title: Cauza T-70/16 P: Recurs introdus la 17 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-104/13, De Nicola/BEI

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/41

         Recurs introdus la 17 februarie 2016 de Carlo De Nicola împotriva Hotărârii din 18 decembrie 2015 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-104/13, De Nicola/BEI
   (Cauza T-70/16 P)
   (2016/C 111/50)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: G. Ferabecoli, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Banca Europeană de Investiții

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentului recurs și modificarea în parte a hotărârii atacate în sensul anulării punctului 2 din dispozitiv și a punctelor 13-17, 57-60 și 62-68 din aceeași hotărâre;

               —

               în consecință, constatarea hărțuirii morale la care domnul De Nicola a fost supus de către BEI; obligarea BEI să-i acorde domnului De Nicola o despăgubire pentru prejudiciul suferit, sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la o altă cameră a Tribunalului Funcției Publice, pentru ca acesta, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou asupra punctelor anulate; sub rezerva efectuării expertizei medicale cerute.

               —

               obligarea celeilalte părți la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015, De Nicola/Banca Europeană de Investiții (F-104/13).
   În susținerea recursului, recurentul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe natura contractuală a raportului dintre recurent și BEI.

                           —

                           Recurentul susține în această privință că a solicitat repararea prejudiciului în temeiul răspunderii contractuale a pârâtei, iar nu în temeiul răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe cererea de constatare a hărțuirii

                           —

                           Recurentul susține în această privință că Tribunalul Funcției Publice nu se putea sustrage obligației de a investiga acuzația de hărțuire și, astfel, în mod cu totul nelegal, a declarat inadmisibile concluziile privind constatarea hărțuirii. Constatarea și calificarea juridică a faptelor ar fi, de altfel, o precondiție indispensabilă pentru a proceda, ulterior, la evaluarea prejudiciului invocat.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe cererea de reparare a prejudiciului cauzat prin hărțuire

                           —

                           Recurentul arată cu privire la acest aspect că sunt îndeplinite condițiile în speță, deoarece Tribunalul a constatat faptele și a recunoscut dreptul la despăgubire pentru prejudiciul suferit.


title: Cauza C-254/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Velikoj Gorici – Croația) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Politica comunitară în domeniul apei – Directiva 2000/60/CE – Preț facturat consumatorului – Posibilitatea de facturare a costurilor fixe – Fapte anterioare aderării Republicii Croația la Uniunea Europeană – Necompetență vădită a Curții)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/14

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 5 noiembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Velikoj Gorici – Croația) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju/Đuro Vladika
      (Cauza C-254/14) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Politica comunitară în domeniul apei - Directiva 2000/60/CE - Preț facturat consumatorului - Posibilitatea de facturare a costurilor fixe - Fapte anterioare aderării Republicii Croația la Uniunea Europeană - Necompetență vădită a Curții)
      (2015/C 016/20)
      Limba de procedură: croata

         Instanța de trimitere

      Općinski sud u Velikoj Gorici

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju

         Pârât: Đuro Vladika

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebarea adresată de Općinski sud u Velikoj Gorici (Croația).

         (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza T-447/17: Acțiune introdusă la 18 iulie 2017 – Bowles/BCE

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/27

         Acțiune introdusă la 18 iulie 2017 – Bowles/BCE
   (Cauza T-447/17)
   (2017/C 347/36)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Carlos Bowles (Frankfurt-am-Main, Germania) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentei acțiuni ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea deciziei din 31 ianuarie 2017 comunicate personalului la 1 februarie 2017, de a-l numi pe domnul [X]în funcția de consilier al Președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv, anularea deciziei de a nu îl numi pre reclamant pentru această funcție și anularea deciziei prin care nu i s-a permis reclamantului să candideze pentru această funcție;

                           —

                           anularea deciziei de respingere a căii de atac speciale din 16 mai 2017, primită la 23 mai 2017;

                           —

                           obligarea la repararea prejudiciului moral al reclamantului care constă în pierderea unei șanse de a fi numit în funcția de consilier al Președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv;

                           —

                           obligarea la repararea prejudiciului moral al reclamantului evaluat ex aequo et bono la suma simbolică de 1 euro;

                           —

                           obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor publicității, transparenței, egalității de tratament și nediscriminării, precum și a articolului 20.2 din Regulamentul de ordine interioară, a articolului 8 (a) din Condițiile de angajare, a articolului 1a.1.1 din Normele aplicabile personalului și a articolelor 2 și 3 TUE și 20 și 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În această privință, reclamantul consideră că nu ar fi avut posibilitatea de a-și depune candidatura pentru postul de consilier al Președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv, în timp ce domnului [X] i s-ar fi oferit această posibilitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 1a.7 din normele aplicabile personalului, prin aceea că un astfel de temei juridic nu ar permite decât numirea unui candidat pentru funcția de consilier al unui membru al Comitetului executiv, iar nu cea a unui candidat pentru funcția de consilier al Președintelui și de coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv, care adaugă responsabilități corespunzătoare de asemenea la un nivel superior celor ale unui consilier.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe neconsultarea comitetului personalului cu privire la crearea unui nou post și cu privire la modificarea nivelului postului de coordonator, lucru care ar fi fost realizat cu încălcarea articolelor 48 și 49 din Condițiile de angajare și din Protocolul de acord.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări ca urmare a lipsei descrierii funcției pentru postul de consilier al Președintelui și coordonator al Consiliului pe lângă Comitetul executiv.


title: Cauza C-584/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Liège (Belgia) la 29 decembrie 2008 — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)

text:
               7.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Liège (Belgia) la 29 decembrie 2008 — Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA/Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)
   (Cauza C-584/08)
   (2009/C 55/29)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Cour d'appel de Liège
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA

      Pârâți: Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)
   Întrebările preliminare
   Întrebările privesc interpretarea care se cuvine, în domeniul specific al internetului, articolului 5 punctul 3 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1).
   Dacă, astfel cum este situația în cauză, prejudiciul invocat este cauzat de site-uri intermet și dacă:

               a)

               niciuna dintre societățile pârâte, care administrează aceste site-uri care fac obiectul litigiului nu își are sediul social în Belgia,

               b)

               niciunul dintre site-urile în cauză nu este găzduit în Belgia,

               c)

               niciunul dintre reclamanți nu își are domiciliul în Belgia,

               d)

               site-urile de pariuri sunt accesibile internauților belgieni, care își pot înregistra pariurile pe acestea, în aceeași măsură ca și internauților din alte state contractante întrucât este vorba despre site-uri „.com” care sunt de natură să-și extindă piața la întreaga Europă și nu au extensia „.be” specifică Belgiei,

               e)

               aceste site-uri sunt disponibile în mai multe limbi, fără ca printre acestea să se regăsească în mod sistematic cele două limbi cele mai utilizate în Belgia,

               f)

               aceste site-uri propun printre altele pariuri cu privire la meciuri belgiene, precum și din campionate străine,

               g)

               nu s-a demonstrat utilizarea unei anumite tehnologii sau tehnici de interacționare destinate publicului belgian,

               h)

               numărul pariurilor efectuate de publicul belgian este categoric marginal față de numărul total de pariuri înregistrate pe aceste site-uri, întrucât, potrivit cifrelor furnizate de societățile de pariuri pentru anul 2005, necontestate de partea adversă, totalitatea pariurilor belgiene pentru meciurile de fotbal reprezintă mai puțin de 0,25 % din pariurile înregistrate pe site-urile „bwin.com”, „willhill.com”, „betfair.com”, „ladbrokes.com”, „sportingbet” și „miapuesta”, în timp ce „cvbet.com” înregistra, la rândul său 40 de pariori belgieni printre toate pariurile efectuate,

                           1)

                           Trebuie să se considere că prejudiciul invocat s-a produs sau este susceptibil să se producă în Belgia, astfel încât instanțele competente pentru judecarea acțiunilor în legătură cu acest prejudiciu vor fi cele belgiene, ca urmare a faptului că site-urile internet în litigiu se adresează inter alia publicului belgian? sau

                           2)

                           Trebuie să se considere că prejudiciul invocat s-a produs sau este susceptibil să se producă în Belgia, astfel încât instanțele competente pentru judecarea acțiunilor în legătură cu acest prejudiciu vor fi cele belgiene, numai dacă se constată existența unei legături suficiente, substanțiale sau semnificative a faptelor delictuale invocate cu teritoriul belgian?

