title: Cauza T-644/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Reuter/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/58

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 – Reuter/Parlamentul
   (Cauza T-644/15)
   (2016/C 048/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Delphine Reuter (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8627 C a Parlamentului European din 14 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamantă pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-142/08: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene și EPSO

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/35

         Acțiune introdusă la 2 aprilie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene și EPSO
   (Cauza T-142/08)
   (2008/C 142/64)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene, Oficiul Comunităților Europene pentru Selecția Personalului
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anunțului de concursuri generale EPSO/AD/116/08 (AD 8)-EPSO/AD/117/08 (AD 11) referitor la constituirea unei rezerve pentru recrutarea a 30 de administratori (AD 8) și a 20 de administratori principali (AD 11) în domeniul luptei antifraudă;

               —

               anularea anunțului de concurs general EPSO/AST/45/08 (AST 4) referitor la constituirea unei rezerve pentru recrutarea a 30 de asistenți (AST 4) în domeniul luptei antifraudă.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt identice cu cele invocate în cauza T-117/08, Italia/Comisia (1).

      (1)  Nepublicată încă în JOUE.


title: Cauza C-34/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Alicante (Spania) la 21 ianuarie 2016 – Manuel González Poyato și Ana Belén Tovar García/Banco Popular Español S.A.

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante (Spania) la 21 ianuarie 2016 – Manuel González Poyato și Ana Belén Tovar García/Banco Popular Español S.A.
   (Cauza C-34/16)
   (2016/C 136/17)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Manuel González Poyato și Ana Belén Tovar García

      Pârâtă: Banco Popular Español S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               În cadrul unui contract de împrumut încheiat între un vânzător sau furnizor și un consumator, care conține o clauză predefinită, care nu a făcut obiectul unei negocieri individuale, cu privire la limitarea reducerii ratei obișnuite a dobânzii convenite (clauza-prag), inclusă în contractul respectiv într-un mod care nu este suficient de clar și de inteligibil pentru consumator, astfel încât este considerată abuzivă de către instanță, o interpretare a sintagmei „nu creează obligații”, în temeiul căreia hotărârea de constatare a caracterului abuziv al clauzei respective de către o instanță poate să nu conducă la restituirea către consumator a sumelor plătite de acesta în trecut vânzătorului sau furnizorului în aplicarea clauzei menționate, este compatibilă cu articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii?

               2)

               În cazul în care interpretarea anterioară este considerată compatibilă cu articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13, o interpretare precum cea prezentată anterior, cu privire la efectele pe care trebuie să le aibă hotărârea de constatare a caracterului abuziv al unei clauze precum cea descrisă, este compatibilă cu noțiunea „mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive”, prevăzută la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13?

               3)

               În cazul în care se consideră că interpretările anterioare nu sunt compatibile cu articolul 6 alineatul (1) și cu articolul 7 alineatul (1) din Directiva 93/13, includerea într-un contract încheiat între un vânzător sau furnizor și un consumator a unor clauze care definesc obiectul principal al contractului și care nu sunt redactate într-un mod suficient de clar și de inteligibil este contrară, întotdeauna și în orice caz, „cerințelor de bună-credință”, sau se impune analizarea respectivei încălcări a principiului bunei-credințe ținându-se seama de alte circumstanțe? În acest din urmă caz, ce circumstanțe trebuie să aibă în vedere instanța națională pentru a putea considera că nu este încălcat principiul bunei-credințe, în cazul în care identifică existența unei clauze care definește obiectul principal al contractului și care a fost redactată în mod neclar și neinteligibil? În special, poate fi inclusă printre circumstanțele respective existența unui act normativ național care prevede, in abstracto, validitatea acestui tip de „clauze-prag”?

               4)

               În contextul unei proceduri precum cea din prezenta cauză, în care a fost exercitată o acțiune individuală care are ca obiect constatarea nulității unei „clauze-prag” considerate netransparente, o interpretare care limitează restituirea sumelor plătite de consumator vânzătorului sau furnizorului, ca urmare a aplicării respectivei clauze declarate abuzive de instanță – interpretare întemeiată pe riscul unor consecințe grave asupra ordinii publice economice dacă hotărârea pronunțată nu are autoritate de lucru judecat pentru alți consumatori care se află în aceeași situație – este compatibilă cu sintagma „nu creează obligații pentru consumator”, utilizată la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13?


title: Cauza T-611/11: Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2015 – Spa Monopole/OAPI – South Pacific Management (Manea Spa) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Manea Spa — Mărcile Benelux verbale și figurativă anterioare SPA și marca Benelux verbală anterioară LES THERMES DE SPA — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/34

         Ordonanța Tribunalului din 17 martie 2015 – Spa Monopole/OAPI – South Pacific Management (Manea Spa)
   (Cauza T-611/11) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Manea Spa - Mărcile Benelux verbale și figurativă anterioare SPA și marca Benelux verbală anterioară LES THERMES DE SPA - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 146/46)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (reprezentanți: L. De Brouwer, E. Cornu și E. De Gryse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: South Pacific Management (Papeete, Tahiti, Franța) (reprezentanți: S. de La Marnierre și E. Landon, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs OAPI din 8 septembrie 2011 (cauzele conexate R 1176/2010-1 și R 1886/2010-1), privind o procedură de opoziție între Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, și South Pacific Management

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 8 septembrie 2011 (cauzele conexate R 1176/2010-1 și 1886/2010-1).

               2)

               Obligă OAPI și South Pacific Management să suporte fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-151/15: Ordonanța Curții (Camera a treia) din 14 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Coimbra – Portugalia) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL/Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională — Directiva 2001/29/CE — Articolul 3 alineatul (1) — Noțiunea „comunicare publică” — Difuzarea de opere într-o cafenea-restaurant prin intermediul unui aparat de radio conectat la difuzoare]

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/14

         Ordonanța Curții (Camera a treia) din 14 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal da Relação de Coimbra – Portugalia) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL/Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda
   (Cauza C-151/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Dreptul de autor și drepturile conexe în societatea informațională - Directiva 2001/29/CE - Articolul 3 alineatul (1) - Noțiunea „comunicare publică” - Difuzarea de opere într-o cafenea-restaurant prin intermediul unui aparat de radio conectat la difuzoare])
   (2015/C 320/20)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação de Coimbra

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sociedade Portuguesa de Autores CRL

      Pârâţi: Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda

      Dispozitivul

   Noțiunea „comunicare publică”, în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspect ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională, trebuie interpretată în sensul că acoperă transmisia, de către operatorii unei cafenele-restaurant, a operelor muzicale și a operelor muzico-literare difuzate de un post de radio, prin intermediul unui aparat de radio conectat la difuzoare și/sau la amplificatoare, către clienții prezenți în acest local

      (1)  JO C 205, 22.6.2015.


title: Cauza C-76/08: Acțiune introdusă la 25 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/23

         Acțiune introdusă la 25 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-76/08)
   (2008/C 92/43)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și D. Lawunmi, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neîndeplinirea condițiilor stabilite la articolul 9 din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (1), Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din directiva menționată în ceea ce privește vânarea prepelițelor (coturnix coturnix) și a turturelelor (streptopelia turtur) în timpul migrării de primăvară;

               —

               obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Directiva 79/409/CEE a Consiliului privind conservarea păsărilor sălbatice se referă la conservarea tuturor speciilor de păsări care se găsesc în stare sălbatică pe teritoriul european al statelor membre pentru care se aplică tratatul. Aceasta prevede măsuri pentru protejarea, gestionarea și controlul asupra acestor specii și stabilește normele pentru exploatarea acestora. De la aderarea la Uniunea Europeană, la 1 mai 2004, autoritățile malteze și-au exercitat dreptul de a aplica derogarea prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din directivă pentru vânarea de prepelițe și de turturele în timpul perioadei de migrare de primăvară, când acestea se întorc la aria de creștere din anumite țări din nordul Mării Mediterane. Întrebarea care se pune în prezenta cauză este dacă autoritățile malteze se încadrează în domeniul de aplicare al derogării prevăzute la articolul 9 alineatul (1), ceea ce ar permite vânarea speciilor respective în Malta în cursul migrării de primăvară, cu condiția să nu existe altă soluție satisfăcătoare.

