title: Cauza C-577/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Reglementare națională care impune prestatorilor de servicii independenți stabiliți în alte state membre o obligație de declarare prealabilă — Sancțiuni penale — Obstacol în calea liberei prestări a serviciilor — Diferențiere justificată obiectiv — Cerințe imperative de interes general — Prevenirea fraudei — Luptă împotriva concurenței neloiale — Protecția lucrătorilor independenți — Proporționalitate)

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 19 decembrie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-577/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Reglementare națională care impune prestatorilor de servicii independenți stabiliți în alte state membre o obligație de declarare prealabilă - Sancțiuni penale - Obstacol în calea liberei prestări a serviciilor - Diferențiere justificată obiectiv - Cerințe imperative de interes general - Prevenirea fraudei - Luptă împotriva concurenței neloiale - Protecția lucrătorilor independenți - Proporționalitate)
   2013/C 46/03
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Traversa, C. Vrignon și J.-P. Keppenne, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentanți: M. Jacobs, C. Pochet, agenți, asistați de S. Rodrigues, avocat)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Danemarcei (reprezentanți: C. Vang și S. Juul Jørgensen, precum și V. Pasternak Jørgensen, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 56 TFUE — Reglementare națională prin care se impune o obligație de declarație prealabilă prestatorilor de servicii independenți stabiliți în alte state membre (declarația „Limosa”) — Obstacol în calea liberei prestări a serviciilor — Caracterul discriminatoriu al restricției — Lipsă de justificare și de proporționalitate

      Dispozitivul

               1.

               Prin adoptarea articolului 137 alineatul 8°, a articolului 138 a treia liniuță, a articolului 153 și a articolului 157 alineatul 3° din Legea program (I) din 27 decembrie 2006, în versiunea aflată în vigoare de la 1 aprilie 2007, și anume impunând prestatorilor de servicii independenți stabiliți în alt stat membru decât Regatul Belgiei să depună o declarație prealabilă exercitării activității lor în Belgia, Regatul Belgiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE.

               2.

               Obligă Regatul Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 72, 5.3.2011.


title: Cauza C-103/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Systran SA, Systran Luxembourg SA [Recurs — Articolul 225 alineatul (1) CE, articolul 235 CE și articolul 288 al doilea paragraf CE — Acțiune în răspundere extracontractuală împotriva Comunității Europene — Aprecierea caracterului extracontractual al litigiului — Competențele instanțelor comunitare]

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 18 aprilie 2013 — Comisia Europeană/Systran SA, Systran Luxembourg SA
   (Cauza C-103/11) (1)

   (Recurs - Articolul 225 alineatul (1) CE, articolul 235 CE și articolul 288 al doilea paragraf CE - Acțiune în răspundere extracontractuală împotriva Comunității Europene - Aprecierea caracterului extracontractual al litigiului - Competențele instanțelor comunitare)
   2013/C 164/03
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. van Rijn, agent, E. Montaguti și J. Samnadda, agenți, asistați de A. Berenboom, avocat și M. Isgour, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Systran SA, Systran Luxembourg SA (reprezentanți: J.-P. Spitzer și E. De Boissieu, avocați)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 16 decembrie 2010 — Systran și Systran Luxembourg/Comisia (T-19/07) prin care acțiunea în primă instanță în repararea pretinsului prejudiciu suferit de reclamante din cauza nelegalităților comise în urma unei cereri de ofertă a Comisiei referitoare la întreținerea și consolidarea lingvistică a sistemului său de traducere automată — Apreciere eronată și contradicții în privința caracterului extracontractual al litigiului — Încălcarea dreptului la apărare — Încălcarea normelor privind administrarea probelor — Eroare vădită de apreciere a caracterului suficient de grav al pretinsei fapte culpabile a Comisiei — Nemotivare

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 16 decembrie 2010, Systran și Systran Luxembourg/Comisia (T-19/07).

               2.

               Respinge acțiunea introdusă de Systran SA și de Systran Luxembourg SA în cauza T-19/07.

               3.

               Obligă Systran SA și Systran Luxembourg SA la suportarea cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, precum și în fața Tribunalului Uniunii Europene.

      (1)  JO C 145, 14.5.2011.


title: Cauza T-360/06: Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Heijmans/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/25

         Acțiune introdusă la data de 5 decembrie 2006 — Heijmans/Comisie
   (Cauza T-360/06)
   (2007/C 20/38)
   Limba de procedură: olandeza
   Părțile

      Reclamantă: Heijmans NV (reprezentanți: M.F.A.M. Smeets și A.M. van den Oord, advocaten)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea integrală sau parțială a deciziei adresate reclamantei;

               —

               anularea sau reducerea amenzii impuse reclamantei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta contestă Decizia Comisiei din 13 septembrie 2006 referitoare la o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/38.456 — Bitum — Țările de Jos), prin care reclamantei i-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE.
   În primul rând, reclamanta afirmă că a avut loc o încălcare a articolului 81 CE și a articolelor 2 alineatul (7) și 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003. Potrivit reclamantei, Comisia nu a probat că reclamanta constituie o organizare unitară de persoane fizice și mijloace materiale și imateriale, care a acționat contrar articolului 81 CE, controlând stabilirea prețurilor pentru bitum în Țările de Jos. În plus, răspunderea solidară imputată reclamantei este lipsită de temei juridic și disproporționată.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta se bazează, de asemenea, pe motive și argumente similare celor furnizate de reclamanta din cauza T-358/06 Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV/Comisie.


title: Cauza F-92/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera întâi) din data de 16 ianuarie 2007 — Genette/Comisie (Funcționari — Pensii — Drept la pensie dobândit anterior intrării în serviciul Comunităților — Transfer în regimul comunitar — Retragerea cererii de transfer în scopul invocării unor dispoziții mai favorabile)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/46

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (camera întâi) din data de 16 ianuarie 2007 — Genette/Comisie
   (Cauza F-92/05) (1)

   (Funcționari - Pensii - Drept la pensie dobândit anterior intrării în serviciul Comunităților - Transfer în regimul comunitar - Retragerea cererii de transfer în scopul invocării unor dispoziții mai favorabile)
   (2007/C 42/79)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Emmanuel Genette (Gorze, Franța) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și D. Martin, agenți)

      Intervenient în interesul pârâtei: Regatul Belgiei (reprezentant: L. Van den Broeck, agent)
   Obiectul cauzei
   Anularea deciziei Comisiei de refuzare a retragerii cererii reclamantului referitoare la transferul drepturilor sale la pensie dobândite în Belgia în scopul introducerii unei noi cereri în temeiul unor prevederi noi, mai favorabile.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Anulează decizia Comisiei Comunităților Europene din 25 ianuarie 2005.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la suportarea propriilor cheltuieli, precum și pe cele ale dlui Genette.

               3)

               Obligă Regatul Belgiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 315 din 10.12.2005, p. 14 (cauză înregistrată iniţial la Tribunalul de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene cu numărul T-361/05 şi transmisă la Tribunalul Funcţiei Publice al Uniunii Europene prin ordonanţa din 15.12.2005).


title: Cauza F-27/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Hanschmann/Oficiul European de Poliție (Europol) (Funcție publică — Personal al Europol — Neprelungirea unui contract — Contract pe perioadă nedeterminată — Articolul 6 din Statutul personalului Europol — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/67

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Hanschmann/Oficiul European de Poliție (Europol)
      (Cauza F-27/09) (1)

      (Funcție publică - Personal al Europol - Neprelungirea unui contract - Contract pe perioadă nedeterminată - Articolul 6 din Statutul personalului Europol - Principiul respectării dreptului la apărare)
      (2010/C 288/124)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamant: Ingo Hanschmann (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. de Casparis, avocat, ulterior W. J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

         Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, asistați de B. Wägenbaur și de R. Van der Hout, avocați)

         Obiectul

      Anularea deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamantul a fost informat cu privire la imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației introduse împotriva primei decizii

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia din 12 iunie 2008 prin care Oficiul European de Poliție (Europol) a refuzat să ofere un contract pe perioadă nedeterminată domnului Hanschmann.

                  2.

