title: cauza T-46/08 P: Recurs introdus la 28 ianuarie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva ordonanței pronunțate la 6 decembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-40/06, Marcuccio/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/32

         Recurs introdus la 28 ianuarie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva ordonanței pronunțate la 6 decembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-40/06, Marcuccio/Comisia Comunităților Europene
   (cauza T-46/08 P)
   (2008/C 79/63)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avvocato)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea ordonanței pronunțate la 6 decembrie 2007 în cauza F-40/06, Marcuccio/Comisia, de Camera întâi a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene, în măsura în care: (a) acțiunea introdusă de recurent în primă instanță a fost respinsă pentru orice alt motiv decât lipsa interesului de a acționa din partea recurentului; (b) concluziile recurentului care vizau obținerea reparării (denumită în continuare „repararea prejudiciului din prezenta cauză”) prejudiciului (denumit în continuare „prejudiciul din prezenta cauză”) suferit în prezenta cauză au fost respinse și (c) recurentul a fost obligat să suporte cheltuielile de judecată ale intimatei;

               —

               declararea faptului că acțiunea în primă instanță era admisibilă și în special că, la momentul introducerii acesteia, recurentul avea interesul de a acționa;

               —

               în principal, admiterea concluziilor privind repararea prejudiciului din prezenta cauză, precum și obligarea intimatei la plata către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată suportate de către acesta din urmă și aferente fie acțiunii în primă instanță, fie prezentului recurs;

               —

               în subsidiar, retrimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice pentru ca acesta să se pronunțe cu privire la: (a) toate acele părți ale prezentei cauze asupra cărora instanța nu s-a pronunțat sau care au fost anulate prin hotărârea care urmează a fi pronunțată în prezentul recurs; (b) cheltuielile de judecată din primă instanță și din prezentul recurs.

         Motivele și principalele argumente
   Lipsă absolută de motivare, inclusiv pentru lipsă vădită de logică, neconcordanță, confuzie, lipsă a examinării, omisiunea de a se pronunța asupra unui fapt esențial din prezenta cauză și încălcarea obligației de clare loqui, deformarea și denaturarea faptelor (în special punctele 10, 12, 26-38 și 42-46 din ordonanța atacată)
   Interpretare și aplicare greșită a principiilor generale ale dreptului, a legislației, precum și a jurisprudenței comunitare în materie de reparare a prejudiciilor (în special punctele 42-46 din ordonanța atacată)
   Lipsă vădită de logică a aprecierii și a hotărârii Tribunalului Funcției Publice cu privire la cheltuielile de judecată, inclusiv pentru lipsă de raționalitate, lipsă absolută de motivare, neconcordanță, deformarea și denaturarea realității de fapt, caracter arbitrar (în special punctele 49 și 50 din ordonanța atacată)
   Lipsă absolută de motivare a deciziei atacate în primă instanță (în special punctele 26-38 din ordonanța atacată)
   Deformarea și denaturarea faptelor, precum și erorile de procedură subsecvente, de o gravitate care a încălcat în mod iremediabil dreptul la apărare al recurentului și a determinat o încălcare a normelor substanțiale astfel încât invalidează în mod iremediabil ordonanța atacată (în special punctul 24 din ordonanța atacată)
   Încălcarea prevederilor referitoare la un proces echitabil, cu referire specială la prevederile Convenției europene a drepturilor omului (punctele 24 și 26-38 din prezentul recurs).


title: Cauza C-384/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 5 iulie 2013 — Estación de Servicio Pozuelo 4, SL/GALP Energía España SAU

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 5 iulie 2013 — Estación de Servicio Pozuelo 4, SL/GALP Energía España SAU
   (Cauza C-384/13)
   2013/C 274/15
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Estación de Servicio Pozuelo 4, SL

      Pârâtă: GALP Energía España SAU

      Întrebările preliminare

               1.

               Un contract precum cel în discuție în litigiul principal, prin care se stabilește constituirea, în favoarea furnizorului de produse petroliere, a unui drept de superficie pentru o perioadă de 45 de ani în vederea construirii unei stații de distribuție a carburanților și a închirierii acesteia către proprietarul terenului pe o perioadă echivalentă cu durata acestui drept, cu impunerea unei obligații de aprovizionare exclusivă pentru aceeași perioadă, poate să fie considerat nesemnificativ și să nu intre sub incidența interdicției prevăzute la articolul 81 alineatul (1) CE [în prezent articolul 101 alineatul (1) TFUE], în principal din motivul cotei de piață reduse a furnizorului, care nu depășește 3 %, în comparație cu cota totală de piață a numai trei furnizori, care este de aproximativ 70 %, cu toate că durata acestui contract depășește durata medie a contractelor încheiate în general pe piața în cauză?

