title: Cauza T-230/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Evonik Functional Solutions/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/85

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Evonik Functional Solutions/Comisia
      (Cauza T-230/19)
      (2019/C 206/75)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Evonik Functional Solutions GmbH (Essen, Germania) (reprezentanți: N. Voß și D. Fouquet, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu foarte subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-235/19: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — HIM/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/87

      Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — HIM/Comisia
      (Cauza T-235/19)
      (2019/C 206/76)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Health Information Management (HIM) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Zeegers, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei cereri ca fiind admisibilă și, în consecință, întemeiată;

                  —

                  declararea faptului că reclamanta nu este răspunzătoare pentru notele de debit nr. 3241901815 (94.445,00 euro) și nr. 3241901886 (121.517,00 euro) emise la 4 februarie 2019 și, în măsura în care este necesar, declararea nulității acestor note de debit în conformitate cu articolele 263 și 264 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata integrală a cheltuielilor de judecată, al căror cuantum este stabilit provizoriu la suma de 8 000 de euro.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe necomunicarea raportului final de audit și pe imposibilitatea reclamantei de a-și prezenta punctul de vedere în cunoștință de cauză. Această necomunicare are ca efect faptul că notele de debit emise de Comisie nu sunt justificate.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe nerespectarea de către auditor și de către Comisie a normelor care stabilesc costurile eligibile. Reclamanta contestă poziția Comisiei, care, prin decizia sa, a adăugat o condiție care nu a fost prevăzută în textele aplicabile în special în materie de muncă la distanță și, prin urmare, ar fi adoptat un comportament contradictoriu în raport cu cel pe adoptat de ea cu ocazia auditurilor precedente care au implicat-o pe reclamantă.


title: Cauza T-242/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/87

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan/Comisia
      (Cauza T-242/19)
      (2019/C 206/77)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, China) (reprezentant: P. De Baere, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/73 al Comisiei din 17 ianuarie 2019 (1), în măsura în care acesta o vizează pe reclamantă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a stabilit că achizițiile de aluminiu materie primă ale grupului reclamantei ar fi făcut obiectul unei intervenții semnificative din partea statului și nu ar fi reflectat în mod real valorile pieței, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) prima liniuță din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 (2).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a stabilit că grupul reclamantei ar fi făcut obiectul unor denaturări importante, determinate de vechiul sistem de economie planificată, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (c) a treia liniuță din Regulamentul (UE) 2016/1036.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat partea introductivă a articolului 2 alineatul (10), precum și articolele 2 alineatul (10) litera (d) punctele (i) și (ii) din Regulamentul (UE) 2016/1036, întrucât aceasta nu ar fi efectuat o comparație echitabilă prin neajustarea valorii normale pentru diferențele, în etapa procesului comercial, dintre prețurile de export și valoarea normală și prin faptul că nu a oferit reclamantei informațiile necesare acesteia pentru a cuantifica cererea sa privind ajustarea.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 3 alineatele (2), (3) și (6) din Regulamentul (UE) 2016/1036, întrucât aceasta nu ar fi comparat, în vederea calculării subcotării prețurilor de vânzare și a prețurilor indicative, prețurile importurilor cu prețul produsului similar realizat de industria Uniunii în aceeași etapă a procesului comercial și la momentul la care produsele intră în concurență unele cu altele.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/73 al Comisiei din 17 ianuarie 2019 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de biciclete electrice originare din Republica Populară Chineză (JO 2019, L 16, p. 108).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-243/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/88

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Giant Electric Vehicle Kunshan/Comisia
      (Cauza T-243/19)
      (2019/C 206/78)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, China) (reprezentant: P. De Baere, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/72 al Comisiei din 17 ianuarie 2019 (1), în măsura în care acesta o vizează pe reclamantă; și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a concluzionat că ar fi fost acordată o subvenție în cadrul achiziției de motoare și baterii de către reclamantă și, prin urmare, ar fi încălcat articolul 1 alineatul (1) și articolul 3 din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 (2). Acest motiv cuprinde patru aspecte:

                              —

                              pârâta nu ar fi stabilit că Guvernul Chinei ar fi dat sarcini sau ordine furnizorilor chinezi de motoare și baterii ai reclamantei;

                              —

                              pârâta nu ar fi demonstrat că o pretinsă contribuție financiară din partea Guvernului Chinei ar fi conferit un avantaj reclamantei;

                              —

                              pârâta și-ar fi întemeiat concluziile în ceea ce o privește pe reclamantă pe o aplicare eronată a articolului 28 din Regulamentul (UE) 2016/1037 și

                              —

                              pârâta nu ar fi demonstrat legătura dintre motoarele și bateriile achiziționate la nivel local și e-bicicletele exportate către Uniunea Europeană.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită în calcularea valorii subvenției întrucât ar fi inclus în mod eronat avantaje care nu ar fi avut legătură cu e-bicicletele puse în liberă circulație în Uniunea Europeană.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor atunci când a concluzionat că utilizarea acceptărilor bancare ar fi constituit o contribuție financiară în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 6002016/1037.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a stabilit că utilizarea acceptărilor bancare conferea un avantaj reclamantei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a stabilit specificitatea pretinsei subvenții acordate prin intermediul unor acceptări bancare și, prin urmare, a încălcat articolul 4 din Regulamentul (UE) 2016/1037.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a stabilit că reclamanta ar fi obținut un avantaj prin achiziționarea unor drepturi de folosință asupra terenurilor.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 8 alineatele (1), (2) și (5) din Regulamentul (UE) 2016/1037, întrucât aceasta nu ar fi comparat, în vederea calculării subcotării prețurilor de vânzare și a prețurilor indicative, prețurile importurilor cu prețul produsului similar realizat de industria Uniunii în aceeași etapă a procesului comercial și la momentul la care produsele intră în concurență unele cu altele.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/72 al Comisiei din 17 ianuarie 2019 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de biciclete electrice originare din Republica Populară Chineză (JO 2019, L 16, p. 5).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 55).


title: Cauza T-244/19: Acțiune introdusă la 11 aprilie 2019 — Café Camelo/EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/90

