title: Cauza T-634/11 P: Ordonanța Tribunalului din 19 decembrie 2013 — da Silva Tenreiro/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Anunț pentru ocuparea unui post vacant — Numire în funcția de director al Direcției E «Justiție» din cadrul Direcției Generale «Justiție, Libertate și Securitate» a Comisiei — Respingerea candidaturii reclamantului — Numirea unui alt candidat — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat” )

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/30

         Ordonanța Tribunalului din 19 decembrie 2013 — da Silva Tenreiro/Comisia
   (Cauza T-634/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Anunț pentru ocuparea unui post vacant - Numire în funcția de director al Direcției E «Justiție» din cadrul Direcției Generale «Justiție, Libertate și Securitate» a Comisiei - Respingerea candidaturii reclamantului - Numirea unui alt candidat - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat)
   2014/C 45/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraainem, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal și D. Abreu Caldas, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Eggers și L. Baquero Cruz, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 29 septembrie 2011, da Silva Tenreiro/Comisia (cauza F-72/10, nepublicată încă în Repertoriu) prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Mario Paulo da Silva Tenreiro suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-214/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 25 aprilie 2017 – Alexander Mölk/Valentina Mölk

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 25 aprilie 2017 – Alexander Mölk/Valentina Mölk
   (Cauza C-214/17)
   (2017/C 283/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Alexander Mölk

      Pârâtă: Valentina Mölk

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 alineatul (3) coroborat cu articolul 3 din Protocolul de la Haga din 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere trebuie interpretat în sensul că cererii de reducere a cuantumului întreținerii stabilit prin hotărâre definitivă, care a fost formulată de debitorul întreținerii ca urmare a modificării veniturilor sale, i se aplică în mod determinant legislația statului în care creditorul obligației de întreținere își are reședința obișnuită, chiar și atunci când, până la momentul respectiv, la cererea creditorului formulată în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Protocolul de la Haga din 2007, instanța a stabilit întreținerea datorată în temeiul legislației statului în care se află reședința obișnuită neschimbată a debitorului întreținerii?
               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

               2)

               Articolul 4 alineatul (3) din Protocolul de la Haga din anul 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor de întreținere trebuie interpretat în sensul că creditorul întreținerii „sesizează” autoritatea competentă din statul în care debitorul întreținerii își are reședința obișnuită și prin faptul că se înfăţişează, în sensul articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (1), opunându-se pretențiilor debitorului în cadrul unei proceduri declanșate de acesta din urmă în fața autorităţii competente?

      (1)  JO 2009, L 7, p. 1.


title: Cauza C-136/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Schienen-Control Kommission — Austria) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG (Transport — Transport feroviar — Obligația gestionarului de infrastructură feroviară de a furniza întreprinderilor feroviare, în timp real, toate informațiile referitoare la circulația trenurilor și mai ales cele referitoare la eventualele întârzieri ale trenurilor, care permit asigurarea legăturilor feroviare)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Schienen-Control Kommission — Austria) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG
   (Cauza C-136/11) (1)

   (Transport - Transport feroviar - Obligația gestionarului de infrastructură feroviară de a furniza întreprinderilor feroviare, în timp real, toate informațiile referitoare la circulația trenurilor și mai ales cele referitoare la eventualele întârzieri ale trenurilor, care permit asigurarea legăturilor feroviare)
   2013/C 26/09
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Schienen-Control Kommission

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Westbahn Management GmbH

      Pârâtă: ÖBB Infrastruktur AG

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Schienen-Control Kommission — Interpretarea art. 8 alin. (2) și a părții II din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar (JO L 315, p. 14), precum și a art. 5 și a anexei II la Directiva 2001/14/CE Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66) — Obligația administratorului de infrastructură feroviară de a furniza întreprinderilor feroviare, în timp real, toate informațiile privind circulația trenurilor și, în special, eventualele întârzieri ale legăturilor feroviare

      Dispozitivul

               1.

               Dispozițiile articolului 8 alineatul (2) coroborate cu cele ale părții a II-a din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar trebuie interpretate în sensul că informațiile cu privire la principalele legături feroviare trebuie să cuprindă, pe lângă orele de plecare programate, și întârzierile sau anulările cu privire la aceste legături, oricare ar fi întreprinderea feroviară care le asigură.

               2.

               Dispozițiile articolului 8 alineatul (2) coroborate cu cele ale părții a II-a din anexa II la Regulamentul nr. 1371/2007, precum și dispozițiile articolului 5 coroborate cu cele ale anexei II la Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004, trebuie interpretate în sensul că gestionarul de infrastructură are obligația de a furniza în mod nediscriminatoriu întreprinderilor feroviare datele în timp real cu privire la trenurile exploatate de alte întreprinderi feroviare atunci când aceste trenuri reprezintă principalele legături în sensul părții a II-a din anexa II la Regulamentul nr. 1371/2007.

      (1)  JO C 173, 11.6.2011.


title: Cauza T-237/10: Acțiune introdusă la 26 mai 2010 — Vuitton Malletier/OAPI — Friis Group International (reprezentarea unui dispozitiv de închidere)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/44

         Acțiune introdusă la 26 mai 2010 — Vuitton Malletier/OAPI — Friis Group International (reprezentarea unui dispozitiv de închidere)
   (Cauza T-237/10)
   ()
   2010/C 209/68
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Louis Vuitton Malletier SA (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto și E. Gavuzzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Friis Group International ApS (Copenhaga, Danemarca)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 februarie 2010 în cauza R 1590/2008-1, în măsura în care a anulat marca comunitară nr. 3693116 pentru produse din clasele 9, 14 și 18;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs și a diviziei de anulare, în ipoteza în care ar interveni în procedură.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: o marcă figurativă reprezentând un dispozitiv de închidere, pentru produse din clasele 9, 14, 18 și 25 — cerere de marcă comunitară nr. 3 693 116

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare și-a întemeiat cererea pe motive absolute de refuz, în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului

      Decizia diviziei de anulare: respingerea cererii de declarare a nulității mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: admiterea în parte a recursului

      Motivele invocate: reclamanta invocă două motive în drept în susținerea acțiunii
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta pretinde că decizia atacată încalcă articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a concluzionat în mod eronat că prevederile acestui articol sunt aplicabile mărcii comunitare în litigiu în privința produselor din clasele 9, 14 și 18. În special, camera de recurs: (i) ar fi considerat în mod eronat problema caracterului distinctiv al mărcii comunitare în litigiu drept referitoare la o marcă ce constă în forma produselor vizate și (ii) ar fi concluzionat în mod eronat că marca nu dispunea de un caracter distinctiv intrinsec.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta consideră că decizia atacată încalcă articolul 52 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a săvârșit o eroare concluzionând că acest articol nu se aplică în cazul de față.


title: Cauza T-8/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TG Torre Galatea — Marcă comunitară verbală anterioară TORRES 10 — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/44

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Torres/OAPI — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
   (Cauza T-8/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative TG Torre Galatea - Marcă comunitară verbală anterioară TORRES 10 - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie’)
   (2009/C 44/76)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Fundación Gala-Salvador Dalí (Figueras, Spania) (reprezentanți: A. Segura Roda și M. Teixidor Jufresa, avocați)
   Obiectul
   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 24 octombrie 2006 (cauza R 168/2006-2) privind procedura de opoziție între Miguel Torres, SA și Fundación Gala-Salvador Dalí.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Miguel Torres, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza C-432/10: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 20 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgia) — Procedură penală împotriva Aboulkacem Chihabi și alții (Trimitere preliminară — Inadmisibilitate vădită)

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 20 ianuarie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgia) — Procedură penală împotriva Aboulkacem Chihabi și alții
   (Cauza C-432/10) (1)

   (Trimitere preliminară - Inadmisibilitate vădită)
   2011/C 173/04
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Părțile din procedura penală principală