                           3)

                           În acest caz, care sunt criteriile relevante care trebuiesc luate în considerare pentru aprecierea existenței acestei legături de cauzalitate?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-434/07: Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2007 — Volvo Trademark Holding/OAPI — Grebenshikova (SOLVO)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/25

         Acțiune introdusă la 28 noiembrie 2007 — Volvo Trademark Holding/OAPI — Grebenshikova (SOLVO)
   (Cauza T-434/07)
   (2008/C 37/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Suedia) (reprezentanți: T. Dolde, V. von Bomhard, A. Renck, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Elena Grebenshikova (Sankt-Petersburg, Rusia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 2 august 2007 în cauza nr. R 1240/2006-2, și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Elena Grebenshikova.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „SOLVO” pentru produse și servicii din clasele 9, 39 și 42 — cererea nr. 3 555 422.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărca verbală și figurativă comunitară și națională „VOLVO” pentru produse și servicii din clasele, între altele, 9 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în întregime.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.
   Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, întrucât mărcile în discuție sunt similare din punct de vedere vizual și fonetic și întrucât camera de recurs nu a luat în considerare toți factorii relevanți, inclusiv identitatea produselor vizate și notorietatea mărcii VOLVO.


title: Cauza T-388/14: Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2015 – salesforce.com/OAPI (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/76

         Ordonanța Tribunalului din 11 noiembrie 2015 – salesforce.com/OAPI (MARKETINGCLOUD)
   (Cauza T-388/14) (1)

   (2016/C 027/96)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 329, 22.9.2014.


title: Cauza T-132/10: Acțiune introdusă la 22 martie 2010 — La Communauté de communes de Lacq/Comisia

text:
               5.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/35

         Acțiune introdusă la 22 martie 2010 — La Communauté de communes de Lacq/Comisia
   (Cauza T-132/10)
   2010/C 148/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: La Communauté de communes de Lacq (Mourenx, Franța) (reprezentant: J. Daniel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea Uniunii Europene la plata sumei de 10 000 000 euro în temeiul nelegalităților și carențelor de care se face vinovată Comisia în ceea ce privește încălcarea angajamentelor pe care și le-a asumat față de societatea ACETEX;

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata sumei de 25 000 euros cu titlul de cheltuieli nerecuperabile;

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, Communauté de communes de Lacq urmărește să obțină repararea prejudiciului pe care pretinde că l-a suferit ca urmare a deciziei Comisiei de a declara compatibil cu piața comună și cu funcționarea Acordului SEE operațiunea de dobândire a controlului asupra Acetex Corporation de către Celanese Corporation, fără a se recunoaște nicio valoare juridică unui pretins angajament asumat de Celanese, în special angajamentului de a continua exploatarea uzinei Acetex de la Pardies timp de cinci ani (cazul COMP/M.3625 — Blackstone/Acetex).
   În susținerea acțiunii, reclamanta arată că au fost încălcate de către Comisie principiile securității juridice și încrederii legitime deoarece, prin interpretarea oferită regulamentului CE privind concentrările (1), aceasta ar fi privat de protecție toți terții față de operațiunea de concentrare (salariații precum și responsabilii locali), deși, din perspectiva angajamentelor asumate de întreprinderea Celanese Corporation, era cert că salariații urmau să fie protejați împotriva unei încetări a activității pentru o durată de cinci ani.
   Reclamanta ar fi suferit astfel, în mod cert, un important prejudiciu. Astfel, colectivitățile locale din cadrul acestui sector ar fi private de însemnate resurse fiscale și ar fi nevoite să își asume numeroase cheltuieli sociale, din cauza închiderii uzinei. Astfel, există temerea apariției unui număr mare de șomeri în rândurile salariaților Acetex, ca și printre cei angajați de întreprinderile care desfășoară o activitate direct legată de cea a întreprinderii Celanese Corporation.
   În subsidiar, în cazul în care nu s-ar recunoaște răspunderea Comisiei Europene pentru fapte săvârșite, reclamanta solicită angajarea răspunderii instituției pentru omisiune. Prejudiciul suferit de reclamantă, ca și caracterul său atipic și special nu ar lăsa loc niciunei îndoieli în privința existenței sale, acesta fiind direct cauzat de refuzul Comisiei Europene de a sancționa întreprinderea Celanese Corporation.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi (JO 2004, L 24, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 201).


title: Cauza T-124/09: Acțiune introdusă la 30 martie 2009 — Valigeria Roncato/OAPI — Roncato (CARLO RONCATO)

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/17

         Acțiune introdusă la 30 martie 2009 — Valigeria Roncato/OAPI — Roncato (CARLO RONCATO)
   (Cauza T-124/09)
   2009/C 129/29
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Valigeria Roncato SpA (Campodarsego, Italia) (reprezentanți: P. Perani, și P. Pozzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Roncato Srl (Campodarsego, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din cauzele R 237/2008-1 și R 263/2008-1, pronunțată la 23 ianuarie 2009 și notificată la 30 ianuarie 2009;

               —

               obligarea OAPI și a părții adverse la rambursarea cheltuielilor aferente prezentului proces, precum și a cheltuielilor aferente procedurii desfășurate în fața camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: RONCATO SrL.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CARLO RONCATO” (cererea de înregistrare nr. 4 631 719) pentru produse din clasele 3, 9 și 14.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă italiană „RV RONCATO” (nr. 662 773), marca verbală italiană „RONCATO” (nr. 510 528) și mărcile figurative italiene „RV RONCATO”, neînregistrate.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge opoziția și admite în întregime cererea de înregistrare.

      Motivele invocate: aplicarea greșită a articolului 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza T-436/08: Acțiune introdusă la 3 octombrie 2008 — Studio Vacanze/Comisia Comunităților Europene

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/58

         Acțiune introdusă la 3 octombrie 2008 — Studio Vacanze/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-436/08)
   (2008/C 301/96)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Studio Vacanze (Budoni, Italia) (reprezentant: M. Cannata, avvocato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei
   În principal:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Comunităților Europene din 2 iulie 2008.

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         În subsidiar:
   Anularea articolului 2 alineatul (2) din decizia atacată în măsura în care impune recuperarea ajutoarelor considerate incompatibile, majorate cu dobânzi, începând de la data la care respectivele sume au fost puse la dispoziția beneficiarilor și până la data recuperării lor efective.
   Motivele și principalele argumente
   Decizia atacată în prezenta cauză este aceeași din cauzele T-394/08 Regione Sardegna/Comisia și T-408/08 S.F. Turistico Immobiliare/Consiliul și Comisia.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă:

               —

               încălcarea articolului 16 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1), în măsura în care această dispoziție permite deschiderea procedurii de investigare numai în prezența unui caz de „utilizare abuzivă a unui ajutor” și nu pentru „crearea de ajutoare ilegale”. În opinia reclamantei, din aceasta rezultă lipsa de valabilitate a întregii proceduri oficiale de investigare;

               —

               insuficiența motivării privind modificarea obiectului procedurii deschise pentru aplicarea abuzivă a schemei de ajutor nr. 278/99 și a „extinderii” pe care a adus-o adoptării deciziei atacate;

               —

               încălcarea articolului 88 alineatul (2) CE în ceea ce privește afirmația conținută la punctul 74 din decizie referitoare la modificarea ilegală a ajutorului în cauză și în afara domeniului său de aplicare;

               —

               încălcarea principiului transparenței;

               —

               insuficiența motivării în raport cu principiul duratei rezonabile a fazei procedurii oficiale de investigare;

               —

               decizia referitoare la recuperarea ajutorului deja acordat impunea Comisiei să motiveze acest punct, care are o deosebită importanță inclusiv sub aspectul principiului protecției încrederii legitime a terților, precum și a prelungirii ilegale a duratei procedurii;

               —

               încălcarea principiului „de minimis” consacrat de Regulamentul (CE) nr. 69/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 de aplicare a articolelor 87 și 88 din Tratatul CE la ajutoarele de minimis
                   (2).