               2.

               În cazul în care răspunsul ar fi negativ, iar contractul ar trebui examinat în conformitate cu Regulamentele nr. 1984/83 (1) și nr. 2790/99 (2), articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2790/99 coroborat cu articolul 5 litera (a) din același regulament poate fi interpretat în sensul că, întrucât revânzătorul nu este proprietarul terenurilor, iar durata rămasă a contractului depășește cinci ani la 1 ianuarie 2002, contractul devine nul la 31 decembrie 2006?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei din 22 iunie 1983 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat la unele categorii de acorduri de cumpărare exclusivă (JO L 173, p. 5).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (JO L 336, p. 21, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 66).


title: Cauza C-667/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — Paltrade EOOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna [Politica comercială — Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 — Articolele 13 și 14 — Produse de import originare din China — Taxe antidumping — Circumvenție — Reexpediere a mărfurilor prin Malaysia — Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 — Înregistrarea importurilor — Recuperarea taxelor antidumping — Retroactivitate]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/20

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Administrativen sad — Varna — Bulgaria) — Paltrade EOOD/Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna
   (Cauza C-667/11) (1)

   (Politica comercială - Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 - Articolele 13 și 14 - Produse de import originare din China - Taxe antidumping - Circumvenție - Reexpediere a mărfurilor prin Malaysia - Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 - Înregistrarea importurilor - Recuperarea taxelor antidumping - Retroactivitate)
   2013/C 225/33
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Administrativen sad — Varna

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Paltrade EOOD

      Pârâtă: Nachalnik na Mitnicheski punkt — Pristanishte Varna pri Mitnitsa Varna

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Administrativen sad — Varna — Interpretarea articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind extinderea taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia (JO L 194, p. 6), precum și a Regulamentului (UE) nr. 966/2010 al Comisiei din 27 octombrie 2010 de deschidere a unei anchete privind eventuala eludare a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 al Consiliului la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză prin importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din această țară, și de supunere a acestor importuri la înregistrare (JO L 282, p. 29) — Perceperea retroactivă a unei taxe antidumping — Inexistența introducerii în sistemul vamal bulgar a unui sistem de înregistrare a produselor, diferit de sistemul care corespunde documentului administrativ unic (DAU) — Stabilirea sumei corespunzătoare a taxei antidumping percepute retroactiv

      Dispozitivul

   Articolul 14 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, la care face trimitere articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 966/2010 al Comisiei din 27 octombrie 2010 de deschidere a unei anchete privind eventuala eludare a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 al Consiliului la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză prin importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din această țară, și de supunere a acestor importuri la înregistrare, trebuie interpretat în sensul că cerințe de înregistrare precum cele în discuție în litigiul principal sunt conforme cu această dispoziție și, în consecință, sunt suficiente pentru perceperea retroactivă a taxei antidumping în temeiul articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 723/2011 al Consiliului din 18 iulie 2011 privind extinderea taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 privind importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia în urma unei anchete prin care s-a stabilit existența unei circumvenții a taxelor antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză.
   Conform articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul nr. 91/2009, nivelul taxei antidumping extinse percepute retroactiv pentru importurile anterioare intrării în vigoare a Regulamentului de punere în aplicare nr. 723/2011 se ridică la 85 % în privința „tuturor celorlalte societăți”.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza F-86/13: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — ZZ/Parlamentul European

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 336/31

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2013 — ZZ/Parlamentul European
   (Cauza F-86/13)
   2013/C 336/70
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: P. Bentley QC, barrister, și R. Bäuerle, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care se interzice reclamantului să ocupe un post de consilier pe lângă prim-ministrul Ucrainei în cursul primilor doi ani după încetarea funcțiilor sale la Parlamentul European

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Parlamentului European din 3 ianuarie 2013 prin care se interzice reclamantului să ocupe un post de consilier pe lângă prim-ministrul Ucrainei în cursul primilor doi ani după încetarea funcțiilor sale la Parlamentul European;

               —

               anularea deciziei Parlamentului European din 24 iunie 2013 prin care se respinge reclamația formulată de reclamant împotriva deciziei Parlamentului European din 3 ianuarie 2013;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-118/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 7 martie 2017 – Dunai Zsuzsanna/ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/2

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 7 martie 2017 – Dunai Zsuzsanna/ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Cauza C-118/17)
   (2017/C 221/03)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dunai Zsuzsanna

      Pârâtă: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Întrebările preliminare

               1)

               Punctul 3 [din dispozitivul] hotărârii pronunțate de Curte în cauza C-26/13 trebuie interpretat în sensul că instanța națională poate remedia de asemenea lipsa de validitate a unei clauze dintr-un contract încheiat între un vânzător sau un furnizor și un consumator atunci când menținerea contractului este contrară intereselor economice ale consumatorului?