   Aboulkacem Chihabi, Mustapha Chihabi, Trans Atlantic International, Dani Danieli, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jacobus Robert Maria Wick, Shlomo Ben-David, David Ben-David, Yehuda Cohen, Johannes Josephus Maria van Aert, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Mediterranean Shipping Company Belgium NV, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Yves Claude Robert Van De Merckt, CMA CGM Belgium NV, CMA CGM Logistics NV, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Rudi François Albertine Avaert, Ronny Bruno Van Wesenbeeck, Wally Louis Alice De Vooght, Christian Gustave Alain Bekkers, Avraham Dror, Yehuda Cohen, Yehuda Cohen, Frank Jozef Hilda Decock, Rubi Danieli, Dani Danieli, Jean Marie Dom, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Peter Edouard Martha Kilian, Simeon Beniurishvili, Ludo Maria Jan Gijsen, Van Landeghem BVBA, Anex BVBA, Pasha Tech Ltd, Louis Simon Catherina De Vos, Aboulkacem Chihabi, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Deba BVBA, Universal Shipping NV, DFDS Transport NV, ACR Logistics Belgium NV, Forwarding & Shipping Group NV, Mister-Trans BVBA, Firma De Vos NV, Yehuda Cohen, Avraham Dror, Aboulkacem Chihabi, Peter Edouard Martha Kilian, Louis Simon Catherina De Vos, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Yves Claude Robert Van De Merckt, Dani Danieli, Rubi Danieli, Dov Horny, Albert Tizov, Gocha Tizov, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Christiaan Marcel Hélène Hendrickx

      Cu participarea: Geert Vandendriessche

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Interpretarea articolelor 5, 38-41 și 43, a articolului 177 a doua liniuță, a articolului 202 alineatele (1) și (3) și a articolului 221 alineatele (1) și (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) și a articolului 199 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (JO L 253, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3) — Recuperare ulterioară a taxelor la import sau la export — Comunicare către debitor — Nașterea unei datorii vamale ca urmare a introducerii ilegale de mărfuri

      Dispozitivul

   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen, prin decizia din 31 mai 2007, este vădit inadmisibilă.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza C-63/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, sediul din 's-Hertogenbosch (Ţările de Jos) la 12 februarie 2015 – Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               27.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, sediul din 's-Hertogenbosch (Ţările de Jos) la 12 februarie 2015 – Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Cauza C-63/15)
   (2015/C 138/49)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Den Haag, sediul din 's-Hertogenbosch

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Mehrdad Ghezelbash

      Pârât: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Întrebările preliminare

               1)

               Care este domeniul de aplicare al articolului 27 din Regulamentul nr. 604/2013 (1), eventual coroborat cu considerentul (19) al acestui regulament?
               Conform acestui articol, într-un caz cum este cel din speță, în care resortisantul străin este confruntat cu cererea de preluare abia după acceptarea acesteia și prezintă dovezi care pot conduce la concluzia că nu statul membru solicitat, ci statul membru solicitant este responsabil de examinarea cererii de azil, iar ulterior, statul membru solicitant nu verifică aceste documente și nici nu le prezintă statului membru solicitat, are un solicitant de azil dreptul la o cale de atac (efectivă) împotriva aplicării criteriilor de determinare a statului membru responsabil, prevăzute de Regulamentul nr. 604/2013, la capitolul III?

               2)

               În situația în care statul membru solicitat a acceptat o cerere de preluare, iar pentru a invoca aplicarea eronată a criteriilor de determinare a statului membru responsabil, resortisantul străin nu se poate întemeia, în principiu, nici pe Regulamentul nr. 604/2013 și nici pe Regulamentul nr. 343/2003 (2), este corectă susținerea pârâtului, potrivit căreia o derogare de la acest principiu ar fi posibilă numai în situații familiale de natura celor prevăzute în articolul 7 din Regulamentul nr. 604/2013, sau pot fi acceptate și alte fapte și împrejurări speciale, pe baza cărora resortisantul străin poate invoca aplicarea eronată a criteriilor de determinare a statului membru responsabil?

               3)

               În măsura în care răspunsul la a doua întrebare este că, pe lângă situațiile familiale, există și alte împrejurări care permit resortisantului străin să invoce aplicarea eronată a criteriilor de determinare a statului membru responsabil, sunt faptele și împrejurările prezentate la punctul 12 din această hotărâre astfel de fapte și împrejurări speciale?

      (1)  Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid (JO L 180, p.31)

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 06, p. 56)


title: Cauza C-40/10: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/27

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-40/10)
   2010/C 51/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, G. Berscheid și J.-P. Keppenne, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (UE, Euratom) nr. 1296/2009 al Consiliului din 23 decembrie 2009 de ajustare, începând cu 1 iulie 2009, a remunerațiilor și pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (1), cu excepția articolelor 1 și 3 din acesta, stabilind însă că regulamentul continuă să își producă efectele până la adoptarea de către Consiliu a unui nou regulament prin care să fie în mod corect aplicate articolele 64 și 65 din statut și anexa XI la acesta;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia solicită anularea în parte a Regulamentului (UE) nr. 1296/2009 întrucât Consiliul, din motive de oportunitate politică, ar fi înlocuit în cadrul acestui regulament valorile remunerațiilor și ale pensiilor propuse de Comisie pe baza unui indice de ajustare de 3,70 % — rezultat în urma aplicării mecanice a articolului 65 din statut și a anexei XI la acesta — cu valori ce corespund coeficientului, incorect, de 1,85 %. Din punctul de vedere al Consiliului, această înlocuire ar fi justificată de criza economică și financiară, precum și de politica economică și socială a Uniunii.
   În ceea ce privește articolul 2 și articolele 4-17 din regulamentul atacat, Comisia formulează un singur motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 65 din statut și a articolelor 1 și 3 din anexa XI la statut. Consiliul ar avea astfel o competență nediscreționară în materie, într-o mai mare măsură astăzi — când versiunea actuală a statutului prevede în mod detaliat, la anexa XI, metoda de ajustare a remunerațiilor și a pensiilor — decât în trecut, când Curtea ar fi stabilit deja, întemeindu-se exclusiv pe articolul 65 din statut, că marja de apreciere a Consiliului era redusă. Comisia invocă de asemenea o încălcare a principiului încrederii legitime și a principiului „patere legem quam ipse fecisti”.
   În ceea ce privește articolul 18 din regulamentul atacat, acesta ar încălca articolele 3-7 din anexa XI la statut, prin crearea unei posibilități de ajustare intermediară a remunerațiilor, dincolo de scadența anuală prevăzută la articolul 65 din statut și fără a ține seama de condițiile prevăzute la articolele 4-7 din anexa XI la statut.

      (1)  JO L 348, p. 10.


title: Cauza T-507/11: Hotărârea Tribunalului din 18 aprilie 2013 — Peek & Cloppenburg/OAPI — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Peek & Cloppenburg — Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/41

         Hotărârea Tribunalului din 18 aprilie 2013 — Peek & Cloppenburg/OAPI — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Cauza T-507/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Peek & Cloppenburg - Denumirea comercială națională anterioară Peek & Cloppenburg - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 156/76
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: S. Abrar, ulterior P. Lange, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Peek & Cloppenburg (Hamburg, Germania) (reprezentanți: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocați, și I. Fowler, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 februarie 2011 (cauza R 262/2005-1) privind o procedură de opoziție între Peek & Cloppenburg și Peek & Cloppenburg KG

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Peek & Cloppenburg KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 362, 10.12.2011.


title: Cauza T-189/11: Acțiune introdusă la 24 martie 2011 — Yordanov/OAPI — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/30

         Acțiune introdusă la 24 martie 2011 — Yordanov/OAPI — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)
   (Cauza T-189/11)
   2011/C 152/53
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Peter Yordanov (Ruse, Bulgaria) (reprezentant: T. Walter, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Distribuidora comercial del frio, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 ianuarie 2011 pronunțate în cauza R 803/2010-2,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „DISCO DESIGNER” pentru produse din clasele 11, 19 și 20.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Distribuidora comercial del frio, SA.

