title: Cauza C-141/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2009/147/CE — Conservarea păsărilor sălbatice — Ariile de protecție specială Kaliakra și Belite skali — Directiva 92/43/CEE — Protecția habitatelor naturale și a speciilor care se găsesc în stare sălbatică — Situl de importanță comunitară Kompleks Kaliakra — Directiva 2011/92/UE — Evaluare a efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Aplicabilitate ratione temporis a regimului de protecție — Degradare a habitatelor naturale ale speciilor și perturbare a speciilor — Energie eoliană — Turism)

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/4

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 14 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-141/14) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2009/147/CE - Conservarea păsărilor sălbatice - Ariile de protecție specială Kaliakra și Belite skali - Directiva 92/43/CEE - Protecția habitatelor naturale și a speciilor care se găsesc în stare sălbatică - Situl de importanță comunitară Kompleks Kaliakra - Directiva 2011/92/UE - Evaluare a efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Aplicabilitate ratione temporis a regimului de protecție - Degradare a habitatelor naturale ale speciilor și perturbare a speciilor - Energie eoliană - Turism))
   (2016/C 098/04)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White, C. Hermes și P. Mihaylova, agenți)

      Pârâtă: Republica Bulgaria (reprezentanți: E. Petranova și D. Drambozova, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Întrucât:

                           —

                           a omis să includă toate teritoriile ariilor importante pentru conservarea păsărilor în aria de protecție specială care cuprinde regiunea Kaliakra, Republica Bulgaria nu a clasificat ca arie de protecție specială teritoriile cele mai adecvate ca număr și ca suprafață pentru conservarea, pe de o parte, a speciilor biologice menționate în anexa I la Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice și, pe de altă parte, a speciilor migratoare nemenționate în această anexă, dar care apar în mod regulat în zona geografică maritimă și de uscat în care se aplică această directivă și, astfel, acest stat membru nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) din directiva menționată;

                           —

                           a aprobat realizarea proiectelor „AES Geo Energy”, „Disib” și „Longman Investment” pe teritoriul ariei importante pentru conservarea păsărilor care cuprinde regiunea Kaliakra, teritoriu care nu a fost clasificat ca arie de protecție specială, deși s ar fi impus o astfel de clasificare, Republica Bulgaria nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Directiva 2009/147;

                           —

                           a aprobat realizarea proiectelor „Kaliakra Wind Power”, „EVN Enertrag Kavarna” și „Vertikal – Petkov & Cie”, precum și a proiectului „Thracian Cliffs Golf & Spa Resort” pe teritoriile ariilor de protecție specială care cuprind regiunile Kaliakra și, respectiv, Belite skali, Republica Bulgaria nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică;

                           —

                           a omis, pe de o parte, să evalueze în mod corect efectul cumulativ al proiectelor „Windtech”, „Brestiom”, „Eco Energy” și „Longman Investment” pe teritoriul ariei importante pentru conservarea păsărilor care cuprinde regiunea Kaliakra care nu a fost clasificat ca arie de protecție specială, deși s ar fi impus o astfel de clasificare, și, cu toate acestea, a autorizat, pe de altă parte, punerea în aplicare a proiectului „Longman Investment”, Republica Bulgaria nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin, pe de o parte, în temeiul articolului 4 alineatele (2) și (3) din Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, precum și al punctului 1 litera (b) din anexa III la aceasta și, respectiv, pe de altă parte, în temeiul articolului 2 alineatul (1) din această directivă.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Obligă Republica Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 159, 26.5.2014.


title: Cauza C-378/09: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cehă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 85/337/CEE — Articolul 10a primul-al treilea paragraf — Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului — Reglementare națională care limitează dreptul la acțiune împotriva deciziilor cu privire la aspecte de mediu — Netranspunere a dispoziției respective în termenul prevăzut)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/10

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 10 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Cehă
   (Cauza C-378/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 85/337/CEE - Articolul 10a primul-al treilea paragraf - Evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului - Reglementare națională care limitează dreptul la acțiune împotriva deciziilor cu privire la aspecte de mediu - Netranspunere a dispoziției respective în termenul prevăzut)
   2010/C 209/14
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Šimerdová și J.-B. Laignelot, agenți)

      Pârâtă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și J. Jirkalová, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 10a primul, al doilea și al treilea paragraf din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 174), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE a Consiliului (JO L 73, p. 5, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 254) și prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 156, p. 17, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 8) — Reglementare națională care limitează participarea publicului la luarea deciziilor cu privire la aspecte de mediu

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 10a primul-al treilea paragraf din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 mai 2003, Republica Cehă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată

      (1)  JO C 312, 19.12.2009.


title: Cauza C-58/16: Acțiune introdusă la 1 februarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/13

         Acțiune introdusă la 1 februarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-58/16)
   (2016/C 118/16)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și L. Nicolae, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin potrivit articolului 2 alineatul (3) și articolelor 6, 7 și 9 din Directiva 2005/65/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind consolidarea securității portuare, întrucât aceasta a omis să se asigure că limitele portuare sunt definite, că evaluările securității portuare și planurile de securitate sunt aprobate, precum și să aprobe un agent de securitate portuară pentru toate porturile din Rinul de Nord-Westphalia;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 6 din Directiva 2005/65/CE, statele membre se asigură că se realizează evaluări ale securității portuare pentru porturile aflate sub incidența directivei care se aprobă de către statul membru în cauză. Aceste evaluări ale securității portuare se desfășoară luând în considerare cerințele stabilite în anexa I relevante pentru securitatea portuară, printre altele și limitele portuare.
   Potrivit articolului 2 alineatul (3), statele membre definesc pentru fiecare port limitele portului în sensul prezentei directive, luând în considerare în mod corespunzător informațiile care rezultă în urma evaluării securității portuare. Alineatul (4) se referă la cazul în care limitele unei instalații portuare în sensul Regulamentului (CE) nr. 725/2004 (2) cuprind în mod eficient portul.
   Inspecția efectuată în anul 2013 a evidențiat că, pentru cel puțin 11 din porturile din Rinul de Nord-Westphalia aflate sub incidența Directivei 2005/65/CE, lipsește evaluarea securității portuare. Din înscrisurile depuse ulterior, rezultă că această situație nu s-a schimbat până în prezent.
   În cel puțin același număr de porturi, nu sunt definite nici limitele portuare, acestea fiind stabilite potrivit evaluărilor de securitate, după cum s-a arătat mai sus.
   Prin urmare, rezultă că Germania nu a aplicat corect articolul 2 alineatul (3) și articolul 6 din Directiva 2005/65/CE.
   Potrivit articolului 7 din Directiva 2005/65/CE, statele membre se asigură că se întocmesc planuri de securitate portuară pentru porturile aflate sub incidența directivei și că ele se aprobă de către respectivul stat membru.
   În înscrisul din 21 august 2013, autoritățile germane au admis că în privința celor 11 porturile din Rinul de Nord-Westphalia aflate sub incidența directivei lipsesc planurile de securitate portuară. Din înscrisurile depuse ulterior, rezultă că această situație nu s-a schimbat până în prezent.
   Prin urmare, rezultă că Germania nu a aplicat corect articolul 7 din Directiva 2005/65/CE.
   Potrivit articolului 9 din Directiva 2005/65/CE, pentru fiecare port aflat sub incidența directivei, se aprobă un agent de securitate portuară.
   În înscrisul din 21 august 2013, autoritățile germane au admis că în privința mai multor porturile din Rinul de Nord-Westphalia aflate sub incidența directivei nu s-a aprobat un agent de securitate portuară. Din înscrisurile depuse ulterior, rezultă că această situație nu s-a schimbat până în prezent.
   Prin urmare, rezultă că Germania nu a aplicat corect articolul 9 din Directiva 2005/65/CE.