      Acțiune introdusă la 11 aprilie 2019 — Café Camelo/EUIPO — Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)
      (Cauza T-244/19)
      (2019/C 206/79)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Café Camelo, SL (Villanueva del Pardillo, Spania) (reprezentant: M. de Justo Bailey, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Camel Brand Co. Ltd (Zebbug, Malta)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene — cerere de înregistrare nr. 15 710 692

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 februarie 2019 în cauza R 1165/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului (și a intervenientei, dacă intervine în procedură) la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-247/19: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2019 — Thunus și alții/BEI

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/91

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2019 — Thunus și alții/BEI
      (Cauza T-247/19)
      (2019/C 206/80)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Vincent Thunus (Contern, Luxemburg) și ceilalți 7 reclamanți (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată, inclusiv excepția de nelegalitate invocată în cuprinsul acesteia;

                  —

                  în consecință,

                              —

                              anularea deciziei cuprinse în fișele de salariu ale reclamanților pentru luna februarie 2018, decizie prin care se stabilește o ajustare anuală a salariului de bază limitată la 0,7 % pentru anul 2018 și, implicit, anularea deciziilor similare cuprinse în fișele de salariu ulterioare;

                  —

                  prin urmare, obligarea pârâtei

                              —

                              cu titlu de reparare a prejudiciului material, la plata: (i) a soldului de salariu ce corespunde aplicării ajustării anuale pentru anul 2018, adică o majorare de 1,4 % pentru perioada 1 ianuarie 2018-31 decembrie 2018; (ii) a soldului de salariu ce corespunde aplicării ajustării anuale de 0,7 % pentru anul 2018 la cuantumul salariilor care vor fi plătite începând cu luna ianuarie 2018; (iii) a dobânzilor moratorii la soldurile de salarii datorate până la plata completă a sumelor datorate, fiind necesar ca nivelul dobânzilor moratorii care trebuie aplicat să fie calculat în funcție de nivelul stabilit de Banca Centrală Europeană pentru operațiunile principale de refinanțare aplicabil în perioada relevantă, majorat cu trei puncte;

                  —

                  eventual, obligarea pârâtei cu titlu de măsuri de organizare a procedurii să prezinte următoarele documente, în cazul în care nu le prezintă spontan:

                              —

                              decizia Consiliului de administrație al BEI din 18 iulie 2017 (CA/505/17);

                              —

                              decizia Comitetului de conducere din 30 ianuarie 2018 (MC-021-ADM-15-2018)

                              —

                              nota Direcției de personal din 25 ianuarie 2018 (CS/PERS-QMS/ACB/2018-0011);

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive în ceea ce privește decizia Consiliului de administrație din 18 iulie 2017, pe de o parte, și trei motive în ceea ce privește decizia Comitetului de conducere din 30 ianuarie 2018, pe de altă parte.
      În ceea ce privește decizia Consiliului de administrație din 18 iulie 2017:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului securității juridice.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea încrederii legitime și a drepturilor dobândite.

            În ceea ce privește decizia Comitetului de conducere din 30 ianuarie 2018:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea garanțiilor procedurale prevăzute la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de consultare a Colegiului.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

            Referitor la cererea de despăgubire, reclamanții solicită plata diferenței de remunerație datorate, adică 1,4 % de la 1 ianuarie 2018 (incluzând impactul acestei majorări asupra beneficiilor financiare) plus dobânzi de întârziere.


title: Cauza T-261/19: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2019 — Stada Arzneimittel/EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/93

      Acțiune introdusă la 18 aprilie 2019 — Stada Arzneimittel/EUIPO — Optima Naturals (OptiMar)
      (Cauza T-261/19)
      (2019/C 206/81)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Optima Naturals Srl (Gallarate, Italia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene Optimar — marca Uniunii Europene nr. 15 176 258

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 ianuarie 2019 în cauza R 1348/2018-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului


title: Cauza T-262/19: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2019 — Jakober/EUIPO (Forma unei cești)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/93

      Acțiune introdusă la 17 aprilie 2019 — Jakober/EUIPO (Forma unei cești)
      (Cauza T-262/19)
      (2019/C 206/82)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Philip Jakober (Stuttgart, Germania) (reprezentant: J. Klink, Rechtsanwalt)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene (Forma unei cești) — cererea de înregistrare nr. 15 963 994

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 februarie 2019 în cauza R 1153/2018-4

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  modificarea deciziei atacate în sensul că calea de atac este întemeiată, să se dispună în consecință înregistrarea cererii de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene nr. 15 963 994 în registrul Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) și/sau a articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-264/19: Acțiune introdusă la 18 aprilie 2019 — nanoPET Pharma/EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/94

      Acțiune introdusă la 18 aprilie 2019 — nanoPET Pharma/EUIPO — Miltenyi Biotec (viscover)
      (Cauza T-264/19)
      (2019/C 206/83)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: nanoPET Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: C. Onken, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Miltenyi Biotec GmbH (Bergisch Gladbach, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă viscover — marca Uniunii Europene nr. 9 197 732

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de anulare

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 17 ianuarie 2019 în cauza R 1288/2017-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 60 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-265/19: Acțiune introdusă la 19 aprilie 2019 — Italia/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/95

      Acțiune introdusă la 19 aprilie 2019 — Italia/Comisia
      (Cauza T-265/19)
      (2019/C 206/84)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: R. Guizzi, A. Giordano și G. Palmieri, avvocati dello stato)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului anularea, în măsura în care face obiectul prezentei acțiuni, a Deciziei de punere în aplicare a Comisiei din 12 februarie 2019 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată la 13 februarie 2019 cu numărul C(2019) 869].

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat, în ceea ce privește ANCHETA CEB/2017/067/IT, pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 1999, L 160, p. 103), în special a articolului 2 alineatul (2) din acesta, a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193), în special a articolului 31 alineatul (2) din acesta, precum și a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549).

                              —

                              În plus, reclamanta invocă în această privință încălcarea articolului 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană, astfel cum a fost modificat prin Tratatul de la Lisabona din 12 decembrie 2007, și a principiilor proporționalității și încrederii legitime.