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „DISCO” pentru produse din clasa 11.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât nu există niciun risc de confuzie între mărcile în conflict și întrucât camera de recurs ar fi constatat în mod eronat similitudinea produselor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-259/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/28

         Ordonanța președintelui Curții din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-259/06) (1)

   (2007/C 82/59)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 178, din 29.7.2006.


title: Cauza C-442/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 1999/31/CE — Depozite de deșeuri — Reglementare națională referitoare la depozitele de deșeuri existente — Transpunere incorectă)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/11

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 10 aprilie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-442/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 1999/31/CE - Depozite de deșeuri - Reglementare națională referitoare la depozitele de deșeuri existente - Transpunere incorectă)
   (2008/C 128/17)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Recchia și M. Konstantinidis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, G. Fiengo, avocat)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 și 14 din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94) — Legislație națională care nu este conformă directivei
   Dispozitivul

               1)

               Prin adoptarea și menținerea în vigoare a Decretului legislativ nr. 36 din 13 ianuarie 2003, astfel cum a fost modificat, care transpune în dreptul național dispozițiile Directivei 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri,

                           —

                           în măsura în care acest decret legislativ nu prevede aplicarea articolelor 2-13 din Directiva 1999/31 în privința depozitelor de deșeuri autorizate ulterior datei de expirare a termenului de transpunere a acestei directive și anterior celei de intrare în vigoare a decretului legislativ menționat și

                           —

                           în măsura în care acest decret legislativ nu asigură transpunerea articolului 14 litera (d) punctul (i) din directiva menționată,

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2-14 din Directiva 1999/31.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-593/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 decembrie 2011 — Al-Chihabi/Consiliul ( „Procedură privind măsurile provizorii — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Siriei — Înghețare a fondurilor și a resurselor economice — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței — Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil” )

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/25

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 22 decembrie 2011 — Al-Chihabi/Consiliul
   (Cauza T-593/11 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Siriei - Înghețare a fondurilor și a resurselor economice - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței - Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil)
   2012/C 49/45
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Fares Al-Chihabi (Alep, Siria) (reprezentanți: L. Ruessmann și W. Berg, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenți)

      Obiectul

   În esență, cerere de suspendare a executării Deciziei 2011/522/PESC a Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 228, p. 16), a Regulamentului (UE) nr. 878/2011 al Consiliului din 2 septembrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO L 228, p. 1), a Deciziei 2011/684/PESC a Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2011/273/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO L 269, p. 33) și a Regulamentului (UE) nr. 1011/2011 al Consiliului din 13 octombrie 2011 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (JO L 269, p. 18), în măsura în care aceste acte normative îl vizează pe reclamant.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-589/15 P: Recurs introdus la 13 noiembrie 2015 de Alexios Anagnostakis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 30 septembrie 2015 în cauza T-450/12, Anagnostakis/Comisia

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/12

         Recurs introdus la 13 noiembrie 2015 de Alexios Anagnostakis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 30 septembrie 2015 în cauza T-450/12, Anagnostakis/Comisia
   (Cauza C-589/15 P)
   (2016/C 007/19)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Alexios Anagnostakis (reprezentant: A. Anagnostakis, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea în tot a hotărârii pronunțate în cauza T-450/12 în cadrul acțiunii introduse împotriva Comisiei Europene la 11 octombrie 2012 pentru anularea măsurii dispuse de aceasta din urmă din 6 septembrie 2012 prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a inițiativei cetățenești europene intitulate „Un milion de semnături pentru o Europă a solidarității”;

               —

               admiterea acțiunii;

               —

               anularea deciziei Comisiei din 6 septembrie 2012 prin care a fost respinsă cererea de înregistrare a inițiativei cetățenești europene intitulate „Un milion de semnături pentru o Europă a solidarității”;

               —

               obligarea Comisiei să înregistreze în mod corespunzător inițiativa menționată și dispunerea oricărei alte măsuri juridice necesare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  Vicii în cadrul procedurii din fața Tribunalului

               Hotărârea atacată nu ține seama nicidecum în aprecierea acțiunii în discuție de faptul că propunerea de inițiativă cetățenească europeană (ICE) ar privi în mod exclusiv partea de datorie publică considerată „odioasă”.
               În motivarea hotărârii atacate, se consideră în mod greșit că propunerea ar privi întreaga datorie publică, fără nicio distincție sau condiție.
               Sub acest aspect, hotărârea atacată nu încadrează în mod corect obiectul litigiului.
               Hotărârea a fost pronunțată cu aprecierea greșită a acțiunii și a concluziilor.

               2.

                  Încălcarea de către Tribunal a dreptului Uniunii, interpretarea și aplicarea greșite ale tratatelor și ale reglementării europene

                           A)

                           Prin interpretarea și aplicarea greșite ale dreptului Uniunii, hotărârea atacată a declarat că prevederile articolelor 122 TFUE și 136 TFUE, invocate în cadrul acțiunii, nu constituie „un temei juridic adecvat pentru o eventuală asistență financiară a Uniunii prin instituirea unui mecanism de finanțare în favoarea statelor membre care [s-ar confrunta] sau [ar risca] să se confrunte cu probleme grave de finanțare”.
                           În sensul articolului 136 TFUE, astfel cum a fost modificat de Decizia 2011/199/UE a Consiliului European din 25 martie 2011 (1), și al articolului 4 alineatul (1) TFUE și al articolului 5 alineatul (2) TFUE, statele membre a căror monedă este euro au dreptul deplin de a se pune de acord pentru a institui un mecanism de stabilitate și de asistență financiară. Comisia dispune de o competență specială de atribuire și de libertatea de a propune instituirea unui astfel de mecanism, în sensul articolului 352 TFUE, drept măsura necesară pentru realizarea unuia dintre obiectivele prevăzute în tratate, sau pentru stabilitatea zonei euro.

                           B)

                           Prin aplicarea și interpretarea eronate ale tratatelor și al dreptului Uniunii, hotărârea atacată a declarat că nimic nu permite să se concluzioneze, și nici nu s-a demonstrat deloc acest lucru, că adoptarea unui principiu al stării de necesitate „ar avea ca obiect consolidarea coordonării disciplinei bugetare sau ar face parte din orientările de politică economică pe care Consiliul este abilitat să le elaboreze în scopul bunei funcționări a uniunii economice și monetare”.
                           Dimpotrivă, prin interpretarea și aplicarea în mod corect, măsura preconizată – anularea unei datorii odioase – contribuie exclusiv la consolidarea disciplinei bugetare a statelor membre și la asigurarea bunei funcționări a uniunii economice și monetare [articolul 136 alineatul (1) TFUE].

                           C)

                           Prin interpretarea și aplicarea greșite ale tratatelor și ale dreptului Uniunii, hotărârea atacată a exclus posibilitatea ca articolul 122 TFUE să constituie un temei juridic adecvat pentru adoptarea în legislația Uniunii a unui principiu al stării de necesitate.
                           În temeiul articolului 352 TFUE, Comisia poate face propuneri Consiliului în vederea asigurării solidarității dintre statele membre în sensul articolului 122 alineatul (1) TFUE sau a acordării asistenței financiare a Uniunii în sensul articolului 122 alineatul (2) TFUE, statului membru care s-ar confrunta cu dificultăți grave aflate în afara controlului său.

                           D)

                           Prin interpretarea și aplicarea greșite ale tratatelor și ale dreptului Uniunii, hotărârea atacată a declarat că Comisia a respectat obligația de motivare atunci când a adoptat decizia atacată, în ceea ce privește respingerea cererii de înregistrare și a propunerii ICE. Motivele respingerii expuse în decizia contestată sunt insuficiente și greșite, încălcându-se obligația de motivare corespunzătoare, prevăzută la articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 211/2011.

                           E)

                           Prin interpretarea și aplicarea greșite ale dreptului Uniunii, hotărârea atacată a declarat că chiar dacă ar exista o normă de drept internațional care consacră un principiu al stării de necesitate, numai existența unui astfel de principiu de drept internațional nu ar fi suficientă, în orice caz, să fundamenteze o inițiativă legislativă din partea Comisiei. Dreptul internațional și principiile acestuia sunt izvoare de drept al Uniunii Europene. Astfel, sunt incluse și aplicate în mod direct în dreptul Uniunii, fără nicio condiție. Comisia poate propune aplicarea acestor principii de rang superior și în lipsa unei dispoziții specifice în tratate, în cazul în care ar considera ca lipsește.

                           F)

                           Prin interpretarea și aplicarea greșite ale dreptului, hotărârea atacată a obligat reclamantul la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie. Dacă ar fi fost apreciată în mod corect, în lumina susținerilor de mai sus, acțiunea ar fi fost admisă și plata cheltuielilor aferente ar fi revenit Comisiei.