      (1)  JO L 310, p. 28, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 50

      (2)  JO L 129, p. 6, Ediție specială, 07/vol. 13, p. 181


title: Cauza C-363/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 iunie 2013 — Leonardo Zappalà/Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte suprema di cassazione (Italia) la 28 iunie 2013 — Leonardo Zappalà/Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Cauza C-363/13)
   2013/C 260/53
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Corte suprema di cassazione

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Leonardo Zappalà

      Pârâtă: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Întrebările preliminare

               1.

               Clauzele acordului-cadru privind munca pe durată nedeterminată preluat de Directiva 1999/70/CE (1) sunt aplicabile muncii din sectorul nautic? Mai precis, clauza 2 punctul 1 se referă și la lucrătorii angajați pe durată determinată pe feriboturile care efectuează curse zilnice?

               2.

               Acordul-cadru preluat de Directiva 1999/70/CE și în special clauza 3 alineatul (1) din acesta se opune unei legislații naționale care prevede (articolul 332 din Codul navigației) că „durata”, iar nu „termenul” pe care este încheiat contractul trebuie indicată? Este compatibilă cu directiva menționată prevederea unei durate a contractului cu indicarea unui termen final cert în ceea ce privește numărul de zile („cel mult 78 de zile”), dar incert în ceea ce privește expirarea sa?

               3.

               Acordul-cadru preluat de Directiva 1999/70/CE și în special clauza 3 alineatul (1) se opune unei legislații naționale (articolele 325, 326 și 332 din Codul navigației) care consideră că motivele obiective ale contractului pe durată determinată sunt constituite de simpla indicare a călătoriei sau a călătoriilor care urmează a fi efectuate, astfel încât să coincidă, în esență, obiectul contractului (prestația) cu cauza sa (motivul încheierii unui contract pe durată determinată)?

               4.

               Acordul-cadru preluat de directivă se opune unei legislații naționale (în speță, Codul navigației) care exclude, în cazul recurgerii la o succesiune de contracte (de natură să constituie un abuz în sensul clauzei 5), ca acestea să fie transformate într-un raport de muncă pe durată nedeterminată (măsură prevăzută la articolul 326din Codul navigației numai în ipoteza în care persoana angajată lucrează neîntrerupt pe o perioadă mai mare de un an și în ipoteza în care timpul scurs între încetarea unui contract și încheierea contractului următor nu depășește 60 de zile)?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).


title: Cauza T-71/07: Acțiune introdusă la data de 9 martie 2007 — Icuna.Com/Parlamentul European

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/53

         Acțiune introdusă la data de 9 martie 2007 — Icuna.Com/Parlamentul European
   (Cauza T-71/07)
   (2007/C 95/107)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Icuna.Com SCRL (Braine-le-Château, Belgia) (reprezentanți: J. Windey și P. de Bandt, avocats)

      Pârât: Parlamentul European
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din data de 31 ianuarie 2007, prin care s-a anulat procedura de cerere de oferte EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, în ceea ce privește lotul 2;

               —

               constatarea răspunderii extracontractuale a Comunității și obligarea Parlamentului European la despăgubirea reclamantei pentru întregul prejudiciu suferit din cauza deciziei atacate și desemnarea unui expert pentru evaluarea acestui prejudiciu;

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia din data de 1 decembrie 2006, Parlamentul European a respins oferta reclamantei prezentată în cadrul cererii de oferte EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, lotul 2: conținutul emisiunilor, în vederea creării unui canal de televiziune on-line al Parlamentului European (1), și a încheiat un contract cu un alt ofertant. Această decizie a făcut obiectul unei acțiuni în anulare introdusă de reclamantă în fața Tribunalului la data de 19 decembrie 2006 (2). În cadrul procedurii de aplicare a măsurilor provizorii, președintele Tribunalului a pronunțat, cu titlu provizoriu, și în măsura în care Parlamentul ar fi încheiat deja contractul conform deciziei din data de 1 decembrie 2006, suspendarea executării contractului. În urma ședinței ținute în cadrul procedurii de aplicare a măsurilor provizorii, Parlamentul a adoptat decizia atacată din data de 31 ianuarie 2007, prin care a anulat procedura de cerere de oferte în cauză în privința lotului 2.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă două motive. Primul motiv este întemeiat pe ilegalitatea deciziei atacate, din cauza necompetenței autorului actului și a încălcării articolului 101 din Regulamentul financiar (3). Reclamanta pretinde că nicio dispoziție de drept comunitar nu autorizează autoritatea contractantă să anuleze atribuirea unui contract după semnarea acestuia cu societatea declarată câștigătoare. Mai mult, reclamanta susține că și dacă se presupune că pârâtul ar fi avut competența de a adopta decizia atacată în baza articolului 101 din Regulamentul financiar, această dispoziție nu i-ar permite să procedeze la o anulare parțială a cererii de oferte.
   În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că decizia atacată este afectată de un viciu de motivare, din cauză că nu permite înțelegerea motivelor care au determinat pârâtul să adopte o asemenea măsură, nici temeiul acesteia și nici motivul pentru care cererea de oferte nu este anulată decât parțial, adică numai pentru lotul 2.
   Pe lângă anularea deciziei din 31 ianuarie 2007, reclamanta solicită despăgubirea pentru întregul prejudiciu suferit ca urmare a acestei decizii.

      (1)  Anunţ de participare „Canal de televiziune on-line al Parlamentului European “(JO 2006 S 87-91412).

      (2)  Cauza T-383/06, Icuna.Com/Parlamentul European, JO 2007, C 20, p. 31.

      (3)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (JO L 248, p. 1).


title: Cauza T-366/10 P: Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2011 — Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Răspundere extracontractuală — Restituirea cheltuielilor de judecată recuperabile — Excepția acțiunii paralele — Vicii de procedură — Dreptul la apărare — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/20

         Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-366/10 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Răspundere extracontractuală - Restituirea cheltuielilor de judecată recuperabile - Excepția acțiunii paralele - Vicii de procedură - Dreptul la apărare - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2011/C 282/39
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 22 iunie 2010, Marcuccio/Comisia (F-78/09, nepublicată încă în Repertoriu) și care vizează anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în prezenta procedură.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-492/08: Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2008 — Wessang/OAPI — Greinwald (star foods)

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/40

         Acțiune introdusă la 18 noiembrie 2008 — Wessang/OAPI — Greinwald (star foods)
   (Cauza T-492/08)
   (2009/C 32/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza
   Părțile

      Reclamant: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Franța) (reprezentant: A. Grolée, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Greinwald GmbH (Kempten, Germania)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei camerei de recurs a OAPI din 17 septembrie 2008;

               —

               admiterea opoziției formulate de domnul Nicolas Wessang la 26 septembrie 2005 împotriva cererii de înregistrare a mărcii STAR FOODS + reprezentare grafică nr. 004105615;

               —

               respingerea în totalitate a cererii de înregistrare nr. 004105615 menționate;

               —

               obligarea societății Greinwald GmbH la plata în totalitate a cheltuielilor de judecată efectuate de domnul Nicolas WESSANG în cadrul procedurii de opoziție, al procedurii de apel și al prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Greinwald GmbH

      Marca comunitară vizată: Marca figurativă „star foods” pentru produse din clasele 29, 30 și 32 — cererea nr. 4 105 615

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Mărcile comunitare figurative și verbale „STAR SNACKS” pentru produse din clasele 29, 30 și 31

      Decizia diviziei de opoziție: Admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: Anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția

      Motivele invocate: Ar exista, în opinia reclamantului, un risc de confuzie între cele două mărci în conflict, în măsura în care acestea ar fi extrem de similare atât din punct de vedere vizual, cât și fonetic sau conceptual și ar viza produse similare sau chiar identice.


title: Cauza C-655/15 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2015 de Panrico, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 7 octombrie 2015 în cauza T-534/13, Panrico/OAPI

text:
               4.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/3

         Recurs introdus la 7 decembrie 2015 de Panrico, S.A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 7 octombrie 2015 în cauza T-534/13, Panrico/OAPI
   (Cauza C-655/15 P)
   (2016/C 118/04)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Panrico, S.A. (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietatea Intelectuală (EUIPO) și HDN Development Corp.