      (1)  JO L 83, 27.3.1999, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.

      (2)  JO L 10, 13.1.2001, p. 30.


title: Cauza T-82/17: Acțiune introdusă la 7 februarie 2017 – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/37

         Acțiune introdusă la 7 februarie 2017 – PepsiCo/EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)
   (Cauza T-82/17)
   (2017/C 121/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca verbală a Uniunii Europene „Exxtra Deep” – marca Uniunii Europene nr. 12 161 981

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 24 noiembrie 2016 în cauza R 482/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a intervenientului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-124/09: Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Valigeria Roncato/OAPI — Roncato (CARLO RONCATO) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CARLO RONCATO — Marca națională figurativă RV RONCATO și marca națională verbală RONCATO neînregistrate — Marca națională figurativă anterioară RV RONCATO și marca națională verbală anterioară RONCATO — Lipsa riscului unui folos obținut în mod necuvenit din caracterul distinctiv și din renumele mărcilor anterioare — Existența unui motiv întemeiat pentru utilizarea mărcii solicitate — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/43

         Hotărârea Tribunalului din 7 iulie 2010 — Valigeria Roncato/OAPI — Roncato (CARLO RONCATO)
   (Cauza T-124/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale CARLO RONCATO - Marca națională figurativă RV RONCATO și marca națională verbală RONCATO neînregistrate - Marca națională figurativă anterioară RV RONCATO și marca națională verbală anterioară RONCATO - Lipsa riscului unui folos obținut în mod necuvenit din caracterul distinctiv și din renumele mărcilor anterioare - Existența unui motiv întemeiat pentru utilizarea mărcii solicitate - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatele (4) și (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 221/70
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Valigeria Roncato SpA (Campodarsego, Italia) (reprezentanți: P. Perani și P. Pozzi, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Roncato Srl (Campodarsego) (reprezentanți: M. Cartella și M. Fazzini, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 23 ianuarie 2009 (cauzele R 237/2008-1 și R 236/2008-1) privind o procedură de opoziție între Valigeria Roncato SpA și Roncato Srl.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Valigeria Roncato SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 129, 6.6.2009.


title: Cauza T-234/12: Acțiune introdusă la 1 iunie 2012 — Amitié/Comisia

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/22

         Acțiune introdusă la 1 iunie 2012 — Amitié/Comisia
   (Cauza T-234/12)
   2012/C 243/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Amitié Srl (Bologna, Italia) (reprezentanți: D. Bogaert și M. Picat, avocați)

      Pârâtă: Uniunea Europeană, reprezentată de Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea următoarele note de debit transmise de Comisiei ca nedatorate:

                           —

                           nota privind suma de 50 458,23 euro în cadrul Acordului MINERVAPLUS încheiat între reclamantă și Comisie;

                           —

                           nota privind suma de 358 712,35 euro în cadrul Acordului MICHAEL încheiat între reclamantă și Comisie;

               —

               constatarea caracterului neîntemeiat al recuperării sumei totale de 1 083 616,89 euro;

               —

               recunoașterea faptului că, la 11 iunie 2011 2, Comisia nu putea să impună reclamantei o procedură de extrapolare în cadrul Acordului BSOLE;

               —

               declararea, în consecință, a procedurii de extrapolare ca neîntemeiată potrivit dreptului belgian;

               —

               declararea faptului că Comisia nu era îndreptățită să aplice o procedură de extrapolare Acordului BSOLE de la 14 ianuarie 2010;

               —

               constatarea faptului că înghețarea unilaterală a plății contribuțiilor financiare ale Comunității pentru Acordurile ATHENA și JUDAICA este neîntemeiată potrivit dreptului luxemburghez;

               —

               obligarea încetării imediate a înghețării contribuțiilor financiare ale Comunității, mai precis a sumei de 263 120 de euro blocată din 8 februarie 2010 pentru JUDAICA, și din 14 iunie 2010 pentru ATHENA;

               —

               obligarea la plata imediată, de la data pronunțării hotărârii, a sumelor menționate, prin virament în:

                           —

                           contul bancar al coordonatorului de proiect, potrivit articolului 6.2 din Acordul de grant JUDAICA;

                           —

                           contul bancar al coordonatorului de proiect, potrivit articolului 6.2 din Acordul de grant ATHENA;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de:

                           —

                           150 000 de euro pentru acoperirea onorariilor (provizorii) ale consilierilor și auditorului italian; și

                           —

                           256 824,17 euro pentru repararea prejudiciilor cauzate prin înghețarea unilaterală neîntemeiată și abuzivă a plăților de către Comisia Europeană în cadrul Acordurilor ATHENA și JUDAICA;

               —

               obligarea Comisiei să plătească reclamantei toate cheltuielile ocazionate de prezenta acțiune, în măsura în care comportamentul neloial al Comisiei este singura cauză a acestui litigiu. Ținând seama de natura și de caracteristicile litigiului, cheltuielile sunt estimate, cu titlu provizoriu, la 50 000 de euro; și

               —

               declararea caracterului executoriu al hotărârii care se va pronunța, indiferent dacă se introduce o cale de atac.

         În subsidiar, presupunând că va fi obligată la plata unei sume în urma auditului Comisiei (quod non), reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să declare că este obligată numai la plata sumei de 54 195,05 euro, iar nu la suma de 1 083 616,89 euro, în conformitate cu jurisprudența belgiană și luxemburgheză privind sancționarea comportamentului abuziv al Comisiei, ceea ce ar transforma într-o utilizare normală utilizarea abuzivă a unui astfel de drept, mai precis suma de 54 195,05 euro, iar nu la suma de 1 083 616,89 euro; și

               —

               declararea caracterului executoriu al hotărârii care se va pronunța, indiferent dacă se introduce o cale de atac.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, prin care reclamanta contestă concluziile raportului de audit al Comisiei în măsura în care:

                           —

                           concluziile raportului de audit al Comisiei sunt contestate în baza unui raport întocmit de un auditor extern și independent, desemnat de reclamanta pentru această chestiune specifică și pentru evaluarea concluziilor raportului de audit al Comisiei; și

                           —

                           în subsidiar, reclamanta susține că Comisia a avut un comportament abuziv, încălcând principiul bunei-credințe (articolul 1134 din codurile civil belgian și luxemburghez).

               2.

               Al doilea motiv, prin care reclamanta contestă aplicarea procedurii de extrapolare în cazul Acordului BSOLE, în măsura în care:

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 17 din Condițiile generale aplicabile contractelor eTEN de fezabilitate/validare comercială;

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 4.2.2.3. din Ghidul privind aspectele financiare în cazul acțiunilor indirecte din cel de al șaselea program-cadru octombrie 2003-februarie 2005;

                           —

                           Comisia a încălcat contractul (articolul 1134 alineatul 1 din Codul civil belgian); și

                           —

                           Comisia nu a respectat termenul de prescripție pentru introducerea acțiunii potrivit dreptului Uniunii [în temeiul articolului 46 (fostul articol 43) din Protocolul privind Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene].

