title: Cauza C-303/14: Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/27

         Acțiune introdusă la 24 iunie 2014 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-303/14)
   2014/C 409/39
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Mifsud-Bonnici și K. Herrmann, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin faptul că nu a informat Comisia cu privire la organismele de certificare a personalului și a societăților comerciale și cu privire la titlurile certificatelor acordate personalului și societăților comerciale care desfășoară activități în legătură cu anumite gaze fluorurate cu efect de seră care fac obiectul regulamentelor de punere în aplicare adoptate de Comisie și că nu a adoptat și nu a comunicat Comisiei normele privind sancțiunile aplicabile pentru încălcările dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 mai 2006 privind anumite gaze fluorurate cu efect de seră (1), Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (2) coroborat cu articolul 12 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 303/2008 (2) al Comisiei, al articolului 12 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 304/2008 (3) al Comisiei, al articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 305/2008 (4) al Comisiei, al articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 306/2008 (5) al Comisiei, al articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 307/2008 (6) al Comisiei, al articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 308/2008 (7) al Comisiei și al articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 842/2006 instituie obligația în sarcina statelor membre să comunice Comisiei programele de formare și certificare pentru personalul și societățile implicate în instalarea, întreținerea și service-ul echipamentelor și sistemelor reglementate la articolul 3 alineatul (1) din regulament, precum și în recuperarea gazelor fluorurate cu efect de seră. Această obligație a fost detaliată în regulamentele de punere în aplicare adoptate de Comisie în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 842/2006.
   Astfel, primul motiv este întemeiat pe faptul că, până în prezent, Republica Polonia nu a comunicat Comisiei nici numele organismelor de certificare pentru personalul și societățile comerciale care efectuează verificarea detectării scurgerilor, instalarea, întreținerea și service-ul echipamentelor staționare de răcire și de climatizare, ale pompelor de căldură, ale sistemelor de protecție împotriva incendiilor și ale extinctoarelor, precum și activități de recuperare a gazelor fluorurate cu efect de seră și nici titlurile certificatelor pentru personalul și societățile comerciale care îndeplinesc cerințele de certificare prevăzute de regulamentele de punere în aplicare adoptate de Comisie. În plus, nu au fost comunicate nici numele organismelor de certificare pentru personalul implicat în recuperarea gazelor fluorurate cu efect de seră provenite de la instalațiile de distribuție de înaltă tensiune și în recuperarea anumitor solvenți pe bază de gaze fluorurate cu efect de seră din echipamente și nici titlurile certificatelor pentru personalul care îndeplinește cerințele de certificare prevăzute de regulamentele de punere în aplicare adoptate de Comisie. De asemenea, autoritățile poloneze nu au comunicat în forma prevăzută de Regulamentul nr. 308/2008 al Comisiei numele organismelor care eliberează certificate pentru personal și nici titlurile certificatelor de formare a personalului care îndeplinesc cerințele prevăzute la articolul 3 alineatul (2) și în anexa la Regulamentul nr. 307/2008.
   Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că nu au fost comunicate Comisiei normele naționale privind sancțiunile aplicabile pentru încălcarea dispozițiilor Regulamentului nr. 842/2006. Obligația de instituire a unor sancțiuni și de comunicare a dispozițiilor corespunzătoare Comisiei este deosebit de importantă pentru a determina deplina eficacitate a obligațiilor impuse prin articolele 3, 4 și 5 din Regulamentul nr. 842/2006 operatorilor aplicațiilor staționare. În plus, instituirea acestor sancțiuni și comunicarea acestora Comisiei este esențială pentru asigurarea îndeplinirii obligațiilor de către fabricanții de produse și echipamente care conțin gaze fluorurate cu efect de seră, prevăzute la articolul 7. Mai mult, încălcarea interdicției prevăzute la articolele 8 și 9 din Regulamentul nr. 842/2006 trebuie sancționată prin intermediul unor norme naționale în sensul articolului 13 alineatul (1) din acest regulament, care trebuiau să fie comunicate Comisiei.

      (1)  JO L 161, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 73.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 303/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, a cerințelor minime și a condițiilor de recunoaștere reciprocă în vederea certificării societăților comerciale și a personalului în ceea ce privește echipamentele staționare de refrigerare, de climatizare și pentru pompe de căldură care conțin anumite gaze fluorurate cu efect de seră (JO L 92, p. 3).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 304/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, a cerințelor minime și a condițiilor de recunoaștere reciprocă pentru certificarea societăților și a personalului în ceea ce privește sistemele staționare de protecție împotriva incendiilor și extinctoarele care conțin anumite gaze fluorurate cu efect de seră (JO L 92, p. 12).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 305/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, a cerințelor minime și a condițiilor pentru recunoașterea reciprocă a certificării personalului însărcinat cu recuperarea anumitor gaze fluorurate cu efect de seră provenite de la instalațiile de distribuție de înaltă tensiune (JO L 92, p. 17).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 306/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, a cerințelor minime și a condițiilor de recunoaștere reciprocă privind certificarea personalului care recuperează anumiți solvenți pe bază de gaze fluorurate cu efect de seră din echipamente (JO L 92, p. 21).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 307/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, a cerințelor minime pentru programele de formare și a condițiilor pentru recunoașterea reciprocă a certificatelor de formare pentru personal, în ceea ce privește sistemele de climatizare ale unor autovehicule care conțin anumite gaze fluorurate cu efect de seră (JO L 92, p. 25).

      (7)  Regulamentul (CE) nr. 308/2008 al Comisiei din 2 aprilie 2008 de stabilire, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European și al Consiliului, a formularului de notificare a programelor de formare și certificare ale statelor membre (JO L 92, p. 28).


title: Cauza F-78/09: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2009 — Marcuccio/Comisia

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/43

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2009 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-78/09)
   2009/C 312/71
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii reclamantului de obținere a rambursării cheltuielilor de judecată efectuate în cauza T-18/04 la suportarea cărora pârâta a fost obligată prin Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008. În plus, obligarea pârâtei la repararea daunelor materiale și morale cauzate reclamantului.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei, indiferent de forma acesteia, de respingere, de către pârâtă, a cererii din 22 septembrie 2008;

               —

               anularea, în măsura în care este necesară, a deciziei, indiferent de forma acesteia, de respingere a reclamației din 8 aprilie 2009;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 15 882,31 euro, majorată cu dobânzi de întârziere de 10 % pe an cu capitalizare anuală, cu începere din ziua cererii, 22 septembrie 2008, până în prezent, cu titlu de reparare a daunelor materiale suferite de reclamant din cauza deciziei atacate și care s-au produs în cursul perioadei menționate anterior;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, ex aequo et bono, a sumei de 6 500 euro sau a oricărei sume superioare sau inferioare acestui cuantum pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă, cu titlu de reparare a daunelor morale și existențiale suferite de reclamant din cauza deciziei atacate și care s-a uprodus în perioada de la data adoptării acestei decizii și până în prezent;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamant, pentru fiecare zi scursă între ziua următoare introducerii acțiunii și ziua în care s-ar admite în întregime și fără nici o excepție cererea din 22 septembrie 2008 și în care deciziile sau actele aferente acesteia ar fi adoptate fără excepție, a sumei de 5 euro sau a oricărei sume superioare sau inferioare acestui cuantum pe care Tribunalul o va considera justă și echitabilă, sumă ce ar trebui plătită în prima zi a fiecărei luni pe baza drepturilor scadente în luna precedentă, cu titlu de reparare a daunelor suferite de reclamant din cauza deciziei atacate și care s-au produs în cursul perioadei menționate anterior;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-641/11: Ordonanța președintelui Curții din 21 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/18