      Concluziile recurentei

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 7 octombrie 2015 din cauza T-534/13;

               —

               admiterea concluziilor formulate în fața Tribunalului, prin care s-a solicitat infirmarea sau anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OUEPI din 25 iulie 2013 în cauza R 623/2011-4;

               —

               obligarea OUEPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, recurenta invocă următoarele motive, întemeiate pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară, precum și a jurisprudenței Uniunii prin care aceste dispoziții au fost interpretate.

      Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de Tribunal atunci când a identificat elementul dominant al semnelor în conflict și când a comparat aceste semne, fără să țină seama în prealabil nici de contextul pieței relevante, nici de punctul de vedere al publicului relevant cu privire la caracterul mai mult sau mai puțin distinctiv al semnelor în conflict și/sau al elementelor care le compun.

   Pentru a analiza în mod corect – cu alte cuvinte, în conformitate cu logica și cu dreptul – similitudinea existentă între semnele comparate, este indispensabil ca această analiză să fie plasată în prealabil în contextul pieței relevante, pentru a adopta punctul de vedere al consumatorului mediu pe teritoriul relevant concret. Astfel cum s-a indicat în acțiune, în hotărârea atacată, departe de a fi adoptat un punct de vedere rezultat dintr-o punere în context, Tribunalul nu ține seama în mod corespunzător de următoarele elemente: i) caracterul distinctiv extrem de ridicat atașat elementului DONUT (sau DOUGHNUTS sub aspectul său fonetic) pe teritoriul relevant, care va fi inevitabil atribuit de consumatorul mediu elementului DOUGHNUTS (sau DONUTS) atunci când îl va vedea integrat într-o marcă complexă, precum marca „Krispy Kreme DOUGHNUTS”.

      Al doilea motiv, legat de cel anterior, întemeiat pe absența unei reale luări în considerare a caracterului notoriu (inclusiv a renumelui) mărcilor anterioare ale PANRICO, S.A.

   În hotărârea atacată, Tribunalul nu ține seama de întreaga importanță a notorietății și a renumelui mărcilor anterioare atunci când evaluează riscul de confuzie. Această împrejurare este deosebit de relevantă întrucât decurge din jurisprudență că riscul de confuzie este cu atât mai important cu cât caracterul distinctiv al mărcii anterioare se dovedește a fi mai semnificativ, în special în ceea ce privește mărcile de renume.

      Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept comisă de Tribunal atunci când a înlăturat, în hotărârea atacată, criteriile jurisprudențiale referitoare la evaluarea riscului de confuzie, inclusiv riscul de asociere.

   În special:

               —

               aprecierea eronată a similitudinii semnelor în conflict, întrucât (i) elementul DOUGHNUTS nu a fost considerat ca prezentând un caracter dominant în ansamblul mărcii „Krispy Kreme DOUGHNUTS”; și (ii) similitudinea existentă între elementul „DOUGHNUTS” și mărcile anterioare DONUT și/sau DONUTS a făcut obiectul unei aprecieri eronate.

               —

               aprecierea eronată a asemănării sau a similitudinii între produsele și serviciile mărcilor în conflict.

      Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de drept comisă de Tribunal atunci când nu a constatat existența unui utilizări nejustificate a caracterului distinctiv al mărcilor anterioare DONUT și DONUTS și a unui prejudiciu clar adus acestora.


title: Cauza C-392/10: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam/Hauptzollamt Hamburg-Jonas [Regulamentul (CE) nr. 800/1999 — Articolul 15 alineatele (1) și (3) — Produse agricole — Regimul restituirilor la export — Restituire diferențiată la export — Condiții de acordare — Importul produsului în statul terț de destinație — Plata taxelor la import]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 ianuarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Cauza C-392/10) (1)

   (Regulamentul (CE) nr. 800/1999 - Articolul 15 alineatele (1) și (3) - Produse agricole - Regimul restituirilor la export - Restituire diferențiată la export - Condiții de acordare - Importul produsului în statul terț de destinație - Plata taxelor la import)
   2012/C 73/05
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea articolului 15 alineatele (1) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a regimului de restituiri la export pentru produsele agricole (JO L 102/11, Ediție specială, 03/vol. 27, p. 187) și a articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO nr. L 302/1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Produs exportat dintr-un stat membru către un stat terț în vederea prelucrării sale substanțiale în regim de perfecționare activă fără impunerea la plata drepturilor de import — Exportare a produsului rezultat ca urmare a prelucrării către un alt stat terț — Condiții de acordare a restituirii diferențiate la export — Necesitate de a pune pe piață produsul în statul terț de destinație cu plata drepturilor de import?

      Dispozitivul

   Articolul 15 alineatele (1) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a sistemului de restituiri la export pentru produsele agricole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2003 al Comisiei din 11 martie 2003, trebuie interpretat în sensul că cerința privind obținerea unei restituiri diferențiate prevăzută de această dispoziție, și anume finalizarea formalităților vamale de import, nu este îndeplinită atunci când, în țara terță de destinație, după vămuirea în regim de perfecționare activă fără perceperea taxelor la import, produsul a suferit o „transformare sau prelucrare substanțială” în sensul articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar și când produsul care rezultă din această transformare sau prelucrare a fost exportat într-o țară terță.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza C-88/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Belgia) – Philippe Gruslin/Beobank SA, fostă Citibank Belgium SA (Trimitere preliminară — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) — Directiva 85/611/CEE — Articolul 45 — Noțiunea „plăți către deținătorii de unități”  — Predarea către deținătorii de unități de certificate pentru unități nominative)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Belgia) – Philippe Gruslin/Beobank SA, fostă Citibank Belgium SA
   (Cauza C-88/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) - Directiva 85/611/CEE - Articolul 45 - Noțiunea „plăți către deținătorii de unități” - Predarea către deținătorii de unități de certificate pentru unități nominative))
   2014/C 409/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Philippe Gruslin

      Pârâtă: Beobank SA, fostă Citibank Belgium SA

      Dispozitivul

   Obligația prevăzută la articolul 45 din Directiva 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), astfel cum a fost modificată prin Directiva 95/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 iunie 1995, potrivit căreia un organism de plasament colectiv în valori mobiliare care își comercializează unitățile pe teritoriul unui alt stat membru decât cel în care este situat trebuie să asigure plățile către deținătorii de unități în statul membru de comercializare, trebuie interpretată în sensul că nu include și predarea către deținătorii de unități a unor certificate reprezentative pentru unitățile care sunt înscrise pe numele lor în registrul deținătorilor de unități al emitentului.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza T-8/16: Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2016 – Toshiba Samsung Storage Technology și Toshiba Samsung Storage Technology Korea/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/52

         Acțiune introdusă la 5 ianuarie 2016 – Toshiba Samsung Storage Technology și Toshiba Samsung Storage Technology Korea/Comisia
   (Cauza T-8/16)
   (2016/C 098/67)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (Tokyo, Japonia) și Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (Gyeonggi-do, Republica Coreea) (reprezentanți: M. Bay, J. Ruiz Calzado, A. Aresu și A. Scordamaglia-Tousis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în tot sau în parte, a Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2015 în cazul AT.39639 – Unități de disc optic privind o procedură întemeiată pe articolul 101 TFUE și pe articolul 53 din Acordul privind SEE;

               —

               în plus sau cu titlu subsidiar, reducerea substanțială a amenzii aplicate reclamantelor;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, și

               —

               dispunerea oricărei alte măsuri pe care o consideră adecvată în împrejurările cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nerespectarea normelor fundamentale de procedură și a dreptului la apărare al reclamantelor, rezultând din calificarea juridică incoerentă a comportamentului, din motivarea contradictorie sau, cel puțin, insuficientă a calificării juridice a încălcării pretinse, din neacordarea accesului la probele dezincriminatorii și din invocarea, în decizia atacată, a mai multor elemente de drept și de fapt care nu au fost examinate în cuprinsul comunicării privind obiecțiunile.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori de fapt și de drept în aplicarea articolului 101 TFUE, în legătură cu constatarea afectării comerțului dintre statele membre.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe erori de fapt și de drept în determinarea domeniului de aplicare geografic al încălcării articolului 101 TFUE.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe erori de fapt și de drept în aplicarea articolului 101 TFUE, în legătură cu constatarea unei încălcări unice.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe erori de fapt și de drept cu privire la pretinsa cunoaștere de către reclamante a întregii încălcări unice și, mai precis, a participării tuturor celorlalți destinatari.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe erori de fapt și de drept cu privire la data de început a pretinsei participări a reclamantelor la întreaga încălcare unică.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe erori de fapt și de drept în legătură cu domeniul de aplicare al încălcării imputate reclamantelor, ca urmare a stabilirii faptului că reclamantele erau implicate în „acorduri” anticoncurențiale.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe nerespectarea dreptului la bună administrare și a principiilor generale conexe ale dreptului Uniunii, cauzată de durata evident excesivă a anchetei.

