident al statului membru în care este stabilit acest organism, care a efectuat o investiție fără intermedierea unui astfel de organism, ar putea să îl impute asupra impozitului pe venit în temeiul unei convenții pentru evitarea dublei impuneri - Limitare a acestei compensații în funcție de participarea unor acționari nerezidenți la capitalul acestui organism)
   (2008/C 171/05)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Financiën

      Pârâtă: Orange European Smallcap Fund N.V.
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hoge Raad der Nederlanden — Interpretarea articolului 56 CE, a articolului 57 alineatul (1) CE și a articolului 58 alineatul (1) CE — Reglementare națională care acordă o compensație unei societăți de investiții pentru prelevarea efectuată la sursă asupra dividendelor de către un alt stat membru — Limitare în cazul unor acționari nerezidenți în Țările de Jos sau care nu sunt supuși plății impozitului olandez pe profit
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 56 CE și 58 CE nu se opun unei legislații a unui stat membru precum cea în cauză în acțiunea principală care, în condițiile în care prevede, în favoarea organismelor de plasament colectiv cu caracter fiscal stabilite pe teritoriul acestui stat membru, o compensație destinată să țină seama de prelevările fiscale efectuate la sursă de un alt stat membru asupra dividendelor plătite acestor organisme, restrânge această compensație la cuantumul pe care o persoană fizică cu reședința pe teritoriul acestui prim stat membru ar fi putut să îl impute, pentru prelevări similare, în temeiul unei convenții de evitare a dublei impuneri încheiate cu acest alt stat membru.

               2)

               Articolele 56 CE și 58 CE se opun unei legislații a unui stat membru precum cea în cauză în acțiunea principală care, în condițiile în care prevede, în favoarea organismelor de plasament colectiv cu caracter fiscal stabilite pe teritoriul acestui stat membru, o compensație destinată să țină seama de prelevările fiscale efectuate la sursă de un alt stat membru sau de o țară terță asupra dividendelor plătite acestor organisme, reduce această compensație dacă și în măsura în care acționariatul acestora este constituit din persoane fizice sau juridice care au reședința sau sunt stabilite în alte state membre sau în țări terțe, dat fiind că o astfel de reducere dezavantajează în mod nediferențiat toți acționarii organismelor menționate.
               În această privință, nu are relevanță faptul că acționarii străini ai unui organism de plasament colectiv cu caracter fiscal au reședința sau sunt stabiliți într-un stat cu care statul membru în care este stabilit acest organism a încheiat o convenție care prevede, pe bază de reciprocitate, imputarea reținerilor fiscale aplicate la sursă dividendelor.

               3)

               O restricție intră sub incidența articolului 57 alineatul (1) CE ca restricție privind circulația capitalurilor care implică investiții directe în măsura în care se raportează la investițiile de orice natură pe care le efectuează persoanele fizice sau juridice și care ajută la crearea sau la menținerea unor relații durabile și directe între cel care oferă fondurile și întreprinderea căreia îi sunt destinate aceste fonduri în vederea exercitării unei activități economice.

      (1)  JO C 178, 29.7.2006.


title: Cauza F-37/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI (Funcţie publică — Personalul BEI — Hărţuire morală — Procedură de anchetă — Raportul comitetului de anchetă — Definiție eronată a hărțuirii morale — Decizia președintelui BEI de a nu da curs plângerii — Anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/88

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI
   (Cauza F-37/12) (1)

   ((Funcţie publică - Personalul BEI - Hărţuire morală - Procedură de anchetă - Raportul comitetului de anchetă - Definiție eronată a hărțuirii morale - Decizia președintelui BEI de a nu da curs plângerii - Anulare - Acțiune în despăgubire))
   (2016/C 048/98)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și T. Gilliams, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a scrisorii președintelui BEI prin care acesta a respins, în urma avizului comitetului „Dignity at work”, plângerea pentru hărțuire morală introdusă de reclamant și, pe de altă parte, concluziile avizului comitetului respectiv, în măsura în care acesta nu constată fapte de hărțuire morală

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 20 decembrie 2011 prin care președintele Băncii Europene de Investiții a respins plângerea pentru hărțuire morală a domnului De Nicola.

               2)

               Respinge în rest cererea.

               3)

               Banca Europeană de Investiții suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul De Nicola.

      (1)  JO C 184, 23.06.2012, p. 24.


title: Cauza C-650/15 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2015 de Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea extinsă) din 25 septembrie 2015 în cauza T-268/10 RENV, Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/25

         Recurs introdus la 4 decembrie 2015 de Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea extinsă) din 25 septembrie 2015 în cauza T-268/10 RENV, Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)
   (Cauza C-650/15 P)
   (2016/C 048/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părți

      Recurente: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (reprezentanți: R. Cana, avocat, D. Abrahams, barrister, E. Mullier, avocate)

      Celelalte părți din procedură: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal în cauza T-268/10 RENV;

               —

               anularea actului atacat;

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului, pentru ca acesta să se pronunțe asupra acțiunii în anulare a recurentelor;

               —

               obligarea pârâtei din prima instanță la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată aferente procedurii desfășurate în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este introdus împotriva Hotărârii Tribunalului pronunțate în cauza T-268/10 RENV, prin care s-a respins acțiunea recurentelor prin care se urmărea anularea deciziei Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) prin care acrilamida este identificată drept substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1) privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice, în conformitate cu articolul 59 din regulamentul menționat.
   Motivele invocate de recurente pot fi rezumate în următorul mod:

               1.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a interpretat în mod eronat noțiunea „intermediar” definită la articolul 3 punctul 15 din Regulamentul nr. 1907/2006

                           a)

                           atunci când a identificat în utilizările finale ale substanței care face obiectul unei sinteze un criteriu de excludere, contrar termenilor clari ai articolului 3 punctul 15;

                           b)

                           atunci când a interpretat definiția termenului „intermediar” în mod contrar scopului dispozițiilor Regulamentului nr. 1907/2006 și

                           c)

                           atunci când nu a apreciat în mod autonom anexa 4 la Ghidul ECHA privind intermediarii și întemeindu-se pe secțiuni nerelevante din aceasta;

               2.

               Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare atunci când nu a analizat argumentul recurentelor întemeiat pe faptul că articolul 2 alineatul (8) litera (b) din Regulamentul nr. 1907/2006 privește tot titlul VII din același regulament;

               3.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a interpretat în mod eronat Regulamentul nr. 1907/2006 în măsura în care a stabilit că intermediarii nu sunt exceptați din domeniul de aplicare al articolului 59 din acest regulament;

               4.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a statuat că reclamanta nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin neluarea în considerare a informațiilor vizate în anexa XV la Regulamentul nr. 1907/2006;

               5.

               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept în cadrul aprecierii proporționalității actului atacat; și

               6.

               Tribunalul și-a încălcat obligația de motivare atunci când nu a analizat măsurile mai puțin constrângătoare propuse de reclamante.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, 30.12.2006, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 60, p. 3).


title: Cauza T-674/14: Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – SEA/Comisia

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/23

         Acțiune introdusă la 19 septembrie 2014 – SEA/Comisia
   (Cauza T-674/14)
   2014/C 388/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Italia) (reprezentanți: F. Gatti, J.-F. Bellis, F. Di Gianni și A. Scalini, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2014) 4537 final din 9 iulie 2014, prin care Comisia a deschis o procedură oficială de investigare cu privire la constituirea societății Airport Handling;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe un viciu de motivare a deciziei în litigiu.

                           —

                           Reclamanta arată, în această privință, că decizia în litigiu ignoră elemente (mai precis, constituirea unui trust pentru a asigura lipsa totală de continuitate economică între Airport Handling și SEA Handling, societate prezumată a fi beneficiara ajutorului SA.21420) care joacă un rol esențial în adoptarea deciziei și despre care Comisia fusese informată în detaliu.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe o aplicare eronată a articolului 107 alineatul (1) TFUE, care decurge dintr-o apreciere eronată a unor elemente importante și a unor informații obiective care fuseseră aduse la cunoștința Comisiei de către reclamantă.

                           —

                           Reclamanta arată, în această privință, că Comisia a apreciat în mod eronat, în decizia în litigiu, că Airport Handling putea fi considerată succesorul economic al SEA Handling și că aportul efectuat de reclamantă în favoarea Airport Handling constituia un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor fundamentale ale încrederii legitime, bunei administrări, proporționalității și nediscriminării.

                           —

                           Reclamanta arată, în această privință, că comportamentul serviciilor Comisiei și decizia în litigiu sunt vădit contrare principiilor menționate mai sus ale ordinii juridice a Uniunii Europene. Mai precis, în ceea ce privește principiul proporționalității, reclamanta arată că Comisia ar fi trebuit să își înlăture dubiile printr-o analiză diligentă a informațiilor pe care i le furnizase deja, înainte de investigație, în loc să adopte decizia de deschidere a procedurii oficiale de investigare în cauză.


title: Cauza T-388/12: Acțiune introdusă la 30 august 2012 — Singer/OAPI — Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/28

      Acțiune introdusă la 30 august 2012 — Singer/OAPI — Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)
      (Cauza T-388/12)
      (2012/C 331/54)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Daniela Singer (Obertrubach, Germania) (reprezentant: B. Korom, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt (Budapesta, Ungaria)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 iulie 2012 în cauza R 1842/2011-2

         Motivele și principalele argumente

         Solicitantul mărcii comunitare: Daniela Singer

         Marca comunitară vizată: marca verbală CORDIO pentru servicii din clasa 42 — cererea de înregistrare nr. 9 111 262

         Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt

         Marca sau semnul invocat: marca verbală CORDIA pentru servicii din clasele 36, 37 și 42

         Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

         Decizia camerei de recurs: respinge acțiunea

         Motivele invocate: lipsa riscului de confuzie între mărcile în conflict


title: Cauza T-422/11: Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Computer Resources International (Luxemburg)/Comisia [ „Achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Furnizarea de servicii informatice de dezvoltare și de mentenanță a software-ului, de consiliere și de asistență pentru diferite tipuri de aplicații informatice — Respingerea ofertei unui ofertant — Ofertă anormal de mică — Articolul 139 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 — Obligația de motivare — Alegerea temeiului juridic — Abuz de putere” ]

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/17

         Hotărârea Tribunalului din 5 noiembrie 2014 – Computer Resources International (Luxemburg)/Comisia
   (Cauza T-422/11) (1)