         Ordonanța președintelui Curții din 21 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-641/11) (1)

   2013/C 108/40
   Limba de procedură: italiana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza T-425/07: Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (100)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/46

         Acțiune introdusă la 16 noiembrie 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol/OAPI (100)
   (Cauza T-425/07)
   (2008/C 22/87)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: D. Rzążewska, radca prawny)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în totalitate a deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 3 septembrie 2007 în cauza R 1274/2006-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „100” pentru produse și servicii din clasele 16, 28 și 41 (cererea nr. 3 875 408)

      Decizia examinatorului: refuză înregistrarea

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a dispozițiilor articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 40/94 privind marca comunitară (1). Potrivit reclamantei, semnul „100” nu este nici descriptiv, nici lipsit de caracter distinctiv pentru produsele și serviciile indicate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-572/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Ústí nad Labem (Republica Cehă) la 24 decembrie 2007 — RLRE Tellmer Property s.r.o./Finanční ředitelství v Ústí nad Labem

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Krajský soud v Ústí nad Labem (Republica Cehă) la 24 decembrie 2007 — RLRE Tellmer Property s.r.o./Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
   (Cauza C-572/07)
   (2008/C 79/25)
   Limba de procedură: ceha
   Instanța de trimitere
   Krajský soud v Ústí nad Labem
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: RLRE Tellmer Property s.r.o.

      Pârât: Finanční ředitelství v Ústí nad Labem.
   Întrebările preliminare

               1)

               Prevederile articolului 6 (prestarea de servicii) și ale articolului 13 (scutiri pe teritoriul țării) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (1) pot fi interpretate în sensul că închirierea unui apartament (respectiv a unui spațiu cu altă destinație decât de locuință), pe de o parte, și curățenia aferentă a părților comune, pe de altă parte, pot fi considerate drept operațiuni impozabile independente, disociabile una de cealaltă?

               2)

               În cazul în care, după cum presupune instanța de trimitere, răspunsul la prima întrebare este negativ, aceasta solicită în continuare Curții de Justiție să stabilească dacă prevederile articolului 13 din directiva susmenționată, în special introducerea și secțiunea (B) litera (b) din acest articol: (1) impun; (2) exclud sau (3) lasă la aprecierea statului membru aplicarea TVA la plata serviciilor de curățenie a părților comune dintr-un imobil cu apartamente care este închiriat.

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-447/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolul 39 CE — Încadrarea în administrația publică — Căpitani și ofițeri (comandanți secunzi) de nave — Atribuirea unor prerogative de autoritate publică la bord — Cerința cetățeniei statului membru de pavilion)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 septembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-447/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolul 39 CE - Încadrarea în administrația publică - Căpitani și ofițeri (comandanți secunzi) de nave - Atribuirea unor prerogative de autoritate publică la bord - Cerința cetățeniei statului membru de pavilion)
   (2008/C 285/16)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: G. Rozet și L. Pignataro-Nolin, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 39 CE — Legislație națională care rezervă funcțiile de căpitan și de comandant secund pe toate vapoarele care arborează pavilionul acestui stat membru cetățenilor acestui stat
   Dispozitivul

               1)

               Prin menținerea în legislația sa a cerinței cetățeniei italiene pentru exercitarea funcțiilor de căpitan și de ofițer (comandant secund) pe toate navele care arborează pavilionul italian, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 39 CE.

               2)

               Obligă republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 297, 8.12.2007.


title: Cauza T-595/10: Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Zenato/OAPI — Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)

text:
               5.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 72/21

         Acțiune introdusă la 17 decembrie 2010 — Zenato/OAPI — Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
   (Cauza T-595/10)
   2011/C 72/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamant: Alberto Zenato (Verona, Italia) (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italia)

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Declararea admisibilității prezentei acțiuni împreună cu anexele aferente;

               —

               anularea deciziei camerei de recurs în măsura în care anulează decizia atacată și compensează cheltuielile de judecată ale procedurii căii de atac;

               —

               în consecință, confirmarea deciziei diviziei de opoziție;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Reclamantul

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „RIPASSA” (cerere de înregistrare nr. 106 955), pentru produse din clasa 33

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: Marca verbală italiană „VINO DI RIPASSO” (nr. 528 778), pentru produse din clasa 33

      Decizia diviziei de opoziție: Respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: Anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei diviziei de opoziție

      Motivele invocate: Încălcarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-72/14: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2014 – Bateaux mouches/OAPI (BATEAUX MOUCHES)

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/37

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2014 – Bateaux mouches/OAPI (BATEAUX MOUCHES)
   (Cauza T-72/14)
   2014/C 102/58
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Compagnie des bateaux mouches SA (Paris, Franța) (reprezentant: G. Barbaut, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că acțiunea este admisibilă;

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 noiembrie 2013 în cauza R 284/2013-2;

               —

               modificarea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 noiembrie 2013 în cauza R 284/2013-2;

               —

               obligarea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene la plata în întregime a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: înregistrarea internațională desemnând Uniunea Europeană a mărcii verbale „BATEAUX MOUCHES”, pentru servicii din clasa 37 (nr. 1 092 478).

      Decizia examinatorului: respinge cererea.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.

               —

               stabilirea greșită a faptului că marca în litigiu nu a dobândit caracter distinctiv prin utilizare pentru serviciile desemnate.


title: Cauza C-548/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 octombrie 2015 – J.J. de Lange/Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 21 octombrie 2015 – J.J. de Lange/Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-548/15)
   (2016/C 038/31)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din procedura principală

      Recurent: J.J. de Lange

      Intimat: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 din Directiva 2000/78/CE (1) a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretat în sensul că se aplică unei facilități fiscale incluse în dispozițiile în materie, pe baza căreia în anumite condiții, costurile studiilor pot fi deduse din veniturile impozabile?

         În ipoteza în care Curtea ar răspunde negativ la prima întrebare preliminară:

               2)

               Principiul nediscriminării pe motive de vârstă trebuie aplicat, în calitate de principiu general al dreptului Uniunii, în cazul unei facilități fiscale pe baza căreia cheltuielile cu formarea pot face obiectul unei deduceri fiscale numai în anumite condiții și atunci când această facilitate fiscală nu se încadrează în domeniul de aplicare material al Directivei 2000/78/CE, iar reglementarea menționată nu pune în aplicare dreptul Uniunii?

         În cazul unui răspuns afirmativ la prima și la a doua întrebare preliminară:

               3)

                           a)

                           Inegalitățile de tratament incompatibile cu principiul interdicției discriminării pe motive de vârstă, ca principiu general al dreptului Uniunii, pot fi justificate în condițiile prevăzute la articolul 6 din Directiva 2000/78/CE?

                           b)

                           Dacă nu: Ce criterii se aplică în cazul aplicării acestei interdicții sau pentru justificarea unui tratament diferențiat în funcție de vârstă?

               4)

                           a)

                           Articolul 6 din Directiva 2000/78/CE și/sau interzicerea discriminării pe motive de vârstă trebuie interpretat în sensul că un tratament inegal pe motive de vârstă poate fi justificat atunci când motivul acestei inegalități de tratament se referă numai la o parte dintre cazurile în care se aplică diferențierea menționată?