                              —

                              În sfârșit, reclamanta invocă un abuz de putere, precum și încălcarea unor norme fundamentale de procedură sub forma nemotivării.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat, în ceea ce privește ANCHETA FA/2008/067/IT, pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 1258/1999 și a Regulamentului (CE) n. 1290/2005, precum și a articolului 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană.

                              —

                              Așadar, Republica Italiană invocă un abuz de putere, precum și încălcarea unor norme fundamentale de procedură sub forma nemotivării și, în sfârșit, invocă încălcarea principiilor proporționalității și încrederii legitime.


title: Cauza T-191/17: Ordonanța Tribunalului din 15 aprilie 2019 — Boehringer Ingelheim International/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/97

      Ordonanța Tribunalului din 15 aprilie 2019 — Boehringer Ingelheim International/Comisia
      (Cauza T-191/17) (1)

      (2019/C 206/86)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 178, 6.6.2017.


title: Cauza T-202/18: Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2019 — Bruel/Comisia

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/97

      Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2019 — Bruel/Comisia
      (Cauza T-202/18) (1)

      (2019/C 206/87)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauza T-4/19: Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2019 — Hankintatukku Arno Latvus/EUIPO — Triaz Group (VIVANIA)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/97

      Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2019 — Hankintatukku Arno Latvus/EUIPO — Triaz Group (VIVANIA)
      (Cauza T-4/19) (1)

      (2019/C 206/88)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 72, 25.2.2019.


title: Cauza T-353/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Promeco/EUIPO — Aerts (veselă) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/35

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Promeco/EUIPO — Aerts (veselă)
      (Cauza T-353/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 213/36)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Promeco NV (Kortrijk, Belgia) (reprezentanți: H. Hartwig și A. von Mühlendahl, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: A. Folliard-Monguiral și H. O'Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Aerts NV (Geel, Belgia) (reprezentanți: G. Glas și T. Carmeliet, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Marii Camere de recurs a EUIPO din 16 februarie 2018 (cauza R 459/2016-G), privind o procedură de declarare a nulității între Promeco NV și Aerts NV.

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Obligă Promeco NV să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

                  3)

                     Aerts NV suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 259, 23.7.2018.


title: Cauza T-205/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BD/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/47

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BD/Comisia
      (Cauza T-205/19)
      (2019/C 213/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: BD (reprezentanți: F. Wagner și N. Voß, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-234/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Infineon Technologies/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/53

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Infineon Technologies/Comisia
      (Cauza T-234/19)
      (2019/C 213/52)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Germania) (reprezentanți: L. Assmann și M. Peiffer, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 28 mai 2018 a pârâtei, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), privind schema de ajutor SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din Stromnetzentgeltverordnung [Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică] (denumită în continuare StromNEV”), precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, potrivit căruia decizia atacată care face obiectul acțiunii este nelegală deoarece scutirea de taxele de rețea potrivit articolului 19 alineatul 2 a doua teză din StromNEV nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În această privință, reclamanta arată mai întâi că, în temeiul articolului 19 alineatul 2 din StromNEV, scutirile de taxele de rețea au fost acordate nu prin intermediul resurselor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, ci au fost finanțate de operatorii germani ai rețelelor de energie electrică, care sunt organizați în conformitate cu dreptul privat, și nu sunt imputabile statului. De asemenea, suprataxa în litigiu, prin efectul acesteia, nu poate fi asimilată unei taxe pe consumul de energie electrică în Germania. În plus, Republica Federală Germania nu are efectiv nicio putere de control asupra operatorilor de sisteme de transport cărora li s-a încredințat administrarea acestor fonduri.
      În continuare, reclamanta arată că scutirea de taxele de rețea în temeiul articolului 19 alineatul 2 din StromNEV se diferențiază, în ceea ce privește aspectele relevante, de situațiile care s-au aflat la originea cauzelor C-206/06, Essent Netwerk Noord și alții, și C-262/12, Vent De Colère!. Scutirea care face obiectul litigiului este însă comparabilă cu contribuția din cauza C-405/16 P, Germania/Comisia și, prin urmare, nu poate fi calificată ca fiind ajutor.


title: Cauza T-237/19: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — GTP/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/54

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — GTP/Comisia
      (Cauza T-237/19)
      (2019/C 213/53)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: GTP — Glastechnik Piesau GmbH & Co. KG (Neuhaus am Rennweg, Germania) (reprezentanți: F. Wagner și N. Voß, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-240/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — A9.com/EUIPO (Reprezentarea unui icon în formă de clopot)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/56

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — A9.com/EUIPO (Reprezentarea unui icon în formă de clopot)
      (Cauza T-240/19)
      (2019/C 213/55)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: A9.com, Inc. (Palo Alto, California, Statele Unite) (reprezentanți: A. Klett și C. Mikyska, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative (Reprezentarea unui icon în formă de clopot) — cererea de înregistrare nr. 17 868 712

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 februarie 2019 în cauza R 1309/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului și procedurii în fața camerei de recurs, inclusiv a cheltuielilor necesare suportate de reclamant în cadrul celor două proceduri.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) și al articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-571/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — YR/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/84

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — YR/Comisia
      (Cauza T-571/18) (1)

      (2019/C 213/83)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-450/17 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 mai 2019 — Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank/Banca Centrală Europeană (BCE), Comisia Europeană (Recurs — Politică economică și monetară — Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 — Articolul 6 alineatul (4) — Regulamentul (UE) nr. 468/2014 — Articolul 70 alineatul (1) — Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit — Atribuții conferite Băncii Centrale Europene (BCE) — Mecanismul unic de supraveghere — Exercitarea acestor atribuții de către autoritățile competente naționale — Instituție de credit „mai puțin semnificativă” — „Circumstanțe specifice” care justifică considerarea unei instituții de credit drept „mai puțin semnificativă”)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 8 mai 2019 — Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank/Banca Centrală Europeană (BCE), Comisia Europeană
      (Cauza C-450/17 P) (1)