      (1)  JO L 91, p. 1.


title: Cauza T-65/06: Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2012 — FLSmidth/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul sacilor industriali din plastic — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE — Imputabilitatea comportamentului ilicit — Durata încălcării — Amenzi — Gravitatea încălcării — Circumstanțe atenuante — Cooperare în cursul procedurii administrative — Proporționalitate — Răspundere solidară” )

text:
               21.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/22

         Hotărârea Tribunalului din 6 martie 2012 — FLSmidth/Comisia
   (Cauza T-65/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Sectorul sacilor industriali din plastic - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE - Imputabilitatea comportamentului ilicit - Durata încălcării - Amenzi - Gravitatea încălcării - Circumstanțe atenuante - Cooperare în cursul procedurii administrative - Proporționalitate - Răspundere solidară)
   2012/C 118/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: FLSmidth & Co. A/S (Valby, Danemarca) (reprezentant: J. E. Svensson, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, agent, asistat de M. Gray, barrister)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare parțială a Deciziei C(2005) 4634 final a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (Cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali) și, cu titlu subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei prin decizia menționată

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2005) 4634 a Comisiei din 30 noiembrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cazul COMP/F/38.354 — Saci industriali), în măsura în care FLSmidth & Co. A/S este considerată responsabilă pentru încălcarea unică și continuă vizată la articolul 1 alineatul (1) din decizie, pe perioada cuprinsă între 31 decembrie 1990 și 31 decembrie 1991.

               2.

               Stabilește la 14,45 milioane de euro suma la plata căreia este obligată în solidar FLSmidth & Co. A/S în temeiul articolului 2 litera (f) din Decizia C(2005) 4634

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Comisia europeană și FLSmidth & Co. suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 96, 22.4.2006.


title: Cauza C-101/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Austria) — Gentcho Pavlov, Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien (Relații externe — Acorduri de asociere — Reglementare națională care excludea, anterior aderării Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană, posibilitatea ca resortisanții bulgari să fie înscriși în tabloul avocaților stagiari — Compatibilitatea unei astfel de reglementări cu interzicerea oricărei discriminări pe motiv de cetățenie în ceea ce privește condițiile de muncă, prevăzută în Acordul de asociere CE-Bulgaria)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 7 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Austria) — Gentcho Pavlov, Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien
   (Cauza C-101/10) (1)

   (Relații externe - Acorduri de asociere - Reglementare națională care excludea, anterior aderării Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană, posibilitatea ca resortisanții bulgari să fie înscriși în tabloul avocaților stagiari - Compatibilitatea unei astfel de reglementări cu interzicerea oricărei discriminări pe motiv de cetățenie în ceea ce privește condițiile de muncă, prevăzută în Acordul de asociere CE-Bulgaria)
   2011/C 269/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Gentcho Pavlov, Gregor Famira

      Pârât: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Interpretarea art. 38 alin. (1) din Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte (JO L 358 din 31.12.1994, p. 3) — Interzicerea oricărei discriminări pe motiv de cetățenie sau naționalitate în ceea ce privește condițiile de muncă — Compatibilitate, cu acest articol, a unei reglementări naționale ce exclude, anterior aderării Bulgariei la Uniunii Europene, posibilitatea ca resortisanții bulgari să fie înscriși pe lista avocaților stagiari — Efectul direct al acestei dispoziții

      Dispozitivul

   Principiul nediscriminării prevăzut la articolul 38 alineatul (1) prima liniuță din Acordul european de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Bulgaria, pe de altă parte, încheiat și aprobat în numele Comunităților prin Decizia 94/908/CECO, CE, Euratom a Consiliului și a Comisiei din 19 decembrie 1994, trebuie interpretat în sensul că nu se opunea, înainte de aderarea Republicii Bulgaria la Uniunea Europeană, unei reglementări a unui stat membru, cum este cea cuprinsă în articolul 30 alineatele (1) și (5) din Regulamentul austriac privind profesia de avocat (Österreichische Rechtsanwaltsordnung), în versiunea aplicabilă acțiunii principale, în temeiul căreia un resortisant bulgar nu putea obține înscrierea în tabloul avocaților stagiari și nici, pe cale de consecință, un atestat privind posibilitatea reprezentării în justiție din cauza unei condiții legate de cetățenie, impusă de această reglementare.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-170/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Mirko De Filippo/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/31

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) la 2 aprilie 2010 — Mirko De Filippo/Ministero dell’Interno
      (Cauza C-170/10)
      (2010/C 161/44)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia)

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Mirko De Filippo

         Pârât: Ministero dell’Interno

         Întrebarea preliminară

      Reglementarea națională (introdusă de Decretul Bersani, Decretul lege nr. 223 din 4 iulie 2006, transformat în Legea nr. 248 din 4 august 2006), respectiv un sistem național care prevede printre altele:

                  a)

                  existența unei tendințe generale de protejare a titularilor concesiunilor acordate anterior, în urma unei licitații de la care o parte dintre operatori fuseseră excluși în mod nelegal;

                  b)

                  existența unor dispoziții care garantează în fapt menținerea pozițiilor comerciale dobândite (de exemplu interdicția, în ceea ce îi privește pe noii concesionari, de a-și instala ghișeele la mai puțin de o distanță determinată de ghișeele existente);

                  c)

                  cazuri de decădere din beneficiul concesiunii în ipoteza în care concesionarul gestionează în mod direct sau indirect activități transfrontaliere de joc care pot fi asimilate celor care fac obiectul concesiunii,

            este compatibilă cu articolele 43 și 49 din Tratatul CE?


title: Cauza C-512/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 mai 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transport — Directiva 91/440/CEE — Dezvoltarea căilor ferate comunitare — Directiva 2001/14/CE — Alocarea capacităților de infrastructură feroviară — Articolul 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/14 — Lipsa persistentă de echilibru financiar — Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatele (3) și (4) din Directiva 91/440 — Lipsa de măsuri de stimulare a administratorului infrastructurii — Articolul 7 alineatul (3) și articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2001/14 — Calculul tarifului pentru accesul minim]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 30 mai 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-512/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Transport - Directiva 91/440/CEE - Dezvoltarea căilor ferate comunitare - Directiva 2001/14/CE - Alocarea capacităților de infrastructură feroviară - Articolul 6 alineatele (2) și (3) din Directiva 2001/14 - Lipsa persistentă de echilibru financiar - Articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatele (3) și (4) din Directiva 91/440 - Lipsa de măsuri de stimulare a administratorului infrastructurii - Articolul 7 alineatul (3) și articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2001/14 - Calculul tarifului pentru accesul minim)
   2013/C 225/03
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: H. Støvlbæk și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: M. Szpunar, precum și K. Bożekowska-Zawisza și M. Laszuk, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și T. Müller, precum și J. Očková, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma dispozițiilor articolului 6 alin. (3) și Anexei II la Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (JO L 237, p. 25, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 86-89), precum și dispozițiilor articolelor 4 alin. (2), 6 alin. (1)-(3) 7 alin. (3), 8 alin. (1) și 14 alin. (2) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (JO L 75, p. 29, Ediție specială, 07/vol. 8, p. 66)

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a adoptat măsuri de stimulare a administratorului infrastructurii feroviare pentru a reduce costurile de furnizare a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces, precum și prin faptul că a permis includerea în calculul tarifelor pentru setul minim de prestații și accesul pe rețea la infrastructuri a unor costuri care nu pot fi considerate direct imputabile exploatării serviciilor de transport feroviar, Republica Polonă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 6 alineatul (2) și, respectiv, al articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004.

               2.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3.