                  Obligă Europol la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 167, 18.7.2009, p. 25.


title: Cauza C-514/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 3 octombrie 2016 – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador și alții

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalia) la 3 octombrie 2016 – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues/José Manuel Proença Salvador și alții
   (Cauza C-514/16)
   (2016/C 475/18)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues

      Intimați: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA, Jorge Oliveira Pinto

      Întrebările preliminare

               1)

               Obligația de asigurare, prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE (1) a Consiliului din 24 aprilie 1972, pentru pagubele produse de vehiculele care provin în mod obișnuit de pe teritoriul fiecărui stat membru este aplicabilă în cazul utilizării vehiculelor în orice loc, public sau privat, exclusiv în situațiile în care se află în mișcare sau și în cazurile în care acestea sunt imobile, însă au motorul în funcțiune?

               2)

               Noțiunea „pagube produse de vehicule”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 72/166, se aplică unui tractor agricol staționat pe un drum plat de pământ al unei exploatații agricole, care este folosit, astfel cum se obișnuiește, pentru efectuarea de munci agricole (pulverizarea de erbicid pe o podgorie), având motorul în funcțiune pentru a acționa pompa bidonului care conține erbicidul și care, în aceste circumstanțe, ca urmare a alunecării terenului determinate de următorii factori:

                           —

                           greutatea tractorului,

                           —

                           trepidația provocată de motorul tractorului și de pompa de evacuare a pulverizatorului, cuplată în partea din spate a tractorului,

                           —

                           precipitațiile abundente,

                     s a răsturnat peste patru lucrători care realizau această activitate pe terasele inferioare și a provocat moartea unei lucrătoare care ținea furtunul cu care se efectua pulverizarea?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cele două întrebări preliminare anterioare, această interpretare a noțiunii „pagube produse de vehicule”, prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166, se opune unei legislații naționale (articolul 4 alineatul 4 din Decretul lege nr. 291/2007 din 21 august 2007) care exclude obligația de asigurare prevăzută la articolul 3 alineatul (1) menționat în situațiile în care vehiculele sunt utilizate exclusiv în scopuri agricole sau industriale?

      (1)  Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972, Prima directivă privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 103, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10).


title: Cauza T-69/14: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2014 – UAB „MELT WATER” /OAPI (MELT WATER Original)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/48

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2014 – UAB „MELT WATER”/OAPI (MELT WATER Original)
   (Cauza T-69/14)
   2014/C 112/62
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Research and Production Company „MELT WATER” UAB (Klaipėda, Lituania) (reprezentant: V. Viešūnaitės, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 26 noiembrie 2013 în cauza R 494/2013-5 și obligarea pârâtului, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, să înregistreze cu titlu de marcă comunitară marca „MELT WATER Original” a cărei înregistrare a fost solicitată de reclamantă, Research and Production Company „MELT WATER” UAB (cererea nr. 010 782 068);

               —

               să dispună cu privire la cheltuielile de judecată în favoarea reclamantei, Research and Production Company „MELT WATER” UAB;

               —

               să oblige pârâtul, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, să prezinte dosarul procedurii privind calea de atac referitoare la respectiva cerere de înregistrare a mărcii comunitare (cererea nr. 010 782 068).

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: o marcă figurativă de culoare albastru deschis, conținând elementul verbal „MELT WATER Original” pentru produse din cala 32 – cererea de înregistrare ca marcă comunitară nr. 010782068.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: articolul 7 alineatul (1) litera (c) și articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, precum și jurisprudența instanțelor Uniunii referitoare la acesta.


title: Cauza C-223/11: Acțiune introdusă la 13 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/16

         Acțiune introdusă la 13 mai 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-223/11)
   2011/C 211/30
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Guerra e Andrade și I. Hadjiyiannis, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții de Justiție:

               1.

               Constatarea faptului că:

                           —

                           statul portughez nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prevederilor alineatului (6) coroborat cu alineatele (1) și (2) ale articolului 13 din Directiva 2000/60/CE (1) prin faptul că nu a publicat planurile de gestionare a districtelor hidrografice naționale și internaționale.

                           —

                           statul portughez nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prevederilor articolului 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/60/CE prin faptul că nu a publicat și nu a pus la dispoziția publicului, inclusiv a utilizatorilor, pentru comentarii, proiectele de planuri de gestionare a districtelor hidrografice.

                           —

                           statul portughez nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul prevederilor articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2000/60/CE prin faptul că nu a transmis Comisiei o copie a planurilor de gestionare a districtelor hidrografice.

               2.

               Obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

         Articolul 13 din Directiva 2000/60/CE

   Alineatul (6) coroborat cu alineatele (1) și (2) ale articolului 13 din Directiva 2000/60/CE stabilește că planurile de gestionare a districtului hidrografic, pentru fiecare district hidrografic, național sau internațional, situat în întregime pe teritoriul Uniunii, sunt publicate cel târziu la 22 decembrie 2009.
   Comisia nu a fost informată și nu are cunoștință de publicarea unor astfel de planuri în ceea ce privește Portugalia.

         Articolul 14 din Directiva 2000/60/CE

   Din directivă reiese că participarea publicului este considerată esențială pentru îndeplinirea obiectivelor acesteia.
   Comisia nu a fost informată și nu are cunoștință de publicarea și de punerea la dispoziția publicului, inclusiv a utilizatorilor, pentru comentarii, a niciunui proiect de plan de gestionare a districtelor hidrografice.

         Articolul 15 din Directiva 2000/60/CE

   Statul portughez nu a trimis Comisiei nicio copie a planurilor de gestionare a districtului hidrografic, nici cu privire la districtele hidrografice naționale, nici cu privire la cele internaționale.

      (1)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193).


title: Cauza C-344/12: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor unui stat membru — Ajutoare de stat — Ajutor acordat de Republica Italiană în favoarea Alcoa Trasformazioni — Decizia 2010/460/CE a Comisiei prin care se constată incompatibilitatea acestui ajutor și se dispune recuperarea sa — Neexecutare în termenul stabilit)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/18

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 17 octombrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-344/12) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor unui stat membru - Ajutoare de stat - Ajutor acordat de Republica Italiană în favoarea Alcoa Trasformazioni - Decizia 2010/460/CE a Comisiei prin care se constată incompatibilitatea acestui ajutor și se dispune recuperarea sa - Neexecutare în termenul stabilit)
   2013/C 367/30
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Conte și D. Grespan, agenți)

      Pârât: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de C. Gerardis, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma articolelor 2, 3 și 4 din Decizia C(2009) 8112 final a Comisiei din 19 noiembrie 2009 privind ajutoarele de stat C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) și C 36/B/2006 (ex NN 38/2006) acordate de Republica Italiană în favoarea Alcoa Trasformazioni srl, precum și încălcarea articolului 288 TFUE

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru a recupera de la beneficiar ajutorul de stat declarat ilegal și incompatibil cu piața comună la articolul 1 din Decizia 2010/460/CE a Comisiei din 19 noiembrie 2009 privind ajutoarele de stat C 38/A/04 (ex NN 58/04) și C 36/B/06 (ex NN 38/06) acordate de Italia în favoarea Alcoa Trasformazioni, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 3 din această decizie.

               2.

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza C-239/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas — Republica Lituania) — procedura de control al constituționalității formulată de Julius Sabatauskas și alții (Piața internă de energie electrică — Directiva 2003/54/CE — Articolul 20 — Rețele de transport și de distribuție — Accesul terților — Obligații ale statelor membre — Accesul liber al terților la rețelele de transport și de distribuție a energiei electrice)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 9 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas — Republica Lituania) — procedura de control al constituționalității formulată de Julius Sabatauskas și alții
   (Cauza C-239/07) (1)

   (Piața internă de energie electrică - Directiva 2003/54/CE - Articolul 20 - Rețele de transport și de distribuție - Accesul terților - Obligații ale statelor membre - Accesul liber al terților la rețelele de transport și de distribuție a energiei electrice)
   (2008/C 301/15)
   Limba de procedură: lituaniana
   Instanța de trimitere
   Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas
   Partea din procedura de control al constituționalității principală
   Julius Sabatauskas și alții
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Lietuvos respublikos konstitucinis teismas — Interpretarea articolului 20 din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE — Declarații privind operațiunile de dezafectare și de gestionare a deșeurilor (JO L 176, p. 37) — Compatibilitate cu directiva a unei legislații naționale care nu permite accesul consumatorilor la rețelele de transport de energie electrică decât după refuzul accesului la rețelele de distribuție din partea unui operator al unei rețele de distribuție
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 20 din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE trebuie interpretat în sensul că definește obligațiile statelor membre numai în ceea ce privește accesul, iar nu racordarea terților la rețelele de transport și de distribuție de energie electrică și că nu prevede că sistemul de acces la rețele pe care statele membre sunt obligate să îl pună în aplicare trebuie să permită consumatorului eligibil să aleagă în mod discreționar tipul de rețea la care dorește să se racordeze.