   ([„Achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Furnizarea de servicii informatice de dezvoltare și de mentenanță a software-ului, de consiliere și de asistență pentru diferite tipuri de aplicații informatice - Respingerea ofertei unui ofertant - Ofertă anormal de mică - Articolul 139 alineatul (1) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 - Obligația de motivare - Alegerea temeiului juridic - Abuz de putere”])
   (2014/C 448/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Computer Resources International (Luxemburg) SA (Dommeldange, Luxemburg) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial S. Delaude și D. Calciu, ulterior S. Delaude, agenți, asistați de E. Petritsi, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene din 22 iulie 2011 de a nu reține ofertele prezentate de consorțiul format de reclamantă și o altă societate pentru loturile nr. 1 și nr. 3 în cadrul procedurii de cerere de ofertă AO 10340 privind furnizarea de servicii informatice de dezvoltare și de mentenanță a software-ului, de consiliere și de asistență pentru diferite tipuri de aplicații informatice (JO 2011/S 66-106099) și de a atribui contractele-cadru altor ofertanți

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Computer Resources International (Luxemburg) SA la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii măsurilor provizorii.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza C-256/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Rotterdam (Țările de Jos) la 15 mai 2017 – Sandd BV/Autoriteit Consument en Markt

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Rotterdam (Țările de Jos) la 15 mai 2017 – Sandd BV/Autoriteit Consument en Markt
   (Cauza C-256/17)
   (2017/C 256/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Rotterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sandd BV

      Pârâtă: Autoriteit Consument en Markt

      Cealaltă parte din procedură: Koninklijke PostNL BV

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 14 alineatul (2) din Directiva 97/67/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (denumită în continuare „Directiva privind serviciile poștale”) trebuie interpretat în sensul că din acesta rezultă că actele cu putere de lege sau actele administrative naționale trebuie să prevadă că furnizorii de serviciu universal trebuie să țină o evidență contabilă separată în cadrul contabilității interne pentru fiecare dintre serviciile și produsele incluse în sfera serviciului universal pentru a face clar diferența între fiecare dintre serviciile și produsele incluse în sfera serviciului universal și cele care sunt în afara sferei serviciului universal sau din această dispoziție rezultă doar că trebuie să se facă o diferențiere contabilă între, pe de o parte, serviciile și produsele incluse în sfera serviciului universal și, pe de altă parte, cele care sunt în afara sferei serviciului universal?

               2)

               Articolul 12 teza introductivă și a doua liniuță din Directiva 97/67/CE […], astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE […], trebuie interpretat în sensul că fiecare serviciu în parte, care este inclus în sfera serviciului universal, trebuie să fie orientat în funcție de costuri?

               3)

               Cerința prevăzută la articolul 12 teza introductivă și a doua liniuță din Directiva 97/67/CE […], astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE […], potrivit căreia tarifele trebuie să fie orientate în funcție de costuri și să stimuleze furnizarea unui serviciu universal eficient, interzice ca pe o perioadă nedeterminată să se aplice o rată de rentabilitate fixă, prin care se majorează costurile serviciilor poștale universale având în vedere marja tarifară?

      (1)  JO 1998, L 15, p. 14, Ediție specială, 06/vol. 3, p. 12.

      (2)  JO 2008, L 52, p. 3.


title: Cauza C-379/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 7 august 2014 – TOP Logistics BV & Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd & Bacardi International Ltd

text:
               3.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 388/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Gerechtshof Den Haag (Țările de Jos) la 7 august 2014 – TOP Logistics BV & Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd & Bacardi International Ltd
   (Cauza C-379/14)
   2014/C 388/02
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof Den Haag

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Pârâte: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Întrebările preliminare

   Aceste întrebări privesc produse originare din afara SEE, care, ulterior introducerii lor pe teritoriul SEE (fără acordul titularului și nu de către acesta), au fost incluse într-un regim de tranzit extern sau de antrepozit vamal [în sensul Codului vamal comunitar instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (1) (fostul regulament) și Regulamentul (CE) nr. 450/2008 (2)], într-un stat membru al Uniunii Europene.

               1)

               Atunci când aceste produse sunt ulterior plasate, în împrejurări similare celor din prezenta cauză, într-un regim de suspendare a accizelor, trebuie să fie considerate ca fiind importate, în sensul prevăzut la articolul 5 alineatul (3) litera (c) din Directiva 89/104/CEE (3) (în prezent Directiva 2008/95/CE (4)), astfel încât există o „utilizare (a semnului) în cadrul comerțului”, pe care titularul mărcii să o poată interzice potrivit dispozițiilor articolului 5 alineatul (1) din directiva menționată?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: trebuie să se considere că, în împrejurări precum cele din prezenta cauză, simpla prezență a unor asemenea produse într-un stat membru (care au fost incluse într-un regim de suspendare a accizelor în acest stat membru) nu aduce atingere sau nu poate aduce atingere funcțiilor mărcii, astfel încât titularul mărcii care invocă drepturile naționale asupra mărcii nu se poate opune acestei prezențe?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 05, p. 58)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului Vamal Comunitar (Codul Vamal Modernizat) (JO L 145, p. 1)

      (3)  Prima Directivă a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 01, p. 92)

      (4)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (versiune codificată) (JO L 299, p. 25)


title: Cauza T-594/13: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2013 — Sanctuary Brands/OAPI — Richter International (TAILORBYRD)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/29

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2013 — Sanctuary Brands/OAPI — Richter International (TAILORBYRD)
   (Cauza T-594/13)
   2014/C 24/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sanctuary Brands LLC (New Canaan, Statele Unite) (reprezentant: B. Brandreth, Barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Richter International Ltd (Scarborough, Canada)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 august 2013 dată în cauza R 1625/2012-1;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TAILORBYRD” pentru produse din clasa 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 325 507