      (1)  JO L 103, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 1, p. 77.


title: Cauza F-107/15: Acțiune introdusă la 23 iulie 2015 – ZZ/CESE

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/53

         Acțiune introdusă la 23 iulie 2015 – ZZ/CESE
   (Cauza F-107/15)
   (2015/C 320/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârât: CESE (Comitetul Economic și Social European)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de pensionare a reclamantei cu efect de la 31 decembrie 2014 și a deciziei de respingere a cererii sale de prelungire a serviciului.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 7 aprilie 2014 a Secretarului general al CESE de pensionare a reclamantei cu efect de la 31 decembrie 2014, seara;

               —

               anularea Deciziei din 30 septembrie 2014 a directorului Direcției de resurse umane și servicii interne a CESE prin care refuză, prin delegare de către AIPN, să dea curs cererii de prelungire a activității sale profesionale până la 31 mai 2015, introdusă la 3 septembrie 2014 de către reclamantă;

               —

               anularea în măsura în care este necesar, a Deciziei din 22 aprilie 2015 a Secretarului general al CESE prin care este respinsă contestația introdusă la 22 decembrie 2014 de reclamantă împotriva Deciziilor din 7 aprilie și din 30 septembrie 2014;

               —

               obligarea CESE la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-152/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Münster [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Directiva 2003/96/CE — Impozitarea produselor energetice și a electricității — Excepții — Produse energetice conținute în rezervoarele standard ale autovehiculelor utilitare și destinate a fi utilizate drept carburant de aceste vehicule — Noțiunea „rezervoare standard” în sensul articolului 24 alineatul (2) din această directivă — Rezervoare montate de un tinichigiu auto sau de un concesionar al producătorului]

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf – Germania) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Münster
   (Cauza C-152/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Directiva 2003/96/CE - Impozitarea produselor energetice și a electricității - Excepții - Produse energetice conținute în rezervoarele standard ale autovehiculelor utilitare și destinate a fi utilizate drept carburant de aceste vehicule - Noțiunea „rezervoare standard” în sensul articolului 24 alineatul (2) din această directivă - Rezervoare montate de un tinichigiu auto sau de un concesionar al producătorului])
   2014/C 409/16
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Pârât: Hauptzollamt Münster

      Dispozitivul

   Noțiunea „rezervoare standard” vizată la articolul 24 alineatul (2) prima liniuță din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității trebuie interpretată în sensul că nu exclude rezervoarele fixate permanent pe autovehiculele utilitare și destinate alimentării directe cu carburant a acestor vehicule, în cazul în care aceste rezervoare au fost instalate de altă persoană decât producătorul, în măsura în care rezervoarele respective permit utilizarea directă a carburantului atât pentru propulsia vehiculelor menționate, cât și, dacă este cazul, pentru funcționarea în cursul transportului a sistemelor de refrigerare și a altor sisteme.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-259/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 79/409/CEE — Conservarea păsărilor sălbatice — Conservarea și menținerea habitatelor — Clasificarea ariilor de protecție specială — Interzicerea vânării și a capturării — Transpunere incorectă)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 15 ianuarie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-259/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 79/409/CEE - Conservarea păsărilor sălbatice - Conservarea și menținerea habitatelor - Clasificarea ariilor de protecție specială - Interzicerea vânării și a capturării - Transpunere incorectă)
   (2009/C 55/07)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Patakia și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: E. Skandalou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Netranspunerea articolului 3 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103 din 25 aprilie 1979, p. 1, Ediție specială 15/vol. 1, p. 77) — Transpunerea incorectă a articolului 3 alineatul (2), a articolului 4 alineatul (1), a articolului 5 și a articolului 8 alineatul (1) din directiva menționată
   Dispozitivul

               1)

               Prin neluarea tuturor măsurilor necesare în vederea transpunerii complete și/sau corecte a obligațiilor ce decurg din articolul 3 alineatele (1) și (2), din articolul 4 alineatul (1), din articolul 5 și din articolul 8 alineatul (1) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza C-685/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Münster (Germania) la 27 decembrie 2016 – EV/Finanzamt Lippstadt

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/18

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Münster (Germania) la 27 decembrie 2016 – EV/Finanzamt Lippstadt
   (Cauza C-685/16)
   (2017/C 144/23)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Münster

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: EV

      Pârât: Finanzamt Lippstadt

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile privind libera circulație a capitalurilor și a plăților cuprinse la articolul 63 și următoarele din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun reglementării cuprinse la articolul 9 punctul 7 din Gewerbesteuergesetz 2002 [Legea privind impozitul comercial 2002], în versiunea din Jahressteuergesetzes 2008 [Legea fiscală anuală 2008] din 20 decembrie 2007 (BGBl. I 2007, 3150), în măsura în care aceasta supune deducerea, efectuată în scopul impozitului comercial, din profitul impozabil și din reintegrări, a profiturilor provenite din participații deținute la o societate de capital cu administrația și cu sediul în afara Republicii Federale Germania unor condiții mai stricte decât deducerea, din profitul impozabil și din reintegrări, a profiturilor provenite din participații deținute la o societate de capital de drept național, care nu este scutită de impozit, ori a fracțiunii din cuantumul profitului unei societăți de drept național, provenită de la un sediu permanent stabilit în străinătate?


title: Cauza C-393/12 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 martie 2013 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Marca verbală HELLIM — Opoziția titularului mărcii verbale comunitare HALLOUMI — Respingerea opoziției)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/49

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 21 martie 2013 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-393/12 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca verbală HELLIM - Opoziția titularului mărcii verbale comunitare HALLOUMI - Respingerea opoziției)
   2013/C 225/87
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (reprezentanți: C. Milbradt și A. Schwarz, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 13 iunie 2012, Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/OAPI — Garmo (HELLIM) (T-534/10), prin care Tribunalul a respins calea de atac formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 septembrie 2010 privind o procedură de opoziție între Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias și Garmo AG — Risc de confuzie — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012


title: Cauza T-345/10: Acțiune introdusă la 25 august 2010 — Republica Portugheză/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/32

         Acțiune introdusă la 25 august 2010 — Republica Portugheză/Comisia
   (Cauza T-345/10)
   ()
   2010/C 301/56
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes și J. Saraiva de Almeida, agenți, asistați de M. Figueiredo, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Cu titlu principal:
               anularea Deciziei C(2010) 4255 final a Comisiei din 29 iunie 2010 privind aplicarea unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea Orientare, acordată programului operațional nr. CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugalia — programul național, Obiectivul 1) conform măsurii „Investiții în exploatațiile agricole”, care a redus cu 16 411 829,46 euro contribuția FEOGA, secțiunea Orientare, acordată cheltuielilor realizate în temeiul Deciziei C(2000) 2878 a Comisiei din 30 octombrie 2000, în cadrul programului de ajutor CCI 1999.PT.06.1.PO.007 (Portugalia — programul național, Obiectivul 1) și

               —

               Cu titlu subsidiar:

                           1.

                           anularea Deciziei C(2010) 4255 final a Comisiei din 29 iunie 2010, în măsura în care privește finanțarea comunitară a cheltuielilor efectuate de Republica Portugheză, în ceea ce privește cererile aprobate între 28 octombrie 2003 și noiembrie 2006, care se ridică la 194 347 574,29 euro;

                           2.