               2)

               Articolul 20 menționat trebuie interpretat de asemenea în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că echipamentele unui consumator eligibil pot fi racordate la o rețea de transport numai dacă operatorul unei rețele de distribuție refuză, în temeiul cerințelor tehnice sau de exploatare impuse, să racordeze la rețeaua sa echipamentele consumatorului eligibil situate în zona de activitate stabilită în licența sa. Cu toate acestea, revine instanței naționale să se asigure că implementarea și aplicarea acestui sistem se fac potrivit unor criterii obiective și nediscriminatorii între utilizatorii rețelelor.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-319/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Tările de Jos) la 3 iulie 2014 – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/39

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Tările de Jos) la 3 iulie 2014 – B&S Global Transit Center BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-319/14)
   2014/C 315/63
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: B&S Global Transit Center BV

      Pârât: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 203 și 204 din CVC (1) coroborate cu articolul 859 (în special punctul 6) din Regulamentul de punere în aplicare a CVC (2), trebuie interpretate în sensul că, atunci când regimul vamal de tranzit extern nu a fost încheiat, însă au fost predate documente care permit să se stabilească dacă bunurile au părăsit teritoriul vamal al Uniunii Europene, faptul că acest regim nu s-a încheiat nu determină nașterea unei datorii vamale datorate unei sustrageri de sub supravegherea vamală în sensul articolului 203 din CVC, ci determină, în principiu, nașterea unei datorii vamale în temeiul articolului 204 din CVC?

               2)

               Articolul 859 punctul 6 din Regulamentul de punere în aplicare a CVC trebuie interpretat că se referă exclusiv la neîndeplinirea obligațiilor (sau a uneia dintre acestea) legate de (re)exportul bunurilor așa cum se stipulează în articolele 182 și 183 din CVC? Sau expresia „fără încheierea formalităților necesare” trebuie interpretată în așa fel încât „formalitățile necesare” să includă și formalitățile care trebuie îndeplinite anterior (re)exportului pentru a încheia regimul vamal sub care sunt plasate bunurile?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea precedentă, articolul 859 prima teză și a treia liniuță din Regulamentul de punere în aplicare a CVC trebuie interpretat în sensul că neîndeplinirea formalităților menționate anterior la a doua întrebare nu se opune ca, într-un caz precum cel în discuție – când, pe baza unor documente se demonstrează că bunurile au părăsit teritoriul vamal al Uniunii Europene, după transportul în interiorul Uniunii – să se poată considera că a fost respectată condiția ca „toate formalitățile necesare pentru reglementarea situației bunurilor [să fie îndeplinite]”

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58).

      (2)  Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3).


title: Cauza T-113/09: Acțiune introdusă la 19 martie 2009 — PromoCell bioscience alive/OAPI (SupplementPack)

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/16

         Acțiune introdusă la 19 martie 2009 — PromoCell bioscience alive/OAPI (SupplementPack)
   (Cauza T-113/09)
   2009/C 129/28
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte (Heidelberg, Germania) (reprezentant: K. Mende, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei pronunțate de Camera a patra de recurs a OAPI la 15 ianuarie 2009 în cauza R 996/2008-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SupplementPack” pentru produse și servicii din clasele 1, 3, 5, 41 și 42 (cerere de înregistrare nr. 5 433 883)

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94, întrucât marca solicitată are caracterul distinctiv necesar, iar disponibilitatea sa nu trebuie păstrată.


title: Cauza C-577/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 21 noiembrie 2011 — DKV Belgium/Association belge des consommateurs test-achats ASBL

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) la 21 noiembrie 2011 — DKV Belgium/Association belge des consommateurs test-achats ASBL
   (Cauza C-577/11)
   2012/C 32/25
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: DKV Belgium

      Pârâtă: Association belge des consommateurs test-achats ASBL

      Întrebarea preliminară

   Articolul 29 [al doilea paragraf] și articolul 39 [alineatul] 3 din Directiva 92/49/CEE (1) și articolul 8 alineatul 3 [al treilea paragraf] din Directiva 73/239/CEE (2), pe de o parte, și articolele 49 și 56 TFUE, pe de altă parte, trebuie să fie interpretate în sensul că interzic statelor membre să prevadă, în cadrul contractelor de asigurări de sănătate care nu au legătură cu activitatea profesională, dispoziții potrivit cărora prima, fransiza și prestația nu pot fi adaptate, la data anuală a primei, decât:

               —

               pe baza indicelui prețurilor de consum;

               —

               pe baza unuia sau mai multor indici specifici, la costurile serviciilor acoperite de contractele de asigurări private de sănătate [denumit „indice medical”] dacă și în măsura în care evoluția acestui sau acestor indici o depășește pe cea a indicelui prețurilor de consum;

               —

               prin intermediul autorizației unei autorități administrative, însărcinată cu controlul societăților de asigurări, sesizate la cererea societății de asigurări interesate, atunci când această autoritate constată că aplicarea tarifului acestei întreprinderi, în pofida adaptărilor calculate pe baza indicilor prevăzuți la alineatele precedente, determină sau riscă să determine pierderi, care îi permit astfel să ia măsuri în vederea echilibrării tarifelor sale, care pot comporta o adaptare a condițiilor de asigurare?

      (1)  Directiva 92/49/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, p. 1, Ediție specială, 6/vol. 2, p. 53).

      (2)  Prima directivă 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (JO L 228, p. 3, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 14).


title: Cauza T-185/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 mai 2009 — Klein Trademark Trust/OAPI — Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CK CREACIONES KENNYA — Marca comunitară figurativă anterioară CK Calvin Klein și mărcile naționale figurative anterioare CK — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Lipsa similitudinii semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 ]

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/36

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 7 mai 2009 — Klein Trademark Trust/OAPI — Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA)
   (Cauza T-185/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CK CREACIONES KENNYA - Marca comunitară figurativă anterioară CK Calvin Klein și mărcile naționale figurative anterioare CK - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Lipsa similitudinii semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94”)
   2009/C 153/69
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Calvin Klein Trademark Trust (Wilmington, Delaware, Statele Unite ale Americii) (reprezentanți: T. Andrade Boué, I. Lehmann Novo și A. Hernández Lehmann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Zafra Marroquineros, SL (Caravaca de la Cruz, Spania) (reprezentant: J. Martín Álvarez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 29 martie 2007 (cauza R 314/2006-2), privind o procedură de opoziție între Calvin Klein Trademark Trust și Zafra Marroquineros, SL.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Calvin Klein Trademark Trust la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-60/12: Acțiune introdusă la 6 februarie 2012 — Western Digital și Western Digital Ireland/Comisia

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/26

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2012 — Western Digital și Western Digital Ireland/Comisia
   (Cauza T-60/12)
   2012/C 98/42
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Statele Unite) și Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Insulele Cayman) (reprezentanți: F. González Díaz, avocat, R. Patel, Solicitor, și P. Stuart, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               Obligarea pârâtei să prezinte chestionarele pe care le-a trimis terților în cursul primei și a celei de a doua faze a investigației sale referitoare la achiziționarea propusă de către Seagate a activității privind hard-diskurile a Samsung Electronics Co. Ltd;

               —

               obligarea pârâtei să acorde acces la dosarul prenotificare și postnotificare a tranzacției Seagate/Samsung, inclusiv, în particular, acces la versiunile neconfidențiale ale întregii corespondențe și ale tuturor proceselor-verbale ale contactelor dintre Seagate, Samsung și Comisie până la data notificării și a tuturor comunicațiilor interne din cadrul Comisiei — în cauzele Seagate/Samsung și Western Digital Ireland/Viviti Technologies — privind prioritatea acordată celor două tranzacții;

               —

               anularea articolelor 2 și 3 din Decizia Comisiei Europene din 23 noiembrie 2011 în cazul COMP/M.6203 — Western Digital Ireland/Viviti Technologies privind o procedură în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 (1) al Consiliului și, în măsura în care este necesar, a articolului 1 din această decizie și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată este viciată prin adoptarea și/sau aplicarea așa-zisei reguli a priorității în măsura în care:

                           —

                           Comisia nu avea competența necesară pentru a adopta o regulă de prioritate bazată pe data notificării;

                           —

                           principiul priorității este ilegal și încalcă principiile generale ale echității și bunei administrări;

                           —

                           Comisia a încălcat încrederea legitimă a reclamantelor că tranzacția urma să fie examinată ca și concentrare „de la 5 la 4”.