      (Recurs - Politică economică și monetară - Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 - Articolul 6 alineatul (4) - Regulamentul (UE) nr. 468/2014 - Articolul 70 alineatul (1) - Supravegherea prudențială a instituțiilor de credit - Atribuții conferite Băncii Centrale Europene (BCE) - Mecanismul unic de supraveghere - Exercitarea acestor atribuții de către autoritățile competente naționale - Instituție de credit „mai puțin semnificativă” - „Circumstanțe specifice” care justifică considerarea unei instituții de credit drept „mai puțin semnificativă”)
      (2019/C 230/05)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (reprezentanți: A. Glos, T. Lübbig și M. Benzing, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Koupepidou și M. R. Bax, agenți, asistați de H.-G. Kamann, avocat), Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și K.-Ph. Wojcik, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 293, 4.9.2017.


title: Cauza C-291/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Brașov (România) la data de 9 aprilie 2019 — SO/TP și alții

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Brașov (România) la data de 9 aprilie 2019 — SO/TP și alții
      (Cauza C-291/19)
      (2019/C 246/09)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Brașov

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: SO

         Pârâți: TP și alții

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Mecanismul de cooperare și de verificare (MCV), instituit potrivit Deciziei 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006, trebuie considerat un act adoptat de o instituție a Uniunii Europene, în sensul articolului 267 TFUE, care poate fi supus interpretării Curții de Justiție a Uniunii Europene?

                  2)

                  Cerințele formulate în rapoartele întocmite în cadrul acestui Mecanism au caracter obligatoriu pentru statul român, în special (dar nu numai) în ceea ce privește necesitatea efectuării unor modificări legislative care să fie în acord cu concluziile MCV-ului, recomandările formulate de Comisia de la Veneția și de Grupul de state împotriva corupției al Consiliului Europei?

                  3)

                  Articolul 2 corelat și cu articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretate în sensul că în cadrul obligației statului membru de a respecta principiile statului de drept se înscrie și necesitatea ca România să respecte cerințele impuse prin rapoartele din cadrul Mecanismului de cooperare și de verificare (MCV), instituit potrivit Deciziei 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006 (1)?

                  4)

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE și de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii [OR. 2] Europene, astfel cum a fost interpretat prin jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (Marea Cameră, Hotărârea din 27 februarie 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, ECLI:EU:C:2018:117), se opune înființării Secției pentru Investigarea Infracțiunilor din Justiție, din cadrul Parchetului de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție, raportat la modalitatea de numire/revocare din funcție a procurorilor care fac parte din această secție, modalitatea de exercitare a activității în cadrul ei, modul în care este stabilită competența în corelație cu numărul redus de posturi al acestei secții?

                  5)

                  Articolul 47 [al doilea paragraf] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene vizând dreptul la un proces echitabil prin judecarea cauzei într-un termen rezonabil, se opune înființării Secției pentru Investigarea Infracțiunilor din Justiție, din cadrul Parchetului de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție, raportat la modalitatea de exercitare a activității în cadrul ei și [la] modul în care este stabilită competența în corelație cu numărul redus de posturi al acestei secții?

         (1)  Decizia Comisiei din 13 decembrie 2006 de stabilire a unui mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției (JO 2006, L 354, p. 56, Ediție specială 11/vol. 51, p. 55).


title: Cauza C-320/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 19 aprilie 2019 — Ingredion Germany GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 19 aprilie 2019 — Ingredion Germany GmbH/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-320/19)
      (2019/C 246/10)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Ingredion Germany GmbH

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

         Întrebarea preliminară

      Articolul 18 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) al doilea paragraf din Decizia Comisiei Europene 2011/278/UE (1), coroborat cu articolul 3 litera (h) și articolul 10a din Directiva 2003/87/CE (2) trebuie interpretate în sensul că, pentru operatorii nou-intrați pe piață, factorul de utilizare a capacității aplicabil în ceea ce privește nivelul activității legate de combustibil trebuie să fie limitat la o valoare mai mică de 100 %?

         (1)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 130, p. 1).

         (2)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO 2003, L 275, p. 32).


title: Cauza C-363/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Suedia) la 7 mai 2019 — Konsumentombudsmannen/Mezina AB

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/11

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen (Suedia) la 7 mai 2019 — Konsumentombudsmannen/Mezina AB
      (Cauza C-363/19)
      (2019/C 246/11)
      Limba de procedură: suedeza

         Instanța de trimitere

      Stockholms tingsrätt, Patent- och marknadsdomstolen

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Konsumentombudsmannen

         Pârâtă: Mezina AB

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 5 și 6, coroborate cu dispozițiile articolului 10 alineatul (1) și ale articolului 28 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1924/2006 (1), reglementează sarcina probei atunci când o instanță națională trebuie să stabilească dacă au fost formulate mențiuni de sănătate nepermise într-o situație în care mențiunile de sănătate în cauză fac obiectul unei cereri introduse în temeiul articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1924/2006, în condițiile în care cererea respectivă nu a condus încă la o decizie privind acordarea sau neacordarea autorizației, sau sarcina probei este stabilită potrivit dispozițiilor de drept intern?

                  2)

                  În cazul în care răspunsul la întrebarea 1 este că dispozițiile din Regulamentul nr. 1924/2006 reglementează sarcina probei, aceasta revine comerciantului care formulează o anumită mențiune de sănătate sau autorității care a solicitat instanței naționale să interzică comerciantului să continue să formuleze mențiunea respectivă?

                  3)

                  Într-o situație precum cea descrisă în întrebarea 1, articolele 5 și 6, coroborate cu dispozițiile articolului 10 alineatul (1) și ale articolului 28 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1924/2006, reglementează cerințele în materie de probă atunci când o instanță națională trebuie să stabilească dacă sunt formulate mențiuni de sănătate nepermise, sau cerințele în materie de probă sunt stabilite potrivit dispozițiilor de drept intern?

                  4)

                  În cazul în care răspunsul la întrebarea 3 este că dispozițiile din Regulamentul nr. 1924/2006 reglementează cerințele în materie de probă, care sunt cerințele impuse?