                           anularea Deciziei C(2010) 4255 final a Comisiei din 29 iunie 2010, în măsura în care privește finanțarea comunitară a cheltuielilor efectuate de Republica Portugheză, în ceea ce privește cereri referitoare la „Investiții în exploatațiile agricole” în legătură cu instalarea tinerilor agricultori, care se ridică la 94 621 812,06 euro

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă următoarele motive:

               (a)

               încălcarea articolului 250 TFUE și necompetența;

               (b)

               încălcarea articolului 39 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1260/99 al Consiliului din 21 iunie 1999 (1);

               (c)

               aplicarea retroactivă a articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1257/99 al Consiliului din 17 mai 1999 (2);

               (d)

               încălcarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 445/2002 al Comisiei din 26 februarie 2002 (3);

               (e)

               încălcarea articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 438/2001 al Comisiei din 2 martie 2001 (4);

               (f)

               încălcarea articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1257/99;

               (g)

               încălcarea principiului egalității;

               (h)

               încălcarea principiilor egalității și încrederii legitime și săvârșirea unei erori în ceea ce privește consecințele financiare care trebuie deduse din încălcarea normelor comunitare;

               (i)

               încălcarea principiului proporționalității.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale referitoare la Fondurile structurale (JO L 161, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (JO L 160, p. 80, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 134).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 445/2002 al Comisiei din 26 februarie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului privind ajutorul acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) (JO L 74, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 438/2001 al Comisiei din 2 martie 2001 de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului privind sistemele de gestionare și control pentru asistența acordată prin Fondurile Structurale (JO L 63, p. 21, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 39).


title: Cauza C-439/11 P: Recurs introdus la 25 august 2011 de Ziegler SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-199/08, Ziegler/Comisia

text:
               26.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/8

         Recurs introdus la 25 august 2011 de Ziegler SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 16 iunie 2011 în cauza T-199/08, Ziegler/Comisia
   (Cauza C-439/11 P)
   2011/C 347/13
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Ziegler SA (reprezentanți: J.-F. Bellis, M. Favart, A. Bailleux, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Declararea prezentului recurs admisibil și fondat;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 16 iunie 2011 pronunțate în cauza T-199/08, Ziegler/Comisia și pronunțarea de către Curte a unei hotărâri privind litigiul care face obiectul cauzei menționate;

               —

               admiterea concluziilor prezentate în primă instanță și, în consecință, anularea Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE în cazul COMP/38.543 — Servicii de mutări internaționale, sau, cu titlu subsidiar, anularea amenzii aplicate recurentei prin această decizie sau, cu titlu încă mai subsidiar, reducerea în mod substanțial a amenzii menționate;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cele două proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă patru motive.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a săvârșit mai multe erori de drept, întrucât în hotărârea atacată ar fi considerat că Comisia a putut concluziona în mod legal, în temeiul liniilor sale directoare privind noțiunea de afectare a comerțului dintre statele membre, că încălcarea imputată recurentei era susceptibilă să afecteze în mod semnificativ comerțul dintre statele membre în sensul articolului 101 alineatul (1) TFUE.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta susține că Tribunalul nu a respectat dreptul Uniunii și în special articolul 296 TFUE, dreptul fundamental la un proces echitabil și principiul general al egalității și nediscriminării, atunci când a apreciat că Comisia nu a încălcat obligația sa de motivare atunci când s-a întemeiat pe simpla natură „foarte gravă” a încălcării, pentru a stabili procentul vânzărilor în legătură cu încălcarea, utilizat pentru calcularea cuantumului de bază al amenzii aplicate recurentei în temeiul liniilor directoare pentru calcularea amenzilor aplicate conform articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1).
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, societatea Ziegler susține că hotărârea atacată este nemotivată, întrucât nu ar da un răspuns în privința motivului întemeiat pe inexistența imparțialității obiective a Comisiei și ar încălca dreptul fundamental la un proces echitabil și dreptul fundamental la o bună administrare, respingând motivul menționat.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv recurenta susține, în sfârșit, că hotărârea atacată nu respectă dreptul Uniunii și în mod individual principiul general al egalității și nediscriminării, prin faptul că, deși recunoaște în același timp că Comisia nu a analizat în mod corect situația financiară a recurentei, hotărârea nu ar repune în discuție faptul că Comisia nici măcar nu a luat în considerare posibilitatea de a acorda recurentei o reducere a amenzii în temeiul punctului 37 din liniile directoare pentru calculul amenzilor, deși aceasta a acordat altei întreprinderi sancționate pentru aceeași încălcare o reducere a amenzii conform punctului menționat mai sus.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, prezentată de Oslo tingrett, la data de 30 august 2013 , în cauza Fred. Olsen și alții/Staten/Skattedirektoratet (Cauza E-20/13)

text:
               19.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/19

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, prezentată de Oslo tingrett, la data de 30 august 2013, în cauza Fred. Olsen și alții/Staten/Skattedirektoratet
   (Cauza E-20/13)
   (2013/C 372/08)
   Prin scrisoarea din 30 august 2013, Oslo tingrett (tribunalul districtual Oslo) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere înregistrată la grefa Curții la data de 30 august 2013, în vederea obținerii unui aviz consultativ în cauza Fred. Olsen și alții/Staten/Skattedirektoratet, cu privire la următoarele întrebări:

               1.

               Având în vedere forma de constituire a trusturilor, acestea fac obiectul libertății de stabilire prevăzute la articolul 31 din Acordul privind SEE?
               Întrebare suplimentară: în caz afirmativ, cine este titularul drepturilor în conformitate cu dispoziția din Acordul privind SEE?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare principală: îndeplinește un trust criteriile privind desfășurarea unei activități economice, prevăzute la articolul 31 din Acordul privind SEE?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare principală: un trust face obiectul dreptului la libera circulație a capitalurilor prevăzut la articolul 40 din Acordul privind SEE?

               4.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a treia întrebare principală: prevăd normele norvegiene privind CFC (Controlled Foreign Companies – companii străine controlate) una sau mai multe restricții privind libertatea de stabilire sau dreptul la libera circulație a capitalurilor?

               5.

               În cazul unui răspuns afirmativ la a patra întrebare principală: aceste restricții pot fi considerate ca fiind justificate de motive imperative de interes general și, totodată, proporționale?

               6.

               Impozitarea continuă a patrimoniului beneficiarilor de active ale trustului și impozitarea la o rată de 1,1 % constituie o restricție în temeiul articolului 31 și/sau al articolului 40 din Acordul privind SEE – și acest aspect poate fi invocat de către beneficiarii unui trust astfel cum este descris în secțiunea 2 din cererea pentru un aviz consultativ?

         Dacă răspunsul la această întrebare este afirmativ:

               —

               Această restricție poate fi considerată ca fiind justificată de motive imperative de interes general și, totodată, proporțională?

               —

               Impozitarea este în contradicție cu cerința de respectare a drepturilor fundamentale din Acordul privind SEE?