               Comisia Europeană, Republica Polonă, Republica Cehă și Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza T-227/07: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2010 — Spania/Comisia ( FEOGA — secțiunea Garantare — Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară — Ajutoare pentru producție destinate întreprinderilor de prelucrare a tomatelor — Controale inopinate în perioadele adecvate — Proporționalitate )

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/39

         Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2010 — Spania/Comisia
   (Cauza T-227/07) (1)

   (FEOGA - secțiunea «Garantare» - Cheltuieli excluse de la finanțarea comunitară - Ajutoare pentru producție destinate întreprinderilor de prelucrare a tomatelor - Controale inopinate în perioadele adecvate - Proporționalitate)
   2010/C 346/76
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial, T. van Rijn, ulterior, F. Jimeno Fernández, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anularea parțială a Deciziei 2007/243/CE a Comisiei din 18 aprilie 2007 privind excluderea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în temeiul Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea „Garantare” (JO L 106, p. 55)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-57/12: Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — Good Luck Shipping/Consiliul

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/23

         Acțiune introdusă la 9 februarie 2012 — Good Luck Shipping/Consiliul
   (Cauza T-57/12)
   2012/C 109/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Good Luck Shipping LLC (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentanți: F. Randolph și M. Lester, Barristers, și M. Taher, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, în măsura în care o privesc pe reclamantă, a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, 2.12.2011, p. 71) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 319, 2.12.2011, p. 11);

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive, arătând că, prin includerea numelui său pe listele anexate la decizia și la regulamentul contestate, Consiliul:

               —

               nu a furnizat o motivare adecvată sau suficientă;

               —

               nu a respectat criteriile de întocmire a listei și/sau a săvârșit o eroare vădită de apreciere prin faptul că a stabilit că aceste criterii fuseseră întrunite în raport cu reclamanta și/sau a inclus reclamanta fără a exista un temei juridic adecvat în acest sens;

               —

               nu a protejat dreptul la apărare și dreptul la un control jurisdicțional efectiv ale reclamantei;

               —

               a încălcat, în mod nejustificat sau disproporționat, drepturile fundamentale ale reclamantei, inclusiv dreptul la protecția proprietății sale, a activității sale comerciale și a reputației sale.


title: Cauza C-352/12: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Italia) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano [Articolul 99 din Regulamentul de procedură — Contracte de achiziții publice — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (d) — Servicii — Activități în sprijinul elaborării proiectului pentru reconstrucția anumitor părți din teritoriul unei comune afectate de un cutremur — Contrat încheiat între două entități publice, dintre care o universitate — Entitate publică care poate fi calificată drept operator economic — Circumstanțe extraordinare]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/47

         Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 20 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Italia) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri/Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano
   (Cauza C-352/12) (1)

   (Articolul 99 din Regulamentul de procedură - Contracte de achiziții publice - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (d) - Servicii - Activități în sprijinul elaborării proiectului pentru reconstrucția anumitor părți din teritoriul unei comune afectate de un cutremur - Contrat încheiat între două entități publice, dintre care o universitate - Entitate publică care poate fi calificată drept operator economic - Circumstanțe extraordinare)
   2013/C 225/81
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Pârâte: Comune di Castelvecchio Subequo și Comune di Barisciano

      Cu participarea: Università degli Studi Chieti Pescara — Dipartirnento Scienze e Storia den' Architettura și Scuola di Architettura e Design Vittoria (SAD) dell'Università degli Studi di Camerino

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) literele (a) și (d), a articolului 2, a articolului 28, precum și a anexei II categoriile 8 și 12 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Atribuirea contractului în afara procedurilor de atribuire a contractului de achiziții publice prevăzute de directivă — Contract încheiat între două administrații publice în cadrul căruia prestatorul de servicii este o universitate și în care contravaloarea nu are un vădit caracter neremunerativ — Prestare de servicii care constă în realizarea unor studii, analize si planuri pentru reconstrucția centrului istoric a două localități distruse de un cutremur — Modalități de atribuire a contractului justificate de interese publice specifice legate de cutremur

      Dispozitivul

   Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum este modificată de Regulamentul nr. 1177/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 se opune unei reglementări naționale care se opune unei dispoziții naționale care permite încheierea unui contract, fără să se recurgă la o procedură de atribuire, prin care entități publice instituie o cooperare între ele — verificare ce revine în sarcina instanței de trimitere — atunci când un astfel de contract nu are ca obiect asigurarea îndeplinirii unei sarcini de serviciu public comune acestor entități, nu este guvernat în mod exclusiv de considerații și de cerințe proprii pentru urmărirea obiectivelor de interes public sau este de natură să confere unui prestator privat o situație privilegiată în raport cu concurenții săi. Faptul că un astfel de contract ar interveni într-o situație extraordinară nu poate fi luat în considerare decât în măsura în care autoritatea contractantă stabilește că sunt îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 31 punctul 1 litera (c) din această directivă.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza T-246/09 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2009 — Insula/Comisia ( Măsuri provizorii — Note de debit — Cerere de suspendare a executării — Nerespectarea cerințelor de formă — Inadmisibilitate )

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/39

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 2 iulie 2009 — Insula/Comisia
   (Cauza T-246/09 R)
   („Măsuri provizorii - Note de debit - Cerere de suspendare a executării - Nerespectarea cerințelor de formă - Inadmisibilitate”)
   2009/C 205/72
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Marsal și J.-D. Simonet, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării a două note de debit prin care se impune rambursarea unor sume plătite reclamantului în cadrul unor contracte de subvenție.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-81/09: Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Grecia/Comisia [ „FEDR — Reducerea contribuției financiare — Program operațional care se înscrie în obiectivul nr. 1 (1994-1999), «Accesibilitate și axe rutiere» în Grecia — Delegarea unor sarcini auxiliare de Comisie unor terți — Secret profesional — Rată de corecție financiară — Marja de apreciere a Comisiei — Control jurisdicțional” ]

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/46

         Hotărârea Tribunalului din 13 iulie 2011 — Grecia/Comisia
   (Cauza T-81/09) (1)

   (FEDR - Reducerea contribuției financiare - Program operațional care se înscrie în obiectivul nr. 1 (1994-1999), «Accesibilitate și axe rutiere» în Grecia - Delegarea unor sarcini auxiliare de Comisie unor terți - Secret profesional - Rată de corecție financiară - Marja de apreciere a Comisiei - Control jurisdicțional)
   2011/C 269/101
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: inițial M. Tassopoulou, agent, asistat de C. Meïdanis și E. Lampadarios, avocați, ulterior P. Mylonopoulos și K. Boskovits, agenți, asistați de G. Michailopoulos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Steiblytė și D. Triantafyllou, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2008) 8573 a Comisiei din 15 decembrie 2008 privind reducerea contribuției financiare a Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) acordată Greciei, în cuantum de 30 104 470,47 euro, în cadrul programului operațional „Accesibilitate și axe rutiere”, prin Decizia Comisiei C(94) 3579 din 16 decembrie 1994 de aprobare a unei contribuții a FEDR

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia C(2008) 8573 a Comisiei din 15 decembrie 2008 privind reducerea contribuției financiare a Fondului european de dezvoltare regională (FEDR) acordată Greciei, în măsura în care prin această decizie se prevede, pe de o parte, o corecție în valoare de 506 303 euro în cadrul proiectului „Isthmos — Galota” și, pe de altă parte, o corecție în valoare de 684 343 euro în cadrul proiectului „Carrefour de Polymylos (contractul 928)”.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Republica Elenă suportă propriile cheltuieli de judecată și 80 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               4.

               Comisia suportă 20 % din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza T-480/07: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — SIMSA/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/43

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2007 — SIMSA/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-480/07)
   (2008/C 64/71)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Salerno, Italia) (reprezentant: M. A. Calabrese, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992 a Comisiei din 17 octombrie 2007;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauza T-417/07 Lodato Gennaro & Co.


title: Cauza C-127/13 P: Recurs introdus la 15 martie 2013 de Guido Strack împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 15 ianuarie 2013 în cauza T-392/07, Guido Strack/Comisia Europeană

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/14

         Recurs introdus la 15 martie 2013 de Guido Strack împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 15 ianuarie 2013 în cauza T-392/07, Guido Strack/Comisia Europeană
   (Cauza C-127/13 P)
   2013/C 147/24
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Guido Strack (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 15 ianuarie 2013 în cauza T-392/07 în măsura în care Curtea nu a admis, sau nu a admis în totalitate, cererile recurentului;

               —

               soluționarea în lipsă a cauzei conform capetelor de cerere formulate de recurent în cauza T-392/07;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, și

               —

               în subsidiar, anularea de asemenea a deciziei prin care Președintele Tribunalului Uniunii Europene a repartizat cauza Camerei a patra a Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă nouă motive:

               1.