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe caracterul nejustificat al înghețării plăților efectuate în cadrul Acordurilor ATHENA și JUDAICA, care fac parte din proiectul eCONTENTPLUS, în măsura în care:

                           —

                           înghețarea plăților nu se întemeiază pe stipulațiile contractuale din Acordurile ATHENA și JUDAICA;

                           —

                           înghețarea nu se poate justifica în temeiul articolului 106 alineatul (4) și a articolului 183 din Regulamentul Comisiei nr. 2342/2002 (1);

                           —

                           articolul 183 din Regulamentul Comisiei nr. 2342/2002 este, de asemenea, inaplicabil;

                           —

                           reclamanta invocă existența unui comportament abuziv al Comisiei în privința înghețării unilaterale și nejustificate a plății contribuțiilor financiare ale Comisiei, potrivit articolului 1134 din Codul civil; și

                           —

                           principiul excepției de neexecutare („exceptio non adimpleti contractus”) este, de asemenea, inaplicabil.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1-71, Ediție specială, 01/vol. 04 p. 3)


title: Cauza C-507/06: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Innsbruck — Austria) — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse (Dreptul la alocația austriacă pentru îngrijirea copilului — Perioade de încasare a prestațiilor familiale într-un alt stat membru neluate în considerare — Regulamentul (CEE) nr. 1408/71)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/8

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 21 februarie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Innsbruck — Austria) — Malina Klöppel/Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Cauza C-507/06) (1)

   (Dreptul la alocația austriacă pentru îngrijirea copilului - Perioade de încasare a prestațiilor familiale într-un alt stat membru neluate în considerare - Regulamentul (CEE) nr. 1408/71)
   (2008/C 92/12)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberlandesgericht Innsbruck
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Malina Klöppel

      Pârâtă: Tiroler Gebietskrankenkasse
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Innsbruck — Interpretarea articolului 72 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1386/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2001 (JO L 187, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 51), și a articolului 10 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 574/72 al Consiliului din 21 martie 1972 de stabilire a modalităților de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 74, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 74), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 410/2002 al Comisiei din 27 februarie 2002 (JO L 62, p. 17, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 110) — Dreptul la alocația pentru îngrijirea copilului — Posibilitate de prelungire, de la 30 de luni la 36 de luni, a perioadei de acordare în caz de transfer al obligației de îngrijire și acordare a alocației celuilalt părinte — Neluare în considerare a perioadelor, petrecute de tată împreună cu mama, în care a fost acordată o alocație similiară celuilalt părinte într-un alt stat membru
   Dispozitivul
   Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1386/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iunie 2001, interzice ca, în scopul acordării unei prestații familiale precum alocația austriacă pentru îngrijirea copilului, un stat membru să refuze să ia în considerare perioada de încasare a unei prestații comparabile într un alt stat membru în același mod în care ar fi procedat dacă această perioadă ar fi fost petrecută pe propriul teritoriu.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


               15.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/10

         Acțiune introdusă la 19 mai 2010 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-3/10)
   2010/C 191/08
   La data de 19 mai 2010, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Bjørnar Alterskjær, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS să declare următoarele:

               1.

               Prin neadoptarea în termenul prevăzut a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat, printre altele, la punctul 31ea din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar și de modificare a Directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE, 92/49/CEE, 92/96/CEE, 93/6/CEE și 93/22/CEE ale Consiliului și a Directivelor 98/78/CE și 2000/12/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului), astfel cum acesta a fost adaptat la Acordul SEE prin protocolul 1, Republica Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 32 din acest act și al articolului 7 din Acordul privind SEE;
               precum și

               2.

               Republica Islanda suportă cheltuielile aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               prezenta cauză se referă la neaplicarea directivei privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că nu a primit nicio informație din partea Islandei care să indice faptul că directiva a fost transpusă în totalitate în legislația Islandei și că nu este în posesia vreunei informații care să-i permită că concluzioneze că Islanda ar fi luat măsurile necesare asigurării respectării directivei;

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că guvernul Islandei nu a contestat faptul că nu a pus în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare, în vederea respectării directivei.


title: Cauza T-289/14: Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – H-O-T Servicecenter Nürnberg şi alţii/Comisia [„Ajutoare de stat — Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive — Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE — Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii — Nepronunțare asupra fondului — Acțiune în anulare — Cerere de adaptare a concluziilor — Lipsa unui element nou — Inadmisibilitate”]

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/21

         Ordonanța Tribunalului din 22 mai 2015 – H-O-T Servicecenter Nürnberg şi alţii/Comisia
   (Cauza T-289/14) (1)

   ([„Ajutoare de stat - Măsuri adoptate de Germania în sprijinul energiei electrice produse din surse de energie regenerabile și al întreprinderilor electro-intensive - Decizie de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE - Adoptarea deciziei finale după introducerea acțiunii - Nepronunțare asupra fondului - Acțiune în anulare - Cerere de adaptare a concluziilor - Lipsa unui element nou - Inadmisibilitate”])
   (2015/C 245/25)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Nürnberg, Germania), H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln, Germania), H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg, Germania), şi EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Nürnberg) (reprezentanţi: iniţial A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler şi T. Woltering, ulterior A. Reuter, C. Bürger, T. Christner şi G. Müllejans, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanţi: T. Maxian Rusche şi R. Sauer, agenţi, asistaţi de C. von Donat şi G. Quardt, avocaţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C (2013) 4424 final a Comisiei din 18 decembrie 2013 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE în ceea ce privește măsurile adoptate de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie [ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Respinge ca inadmisibilă cererea de adaptare a concluziilor din prezenta acțiuni în sensul că vizează Decizia C (2014) 8786 final a Comisiei din 25 noiembrie 2014 privind ajutorul de stat SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) adoptat de Republica Federală Germania în sprijinul energiei electrice din surse regenerabile și al marilor consumatori de energie.

               3)

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Autoritatea AELS de Supraveghere.

               4)

               H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH, H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG, H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG şi EB Härtetechnik GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               5)

               Autoritatea AELS de Supraveghere suportă propriile cheltuieli de judecată

      (1)  JO C 223, 14.7.2014


title: Cauza C-548/10: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2007/2/CE — Politica mediului — Infrastructură pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) — Schimbul și actualizarea datelor în format electronic — Transpunere incompletă]

text:
               8.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/10

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 28 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-548/10) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2007/2/CE - Politica mediului - Infrastructură pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) - Schimbul și actualizarea datelor în format electronic - Transpunere incompletă)
   2011/C 298/18
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și C. Egerer, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea sau necomunicarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire) (JO L 108, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor cu putere de lege și actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2007 de instituire a unei infrastructuri pentru informații spațiale în Comunitatea Europeană (Inspire), Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-73/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy (Directiva 95/46/CE — Domeniu de aplicare — Prelucrarea și circulația datelor fiscale cu caracter personal — Protecția persoanelor fizice — Libertatea de exprimare)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 16 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — Tietosuojavaltuutettu/Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy
   (Cauza C-73/07) (1)

   (Directiva 95/46/CE - Domeniu de aplicare - Prelucrarea și circulația datelor fiscale cu caracter personal - Protecția persoanelor fizice - Libertatea de exprimare)
   (2009/C 44/10)
   Limba de procedură: finlandeza
   Instanța de trimitere
   Korkein hallinto-oikeus
   Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Tietosuojavaltuutettu

      Intimate: Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Korkein hallinto-oikeus — Interpretarea articolului 3 alineatul (1), a articolelor 9 și 17 din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol.17, p. 10) — Domeniu de aplicare — Colectare, publicare, cesiune, prelucrare într-un serviciu de teletext a unor date fiscale publice referitoare la cuantumul veniturilor și al patrimoniului impozabil al persoanelor fizice
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că o activitate care constă în:

                           —

                           colectarea în documentele publice ale administrației fiscale a datelor referitoare la veniturile din muncă și din capital și la patrimoniul persoanelor fizice și prelucrarea acestora în vederea publicării;

                           —

                           publicarea în ordine alfabetică sau pe categorii de venituri, sub forma unor liste detaliate întocmite pentru fiecare localitate;

                           —

                           cedarea acestora pe discuri CD-ROM, pentru a fi utilizate în scopuri comerciale;

                           —

                           prelucrarea acestora într-un serviciu de SMS care permite utilizatorilor de telefoane mobile, după expedierea numelui și a localității de reședință a unei persoane, să primească informații privind veniturile din muncă și din capital și patrimoniul acestei persoane

                     trebuie considerată „prelucrare a datelor cu caracter personal” în sensul acestei dispoziții.