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamantul

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă neînregistrată care conține elementul verbal „TAILORBYRD”, marca verbală neînregistrată și denumirea comercială „TAILORBYRD” și denumirea societății „Tailorbyrd, LLC”, utilizate în comerț în Regatul Unit pentru „articole de îmbrăcăminte, cămăși”

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-468/06: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Efeteios Athinon la data de 21 noiembrie 2006 — Sot. Lelos kai Sia și alții/GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proїonton

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/2

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Efeteios Athinon la data de 21 noiembrie 2006 — Sot. Lelos kai Sia și alții/GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proїonton
   (Cauza C-468/06)
   (2007/C 20/02)
   Limba de procedură: greaca
   Instanța de trimitere
   Efeteion Athinon (Grecia)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Sot. Lelos kai Sia și alții

      Pârâtă: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proїonton
   Întrebările preliminare

               1)

               Constituie ipso facto un comportament abuziv, în sensul articolului 82 CE, refuzul unei întreprinderi ce ocupă o poziție dominantă de a satisface integral comenzile ce îi sunt adresate de vânzători en-gros de produse farmaceutice, atunci când acest comportament se datorează intenției de a restrânge activitatea de export a respectivilor vânzători și de a limita astfel prejudiciul cauzat de comerțul paralel? Răspunsul la această întrebare este influențat de faptul că diferențele de prețuri rezultând în cadrul Uniunii Europene ca urmare a intervenției statului sau, altfel spus, subordonarea pieței produselor farmaceutice unui regim care nu este de concurență strictă și care, dimpotrivă, este marcat de un grad ridicat de intervenționism statal, fac comerțul paralel să fie deosebit de profitabil pentru vânzătorii en-gros? În sfârșit, este obligată o autoritate națională din domeniul concurenței să aplice regulile comunitare în materie de concurență în același mod piețelor ce funcționează în regim de concurență și piețelor în care concurența este denaturată ca urmare a intervenției statului?

               2)

               În măsura în care Curtea ar considera că restricționarea comerțului paralel, pentru motivele indicate mai sus, nu constituie întotdeauna o practică abuzivă, atunci când este exercitată de o întreprindere dominantă, cum trebuie apreciat eventualul caracter abuziv?

         În special:

               2.1

               Este posibil să fie considerate drept criterii potrivite criteriul procentajului de depășire a consumului național normal și/sau cel al prejudiciului suferit de întreprinderea în poziție dominantă față de cifra sa de afaceri totală și de beneficiul său total? În caz afirmativ, în ce mod trebuie fixat nivelul procentajului de depășire și cel al prejudiciului — acesta din urmă fiind considerat drept un procentaj al cifrei de afaceri și al totalului câștigurilor — dincolo de care comportamentul respectiv va fi calificat drept abuziv?

               2.2

               Trebuie urmată o abordare bazată pe o ponderare a intereselor și, în caz afirmativ, care sunt interesele ce trebuie luate în calcul în această ponderare?
               Mai precis:

                           a)

                           Răspunsul este influențat de faptul că bolnavul consumator final are un avantaj financiar limitat ca urmare a comerțului paralel?

                           b)

                           Trebuie luat în considerare interesul organismelor de securitate socială de a beneficia de medicamente mai ieftine și, dacă da, în ce măsură?

               2.3

               Ce alte criterii și ce alte moduri de abordare pot fi considerate potrivite în speță?


title: Cauza C-195/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 15 aprilie 2013 — Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) la 15 aprilie 2013 — Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) și alții/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Cauza C-195/13)
   2013/C 207/15
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) și alții

      Pârâte: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Întrebările preliminare

               1.

               Protecția liberei concurențe, a liberei circulații a întreprinderilor, a libertății de stabilire și de a presta servicii [prevăzute la articolul 4 alineatul (3) TUE și la articolele 101, 49, 56 și 96 TFUE] este compatibilă, și în ce măsură, cu dispozițiile naționale ale statelor membre ale Uniunii care prevăd costuri minime de exploatare în sectorul transportului rutier, care implică stabilirea neautonomă a unui element constitutiv al prețului serviciului și, prin urmare, al prețului contractual?

               2.

               Limitările privind principiile citate pot fi justificate în raport cu necesitatea protejării interesului public în ce privește siguranța circulației rutiere și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce condiții? Din această perspectivă funcțională, este posibilă stabilirea unor costuri minime de exploatare, potrivit dispozițiilor articolului 83 bis din Decretul-lege nr. 112/2008 cu modificările și completările ulterioare?

               3.

               Stabilirea costurilor minime de exploatare, în lumina celor menționate, poate face obiectul acordurilor voluntare ale categoriilor de operatori în cauză și, în subsidiar, poate fi de competența organismelor a căror compunere se caracterizează printr-o prezență semnificativă a reprezentanților operatorilor economici privați din domeniu, în absența unor criterii stabilite la nivel legislativ?


title: Cauza C-324/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 16 iulie 2008 — 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV en 3. Remo Zaandam BV/Diesel SpA

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden la 16 iulie 2008 — 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV en 3. Remo Zaandam BV/Diesel SpA
   (Cauza C-324/08)
   (2008/C 272/10)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hoge Raad der Nederlanden.
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV en 3. Remo Zaandam BV

      Pârâtă: Diesel SpA
   Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care produsele care poartă o marcă au fost mai întâi comercializate în SEE de o altă persoană decât titularul mărcii și fără consimțământul expres al acestuia, pentru a se aprecia dacă a existat un consimțământ (implicit) din partea titularului mărcii în sensul articolului 7 alineatul (1) din Prima directivă 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (1), sunt relevante aceleași criterii ca acelea care au fost stabilite pentru situația în care aceste produse au fost comercializate mai întâi de către titularului mărcii sau cu consimțământul acestuia în afara SEE?