               9.

               Al nouălea motiv, cu titlu subsidiar, întemeiat pe erori în calcularea amenzii, întrucât:

                           —

                           Comisia nu a ținut seama de (a) faptul că reclamantele sunt întreprinderi axate pe un sigur produs, (b) circumstanțele suplimentare care limitează gravitatea comportamentului individual al reclamantelor și de circumstanțele atenuante; și

                           —

                           Comisia nu a acordat o importanță adecvată împrejurărilor specifice ale încălcării atunci când a stabilit nivelul general al coeficientului multiplicator în funcție de gravitate și taxa de intrare.


title: Cauza T-352/17: Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 – Korwin-Mikke/Parlamentul

text:
               24.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 239/69

         Acțiune introdusă la 2 iunie 2017 – Korwin-Mikke/Parlamentul
   (Cauza T-352/17)
   (2017/C 239/80)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Janusz Korwin-Mikke (Jozefow, Polonia) (reprezentanți: M. Cherchi, A. Daoût și M. Dekleermaker, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată;

         În consecință,

               —

               anularea deciziei biroului Parlamentului European din 3 aprilie 2017;

               —

               anularea deciziei anterioare a Președintelui Parlamentului European din 14 martie 2017;

               —

               dispunerea reparării prejudiciului financiar și moral cauzat prin deciziile atacate, respectiv acordarea în favoarea reclamantului a sumei de 19 180 de euro;

               —

               în orice caz, obligarea Parlamentului European la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a principiului general al libertății de exprimare coroborat cu articolul 10 din Convenția europeană a drepturilor omului și cu articolul 52 din Carta drepturilor fundamentale, cu împrejurarea specială că declarațiile care fac obiectul deciziilor atacate au fost făcute de un deputat european în exercitarea atribuțiilor sale și în incinta instituțiilor Uniunii Europene, precum și pe încălcarea articolului 166 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European, a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale, a principiului motivării actelor instituțiilor Uniunii Europene, a articolului 296 TFUE, pe o eroare vădită de apreciere și pe un abuz de putere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale, a principiului motivării actelor instituțiilor Uniunii Europene, a principiului general al proporționalității, pe o eroare vădită de apreciere și pe un abuz de putere.


title: Cauza F-93/13: Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/32

         Acțiune introdusă la 23 septembrie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-93/13)
   2013/C 336/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite anterior intrării în serviciu pe baza noilor DGA privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității și, ca urmare, a inaplicabilității articolului 9 din cadrul dispozițiilor generale de punere în aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziei din 3 octombrie 2012 de a efectua calculul sporului drepturilor de pensie dobândite de reclamant anterior intrării în serviciu, cu prilejul transferului acestora în cadrul regimului de pensii al instituțiilor Uniunii Europene (denumit în continuare „RPIUE”), pe baza noilor dispoziții generale de punere în aplicare (denumite în continuare „DGA”) a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-335/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski sud u Velikoj Gorici (Croația) la 15 iunie 2016 – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Općinski sud u Velikoj Gorici (Croația) la 15 iunie 2016 – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika
   (Cauza C-335/16)
   (2016/C 296/31)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Općinski sud u Velikoj Gorici

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: VG Čistoća d.o.o.

      Pârâți: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

      Întrebarea preliminară

   Cum se calculează taxa pentru colectarea și transportul deșeurilor menajere conform dreptului Uniunii? Cum plătesc cetățenii Uniunii Europene facturile pentru colectarea și transportul deșeurilor municipale, respectiv plătesc pentru colectarea și transportul deșeurilor menajere în funcție de volumul pubelelor sau al containerelor goale, sau în funcție de volumul deșeurilor colectate, fiind inclusă în taxă orice altă sumă?


title: Cauza T-905/16: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2016 – Chefaro Ireland/EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/42

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2016 – Chefaro Ireland/EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)
   (Cauza T-905/16)
   (2017/C 053/51)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Chefaro Ireland DAC (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: P. Maeyaert și J. Muyldermans, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratoires M&L SA (Manosque, Franța)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „NUIT PRECIEUSE” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 063 952

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 octombrie 2016 în cauza R 2596/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-250/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'Etat — Belgia) — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL/Statul belgian (Articolul 49 CE — Libertatea de a presta servicii — Legislație națională care impune distribuitorilor de televiziune prin cablu obligația de difuzare a programelor emise de anumite posturi private ( must carry ) — Restricție — Motiv imperativ de interes general — Păstrarea pluralismului în cadrul unei regiuni bilingve)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/16

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 decembrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Conseil d'Etat — Belgia) — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL/Statul belgian
   (Cauza C-250/06) (1)

   (Articolul 49 CE - Libertatea de a presta servicii - Legislație națională care impune distribuitorilor de televiziune prin cablu obligația de difuzare a programelor emise de anumite posturi private („must carry’) - Restricție - Motiv imperativ de interes general - Păstrarea pluralismului în cadrul unei regiuni bilingve)
   (2008/C 51/26)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'Etat
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL

      Pârât: Statul belgian

      Cu participarea: BeTV SA, Tvi SA, Télé Bruxelles ASBL, Belgian Business Television SA, Media ad Infinitum SA, TV5-Monde
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Conseil d'Etat (Belgia) — Interpretarea articolelor 49 și 86 din Tratatul CE — Noțiunea de „drept special” — Obligație impusă societăților de distribuție prin cablu a programelor televizate de a difuza programele emise de anumite posturi stabilite în cea mai mare parte pe teritoriul național
   Dispozitivul
   Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări adoptate de un stat membru, precum cea în discuție în acțiunea principală, care impune distribuitorilor de televiziune prin cablu ce își desfășoară activitatea pe teritoriul relevant al respectivului stat membru, în temeiul unei așa numite obligații „must carry”, programele de televiziune emise de posturi private care se află sub controlul organelor puterilor publice ale statului menționat, desemnate în acest scop de către stat, atunci când reglementarea:

               —

               umărește un interes general, precum păstrarea, în temeiul unei politici culturale a aceluiași stat membru, a caracterului pluralist al ofertei de programe de televiziune în cadrul acestui teritoriu și

               —

               nu este disproporționată în raport cu acest obiectiv, fapt pentru care trebuie ca modalitățile de aplicare ale acesteia să fie adoptate cu respectarea unei proceduri transparente întemeiate pe criterii obiective, nediscriminatorii și cunoscute dinainte.

         Îi revine instanței de trimitere competența de a stabili dacă respectivele condiții sunt îndeplinite.

      (1)  JO C 212, 2.9.2006.


title: Cauza C-58/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 13 februarie 2008 — Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 13 februarie 2008 — Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
   (Cauza C-58/08)
   (2008/C 107/25)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

      Pârât: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      Interested parties: Office of Communications, Hutchison 3G (UK) Limited

      Intervener: GSM Association
   Întrebările preliminare

               1)

               Este Regulamentul (CE) nr. 717/2007 (1) lipsit de validitate, în totalitate sau în parte, din cauza alegerii inadecvate a articolului 95 ca temei juridic?