               2)

               Articolul 9 din Directiva 95/46 trebuie interpretat în sensul că activitățile menționate în prima întrebare literele a)-d), care privesc date provenite din documente publice potrivit legislației naționale, trebuie considerate activități de prelucrare a datelor cu caracter personal exercitate „numai în scopuri jurnalistice”, în sensul acestei dispoziții, în cazul în care aceste activități au ca unic scop aducerea la cunoștința publicului a unor informații, opinii sau idei, apreciere care revine instanței naționale.

               3)

               Activitățile de prelucrare a datelor cu caracter personal precum cele vizate la prima întrebare literele c) și d), care privesc sisteme de evidență ale autorităților publice care conțin date cu caracter personal care nu cuprind decât informații deja publicate ca atare în mass-media, fac parte din domeniul de aplicare al Directivei 95/46.

      (1)  JO C 95, 28.4.2007.


title: Cauza T-475/08 P: Ordonanța Tribunalului din 29 iulie 2010 — Duta/Curtea de Justiție ( „Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Recrutare — Post de referent juridic — Recurs vădit inadmisibil” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/40

      Ordonanța Tribunalului din 29 iulie 2010 — Duta/Curtea de Justiție
      (Cauza T-475/08 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Recrutare - Post de referent juridic - Recurs vădit inadmisibil)
      (2010/C 288/77)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Radu Duta (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: F. Krieg, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Curtea de Justiție a Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Schauss, ulterior A. Placco, agenți)

         Obiectul

      Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 4 septembrie 2008, Duta/Curtea de Justiție (F-103/07, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei hotărâri

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Domnul Radu Duta suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în cadrul prezentei proceduri.

         (1)  JO C 167, 18.7.2009.


title: Cauza T-678/14: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – Slovacia/Comisia

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/27

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2014 – Slovacia/Comisia
   (Cauza T-678/14)
   (2014/C 448/36)
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Republica Slovacă (reprezentant: B. Ricziová, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei, conținută în scrisoarea din 15 iulie 2014, prin intermediul căreia aceasta din urmă solicită Republicii Slovace să pună la dispoziție resursele financiare care corespund pierderii de resurse proprii tradiționale și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe necompetența Comisiei
               În opinia Republicii Slovace, Comisia nu era competentă să adopte decizia atacată. Nicio dispoziție a dreptului Uniunii nu conferă Comisiei competența de a acționa astfel cum a procedat aceasta adoptând decizia atacată, și anume competența de a obliga, ca urmare a cuantificării sumei care corespunde pierderii de resurse proprii tradiționale sub forma taxelor la import nepercepute, un stat membru, care nu era responsabil pentru evaluarea și perceperea taxelor menționate, să pună la dispoziția Comisiei resurse financiare în cuantumul stabilit de aceasta care, potrivit Comisiei, corespunde pierderii respective.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea cerințelor securității juridice
               În opinia Republicii Slovace, chiar dacă Comisia ar fi fost competentă să adopte decizia atacată (quod non), în speță, aceasta a încălcat principiul securității juridice. Obligația impusă prin decizia atacată Republicii Slovace nu ar fi fost, în opinia acesteia din urmă, previzibilă în mod rezonabil anterior adoptării deciziei.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe exercitarea în mod incorect de către Comisie a competenței sale
               Chiar dacă Comisia ar fi fost competentă să adopte decizia atacată și, prin adoptarea deciziei respective, ar fi acționat în conformitate cu principiul securității juridice (quod non), Republica Slovacă consideră că, în speță, Comisia nu și-ar fi exercitat competența în mod corect. În primul rând, Comisia a efectuat o evaluare vădit eronată, întrucât solicită Republicii Slovace plata unor resurse financiare, în pofida faptului că pierderea de resurse proprii tradiționale nu a survenit deloc sau a faptului că pierderea respectivă nu a survenit ca o consecință directă a evenimentelor pe care Comisia le impută Republicii Slovace. În al doilea rând, Comisia ar fi încălcat dreptul la apărare al Republicii Slovace și principiul bunei administrări.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe motivarea insuficientă a deciziei atacate
               Prin intermediul acestui motiv, Republica Slovacă susține că motivarea deciziei atacate prezintă diverse vicii, motiv pentru care trebuie considerată insuficientă, aspect care reprezintă o încălcare a normelor fundamentale de procedură și contravine totodată cerințelor securității juridice. În opinia Republicii Slovace, Comisia nu a indicat în decizia atacată temeiul juridic al acestei decizii. În plus, Comisia nu a furnizat precizări privind originea și temeiul unora dintre concluziile sale. În sfârșit, Republica Slovacă consideră că motivarea deciziei atacate este confuză sub diverse aspecte.


title: Cauza T-178/06: Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2010 — Bavaria/Consiliul

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/53

         Ordonanța Tribunalului din 29 iunie 2010 — Bavaria/Consiliul
   (Cauza T-178/06) (1)

   ()
   2010/C 234/93
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-404/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 25 august 2014 – Marie Matoušková, comisar judiciar în procedurile succesorale/Misha Martinus şi Elisabeth Jekaterina Martinus, reprezentați de David Sedlák, în calitate de tutore; Beno Jeriël Eljada Martinus

text:
               1.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 431/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 25 august 2014 – Marie Matoušková, comisar judiciar în procedurile succesorale/Misha Martinus şi Elisabeth Jekaterina Martinus, reprezentați de David Sedlák, în calitate de tutore; Beno Jeriël Eljada Martinus
   (Cauza C-404/14)
   (2014/C 431/16)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Marie Matoušková, comisar judiciar în procedurile succesorale

      Pârâte: Misha Martinus și Elisabeth Jekaterina Martinus, reprezentați de David Sedlák, în calitate de tutore; Beno Jeriël Eljada Martinus

      Întrebarea preliminară

   În cazul în care tutorele unui minor încheie, în numele minorului, un pact succesoral care necesită o aprobare de către o instanță pentru a fi valabil, este vorba, din punctul de vedere al instanței, despre o materie în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (b), sau despre o materie în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (f) din Regulamentul nr. 2201/2003 (1) al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000?

      (1)  JO L 338 din 23 decembrie 2003, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 183.


title: Cauza C-253/08: Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/25

         Acțiune introdusă la 13 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-253/08)
   (2008/C 223/39)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și M. Telles Romão, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea dispozițiilor legislative și a actelor administrative necesare pentru respectarea Directivei 2006/22/CE (1) din 15 martie 2006 privind condițiile minime pentru punerea în aplicare a Regulamentelor (CEE) nr. 3820/85 și (CEE) nr. 3821/85 ale Consiliului privind legislația socială referitoare la activitățile de transport rutier și de abrogare a Directivei 88/599/CEE a Consiliului și, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Portugheze la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la 1 aprilie 2007.

      (1)  JO L 102, p. 35, Ediție specială 07/vol. 15, p. 187.


title: Cauzele conexate C-7/10 și C-9/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Justitie/Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10) (Acordul de asociere CEE-Turcia — Drept de ședere — Membrii familiei unui lucrător turc naturalizat — Păstrarea cetățeniei turce — Data naturalizării)

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Raad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Justitie/Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10)
   (Cauzele conexate C-7/10 și C-9/10) (1)

   (Acordul de asociere CEE-Turcia - Drept de ședere - Membrii familiei unui lucrător turc naturalizat - Păstrarea cetățeniei turce - Data naturalizării)
   2012/C 151/04
   Limba de procedură:olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Staatssecretaris van Justitie

      Pârâți: Tayfun Kahveci (C-7/10), Osman Inan (C-9/10)

      Obiectul

   Cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare — Raad van State — Interpretarea articolului 7 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia — Drept de ședere al membrilor familiei unui lucrător turc care este încadrat pe piața legală a muncii dintr-un stat membru — Membri ai familiei unui lucrător turc naturalizat, dar care și-a păstrat cetățenia turcă — Data naturalizării.