               2)

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ: ce criterii — eventual preluate (în special) din Hotărârea din 22 iunie 1994, IHT Internationale Heiztechnik și Uwe Danzinger (C-9/93, Rec., p. I-2789) trebuie să fie aplicate în primul caz pentru a putea aprecia dacă există un consimțământ (implicit) al titularului mărcii în sensul Primei directive cu privire la mărci?

      (1)  JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92.


title: Cauza T-60/09: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Herhof/OAPI — Stabilator (stabilator) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative stabilator — Marca comunitară verbală anterioară STABILAT — Motiv relativ de refuz — Lipsa unui risc de confuzie — Lipsa unei similitudini a produselor și serviciilor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/42

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Herhof/OAPI — Stabilator (stabilator)
   (Cauza T-60/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative stabilator - Marca comunitară verbală anterioară STABILAT - Motiv relativ de refuz - Lipsa unui risc de confuzie - Lipsa unei similitudini a produselor și serviciilor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 221/69
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Herhof Verwaltungsgesellschaft mbH (Solms, Germania) (reprezentanți: A. Zinnecker și T. Bösling, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Stabilator sp. z. o.o. (Gdynia, Polonia) (reprezentant: M. Kacprzak, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 decembrie 2008 (cauzele R 483/2008-4 și R 705/2008-4) privind o procedură de opoziție între Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH și Stabilator sp. z o.o.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-606/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d’État (Franța) la 22 decembrie 2010 — Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)/Ministre de l’intérieur, de l’outre-mer, des collectivités territoriales et de l'immigration

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d’État (Franța) la 22 decembrie 2010 — Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)/Ministre de l’intérieur, de l’outre-mer, des collectivités territoriales et de l'immigration
   (Cauza C-606/10)
   2011/C 72/20
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d’État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)

      Pârât: Ministre de l’intérieur, de l’outre-mer, des collectivités territoriales et de l’immigration

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (1) se aplică în cazul întoarcerii unui resortisant al unei țări terțe pe teritoriul unui stat membru care i-a eliberat un permis temporar de ședere atunci când întoarcerea pe teritoriul acestuia nu presupune nici intrarea, nici tranzitul, nici șederea pe teritoriul celorlalte state membre?

               2.

               În ce condiții un stat membru poate elibera resortisanților țărilor terțe o „viză de întoarcere” în sensul articolului 5 alineatul (4) litera (a) din același regulament? În special, o astfel de viză poate limita intrarea numai la punctele de pe teritoriul național?

               3.

               În măsura în care Regulamentul [(CE) nr. 562/2006] din 15 martie 2006 ar exclude orice posibilitate de a intra pe teritoriul statelor membre a resortisanților tărilor terțe care sunt numai titularii unui permis temporar de ședere eliberat în cursul examinării unei prime cereri pentru un permis de ședere sau a unei cereri de azil, contrar a ceea ce era permis de dispozițiile Convenției din 19 iunie 1990 de punere în aplicare a acordului Schengen, în versiunea anterioară modificării acesteia prin regulament, principiile securității juridice și încrederii legitime impuneau necesitatea de a se prevedea măsuri tranzitorii pentru resortisanții țărilor terțe care au părăsit teritoriul statelor membre fiind numai titularii unui permis temporar de ședere eliberat în cursul examinării unei prime cereri pentru un permis de ședere sau a unei cereri de azil și doresc să revină pe teritoriul acestora după intrarea în vigoare a Regulamentului [(CE) nr. 562/2006] din 15 martie 2006?

      (1)  JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 08, p. 5.


title: Cauza C-568/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Stuttgart (Germania) la 5 noiembrie 2015 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./comtech GmbH

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/25

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Stuttgart (Germania) la 5 noiembrie 2015 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./comtech GmbH
   (Cauza C-568/15)
   (2016/C 038/36)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Stuttgart

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Pârâtă: comtech GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 21 alineatul (1) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor (1) (JO L 304, p. 64) trebuie interpretat în sensul că atunci când un consumator contactează telefonic un comerciant, în cazul în care acesta a instituit o linie telefonică la care să poată fi contactat telefonic de consumator cu privire la un contract încheiat, costurile suportate de consumator nu pot fi mai mari decât cele care ar fi fost suportate pentru un apel efectuat cu ajutorul unui număr obişnuit (geografic) din reţeaua de telefonie fixă sau din reţeaua de telefonie mobilă?

               2)

               Articolul 21 alineatul (1) din Directiva 2011/83/UE se opune unei dispoziții naționale potrivit căreia, în cazul în care un comerciant a instituit un serviciu-clienți la un număr care începe cu 0180 în vederea contactării sale telefonice cu privire la contractul încheiat, consumatorul trebuie să suporte acele costuri care îi sunt facturate de către furnizorul de servicii de telecomunicații pentru utilizarea acestui serviciu de telecomunicații, inclusiv atunci când acestea depășesc costurile care ar fi fost suportate de consumator în cazul contactării prin telefon la un număr obişnuit (geografic) din reţeaua de telefonie fixă sau din reţeaua de telefonie mobilă?
               Articolul 21 alineatul (1) din directivă nu se opune, în orice caz, unei asemenea dispoziții naționale în cazul în care furnizorul de servicii de telecomunicații nu transferă comerciantului nicio cotă-parte din comisionul plătit de consumator pentru apelul telefonic care începe cu 0180?