               2)

               Este conform cu competența acordată Uniunii Europene în vederea asigurării unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, precum și cu principiile fundamentale ale dreptului Uniunii privind egalitatea în fața legii, nediscriminarea, calea de atac jurisdicțională efectivă și procesul echitabil ca parlamentul unui stat membru să modifice printr-o lege contracte de drept privat care fac parte din categorii analoge și încheiate între un vânzător sau un furnizor și un consumator?

                           2.a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, este conform cu competența acordată Uniunii Europene în vederea asigurării unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, precum și cu principiile fundamentale ale dreptului Uniunii privind egalitatea în fața legii, nediscriminarea, calea de atac jurisdicțională efectivă și procesul echitabil ca parlamentul unui stat membru să modifice printr-o lege diferite părți din contracte de împrumut încheiat în monedă străină în scopul protecției consumatorilor, dar cauzând un efect contrar justelor interese ale protecției consumatorilor prin faptul că contractul de împrumut rămâne valabil în urma modificărilor și că consumatorul este obligat să suporte în continuare sarcina rezultată din riscul valutar?

               3)

               În cazul unui conținut privind contractele încheiate între un vânzător sau un furnizor și un consumator, este conform cu competența acordată Uniunii Europene în vederea asigurării unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, precum și cu principiile fundamentale ale dreptului Uniunii privind calea de atac jurisdicțională efectivă și procesul echitabil pentru orice chestiune de drept civil faptul că consiliul de uniformizare al celei mai înalte instanțe jurisdicționale a unui stat membru orientează prin intermediul unor „decizii pronunțate în interesul unei interpretări uniforme a dispozițiilor de drept” jurisprudența instanței sesizate?

                           3.a)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară: este conform cu competența acordată Uniunii Europene în vederea asigurării unui nivel ridicat de protecție a consumatorilor, precum și cu principiile fundamentale ale dreptului Uniunii privind calea de atac jurisdicțională efectivă și procesul echitabil pentru orice chestiune de drept civil faptul că consiliul de uniformizare al celei mai înalte instanțe jurisdicționale a unui stat membru orientează prin intermediul unor „decizii pronunțate în interesul unei interpretări uniforme a dispozițiilor de drept” jurisprudența instanței sesizate, atunci când numirea judecătorilor care sunt membri ai consiliului de uniformizare nu a fost efectuată în mod transparent, conform unor norme prestabilite, procedura în fața consiliului respectiv nu este publică și nu este posibil să se cunoască a posteriori procedura urmată, și anume elementele de expertiză și lucrările din doctrină utilizate, precum și votul diverșilor membri (opinie concordantă sau separată)?


title: Cauza T-542/11: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2011 — Alouminion/Comisia

text:
               17.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 370/26

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2011 — Alouminion/Comisia
   (Cauza T-542/11)
   2011/C 370/44
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Alouminion AE (Marousi, Grecia) (reprezentanți: G. Dellis și N. Korogiannákis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2011) 4916 final a Comisiei din 13 iulie 2011 privind ajutorul de stat nr. C 2/2010 (ex NN 62/2009) aplicat de Grecia în favoarea societății Alouminion tis Elladas A. E.;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată suportate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”), anularea, cu efectele prevăzute la articolul 266 primul paragraf TFUE, a Deciziei C(2011) 4916 final a Comisiei Europene din 13 iulie 2011, nr. C 2/2010 (ex NN 62/2009) (denumită în continuare „decizia”) privind acordarea de ajutoare de stat societății Alouminion tis Elladas.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă următoarele motive de anulare:

               —

               încălcarea articolului 1 din Regulamentul nr. 659/1999 și încălcarea normelor privind repartizarea competențelor între Comisie și instanțele naționale, precum și a dreptului la protecție jurisdicțională. Comisia a efectuat o apreciere în mod vădit eronată a situației de fapt, a luat în considerare elemente vădit eronate și a săvârșit în mod evident o eroare de drept calificând presupusul ajutor ca fiind „nou”. Măsura în litigiu a fost adoptată în temeiul unui regim identic cu cel al pretinsului ajutor existent, iar decizia atacată de Comisie este insuficient motivată;