               2)

               Este articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 717/2007 (împreună cu articolul 2 litera (a) și cu articolul 6 alineatul (3) în măsura în care acestea se referă la eurotarif și obligațiile privind eurotariful) lipsit de validitate prin faptul că stabilirea unui plafon pentru tarifele cu amănuntul al serviciilor de roaming încalcă principiul proporționalității și/sau principiul subsidiarității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 717/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2007 privind roaming-ul în rețelele publice de telefonie mobilă în interiorul Comunității și de modificare a Directivei 2002/21/CE (JO L 171, p. 32).


title: Cauza T-361/11: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Hand Held Products/OAPI — Orange Brand Services (DOLPHIN) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DOLPHIN — Marcă comunitară verbală anterioară DOLPHIN — Respingere în parte a opoziției — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/20

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2012 — Hand Held Products/OAPI — Orange Brand Services (DOLPHIN)
   (Cauza T-361/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale DOLPHIN - Marcă comunitară verbală anterioară DOLPHIN - Respingere în parte a opoziției - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 258/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Hand Held Products, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanți: J. Güell Serra și M. Curell Aguilà, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: inițial P. Bullock și R. Pethke, ulterior P. Bullock și G. Schneider, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Orange Brand Services Ltd (Bristol, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 aprilie 2011 (R 1443/2010-1) privind o procedură de opoziție între Hand Held Products, Inc. și Orange Brand Services Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 aprilie 2011 (R 1443/2010-1) în măsura în care s-a respins opoziția pentru accesoriile electrice și electronice.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Hand Held Products, Inc. și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauzele conexate C-585/14, C-587/14 și C-588/14: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 3 septembrie 2015 (cereri de decizie preliminară formulate de Curtea de Apel Cluj – România) – Petru Chiş (C-585/14), Aurel Moldovan (C-587/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj și Sergiu Octav Constantinescu (C-588/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj (Trimitere preliminară — Impozite interne — Articolul 110 TFUE — Taxă percepută de un stat membru asupra autovehiculelor cu ocazia primei înmatriculări sau a primei transcrieri a dreptului de proprietate — Neutralitate fiscală între autovehiculele rulate provenite din alte state membre și autovehiculele similare disponibile pe piața națională)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/8

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 3 septembrie 2015 (cereri de decizie preliminară formulate de Curtea de Apel Cluj – România) – Petru Chiş (C-585/14), Aurel Moldovan (C-587/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj și Sergiu Octav Constantinescu (C-588/14)/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj
   (Cauzele conexate C-585/14, C-587/14 și C-588/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Impozite interne - Articolul 110 TFUE - Taxă percepută de un stat membru asupra autovehiculelor cu ocazia primei înmatriculări sau a primei transcrieri a dreptului de proprietate - Neutralitate fiscală între autovehiculele rulate provenite din alte state membre și autovehiculele similare disponibile pe piața națională))
   (2015/C 398/10)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Petru Chiş (C-585/14), Aurel Moldovan (C-587/14), Sergiu Octav Constantinescu (C-588/14)

      Pârâte: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj (C-585/14, C-587/14), Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj (C-588/14)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca un stat membru să instituie o taxă pe autovehicule precum cea prevăzută de Legea nr. 9/2012 din 6 ianuarie 2012 privind taxa pentru emisiile poluante provenite de la autovehicule, care se aplică autovehiculelor rulate importate cu ocazia primei lor înmatriculări în acest stat membru și autovehiculelor deja înmatriculate în statul membru respectiv cu ocazia primei transcrieri în același stat a dreptului de proprietate asupra acestora din urmă.

               2)

               Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să scutească de o taxă precum cea prevăzută de Legea nr. 9/2012 autovehiculele deja înmatriculate pentru care a fost achitată o taxă anterior în vigoare, în condițiile în care valoarea reziduală a acestei din urmă taxe încorporată în valoarea autovehiculelor respective este mai mică decât valoarea noii taxe. Această situație se regăsește în mod necesar atunci când taxa anterioară trebuia să facă obiectul unei rambursări cu dobândă din cauza incompatibilității sale cu dreptul Uniunii.

      (1)  JO C 107, 30.3.2015.


title: Cauza T-224/14: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2016 – CW/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Îngheţarea fondurilor — Prelungire — Dreptul de proprietate — Proporţionalitate — Eroare de fapt — Abuz de putere — Răspundere extracontractuală”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/28

         Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2016 – CW/Consiliul
   (Cauza T-224/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Îngheţarea fondurilor - Prelungire - Dreptul de proprietate - Proporţionalitate - Eroare de fapt - Abuz de putere - Răspundere extracontractuală”))
   (2016/C 305/38)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CW (reprezentant: A. Tekari, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei 2014/49/PESC a Consiliului din 30 ianuarie 2014 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 38), în măsura în care îl priveşte pe reclamant, și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE şi având ca obiect repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit reclamantul

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               CW suportă propriile cheltuieli de judecată precum şi cheltuielile efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza T-413/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — SOZA/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/56

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — SOZA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-413/08)
   (2008/C 301/93)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Republica Slovacă) (reprezentant: M. Favart, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea sa, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 CE și al articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și în special a articolului 3 din această decizie, prin care se determină că membrii CISAC (1) din SEE au desfășurat o practică concertată cu încălcarea articolului 81 CE și a articolului 53 SEE prin coordonarea delimitărilor teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă acordate celeilalte părți într-un mod care limitează o licență la teritoriul domestic al fiecărei societăți de gestiune colectivă.
   În sprijinul motivelor sale, reclamanta susține că:

               (i)

               includerea delimitărilor teritoriale în acordurile de reprezentare reciprocă nu este rezultatul unei practici concertate și

               (ii)

               alternativ, dacă ar exista o practică concertată privind delimitarea teritorială, aceasta nu ar restrânge concurența în sensul articolului 81 CE.

         În temeiul primului motiv, reclamanta susține că a fost săvârșită de către Comisie o eroare de apreciere și că aceasta a încălcat articolul 81 CE, precum și articolul 253 CE prin stabilirea faptului că delimitarea teritorială paralelă inclusă în acordurile de reprezentare reciprocă încheiate de reclamant și de alți membri CISAC din SEE este rezultatul unei practici concertate, în timp ce decizia nu oferă nicio dovadă a unei astfel de practici concertate.
   În temeiul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că practica concertată invocată privind delimitările teritoriale nu este ilegală întrucât privește o formă de concurență care nu trebuie protejată. Mai mult, reclamanta susține că, și dacă s-ar considera că presupusa practică restrânge concurența, aceasta nu încalcă articolul 81 alineatul (1) CE deoarece este necesară și proporțională cu un obiectiv legitim.

      (1)  Confederația Internațională a Societăților de Autori și Compozitori.


title: Cauza C-143/12: Ordonanța președintelui Curții din 5 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/14

         Ordonanța președintelui Curții din 5 octombrie 2012 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-143/12) (1)

   2013/C 101/30
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza T-465/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene ( Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură comunitară de cerere de ofertă — Prestare de servicii informatice și de servicii conexe legate de sistemele informatice ale Direcției Generale Pescuit — Respingerea ofertei unui ofertant — Obligația de motivare )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/16

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Evropaïki Dynamiki/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-465/04) (1)

   („Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură comunitară de cerere de ofertă - Prestare de servicii informatice și de servicii conexe legate de sistemele informatice ale Direcției Generale «Pescuit» - Respingerea ofertei unui ofertant - Obligația de motivare’)
   (2008/C 272/28)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial K. Banks, ulterior M. Wilderspin și E. Manhaeve, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 15 septembrie 2004 de a nu se reține oferta depusă de reclamantă în cadrul procedurii de cerere de ofertă privind prestarea de servicii informatice și de servicii conexe legate de sistemele informatice ale Direcției Generale „Pescuit” și de atribuire a contractului în favoarea ofertantului reținut
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Comisiei de respingere a ofertei depuse de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE și de atribuire a contractului în favoarea ofertantului reținut în cadrul procedurii de cerere de ofertă „FISH/2004/02”.