      (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 304, p. 64).


title: Cauza T-62/13: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Golam/OAPI – Glaxo Group (METABIOMAX) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale METABIOMAX — Marca comunitară verbală anterioară BIOMAX — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/13

         Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Golam/OAPI – Glaxo Group (METABIOMAX)
   (Cauza T-62/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale METABIOMAX - Marca comunitară verbală anterioară BIOMAX - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera(b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 245/17
   Limba de procedură: greaca

      Părţile

      Reclamantă: Sofia Golam (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Trovas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Glaxo Group Ltd (Greenford, Regatul Unit) (reprezentanți: G. Ballas și N. Prentoulis, avocați)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 octombrie 2012 (cauza R 2089/2011-2) referitoare la o procedură de opoziție între Glaxo Group Ltd și doamna Sofia Golam.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Sofia Golam la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-525/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Álava (Spania) la 5 octombrie 2015 – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Provincial de Álava (Spania) la 5 octombrie 2015 – Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada
   (Cauza C-525/15)
   (2015/C 414/28)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Álava

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Laboral Kutxa

      Pârâtă: Esmeralda Martínez Quesada

      Întrebarea preliminară

   Limitarea consecințelor constatării nulității unei clauze – ca urmare a caracterului său abuziv – prin restrângerea efectelor de restituire a sumelor percepute în mod nejustificat prin intermediul aplicării efectelor constatării nulității de la o anumită dată, iar nu de la momentul aplicării clauzei abuzive nule este compatibilă cu principiul caracterului neobligatoriu, stabilit la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii?

      (1)  JO L 95, p. 29.


title: Cauza C-110/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhofs (Germania) la 7 martie 2013 — HaTeFo GmbH/Finanzamt Haldensleben

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhofs (Germania) la 7 martie 2013 — HaTeFo GmbH/Finanzamt Haldensleben
   (Cauza C-110/13)
   2013/C 147/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: HaTeFo GmbH

      Pârât: Finanzamt Haldensleben

      Întrebările preliminare

               1.

                           (a)

                           Ce condiții trebuie îndeplinite pentru a se putea stabili existența unei acțiuni concertate în sensul articolului 3 alineatul (3) al patrulea paragraf din anexa la Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (1) (denumită în continuare „Recomandarea privind IMM-urile”): este suficientă în acest sens orice cooperare funcțională între persoanele fizice care dețin acțiuni la ambele întreprinderi și care se desfășoară fără litigii sau divergențe, sau se impune dimpotrivă o conduită concertată evidentă a acestor persoane?

                           (b)

                           În cazul în care se impune o conduită concertată: aceasta rezultă și dintr-o simplă cooperare de fapt?

               2.

               În cazul în care nu există obligativitatea elaborării unor conturi consolidate, pentru a oferi un răspuns la întrebarea dacă o întreprindere are legături cu o altă întreprindere prin intermediul unei persoane sau al unui grup de persoane fizice care acționează în mod concertat, în afară de „relațiile” menționate la articolul 3 alineatul (3) primul paragraf din anexa la Recomandarea privind IMM-urile se impune și o evaluare economică de ansamblu în cadrul căreia sunt analizate aspecte ca relațiile de proprietate — în speță în special apartenența acționarilor la aceeași familie —, structura acționariatului și integrarea economică — în special și identitatea administratorilor — din întreprinderile în cauză?

               3.

               În cazul în care și sub imperiul Recomandării privind IMM-urile se poate realiza o evaluare economică de ansamblu care depășește analiza de fond: acest fapt implică intenția sau cel puțin riscul de eludare a definiției IMM-urilor?

      (1)  JO L 124, p. 36


title: Cauza C-42/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel d'Amiens (Franța) la 31 ianuarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

text:
               2.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 103/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel d'Amiens (Franța) la 31 ianuarie 2011 — Procedură penală împotriva lui Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge
   (Cauza C-42/11)
   2011/C 103/28
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel d'Amiens

      Partea din acțiunea principală

   Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

      Întrebările preliminare

               1.

               Principiul nediscriminării prevăzut la articolul 12 CE [devenit articolul 18 TFUE] se opune unei legislații naționale precum cea prevăzută la articolul 695-24 din codul de procedură penală, care rezervă facultatea de a refuza executarea unui mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse privative de libertate la cazul în care persoana căutată are cetățenia franceză iar autoritățile franceze competente se angajează să procedeze la această executare?

               2)

               […] Transpunerea în dreptul intern a motivului de neexecutare prevăzut la articolul 4 alineatul (6) din Decizia-cadru (1) este lăsat la discreția statelor membre sau are caracter obligatoriu și, mai ales, un stat membru poate adopta o măsură care să implice o discriminare pe motiv de cetățenie?