      Dispozitivul

   Articolul 7 din Decizia nr. 1/80 din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, adoptată de Consiliul de asociere înființat prin Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, trebuie interpretat în sensul că membrii familiei unui lucrător turc care este încadrat în muncă în mod legal într-un stat membru pot invoca această dispoziție și atunci când lucrătorul respectiv a dobândit cetățenia statului membru gazdă, păstrându-și în același timp cetățenia turcă.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-83/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 23 februarie 2015 – TUIfly GmbH/Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hannover (Germania) la 23 februarie 2015 – TUIfly GmbH/Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert
   (Cauza C-83/15)
   (2015/C 213/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TUIfly GmbH

      Pârâte: Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert
   Prin Ordonanța Curții din 23 aprilie 2015, cauza a fost radiată din registrul Curții.


title: Cauza C-419/08 P: Recurs introdus la 23 septembrie 2008 de Trubwest Handel GmbH, Viktor Makarov împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 9 iulie 2008 în cauza T-429/04: Trubwest Handel GmbH, Viktor Makarov/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/30

         Recurs introdus la 23 septembrie 2008 de Trubwest Handel GmbH, Viktor Makarov împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 9 iulie 2008 în cauza T-429/04: Trubwest Handel GmbH, Viktor Makarov/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-419/08 P)
   (2008/C 285/50)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurenți: Trubwest Handel GmbH, Viktor Makarov (reprezentanți: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, dikigoroi)

      Celelalte părți în proces: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurenților
   Recurenții solicită Curții:

               —

               Anularea în întregime a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță;

               —

               admiterea cererii de compensare în temeiul articolului 288 CE depuse la Tribunalul de Primă Instanță (TPI), prin pronunțarea unei hotărâri definitive sau, în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la TPI;

               —

               obligarea Consiliului și a Comisiei să suporte atât propriile cheluieli de judecată, dar și cheltuielile de judecată efectuate de recurenți în această procedură și în procedura care s-a aflat pe rolul TPI.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenții susțin că hotărârea atacată ar trebui anulată pentru următoarele motive:

               1)

               TPI a interpretat și a aplicat în mod eronat dreptul comunitar în ceea ce privește condițiile în care răspunderea extracontractuală a Comunității poate fi angajată în temeiul articolului 288 alineatul (2) CE. În primul rând, se arată că hotărârea atacată este viciată printr-o eroare de drept întrucât TPI nu a examinat deloc comportamentul ilicit imputat în cadrul aprecierii legăturii de cauzalitate și nu l-a analizat în contextul juridic al acesteia, deși avea obligația de a proceda în acest fel pentru a stabili răspunderea juridică a Comunității. TPI a comis o eroare de drept prin faptul că nu a apreciat în mod corect, în conformitate cu dreptul comunitar, existența unei legături de cauzalitate directe între conduita instituțiilor comunitare și prejudiciul suferit de recurenți și prin faptul că a constatat că nu există o legătură de cauzalitate suficientă între comportamentul instituțiilor comunitare și prejudiciul suferit fie pentru motivul că recurenții nu au dat dovadă de o diligență rezonabilă și/fie că vina este pusă în sarcina exclusivă a autorităților germane.

               2)

               TPI a comis o eroare de drept prin faptul că și-a declarat necompetența de a se pronunța cu privire la cererile privind suma de 118 058,46 euro și de 277 939,37 euro, precum și onorariile de avocat pentru care au fost epuizate căile legale naționale în urma exercitării dreptului de a tranzacționa. În consecință, recurenții au rămas fără o cale legală efectivă și sunt sancționate pentru exercitarea dreptului lor legal de a încheia o tranzacție în temeiul Codului civil german, în pofida faptului că în acest caz este implicată răspunderea Comunității. În această situație, recurenții susțin că TPI a denaturat situația de fapt și probele deoarece s-a pronunțat în sensul că recurenții nu au făcut nicio dovadă în sprijinul, pe de o parte, al rolului jucat de Comunitate și de autoritățile ruse și, pe de altă parte, al rolului procedurilor penale în încheierea unei tranzacții.


title: Cauza C-212/15: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Mureș – România) – ENEFI Energiahatékonysági Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Proceduri de insolvență — Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 — Articolul 4 — Efecte prevăzute de reglementarea unui stat membru asupra creanțelor care nu au făcut obiectul procedurii de insolvență — Decădere — Caracterul fiscal al creanței — Lipsa incidenței — Articolul 15 — Noțiunea „procese în curs de soluționare” — Proceduri de executare silită — Excludere]

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/15

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 9 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Mureș – România) – ENEFI Energiahatékonysági Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)
   (Cauza C-212/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Proceduri de insolvență - Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 - Articolul 4 - Efecte prevăzute de reglementarea unui stat membru asupra creanțelor care nu au făcut obiectul procedurii de insolvență - Decădere - Caracterul fiscal al creanței - Lipsa incidenței - Articolul 15 - Noțiunea „procese în curs de soluționare” - Proceduri de executare silită - Excludere])
   (2017/C 006/18)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Mureș

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: ENEFI Energiahatékonysági Nyrt

      Intimată: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului din 29 mai 2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul său de aplicare dispozițiile dreptului intern al statului membru pe al cărui teritoriu este deschisă o procedură de insolvență, care prevăd, în privința unui creditor care nu a participat la această procedură, decăderea din dreptul de a urmări creanța sa sau suspendarea executării silite a unei astfel de creanțe într-un alt stat membru.

               2)

               Caracterul fiscal al creanței care face obiectul unei executări silite într-un stat membru, altul decât statul pe al cărui teritoriu este deschisă procedura de insolvență, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, nu are incidență asupra răspunsului dat la prima întrebare preliminară.

      (1)  JO C 262, 10.8.2015.


title: Cauza C-224/15 P: Recurs introdus la 15 mai 2015 de Rose Vision, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 5 martie 2015 în cauza T-45/13, Rose Vision/Comisia

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/8

         Recurs introdus la 15 mai 2015 de Rose Vision, S.L. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 5 martie 2015 în cauza T-45/13, Rose Vision/Comisia
   (Cauza C-224/15 P)
   (2015/C 228/10)
   Limba de procedură:spaniola

      Părțile

      Recurentă: Rose Vision, S.L. (reprezentant: J.J. Marín López, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 5 martie 2015 în cauza T-45/13, Rose Vision y Seseña Comisia, T-45/13, EU:T:2015:138;

               —

               anularea deciziei de suspendare a plăților adoptată de Comisie și de alte organe ale Uniunii (în special Agenția Executivă pentru Cercetare), în cadrul auditurilor de 11-INFS-025 și 11-BA119-01, cu consecințele prevăzute la punctul 51 din recurs;

               —

               constatarea faptului că Comisia a săvârșit o încălcare a prevederilor contractuale ale acordului de subvenționare a proiectului FutureNEM referitoare la obligația de confidențialitate, pentru care Comisia trebuie să acorde Rose Vision despăgubiri în condițiile indicate la punctul 93 din recurs;

               —

               constatarea faptului că se angajează răspunderea extracontractuală a Comisiei față de Rose Vision ca urmare a înregistrării acesteia la nivelul W 2 din sistemul de avertizare rapidă (SAR) instituit prin Decizia 2008/969/CE (1) Euratom privind sistemul de avertizare rapidă pentru ordonatorii de credite ai Comisiei și ai agențiilor executive și ca urmare a suspendării plăților și că, în acest temei, trebuie să repare prejudiciul patrimonial sau economic, precum și prejudiciul moral prevăzute la punctul 122 recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Eroare de drept care constă în considerarea faptului că exista o prelungire a termenului prevăzut la punctul II.22 alineatul 5 din condițiile generale FP7, pentru prezentarea versiunii finale a rapoartelor de audit 11-INFS-025 și 11-BA119-016 (punctele 93 și 95 din hotărârea atacată) și că Comisia nu a încălcat acordul de subvenționare (punctul 97 din hotărârea atacată).

               2.

               Eroare de drept care constă în nemotivarea afirmației potrivit căreia proiectul raportului de audit 11-INFS-025 „evidenția deja existența anumitor costuri de personal care nu erau eligibile pentru subvenționare, precum și încălcarea anumitor prevederi contractuale, fapt confirmat în versiunea finală a raportului de audit” (punctul 99 din hotărâre).

               3.