               —

               Va avea importanță dacă acordul privind schimbul de informații dintre Norvegia și Liechtenstein a intrat în vigoare?


title: Cauza C-300/15: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif - Luxemburg) - Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser/Directeur de l'administration des contributions directes (Trimitere preliminară — Articolele 21 TFUE și 45 TFUE — Libera circulație și libertatea de ședere a persoanelor, precum și a lucrătorilor — Impozit pe venit — Pensie pentru limită de vârstă — Credit fiscal pentru pensionari — Condiții de atribuire — Deținerea unei fișe de reținere a impozitului emise de administrația națională)

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/12

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 26 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal administratif - Luxemburg) - Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser/Directeur de l'administration des contributions directes
   (Cauza C-300/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolele 21 TFUE și 45 TFUE - Libera circulație și libertatea de ședere a persoanelor, precum și a lucrătorilor - Impozit pe venit - Pensie pentru limită de vârstă - Credit fiscal pentru pensionari - Condiții de atribuire - Deținerea unei fișe de reținere a impozitului emise de administrația națională))
   (2016/C 260/15)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal administratif

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser

      Pârât: Directeur de l'administration des contributions directes

      Dispozitivul

   Articolele 21 TFUE și 45 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații fiscale naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care rezervă beneficiul unui credit fiscal pentru pensionari contribuabililor care dețin o fișă de reținere a impozitului.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-382/15: Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2016 – Greenpeace Energy și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Energie nucleară — Ajutor în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C — Contract pe diferență, acordul secretarului de stat și garantarea creditului — Decizie prin care se constată că ajutorul este compatibil cu piața internă — Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/46

         Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2016 – Greenpeace Energy și alții/Comisia
   (Cauza T-382/15) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Energie nucleară - Ajutor în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C - Contract pe diferență, acordul secretarului de stat și garantarea creditului - Decizie prin care se constată că ajutorul este compatibil cu piața internă - Lipsa afectării substanțiale a poziției concurențiale - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
   (2016/C 419/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Greenpeace Energy eG (Hamburg, Germania) și celelalte nouă reclamante ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: D. Fouquet și J. Nysten, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche și P. Němečková, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei (UE) 2015/658 din 8 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) pe care Regatul Unit intenționează să îl pună în aplicare pentru sprijin în favoarea centralei nucleare Hinkley Point C (JO 2015, L 109, p. 44).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunţe asupra cererilor de intervenție formulate de NNB Generation Company Limited, de Republica Slovacă, de Ungaria, de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, de Republica Franceză, de Republica Cehă și de Republica Polonia.

               3)

               Obligă Greenpeace Energy eG și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană, cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

               4)

               Greenpeace Energy și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă, Comisia, NNB Generation Company Limited, Republica Slovacă, Ungaria, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Republica Franceză, Republica Cehă și Republica Polonia suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-27/13: Ordonanța Tribunalului din 22 octombrie 2015 – Elan/Comisia

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/29

         Ordonanța Tribunalului din 22 octombrie 2015 – Elan/Comisia
   (Cauza T-27/13) (1)

   (2015/C 429/37)
   Limba de procedură: slovena
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-201/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – Smaranda Bara şi alţii/Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) (Trimitere preliminară — Directiva 95/46/CE — Prelucrarea datelor cu caracter personal — Articolele 10 și 11 — Informarea persoanelor vizate — Articolul 13 — Excepții și restricții — Transfer de către o autoritate a administrației publice a unui stat membru al unor date fiscale cu caracter personal în vederea prelucrării lor de către o altă autoritate a administrației publice)

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 1 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Cluj – România) – Smaranda Bara şi alţii/Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)
   (Cauza C-201/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 95/46/CE - Prelucrarea datelor cu caracter personal - Articolele 10 și 11 - Informarea persoanelor vizate - Articolul 13 - Excepții și restricții - Transfer de către o autoritate a administrației publice a unui stat membru al unor date fiscale cu caracter personal în vederea prelucrării lor de către o altă autoritate a administrației publice))
   (2015/C 381/05)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Cluj

      Părțile din procedura principală

      Reclamanţi: Smaranda Bara şi alţii

      Pârâţi: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Dispozitivul

   Articolele 10, 11 și 13 din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretate în sensul că se opun unor măsuri naționale precum cele în discuție în litigiul principal, care permit unei autorități a administrației publice a unui stat membru să transmită date personale unei alte autorități a administrației publice și prelucrarea lor ulterioară, fără ca persoanele vizate să fi fost informate despre această transmitere sau despre această prelucrare.

      (1)  JO C 223, 14.7.2014.


title: Cauza T-217/08: Acțiune introdusă la 11 iunie 2008 — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter și alții/Consiliul Uniunii Europene

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/57

         Acțiune introdusă la 11 iunie 2008 — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter și alții/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-217/08)
   (2008/C 209/102)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamanți: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter e.V. (Bonn, Germania), Romuald Schaber (Petersthal, Germania), Stefan Mann (Eberdorfergrund, Germania) și Walter Peters (Körchow, Germania) (reprezentanți: W. Renner și O. Schniewind, Rechtsanwälte)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 248/2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în ceea ce privește cotele naționale de lapte (JO L 76, p. 6);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții contestă validitatea Regulamentului (CE) nr. 248/2008 (1), prin care au fost mărite cu 2 % cotele naționale de lapte stabilite în anexa IX la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 (2) cu începere de la 1 aprilie 2008, în vederea facilitării producerii de cantități mai mari de lapte în interiorul Comunității și a respectării noilor cerințe de piață în materie de produse lactate.
   În susținerea acțiunii, reclamanții arată că mărirea cotelor naționale de lapte constituie un abuz de putere, în măsura în care se întemeiază pe alte rațiuni decât cele prezentate în considerentele regulamentului.
   În plus, regulamentul vizat încalcă dispozițiile Tratatului CE întrucât articolul 37 alineatul (2) CE este greșit aplicat ca normă de abilitare datorită nerespectării obiectivelor enunțate la articolul 33 alineatul (1) literele (a) (b) CE, nu sunt respectate cerințele privind protecția mediului în sensul articolului 6 CE și este încălcată obligația de promovare și conservare a patrimoniului cultural al comunității prevăzută la articolul 151 CE.
   În plus, este încălcată libertatea reclamanților de a exercita o activitate profesională și de a dispune de propriile resurse economice, precum și principiul nediscriminării.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 248/2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în ceea ce privește cotele naționale de lapte (JO L 76, p. 6).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (JO L 299, p. 1).


title: Cauza C-306/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 31 iulie 2009 — I.B./Conseil des ministres

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 233/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour constitutionnelle (Belgia) la 31 iulie 2009 — I.B./Conseil des ministres
   (Cauza C-306/09)
   2009/C 233/19
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour constitutionnelle

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: I.B.

      Pârât: Conseil des ministres

      Întrebările preliminare

               1.

               Mandatul european de arestare emis în scopul executării unei condamnări pronunțate în lipsă fără ca persoana condamnată să fi fost informată cu privire la data și locul ședinței de judecată și împotriva căreia aceasta încă dispune de o cale de atac trebuie considerat mandat de arestare în scopul urmăririi penale în sensul articolului 5 punctul (3) din aceeași decizie-cadru, iar nu mandat de arestare în scopul executării unei pedepse sau a unei măsuri de siguranță privative de libertate în sensul articolului 4 punctul (6), din Decizia-cadru a Consiliului Uniunii Europene 2002/584/JAI din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (1)?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 4 punctul (6) și articolul 5 punctul (3) din aceeași decizie-cadru trebuie interpretate în sensul că nu permit statelor membre să condiționeze predarea către autoritățile judiciare ale statului emitent a unei persoane rezidente pe teritoriul lor care, în împrejurările descrise la prima întrebare, face obiectul unui mandat de arestare în scopul executării unei pedepse sau a unei măsuri de siguranță privative de libertate, de trimiterea acestei persoane în statul membru de executare în scopul de a executa pedeapsa sau măsura de siguranță privativă de libertate care ar fi pronunțată definitiv împotriva acesteia în statul emitent?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, articolele menționate anterior încalcă articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană și, mai exact, principiul egalității și al nediscriminării?

               4.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolele 3 și 4 din aceeași decizie-cadru trebuie interpretate în sensul că se opun ca autoritățile judiciare ale unui stat membru să refuze executarea unui mandat european de arestare în cazul în care există motive serioase să se considere că executarea acestuia ar aduce atingere drepturilor fundamentale ale persoanei vizate, astfel cum acestea sunt consacrate la articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană?