               necompetența completului de judecată și viciile de procedură și de motivare care rezultă de aici, precum și, ceea ce este de asemenea legat de necompetența completului de judecată, încălcarea articolului 6 alineatul (1) din CEDO, a articolului 47 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 50 al doilea paragraf din Statutul Curții Uniunii Europene, a articolului 12 și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului Uniunii Europene, precum și a altor norme de drept, care rezultă din „reatribuirea” cauzei către altă cameră în cursul procedurii;

               2.

               neregularități de procedură și încălcări ale Regulamentului nr. 1049/2001 (1), ale articolelor 6 și 13 din CEDO și ale articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și ale principiilor dreptului la protecție jurisdicțională efectivă, dreptului de a fi ascultat și dreptului la un proces echitabil, la care se adaugă lipsa de motivare și denaturări ale faptelor, care sunt imputabile: refuzului de a statua conform procedurii accelerate; unor restricții inadmisibile ale posibilităților reclamantului de a se exprima și refuzului de a admite un memoriu având ca obiect rectificarea raportului de ședință; unui control jurisdicțional insuficient al înscrisurilor și respingerii cererii reclamantului având ca obiect, în această privință, verificarea în camera de consiliu a tuturor înscrisurilor; unei denaturări a faptelor, unui control jurisdicțional insuficient și unei încălcări a principiilor repartizării sarcinii probei și dreptului la un proces echitabil în privința problemei caracterului complet al înscrisurilor și a cifrelor din cererile de confirmare a accesului la documente care au fost realmente depuse în temeiul Regulamentului nr. 1049/2001; duratei excesive a procedurii și neregularităților în soluționarea cererii de despăgubire formulate în această privință

               3.

               eroarea de drept, insuficienta precizie și motivarea insuficientă în ceea ce privește formularea și extinderea punctului 1 din dispozitiv (și a pasajelor din hotărâre care stau la baza acestuia), la care se adaugă o denaturare a faptelor, în special prin neluarea în considerare a menținerii interesului reclamantului de a exercita acțiunea;

               4.

               denaturarea faptelor, insuficienta motivare și încălcarea principiilor de interpretare în ceea ce privește întinderea cererii reclamantului de obținere a accesului la documente în cauza T-110/04;

               5.

               erori de drept, denaturări ale faptelor și o motivare insuficientă în ceea ce privește aplicarea și interpretarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) și a articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu dispozițiile juridice referitoare la protecția datelor;

               6.

               erori de drept, denaturări ale faptelor și o motivare insuficientă în ceea ce privește aplicarea și interpretarea articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001;

               7.

               erori de drept și o motivare insuficientă în ceea ce privește respingerea cererii de daune interese formulate în cuprinsul cererii introductive și, în special, o încălcare a principiilor în domeniul măsurilor de cercetare judecătorească și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă;

               8.

               o încălcare a principiului dreptului la protecție jurisdicțională efectivă în cadrul respingerii unei cereri a reclamantului la punctul 90 din hotărârea pronunțată în cauza T-392/07 și

               9.

               erori de drept și o motivare insuficientă în ceea ce privește decizia cu privire la cheltuielile de judecată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-178/10, T-263/10 și T-265/10: Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2012 — Spania/Comisia ( „Programe operaționale ale Fondului de Coeziune și ale FEDER gestionate de Spania — Cerere de plată intermediară — Existența unor elemente probante care sugerează o insuficiență importantă în funcționarea sistemelor de gestiune și de control — Măsuri de întrerupere a termenului de plată — Acțiune în anulare — Admisibilitate — Strategie de audit — Securitate juridică — Încredere legitimă — Proporționalitate” )

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/17

         Hotărârea Tribunalului din 21 iunie 2012 — Spania/Comisia
   (Cauza T-178/10, T-263/10 și T-265/10) (1)

   (Programe operaționale ale Fondului de Coeziune și ale FEDER gestionate de Spania - Cerere de plată intermediară - Existența unor elemente probante care sugerează o insuficiență importantă în funcționarea sistemelor de gestiune și de control - Măsuri de întrerupere a termenului de plată - Acțiune în anulare - Admisibilitate - Strategie de audit - Securitate juridică - Încredere legitimă - Proporționalitate)
   2012/C 227/25
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Urraca Caviedes și B. Conte, precum și, în cauza T-178/10, A. Steiblytė, agenți)

      Obiectul

   Acțiuni formulate împotriva deciziilor Comisiei din 12 februarie 2010 (T-178/10), din 8 aprilie 2010 (T-263/10) și din 15 aprilie 2010 (T-265/10) prin care autoritățile spaniole sunt informate cu privire la întreruperea termenului de examinare a anumitor cereri de plată intermediară prezentate de Regatul Spaniei

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-178/10, T-263/10 și T-265/10 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-173/12 P: Ordonanța Curții din 17 ianuarie 2013 — Verenigde Douaneagenten BV/Comisia Europeană [Recurs — Articolul 220 alineatul (2) din Codul vamal — Recuperare ulterioară a unor taxe la import — Prezentare incorectă a faptelor — Import de zahăr brut din trestie de zahăr]

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/10

         Ordonanța Curții din 17 ianuarie 2013 — Verenigde Douaneagenten BV/Comisia Europeană
   (Cauza C-173/12 P) (1)

   (Recurs - Articolul 220 alineatul (2) din Codul vamal - Recuperare ulterioară a unor taxe la import - Prezentare incorectă a faptelor - Import de zahăr brut din trestie de zahăr)
   2013/C 108/20
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Verenigde Douaneagenten BV (reprezentant: S. Moolenaar, advocaat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Burggraaf și L. Keppenne, agenți)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului — Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 februarie 2012, Verenigde Douaneagenten/Comisia (T-32/11), prin care Tribunalul a respins în parte cererea de anulare a Deciziei C(2010) 6574 final a Comisiei din 1 octombrie 2010 în care se constată, pe de o parte, caracterul justificat al înscrierii ulterioare în evidența contabilă a taxelor la import și, pe de altă parte, că remiterea acestor taxe nu este justificată într-un caz specific (REC 02/09)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Verenigde Douaneagenten BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012


title: Cauza C-38/10: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               27.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 80/18

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-38/10)
   2010/C 80/33
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și G. Braga da Cruz, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 49 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene și al articolului 31 din Acordul privind SEE, prin adoptarea și menținerea în vigoare a unor dispoziții legale — cuprinse în articolele 76 A, 76 B și 76 C din Código português do Imposto sobre o Rendimento das pessoas Colectivas (CIRC) (impozitul pe societăți) — în temeiul cărora, în cazul în care se transferă în alt stat membru sediul social și conducerea efectivă, în care încetează activitățile în Portugalia ale unui sediu permanent sau în care se transferă activele sale din Portugalia altui stat membru:

                           —

                           baza impozabilă a exercițiului în care se produce oricare dintre aceste situații trebuie să includă toate profiturile nerealizate privind activele în cauză, în timp ce profiturile nerealizate derivate din tranzacțiile exclusiv naționale nu trebuie să fie incluse în baza impozabilă;

                           —

                           asociații unei societăți care își transferă în afara teritoriului portughez sediul social și conducerea efectivă sunt supuși unui impozit bazat pe diferența dintre valoarea activelor lichide ale societății (calculată la data transferului și la prețul pieței) și prețul de achiziție al respectivelor acțiuni sau părți sociale.