                  5)

                  Răspunsul la întrebările 1-4 este influențat de faptul că Regulamentul nr. 1924/2006 [inclusiv articolul 3 litera (a) din regulamentul menționat] și Directiva 2005/29 (2) pot fi aplicate împreună în procedura în fața instanței naționale?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1924/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind mențiunile nutriționale și de sănătate înscrise pe produsele alimentare (JO 2006, L 404, p. 9, Ediție specială 15/vol. 18, p. 244).

         (2)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO 2005, L 149, p. 22, Ediție specială 15/vol. 14, p.260).


title: Cauza C-379/19: Cerere de decizie preliminară formulată de către Tribunalul Bihor (România) la data de 14 mai 2019 — procedură penală împotriva IG, JH, KI, LJ

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/12

      Cerere de decizie preliminară formulată de către Tribunalul Bihor (România) la data de 14 mai 2019 — procedură penală împotriva IG, JH, KI, LJ
      (Cauza C-379/19)
      (2019/C 246/12)
      Limba de procedură: romana

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Bihor

         Părțile din acțiunea principală

      IG, JH, KI, LJ

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Mecanismul de cooperare și de verificare (MCV) instituit potrivit Deciziei 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006 (1) și cerințele formulate în rapoartele întocmite în cadrul acestui mecanism au caracter obligatoriu pentru statul român?

                  2)

                  Articolul 2 corelat și cu articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană trebuie interpretate în sensul că în cadrul obligației statului membru de a respecta principiile statului de drept se înscrie și necesitatea ca România să respecte cerințele impuse prin rapoartele din cadrul Mecanismului de cooperare și de verificare (MCV), instituit potrivit Deciziei nr. 2006/928/CE a Comisiei Europene din 13 decembrie 2006, inclusiv în privința abținerii intervenției unei curți constituționale, o instituție politico-jurisdicțională, de a interpreta legea și de a stabili modul concret și obligatoriu de aplicare a ei de către instanțele judecătorești, competența exclusivă atribuită autorității judecătorești și de a institui norme legale noi, competență exclusivă atribuită autorității legislative? Dreptul Uniunii Europene impune înlăturarea efectelor unei astfel de decizii pronunțate de o curte constituțională? Dreptul Uniunii Europene se opune existenței unei norme interne care reglementează răspunderea disciplinară pentru magistratul care înlătură de la aplicare decizia Curții Constituționale, în contextul întrebării formulate?

                  3)

                  Principiul independenței judecătorilor, consacrat de articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE și de articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, astfel cum a fost interpretat prin jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (Marea Cameră, Hotărârea din 27 februarie 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), se opune substituirii competențelor lor de deciziile Curții Constituționale (Decizia nr. 51 din 16 februarie 2016, Decizia nr. 302 din 4 mai 2017 și Decizia nr. 26 [din 16 ianuarie 2019]), cu consecința lipsirii de previzibilitate a procesului penal (aplicare retroactivă) și a imposibilității interpretării și aplicării legii la cauza concretă? Dreptul Uniunii Europene se opune existenței unei norme interne care reglementează răspunderea disciplinară pentru magistratul care înlătură de la aplicare decizia Curții Constituționale, în contextul întrebării formulate?

         (1)  Decizia Comisiei din 13 decembrie 2006 de stabilire a unui mecanism de cooperare și de verificare a progresului realizat de România în vederea atingerii anumitor obiective de referință specifice în domeniul reformei sistemului judiciar și al luptei împotriva corupției (JO 2006, L 354, p. 56, Ediție specială 11/vol. 51, p. 55).


title: Cauza C-389/19 P: Recurs introdus la 20 mai 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 martie 2019 în cauza T-389/19 P, Regatul Suediei/Comisia Europeană

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/13

      Recurs introdus la 20 mai 2019 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 7 martie 2019 în cauza T-389/19 P, Regatul Suediei/Comisia Europeană
      (Cauza C-389/19 P)
      (2019/C 246/13)
      Limba de procedură: suedeza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici, G. Tolstoy, agenți)

         Celelalte părți din procedură: Regatul Suediei, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Parlamentul European, Agenția Europeană pentru Produse Chimice

         Concluziile recurentei

                  —

                  anularea Hotărârii pronunțate de Tribunal (Camera a cincea) la 7 martie 2019 în cauza T-837/16, Suedia/Comisia, respingerea acțiunii formulate în primă instanță și obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată sau, cu titlu subsidiar,

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal și soluționarea odată cu fondul a cererilor privind cheltuielile de judecată efectuate în primă instanță și în procedura de recurs și

                  —

                  menținerea efectelor deciziei atacate.

         Motivele și principalele argumente

      Apelul privește Hotărârea pronunțată de Tribunal (Camera a cincea) la 7 martie 2019 în cauza T-837/16. În această hotărâre, Tribunalul a anulat Decizia de punere în aplicare C(2016) 5644 final a Comisiei din 7 septembrie 2016 de autorizare a anumitor utilizări ale sulfocromatului galben de plumb și ale cromatului molibdat sulfat roșu de plumb și a respins cererea Comisiei ca efectele deciziei ar trebui menținute până când Comisia ar reexamina cererea de autorizare.
      Comisia a invocat patru motive în susținerea recursului.
      Primul motiv: la punctele din hotărâre referitoare la standardul probei care trebuie aplicat în analiza alternativelor și în special la punctele 79, 81, 85, 86, 90 și 101 din hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept în ceea ce privește standardul probatoriu aplicabil în temeiul articolului 60 alineatul (4).
      Al doilea motiv: în întregul său raționament și în special la punctele 86, 90 și 96, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept în măsura în care nu a ținut deloc seama de puterea discreționară a Comisiei de a stabili valori de referință pentru viabilitatea tehnică și economică în analiza alternativelor în sensul articolului 60 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006 și a aplicat, așadar, în mod eronat criteriul reexaminării jurisdicționale, interferând cu evaluarea, făcută de Comisie, a considerentelor sociale, economice și tehnice.
      Al treilea motiv: la punctele 86, 97 și 98 din hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de drept în ceea ce privește decizia atacată, în primul rând, întrucât nu a luat în considerare faptul că nu a fost emisă nicio autorizație pentru utilizări pentru care nu era necesară caracteristica pigmentului de plumb în vederea funcționalității tehnice și, în al doilea rând, întrucât a descris cerințele stabilite în decizia atacată astfel încât să se demonstreze că nu era îndeplinită cerința privind analiza alternativelor prevăzută la articolul 60 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006.
      Al patrulea motiv: punctul 2 din dispozitivul hotărârii atacate, în care Tribunalul dispune nemenținerea efectelor deciziei atacate, se întemeiază pe o eroare vădită de drept cuprinsă la punctul 112 din hotărâre.