                           —

                           prin cererile sale de informații prenotificare disproporționate, care încalcă principiile bunei administrări, echității și nediscriminării, Comisia a lipsit în fapt reclamantele de posibilitatea de a fi prima tranzacție notificată.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe vicierea deciziei atacate de faptul că reclamantele au fost împiedicate să își exercite dreptul la apărare, în măsura în care:

                           —

                           reclamantele nu au avut posibilitatea de a respinge argumente, susțineri și prezumții care fac parte din decizia atacată, dar care nu făceau parte din comunicarea privind obiecțiunile;

                           —

                           reclamantele nu au avut posibilitatea de a analiza datele relevante și informațiile aflate la dispoziția Comisiei.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că în decizia atacată pârâta săvârșește erori de drept și se bazează pe probe care sunt inexacte din punct de vedere material, nu prezintă încredere și sunt incapabile de a susține concluziile care sunt trase din acestea, și care sunt întemeiate pe erori de drept.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă un principiu fundamental al dreptului Uniunii întrucât impune măsuri corective disproporționate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-156/11: Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2012 — Since Hardware (Guangzhou)/Consiliul [ „Dumping — Importuri de mese de călcat originare din China — Inițiere a unei proceduri împotriva unei singure societăți — Statut de întreprindere care funcționează în economia de piață — Termen de trei luni prevăzut la articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Sarcina probei — Determinarea prejudiciului” ]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/21

      Hotărârea Tribunalului din 18 septembrie 2012 — Since Hardware (Guangzhou)/Consiliul
      (Cauza T-156/11) (1)

      (Dumping - Importuri de mese de călcat originare din China - Inițiere a unei proceduri împotriva unei singure societăți - Statut de întreprindere care funcționează în economia de piață - Termen de trei luni prevăzut la articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Sarcina probei - Determinarea prejudiciului)
      (2012/C 331/37)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Canton, China) (reprezentanți: V. Akritidis și Y. Melin, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen, agent, asistat de B. O’Connor, solicitor, și S. Gubel, avocat)

         Interveniente în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Thomas și H. van Vliet, agenți), Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Regatul Unit) și Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Italia) (reprezentanți: G. Berrisch, avocat, și N. Chesaites, barrister)

         Obiectul

      Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1243/2010 al Consiliului din 20 decembrie 2010 de impunere a unei taxe antidumping definitive la importurile de mese de călcat originare din Republica Populară Chineză produse de Since Hardware (Guangzhou) Co. Ltd. (JO L 338, p. 22)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge acțiunea.

                  2.

                  Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Vale Mill (Rochdale) Ltd și de Colombo New Scal SpA.

                  3.

                  Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 120, 16.4.2011.


title: Cauzele F-159/12 și F-161/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 aprilie 2015 – CJ/ECDC (Funcție publică — Agenți contractuali — Contract pe perioadă determinată — Reziliere — Întreruperea legăturii de încredere — Dreptul de a fi ascultat — Încălcare — Cheltuieli de procedură)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/48

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 29 aprilie 2015 – CJ/ECDC
   (Cauzele F-159/12 și F-161/12) (1)

   ((Funcție publică - Agenți contractuali - Contract pe perioadă determinată - Reziliere - Întreruperea legăturii de încredere - Dreptul de a fi ascultat - Încălcare - Cheltuieli de procedură))
   (2015/C 198/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: CJ (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (reprezentanți: inițial R. Trott, agent, A. Duron și D. Waelbroeck, avocați, ulterior J. Mannheim și A. Daume, agenți, A. Duron și D. Waelbroeck, avocați)

      Obiectul cauzei F-159/12

   Cerere de anulare a deciziei de reziliere a contractului reclamantului, de reintegrare a acestuia în funcție și de plată a diferenței dintre remunerația pe care ar fi putut continua să o primească și indemnizația pe care o primește, majorată cu o dobândă

      Obiectul cauzei F-161/12

   Cerere de plată a unor despăgubiri pentru prejudiciul moral cauzat reclamantului ca urmare a concedierii sale

      Dispozitivul hotărârii

               1)

               Anulează decizia din 24 februarie 2012 a directorului Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor privind rezilierea contractului de agent contractual al lui CJ.

               2)

               Respinge în rest acțiunea în cauza F-159/12.

               3)

               Respinge acțiunea în cauza F-161/12.

               4)

               În cauza F-159/12, fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               În cauza F-161/12, CJ suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor.

               6)

               În cauza F-159/12, CJ este obligat la plata către Tribunal a sumei de 2  000 de euro pentru rambursarea unei părți din cheltuielile evitabile pe care acesta din urmă a trebuit să le efectueze.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013, p. 26 și JO C 55, 23.2.2013, p. 27.


title: Cauza C-135/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte di Appello di Torino (Italia) la 15 martie 2010 — SCF Consorzio Fonografici/Marco Del Corso

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte di Appello di Torino (Italia) la 15 martie 2010 — SCF Consorzio Fonografici/Marco Del Corso
   (Cauza C-135/10)
   2010/C 134/42
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte d’appello di Torino

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: SCF Consorzio Fonografici

      Pârât: Marco Del Corso

      Întrebările preliminare

               1.

               Convenția de la Roma din 21 octombrie 1961 privind drepturile conexe, Acordul TRIPS (Acordul privind aspectele legate de comerț ale drepturilor de proprietate intelectuală) și Tratatul OMPI (Organizația Mondială a Proprietății Intelectuale) privind interpretările sau execuțiile și fonogramele (WPPT) sunt de imediată aplicare în ordinea juridică comunitară?

               2.

               Aceste instrumente de drept internațional sunt de asemenea imediat obligatorii în raporturile dintre particulari?

               3.

               Noțiunile „comunicare către public” cuprinse în instrumentele de drept internațional convențional coincid cu cele cuprinse în Directivele 92/100/CE (1) și 2001/29/CE (2) și, în cazul unui răspuns negativ la această întrebare, care text trebuie să prevaleze?

               4.

               Difuzarea gratuită de fonograme realizate într-un cabinet stomatologic, în cadrul exercitării economice a unei profesii liberale, în avantajul clientelei care beneficiază de aceasta independent de voința sa constituie o „comunicare către public” sau o „punere la dispoziția publicului” în sensul articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2001/29/CE?

               5.

               O astfel de activitate de difuzare dă dreptul la perceperea unei remunerații pentru producătorii de fonograme?

      (1)  JO L 346, p. 61, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 120.

      (2)  JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230.


title: Cauza F-28/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Kipp/Oficiul European de Poliție (Europol) (Funcție publică — Personal al Europol — Nereînnoirea unui contract — Contract cu durată nedeterminată — Articolul 6 din Statutul personalului Europol — Principiul respectării dreptului la apărare)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/67

      Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 29 iunie 2010 — Kipp/Oficiul European de Poliție (Europol)
      (Cauza F-28/09) (1)

      (Funcție publică - Personal al Europol - Nereînnoirea unui contract - Contract cu durată nedeterminată - Articolul 6 din Statutul personalului Europol - Principiul respectării dreptului la apărare)
      (2010/C 288/125)
      Limba de procedură: olandeza

         Părțile

         Reclamant: Michael Kipp (Haga, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. de Casparis, avocat, iar ulterior de W. J. Dammingh și N. D. Dane, avocați)

         Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol) (reprezentanți: D. Neumann și D. El Khoury, agenți, asistați de B. Wägenbaur și R. Van der Hout, avocați)

         Obiectul

      Anularea deciziei din 12 iunie 2008 prin care reclamantul este informat în legătură cu imposibilitatea de a i se oferi un post permanent, precum și a deciziei din 7 ianuarie 2009 de respingere a reclamației introduse împotriva primei decizii.