               —

               încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care Comisia a constatat în mod eronat existența unui avantaj, nu a aplicat criteriul investitorului privat și nu a examinat existența unor rațiuni comerciale obiective care pot justifica tarifele contractuale din 1960;

               —

               încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care Comisia a constatat în mod eronat caracterul selectiv al ajutorului, în pofida obligației DEI (Dimosia Epichirisi Ilektrismou, entitatea națională de electricitate) de a stabili în mod uniform tarifele aplicabile categoriilor identice de consumatori și în mod diferit pe cele aplicabile categoriilor diferite de consumatori, în funcție de gradul de diferențiere al acestora din urmă;

               —

               încălcarea articolului 107 alineatul (1) TFUE, în măsura în care Comisia a constatat în mod eronat denaturarea și afectarea schimburilor comerciale între statele membre, deși reclamanta nu obține niciun avantaj față de alte întreprinderi din domeniul aluminiului, având în vedere caracteristicile uniforme ale aluminiului și prețurile stabilite la bursă;

               —

               o metodologie eronată în ceea ce privește calcularea valorii presupusului avantaj;

               —

               încălcarea obligației de motivare și

               —

               încălcarea principiului încrederii legitime din cauza poziției anterioare a Comisiei potrivit căreia stabilirea contractuală a tarifelor facturate de către DEI reclamantei nu constituia un ajutor de stat ilegal, precum și încălcarea dreptului la apărare al reclamantei.


title: Cauza T-228/07: Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — Malheiro/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/38

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2007 — Malheiro/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-228/07)
   (2007/C 211/73)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ana Malheiro (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Ebrecht, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei adoptate de Comisia Europeană, Directorul General pentru Personal și Administrație la 30 aprilie 2007 de respingere a reclamației nr. R/6/07, înregistrată la 8 ianuarie 2007, prin care se urmărea anularea deciziei DG ADMIN a Comisiei Europene de a nu i se acorda alte indemnizații, cu excepția diurnei reduse de 28,78 EUR;

               —

               obligarea pârâtei la plata către reclamantă, pentru perioada cuprinsă între 16 noiembrie 2006 și 31 octombrie 2008, a diurnei întregi de 115,09 EUR prevăzută în Decizia Comisiei Europene din 1 iunie 2006 de stabilire a regulilor pentru detașarea experților naționali pe lângă Comisie [C(2006) 2003], diminuată cu suma corespunzătoare diurnei deja primite de reclamantă, la care se adaugă o indemnizație lunară suplimentară de 542,55 EUR;

               —

               obligarea pârâtei la rambursarea către reclamantă a cheltuielilor de mutare efectuate de aceasta;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta, care lucrează în calitate de expert național detașat pe lângă Comisie, dorește să obțină i) diurna întreagă în loc de diurna redusă acordată de Comisie și ii) adițional, o indemnizație lunară în loc de cheltuielile de mutare.
   În motivarea cererii sale, reclamanta susține mai întâi că, întrucât a considerat că locul de reședință al reclamantei este Bruxelles, deoarece soțul are reședința în acest oraș, Comisia a săvârșit o eroare de apreciere. Reclamanta susține că șederea ei în Bruxelles are numai caracter temporar și că este expusă, în aceeași măsură ca oricare alt expert național detașat, acelorași inconveniente și dezavantaje care rezultă din caracterul temporar al detașării.
   Mai mult, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a principiului egalității de tratament și a articolului 20 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii, întrucât articolul 20 alineatul (3) litera (b) din decizia Comisiei de stabilire a regulilor pentru detașarea experților naționali pe lângă Comisie are ca rezultat o discriminare a experților naționali detașați căsătoriți față de experții naționali detașați necăsătoriți care trăiesc în concubinaj.
   Mai mult, reclamanta susține că această discriminare, precum și indemnizația mai mare, în comparație cu indemnizația reclamantei, acordată experților naționali detașați de sex masculin necăsătoriți (indiferent dacă trăiesc sau nu în concubinaj), au ca rezultat încălcarea articolului 141 CE și a principiului egalității de remunerare între bărbați și femei, precum și a Directivei 2000/78/CE (1) și a principiului proporționalității.