      (1)  JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3.


title: Cauza T-342/08: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2009 — Batchelor/Comisia

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/44

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2009 — Batchelor/Comisia
   (Cauza T-342/08) (1)

   2009/C 113/90

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza T-149/12: Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Investrónica/OAPI — Olympus Imaging (MICRO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MICRO — Marcă națională figurativă anterioară micro — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Putere de reformare” ]

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/34

         Hotărârea Tribunalului din 16 ianuarie 2014 — Investrónica/OAPI — Olympus Imaging (MICRO)
   (Cauza T-149/12) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MICRO - Marcă națională figurativă anterioară micro - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Putere de reformare)
   2014/C 52/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Investrónica, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și J.L. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Olympus Imaging Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentant: C. Opatz, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 31 ianuarie 2012 (cauza R 347/2011-4), privind o procedură de opoziție între Investrónica, SA și Olympus Imaging Corp.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 31 ianuarie 2012 (cauza R 347/2011-4).

               2.

               Admite opoziția în ceea ce privește produsele din clasa 9 și care corespund următoarei descrieri: „Aparate și instrumente fotografice, camere digitale, lentile interschimbabile, precum și componente și accesorii ale acestora cuprinse în clasa 9”.

               3.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Investrónica, SA.

               4.

               Olympus Imaging Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Investrónica.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza C-513/06 P: Recurs introdus la data de 18 decembrie 2006 de Comisie împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a patra extinsă) pronunțate la 27 septembrie 2006 în cauza T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited, fosta Glaxo Wellcome plc/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/13

         Recurs introdus la data de 18 decembrie 2006 de Comisie împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera a patra extinsă) pronunțate la 27 septembrie 2006 în cauza T-168/01, GlaxoSmithKline Services Unlimited, fosta Glaxo Wellcome plc/Comisie
   (Cauza C-513/06 P)
   (2007/C 42/22)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: T. Cristoforou, F. Castillo de la Torre și Gippini Fournier, agenți)

      Celelalte părți în proces: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel — Importeure eV, Spain Pharma SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), GlaxoSmithKline Services Unlimited, fosta Glaxo Welcome plc
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea punctelor 1 și 3-5 din dispozitivul hotărârii Tribunalului de Primă Instanță pronunțate în 27 septembrie 2006 în cauza T-168/01, GlaxoSmithKline Services Ltd./Comisia Comunităților Europene;

               —

               pronunțarea hotărârii definitive în cauză în sensul respingerii ca neîntemeiată a acțiunii în anulare din cauza T-168/01;

               —

               obligarea reclamantei din cauza T-168/01 la plata către Comisie a cheltuielilor de judecată efectuate în acea cauză și în prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Comisia este de acord cu concluziile Tribunalului de Primă Instanță în ceea ce privește motivarea hotărârii contestate, existența unui acord între întreprinderi, pretinsul abuz de putere și pretinsa încălcare a principiului subsidiarității și a articolului 43 din Tratatul CE.
   Comisia contestă raționamentul Tribunalului de Primă Instanță în ceea ce privește partea din hotărâre referitoare la existența unui „efect“ anticoncurențial. Comisia susține că analiza Tribunalului care confirmă existența „efectelor“ restrictive reprezintă, în realitate, analiza „obiectului“ restrictiv al acordului ținând seama în mod corespunzător de contextul legal și economic. Aceasta ar fi trebuit să conducă Tribunalul la confirmarea constatărilor Deciziei în sensul că acel acord a avut un obiect anticoncurențial. Referitor la celelalte constatări privind „efectele“, Comisia are serioase obiecții, în special în ceea ce privește: definirea pieței relevante, respingerea constatărilor Comisiei în cadrul articolului 81 alineatul (1) litera d) cu argumentația eronată din punct de vedere juridic în sensul că prețurile diferite erau practicate pe piețe geografice diferite, și alte constatări din hotărâre în cadrul cărora Tribunalul înlocuiește evaluarea situației economice și de fapt făcută de Comisie cu propria evaluare, procedeu care nu este permis în cadrul controlului judecătoresc. Cu toate acestea, deoarece împărtășește concluziile finale la care a ajuns Tribunalul, mai exact faptul că acordul în cauză produce efecte anticoncurențiale, Comisia nu intenționează la acest moment să invoce motive de recurs împotriva acestei părți din hotărâre.
   Prezentul recurs cuprinde două categorii de motive. Prima categorie se referă la constatările referitoare la articolul 81 alineatul (1) și în principal la erorile de drept și denaturările în interpretarea și aplicarea noțiunii de „obiect“ în sensul dispozițiilor în cauză, precum și la multiplele denaturări, erori de drept, inconsecvențe sau contradicții cuprinse în considerente în legătura cu „contextul legal și economic“ al acordului. A doua categorie se referă la constatările făcute în legătură cu articolul 81 alineatul (3): înainte de toate acelea privind prima condiție cuprinsă de acest articol, dar și neexaminarea altor câteva condiții.


title: Cauza T-436/09: Acțiune introdusă la 29 octombrie 2009 — Dufour/BCE

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/31

         Acțiune introdusă la 29 octombrie 2009 — Dufour/BCE
   (Cauza T-436/09)
   2010/C 11/59
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Julien Dufour (Jolivet, Franța) (reprezentant: I. Schoenacker Rossi, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea refuzului confirmativ opus de Comitetul executiv al Băncii Centrale Europene domnului Dufour prin scrisoarea din 2 septembrie 2009 privind accesul la bazele de date care au permis întocmirea rapoartelor privind recrutarea și mobilitatea personalului;

               —

               în consecință, obligarea Băncii Centrale Europene la transmiterea tuturor bazelor de date care au permis întocmirea rapoartelor privind recrutarea și mobilitatea personalului domnului Dufour;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 2 septembrie 2009 prin care se refuză reclamantului accesul la bazele de date care au permis întocmirea rapoartelor privind recrutarea și mobilitatea personalului între 1999 și 2009, acces solicitat în cadrul pregătirii tezei de doctorat, precum și acordarea de daune-interese în temeiul întârzierii la redactarea tezei.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul arată că motivarea refuzului accesului la documentele în cauză ar fi ilegală întrucât invocă excepții nedetaliate și neprevăzute în Decizia BCE/2004/3 a Băncii Centrale Europene din 4 martie 2004 privind accesul public la documentele Băncii Centrale Europene (1), adoptată în scopul punerii în aplicare a Regulamentului nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (2), și s-ar baza pe ipoteza greșită potrivit căreia versiunea electronică neimprimată a bazelor de date ar înlătura natura de „document” a acestora. În sfârșit, Banca Centrală Europeană nu ar fi îndreptățită să opună reclamantului dificultățile întâlnite în punerea la dispoziție a documentelor.

      (1)  JO L 80, p. 42, Ediție specială, 10/vol. 5, p. 229.

      (2)  JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauzele F-116/07, F-13/08 și F-31/08: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 7 iulie 2010 — Tomas/Parlamentul European [Funcție publică — Agenți temporari — Articolul 2 litera (c) din RAA — Concediere — Raport bazat pe încredere — Consultarea prealabilă a comitetului pentru personal din cadrul Parlamentului European — Lipsă]

text:
               9.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/31

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 7 iulie 2010 — Tomas/Parlamentul European
   (Cauzele F-116/07, F-13/08 și F-31/08) (1)

   (Funcție publică - Agenți temporari - Articolul 2 litera (c) din RAA - Concediere - Raport bazat pe încredere - Consultarea prealabilă a comitetului pentru personal din cadrul Parlamentului European - Lipsă)
   2010/C 274/47
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamant: Stanislovas Tomas (Vilnius, Lituania) (reprezentant: M. Michalauskas)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: A. Lukošiūtė și K. Zejdová, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, anularea deciziei AIPN de a concedia reclamantul și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului moral și material suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunile F-116/07 și F-13/08.

               2.

               Obligă Parlamentul European la plata către domnul Stanislovas Tomas a sumei de 1 000 de euro pentru repararea prejudiciului moral pe care acesta l-a suferit.

               3.