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează decizia din 12 iunie 2008 prin care Oficiul European de Poliție (Europol) a refuzat să acorde domnului Kipp un contract cu durată nedeterminată.

                  2.

                  Obligă Europol la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 167, 18.7.2009, p. 25.


title: Cauza C-279/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale del Riesame di Verbania (Italia) la 4 iunie 2010 — Procedură penală împotriva Matteo Minesi

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/31

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale del Riesame di Verbania (Italia) la 4 iunie 2010 — Procedură penală împotriva Matteo Minesi
   (Cauza C-279/10)
   ()
   2010/C 209/44
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale del Riesame di Verbania

      Partea din acțiunea principală

   Matteo Minesi

      Întrebarea preliminară

   Ce interpretare trebuie dată articolelor 43 CE și 49 CE privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor în sectorul pariurilor privind evenimentele sportive, pentru a se determina dacă prevederile citate din tratat permit sau nu permit ca o reglementare națională să instituie un regim de monopol în favoarea statului și un sistem de concesiuni și de autorizații care, în cadrul unui anumit număr de concesiuni, prevede: (a) existența unei tendințe generale de protecție a titularilor concesiunilor acordate într-o perioadă anterioară pe baza unei proceduri care a exclus în mod nelegitim o parte dintre operatori; (b) o formă de garantare a menținerii de fapt a pozițiilor comerciale dobândite la finele unei proceduri care a exclus în mod nelegitim o parte dintre operatori (de exemplu interdicția instalării de către noii concesionari de ghișee la o distanță mai mică față de ghișeele deja existente decât distanța indicată); (c) introducerea unor cauze de decădere din dreptul de concesiune și de plată a unor garanții de valoare foarte ridicată, printre care ipoteza în care concesionarul desfășoară direct sau indirect o activitate transfrontalieră de jocuri de noroc asimilabilă celei care face obiectul concesiunii?


title: Cauza T-236/14: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2014 – Kronotex şi alţii/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/15

         Acțiune introdusă la 16 aprilie 2014 – Kronotex şi alţii/Comisia
   (Cauza T-236/14)
   2014/C 223/20
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Germania), Kronoply GmbH (Heiligengrabe) şi K Face GmbH (Heiligengrabe) (reprezentanţi: H. Janssen şi G. Engel, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamantele susțin că decizia atacată este contrară articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât suprataxa EEG prevăzută în Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, denumită în continuare „EEG”) și regimul specific de compensare nu ar constitui o acordare de resurse de stat sau de resurse controlate de stat. Ansamblul faptelor pertinente pentru calificarea acestor măsuri ar fi fost stabilite în procedura precontencioasă dintre Comisie și Republica Federală Germania. Reclamantele consideră că nu mai exista nicio îndoială pe care Comisia ar fi trebuit să o clarifice într-o procedură în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 4 alineatul 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) .

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 108 alineatul (1) TFUE și a principiului securității juridice

                           —

                           Reclamantele susțin în această privință că Comisia nu a respectat articolul 108 alineatul (1) TFUE și principiul securității juridice, întrucât a aplicat procedura pentru ajutoare noi în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 în locul procedurii pentru ajutoare existente în temeiul articolului 17 și următoarelor din Regulamentul nr. 659/1999, pentru a verifica evaluarea sa preliminară cu privire la calificarea EEG drept ajutor. În această privință, ele susțin în special că, prin Decizia din 22 mai 2002, Comisia nu a calificat EEG 2000 ca ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, pentru că nu exista niciun transfer de resurse de stat. Modificările aduse EEG 2000 prin EEG 2012 nu ar fi substanțiale în raport cu Decizia Comisiei din 22 mai 2002. Comisia ar fi putut așadar să invoce o modificare de interpretare juridică în cadrul unei proceduri în temeiul articolului 108 alineatul (1) TFUE, fără a afecta reclamantele.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale și a principiului dreptului de a fi ascultat

                           —

                           În plus, reclamantele invocă faptul că pârâta a adoptat decizia atacată fără a oferi în prealabil părților posibilitatea de a prezenta observații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1. Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/3

         Depunerea jurământului de către noii membri ai Tribunalului de Primă Instanță
   (2007/C 69/05)
   Numiți judecători la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene prin decizia reprezentanților guvernelor statelor membre ale Comunităților Europene din 1 ianuarie 2007 (1), pentru perioada 1 ianuarie 2007-31 august 2007 și, respectiv, 1 ianuarie 2007-31 august 2010, dl Chipev și dl Ciucă au depus jurământul în fața Curții la data de 12 ianuarie 2007.

      (1)  JO L 1, 4.1.2007, p. 19.


title: Cauza T-150/10: Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2011 — Telefónica O2 Germany/OAPI — Loopia (LOOPIA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LOOPIA — Mărcile comunitare verbale anterioare LOOP și LOOPY — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               12.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/19

         Hotărârea Tribunalului din 29 septembrie 2011 — Telefónica O2 Germany/OAPI — Loopia (LOOPIA)
   (Cauza T-150/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale LOOPIA - Mărcile comunitare verbale anterioare LOOP și LOOPY - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 331/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (München, Germania) (reprezentanți: A. Fottner și M. Müller, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: R. Pethke, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Loopia AB (Västerås, Suedia) (reprezentanți: P. Håkon-Schmidt și N. Ringen, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 12 ianuarie 2010 (cauza R 1812/2008-1), referitoare la o procedură de opoziție între Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG și Loopia AB.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 12 ianuarie 2010 (cauza R 1812/2008-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG.

               3.

               OAPI suportă cheltuielile necesare efectuate de Telefónica O2 Germany aferente procedurii în fața Camerei întâi de recurs a OAPI.

               4.

               Loopia AB suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-161/07: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 43 CE — Reglementare națională care stabilește condițiile de înmatriculare a societăților comerciale la cererea resortisanților din noile state membre — Procedura de certificare a calității de lucrător independent)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-161/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 43 CE - Reglementare națională care stabilește condițiile de înmatriculare a societăților comerciale la cererea resortisanților din noile state membre - Procedura de certificare a calității de lucrător independent)
   (2009/C 44/14)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Traversa și G.Braun, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantei: Republica Lituania (reprezentant: D. Kriaučiūnas, agent)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentanți: C. Pesendorfer și M. Winkler, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 43 CE — Reglementare națională care stabilește condițiile de înregistrare a întreprinderilor deținute de cetățeni ai statelor terțe, care se aplică și cetățenilor cehi, estoni, letoni, lituanieni, maghiari, polonezi, sloveni și slovaci — Obligația, prevăzută pentru toți asociații societăților de persoane și pentru asociații minoritari ai societăților cu răspundere limitată care furnizează prestații ce caracterizează un raport de muncă, de a respecta o procedură specială ce urmărește constatarea independenței solicitantului, în cursul căreia acesta din urmă trebuie să facă dovada influenței sale în procesul decizional în cadrul întreprinderii pe care dorește să o înregistreze în statul membru.
   Dispozitivul

               1)

               Prin impunerea, în vederea înmatriculării societăților în registrul comerțului la cererea resortisanților din statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004, cu excepția Republicii Cipru și a Republicii Malta, care sunt asociați ai unei societăți de persoane sau asociați minoritari ai unei societăți cu răspundere limitată, a certificării calității acestora de lucrători independenți de către Arbeitsmarktservice sau a prezentării unei scutiri de permis de muncă, Republica Austria nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE.