               2)

               Comisia Comunităților Europene suportă totalitatea cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza F-53/12: Acțiune introdusă la 7 mai 2012 — ZZ și alții/CESE

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/22

         Acțiune introdusă la 7 mai 2012 — ZZ și alții/CESE
   (Cauza F-53/12)
   2012/C 200/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și alții (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: Comitetul Economic și Social European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anulare în parte a deciziei Comitetului Economic și Social European de promovare a reclamanților de la gradul AST5 la gradul AST6 în măsura în care stabilește factorul de multiplicare

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziilor din 20 iulie 2011 ale secretarului general adjunct responsabil de Afaceri generale, resurse umane și afaceri interne, în măsura în care factorul de multiplicare care rezultă din promovarea reclamanților la gradul AST6/1 începând de la 1 aprilie 2011 stabilit prin aceste decizii este cel care a fost stabilit la 1 aprilie 2009, iar nu cel stabilit la 24 martie 2011 pentru perioada începând de la 1 aprilie 2011;

               —

               în subsidiar, anularea acestor decizii în măsura în care factorul de multiplicare care rezultă din promovarea reclamanților nu ține cont de vechimea lor în treaptă dobândită între 1 aprilie 2009 și 1 aprilie 2011;

               —

               în subsidiar, anularea deciziilor din 20 iulie 2011 în măsura în care produc efecte de la 1 aprilie 2011, iar nu de la data imediat următoare celei de la care produc efecte deciziile din 24 martie 2011;

               —

               obligarea CESE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-386/14: Acțiune introdusă la 24 mai 2014 – Fih Holding și Fih Erhversbank/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/50

         Acțiune introdusă la 24 mai 2014 – Fih Holding și Fih Erhversbank/Comisia
   (Cauza T-386/14)
   2014/C 253/66
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Fih Holding A/S (Copenhaga, Danemarca) și Fih Erhversbank A/S (Copenhaga) (reprezentant: O. Koktvedgaard, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 11 martie 2014 C(2014) 1280 final privind ajutorul de stat SA.34445 (2012/c) pus în aplicare de Danemarca pentru transferul unor active de patrimoniu de la FIH la CSF și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE în măsura în care Comisia a considerat că „niciun operator dintr-o economie de piață nu ar fi fost dornic să investească în condiții echivalente cu cele din acordul de cumpărare de acțiuni” [considerentul (93)], că „în consecință, măsurile sunt contrare MEOP” [considerentele (93) și (99)], iar la articolul 1 alineatul (1) a stabilit că transferul de acțiuni constituie ajutor de stat.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că FSC nu ar trebui comparată cu un investitor privat ghidat de perspectivele de profitabilitate pe termen lung al capitalului investit, ci cu un creditor privat care urmărește să obțină plata sumelor care îi sunt datorate de un debitor cu dificultăți financiare, date fiind obligațiile preexistente în sarcina FSC.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE în măsura în care prin aceasta se stabilește în considerentul (116) efectul de salvare a capitalului al măsurilor la 375 de milioane DKK brut, care trebuia rambursat, iar valoarea de transfer la 254 de milioane DKK peste valoarea economică reală, care trebuia recuperată, iar la al doilea alineat al articolului 1 și în angajamentul bugetar 6 din acordul de principiu stabilește caracterul condițional al aprobării în această privință.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că decizia atacată încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE în măsura în care Comisia a stabilit în considerentul (103) litera (a) „un beneficiu legat de formularea acordului de cumpărare de acțiuni (0,73 milioane DKK)”, iar în considerentul (103) litera (b) „o remunerație echitabilă anterioară pentru investiții (1,33 milioane DKK). Din această cauză, nu există niciun temei pentru solicitarea unei remunerații pentru recuperarea de capital solicitată de Comisie în al doilea alineat al articolului 1 și în angajamentul bugetar nr. 6.

               5.

               Al cincilea motiv se întemeiază pe faptul că Comisia a interpretat în mod eronat textul acordului atunci când a concluzionat că FIH trebuia să restituie 254 de milioane DKK lui FSC [considerentul (116)] reprezentând diferența dintre valoarea de transfer și valoarea economică reală a acțiunilor.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe faptul că decizia atacată încalcă articolul 296 TFEU și articolul 41 alineatul (2) litera (c) din cartă întrucât Comisia nu a respectat nu și-a respectat obligația procedural esențială de motivare.


title: Cauza T-540/13: Acțiune introdusă la 1 octombrie 2013 — Société européenne des chaux et liants/ECHA

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/10

         Acțiune introdusă la 1 octombrie 2013 — Société européenne des chaux et liants/ECHA
   (Cauza T-540/13)
   2014/C 31/18
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société européenne des chaux et liants (Bourgoin-Jallieu, Franța) (reprezentant: J. Dezarnaud, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               admiterea cererii societății ECL de a fi degrevată pur și simplu de amenda care i-a fost notificată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită să fie degrevată de sancțiunea administrativă impusă prin decizia SME (2013) 1665 a ECHA din 21 mai 2013 prin care s-a constatat că reclamanta nu îndeplinește condițiile pentru a beneficia de reducerea fiscală pentru întreprinderile mici ca urmare a declarației sale rectificative prezentate după declanșarea de către ECHA a procedurii de verificare a dimensiunii întreprinderii.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un anumit număr de motive întemeiate:

               —

               pe faptul că sancțiunea adoptată este disproporționată în raport cu eroarea care îi poate fi imputată;

               —

               pe faptul că aceasta și-a corectat declarația la prima cerere la simpla solicitare a ECHA;

               —

               pe faptul că este scuzabil că a interpretat în mod eronat un dosar extrem de tehnic redactat într-o altă limbă decât a sa;

               —

               pe caracterul aberant al unei sancțiuni automate.


title: Cauza T-599/13: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2013 — Cosmowell/OAPI — Haw Par (GELENKGOLD)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/22

         Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2013 — Cosmowell/OAPI — Haw Par (GELENKGOLD)
   (Cauza T-599/13)
   2014/C 39/38
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Austria) (reprezentant: J. Sachs, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Haw Par Corp. Ltd (Singapore, Singapore)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 septembrie 2013 pronunțate în cauza R 2013/2012-4,

               —

               acordarea cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura căii de atac de către intervenientă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală, care conține reprezentarea unui tigru și elementul verbal „GELENKGOLD” pentru produse din clasele 5, 29 și 30 – cerera de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 957 978.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Haw Par Corp. Ltd.

      Mărcile sau semnele invocate: mărcile comunitare figurative care conțin reprezentarea unui tigru pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-540/09: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp/Skatteverket [Trimitere preliminară — A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 — Scutiri — Garanție de subscriere ( „underwriting guarantee” ) furnizată în schimbul plății unui comision de către instituții de credit societăților emitente în cadrul unor emisiuni de acțiuni pe piața de capital — Operațiuni cu valori mobiliare]

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 martie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp/Skatteverket
   (Cauza C-540/09) (1)

   (Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 - Scutiri - Garanție de subscriere („underwriting guarantee”) furnizată în schimbul plății unui comision de către instituții de credit societăților emitente în cadrul unor emisiuni de acțiuni pe piața de capital - Operațiuni cu valori mobiliare)
   2011/C 139/12
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Regeringsrätten

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Skandinaviska Enskilda Banken AB Momsgrupp

      Pârâtă: Skatteverket

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Högsta förvaltningsdomstolen (fostă Regeringsrätten) — Interpretarea articolului 13 secțiunea B din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutiri — Garanție de emisiune furnizată de o bancă unei societăți emitente de acțiuni noi în schimbul plății unui comision — Operațiune care constă în angajamentul băncii de a achiziționa o parte din acțiunile societății emitente în cazul în care numărul de acțiuni subscrise în termen ar fi insuficient, în scopul de a garanta societății emitente finanțarea urmărită prin emisiune (underwriting)

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 5 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că scutirea de taxa pe valoarea adăugată prevăzută la această dispoziție include serviciile pe care o instituție de credit le furnizează, în schimbul unei remunerații, sub forma unei garanții de subscriere, unei societăți care dorește să emită acțiuni, această instituție obligându se ca, în temeiul garanției, să achiziționeze acțiunile care nu ar fi subscrise până la expirarea perioadei de subscriere.