               Respinge celelalte capete de cerere în cauza F-31/08.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente acțiunilor F-116/07, F-13/08 și F-31/08.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008, p. 65; JO C 142, 7.6.2008, p. 39 și JO C 158, 21.6.2008 p. 26.


title: Cauza C-536/12 P: Recurs introdus la 26 noiembrie 2012 de Republica Franceză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 11 septembrie 2012 în cauza T-565/08, Corsica Ferries France SAS/Comisia Europeană

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/7

         Recurs introdus la 26 noiembrie 2012 de Republica Franceză împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 11 septembrie 2012 în cauza T-565/08, Corsica Ferries France SAS/Comisia Europeană
   (Cauza C-536/12 P)
   2013/C 32/10
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, D. Colas, N. Rouam și J. Rossi, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Corsica Ferries France SAS, Comisia Europeană, Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 11 septembrie 2012 pronunțate în cauza Corsica Ferries France SAS/Comisia (T-565/08) în măsura în care a anulat articolul 1 al doilea și al treilea paragraf din Decizia 2009/611/CE a Comisiei din 8 iulie 2008 privind măsurile C 58/02 (ex N 118/02) pe care Franța le-a pus în aplicare în favoarea Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (1)

               —

               pronunțarea în mod definitiv asupra litigiului sau trimiterea cauzei Tribunalului;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă patru motive de anulare a hotărârii Tribunalului.
   În primul rând, recurenta consideră că Tribunalul a încălcat articolul 107 alineatul (1) TFUE întrucât a decis că Comisia a săvârșit o eroare de drept atunci când a apreciat că cesiunea Société nationale maritime Corse-Méditerranée la un preț negativ de 158 de milioane de euro nu constituia un ajutor de stat. Recurenta reproșează Tribunalului, pe de o parte, faptul că a considerat că Comisia nu putea ține seama de riscul unei atingerii aduse imaginii de marcă a statului, ca actor economic global în sectorul privat, în cadrul testului investitorului privat avizat, pentru a determina dacă plata de indemnizații suplimentare de concediere către salariații SNCM în cazul lichidării acesteia din urmă ar fi fost efectuată și de un investitor privat avizat. Pe de altă parte, recurenta reproșează Tribunalului faptul că a solicitat Comisiei proba că plata indemnizațiilor suplimentare de concediere constituia o practică suficient de stabilită, chiar constantă, printre întreprinzătorii privați.
   În al doilea rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept prin încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, întrucât a considerat că Comisia nu a ținut seama de ansamblul elementelor pertinente în cadrul analizei comparabilității aportului de capital de 8,75 milioane de euro efectuat de acționarul public al SNCM și a aportului de capital de 26,25 milioane de euro efectuat de cumpărătorii privați și că Comisia ar fi trebuit să țină seama de clauza rezolutorie de cesiune acordată cumpărătorilor privați în cadrul privatizării SNCM.
   În al treilea rând, Tribunalul ar fi încălcat articolul 36 coroborat cu articolul 53 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție, precum și articolul 81 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, prin calificarea drept ajutoare de stat a măsurilor de ajutor pentru persoane în cuantum de 38,5 milioane de euro, fără a verifica, în subsidiar, dacă această măsură îndeplinea testul investitorului privat avizat, astfel cum au susținut totuși Comisia, în decizia în litigiu, și guvernul francez în cadrul ședinței în fața Tribunalului.
   În ultimul rând, Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că a fost comisă o eroare vădită de apreciere de către Comisie prin aprobarea soldului restructurării în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE și al Orientărilor.

      (1)  JO 2009, L 225, p. 180.


title: Cauza T-289/11: Acțiune introdusă la 7 iunie 2011 — Deutsche Bahn și alții/Comisia

text:
               13.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 238/22

         Acțiune introdusă la 7 iunie 2011 — Deutsche Bahn și alții/Comisia
   (Cauza T-289/11)
   2011/C 238/40
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Deutsche Bahn AG (Berlin, Germania), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Berlin, Germania), DB Energie GmbH (Frankfurt am Main, Germania), DB Schenker Rail GmbH (Mainz, Germania), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainz, Germania) (reprezentanți: W. Deselaers, J. S. Brückner și O. Mross, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de inspecție a Comisiei din 14 martie 2011 notificată la 29 martie 2011;

               —

               anularea oricărei măsuri adoptate în temeiul inspecției care a avut loc pe baza acestei decizii nelegale;

               —

               obligarea Comisiei să restituie totalitatea copiilor de documente făcute în cadrul inspecției, sub sancțiunea anulării viitoarei decizii a Comisiei de către Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea deciziei Comisiei C(2011) 1774 din 14 martie 2011 (cazurile COMP/39.678 și COMP/39.731) prin care se dispun, în temeiul articolului 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (1), inspecții la Deutsche Bahn AG, precum și la toate persoanele juridice controlate direct sau indirect de aceasta, din cauza unui eventual tratament preferențial al filialelor printr-un sistem de rabat la livrarea energiei electrice pentru tracțiune.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv: încălcarea dreptului fundamental la inviolabilitatea domiciliului din cauza lipsei cererii de autorizare judiciară prealabilă

               2.

               Al doilea motiv: încălcarea dreptului fundamental la o cale de atac efectivă din cauza lipsei controlului judiciar prealabil al deciziei de inspecție, atât din punct de vedere material, cât și juridic

               3.

               Al treilea motiv: încălcarea dreptului la apărare din cauza unei descrieri disproporționat de extinse și nespecifice a obiectului inspecției („fishing expedition”)

               4.

               Al patrulea motiv: încălcarea principiului proporționalității. Decizia de inspecție este disproporționată, întrucât sistemul de rabat în materie de energie electrică pentru tracțiune este practicat de mai mulți ani de către reclamante, a fost controlat de mai multe ori de autoritățile și instanțele germane și a fost considerat conform cu dreptul concurenței, iar un răspuns la întrebarea, considerată de Comisie decisivă, dacă sistemul de rabat este „justificat din punct de vedere obiectiv” ar fi putut fi obținut printr-o măsură mai puțin constrângătoare, și anume o solicitare de informații.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza T-295/07: Acțiune introdusă la 3 august 2007 — Vitro Corporativo/OAPI — VKR Holding (Vitro)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/20

         Acțiune introdusă la 3 august 2007 — Vitro Corporativo/OAPI — VKR Holding (Vitro)
   (Cauza T-295/07)
   (2007/C 235/36)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Vitro Corporativo, S.A. de C.V. (reprezentant: J. Botella Reyna, abogado)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: VKR Holding A/S
   Concluziile reclamantei

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care să dispună înregistrarea mărcii comunitare nr. 2 669 497 „Vitro” pentru produse din clasa 19.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Vitro” pentru produse și servicii din clasele 1, 7, 8, 9, 12, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 27, 30, 35, 39, 40, 41, 42 și 43 (cererea nr. 2 669 497).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: VKR Holding A/S.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale comunitară (nr. 651 745), daneză (nr. 1956 1415 VR), germană (nr. 725 452) și din Regatul Unit (nr. 1 436 897) „VITRAL” pentru produse, între altele, din clasa 19, împotriva cărora a fost formulată opoziția.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și respinge cererea de înregistrare a mărcii pentru produse din clasa 19.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât semnele în conflict sunt distincte din punct de vedere fonetic și grafic.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO, L 11, p. 1, Ediție Specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-312/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Alexiadou ( Clauză compromisorie — Contract privind proiectul de dezvoltare a unei tehnologii pentru producerea de piei impermeabile — Rambursarea sumelor avansate — Dobânzi — Procedură în lipsă )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/35

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Alexiadou
   (Cauza T-312/05) (1)

   („Clauză compromisorie - Contract privind proiectul de dezvoltare a unei tehnologii pentru producerea de piei impermeabile - Rambursarea sumelor avansate - Dobânzi - Procedură în lipsă’)
   (2007/C 199/67)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou, agent, asistat de D. Nikopoulos, avocat)