               2)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza T-409/12: Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2016 – Mitsubishi Electric/Comisia („Concurență — Înțelegeri — Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz — Decizie adoptată în urma anulării în parte a deciziei inițiale de către Tribunal — Amenzi — Obligația de motivare — Principiul bunei administrări — Dreptul la apărare — Egalitate de tratament — Proporționalitate — Eroare de apreciere — Cuantum de plecare — Gradul de contribuție la încălcare — Coeficient de descurajare”)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/13

         Hotărârea Tribunalului din 19 ianuarie 2016 – Mitsubishi Electric/Comisia
   (Cauza T-409/12) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz - Decizie adoptată în urma anulării în parte a deciziei inițiale de către Tribunal - Amenzi - Obligația de motivare - Principiul bunei administrări - Dreptul la apărare - Egalitate de tratament - Proporționalitate - Eroare de apreciere - Cuantum de plecare - Gradul de contribuție la încălcare - Coeficient de descurajare”))
   (2016/C 078/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Mitsubishi Electric Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanţi: R. Denton, J. Vyavaharkar, R. Browne, L. Philippou, M. Roald şi J. Robinson, Solicitors şi K. Haegeman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: N. Khan şi P. Van Nuffel, agenţi)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2012) 4381 a Comisiei din 27 iunie 2012 de modificare a Deciziei C(2006) 6762 final din 24 ianuarie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (devenit articolul 101 TFUE) și a articolului 53 din Acordul privind SEE în măsura în care Mitsubishi Electric Corp. și Toshiba Corp. erau destinatare ale acesteia (cazul COMP/39.966 – Instalații de comutație cu izolație în gaz – Amenzi), în măsura în care aceasta vizează reclamanta și, cu titlu subsidiar, o cerere de modificare a articolului 1 din aceeași decizie în vederea anulării sau, în caz contrar, a reducerii cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Mitsubishi Electric Corp. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012.


title: Cauza T-197/15 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 mai 2015 – Costa/Parlamentul („Măsuri provizorii — Fost membru al Parlamentului European — Titularul unei pensii pentru limită de vârstă de membru al Parlamentului — Beneficiarul unei indemnizații primite în calitate de președinte al unei autorități portuare — Norma privind interzicerea cumulului — Recuperarea pensiei primite — Notă de debit — Cerere de suspendare a executării — Încălcarea unor cerințe de formă — Inadmisibilitate)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/22

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 19 mai 2015 – Costa/Parlamentul
   (Cauza T-197/15 R)
   ((„Măsuri provizorii - Fost membru al Parlamentului European - Titularul unei pensii pentru limită de vârstă de membru al Parlamentului - Beneficiarul unei indemnizații primite în calitate de președinte al unei autorități portuare - Norma privind interzicerea cumulului - Recuperarea pensiei primite - Notă de debit - Cerere de suspendare a executării - Încălcarea unor cerințe de formă - Inadmisibilitate))
   (2015/C 221/31)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Paolo Costa (Veneția, Italia) (reprezentanţi: G. Orsoni şi M. Romeo, avocaţi)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr şi G. Corstens, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării notei de debit nr. 2015 239 (referința 303074) a Parlamentului European din 23 februarie 2015 prin care i se solicită reclamantului plata sumei de 49  770,42 euro cel mai târziu la 31 martie 2015

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-355/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Nintendo Co. Ltd și alții/PC Box Srl, 9Net Srl (Directiva 2001/29/CE — Drept de autor și drepturi conexe în societatea informațională — Noțiunea „măsuri tehnice” — Dispozitiv de protecție — Aparat și produse complementare protejate — Dispozitive, produse sau componente complementare similare provenind de la alte întreprinderi — Excluderea oricărei interoperabilități între acestea — Conținutul acestor măsuri tehnice — Relevanță)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 23 ianuarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Milano — Italia) — Nintendo Co. Ltd și alții/PC Box Srl, 9Net Srl
   (Cauza C-355/12) (1)

   (Directiva 2001/29/CE - Drept de autor și drepturi conexe în societatea informațională - Noțiunea „măsuri tehnice” - Dispozitiv de protecție - Aparat și produse complementare protejate - Dispozitive, produse sau componente complementare similare provenind de la alte întreprinderi - Excluderea oricărei interoperabilități între acestea - Conținutul acestor măsuri tehnice - Relevanță)
   2014/C 93/12
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Milano

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

      Pârâte: PC Box Srl, 9Net Srl

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale ordinario di Milano — Interpretarea articolului 6 din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230, rectificare în limba română în JO 2008 L 314, p. 16) coroborat cu considerentul (48) al aceleiași directive — Noțiunea „măsuri tehnice” — Dispozitiv de protecție care exclude orice interoperabilitate între, pe de o parte, aparat și produsele complementare protejate și, pe de altă parte, aparate și produse complementare similare care nu provin de la întreprinderea producătoare sau de la întreprinderile autorizate de aceasta — Relevanța destinației atribuite acestor măsuri tehnice de către întreprinderea producătoare

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretată în sensul că noțiunea „măsură tehnică eficientă”, potrivit articolului 6 alineatul (3) din această directivă, poate să includă măsuri tehnice care constau în principal în a echipa cu un dispozitiv de recunoaștere nu numai suportul care conține opera protejată, precum jocul video, în vederea protecției sale împotriva actelor neautorizate de titularul unui drept de autor, ci și aparatele portabile sau consolele destinate să asigure accesul la aceste jocuri și utilizarea lor.

               2.

               Revine instanței naționale sarcina de a verifica dacă alte măsuri sau dispozitive neinstalate pe console ar fi putut produce mai puține interferențe cu activitățile terților sau mai puține limitări ale acestor activități, asigurând în același timp o protecție comparabilă a drepturilor titularului. În acest scop, este relevant să se țină seama în special de costurile referitoare la diferite tipuri de măsuri tehnice, de aspectele tehnice și practice ale punerii lor în aplicare, precum și de comparația eficienței acestor diferite tipuri de măsuri tehnice în ceea ce privește protecția drepturilor titularului, nefiind necesar totuși ca această eficiență să fie absolută. Revine de asemenea instanței menționate sarcina de a examina scopul dispozitivelor, al produselor sau al componentelor susceptibile să eludeze respectivele măsuri tehnice. În această privință, dovada privind utilizarea efectivă a acestora de către terți va fi, în funcție de împrejurările cauzei, deosebit de relevantă. Instanța națională poate în special să examineze frecvența cu care aceste dispozitive, produse sau componente sunt utilizate în fapt cu nerespectarea dreptului de autor, precum și frecvența cu care sunt utilizate în scopuri care nu încalcă dreptul menționat.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza C-267/06: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerisches Verwaltungsgericht München — Germania) — Tadao Maruko/Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Directiva 2000/78/CE — Prestații în favoarea urmașilor prevăzute de un sistem obligatoriu de asigurare profesională — Noțiunea remunerație — Refuzul acordării pentru motivul lipsei căsătoriei — Parteneri de același sex — Discriminare bazată pe orientarea sexuală)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 1 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bayerisches Verwaltungsgericht München — Germania) — Tadao Maruko/Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen
   (Cauza C-267/06) (1)

   (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Directiva 2000/78/CE - Prestații în favoarea urmașilor prevăzute de un sistem obligatoriu de asigurare profesională - Noțiunea „remunerație’ - Refuzul acordării pentru motivul lipsei căsătoriei - Parteneri de același sex - Discriminare bazată pe orientarea sexuală)
   (2008/C 128/09)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bayerisches Verwaltungsgericht München
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Tadao Maruko

      Pârâtă: Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bayerisches Verwaltungsgericht München — Interpretarea articolului 1, a articolului 2 alineatul (2) litera (a) și a articolului 3 alineatul (1) litera (c) și alineatul (3) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Noțiunea de remunerație — Excluderea unui partener înregistrat de la dreptul la o pensie de urmaș
   Dispozitivul

               1)

               O pensie de urmaș acordată în cadrul unui sistem de asigurare profesională precum cel administrat de Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen intră în domeniul de aplicare al Directivei 2000/78 a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă.