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia consideră că articolele citate din CIRC pot constitui un obstacol pentru libertatea de stabilire, consacrată la articolul 49 TFUE.
   Potrivit legislației portugheze citate, profiturile nerealizate sunt impozabile numai când o societate își transferă sediul social și conducerea efectivă în afara teritoriului portughez sau când transferă elemente patrimoniale individuale unui sediu permanent situat în alt stat membru, în timp ce transferurile echivalente finalizate în Portugalia, cu alte cuvinte transferul sediului social în cadrul teritoriului portughez sau transferul activelor de la sediul social la o sucursală în același stat membru, sunt lipsite de orice consecințe fiscale imediate.
   Comisia nu contestă drepturile fiscale ale statelor membre asupra profiturilor acumulate de o persoană care, în calitate de rezident, este contribuabil ca obligație personală și este supus impozitului pe venitul său mondial. Cu toate acestea, Comisia consideră că legislația portugheză trebuie să aplice un criteriu unic și că faptele impozabile care generează obligațiile fiscale trebuie să fie aceleași — și anume, realizarea activului sau alt factor care necesită o ajustare a amortizării — atât în cazul în care sediul social, conducerea efectivă sau elementele patrimoniale sunt transferate în afara teritoriului portughez, cât și în cazul în care rămân în interiorului acestui teritoriu.
   Comisia consideră că societățile trebuie să aibă dreptul de a-și transfera în alt stat membru sediul social sau activele individuale fără să fie obligate să se supună unor proceduri excesiv de complexe și de oneroase. Potrivit acestei instituții, nu există nicio justificare pentru a proceda la încasarea imediată a impozitelor pe profiturile nerealizate cu ocazia transferului în alt stat membru al sediului social și al conducerii efective a unei societăți portugheze sau a încetării activităților în Portugalia a unui sediu permanent sau al transferului în alt stat membru al unor active deținute în Portugalia, în cazul în care același impozit nu există în situații naționale comparabile.
   Este necesar să se asigure protecția specială a drepturilor unor persoane interesate determinate — și anume creditorii, acționarii minoritari și autoritățile fiscale —, dar o asemenea protecție trebuie să fie garantată în conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum a fost interpretat de Curtea de Justiție.
   În acest context, Republica Portugheză ar putea, de exemplu, să determine valoarea profiturilor nerealizate cu privire la care pretinde că își păstrează suveranitatea fiscală, cu toate că aceasta nu implică exigibilitatea imediată a impozitului și nici condițiile privind amânarea plății acestuia.
   În ceea ce privește obiectivul de a garanta eficiența inspecției fiscale și de a combate frauda fiscală, deși un astfel de obiectiv este legitim, acesta ar putea fi atins de asemenea prin metode mai puțin restrictive, utilizând mecanismele prevăzute în Directiva 77/799/CEE (1) a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe, sau în Directiva 2008/55/CE (2) a Consiliului din 26 mai 2008 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri.
   Comisia consideră că legislația portugheză depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivele urmărite, și anume garantarea eficienței sistemului fiscal. Prin urmare, Comisia consideră că legislația portugheză trebuie să aplice același criteriu atât în cazul în care sediul social, conducerea efectivă sau elementele patrimoniale sunt transferate în afara teritoriului portughez, cât și dacă acestea rămân în interiorul teritoriului menționat: impozitul trebuie încasat numai după ce creșterea de valoare a activelor a avut loc.

      (1)  JO L 336, p. 15, Ediție specială, 09/vol. 1, p. 21.

      (2)  JO L 150, p. 28.


title: Cauza C-223/12: Recurs introdus la 14 mai 2012 de Republica Austria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 februarie 2012 în cauzele T-268/08 și T-281/08, Land Burgenland și Republica Austria/Comisia Europeană

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/17

         Recurs introdus la 14 mai 2012 de Republica Austria împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 februarie 2012 în cauzele T-268/08 și T-281/08, Land Burgenland și Republica Austria/Comisia Europeană
   (Cauza C-223/12)
   2012/C 194/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Land Burgenland

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului din 28 februarie 2012;

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive pentru soluționarea litigiului, de anulare a Deciziei 2008/719/CE a Comisiei din 30 aprilie 2010 privind ajutorul de stat C 56/06 (ex NN 77/06) pus în aplicare de Austria pentru privatizarea Bank Burgenland (JO L 239, p. 32) și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața Tribunalului și în fața Curții;

               —

               cu titlu subsidiar în raport cu al doilea capăt de cerere, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să se pronunțe în lumina aspectelor de drept soluționate prin hotărârea Curții și soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea), pronunțată la 28 februarie 2012 în cauzele conexate T-268/08 și T-281/08, prin care s-a respins acțiunea formulată de recurentă împotriva Deciziei 2008/719/CE a Comisiei din 30 aprilie 2010 privind ajutorul de stat C 56/06 (ex NN 77/06) pus în aplicare de Austria pentru privatizarea Bank Burgenland.
   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive:
   1.   Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care Tribunalul a constatat că Comisia nu a săvârșit nicio eroare de drept atunci când nu a luat în considerare, în cadrul evaluării ofertelor, riscul ce rezulta pentru Land Burgenland din regimul de garanție („Ausfallhaftung”)

   În această privință, Tribunalul s-a întemeiat, în mod eronat, pe o jurisprudență care nu era aplicabilă în speță sau, deși era în principiu aplicabilă, era contrară raționamentului dezvoltat de Tribunal.
   În plus, Tribunalul nu a luat în considerare o altă jurisprudență care era contrară raționamentului său.
   În sfârșit, Tribunalul a apreciat, în mod eronat, că riscurile care decurg din Ausfallhaftung nu puteau fi luate în considerare, deși Ausfallhaftung constituie un ajutor existent și, prin urmare, legal.
   2.   Încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care Tribunalul a constatat că Comisia nu a săvârșit nicio eroare de drept atunci când a constatat că nici rezultatul și nici durata procedurii în fața Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) nu justificau vânzarea Bank Burgenland către Grazer Wechselseitige

   Tribunalul a statuat că Comisia nu a săvârșit nicio eroare atunci când a constatat că nu exista nicio indicație în sensul că FMA ar interzice achiziționarea de către consorțiu; cu toate acestea, în mod eronat, Tribunalul a pornit de la ideea că indiciile evocate de recurentă în cadrul procedurii de autorizare în fața FMA nu erau relevante și nu au fost luate în considerare de aceasta din urmă.
   În plus, Tribunalul nu a ținut seama de elementele concrete prezentate de recurentă atunci când a constatat că nu exista nicio indicație în sensul că procedura îndelungată în fața FMA ar fi compromis în mod substanțial șansele de privatizare ale Bank Burgenland.
   În sfârșit, Tribunalul a aplicat un criteriu de apreciere și de control eronat.


title: Cauza T-293/07 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Lofaro/Comisia ( Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Termen de contestare — Data introducerii contestației — Primire de către administrație — Principiul securității juridice )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/46

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 18 decembrie 2008 — Lofaro/Comisia
   (Cauza T-293/07 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Termen de contestare - Data introducerii contestației - Primire de către administrație - Principiul securității juridice’)
   (2009/C 44/79)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Alessandro Lofaro (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-L. Laffineur, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 24 mai 2007, Lofaro/Comisia (F-27/06 și F-75/06, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Alessandro Lofaro suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 223, 22.9.2007.


title: Cauza C-531/12 P: Recurs introdus la 23 noiembrie 2012 de Commune de Millau și Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 19 septembrie 2012 în cauzele conexate T-168/10 și T-572/10, Comisia Europeană/SEMEA și Commune de Millau

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/6

         Recurs introdus la 23 noiembrie 2012 de Commune de Millau și Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 19 septembrie 2012 în cauzele conexate T-168/10 și T-572/10, Comisia Europeană/SEMEA și Commune de Millau
   (Cauza C-531/12 P)
   2013/C 32/08
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurente: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (reprezentant: F. Bleykasten, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentelor

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 19 septembrie 2012;

         Statuând din nou,

               —

               declararea faptului că Tribunalul nu este competent să se pronunțe asupra cererii îndreptate de Comisie împotriva Commune de Millau, în cauza T-572/10;

               —

               trimiterea Comisiei în fața instanțelor franceze competente pentru a formula recurs;

               —

               declararea inadmisibilității cererii îndreptate de Comisie împotriva SEMEA, în cauza T-168/10;

         Pe fond,

               —

               constatarea faptului că obligația pe care se întemeiază reclamația Comisiei este prescrisă în temeiul dreptului francez;

               —

               respingerea cererilor Comisiei îndreptate împotriva Commune de Millau și împotriva SEMEA.

         În subsidiar,

               —

               declararea faptului că Comisia a adus atingere principiilor securității juridice și bunei administrări;

               —

               declararea faptului că răspunderea extracontractuală a Uniunii este astfel angajată în ceea ce privește Commune de Millau și SEMEA;

               —

               obligarea Comisiei la plata către Commune de Millau și SEMEA a sumei de 41 012 euro în principal, la care se vor adăuga dobânzile și accesoriile calculate potrivit dreptului francez și care sunt scadente la data la care se va pronunța hotărârea.