      Pârâtă: Efrosyni Alexiadou (Salonic, Grecia)
   Obiectul
   Acțiune introdusă de Comisie în temeiul articolului 238 CE în vederea obținerii rambursării unui avans pe care aceasta din urmă l-a acordat pârâtei în cadrul unui contract privind proiectul de dezvoltare a unei tehnologii destinate producerii de piei impermeabile (contract G1ST-CT-2002-50227).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauzele conexate C-65/09 și C-87/09: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf — Germania) — Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer (C-65/09), Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH (C-87/09) [Protecția consumatorilor — Vânzare de bunuri de consum și garanțiile conexe — Directiva 1999/44/CE — Articolul 3 alineatele (2) și (3) — Înlocuirea bunului cu defect drept unică despăgubire — Bun cu defect care a fost deja instalat de consumator — Obligația vânzătorului de a ridica bunul cu defect și de a instala bunul de înlocuire — Disproporție absolută — Consecințe]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf — Germania) — Gebr. Weber GmbH/Jürgen Wittmer (C-65/09), Ingrid Putz/Medianess Electronics GmbH (C-87/09)
   (Cauzele conexate C-65/09 și C-87/09) (1)

   (Protecția consumatorilor - Vânzare de bunuri de consum și garanțiile conexe - Directiva 1999/44/CE - Articolul 3 alineatele (2) și (3) - Înlocuirea bunului cu defect drept unică despăgubire - Bun cu defect care a fost deja instalat de consumator - Obligația vânzătorului de a ridica bunul cu defect și de a instala bunul de înlocuire - Disproporție absolută - Consecințe)
   2011/C 226/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof, Amtsgericht Schorndorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Gebr. Weber GmbH (C-65/09), Ingrid Putz (C-87/09)

      Pârâți: Jürgen Wittmer (C-65/09), Medianess Electronics (C-87/09)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 3 alineatele (2) și (3) din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe (JO L 171, p. 12, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 89) — Vânzare către un consumator a unui bun afectat de o neconformitate fără să fim în prezența unei erori a vânzătorului — Instalare corectă a bunului de către consumator — Reglementare națională potrivit căreia, în lipsa unui alt mod de despăgubire, vânzătorul nu este obligat să înlocuiască un bun afectat de o neconformitate în cazul unor costuri nerezonabile — Compatibilitatea acestei reglementări cu dispozițiile comunitare citate anterior? — În caz de incompatibilitate, interpretarea noțiunii „înlocuire gratuită” prevăzută la articolul 3 alineatul (3) din directiva citată anterior — Imputarea vânzătorului cu costurile de demontare a unui bun afectat de o neconformitate, care a fost instalat corect de consumator

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 3 alineatele (2) și (3) din Directiva 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 privind anumite aspecte ale vânzării de bunuri de consum și garanțiile conexe trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care un bun de consum neconform care, anterior apariției defectului, a fost instalat cu bună-credință de consumator, în conformitate cu natura sa și cu scopul pentru care a fost solicitat, este repus în conformitate prin înlocuire, vânzătorul are fie obligația de a ridica el însuși bunul din locul unde a fost instalat și de a instala în locul respectiv bunul de înlocuire, fie obligația de a suporta cheltuielile necesare aferente acestei ridicări și instalării bunului de înlocuire. Această obligație a vânzătorului există independent de aspectul dacă, în temeiul contractului de vânzare-cumpărare, acesta avea obligația de a instala bunul de consum cumpărat inițial.

               2.

               Articolul 3 alineatul (3) din Directiva 1999/44 trebuie interpretat în sensul că se opune ca o legislație națională să acorde vânzătorului dreptul de a refuza înlocuirea unui bun neconform, atunci când este unica despăgubire posibilă, pentru motivul că, în temeiul obligației de a ridica acest bun din locul în care a fost instalat și de a instala bunul de înlocuire în locul respectiv, înlocuirea menționată presupune costuri disproporționate în raport cu valoarea bunului în cazul în care ar fi fost conform și cu însemnătatea neconformității. Această dispoziție nu se opune totuși ca, într-un astfel de caz, dreptul consumatorului la restituirea cheltuielilor de ridicare a bunului cu defect și de instalare a bunului de înlocuire să fie limitat la suportarea de către vânzător a unei sume proporționale.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza T-153/10: Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2012 — Schneider España de Informática/Comisia [ „Uniune vamală — Importul de aparate receptoare de televiziune color asamblate în Turcia — Recuperare ulterioară a taxelor la import — Cerere de neînscriere ulterioară în evidența contabilă și de remitere a taxelor — Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Decizie de respingere a Comisiei — Anulare de către instanța națională a deciziilor autorităților naționale de înscriere ulterioară în evidența contabilă — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/16

         Ordonanța Tribunalului din 28 februarie 2012 — Schneider España de Informática/Comisia
   (Cauza T-153/10) (1)

   (Uniune vamală - Importul de aparate receptoare de televiziune color asamblate în Turcia - Recuperare ulterioară a taxelor la import - Cerere de neînscriere ulterioară în evidența contabilă și de remitere a taxelor - Articolul 220 alineatul (2) litera (b) și articolul 239 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Decizie de respingere a Comisiei - Anulare de către instanța națională a deciziilor autorităților naționale de înscriere ulterioară în evidența contabilă - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 126/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Schneider España de Informática, SA (Spania) (reprezentanți: P. De Baere și P. Muñiz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și L. Bouyon, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2010) 22 final a Comisiei din 18 ianuarie 2010 prin care se constată că se justifică a se proceda la înscrierea ulterioară în evidența contabilă a taxelor la import și că nu se justifică a se proceda la remiterea acestor taxe într-un caz particular (cazul REM 02/08)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 148, 5.6.2010.


title: Cauza C-448/09 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 30 iunie 2010 — Royal Appliance International GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca anterioară „sensixx” — Semnul verbal „Centrixx” — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Cerere de decădere a unei mărci anterioare — Litigiu aflat pe rolul instanțelor naționale — Cerere de suspendare a procedurii în fața Tribunalului]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/17

      Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 30 iunie 2010 — Royal Appliance International GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH
      (Cauza C-448/09 P) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca anterioară „sensixx” - Semnul verbal „Centrixx” - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Cerere de decădere a unei mărci anterioare - Litigiu aflat pe rolul instanțelor naționale - Cerere de suspendare a procedurii în fața Tribunalului)
      (2010/C 288/27)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Royal Appliance International GmbH (reprezentanți: K.-J. Michaeli și M. Schork, avocați)

         Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Schäffner, agent), BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

         Obiectul

      Recurs declarat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 15 septembrie 2009, Royal Appliance International/OAPI-BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (T-446/07), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 octombrie 2007 de respingere a înregistrării semnului verbal „Centrixx” ca marcă comunitară pentru anumite produse din clasa 7, prin admiterea opoziției titularului mărcii verbale naționale „sensixx” — Lipsa suspendării procedurii în așteptarea soluționării litigiului aflat pe rolul instanțelor naționale, referitor la cererea de decădere a mărcii anterioare — Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Risc de confuzie între două mărci

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă Royal Appliance International GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza C-492/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 5 noiembrie 2014 – Essent Belgium NV/Vlaams Gewest și Inter-Energa și alții

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 5 noiembrie 2014 – Essent Belgium NV/Vlaams Gewest și Inter-Energa și alții
   (Cauza C-492/14)
   (2015/C 034/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Essent Belgium NV

      Pârâți: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE), Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Celelalte părți: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA, Sibelgas CVBA

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 28 și 30 din Tratatul de instituire a Comunității Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru – în speță Decretului flamand din 17 iulie 2000 privind organizarea pieței energiei electrice coroborat cu Decizia din 4 aprilie 2003 a guvernului flamand „de modificare a Deciziei din 28 septembrie 2001 a guvernului flamand privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile”, prin care distribuția gratuită de electricitate ecologică este limitată la furnizarea de electricitate produsă de instalațiile de producție racordate la rețele de distribuție din Regiunea Flamandă și prin care electricitatea de la instalațiile de producție care nu sunt racordate la rețelele de distribuție din Regiunea Flamandă este exclusă de la distribuția gratuită?