      (1)  Directiva Consiliului 2000/78/CE din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza T-502/13: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2014 – ASPA/OAPI – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/26

         Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2014 – ASPA/OAPI – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)
   (Cauza T-502/13) (1)

   2014/C 329/41
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 352, 30.11.2013.


title: Cauza C-498/07 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 septembrie 2009 — Aceites del Sur-Coosur, fostă Aceites del Sur/Koipe Corporación SL, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Marca figurativă La Española — Apreciere globală a riscului de confuzie — Element determinant]

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/4

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 3 septembrie 2009 — Aceites del Sur-Coosur, fostă Aceites del Sur/Koipe Corporación SL, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-498/07 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Marca figurativă La Española - Apreciere globală a riscului de confuzie - Element determinant)
   2009/C 256/07
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Aceites del Sur-Coosur, fostă Aceites del Sur (reprezentanți: J.-M. Otero Lastres și R. Jimenez Diaz, avocați)

      Celelalte părți în proces: Koipe Corporación SL (reprezentant: M. Fernández de Béthencourt, avocat), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. García Murillo, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera intâi) din 12 septembrie 2007, Koipe/OAPI și Aceites del Sur (La Española) prin care se modifică Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 mai 2004 (cauza R 1109/2004 4) în sensul că recursul formulat de reclamantă în fața camerei de recurs este fondat și, în consecință, opoziția trebuie admisă

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Aceites del Sur Coosur SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Koipe Corporación SL.

               3.

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 22, 26.01.2008.


title: Cauza C-381/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Republica Federală Germania) la 22 august 2008 — Car Trim GmbH/KeySafety Systems SRL

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesgerichtshof (Republica Federală Germania) la 22 august 2008 — Car Trim GmbH/KeySafety Systems SRL
   (Cauza C-381/08)
   (2008/C 301/29)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Car Trim GmbH

      Pârâtă: KeySafety Systems SRL
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 punctul 1 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (1) trebuie interpretat în sensul că anumite contracte privind livrarea de mărfuri de fabricat sau de produs trebuie calificate ca fiind vânzări de mărfuri (prima liniuță) iar nu ca prestării de servicii (a doua liniuță), chiar atunci când cumpărătorul a formulat anumite cerințe cu privire la obținerea, transformarea și livrarea acestor mărfuri, în special în ceea ce privește garantarea calității de fabricație, a fiabilității livrărilor și a unei bune derulări administrative a tratării comenzii? Care sunt criteriile determinante pentru realizarea delimitării?

               2)

               Dacă avem de a face cu o vânzare de mărfuri, locul unde, în temeiul contractului, au fost sau ar fi trebuit să fie livrate mărfurile trebuie determinat, atunci când este vorba de vânzări la distanță, având în vedere locul predării materiale către cumpărător sau locul unde mărfurile sunt predate primului transportator în vederea transmiterii acestora către cumpărător?

      (1)  JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza C-682/13 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iunie 2015 – Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Comisia Europeană (Recurs — Sănătate publică — Lista aditivilor alimentari autorizați în produsele alimentare — Glicozide de steviol — Condiții de admisibilitate — Interesul de a exercita acțiunea)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/12

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 iunie 2015 – Andechser Molkerei Scheitz GmbH/Comisia Europeană
   (Cauza C-682/13 P) (1)

   ((Recurs - Sănătate publică - Lista aditivilor alimentari autorizați în produsele alimentare - Glicozide de steviol - Condiții de admisibilitate - Interesul de a exercita acțiunea))
   (2015/C 236/16)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (reprezentant: H. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Grünheid și P. Ondrůšek, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Andechser Molkerei Scheitz GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza C-281/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 11 iunie 2015 – Soha Sahyouni/Raja Mamisch

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht München (Germania) la 11 iunie 2015 – Soha Sahyouni/Raja Mamisch
   (Cauza C-281/15)
   (2015/C 294/36)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Soha Sahyouni

      Pârât: Raja Mamisch

      Întrebările preliminare

               1)

               „Divorțul privat” – în speță cel din fața unei instanțe religioase siriene, în temeiul legii islamice Șaria – intră în domeniul de aplicare al articolului 1 din Regulamentul (UE) nr. 1259/2010 (1) al Consiliului din 20 decembrie 2010 de punere în aplicare a unei forme de cooperare consolidată în domeniul legii aplicabile divorțului și separării de corp?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1):

                           a)

                           Articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 1259/2010 se aplică și în cazul în care se examinează dacă un divorț poate fi recunoscut pe teritoriul național?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2 a):

                                       (1)

                                       Trebuie să se ia în considerare în mod abstract o comparație din care rezultă că, deși legea forului garantează accesul la divorț și celuilalt soț, divorțul este, din cauza apartenenței la unul dintre sexe, supus altor condiții de drept procedural și material decât cele privind accesul la divorț al primului soț?
                                       sau

                                       (2)

                                       aplicabilitatea normei depinde de faptul dacă legislația străină, care este discriminatorie in abstracto, discriminează și în mod concret în speță?