      (1)  JO C 51, 27.2.2010.


title: Cauza T-266/08 P: Recurs introdus la 9 iulie 2008 de Petrus Kerstens împotriva Hotărârii pronunțate la 8 mai 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-119/08, Kerstens/Comisia Comunităților Europene

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/13

         Recurs introdus la 9 iulie 2008 de Petrus Kerstens împotriva Hotărârii pronunțate la 8 mai 2008 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-119/08, Kerstens/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-266/08 P)
   (2008/C 247/25)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (reprezentant: C. Mourato, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea hotărârii atacate;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, recurentul solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 8 mai 2008 pronunțată în cauza Kerstens/Comisia, F-119/06, prin care se respinge acțiunea ce avea ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei din 8 decembrie 2005 a Comitetului de conducere al Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale privind modificarea organigramei oficiului menționat, în măsura în care această decizie a avut drept efect o nouă repartizare a recurentului, care ocupa în acea perioadă postul de șef al unității „Resurse”, într-o funcție de studii și prospective și, pe de altă parte, daune interese pentru prejudiciul pe care recurentul pretinde că l-a suferit.
   În susținerea acțiunii sale, recurentul invocă un motiv întemeiat pe denaturarea faptelor și elementelor de probă, precum și pe o eroare de drept săvârșită de TFP în aplicarea articolului 7 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene și a dispozițiilor statutare în materie de sancțiuni disciplinare și abuz de putere, prin faptul că TFP ar fi concluzionat că nu este vorba de o încălcare a articolului 7 în baza unor constatări de fapt inexacte.
   În plus, recurentul arată că TFP nu ar fi motivat suficient hotărârea atacată în ceea ce privește aprecierea interesului de serviciu al Oficiului pentru Administrarea și Plata Drepturilor Individuale și crearea unui serviciu suplimentar de studii și prospective în lumina lipsei cronice de personal în cadrul Oficiului.
   În sfârșit, recurentul consideră că dreptul său la apărare a fost încălcat în măsura în care TFP și-ar fi întemeiat mai multe raționamente pe raportul asupra evoluției carierei întocmit în privința recurentului pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2006, depus pentru prima dată de către Comisie în ședință, fără ca recurentul să aibă ocazia să își prezinte punctul de vedere în ceea ce privește aceste raționamente.


title: Cauza F-121/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Maynard/Europol (Funcție publică — Personalul Europol — Convenția Europol — Statutul personalului Europol — Decizia 2009/371/JAI — Aplicarea RAA la agenții Europol — Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată — Refuz de a acorda un contract de agent temporar pe durată nedeterminată)

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/69

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 25 iunie 2014 – Maynard/Europol
   (Cauza F-121/12) (1)

   ((Funcție publică - Personalul Europol - Convenția Europol - Statutul personalului Europol - Decizia 2009/371/JAI - Aplicarea RAA la agenții Europol - Nereînnoire a unui contract de agent temporar pe durată determinată - Refuz de a acorda un contract de agent temporar pe durată nedeterminată))
   2014/C 253/96
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Ginny Maynard (Haga, Țările de Jos) (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (reprezentanți: inițial D. Neumann și D. El Khoury, agenți, ulterior J. Arnould, D. Neumann și D. El Khoury, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Europol de a nu reînnoi contractul reclamantei pe durată nedeterminată și cerere de obligare a Europol la plata diferenței dintre remunerația pe care aceasta ar fi putut să o primească în continuare la Europol și orice altă indemnizație pe care ar fi putut să o primească efectiv

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Doamna Maynard suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Oficiul European de Poliție.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012, p. 36.


title: Cauza T-552/11: Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2013 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Comisia ( „Acțiune în anulare — Contract referitor la o contribuție financiară a Uniunii în favoarea unui proiect în domeniul colaborării medicale — Notă de debit — Natura contractuală a litigiului — Act nesupus căilor de atac — Inadmisibilitate — Cerere reconvențională de plată” )

text:
               24.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/8

         Hotărârea Tribunalului din 9 iulie 2013 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Comisia
   (Cauza T-552/11) (1)

   (Acțiune în anulare - Contract referitor la o contribuție financiară a Uniunii în favoarea unui proiect în domeniul colaborării medicale - Notă de debit - Natura contractuală a litigiului - Act nesupus căilor de atac - Inadmisibilitate - Cerere reconvențională de plată)
   2013/C 245/11
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Atena, Grecia) (reprezentant: E. Tzannini, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Condou-Durande și S. Lejeune, agenți, asistați de E. Petritsi, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a unei note de debit emise de Comisie la 9 septembrie 2011 pentru recuperarea sumei de 83 001,09 euro plătiți reclamantei în cadrul unei contribuții financiare în susținerea unui proiect și, pe de altă parte, o cerere reconvențională având ca obiect obligarea reclamantei la plata sumei menționate, majorată cu dobânzi

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea în anulare ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE la plata către Comisia Europeană a sumei de 83 001,09 euro cu titlu de sumă principală și a sumei de 11,37 euro pe zi cu titlu de dobânzi de întârziere scadente de la 25 octombrie 2011 și până la plata datoriei principale.

               3.

               Obligă Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor legate de procedura referitoare la măsurile provizorii.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza T-501/15: Acțiune introdusă la 31 august 2015 – Țările de Jos/Comisia

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/35

         Acțiune introdusă la 31 august 2015 – Țările de Jos/Comisia
   (Cauza T-501/15)
   (2015/C 346/40)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamant: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman, B. Koopman și H. Stergiou, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei

                           —

                           în măsura în care are în vedere corecția financiară în cuantum de 336 064,53 euro (2009), de 403 863,66 euro (2010) și de 230 786,49 euro (2011), impusă de Comisia Europeană pentru motivul indulgenței sistemului de sancționare;

                           —

                           în măsura în care are în vedere corecția financiară impusă pentru controlul parțial pentru 3 SMR-uri în 2009 (1 597 182 de euro, 15,53 euro și 358,20 euro), pentru 4 SMR-uri în 2010 (1 630 540,68 euro și 6 520,50 euro) și pentru 4 SMR-uri în 2011 (1 631 326,51 euro), întrucât Comisia Europeană consideră în mod eronat că Țările de Jos ar fi încălcat SMR-ul 8 și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantul solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/1119 a Comisiei din 22 iunie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu numărul C(2015) 4076] (JO L 182, p. 39).
   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 24 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (1) și a articolului 71 din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 (2), întrucât Comisia a concluzionat, cu încălcarea acestor dispoziții, în sensul indulgenței sistemului de sancționare olandez.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 3, 4 și 5 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009, întrucât Comisia a concluzionat, cu încălcarea acestor dispoziții și în contradicție cu principiul securității juridice, că Țările de Jos au efectuat un control parțial pentru cerința legală în materie de gestionare 8 („SMR”) prevăzută în anexa II la Regulamentul (CE) nr. 73/2009. Reclamantul susține că Comisia consideră în mod eronat că sistemul de sancționare olandez nu respectă toate cerințele Regulamentului (CE) nr. 21/2004 (3) și ale articolelor 3, 4 și 5 din Regulamentul (CE) nr. 73/2009.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (JO L 30, p. 16, rectificare în JO 2010, L 43, p. 7).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea, modularea și sistemul integrat de administrare și control în cadrul schemelor de ajutor direct pentru agricultori prevăzute de regulamentul respectiv, precum și de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește ecocondiționalitatea în cadrul schemei de ajutoare prevăzute pentru sectorul vitivinicol (JO L 316, p. 65).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 21/2004 al Consiliului din 17 decembrie 2003 de stabilire a unui sistem de identificare și de înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 și a Directivelor 92/102/CEE și 64/432/CEE (JO L 5, p. 8, Ediție specială, 03/vol. 52, p. 146).