title: Cauza T-161/16: Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2019 — Puma/EUIPO — CMS (CMS Italy) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă CMS Italy — Mărci internaționale figurative anterioare care reprezintă o felină în salt spre stânga — Motive relative de refuz — Renumele mărcilor anterioare — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Dovada renumelui — Decizii anterioare ale EUIPO prin care se constată renumele mărcilor anterioare — Luarea în considerare a acestor decizii — Obligația de motivare — Principiul bunei administrări”)

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/21

      Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2019 — Puma/EUIPO — CMS (CMS Italy)
      (Cauza T-161/16) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă CMS Italy - Mărci internaționale figurative anterioare care reprezintă o felină în salt spre stânga - Motive relative de refuz - Renumele mărcilor anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Dovada renumelui - Decizii anterioare ale EUIPO prin care se constată renumele mărcilor anterioare - Luarea în considerare a acestor decizii - Obligația de motivare - Principiul bunei administrări”)
      (2019/C 246/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Puma SE (Herzogenaurach, Germania) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în fața Tribunalului: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Italia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2016 (cauza R 229/2015-2 privind o procedură de opoziție între Puma și Costruzione Macchine Speciali (CMS)

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 29 ianuarie 2016 (cauza R 229/2015-2).

                  2)

                     Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor ale Puma SE.

         (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza C-628/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy — Polonia) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A. (Trimitere preliminară — Protecția consumatorilor — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori — Noțiunea de „practică comercială agresivă” — Obligația consumatorului de a lua o decizie comercială finală în prezența curierului care îi remite condițiile generale ale contractului)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Najwyższy — Polonia) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A.
      (Cauza C-628/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția consumatorilor - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori - Noțiunea de „practică comercială agresivă” - Obligația consumatorului de a lua o decizie comercială finală în prezența curierului care îi remite condițiile generale ale contractului)
      (2019/C 263/04)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Najwyższy

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

         Pârâtă: Orange Polska S.A.

         Dispozitivul

      Articolul 2 litera (j) și articolele 8 și 9 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului trebuie interpretate în sensul că folosirea de către un comerciant a unui mod de încheiere sau de modificare a contractelor de furnizare de servicii de telecomunicații precum cel în discuție în litigiul principal, în cadrul căreia consumatorul trebuie să ia decizia comercială finală în prezența unui curier, care îi remite modelul de contract, fără a putea lua cunoștință în mod liber de conținutul său în prezența acestui curier,

                  —

                  nu constituie o practică comercială agresivă în orice situație;

                  —

                  nu constituie o practică comercială agresivă prin exercitarea unei influențe nejustificate doar ca urmare a netrimiterii consumatorului în mod anticipat și individual, în special prin e mail sau la adresa de domiciliu, a tuturor modelelor de contracte, atunci când acest consumator a avut posibilitatea ca înainte de vizita curierului să ia cunoștință de conținutul lor, și

                  —

                  constituie o practică comercială agresivă prin exercitarea unei influențe nejustificate în special atunci când comerciantul sau curierul acestuia adoptă comportamente neloiale care au efectul de a face presiuni asupra consumatorului, astfel că libertatea sa de alegere este afectată în mod semnificativ, cum ar fi comportamentele care îl incomodează pe acest consumator sau care perturbă reflecția acestuia privind decizia comercială care urmează a fi luată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-634/17: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Oldenburg — Germania) — ReFood GmbH & Co. KG/Landwirtschaftskammer Niedersachsen (Trimitere preliminară — Mediu — Transferuri de deșeuri în interiorul Uniunii Europene — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Articolul 1 alineatul (3) litera (d) — Domeniu de aplicare — Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 — Transfer de subproduse de origine animală)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/5

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 23 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Oldenburg — Germania) — ReFood GmbH & Co. KG/Landwirtschaftskammer Niedersachsen
      (Cauza C-634/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Transferuri de deșeuri în interiorul Uniunii Europene - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Articolul 1 alineatul (3) litera (d) - Domeniu de aplicare - Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 - Transfer de subproduse de origine animală)
      (2019/C 263/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Oldenburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: ReFood GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (3) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri trebuie interpretat în sensul că transferurile de subproduse de origine animală care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1069/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme sanitare privind subprodusele de origine animală și produsele derivate care nu sunt destinate consumului uman și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1774/2002 (Regulament privind subprodusele de origine animală) sunt excluse din domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 1013/2006, cu excepția ipotezelor în care Regulamentul nr. 1069/2009 prevede în mod expres aplicarea Regulamentului nr. 1013/2006.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza C-646/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Brindisi — Italia) — Procedură penală privind pe Gianluca Moro (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie penală — Directiva 2012/13/UE — Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale — Articolul 6 alineatul (4) — Dreptul la informare cu privire la acuzare — Informare cu privire la orice modificare a informațiilor oferite, acolo unde este necesar pentru a garanta caracterul echitabil al procedurilor — Modificarea încadrării juridice a faptelor care fac obiectul acuzării — Imposibilitatea persoanei suspectate sau acuzate de a cere, în cursul procedurii orale, aplicarea pedepsei negociate prevăzute de dreptul național — Diferență în caz de modificare a faptelor pe care se întemeiază acuzarea)

text:
               5.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 263/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 iunie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Brindisi — Italia) — Procedură penală privind pe Gianluca Moro
      (Cauza C-646/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2012/13/UE - Dreptul la informare în cadrul procedurilor penale - Articolul 6 alineatul (4) - Dreptul la informare cu privire la acuzare - Informare cu privire la orice modificare a informațiilor oferite, acolo unde este necesar pentru a garanta caracterul echitabil al procedurilor - Modificarea încadrării juridice a faptelor care fac obiectul acuzării - Imposibilitatea persoanei suspectate sau acuzate de a cere, în cursul procedurii orale, aplicarea pedepsei negociate prevăzute de dreptul național - Diferență în caz de modificare a faptelor pe care se întemeiază acuzarea)
      (2019/C 263/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Brindisi