      (1)  Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza C-64/13: Recurs introdus la 7 februarie 2013 de H-Holding AG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 27 noiembrie 2012 în cauza T-672/11, H-Holding AG/Parlamentul European

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/5

         Recurs introdus la 7 februarie 2013 de H-Holding AG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 27 noiembrie 2012 în cauza T-672/11, H-Holding AG/Parlamentul European
   (Cauza C-64/13)
   2013/C 336/12
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: H-Holding AG (reprezentant: R. Závodný, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European
   Prin Ordonanța din 5 septembrie 2013, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șaptea) a respins recursul și a dispus ca recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-300/08 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 11 iunie 2009 — Leche Celta, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Celia SA [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca mixtă, verbală și figurativă, Celia — Motive relative de refuz al înregistrării — Asemănare a mărcii a cărei înregistrare se cere cu o marcă anterioară — Marcă având ca obiect produse identice — Risc de confuzie — Recurs în mod vădit inadmisibil]

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/16

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 11 iunie 2009 — Leche Celta, SL/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Celia SA
   (Cauza C-300/08 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca mixtă, verbală și figurativă, Celia - Motive relative de refuz al înregistrării - Asemănare a mărcii a cărei înregistrare se cere cu o marcă anterioară - Marcă având ca obiect produse identice - Risc de confuzie - Recurs în mod vădit inadmisibil)
   2009/C 220/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Leche Celta, SL (reprezentant: J. Calderón Chavero, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent), Celia SA (reprezentanți: D. Masson și F. de Castelnau, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 23 aprilie 2008, Leche Celta/OAPI (T-35/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea reclamantei introdusă împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 5 decembrie 2006 privind o procedură de opoziție între Leche Celta SL și Celia SA — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146) — Motive relative de refuz al înregistrării unei mărci — Risc de confuzie legat de o cerere de înregistrare a unei mărci similare cu o marcă anterioară pentru produse identice — Compararea semnelor pe plan vizual, fonetic și conceptual

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Leche Celta SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 223, 30.8.2008.


title: Cauza C-222/08: Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/24

         Acțiune introdusă la 22 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-222/08)
   (2008/C 209/35)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: H. van Vliet și A. Nijenhuis, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 alineatul (1), al articolului 13 alineatul (1) și al anexei IV partea A la Directiva 2002/22/CE cu ocazia transpunerii în dreptul intern a dispozițiilor referitoare la calculul costurilor și la finanțarea obligațiilor de serviciu universal;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva 2002/22 reglementează, printre altele, situațiile în care piața nu poate satisface în mod corespunzător nevoile utilizatorilor finali și conține dispoziții referitoare la accesul la serviciul universal. Articolul 12 alineatul (1) din directivă prevede că, în cazul în care autoritățile naționale de reglementare consideră că furnizarea serviciului universal poate reprezenta o îndatorire nejustificată pentru întreprinderile desemnate să furnizeze servicii universale, acestea calculează costul net al furnizării lor potrivit prevederilor acestui articol. Anexa IV partea A conține dispoziții referitoare la calculul costului net. Articolul 13 alineatul (1) prevede că, în cazul în care, pe baza calculului costului net prevăzut la articolul 12, autoritățile naționale de reglementare constată că o întreprindere este supusă unei îndatoriri nejustificate, statele membre pot decide, la cererea unei întreprinderi desemnate, să introducă un mecanism de compensare.
   Comisia consideră că Belgia nu a transpus corect în dreptul intern dispozițiile articolului 12 alineatul (1), ale articolului 13 alineatul (1) și ale anexei IV partea A la directivă. Astfel, legislația belgiană nu prevede că trebuie să se examineze dacă stabilirea de tarife sociale în cadrul furnizării serviciului universal reprezintă o îndatorire nejustificată pentru întreprinderile desemnate. În plus, legislația belgiană nu respectă cerințele referitoare la calculul costurilor nete, astfel cum se prevede, în special, în ultima parte a anexei IV partea A la directivă.


title: Cauza T-186/14: Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Atlantic Multipower Germany/OAPI – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme) [„Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară verbală NOxtreme — Mărci comunitare și naționale figurative anterioare X-TREME — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/45

         Hotărârea Tribunalului din 7 octombrie 2015 – Atlantic Multipower Germany/OAPI – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)
   (Cauza T-186/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară verbală NOxtreme - Mărci comunitare și naționale figurative anterioare X-TREME - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2015/C 398/57)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburg, Germania) (reprezentant: W. Berlit, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Germania) (reprezentanți: D. Jochim și R. Egerer, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 29 ianuarie 2014 (cauza R 764/2013-4) privind o procedură de declarare a nulității între Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG și Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza C-163/15: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH (Trimitere preliminară — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 23 — Licenţă — Registrul mărcilor comunitare — Dreptul licențiatului de a introduce o acțiune în contrafacere în pofida neînscrierii licenței în registru)

text:
               21.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 106/9

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 februarie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf – Germania) – Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH
   (Cauza C-163/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 23 - Licenţă - Registrul mărcilor comunitare - Dreptul licențiatului de a introduce o acțiune în contrafacere în pofida neînscrierii licenței în registru))
   (2016/C 106/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Youssef Hassan

      Pârâtă: Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

      Dispozitivul

   Articolul 23 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară trebuie interpretat în sensul că licențiatul poate introduce o acțiune în contrafacerea mărcii comunitare care face obiectul licenței chiar dacă aceasta din urmă nu a fost înscrisă în registrul mărcilor comunitare.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-263/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Gorj (România) la data de 27 mai 2010 — Iulian Andrei Nisipeanu/Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/22

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunalul Gorj (România) la data de 27 mai 2010 — Iulian Andrei Nisipeanu/Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-263/10)
   ()
   2010/C 234/35
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Gorj

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Iulian Andrei Nisipeanu

      Pârâți: Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că impozitele interne discriminatorii pe care le interzice includ și taxa reglementată în legislația României prin Ordonanța de Urgență emisă de Guvern cu numărul 50 din 25 aprilie 2008 pentru instituirea taxei de poluare pentru autovehicule, așa cum a fost modificată prin Ordonanța de Urgență numărul 208 din 08 decembrie 2008, Ordonanța de Urgență numărul 218 din 11 decembrie 2008, Ordonanța de Urgență numărul 7 din 19 februarie 2009 și Ordonanța de Urgență numărul 117 din 30 decembrie 2009?