                           b)

                           Un tratament diferențiat pe motive de vârstă poate fi justificat prin opinia legiuitorului potrivit căreia, începând cu o anumită vârstă nu mai trebuie să se ofere o facilitate fiscală în acest sens, întrucât persoana care solicită acest lucru „răspunde ea însăși” de atingerea obiectivului urmărit prin această facilitate fiscală?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7.


title: Cauza C-446/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 7 august 2013 — Société Fonderie 2A/Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               19.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 304/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d’État (Franța) la 7 august 2013 — Société Fonderie 2A/Ministre de l’Économie et des Finances
   (Cauza C-446/13)
   2013/C 304/12
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d’État

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Société Fonderie 2A

      Intimat: Ministre de l’Économie et des Finances

      Întrebarea preliminară

   Dispozițiile cuprinse în A șasea directivă [77/388/CEE] (1) care permit definirea locului unei livrări intracomunitare determină ca livrarea unui bun de către o societate unui client într-un alt stat al Uniunii Europene, după transformarea bunului, în numele vânzătorului, suportată în sediul unei alte societăți situat în statul clientului, să fie considerată o livrare între statul vânzătorului și statul destinatarului final sau o livrare pe teritoriul statului acestuia din urmă, de la sediul în care bunul a fost transformat?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 147, p. 1).


title: Rectificare la comunicarea în Jurnalul Oficial în cauza T-90/14 (JO C 398, 30.11.2015)

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/76

         Rectificare la comunicarea în Jurnalul Oficial în cauza T-90/14
   (
         Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 398 din 30 noiembrie 2015
      )
   (2016/C 038/102)
   Comunicarea în Jurnalul Oficial în cauza T-90/14, Secolux/Comisia se citește astfel:

      „Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2015 – Secolux/Comisia
      (Cauza T-90/14) (1)

      ((„Contracte de achiziții publice de servicii - Procedura de cerere de ofertă - Controale de siguranță - Respingerea ofertei unui ofertant - Atribuirea contractului unui alt ofertant - Răspundere necontractuală”))
      (2015/C 398/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luxemburg) (reprezentanți: N. Prüm-Carré și E. Billot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și S. Lejeune, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 3 decembrie 2013 privind respingerea unor oferte prezentate de reclamantă în cadrul unei cereri de ofertă referitoare la furnizarea de servicii cu privire la controale de siguranță și, pe de altă parte, o cerere de reparare a prejudiciului pretins suferit ca urmare a acestei decizii

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.”


title: Cauza C-4/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 ianuarie 2018 – Michael Winterhoff, în calitate de administrator judiciar al patrimoniului DIREKTexpress Holding AG/Finanzamt Ulm

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 ianuarie 2018 – Michael Winterhoff, în calitate de administrator judiciar al patrimoniului DIREKTexpress Holding AG/Finanzamt Ulm
   (Cauza C-4/18)
   (2018/C 123/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Michael Winterhoff, în calitate de administrator judiciar al patrimoniului DIREKTexpress Holding AG

      Pârât: Finanzamt Ulm

      Întrebarea preliminară

   Se poate considera că un întreprinzător care efectuează notificări formale de acte în temeiul unor dispoziții de drept public este „furnizor de serviciu universal”, care asigură totalitatea sau o parte a serviciului universal poștal în sensul articolului 2 punctul 13 din Directiva 97/67/CE din 15 decembrie 1997 (1)? Sunt aceste servicii scutite de TVA în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2)?

      (1)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO L 15, p. 14, Ediţie specială, 06/vol. 3, p. 12).

      (2)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-179/17: Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2018 – Laboratoire Nuxe/EUIPO – Camille și Tariot (NYouX) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NY ouX — Marca națională verbală anterioară NUXE — Obligația de motivare — Articolul 75 prima teză din Regulamentul(CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul(1) prima teză din Regulamentul(UE) 2017/1001] — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea produselor — Similitudinea semnelor — Caracter distinctiv — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”)

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/19

         Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2018 – Laboratoire Nuxe/EUIPO – Camille și Tariot (NYouX)
   (Cauza T-179/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative NY ouX - Marca națională verbală anterioară NUXE - Obligația de motivare - Articolul 75 prima teză din Regulamentul(CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 94 alineatul(1) prima teză din Regulamentul(UE) 2017/1001] - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea produselor - Similitudinea semnelor - Caracter distinctiv - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001]”))
   (2018/C 123/25)
   Limba de procedură: franceza

      Părţile

      Reclamantă: Laboratoire Nuxe (Paris, Franța) (reprezentanţi: P. Wilhelm și J. Roux, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Folliard–Monguiral și V. Ruzek, agenți)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Élisabeth Camille (Alicante, Spania) și Jean–Yves Tariot (Alicante)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 16 ianuarie 2017 (cauza R 718/2016–5), privind o procedură de opoziție între Laboratoire Nuxe, pe de o parte, și doamna Camille și domnul Tariot, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a cincea de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 16 ianuarie 2017 (cauza R 718/2016-5).

               2)

               Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 144, 08.05.2017.


title: Cauza T-65/18: Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Venezuela/Consiliul

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/24

         Acțiune introdusă la 6 februarie 2018 – Venezuela/Consiliul
   (Cauza T-65/18)
   (2018/C 134/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Bolivariană Venezuela (reprezentanți: F. Di Gianni și L. Giuliano, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Regulamentului (UE) 2017/2063 al Consiliului din 13 noiembrie 2017 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, în măsura în care dispozițiile sale o privesc pe reclamantă; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, potrivit căruia, prin adoptarea măsurilor restrictive fără informarea prealabilă a reclamantei cu privire la intenția sa și fără ascultarea prealabilă a poziției reclamantei cu privire la faptele care ar justifica măsurile restrictive, Consiliul a încălcat dreptul reclamantei de a fi ascultată.

               2.

               Al doilea motiv, potrivit căruia Consiliul și-a încălcat obligația de motivare și obligația de a oferi dovezi suficiente pentru adoptarea măsurilor restrictive.

               3.

               Al treilea motiv, potrivit căruia Consiliul a săvârșit o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește faptele pe care se bazează măsurile restrictive.

               4.

               Al patrulea motiv, potrivit căruia măsurile restrictive constituie contramăsuri nelegale potrivit dreptului internațional cutumiar.


title: Cauza C-182/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága [Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 2 alineatul (1) litera (c), articolul 9 și articolul 13 alineatul (1) — Calitatea de persoane neimpozabile — Noțiunea „organism de drept public” — Societate comercială deținută în proporție de 100 % de o comună, căreia i s-au încredințat anumite sarcini publice care revin acestei comune — Stabilirea acestor sarcini și a remunerării lor în cadrul unui contract încheiat între societatea respectivă și comuna menționată]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/11

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Cauza C-182/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2 alineatul (1) litera (c), articolul 9 și articolul 13 alineatul (1) - Calitatea de persoane neimpozabile - Noțiunea „organism de drept public” - Societate comercială deținută în proporție de 100 % de o comună, căreia i s-au încredințat anumite sarcini publice care revin acestei comune - Stabilirea acestor sarcini și a remunerării lor în cadrul unui contract încheiat între societatea respectivă și comuna menționată])
   (2018/C 134/14)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Intimată: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretat în sensul că, sub rezerva verificării de către instanța de trimitere a elementelor de fapt pertinente, constituie o prestare de servicii furnizată cu titlu oneros, supusă taxei pe valoarea adăugată în temeiul acestei dispoziții, o activitate precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în îndeplinirea de către o societate a anumitor sarcini publice în temeiul unui contract încheiat între această societate și o comună.