               2)

               Articolele 28 și 30 din Tratatul de instituire a Comunității Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări a unui stat membru – în speță Decretului flamand din 17 iulie 2000 privind organizarea pieței energiei electrice coroborat cu Decizia din 5 martie 2004 a guvernului flamand privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile, astfel cum este aplicat de Autoritatea Flamandă de Reglementare a Pieței Electricității și Gazelor Naturale (VREG), prin care distribuția gratuită de electricitate ecologică este limitată la electricitatea produsă de instalațiile de producție care furnizează electricitate direct într-o rețea de distribuție din Belgia și prin care electricitatea de la instalațiile de producție care nu furnizează energie electrică în mod direct într-o rețea de distribuție din Belgia este exclusă de la distribuția gratuită?

               3)

               O reglementare națională în sensul prevăzut de întrebările 1 și 2 este compatibilă cu principiile egalității de tratament și interzicerii discriminării, prevăzute printre altele la articolul 12 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, precum și la articolul 3 alineatele (1) și (4) din versiunea aplicabilă la data situației de fapt a Directivei 2003/54/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE?

      (1)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza T-327/04: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 mai 2008 — SNIV/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Termen de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Publicarea unei comunicări succinte în Jurnalul Oficial — Site internet — Inadmisibilitate )

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/34

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 13 mai 2008 — SNIV/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-327/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Termen de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Publicarea unei comunicări succinte în Jurnalul Oficial - Site internet - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 171/62)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Syndicat national de l'industrie des viandes (SNIV) (Paris, Franța) (reprezentanți: N. Coutrelis și S. Henneresse, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentant: G. de Bergues, agent)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C(2004) 936 final a Comisiei din 30 martie 2004 privind măsurile de ajutor avute în vedere de autoritățile franceze pentru a finanța serviciul public de ecarisaj (ajutor de stat N 515/2003 — Franța).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Syndicat national de l'industrie des viandes (SNIV) la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor ale Comisiei.

               3)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 273, 6.11.2004.


title: Cauza C-11/17: Ordonanța președintelui Curții din 30 martie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg – Germania) – Thomas Hübner/LVM Lebensversicherungs AG

text:
               26.6.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/14

         Ordonanța președintelui Curții din 30 martie 2017 (cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg – Germania) – Thomas Hübner/LVM Lebensversicherungs AG
   (Cauza C-11/17) (1)

   (2017/C 202/25)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 112, 10.4.2017


title: Cauza C-240/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 10 mai 2017 – E.

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein hallinto-oikeus (Finlanda) la 10 mai 2017 – E.
   (Cauza C-240/17)
   (2017/C 213/31)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

      Reclamant(ă): E.

      Pârât(ă): Maahanmuuttovirasto

      Întrebările preliminare

               1)

               Obligația statelor contractante de a se consulta, prevăzută la articolul 25 alineatul (2) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen, produce efecte juridice pe care resortisantul unei țări terțe le poate invoca în cazul în care un stat contractant emite împotriva sa o interdicție de intrare pe întreg teritoriul Schengen și o decizie de returnare a acestuia în țara sa de origine, pentru motivul că reprezintă un pericol pentru ordinea publică și pentru siguranța publică?

               2)

               Dacă articolul 25 alineatul (2) din convenția menționată anterior este aplicabil la data adoptării deciziei de interzicere a intrării, consultările trebuie să aibă loc înainte de adoptarea deciziei de interzicere a intrării sau acestea pot fi efectuate numai după ce decizia de returnare și interzicerea intrării au fost adoptate?

               3)

               În cazul în care consultările respective pot fi efectuate numai după ce decizia de returnare și interzicerea intrării au fost adoptate, faptul că consultările între statele contractante sunt în curs de desfășurare și faptul că celălalt stat contractant nu a declarat dacă intenționează să retragă permisul de ședere al resortisantului țării terțe se opun returnării acestuia în țara sa de origine și intrării în vigoare a interdicției de intrare pe întreg teritoriul spaţiului Schengen?

               4)

               Care este modul în care trebuie să procedeze un stat contractant în cazul în care statul contractant care a eliberat un permis de ședere nu a adoptat, în pofida unor solicitări repetate, nicio poziție privind retragerea permisului de ședere pe care l-a eliberat unui resortisant al unei țări terțe?


title: Cauza C-543/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Ţările de Jos) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens (Trimitere preliminară — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 — Articolul 27 — Anexa VI rubrica R punctul 1 literele (a) și (b) — Noțiunea „pensii sau indemnizații datorate în temeiul legislației a două sau mai multe state membre” — Prestații în natură — Acordare retroactivă a unei pensii în temeiul legislației statului membru de reședință — Beneficiul unor prestații privind îngrijiri medicale supus condiției încheierii unei asigurări de sănătate obligatorii — Certificat de neasigurare în temeiul legislației privind asigurarea de sănătate obligatorie din statul membru de reședință — Lipsa subsecventă a obligației de cotizare în acest stat membru — Revocare retroactivă a acestui certificat — Imposibilitate de afiliere retroactivă la o asigurare de sănătate obligatorie — Întreruperea acoperirii riscului de boală printr-o astfel de asigurare — Efectul util al Regulamentului nr. 1408/71)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Ţările de Jos) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens
   (Cauza C-543/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 - Articolul 27 - Anexa VI rubrica R punctul 1 literele (a) și (b) - Noțiunea „pensii sau indemnizații datorate în temeiul legislației a două sau mai multe state membre” - Prestații în natură - Acordare retroactivă a unei pensii în temeiul legislației statului membru de reședință - Beneficiul unor prestații privind îngrijiri medicale supus condiției încheierii unei asigurări de sănătate obligatorii - Certificat de neasigurare în temeiul legislației privind asigurarea de sănătate obligatorie din statul membru de reședință - Lipsa subsecventă a obligației de cotizare în acest stat membru - Revocare retroactivă a acestui certificat - Imposibilitate de afiliere retroactivă la o asigurare de sănătate obligatorie - Întreruperea acoperirii riscului de boală printr-o astfel de asigurare - Efectul util al Regulamentului nr. 1408/71))
   (2015/C 236/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Pârâtă: E. Fischer-Lintjens

      Dispozitivul

   Articolul 27 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006, coroborat cu anexa VI rubrica R punctul 1 literele (a) și (b) la Regulamentul nr. 1408/71 menționat, trebuie interpretat în sensul că pensia de care beneficiază o persoană, în împrejurări precum cele în discuție în cauza principală, trebuie să fie considerată ca fiind datorată de la începutul perioadei în care această pensie a fost plătită în mod efectiv respectivei persoane interesate, indiferent de data la care dreptul la pensia menționată a fost constatat în mod formal și inclusiv, dacă este cazul, atunci când aceasta începe să curgă înainte de data deciziei de acordare a aceleiași pensii.
   Articolele 27 și 84a din Regulamentul nr. 1408/71, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul nr. 118/97, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1992/2006, coroborate cu anexa VI rubrica R punctul 1 literele (a) și (b) la acesta, trebuie interpretate în sensul că se opun, în împrejurări precum cele în discuție în cauza principală, reglementării unui stat membru care nu permite beneficiarului unei pensii acordate de acest stat membru cu efect retroactiv de un an să încheie o asigurare obligatorie de sănătate cu același efect retroactiv și care determină privarea acestui beneficiar de orice protecție în materie de securitate socială fără ca toate împrejurările relevante, în special cele referitoare la situația personală a acestuia, să fie luate în considerare.

      (1)  JO C 15, 18.1.2014.