               2)

               Dispozițiile coroborate ale articolelor 1 și 2 din Directiva 2000/78 se opun unei reglementări precum cea în cauză în acțiunea principală, în temeiul căreia, după decesul partenerului de viață, partenerul supraviețuitor nu dobândește o pensie de urmaș echivalentă celei acordate unui soț supraviețuitor, cu toate că, în dreptul național, uniunea consensuală ar plasa persoanele de același sex într-o situație asemănătoare cu aceea a soților în ceea ce privește pensia de urmaș menționată. Instanței de trimitere îi revine sarcina de a verifica dacă un partener de viață supraviețuitor se află într-o situație asemănătoare cu aceea a unui soț beneficiar al pensiei de urmaș prevăzute de sistemul de asigurare profesională administrat de Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-31/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof la 20 ianuarie 2011 — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/6

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesfinanzhof la 20 ianuarie 2011 — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven
   (Cauza C-31/11)
   2011/C 113/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Marianne Scheunemann

      Pârâtă: Finanzamt Bremerhaven

      Întrebarea preliminară

   Articolul 56 alineatul (1) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, coroborat cu articolul 58 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru care prevede că, în vederea calculării impozitului pe succesiune asupra unei mase succesorale, pentru participațiile deținute — ca parte a patrimoniului privat — în calitate de asociat unic al unei societăți de capital cu sediul și cu organele de conducere aflate în Canada se ia în considerare întreaga valoare, în timp ce la dobândirea unor astfel de participații într-o societate de capital cu sediul sau cu organele de conducere pe teritoriul național se acordă o deducere fiscală pentru anumite bunuri transmise, fiind luat în considerare doar un procent de 65 din valoarea restantă?


title: Cauza T-466/09: Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2009 — Comercial Losan/OAPI — McDonald's International Property (Mc. Baby)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/60

         Acțiune introdusă la 23 noiembrie 2009 — Comercial Losan/OAPI — McDonald's International Property (Mc. Baby)
   (Cauza T-466/09)
   2010/C 24/106
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comercial Losan, SLU (Zaragoza, Spania) (reprezentant: A. Vela Ballesteros, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: McDonald's International Property Co. Ltd (Delaware, Statele Unite)

      Concluziile reclamantei

               —

               admiterea acțiunii introduse împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 septembrie 2009 în cauza R 1706/2008-1, Mc Baby/Mc Kids, privind procedura de opoziție nr. 1049362 (cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 4 741 393), procedând la înregistrarea mărcii comunitare solicitate și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține elementul verbal „Mc. Baby” (cererea de înregistrare nr. 4 741 393) pentru produse și servicii care fac parte din clasele 25, 35 și 39.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: McDonald's International Property Co. Ltd

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară care conține elementul verbal „McKids” (marca nr. 3 207 354) pentru produse care fac parte din clasele 16, 25 și 28; marca verbală comunitară „McDONALD’S” (marca nr. 62 497) pentru produse și servicii care fac parte din clasele 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 și 42; și marca figurativă comunitară care conține elementul verbal „McDONALD’S” (marca nr. 62 521) pentru produse și servicii care fac parte din clasele 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 și 42.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: admite recursul în parte.

      Motivele invocate: interpretarea și aplicarea incorecte ale articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, înlocuit prin Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-174/12: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Alfred Hirmann/Immofinanz AG (Trimitere preliminară — Dreptul societăților comerciale — A doua directivă 77/91/CEE — Răspunderea unei societăți pe acțiuni pentru încălcarea obligațiilor sale în materie de publicitate — Inexactitatea informațiilor conținute într-un prospect de emisiune — Întinderea răspunderii — Reglementare a unui stat membru care prevede restituirea prețului plătit de cumpărător pentru achiziționarea acțiunilor)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/9

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 19 decembrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Handelsgericht Wien — Austria) — Alfred Hirmann/Immofinanz AG
   (Cauza C-174/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Dreptul societăților comerciale - A doua directivă 77/91/CEE - Răspunderea unei societăți pe acțiuni pentru încălcarea obligațiilor sale în materie de publicitate - Inexactitatea informațiilor conținute într-un prospect de emisiune - Întinderea răspunderii - Reglementare a unui stat membru care prevede restituirea prețului plătit de cumpărător pentru achiziționarea acțiunilor)
   2014/C 52/13
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Handelsgericht Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alfred Hirmann

      Pârâtă: Immofinanz AG

      Cu participarea: Aviso Zeta AG

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Handelsgericht Wien — Interpretarea articolelor 12, 15, 16, 18, 19 și 42 din A doua Directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora (JO 1977, L 26, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 8), cu modificările ulterioare, a articolelor 6 și 25 din Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 345, p. 64, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 23), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/11/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2008 (JO L 76, p. 37), a articolelor 12 și 13 din Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului 48 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților (JO L 258, p. 11), a articolelor 7, 17 și 28 din Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 390, p. 38, Ediție specială, 06/vol. 7, p. 172), precum și a articolului 14 din Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (JO L 96, p. 16, Ediție specială, 06/vol. 5, p. 210) — Răspunderea unei societăți pe acțiuni pentru încălcarea obligațiilor sale în materie de publicitate — Inexactitatea informațiilor conținute într-un prospect de subscriere — Reglementarea unui stat membru care prevede într-un astfel de caz restituirea prețului plătit de cumpărător pentru acțiunile subscrise — Situație în care acțiunile menționate au fost achiziționate pe piața secundară, pe baza prospectului de subscriere

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 12, 15, 16, 18, 19 și 42 din A doua Directivă 77/91/CEE a Consiliului din 13 decembrie 1976 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului [48 al doilea paragraf CE], pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/101/CEE a Consiliului din 23 noiembrie 1992, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, în cadrul transpunerii directivelor

                           —

                           2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE;

                           —

                           2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată și de modificare a Directivei 2001/34/CE și

                           —

                           2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață),

                     pe de o parte, prevede răspunderea unei societăți pe acțiuni, în calitate de emitentă, față de un cumpărător de acțiuni ale aceleiași societăți ca urmare a încălcării obligațiilor de informare prevăzute de aceste din urmă directive și, pe de altă parte, impune, în temeiul acestei răspunderi, obligația societății în cauză de a răscumpăra acțiunile și de a restitui cumpărătorului suma care corespunde prețului de achiziție a acțiunilor.

               2.

               Articolele 12 și 13 din Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în înțelesul articolului [48 al doilea paragraf CE], pentru protejarea intereselor asociaților sau terților trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care, în împrejurări precum cele din cauza principală, prevede anularea cu efect retroactiv a contractului de achiziționare de acțiuni.

               3.

               Articolele 12, 15, 16, 18, 19 și 42 din A doua directivă 77/91, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/101, precum și articolele 12 și 13 din Directiva 2009/101 trebuie interpretate în sensul că răspunderea instituită de reglementarea națională în discuție în litigiul principal nu este în mod necesar limitată la valoarea acțiunilor la data formulării solicitării, calculată la cursul acestora dacă societatea este cotată la bursă.

      (1)  JO C 151, 26.5.2012.


title: Hotărârea Curții din 22 iulie 2013 în cauza E-15/12 – Jan Anfinn Wahl/statul islandez (Articolul 3 din Acordul privind SEE – Articolul 7 din Acordul privind SEE – Forma și metoda de punere în aplicare a directivelor – Directiva 2004/38/CE – Libera circulație a resortisanților SEE – Restricții privind dreptul de intrare – Garanții procedurale)

text:
               24.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/6

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 22 iulie 2013
   în cauza E-15/12
   Jan Anfinn Wahl/statul islandez
   (Articolul 3 din Acordul privind SEE – Articolul 7 din Acordul privind SEE – Forma și metoda de punere în aplicare a directivelor – Directiva 2004/38/CE – Libera circulație a resortisanților SEE – Restricții privind dreptul de intrare – Garanții procedurale)
   2013/C 309/06
   în cauza E-15/12 Jan Anfinn Wahl/statul islandez – CERERE înaintată la tribunalul din Hæstiréttur Íslands (Curtea Supremă din Islanda), în temeiul articolului 34 din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție referitoare la interpretarea articolului 27 din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 22 iulie 2013, hotărârea a cărei parte dispozitivă prevede următoarele:

               1.