               2)

               Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2006/112 trebuie să fie interpretat în sensul că, sub rezerva verificării de către instanța de trimitere a elementelor de fapt și de drept național pertinente, nu intră sub incidența regulii privind calitatea de persoane neimpozabile în scopuri de taxă pe valoarea adăugată, prevăzută la această dispoziție, o activitate precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în îndeplinirea de către o societate a anumitor sarcini publice comunale în temeiul unui contract încheiat între această societate și o comună, în ipoteza în care activitatea respectivă constituie o activitate economică, în sensul articolului 9 alineatul (1) din directiva menționată.

      (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-94/18: Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (fit+fun)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/32

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (fit+fun)
   (Cauza T-94/18)
   (2018/C 134/45)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania) (reprezentanți: N. Weber și L. Thiel, avocaţi)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: Marca Uniunii Europene verbală „fit+fun” – cererea de înregistrare nr. 15 996 432

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7/12/2017 în cauza R 847/2017-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-307/16: Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – CEE Bankwatch Network/Comisia [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o decizie a Comisiei privind acordarea unui împrumut Euratom în sprijinul programului Ucrainei de ameliorare a siguranței reactoarelor nucleare — Respingere în parte a cererii de acces — Excepție privind protecția interesului public în materie de relații internaționale — Excepție privind protecția intereselor comerciale — Interes public superior — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Aplicare în cazul documentelor referitoare la deciziile luate în cadrul Tratatului CEEA”]

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 februarie 2018 – CEE Bankwatch Network/Comisia
   (Cauza T-307/16) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o decizie a Comisiei privind acordarea unui împrumut Euratom în sprijinul programului Ucrainei de ameliorare a siguranței reactoarelor nucleare - Respingere în parte a cererii de acces - Excepție privind protecția interesului public în materie de relații internaționale - Excepție privind protecția intereselor comerciale - Interes public superior - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Aplicare în cazul documentelor referitoare la deciziile luate în cadrul Tratatului CEEA”])
   (2018/C 134/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CEE Bankwatch Network (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: C. Kiss, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Zadra, F. Clotuche-Duvieusart și C. Cunniffe, agenți)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanţi: inițial M. Holt și D. Robertson, ulterior S. Brandon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 2319 final a Comisiei din 15 aprilie 2016 prin care s-a refuzat, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76), accesul la mai multe documente referitoare la Decizia C(2013) 3496 final a Comisiei din 24 iunie 2013 privind acordarea unui împrumut Euratom în sprijinul programului Ucrainei de îmbunătățire a securității reactoarelor nucleare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               CEE Bankwatch Network suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza C-185/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – Mitnitsa Varna/„SAKSA” ООD (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificarea mărfurilor — Standardul european armonizat EN 590:2013 — Subpoziția 2710 19 43 din Nomenclatura combinată — Criterii pertinente în vederea clasificării unei mărfi drept motorină)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/11

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 22 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – Mitnitsa Varna/„SAKSA” ООD
   (Cauza C-185/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificarea mărfurilor - Standardul european armonizat EN 590:2013 - Subpoziția 2710 19 43 din Nomenclatura combinată - Criterii pertinente în vederea clasificării unei mărfi drept motorină))
   (2018/C 134/15)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad – Varna

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Mitnitsa Varna

      Intimată:„SAKSA” ООD

      cu participarea: Okrazhna prokuratura – Varna

      Dispozitivul

   Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea rezultată din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1101/2014 al Comisiei din 16 octombrie 2014, trebuie interpretată în sensul că un ulei mineral precum cel în discuție în litigiul principal nu poate, ca urmare a caracteristicilor sale privind distilarea, să fie clasificat drept motorină la subpoziția 2710 19 43 din această nomenclatură nici chiar în cazul în care acest ulei îndeplinește cerințele vizate în standardul armonizat EN 590, în versiunea din luna septembrie 2013, referitoare la motorina destinată climatelor arctice sau cu ierni aspre.

      (1)  JO C 213, 3.7.2017.


title: Cauza T-96/18: Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Cabell/EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/32

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2018 – Cabell/EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)
   (Cauza T-96/18)
   (2018/C 134/46)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamant: Robert W. Cabell (Renton, Washington, Statele Unite) (reprezentant: K. Bröcker, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zorro Productions, Inc. (Berkeley, California, Statele Unite)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene ZORRO – marca Uniunii Europene nr. 5 399 787

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 19 decembrie 2017 în cauza R 1637/2015-4

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               admiterea cererii de declarare a nulității parțiale a înregistrării unei mărci a Uniunii Europene nr. 5 399 787 pentru toate bunurile și serviciile contestate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) coroborat cu articolul 59 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza T-66/18: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Tsapakidou/Curtea de Justiție

text:
               16.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/25

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Tsapakidou/Curtea de Justiție
   (Cauza T-66/18)
   (2018/C 134/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Argyro Tsapakidou (Berlin, Germania) (reprezentant: E. Kleani, avocat)

      Pârâtă: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 23 noiembrie 2017 a Curții de Justiție (referința 20173939) prin care se respinge oferta prezentată de reclamantă în cadrul anunțului de participare 2017/S 002-001564 privind încheierea de contracte de traducător free-lance pentru limba greacă;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că decizia atacată încalcă principiile generale ale dreptului Uniunii conform cărora actele administrative trebuie să fie suficient motivate și să expună principiile pe care se întemeiază. Decizia atacată nu îndeplinește aceste criterii. Reclamanta susține în special că motivarea oferită de pârâtă era insuficientă în lumina punctului 4.3.1. din condițiile cererii de ofertă. În plus, informațiile furnizate reclamantei nu i-au permis acesteia să aprecieze validitatea rezultatului obținut la testul de traducere în discuție. Ea nu a dispus de informații referitoare la liniile directoare privind evaluarea sau la criteriile de evaluare în temeiul cărora a fost adoptată decizia atacată.


title: Cauza C-41/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) la 22 ianuarie 2018 – Meca Srl/Comune di Napoli

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) la 22 ianuarie 2018 – Meca Srl/Comune di Napoli
   (Cauza C-41/18)
   (2018/C 142/36)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Meca Srl

      Pârâtă: Comune di Napoli

      Întrebarea preliminară

      Principiile comunitare ale protecției încrederii legitime și securității juridice, prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), și principiile care decurg din acestea, cum sunt egalitatea de tratament, nediscriminarea, proporționalitatea și efectivitatea prevăzute de Directiva 2014/24/UE (1), precum și dispozițiile articolului 57 alineatul (4) literele (c) și (g) din directiva menționată se opun aplicării unei reglementări naționale precum cea italiană, cuprinsă la articolul 80 alineatul 5 litera c) din Decretul legislativ nr. 50/2016, potrivit căruia invocarea în justiție a unor deficiențe semnificative de care s-a dat dovadă în derularea unei proceduri anterioare de achiziții publice, care au dus la încetarea anticipată a unui contract de achiziţii publice anterior, împiedică, până la soluționarea definitivă a litigiului civil, efectuarea de către autoritatea contractantă a vreunei evaluări cu privire la fiabilitatea ofertantului și fără ca întreprinderea să fi demonstrat adoptarea măsurilor de self cleaning destinate să remedieze încălcările și să prevină repetarea acestora?