title: Cauza C-151/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de cour administrative d'appel de Versailles (Franța) la 25 martie 2013 — Le Rayon d'Or SARL/Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de cour administrative d'appel de Versailles (Franța) la 25 martie 2013 — Le Rayon d'Or SARL/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Cauza C-151/13)
   2013/C 171/35
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Le Rayon d'Or SARL

      Pârât: Ministre de l'Économie et des Finances

      Întrebarea preliminară

   Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din A șasea directivă (1), reluat la articolul 73 din Directiva 2006/112/CE (2), trebuie interpretat în sensul că „suma forfetară pentru îngrijiri” plătită de casele de asigurări de sănătate instituțiilor de cazare a persoanelor în vârstă dependente în conformitate cu dispozițiile articolului L. 174-7 din Codul securității sociale și scutită de taxa pe valoarea adăugată în temeiul dispozițiilor cuprinse la articolul 261 punctul 4 subpunctul 1 ter din Codul fiscal general constituie o subvenție legată direct de prețul prestațiilor de îngrijire furnizate rezidenților și care intră cu acest titlu în domeniul de aplicare al taxei pe valoarea adăugată?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-291/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil n° 8 de Barcelona (Spania) la 23 mai 2016 – Schweppes S.A./Exclusivas Ramírez S.L. și alții

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona (Spania) la 23 mai 2016 – Schweppes S.A./Exclusivas Ramírez S.L. și alții
   (Cauza C-291/16)
   (2016/C 305/19)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil no 8 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Schweppes S.A.

      Pârâte: Exclusivas Ramírez S.L., Red Paralela S.L., Carboniques Montaner S.L., Orangina Schweppes Holding BV și Schweppes International Ltd

      Întrebările preliminare

               1)

               Este compatibil cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1), cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE (2) și cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/2436 (3) faptul că titularul unei mărci în unul sau mai multe state membre împiedică importul paralel sau comercializarea de produse care provin dintr-un alt stat membru și care poartă o marcă identică sau practic identică, aparținând unui terț, atunci când titularul respectiv a promovat o imagine de marcă globală, asociată cu statul membru de origine a produselor pe care urmărește să le interzică?

               2)

               Este compatibilă cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE și cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/2436 o vânzare pe teritoriul UE a unui produs care poartă o marcă notorie, în condițiile în care titularii înregistrați mențin o imagine globală a mărcii pe întreg teritoriul SEE, care generează confuzie pentru consumatorul mediu în ceea ce privește originea comercială a produsului?

               3)

               Este compatibil cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE și cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/2436 faptul că titularul unor mărci naționale identice sau similare în diferite state membre se opune importului într-un stat membru în care este titular al mărcii, de produse care poartă o marcă identică sau similară cu a sa și care provin dintr-un stat membru în care nu este titular al mărcii respective, în cazul în care a consimțit în mod expres sau tacit, cel puțin în alt stat membru în care este titular al mărcii, importul acelorași produse?

               4)

               Este compatibil cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2008/95/CE, cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva (UE) 2015/2436 și cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene faptul că titularul A al unei mărci X dintr-un stat membru se opune importului de produse care poartă marca respectivă, în cazul în care aceste produse provin din alt stat membru în care este înregistrată o marcă identică cu marca X (Y) de către un alt titular, B, care o comercializează, și:

                           —

                           ambii titulari, A și B, mențin relații comerciale și economice intense, deși fără o strictă dependență în raport cu exploatarea în comun a mărcii X;

                           —

                           ambii titulari, A și B, dispun de o strategie de marcă coordonată, promovând în mod deliberat în rândul publicului relevant o aparență sau o imagine de marcă unică și globală; sau

                           —

                           ambii titulari, A și B, mențin relații comerciale și economice intense, deși fără o strictă dependență în raport cu exploatarea în comun a mărcii X și, în plus, dispun de o strategie de marcă coordonată, promovând în mod deliberat în rândul publicului relevant o aparență sau o imagine de marcă unică și globală?

      (1)  JO 2002, C 202.

      (2)  Directive 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislaţiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2008, L 299, p. 25).

      (3)  Directiva (UE) 2015/2436 a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2015 de apropiere a legislaţiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2015, L 336, p. 1).


title: Cauza C-366/15: Acţiune introdusă la data de 14 iulie 2015 – Comisia Europeană/România

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/5

         Acţiune introdusă la data de 14 iulie 2015 – Comisia Europeană/România
   (Cauza C-366/15)
   (2015/C 346/05)
   Limba de procedură: română

      Părţile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanţi: E. Sanfrutos Cano, L. Nicolae, agenţi)

      Pârâtă: România

      Concluziile reclamantei

               —

               să constate că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege şi actelor administrative necesare pentru a se conforma prevederilor Directivei 2013/28/UE a Comisiei din 17 mai 2013 de modificare a anexei II la Directiva 2000/53/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind vehiculele scoase din uz (1) sau, în orice caz, pentru că nu a comunicat aceste măsuri Comisiei, România nu şi-a îndeplinit obligaţiile се-i revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) din această directivă;

               —

               să oblige România la plata cheltuielilor de judecată.

      Motive şi argumente principale

   Termenul pentru transpunerea directivei în dreptul intern a expirat la 22 august 2013.

      (1)  JO L 135, p. 14.


title: Cauza T-719/14: Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – Tri Ocean Energy/Consiliul

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/34

         Acțiune introdusă la 10 octombrie 2014 – Tri Ocean Energy/Consiliul
   (Cauza T-719/14)
   (2014/C 448/43)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tri Ocean Energy (Cairo, Egipt) (reprezentanți: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, și N. Sheikh, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2014/678/PESC a Consiliului din 26 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei și a Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1013/2014 al Consiliului din 26 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria, în măsura în care se aplică reclamantei și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul nu a respectat criteriile de înscriere pe listă, și anume faptul că persoana în cauză era „responsabilă pentru represiunea violentă împotriva populației civile în Siria” sau o persoană „care a beneficiat de pe urma regimului ori care l-a susținut”, sau că era asociată cu orice astfel de persoană. Consiliul nu a stabilit faptul că motivele reținute împotriva entității în cauză erau întemeiate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat dreptul la apărare al reclamantei și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă. Reclamanta nu a primit, în niciun moment, „probe serioase și credibile” sau „probe și informații concrete” în susținerea unui dosar care ar justifica măsuri restrictive împotriva sa, astfel cum impune jurisprudența Tribunalului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul nu i-a prezentat reclamantei suficiente motive pentru includerea sa pe listă.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a încălcat în mod grav drepturile fundamentale ale reclamantei la proprietate și la reputație. Măsurile restrictive au fost impuse fără garanții adecvate care să îi permită reclamantei să își prezinte cauza în mod efectiv în fața Consiliului. Consiliul nu a demonstrat că ingerința semnificativă cu privire la dreptul de proprietate al reclamantei este justificată și proporțională. Ingerința suferită de reclamantă depășește impactul financiar și a avut ca rezultat, de asemenea, prejudicierea reputației sale.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere. Contrar singurului motiv al includerii sale pe listă, nu există informații sau probe disponibile potrivit cărora reclamanta a oferit în fapt „susținere regimului sirian” și că a beneficiat de pe urma regimului. Consiliul a identificat, de asemenea, în mod greșit reclamanta ca fiind „Tri Ocean Trading, cunoscută drept Tri-Ocean Energy”, sugerând că cele două persoane juridice sunt una și aceeași. Reclamanta este o societate separată, diferită de Tri Ocean Trading.