               în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, un stat SEE/AELS are posibilitatea de a alege forma și metoda de punere în aplicare a unui act care corespunde Directivei 2004/38/CE în ordinea juridică a acestuia. În funcție de contextul juridic, punerea în aplicare a directivei nu presupune în mod necesar o acțiune legislativă, atâta timp cât aceasta este pusă în aplicare cu forță juridică obligatorie incontestabilă și cu specificitatea, precizia și claritatea necesare pentru îndeplinirea cerințelor de securitate juridică;

               2.

               un stat SEE își poate întemeia o decizie pe articolul 27 din directiva mai sus menționată pentru a nu acorda dreptul de intrare pe teritoriul său unei persoane din alt stat SEE din motive de ordine publică și/sau siguranță publică, însă numai după evaluarea pericolului pe care aceasta îl reprezintă, în care se stabilește rolul persoanei în cauză în aderarea unui nou membru la o organizație din care aceasta face parte și se constată că organizația este asociată cu criminalitatea organizată și că, acolo unde o asemenea organizație a reușit să își stabilească sediul, acest lucru a atras după sine creșterea criminalității organizate. În plus, este necesar ca evaluarea să se bazeze exclusiv pe conduita persoanei în cauză. În plus, această conduită trebuie să constituie o amenințare reală, actuală și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății, iar restricționarea dreptului de intrare trebuie să respecte principiul proporționalității. Având în vedere elementele de fapt și de drept pertinente, este de competența instanței naționale să stabilească dacă aceste cerințe sunt îndeplinite;

               3.

               un stat SEE nu poate fi obligat să declare drept ilegale o organizație și apartenența la aceasta înainte de a interzice intrarea pe teritoriul său unei persoane din alt stat SEE care face parte dintr-o astfel de organizație, în sensul articolului 27 din directivă, dacă declararea acestui fapt nu este considerată oportună în acel caz. Cu toate acestea, statul SEE trebuie să își fi definit, în mod clar, poziția în ceea ce privește activitățile acelei organizații și, în cazul în care a considerat că activitățile acesteia reprezintă un pericol pentru ordinea publică și/sau siguranța publică, trebuie să fi luat măsuri administrative pentru a combate activitățile respective;

               4.

               pentru a putea invoca o amenințare la adresa ordinii publice și/sau a siguranței publice în temeiul articolului 27 alineatul (1) din directivă, nu este suficient ca un stat SEE să fi stabilit ca fiind pasibil de pedeapsă un comportament care constă în asocierea cu o altă persoană în scopul comiterii unei fapte care face parte din activitățile unei organizații criminale;

               5.

               autoritățile administrative naționale trebuie să se asigure că dispun de dovezi suficiente pentru a stabili, în temeiul articolului 27 alineatul (2) din directivă, că persoana în cauză a fost susceptibilă de a avea un comportament de natură să reprezinte o amenințare reală, actuală și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății. Este de competența instanței naționale să stabilească, în conformitate cu principiile echivalenței și eficacității, dacă acesta a fost cazul.


title: Cauza T-525/08: Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Poste Italiane/Comisia ( „Ajutoare de stat — Remunerarea fondurilor provenite din conturile curente poștale și care sunt plasate la Trezoreria de stat italiană — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj” )

text:
               26.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/16

         Hotărârea Tribunalului din 13 septembrie 2013 — Poste Italiane/Comisia
   (Cauza T-525/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Remunerarea fondurilor provenite din conturile curente poștale și care sunt plasate la Trezoreria de stat italiană - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care se dispune recuperarea acestuia - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj)
   2013/C 313/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Poste Italiane SpA (reprezentanți: A. Fratini, A. Sandulli și F. Filpo, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Cattabriga și D. Grespan, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2009/178/CE a Comisiei din 16 iulie 2008 privind ajutorul de stat C 42/06 (ex NN 52/06) acordat de Italia pentru remunerarea conturilor curente ale Poste Italiane la Trezoreria de stat (JO 2009, L 64, p. 4)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia 2009/178/CE a Comisiei din 16 iulie 2008 privind ajutorul de stat C 42/06 (ex NN 52/06) acordat de Italia pentru remunerarea conturilor curente ale Poste Italiane la Trezoreria de stat.

               2.

               Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată ale Poste Italiane.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza F-125/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 29 septembrie 2009 — Hau/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2006 — Neînscriere pe lista funcționarilor promovați — Examinare comparativă a meritelor — Prag de referință — Neluarea în considerare a calității de promovabil)

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/73

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice din 29 septembrie 2009 — Hau/Parlamentul European
   (Cauza F-125/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2006 - Neînscriere pe lista funcționarilor promovați - Examinare comparativă a meritelor - Prag de referință - Neluarea în considerare a calității de promovabil)
   2010/C 24/133
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Armin Hau (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: K. Zejdová et S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei AIPN de a nu îl promova pe reclamant la gradul B*7 în cadrul exercițiului de promovare 2006 și, pe de altă parte, obligarea AIPN să furnizeze documente privind examinarea comparativă a meritelor pentru această promovare

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia Parlamentului European, publicată la 21 noiembrie 2006, de a nu îl include pe domnul Hau pe lista funcționarilor promovați de la gradul B*6 la gradul B*7 în cadrul exercițiului de promovare 2006.

               2.

               Obligă Parlamentul European la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008, p. 37.


title: Cauza T-1/17: Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2017 – La Mafia Franchises/EUIPO – Italia (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/45

         Acțiune introdusă la 2 ianuarie 2017 – La Mafia Franchises/EUIPO – Italia (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)
   (Cauza T-1/17)
   (2017/C 053/55)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: La Mafia Franchises, SL (Zaragoza, Spania) (reprezentant: I. Sempere Massa, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Republica Italiană

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „La Mafia SE SIENTA A LA MESA” – marca Uniunii Europene nr. 5 510 921

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27 octombrie 2016 în cauza R 803/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               constatarea validității mărcii Uniunii Europene atacate nr. 5 510 921„La Mafia SE SIENTA A LA MESA”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 52 alin. (1) lit. (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alin. (1) litera (f) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-451/10: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Fuchshuber Agrarhandel/Comisia

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/46

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2010 — Fuchshuber Agrarhandel/Comisia
   (Cauza T-451/10)
   ()
   2010/C 317/81
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Austria) (reprezentant: G. Lehner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               dispunerea organizării unei proceduri orale;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene să plătească reclamantei în termen de 14 zile suma de 2 623 282,31 euro, majorată cu o dobândă de 6 % pe an la suma de 1 641 372,50 euro, începând cu 24 septembrie 2007, și cu o dobândă de 6 % pe an la suma de 981 909,81 euro, începând cu 16 octombrie 2007;

               —

               declararea obligației Comisiei de a despăgubi pe reclamantă pentru orice prejudiciu suplimentar în legătură cu atribuirea, la 3 septembrie 2007, a codului poștal KUK459 și cu atribuirea, la 17 septembrie 2007, a codului poștal KUK465;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, în termen de 14 zile, către reprezentantul reclamantei.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită repararea prejudiciului pretins suferit ca urmare a faptului că ar fi lipsit din depozite anumite cantități de porumb, cumpărate în 2007 în cadrul a două licitații, ce făceau parte din stocurile deținute de agenția de intervenție din Ungaria.
   În susținerea acțiunii, reclamanta susține că, printre altele, Comisia nu și-a exercitat atribuțiile de control asupra organismului plătitor din Ungaria și nici nu a solicitat respectarea obligațiilor de către acest organism. De asemenea, aceasta susține că nu ar fi suferit un prejudiciu în cazul în care Comisia ar fi stabilit, atât în drept, cât și în fapt, condiții și mecanisme de control mai stricte și mai precise cu privire la capacitatea și la fiabilitatea depozitelor, cu privire la capacitatea locurilor de depozitare, precum și cu privire la datele referitoare la stocuri, la identificarea și la depozitarea produsului ce face obiectul intervenției.


title: Cauza T-325/11: Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2012 — Amador López/OAPI (AUTOCOACHING) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AUTOCOACHING — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/12

         Hotărârea Tribunalului din 10 mai 2012 — Amador López/OAPI (AUTOCOACHING)
   (Cauza T-325/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AUTOCOACHING - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 184/21
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Pedro Germán Amador López (Barcelona, Spania) (reprezentant: A. Falcón Morales, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 23 mai 2011 (cauza R 1665/2010-2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal AUTOCOACHING ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Îl obligă pe Pedro Germán Amador López la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.