      (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauza T-764/16: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2018 – Paulini/BCE („Funcţie publică — Personalul BCE — Remuneraţie — Exerciţiul de revizuire anuală a salariilor şi a primelor — Legalitatea liniilor directoare — Metodă de calcul — Luare în considerare a concediilor medicale — Luare în considerare a activităţilor unui reprezentant al personalului — Principiul nediscriminării”)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/46

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2018 – Paulini/BCE
   (Cauza T-764/16) (1)

   ((„Funcţie publică - Personalul BCE - Remuneraţie - Exerciţiul de revizuire anuală a salariilor şi a primelor - Legalitatea liniilor directoare - Metodă de calcul - Luare în considerare a concediilor medicale - Luare în considerare a activităţilor unui reprezentant al personalului - Principiul nediscriminării”))
   (2018/C 142/61)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Jörn Paulini (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: inițial L. Levi și M. Vandenbussche, ulterior L. Levi și A. Tymen și în final L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE) (reprezentanți: F. von Lindeiner și D. Camilleri Podestà, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se urmăreşte, pe de o parte, anularea deciziei BCE, comunicată reclamantului la 15 decembrie 2015 şi modificată la 10 februarie 2016, privind revizuirea anuală a salariilor şi a primelor pentru 2015 şi, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a acestei decizii

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Domnul Jörn Paulini suportă propriile cheltuieli de judecată, precum şi pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza C-54/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 29 ianuarie 2018 – Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/31

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 29 ianuarie 2018 – Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus/Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
   (Cauza C-54/18)
   (2018/C 142/41)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus

      Pârâți: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

      Întrebările preliminare

               1)

               Reglementarea europeană în materia dreptului la apărare, la un proces echitabil și la protecție jurisdicțională efectivă, în special articolele 6 și 13 din CEDO, articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 alineatele (1) și (2) din Directiva 89/665/CEE (1), se opune unei reglementări naționale precum articolul 120 alineatul 2 bis din Codice del processo amministrativo [Codul privind procedura de contencios administrativ], care impune operatorului care participă la o procedură de cerere de ofertă să atace admiterea/neexcluderea unei alte entități în termen de 30 de zile de la comunicarea deciziei prin care se dispune admiterea/excluderea participanților?

               2)

               Reglementarea europeană în materia dreptului la apărare, la un proces echitabil și la protecție substanțială efectivă, în special articolele 6 și 13 din CEDO, articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 1 alineatele (1) și (2) din Directiva 89/665/CEE, se opune unei reglementări naționale precum articolul 120 alineatul 2 bis din Codice del processo amministrativo [Codul privind procedura de contencios administrativ], care împiedică operatorul economic să invoce, la încheierea procedurii, fie și prin acțiune incidentă, nelegalitatea actelor de admitere a celorlalți operatori, în special a ofertantului câștigător sau a reclamantului principal, fără să fi atacat în prealabil actul de admitere în termenul menționat mai sus?

      (1)  Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări (JO L 395, p. 33, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 237).


title: Cauza T-843/16: Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2018 – dm-drogerie markt/EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă verbală a Uniunii Europene Foto Paradies — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/47

         Hotărârea Tribunalului din 28 februarie 2018 – dm-drogerie markt/EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies)
   (Cauza T-843/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă verbală a Uniunii Europene Foto Paradies - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 142/62)
   Limba de procedură: germana

      Părţile

      Reclamantă: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Germania) (reprezentanţi: T. Strack și O. Bludovsky, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: M. Fischer, R. Manea și D. Walicka, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Digital Print Group O. Schimek GmbH (Nürnberg, Germania) (reprezentanţi: L. Petri și M. Gilch, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 septembrie 2016 (R 1194/2015-1), privind o procedură de declarare a nulității între Digital Print Group O. Schimek și dm-drogerie markt.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă dm-drogerie markt GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 6.2.2017.


title: Cauza T-121/18: Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (1000 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/62

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2018 – Agencja Wydawnicza Technopol/EUIPO (1000 PANORAMICZNYCH)
   (Cauza T-121/18)
   (2018/C 142/80)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Polonia) (reprezentant: C. Rogula, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Date privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu în cauză: Marca Uniunii Europene verbală „1000 PANORAMICZNYCH” – cerere de înregistrare nr. 15 299 671

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 15.12.2017 în cauza R 2208/20165

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a cincea de recurs și admiterea căii de atac formulate de reclamantă, precum și înregistrarea mărcii „1000 PANORAMICZNYCH”, dat fiind că: semnul verbal „1000 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „1000 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

         cu titlu subsidiar

               —

               anularea deciziei Camerei a cincea de recurs și obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (denumit în continuare „EUIPO”) să reexamineze cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene în vederea înregistrării semnului verbal „1000 PANORAMICZNYCH”, cerere de înregistrare numărul 015299671, în special pentru a evita neregularitățile care apar în prezent, considerând că: semnul verbal „1000 PANORAMICZNYCH” nu îndeplinește condițiile stabilite la articolul 7 alineatul (1) în special literele (b) și (c) din Regulamentul privind marca comunitară și, în consecință, nu există niciun motiv absolut de refuz al înregistrării;

         și/sau

               —

               conform articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul privind marca comunitară, semnul verbal „1000 PANORAMICZNYCH” a dobândit un caracter distinctiv prin utilizare (caracter distinctiv secundar) și, în consecință, nu există niciun motiv de refuz al înregistrării mărcii și, în special, niciuna dintre condițiile vizate la articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) nu este aplicabilă;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul 2017/1001.


title: Cauza C-131/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 februarie 2018 – Vanessa Gambietz/Erika Ziegler

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 19 februarie 2018 – Vanessa Gambietz/Erika Ziegler
   (Cauza C-131/18)
   (2018/C 142/48)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Vanessa Gambietz

      Intimată: Erika Ziegler

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 2011/7/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 2011 privind combaterea întârzierii în efectuarea plăților în tranzacțiile comerciale (1) trebuie interpretat în sensul că suma fixă de 40 euro, menționată la articolul 6 alineatul (1) din directivă, trebuie dedusă din cheltuielile externe aferente urmăririi drepturilor, care sunt suportate ca urmare a angajării unui avocat în faza premergătoare procesului din cauza efectuării cu întârziere a plății de către debitor și pentru care trebuie acordată astfel o despăgubire în temeiul articolului 6 alineatul (3) din directivă?

      (1)  JO 2011, L 48, p. 1.


title: Cauza T-482/13: Ordonanța Tribunalului din 21 februarie 2018 – MedSkin Solutions Dr. Suwelack/EUIPO – Cryo-Save (CryoSafe) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/34

         Ordonanța Tribunalului din 21 februarie 2018 – MedSkin Solutions Dr. Suwelack/EUIPO – Cryo-Save (CryoSafe)
   (Cauza T-482/13) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului))
   (2018/C 152/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Germania) (reprezentant: A. Thünken, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Cryo-Save AG (Freienbach, Elveția) (reprezentant: C. Onken, avocat)

      Obiectul

   Acțiune împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 4 iulie 2013 (cauza R 1759/2012-4) privind o procedură de opoziție între Cryo-Save AG și MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG și Cryo-Save AG suportă în solidar cheltuielile efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

               3)

               MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG și Cryo-Save AG suportă propriile cheltuieli de judecată potrivit termenilor acordului lor.