               2.

               Articolul 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene permite României ca prin intermediul legislației naționale să instituie la emiterea Ordonanței de Urgență a Guvernului nr. 50/2008, începând cu 1 iulie 2008, criteriul „primei înmatriculări în România”, așa cum este prevăzut în articolul 4 litera a al ordonanței, aceasta fiind o cerință obiectivă conform dispozițiilor Tratatului?

               3.

               Articolul 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene autorizează România, ca stat membru al Uniunii Europene, să aplice [începând] cu 1 iulie 2008 taxa pe poluare vehiculelor de ocazie importate din Comunitate sau dobândite din achiziții intracomunitare și înmatriculate pentru prima dată în România, în timp ce pentru vehiculele de ocazie cumpărate din România taxa pe poluare nu este percepută?

               4.

               Articolul 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene permite ca România să acorde, conform legislației invocate, scutirea de plată a taxei pe poluare doar autoturismelor „autovehiculele M1 cu norma de poluare Euro 4 a căror capacitate cilindrică nu depășește 2 000 centimetri cubi, toate autovehiculele N1 cu norma de poluare Euro 4, care se înmatriculează pentru prima dată în România sau în alte state membre ale Uniunii Europene în perioada 15 decembrie 2008 — 31 decembrie 2009”, în timp ce pentru autoturismele noi cu alte caracteristici decât cele expuse scutirea nu este acordată?

               5.

               Articolul 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că permite României să protejeze industria națională a automobilelor, întrucât taxa de poluare se achită doar pentru autoturismele second hand importate și înmatriculate din Uniune sau din achiziții intracomunitare, în timp ce ea nu este percepută pentru autoturismele second hand deja înmatriculate în România și care fac obiectul revânzării pe teritoriul acesteia?

               6.

               Constituie situațiile expuse o taxare discriminatorie, interzisă de dispozițiile art. 110 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, în condiția în care criteriul „primei înmatriculări în România” prevăzut de articolul 4 litera a din Ordonanța de Urgență a Guvernului numărul 50/2008 nu este unul obiectiv raportat la scopul declarat al instituirii taxei pe poluare prin aplicarea principiului „poluatorul plătește” însă taxa fiind legată de acest criteriu, protejează producția națională a autoturismelor noi precum și piața internă a autoturismelor second hand?


title: Cauza T-63/10: Acțiune introdusă la 10 februarie 2010 — Jurašinović/Consiliul

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/50

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2010 — Jurašinović/Consiliul
   (Cauza T-63/10)
   2010/C 113/81
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ivan Jurašinović (Angers, Franța) (reprezentant: N. Amara-Lebret, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei din 7 decembrie 2009 prin care s-a refuzat reclamantului accesul la următoarele documente:

                           —

                           deciziile Consiliului privind transmiterea către Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie a unor documente a căror comunicare o solicitase Tribunalul menționat în cadrul procesului Gotovina;

                           —

                           totalitatea corespondenței existente în cadrul acestui proces între instituțiile UE și Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (și eventualele anexe) și în special cererile inițiale, provenite atât de la Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie, cât și de la avocații domnului Gotovina;

               —

               obligarea Consiliului UE — Secretariat General la autorizarea accesului electronic la totalitatea corespondenței solicitate;

               —

               obligarea Consiliului UE la plata către reclamant a unei sume de 2 000 de euro fără taxe, respectiv a sumei de 2 392 euro cu taxe, ca despăgubiri procedurale, cu dobânzi egale cu dobânda BCE din data înregistrării cererii.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamantul solicită anularea Deciziei Consiliului din 7 decembrie 2009 prin care i se refuză accesul la deciziile Consiliului privind transmiterea către Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (TPII) a unor documente a căror comunicare o solicita Tribunalul menționat în cadrul procesului Gotovina și la totalitatea corespondenței existente în cadrul acestui proces între instituțiile UE și Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (și eventualele anexe) și în special cererile inițiale, provenite atât de la Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie, cât și de la avocații domnului Gotovina.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă patru motive întemeiate pe:

               —

               o eroare de drept bazată pe faptul că s-ar fi refuzat de către Consiliu accesul la documente pe baza articolului 70 B din Regulamentul de procedură și de probațiune al TPII deși acest text ar fi inaplicabil;

               —

               inexistența unei atingeri aduse protecției procedurilor jurisdicționale și avizelor juridice în temeiul articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) întrucât această excepție ar privi protecția procedurilor jurisdicționale ale Uniunii Europene și a statelor membre, și nu o procedură jurisdicțională în fața Tribunalului Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie, care s-ar afla în afara jurisdicției UE;

               —

               inexistența unei atingeri aduse protecției interesului public în ce privește relațiile internaționale potrivit articolului 4 alineatul (1) litera (a) a treia liniuță din același regulament;

               —

               existența unui interes public superior potrivit articolului 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 menționat întrucât reclamantul ar solicita comunicarea documentelor solicitate pentru a-și putea exercita drepturile în cadrul cauzei T-465/09. Această solicitare ar contribui la accesul la justiție și la dreptul la un proces echitabil în fața justiției europene. Pe de altă parte, conflictul la care se raportează aceste documente s-ar fi încheiat din 1995.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 1/vol. 3, p. 76).