         Partea din procedura penală principală

      Gianluca Moro

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2012/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2012 privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale și articolul 48 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia persoana suspectată sau acuzată poate cere, în cursul procedurii orale, aplicarea unei pedepse negociate în cazul unei modificări a faptelor pe care se întemeiază acuzarea, iar nu în cazul unei modificări a încadrării juridice a faptelor care fac obiectul acuzării.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauzele conexate C-406/17-C-408/17 și C-417/17: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 mai 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l'Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni C-406/17, C-407/17 și C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori — Directiva 2009/72/CE — Piața internă a energiei electrice — Directiva 2009/73/CE — Piața internă a gazelor naturale — Directiva 2011/83/UE — Practici comerciale agresive — Încheierea de contracte de furnizare de energie electrică și de gaze naturale care nu au fost solicitate de consumatori — Încheierea de contracte de furnizare la distanță sau în afara sediului cu încălcarea drepturilor consumatorilor — Autoritatea competentă să sancționeze astfel de practici)

text:
               26.8.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/3

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 14 mai 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l'Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni C-406/17, C-407/17 și C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico
      (Cauzele conexate C-406/17-C-408/17 și C-417/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori - Directiva 2009/72/CE - Piața internă a energiei electrice - Directiva 2009/73/CE - Piața internă a gazelor naturale - Directiva 2011/83/UE - Practici comerciale agresive - Încheierea de contracte de furnizare de energie electrică și de gaze naturale care nu au fost solicitate de consumatori - Încheierea de contracte de furnizare la distanță sau în afara sediului cu încălcarea drepturilor consumatorilor - Autoritatea competentă să sancționeze astfel de practici)
      (2019/C 288/03)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)

         Cu participarea: Adiconsum — Associazione Difesa Consumatori e Ambiente, Movimento Consumatori, Federconsumatori, Gianluca Salvati, Associazione Codici — Centro per i Diritti del Cittadino, Coordinamento delle associazioni per la difesa dell’ambiente e la tutela dei diritti di utenti e consumatori (Codacons), Tutela Noi Consumatori, Movimento Difesa del Cittadino (C-406/17-C-408/17)

         Pârâte: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l'Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-406/17-C-408/17), Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico (C-417/17)

         Cu participarea: Federconsumatori (C-417/17)

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia comportamentele, precum cele în discuție în litigiile principale, care constau în încheierea de contracte de furnizare care nu au fost solicitate de consumatori sau care constau în încheierea de contracte la distanță și în afara sediului cu încălcarea drepturilor consumatorilor trebuie apreciate în raport cu dispozițiile Directivei 2005/29 și, respectiv, ale Directivei 2011/89, cu consecința că, potrivit acestei reglementări naționale, autoritatea de reglementare sectorială, în sensul Directivei 2003/54/CE și al Directivei 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE nu este competentă să sancționeze astfel de comportamente.

         (1)  JO C 338, 9.10.2017.


title: Cauza T-108/15: Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2019 — Bundesverband Glasindustrie și alții/Comisia („Ajutoare de stat — Ajutoare acordate prin anumite dispoziții ale legii germane modificate privind sursele de energie regenerabile — Anularea de către Curte a actului atacat — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/31

      Ordonanța Tribunalului din 27 iunie 2019 — Bundesverband Glasindustrie și alții/Comisia
      (Cauza T-108/15) (1)

      („Ajutoare de stat - Ajutoare acordate prin anumite dispoziții ale legii germane modificate privind sursele de energie regenerabile - Anularea de către Curte a actului atacat - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 295/39)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamanți: Bundesverband Glasindustrie (Düsseldorf, Germania) și ceilalți 11 reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: U. Soltész și C. von Köckritz, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. Maxian Rusche și R. Sauer, ulterior T. Maxian Rusche și K. Herrmann, agenți, asistați de H. Wollmann, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2015/1585 a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind schema de ajutoare de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [pusă în aplicare de Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al utilizatorilor mari consumatori de energie] (JO 2015, L 250, p. 122)

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

                  2)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție ale ArcelorMittal Hochfeld GmbH, succesoare în drepturi a ArcelorMittal Ruhrort GmbH, și P-D Glasseiden GmbH Oschatz.

                  3)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele ale Bundesverband Glasindustrie și pe cele ale celorlalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă.

                  4)

                     ArcelorMittal Hochfeld, succesoare în drepturi a ArcelorMittal Ruhrort, și P-D Glasseiden Oschatz suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 138, 27.4.2015.


title: Cauza T-451/19: Acțiune introdusă la 3 iulie 2019 — Gemelli/Parlamentul

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/68

      Acțiune introdusă la 3 iulie 2019 — Gemelli/Parlamentul
      (Cauza T-451/19)
      (2019/C 295/89)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamant: Vitaliano Gemelli (Roma, Italia) (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea ca inexistent sau anularea integrală a actului care l-a informat pe reclamant sub forma comunicării Parlamentului European atacate, prin care se determină din nou drepturile de pensie legate de încetarea activității și prin care se dispune recuperarea cuantumului plătit pe baza calculării anterioare a pensiei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la restituirea tuturor sumelor reținute în mod necuvenit, majorate cu dobânzi la rata legală începând de la data reținerii la sursă practicate și obligarea Parlamentului European la executarea hotărârii care va fi pronunțată și la luarea oricăror inițiative, acte sau măsuri necesare pentru garantarea reconstituirii imediate și integrale a cuantumului inițial al prestației de pensie;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Motivele și principalele argumente sunt similare celor invocate în cauza T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamentul.