      (1)  JO C 313, 26.10.2013


title: Cauza C-114/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) la 14 februarie 2018 – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Court of Appeal (England & Wales) la 14 februarie 2018 – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland
   (Cauza C-114/18)
   (2018/C 152/20)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Sandoz Ltd, Hexal AG

      Pârâte: G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

      Întrebarea preliminară

   În cazul în care singurul principiu activ care face obiectul unui certificat suplimentar de protecție eliberat în temeiul [Regulamentului CSP] (1) aparține unei clase de compuși definită printr-o formulă Markush în revendicările din brevet și în condițiile în care toți compușii din clasa respectivă reprezintă esența activității inventive a brevetului, este suficient ca, în sensul articolului 3 litera (a) din Regulamentul CSP, respectivul compus, ca urmare a examinării structurii sale, să fie imediat recunoscut ca făcând parte din această clasă (și astfel să fie protejat prin brevet în temeiul legislației naționale privind brevetele), sau este necesar ca substituenții specifici necesari pentru a forma principiul activ să fie printre cei pe care o persoană specializată în domeniu ar fi putut să îi deducă dintr-o simplă lectură a revendicărilor din brevet, pe baza cunoștințelor sale generale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO 2009, L 152, p. 1).


title: Cauza T-113/18: Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/43

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)
   (Cauza T-113/18)
   (2018/C 152/52)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Regatul Unit) (reprezentant: J. Mellor, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală UE „FREE” – cererea de înregistrare nr. 15 083 091

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27/11/2017 în cauza R 2164/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001,

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-114/18: Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/43

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2018 – Miles-Bramwell Executive Services/EUIPO (FREE)
   (Cauza T-114/18)
   (2018/C 152/53)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Miles-Bramwell Executive Services Ltd (Alfreton, Regatul Unit) (reprezentant: J. Mellor, QC)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca verbală UE „FREE” – cererea de înregistrare nr. 15 081 508

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 27/11/2017 în cauza R 2166/2016-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate,

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-116/18: Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Darmanin/EASO

text:
               30.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/44

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2018 – Darmanin/EASO
   (Cauza T-116/18)
   (2018/C 152/54)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Joanna Darmanin (Sliema, Malta) (reprezentant: N. De Montigny, avocat)

      Pârât: Biroul European de Sprijin pentru Azil

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să declare și să decidă,

                           —

                           anularea Deciziei AICC (Director executiv) din 27 iunie 2017 prin intermediul căreia reclamanta este concediată la sfârșitul perioadei de stagiu, începând cu 15 iulie 2017;

                           —

                           în măsura în care este necesar, anularea deciziei explicite de respingere a reclamației din 29 ianuarie 2018;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 14 din regimul aplicabil celorlalți agenți (denumit în continuare „RAA”) și a Ghidului aplicabil procedurii de evaluare a stagiarilor interni din Baroul European de Sprijin pentru Azil (EASO).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 43 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „Statutul”) și a Deciziei Consiliului de administrație al EASO din 18 ianuarie 2016 de punere în aplicare a articolelor 43 și 44 din Statut pentru personalul temporar.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea Deciziei nr. 11 a Consiliului de administrație al EASO din 4 iulie 2012 privind personalul de grad intermediar.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor bunei administrări și securității juridice.

               5.

               Al cincilea motiv, în subsidiar, întemeiat pe o excepția de nelegalitate pentru încălcarea principiului egalității de tratament și al securității juridice.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de punere în aplicare a unei proceduri de evaluare legală, echitabilă și previzibilă.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe nerespectarea normelor in materia sarcinii probei.


title: Cauza C-206/18: Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/16

         Acțiune introdusă la 23 martie 2018 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-206/18)
   (2018/C 182/19)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Samnadda, J. Hottiaux, G. von Rintelen, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2014/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe și acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piața internă (1) și, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 din această directivă;

               —

               obligarea Republicii Polone, în temeiul articolului 260 alineatul (3) TFUE, la plata unei penalități cominatorii în cuantum de 87 612 euro pe zi, începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză, pentru neîndeplinirea obligației de informare cu privire la măsurile de transpunere a Directivei 2014/26/UE;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 43 alineatul (1) din Directiva 2014/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe și acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piața internă, statele membre au avut obligația să asigure intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma acestei directive până la 10 aprilie 2016. Statele membre au avut obligația să informeze de îndată Comisia cu privire la aceasta.
   La 22 noiembrie 2017, Republica Polonă a comunicat Comisiei trei acte juridice deja existente, care transpun doar parțial Directiva 2014/26/UE. Întrucât Republica Polonă nu a integrat în ordinea sa juridică și nu a asigurat intrarea în vigoare a tuturor actelor necesare, Comisia a decis să introducă o acțiune la Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
   Prin intermediul cererii introductive, Comisia solicită obligarea Republicii Polone la plata unei penalități cominatorii în cuantum de 87 612 euro pe zi începând de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză. Acest cuantum a fost stabilit luându-se în considerare gravitatea și durata neîndeplinirii obligațiilor, precum și necesitatea asigurării unui caracter disuasiv.

      (1)  JO 2014, L 84, p. 72.


title: Cauza C-130/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 19 februarie 2018 – flightright GmbH/Eurowings GmbH

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 19 februarie 2018 – flightright GmbH/Eurowings GmbH
   (Cauza C-130/18)
   (2018/C 182/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: flightright GmbH

      Pârâtă: Eurowings GmbH

      Întrebarea preliminară

   Articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul iii din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie înțeles în sensul că, în cazul anulării cu mai puțin de șapte zile înaintea datei de decolare prevăzute, dreptul la indemnizație va fi exclus și atunci când, ca urmare a transportului alternativ, pasagerul cursei aeriene suferă o întârziere totală mai mică de trei ore însă mai mare de două ore, întrucât sosirea efectivă este amânată cu mai mult de două ore, dar cu mai puțin de trei ore față de sosirea prevăzută?

      (1)  JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-179/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) la 7 martie 2018 – Ronny Rohart/Federale Pensioendienst

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/12

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) la 7 martie 2018 – Ronny Rohart/Federale Pensioendienst
   (Cauza C-179/18)
   (2018/C 182/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Arbeidsrechtbank Gent

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Ronny Rohart

      Pârât: Federale Pensioendienst

      Întrebarea preliminară

   Potrivit articolului 4 alineatul (3) TUE coroborat cu Statutul funcționarilor Uniunii Europene, instituit prin Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 (1) al Consiliului din 29 februarie 1968, principiul cooperării loiale trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru conform căreia, la calculul pensiei pentru limită de vârstă a unui lucrător pe baza activității sale prestate în acest stat membru, nu se permite luarea în considerare a perioadei de efectuare a serviciului militar de către acest lucrător în statul membru respectiv pentru motivul că, atât în această perioadă, cât și după aceea, persoana în cauză a deținut în mod neîntrerupt calitatea de funcționar al Uniunii Europene și astfel nu îndeplinește condițiile de echivalare prevăzute de reglementarea statului membru menționat?