         În orice caz,

               —

               declararea faptului că cheltuielile de judecată vor fi în sarcina Comisiei.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele formulează patru motive împotriva hotărârii Tribunalului.
   În primul rând, Commune de Millau susține că Tribunalul nu este competent să se pronunțe asupra cererii îndreptate împotriva sa. Potrivit recurentei, încheierea unei clauze compromisorii prin intermediul unei stipulații pentru altul este imposibilă pentru o persoană juridică de drept public francez. Pentru recurentă, nu există o convenție în cadrul căreia Commune de Millau ar fi putut stipula o clauză compromisorie în favoarea Comisiei.
   În al doilea rând, SEMEA susține că, transferându-și patrimoniul unui asociat persoană juridică de drept public solvabilă (Commune de Millau), atunci când ea însăși se afla în stare de încetare de plăți, și-a lichidat în mod valabil drepturile și obligațiile cu caracter social.
   În al treilea rând, recurentele invocă o eroare de drept a Tribunalului, în măsura în care acesta ar fi încălcat dispoziția legală aplicabilă în materie de prescripție. Creanța în litigiu ar fi astfel născută în cadrul raporturilor comerciale dintre SEMEA și Comisie. În pofida caracterului administrativ al contractului încheiat între SEMEA și Comisie, norma privind prescripția aplicabilă în speță este, potrivit recurentelor, articolul 189 bis, devenit articolul 110-4 din Codul comercial francez. Așadar, recurentele apreciază că creanța Comisiei este prescrisă.
   În ultimul rând, recurentele reproșează Tribunalului că nu a recunoscut răspunderea Comisiei, deși inacțiunea sa timp de doisprezece ani în ceea ce privește recuperarea creanței sale ar reprezenta o culpă și ar încălca articolul 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Importanța intereselor reclamate de Comisie ar fi de asemenea legată de abținerea acesteia de la recuperarea creanței sale, astfel încât ar exista într-adevăr o legătură de cauzalitate între prejudiciul pretins și comportamentul Comisiei. În sfârșit, recurentele susțin că prejudiciul ar fi legat de imposibilitatea lor de a lua măsuri în timp util pentru a face față reclamației Comisiei.


title: Cauza C-371/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — National Grid Indus BV/Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam (Transferul sediului administrativ efectiv al unei societăți înt- un alt stat membru decât cel în care a fost constituită — Libertatea de stabilire — Articolul 49 TFUE — Impozit pe plusvalorile latente aferente activelor unei societăți care își transferă sediul între statele membre — Stabilirea cuantumului impozitului la momentul transferului sediului — Plata imediată a impozitului — Proporționalitate)

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 29 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Gerechtshof te Amsterdam — Țările de Jos) — National Grid Indus BV/Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam
   (Cauza C-371/10) (1)

   (Transferul sediului administrativ efectiv al unei societăți înt- un alt stat membru decât cel în care a fost constituită - Libertatea de stabilire - Articolul 49 TFUE - Impozit pe plusvalorile latente aferente activelor unei societăți care își transferă sediul între statele membre - Stabilirea cuantumului impozitului la momentul transferului sediului - Plata imediată a impozitului - Proporționalitate)
   2012/C 32/14
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te Amsterdam

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: National Grid Indus BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Gerechtshof te Amsterdam — Interpretarea articolului CE (actualul articol 49 TFUE) — Dispoziții fiscale naționale care prevăd impozitarea imediată la ieșire în cazul societăților care își transferă sediul sau activele într-un alt stat membru.

      Dispozitivul

               1.

               O societate constituită potrivit dreptului unui stat membru care își transferă sediul administrativ efectiv într-un alt stat membru, fără ca acest transfer de sediu să afecteze calitatea sa de societate din primul stat membru, se poate prevala de articolul 49 TFUE pentru a contesta legalitatea unui impozit pe care primul stat membru îl stabilește în sarcina sa cu ocazia respectivului transfer de sediu.

               2.

               Articolul 49 TFUE trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           nu se opune unei reglementări a unui stat membru potrivit căreia cuantumul impozitului pe plusvalorilor latente aferente unor elemente ale patrimoniului unei societăți este definitiv stabilit — fără luarea în considerare a pierderilor și a câștigurilor care pot fi realizate ulterior — la momentul la care societatea, ca urmare a transferului sediului său administrativ efectiv într-un alt stat membru, încetează să încaseze beneficii impozabile în primul stat membru; în această privință, este irelevant faptul că plusvalorile latente impozabile se raportează la câștiguri din cursul de schimb valutar care nu pot fi recunoscute în statul membru gazdă având în vedere regimul fiscal în vigoare pe teritoriul acestuia;

                           —

                           se opune unei reglementări a unui stat membru care impune plata imediată a impozitului pe plusvalorile latente aferente elementelor de patrimoniu ale unei societăți care își transferă sediul administrativ efectiv într-un alt stat membru, chiar în momentul transferului respectiv.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza F-123/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 ianuarie 2008 — De Fays/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/71

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 ianuarie 2008 — De Fays/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-123/07)
   (2008/C 64/119)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.


title: Cauza T-479/14: Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2017 – Kendrion/Uniunea Europeană („Răspundere extracontractuală — Precizia cererii introductive — Admisibilitate — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale — Termen rezonabil de soluționare — Prejudiciu material — Dobânzi calculate la cuantumul amenzii neplătite — Comisioane de constituire a garanției bancare — Prejudiciu moral — Legătură de cauzalitate”)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/18

         Hotărârea Tribunalului din 1 februarie 2017 – Kendrion/Uniunea Europeană
   (Cauza T-479/14) (1)

   ((„Răspundere extracontractuală - Precizia cererii introductive - Admisibilitate - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale - Termen rezonabil de soluționare - Prejudiciu material - Dobânzi calculate la cuantumul amenzii neplătite - Comisioane de constituire a garanției bancare - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate”))
   (2017/C 078/24)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Kendrion NV (Zeist, Țările de Jos) (reprezentanți: inițial P. Glazener și T. Ottervanger, ulterior T. Ottervanger, avocați)

      Pârâtă: Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial A. Placco, ulterior J. Inghelram și E. Beysen, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Christoforou, S. Noë și P. Van Nuffel, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect obținerea reparării prejudiciului pretins suferit de reclamantă ca urmare a duratei procedurii desfășurate în fața Tribunalului în cauza în care s-a pronunțat Hotărârea din 16 noiembrie 2011, Kendrion/Comisia (T-54/06, nepublicată, EU:T:2011:667)

      Dispozitivul

               1)

               Obligă Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, la plata unei despăgubiri de 588 769,18 euro către Kendrion NV pentru prejudiciul material suferit de această societate din cauza depășirii termenului rezonabil de soluționare a cauzei în care s-a pronunțat Hotărârea din 16 noiembrie 2011, Kendrion/Comisia (T-54/06, nepublicată, EU:T:2011:667).

               2)

               Obligă Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, la plata unei despăgubiri de 6 000 de euro către Kendrion pentru prejudiciul moral suferit de această societate din cauza depășirii termenului rezonabil de soluționare a cauzei T-54/06.

               3)

               Fiecare dintre despăgubirile menționate la punctele 1) și 2) de mai sus va fi majorată cu dobânzi moratorii, de la pronunțarea prezentei hotărâri și până la plata integrală, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru principalele sale operațiuni de refinanțare, majorată cu trei puncte și jumătate procentuale.

               4)

               Respinge în rest acțiunea.

               5)

               Obligă Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Kendrion și care sunt aferente excepției de inadmisibilitate care a condus la adoptarea Ordonanței din 6 ianuarie 2015, Kendrion/Uniunea Europeană (T-479/14, nepublicată, EU:T:2015:2).

               6)

               Kendrion, pe de o parte, și Uniunea Europeană, reprezentată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, pe de altă parte, suportă propriile cheltuieli de judecată aferente acțiunii care a condus la pronunțarea prezentei hotărâri.

               7)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-304/10: Ordonanța președintelui Curții din 18 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/10

         Ordonanța președintelui Curții din 18 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-304/10) (1)

   2011/C 120/24
   Limba de procedură: poloneza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.