title: Cauza T-512/19: Acțiune introdusă la 18 iulie 2019 — Del Valle Ruiz și alții/Junta Única de Resolución

text:
               2.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/87

      Acțiune introdusă la 18 iulie 2019 — Del Valle Ruiz și alții/Junta Única de Resolución
      (Cauza T-512/19)
      (2019/C 295/113)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamanți: Antonio Del Valle Ruiz (Ciudad de Mexico, Mexic) și alți 36 reclamanți (reprezentanți: P. Rubio Escobar și B. Fernández García, avocați)

         Pârât: Comitetul Unic de Rezoluție

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei (SRB/CM01/ARES (2018) 3664981) a Comitetului Unic de Rezoluție din 20 mai 2019 de a nu se efectua evaluarea definitivă prevăzută la articolul 20 alineatul (11) din Regulamentul (UE) 806/2014 în cadrul schemei de rezoluție privind Banco Popular și în consecință, de a dispune realizarea de către Comitetul Unic de Rezoluție a raportului de evaluare definitiv în conformitate cu legislația aplicabilă;

                  —

                  de asemenea, în conformitate cu dispozițiile articolelor 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea la plata cheltuielilor de judecată a pârâtului, precum și a intervenienților în susținerea în tot sau în parte a concluziilor acestuia.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe lipsa sau pe insuficiența motivării actului și, prin urmare, pe încălcarea articolelor 41 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 20 alineatul (11) din Regulamentul (UE)) 806/2014 (1), în măsura în care pârâta afirmă că nu se va realiza raportul de evaluare definitiv al Banco Popular reglementat în dispoziția respectivă.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, consacrat la articolul 41 din carta, în măsura în care Comitetul Unic de Rezoluție s-a abătut de la opinia unui expert independent cu privire la necesitatea de a realiza raportul de evaluare definitiv, și nu și-a întemeiat decizia pe nicio argumentație științifică sau economică.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la o cale de atac efectivă și a dreptului la apărare, și, în consecință, pe încălcarea articolului 2 TFUE, a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 24 din Constituția Spaniei.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea considerentului (24) al Regulamentului (UE) 806/2014 și al jurisprudenței „Meroni”, în măsura în care, pe de o parte, pârâtului nu i s-a delegat competența de a decide el însuși în legătură cu elaborarea raportului de evaluare definitiv și, pe de altă parte și în orice caz, o decizie precum decizia atacată în cadrul prezentei acțiuni trebuie să fie supravegheată de Comisia Europeană.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție (JO 2014, L 225, p. 1).


title: Cauza T-526/19: Acțiune introdusă la 25 iulie 2019 — Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul

text:
               9.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/70

      Acțiune introdusă la 25 iulie 2019 — Nord Stream 2/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-526/19)
      (2019/C 305/80)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nord Stream 2 AG (Zug, Elveția) (reprezentanți: L. Van den Hende, J. Penz, avocați și M. Schonberg, Solicitor)

         Pârâte: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea în totalitate a Directivei (UE) 2019/692 a Parlamentului European și a Consiliului din 17 aprilie 2019;

                  —

                  obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată aferente acestor proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea principiului general al Uniunii Europene al egalității de tratament, întrucât directiva de modificare o lipsește pe reclamantă de posibilitatea de a deroga de la aplicarea dispozițiilor Directivei 2009/73/CE (1), în pofida importanței evidente a investiției deja realizate la data adoptării directivei de modificare și chiar anterior să fie propusă pentru prima dată, în timp ce toate celelalte conducte offshore de import existente sunt eligibile pentru derogare.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului general al Uniunii Europene al proporționalității, întrucât directiva de modificare nu este aptă să își atingă obiectivele pe care și le stabilește și indiferent de situație nu poate contribui în mod suficient de semnificativ la aceste obiective încât să constituie o contrapondere la sarcinile pe care ea însăși le impune.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe întemeiat pe încălcarea principiului general al Uniunii Europene al securității juridice, întrucât directiva de modificare nu conține adaptările adecvate în funcție de situația particulară a reclamantei, ci dimpotrivă, este concepută așa încât să aibă un impact negativ asupra acesteia.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe abuzul de putere, întrucât directiva a fost adoptată în alt scop decât cel în vederea căruia s-au conferit competențele pentru adoptarea acesteia.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea normelor substanțiale de procedură, întrucât directiva de modificare a fost adoptată cu încălcarea cerințelor impuse prin Protocolul nr.1 la TUE și la TFUE privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană, prin Protocolul nr. 2 la TUE și la TFUE privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității, precum și prin Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzute la articolul 296 TFUE.

         (1)  Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (JO 2009, L 211, p. 94).


title: Cauza C-528/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 10 iulie 2019 — F-AG/Finanzamt Y

text:
               30.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 10 iulie 2019 — F-AG/Finanzamt Y
      (Cauza C-528/19)
      (2019/C 328/27)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesfinanzhof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: F-AG

         Intimată-pârâtă: Finanzamt Y

         Întrebările preliminare

                  1)

                  În împrejurări precum cele din litigiul principal, în care o persoană impozabilă efectuează lucrări de construcție la un drum municipal în numele unui oraș, persoana impozabilă respectivă, care a achiziționat de la alte persoane impozabile servicii de construcție a drumului transferat municipalității, are dreptul de deducere a taxei achitate în amonte aferente acestora în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă privind TVA-ul (1)?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: în împrejurări precum cele din litigiul principal, în care o persoană impozabilă efectuează lucrări de construcție la un drum municipal în numele unui oraș, există o livrare de bunuri cu titlu oneros în cazul în care autorizația de exploatare a unei cariere reprezintă contraprestația pentru livrarea unui drum?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: în împrejurări precum cele din litigiul principal, în care o persoană impozabilă efectuează lucrări de construcție la un drum municipal în numele unui oraș, transferul cu titlu gratuit, către municipalitate, al drumului cu destinație publică este echivalent cu o livrare de bunuri cu titlu gratuit, în conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Directiva 77/388/CEE, chiar dacă transferul servește scopurilor comerciale, în vederea evitării unui consum final neimpozitat al municipalității?

         (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO 1977, L 145, p. 1).