               Eroare de drept care constă în faptul de a afirma, în ceea ce privește raportul de audit 11 INFS-025, că Rose Vision „nu a prezentat niciun element care să permită punerea la îndoială a concluziilor raportului de audit menționat” (punctul 101 din hotărârea atacată) și că Comisia nu a încălcat acordul de subvenționare (punctul 102 din hotărârea atacată).

               4.

               Eroare de drept care constă în negarea existenței unei încălcări a prevederilor contractuale ale acordului de subvenționare a proiectului FutureNEM referitoare la obligația de confidențialitate (punctul 104 din hotărârea atacată).

               5.

               Eroare de drept care constă în faptul de a fi respins răspunderea Uniunii pentru prejudiciile rezultate din înregistrarea Rose Vision la nivelul de alertă W 2 din sistemul de avertizare rapidă (SAR), instituit prin Decizia 2008/969/CE, precum și din suspendarea plăților către Rose Vision (punctul 120 din hotărârea atacată).

      (1)  JO L 344, p. 125


title: Cauza T-775/15: Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2016 – EK/servicegroup/EUIPO (FERLI) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene FERLI — Cerință de claritate — Articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Dreptul la apărare — Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/31

         Hotărârea Tribunalului din 1 decembrie 2016 – EK/servicegroup/EUIPO (FERLI)
   (Cauza T-775/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene FERLI - Cerință de claritate - Articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Dreptul la apărare - Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 022/42)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: EK/servicegroup eG (Bielefeld, Germania) (reprezentanți: T. Müller și T. A. Müller, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 28 octombrie 2015 (cauza R 1233/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal FERLI ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă EK/servicegroup eG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 78, 28.2.2016.


title: Cauza T-184/13: Acțiune introdusă la 28 martie 2013 — Skype/OAPI — British Sky Broadcasting și Sky IP International (SKYPE)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/28

         Acțiune introdusă la 28 martie 2013 — Skype/OAPI — British Sky Broadcasting și Sky IP International (SKYPE)
   (Cauza T-184/13)
   2013/C 171/55
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Skype (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: I. Fowler, Solicitor, J. Schmitt, avocat, și J. Mellor, QC)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Regatul Unit) și Sky IP International Ltd (Isleworth)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 30 ianuarie 2013 în cauza R 121/2011-4;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SKYPE” — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 4 521 084 pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 42.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „SKY” pentru produse și servicii din clasele 9, 38, 41 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 3 203 411.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru toate produsele și serviciile în cauză.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-534/10: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2012 — Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP), Schniga GmbH [Recurs — Protecția comunitară a soiurilor de plante — Regulamentul (CE) nr. 2100/94 — Articolul 73 alineatul (2) — Decizie de respingere a cererii de protecție comunitară de către camera de recurs a OCSP — Putere de apreciere — Controlul Tribunalului — Articolul 55 alineatul (4) coroborat cu articolul 61 alineatul (1) litera (b) — Dreptul OCSP de a formula o nouă cerere de trimitere de material vegetal]

text:
               16.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 19 decembrie 2012 — Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC/Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP), Schniga GmbH
   (Cauza C-534/10) (1)

   (Recurs - Protecția comunitară a soiurilor de plante - Regulamentul (CE) nr. 2100/94 - Articolul 73 alineatul (2) - Decizie de respingere a cererii de protecție comunitară de către camera de recurs a OCSP - Putere de apreciere - Controlul Tribunalului - Articolul 55 alineatul (4) coroborat cu articolul 61 alineatul (1) litera (b) - Dreptul OCSP de a formula o nouă cerere de trimitere de material vegetal)
   2013/C 46/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (reprezentant: M. Eller, avvocato)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) (reprezentanți: M. Ekvad și M. Lightbourne, agenți), Schniga GmbH (reprezentant: G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 13 septembrie 2010 — Schniga/OCSP Elaris și Brookfield New Zealand (T-135/08), prin care Tribunalul a anulat Decizia camerei de recurs a Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP) din 21 noiembrie 2007 de anulare a deciziei prin care se acordă Schniga GmbH protecția comunitară a soiurilor de plante pentru soiul de măr „Gala Schnitzer” și se resping opozițiile prezentate de SNC Elaris și de Brookfield New Zealand

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Brookfield New Zealand Ltd și Elaris SNC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 38, 5.2.2011.


title: Cauza F-102/14: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2014 – ZZ/OAPI

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/51

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2014 – ZZ/OAPI
   (Cauza F-102/14)
   (2015/C 007/61)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: Heinrich Tettenborn)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de aplicare a clauzei cuprinse în contractul de muncă al reclamantului, care prevede încetarea contractului de muncă al acestuia în cazul în care reclamantul nu este înscris pe lista de rezervă a următorului concurs general organizat de EPSO pentru grupa sa de funcții în domeniul proprietății industriale, în privința concursurilor generale OHIM/AD/01/13 și OHIM/AST/02/13 și acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile materiale și morale suferite

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei OAPI, comunicată reclamantului prin scrisoarea OAPI din 28 noiembrie 2013, de aplicare a clauzei cuprinse la articolul 5 din contractul de muncă al reclamantului, care prevede încetarea contractului de muncă al acestuia în cazul în care nu este înscris pe lista de rezervă a următorului concurs general EPSO organizat pentru grupa sa de funcții în domeniul proprietății industriale, în privința concursurilor generale OHIM/AD/01/13 și OHIM/AST/02/13, publicate la 31 octombrie 2013;

               —

               obligarea OAPI la plata către reclamant a unei despăgubiri într-un cuantum pe care Tribunalul îl apreciază adecvat pentru prejudiciile materiale și morale determinate de decizia OAPI menționată în primul capăt de cerere și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-476/11 P: Recurs introdus la 8 septembrie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 28 iunie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-55/10, AS/Comisia

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/24

         Recurs introdus la 8 septembrie 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 28 iunie 2011 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-55/10, AS/Comisia
   (Cauza T-476/11 P)
   2011/C 319/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți)

      Cealaltă parte în proces: AS (Bruxelles, Belgia)

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 28 iunie 2011 pronunțată în cauza F-55/10, AS/Comisia;

               —

               pronunțarea, conform normelor aplicabile, cu privire la cheltuielile de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, Comisia invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept prin recunoașterea unui interes de a solicita anularea deciziei de respingere a candidaturii. Comisia arată:

                           —

                           primul aspect: încălcarea dreptului Uniunii prin nerespectarea Hotărârii Tribunalului din 9 decembrie 2010, pronunțată în cauza T-526/08 P, Comisia/Strack, în măsura în care TFP ar fi recunoscut interesul persoanei în cauză de a solicita anularea deciziei de respingere a candidaturii sale pentru postul în litigiu în pofida faptului că nu a solicitat anularea deciziei de numire, aceste două decizii fiind inseparabile;

                           —

                           al doilea aspect: o eroare de calificare juridică a faptelor, prin recunoașterea unui interes de a exercita acțiunea, în abstract și fără a se examina în concret ansamblul indiciilor;

                           —

                           al treilea aspect: un refuz eronat de a se ține seama de anumite informații întemeiate pe dosarul medical care ar arăta că, în speță, reclamanta nu avea interesul de a exercita acțiunea.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea dreptului Uniunii cu ocazia interpretării și a aplicării normei de concordanță între reclamație și acțiune, făcând referire la Hotărârea TFP din 1 iulie 2010, pronunțată în cauza F-45/07, Mandt/Parlamentul European, și considerând că motivul nou întemeiat pe încălcarea Statutului funcționarilor Uniunii Europene este admisibil în pofida faptului că nu a fost invocat în reclamație și că este „diferit într-o măsură considerabilă” de motivul unic întemeiat pe încălcarea anunțului pentru ocuparea unui post vacant invocat în reclamație și, pe de altă parte, pe încălcarea articolului 91 alineatul (2) din acest statut, considerând că „cauza litigiului” este definită în mod corect de „contestarea de către reclamant a legalității interne a actului atacat sau, alternativ, contestarea legalității externe a acestuia”, ceea ce ar lipsi de sens procedura precontencioasă și nu ar mai contribui la finalitatea acesteia din urmă, și anume favorizarea unei soluționări amiabile de către persoana în cauză și AIFN.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Statutul funcționarilor, precum și pe o eroare de motivare întrucât TFP ar fi interpretat articolul 7 alineatul (1) din Statut în sensul că acordă fiecărui funcționar un drept absolut de a avea acces la toate posturile de gradul său. Astfel, TFP nu ar fi respectat domeniul de aplicare al articolului 7 alineatul (1) din Statut și al articolului 10 din Anexa XIII la Statut, precum și al explicațiilor furnizate de Comisie în privința interesului serviciului.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului Uniunii, prin alocarea sumei de 3 000 de euro pentru despăgubirea unui prejudiciu moral, deși motivul întemeiat pe încălcarea articolului 7 din Statutul funcționarilor ar fi nu numai inadmisibil, ci și nefondat.