      (1)  Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului din 29 februarie 1968 e stabilire a Statutului funcționarilor Comunităților Europene, precum și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor comunități și de instituire a unor măsuri speciale tranzitorii aplicabile funcționarilor Comisiei (Statutul funcţionarilor Uniunii Europene) (JO 1968, L 56, p. 1).


title: Cauza C-80/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 6 februarie 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado și Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 6 februarie 2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)/Administración General del Estado și Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.
   (Cauza C-80/18)
   (2018/C 182/02)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA)

      Intimate: Administración General del Estado și Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 191 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care consacră principiul „poluatorul plătește”, coroborat cu articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care prevăd ca principii de bază egalitatea în fața legii și nediscriminarea, aplicate în privința normelor cuprinse la articolul 3 alineatele (1) și (2) din Directiva 2009/72/[CE] (1), în măsura în care prin acestea se urmărește printre altele realizarea unei piețe concurențiale și nediscriminatorii a energiei electrice, care să nu poată fi modificată decât din rațiuni de interes economic general, printre care protecția mediului, se opun instituirii unor taxe aplicabile exclusiv întreprinderilor producătoare de energie electrică ce utilizează energia nucleară, în cazul în care scopul principal al acestor taxe nu este protejarea mediului, ci creșterea veniturilor sistemului financiar din sectorul energiei electrice, cu consecința că aceste întreprinderi contribuie cu o pondere mai mare la finanțarea deficitului tarifar în raport cu alte întreprinderi care desfășoară aceeași activitate?

               2)

               Pe o piață competitivă și nediscriminatorie a energiei electrice, legislația europeană permite impunerea unor taxe de mediu, justificate de poluarea inerentă generată de activitatea nucleară, în lipsa unor prevederi legislative [naționale] clare – se invocă o prevedere în preambulul legii, însă, în ceea ce privește taxa pe producerea de combustibil nuclear uzat și de deșeuri radioactive, partea dispozitivă a legii nu se referă la internalizarea costurilor care trebuie acoperite, iar în ceea ce privește depozitarea deșeurilor radioactive există de asemenea o lipsă de claritate, în condițiile în care costul gestionării și al depozitării este deja acoperit prin alte taxe, nu se stabilește în mod clar destinația sumelor încasate, iar întreprinderile vizate trebuie să își asume răspunderea civilă aferentă până la suma de 1,2 miliarde [de euro]?

               3)

               Cerința prevăzută la articolul 3 alineatul (2) din directiva menționată, potrivit căreia obligațiile impuse în interes economic general, inclusiv protecția mediului, trebuie să fie clar definite, transparente, nediscriminatorii și ușor de verificat, este îndeplinită în cazul în care obiectivul privind mediul și caracteristicile ce definesc taxele de mediu nu sunt descrise în mod concret în partea dispozitivă a legii?

               4)

               Articolul 191 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care consacră principiul „poluatorul plătește”, articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care prevăd principiile egalității și nediscriminării, precum și articolele 3 și 5 din Directiva 2005/89/CE (2), care urmăresc să garanteze „buna funcționare a pieței interne a energiei electrice” invitând statele membre să se asigure că „orice măsuri adoptate în conformitate cu prezenta directivă nu sunt discriminatorii și nu constituie o sarcină nerezonabilă pentru actorii de pe piață” se opun unei reglementări naționale care plasează finanțarea deficitului tarifar în sarcina ansamblului întreprinderilor din sectorul energiei electrice (cu excepția celor hidroelectrice, clasificate drept utilizatoare de surse regenerabile), dar care impune întreprinderilor nuclear-electrice o povară fiscală deosebit de ridicată (acestora revenindu-le o responsabilitate contributivă sporită în comparație cu alte întreprinderi care activează pe piața energiei electrice fără a fi obligate să suporte aceste cheltuieli, unele dintre ele fiind chiar mai poluante) din considerente legate de protecția mediului sub aspectul riscurilor și al incertitudinilor inerente activităților nucleare, fără specificarea costurilor și fără a prevedea că veniturile obținute vor fi utilizate în scopul protecției mediului, în condițiile în care gestionarea și depozitarea deșeurilor nucleare fac obiectul altor taxe, iar întreprinderile nuclear-electrice își asumă o răspundere civilă, producându-se astfel denaturarea liberei concurențe impuse de cerințele pieței interne liberalizate prin favorizarea altor producători de energie electrică care nu sunt supuși unor taxe de mediu deși utilizează surse de energie mai poluante?

               5)

               Articolul 191 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care consacră principiul „poluatorul plătește”, se opune unei taxe pe producerea de combustibil nuclear uzat și de deșeuri radioactive rezultate din generarea de energie nuclear-electrică, care se aplică numai industriei producătoare de energie nucleară și care exclude orice alt sector ce ar putea genera astfel de deșeuri, cu consecința că alte întreprinderi care desfășoară activități ce utilizează materiale sau surse nucleare nu sunt supuse acestei taxe în pofida impactului lor asupra valorilor privind protecția mediului?

      (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO 2009, L 211, p. 55).

      (2)  Directiva 2005/89/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 ianuarie 2006 privind măsurile menite să garanteze siguranța aprovizionării cu energie electrică și investițiile în infrastructuri (JO 2006, L 33, p. 22, Ediție specială, 13/vol. 51, p. 309).


title: Cauza C-221/18 P: Recurs introdus la 27 martie 2018 de Électricité de France (EDF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 16 ianuarie 2018 în cauza T-747/15, EDF/Comisia

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/17

         Recurs introdus la 27 martie 2018 de Électricité de France (EDF) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 16 ianuarie 2018 în cauza T-747/15, EDF/Comisia
   (Cauza C-221/18 P)
   (2018/C 182/20)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Électricité de France (EDF) (reprezentant: M. Debroux, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Franceză

      Concluziile recurentei

   Cu titlu principal:

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               soluționarea acțiunii în primă instanță în sensul admiterii acesteia și al anulării, pe cale de consecință, a articolelor 1-5 din Decizia (UE) 2016/154 a Comisiei din 22 iulie 2015 privind ajutorul de stat SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) (1);

         Cu titlu subsidiar:

               —

               pronunțarea în mod definitiv cu privire la primul motiv și la primul aspect al celui de al doilea motiv al acțiunii în primă instanță, admiterea acestui prim aspect al celui de al doilea motiv și, pe cale de consecință, stabilirea faptului că principiul operatorului în economia de piață este aplicabil măsurii în litigiu;

               —

               trimiterea litigiului spre rejudecare altui complet de judecată al Tribunalului pentru a se pronunța cu privire la celelalte motive și argumente dezvoltate de recurentă în cererea sa introductivă din 22 decembrie 2015 și soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță;

         Cu titlu foarte subsidiar:

               —

               trimiterea litigiului spre rejudecare altui complet de judecată al Tribunalului pentru a se pronunța cu privire la toate motivele și argumentele dezvoltate de recurentă în cererea sa introductivă din 22 decembrie 2015 (inclusiv cu privire la motivele dezvoltate cu titlu subsidiar) și soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurii în primă instanță;

         Și în toate cazurile:

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive cu titlu principal și un motiv cu titlu subsidiar.
   Primul motiv este întemeiat pe încălcarea autorității de lucru judecat a hotărârii pronunțate de Tribunal la 15 decembrie 2009, EDF/Comisia (T-156/04). Hotărârea atacată identifică măsura în litigiu ca fiind o pretinsă scutire fiscală, spre deosebire de Hotărârea din 15 decembrie 2009, pronunțată în aceeași cauză, prin care s-a respins în mod expres această abordare. Pentru a justifica această divergență în identificarea măsurii în litigiu, hotărârea atacată pare să invoce implicit, în mod eronat, necesitatea interpretării Hotărârii din 15 decembrie 2009„în lumina” Hotărârii de confirmare a Curții din 5 iunie 2012 (C-124/10 P). Or, în această hotărâre, Curtea nu s-a pronunțat asupra identificării măsurii în litigiu, ci relevă o constatare de fapt.
   Al doilea motiv este întemeiat pe o denaturare a elementelor de probă prezentate în fața Tribunalului. Aceste elemente descriu măsura de restructurare a capitalului EDF pusă în aplicare în mod efectiv și nu permit identificarea pretinsei scutiri fiscale identificate de Tribunal.
   Al treilea motiv este întemeiat pe nerespectarea naturii și a conținutului obligațiilor de examinare cu diligență și cu imparțialitate impuse prin jurisprudența recentă a Curții, în special prin Hotărârea Frucona Košice din 20 septembrie 2007 (C-300/16 P) care a făcut, de altfel, obiectul unor observații scrise în fața Tribunalului.
   Al patrulea motiv este întemeiat pe nerespectarea de către Tribunal a obligației de motivare, atât în ceea ce privește identificarea măsurii în cauză, cât și în ceea ce privește nediscutarea argumentelor recurentei bazate pe Hotărârea Frucona Košice.
   În sfârșit, un motiv dezvoltat cu titlu subsidiar este întemeiat pe eroarea de drept în identificarea ajutorului invocat drept ajutor nou, deși ar fi trebuit să fie calificat drept ajutor existent.

      (1)  JO L 34, p. 152.


title: Cauza T-361/17: Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2018 – Eco-Bat Technologies și alții/Comisia („Acțiune în anulare — Înțelegeri — Piața reciclării bateriilor de automobile — Decizie privind rectificarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și de aplicare a unor amenzi — Termen de introducere a acțiunii — Momentul de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate”)

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/22

         Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2018 – Eco-Bat Technologies și alții/Comisia
   (Cauza T-361/17) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Înțelegeri - Piața reciclării bateriilor de automobile - Decizie privind rectificarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și de aplicare a unor amenzi - Termen de introducere a acțiunii - Momentul de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate”))
   (2018/C 182/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Regatul Unit), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Germania) și Société traitements chimiques des métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Franța) (reprezentanți: M. Brealey, QC, I. Vandenborre și S. Dionnet, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. van Schaik, G. Conte, I. Rogalski și J. Szczodrowski, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea Deciziei C(2017) 900 final a Comisiei din 8 februarie 2017 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE (cazul AT.40018 – Reciclarea bateriilor de automobile), astfel cum a fost rectificată prin Decizia C(2017) 2223 final a Comisiei din 6 aprilie 2017, și, pe de altă parte, reducerea cuantumului amenzii aplicate reclamantelor

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH și Société traitements chimiques des métaux (STCM) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 318, 25.9.2017.


title: Cauza C-247/18 P: Recurs introdus la 9 aprilie 2018 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 ianuarie 2018 în cauza T-91/16, Italia/Comisia

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/18

         Recurs introdus la 9 aprilie 2018 de Republica Italiană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 25 ianuarie 2018 în cauza T-91/16, Italia/Comisia
   (Cauza C-247/18 P)
   (2018/C 182/21)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Republica Italiană solicită Curţii, în conformitate cu articolele 56 şi 58 din Statutul Curţii de Justiţie, anularea Hotărârii pronunţate de Tribunalul Uniunii Europene la 25 ianuarie 2018, notificată la 29 ianuarie 2018, în cauza T-91/16, având ca obiect anularea Deciziei C(2015) 9413 a Comisiei din 17 decembrie 2015, notificată la 18 decembrie 2015, privind reducerea contribuţiei din Fondul Social European pentru Programul operațional pentru regiunea Sicilia care se integrează în cadrul comunitar de sprijin pentru intervențiile structurale în regiunile italiene vizate de obiectivul nr. 1 (POR Sicilia 2000-2006), precum şi anularea acestei din urmă decizii.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Italiană a formulat un recurs în faţa Curţii de Justiţie împotriva Hotărârii din 25 ianuarie 2018 din cauza T-91/16, prin care Tribunalul a respins acţiunea Italiei împotriva Deciziei C(2015) 9413 a Comisiei din 17 decembrie 2015, notificată la 18 decembrie 2015, privind reducerea contribuţiei din Fondul Social European pentru Programul operațional pentru regiunea Sicilia care se integrează în cadrul comunitar de sprijin pentru intervențiile structurale în regiunile italiene vizate de obiectivul nr. 1 (POR Sicilia 2000-2006).

      Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 din Regulamentul nr. 1260/99 (1)
      , a articolelor 4, 6, şi 10 din Regulamentul nr. 438/[2001] (2)
      , a articolului 317 TFUE şi a principiului sarcinii probei.

   Tribunalul nu a arătat că rezultă chiar din situaţia de fapt pe care a constatat-o că procedura de audit redeschisă de Comisie în 2008 privea cheltuielile care făcuseră deja obiectul, în 2005 şi în 2006, al unui audit, care s-a finalizat în mod pozitiv, fără să fi intervenit un fapt nou.

      Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 din Regulamentul nr. 1260/99, a articolului 100 din Regulamentul nr. 1083/2006 (3)
      , a articolului 145 din Regulamentul nr. 1303/2013 (4)
      şi a principiilor bunei administrări, contradictorialităţii şi încrederii.

   Tribunalul a considerat drept justificată, fără a indica motivul, durata totală de mai mult de şapte ani a procedurii de corecţie, în cursul căreia Comisia a acţionat, în esenţă, astfel încât termenul imperativ de şase luni de la audiere pentru adoptarea deciziei finale să înceapă să curgă într-un moment pe care l-a fixat ea însăşi în mod discreţionar, ceea ce anulează caracterul său imperativ.

      Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 39 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul nr. 1260/99 şi a articolului 10 din Regulamentul nr. 438/2001. Denaturarea faptelor

   Tribunalul a constatat că rata de eroare relevată în speţă varia semnificativ în timp pentru perioadele anterioare şi posterioare datei de 31 decembrie 2006, precum şi în ceea ce priveşte cheltuielile referitoare la proiectele „coerente” sau la celelalte proiecte. Tribunalul a considerat totuşi în mod ilegal ca fiind adecvată o corecţie determinată prin extrapolarea unei cote de eroare unice de 32,65 % la toţi anii de programare şi la toate tipurile de proiecte. În acest mod, Tribunalul a încălcat principiile proporţionalităţii corecţiilor şi reprezentativităţii eşantioanelor.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (JO 1999, L 161, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 438/2001 al Comisiei din 2 martie 2001 de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului privind sistemele de gestionare și control pentru asistența acordată prin Fondurile Structurale (JO 2001, L. 63, p. 21, Ediţie specială, 14/vol. 1, p. 39).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO 2006, L 210, p. 25, Ediţie specială, 14/vol. 2, p. 64).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 320).