title: Cauza T-337/10: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2014 – Seatech International și alții/Consiliul și Comisia

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/72

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2014 – Seatech International și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-337/10) (1)

   2014/C 315/117
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-491/08 P: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — Bui Van/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Numire — Clasificare în grad — Retragerea unui act administrativ — Protecția încrederii legitime — Termen rezonabil — Dreptul de a fi ascultat” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/37

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2010 — Bui Van/Comisia
   (Cauza T-491/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Numire - Clasificare în grad - Retragerea unui act administrativ - Protecția încrederii legitime - Termen rezonabil - Dreptul de a fi ascultat”)
   2010/C 179/63
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Philippe Bui Van (Hettange-Grande, Franța) (reprezentant: P. Nelissen Grade, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și G. Berscheid, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniuni Europene (Camera a doua) din 11 septembrie 2008, Bui Van/Comisia (F-51/07, nepublicată încă în Repertoriu) prin care se urmărește anularea acestei hotărâri.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 11 septembrie 2008, Bui Van/Comisia (F-51/07) în măsura în care prin aceasta i se acordă lui Philippe Bui Van o despăgubire în valoare de 1 500 de euro.

               2.

               Respinge recursul și restul capetelor de cerere ale recursului incident.

               3.

               Trimite cauza Tribunalului Funcției Publice spre rejudecare pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la acțiunea în despăgubiri.

               4.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza C-569/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Special Commissioners, Londra (Regatul Unit) la 24 decembrie 2007 — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/27

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Special Commissioners, Londra (Regatul Unit) la 24 decembrie 2007 — HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-569/07)
   (2008/C 64/38)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   Special Commissioners, Londra
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: HSBC Holdings plc, Vidacos Nominees Ltd

      Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Întrebarea preliminară
   Articolele 10 sau 11 din Directiva 69/335 (1) a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 85/303/CEE (2) a Consiliului din 10 iunie 1985, sau articolele 43 CE, 49 CE sau 56 CE sau orice altă dispoziție din dreptul comunitar interzic perceperea de către un stat membru (denumit în continuare „primul stat membru”) a unei taxe de 1,5 % pe transferul sau emiterea de acțiuni într-un serviciu de compensare în cazul în care:

               i)

               o societate (denumită în continuare „societatea A”) stabilită în primul stat membru lansează o ofertă de achiziționare a acțiunilor cotate și negociate la bursă ale unei societăți (denumită în continuare „societatea B”) stabilită într-un alt stat membru (denumit în continuare „al doilea stat membru”) în schimbul unor acțiuni ale societății A care urmează a fi emise la bursa de valori în al doilea stat membru;

               ii)

               acționarii societății B au opțiunea de a primi noile acțiuni ale societății A:

                           (a)

                           fie în formă materializată,

                           (b)

                           fie în formă dematerializată prin intermediul unui sistem de decontare în primul stat membru,

                           (c)

                           fie în formă dematerializată prin intermediul unui serviciu de compensare în cel de al doilea stat membru;

               iii)

               în esență, legislația primului stat membru prevede că:

                           (a)

                           în cazul emiterii de acțiuni în formă materializată (sau în formă dematerializată în cadrul sistemului de decontare a acțiunilor dematerializate în primul stat membru), nu se impozitează emiterea acțiunilor, ci fiecare cesiune subsecventă a acțiunilor, la o rată de 0,5 % din prețul cesiunii, dar

                           (b)

                           la transmiterea sau emiterea de acțiuni dematerializate către operatorul unui serviciu de compensare, impozitul este perceput (în cazul emiterii de acțiuni) la o rată de 1,5 % din prețul de emitere sau (în cazul transmiterii acțiunilor cu titlu oneros) la o rată de 1,5 % din prețul sau valoarea cesiunii sau (în celelalte cazuri) la o rată de 1,5 % din valoarea acțiunilor, niciun alt impozit nefiind perceput ulterior asupra cesiunii acțiunilor (sau asupra drepturilor la sau asupra acestor acțiuni) realizate în cadrul serviciului de compensare,

                           (c)

                           operatorul unui serviciu de compensare poate opta, cu acordul autorității fiscale competente, în sensul neimpozitării cesiunii sau emiterii acțiunilor în cadrul serviciului său de compensare, ci al impozitării fiecărei cesiuni a acțiunilor în cadrul serviciului de compensare, la o rată de 0,5 % din prețul cesiunii. Autoritatea fiscală competentă poate impune (și în prezent/actualmente impune), drept condiție pentru aprobarea acestei opțiuni, ca operatorul serviciului de compensare care dorește să aplice această opțiune să instituie și să mențină proceduri (pe care autoritatea fiscală le consideră satisfăcătoare) în scopul perceperii impozitului în cadrul serviciului de compensare și al respectării sau al asigurării respectării reglementării aferente.

               iv)

               procedurile în vigoare aplicabile bursei de valori în al doilea stat membru impun ca toate acțiunile emise în cadrul acesteia să fie deținute în formă dematerializată prin intermediul unui serviciu unic de compensare stabilit în acest al doilea stat membru, al cărui operator nu a exercitat opțiunea menționată mai sus?

      (1)  Directiva Consiliului 69/335/CEE din 17 iulie 1969 privind taxele indirecte aplicate majorării capitalului (JO L 249, p. 25, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 9).

      (2)  JO L 156, p. 23, Ediție specială, 9/vol. 1, p. 75.


title: Cauza C-436/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Mons (Belgia) la 13 septembrie 2010 — Statul belgian — SPF Finances/BLM SA

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour d'appel de Mons (Belgia) la 13 septembrie 2010 — Statul belgian — SPF Finances/BLM SA
   (Cauza C-436/10)
   ()
   2010/C 328/22
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Mons

      Părțile din acțiunea principală

      Apelant: Statul belgian — SPF Finances

      Intimată: BLM SA

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatul (2) primul paragraf litera (a) și articolul 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă nr. 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: bază unitară de evaluare (1) trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care consideră drept o prestare de servicii scutită, ca leasing sau ca închiriere de bunuri imobile în sensul articolului 13 secțiunea B litera (b) menționat, utilizarea în folosul propriu de către director și familia acestuia a unei părți dintr-o clădire construită sau deținută în temeiul unui drept real imobiliar de către persoana impozabilă persoană juridică, atunci când taxa în amonte aferentă acestui bun de capital a fost dedusă ?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza C-619/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 29 noiembrie 2016 – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Germania) la 29 noiembrie 2016 – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin
   (Cauza C-619/16)
   (2017/C 038/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Sebastian W. Kreuziger

      Pârât: Land Berlin

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88/CE (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau practici naționale, potrivit cărora, la încetarea raportului de muncă, nu ia naștere dreptul la o indemnizație financiară, atunci când lucrătorul nu a introdus nicio cerere de acordare a concediului anual plătit, în pofida posibilității de a introduce o astfel de cerere?

               2)

               Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/88/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unor dispoziții sau practici naționale, potrivit cărora recunoașterea dreptului unui lucrător la o indemnizație financiară la încetarea raporturilor de muncă presupune ca lucrătorul să nu fi putut să își exercite dreptul la concediu anual plătit înainte de încetarea raportului de muncă, din motive independente de voința sa?

      (1)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 3).