                           c)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2 b):

                     Se poate considera un motiv de neaplicare a normei faptul că soțul discriminat a consimțit la divorț – chiar și sub forma primirii unei plăți compensatorii?

      (1)  JO L 343, p. 10.


title: Cauza C-480/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department [Libera circulație a persoanelor — Drept de ședere — Resortisant al unui stat membru care a lucrat în alt stat membru unde a rămas după încetarea activității sale profesionale — Copil care urmează o formare profesională în statul membru gazdă — Lipsa mijloacelor de subzistență proprii — Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 — Articolul 12 — Directiva 2004/38/CE]

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 23 februarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal — Regatul Unit) — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-480/08) (1)

   (Libera circulație a persoanelor - Drept de ședere - Resortisant al unui stat membru care a lucrat în alt stat membru unde a rămas după încetarea activității sale profesionale - Copil care urmează o formare profesională în statul membru gazdă - Lipsa mijloacelor de subzistență proprii - Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 - Articolul 12 - Directiva 2004/38/CE)
   2010/C 100/08
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maria Teixeira

      Pârâți: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (Regatul Unit) — Interpretarea Directivei 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56) și a articolului 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 1) — Dreptul de ședere în Regatul Unit al unui cetățean al Uniunii care nu mai are calitatea de lucrător și care nu mai justifică un drept de ședere potrivit dispozițiilor privind libera circulație a lucrătorilor — Dreptul copilului unui astfel de cetățean de a rămâne în Regatul Unit pentru definitivarea unui curs de formare profesională — Dreptul mamei de a rămâne în acest stat în calitate de tutore

      Dispozitivul

               1.

               Resortisantul unui stat membru care a fost încadrat în muncă pe teritoriul unui alt stat membru, în care copilul său urmează studii, poate, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, în calitate de părinte care asigură în fapt îngrijirea acestui copil, să se prevaleze de un drept de ședere în statul membru gazdă numai în temeiul articolului 12 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2434/92 al Consiliului din 27 iulie 1992, fără a fi obligat să îndeplinească condițiile stabilite în Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE.

               2.

               Dreptul de ședere în statul membru gazdă de care beneficiază părintele care asigură în fapt îngrijirea copilului ce își exercită dreptul de a urma studii în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul nr. 1612/68 nu este supus condiției potrivit căreia părintele trebuie să dispună de resurse suficiente astfel încât să nu devină o povară pentru sistemul de asistență socială al statului membru gazdă pe durata șederii, precum și de asigurări medicale complete în acest stat.

               3.

               Dreptul de ședere în statul membru gazdă de care beneficiază părintele care asigură în fapt îngrijirea copilului unui lucrător migrant, în cazul în care acest copil urmează studii în acest stat, nu este supus condiției ca unul dintre părinții copilului să fi desfășurat, la data la care acesta din urmă și-a început studiile, o activitate profesională în calitate de lucrător migrant în statul membru menționat.

               4.

               Dreptul de ședere în statul membru gazdă de care beneficiază părintele care asigură în fapt îngrijirea copilului unui lucrător migrant, în cazul în care acest copil urmează studii în statul respectiv, încetează atunci când copilul a împlinit vârsta majoratului, cu excepția cazului în care copilul are nevoie în continuare de prezența și de îngrijirea acestui părinte pentru a-și putea continua și finaliza studiile.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009.


title: Cauza T-597/11 P: Recurs introdus la 22 noiembrie 2011 de Christos Michail împotriva Hotărârii din 13 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-100/09, Michail/Comisia

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/15

         Recurs introdus la 22 noiembrie 2011 de Christos Michail împotriva Hotărârii din 13 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-100/09, Michail/Comisia
   (Cauza T-597/11 P)
   2012/C 39/32
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurent: Christos Michail (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Meidanis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               declararea prezentului recurs admisibil și fondat;

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 13 septembrie 2011 pronunțate în cauza F-100/09, Michail/Comisia;

               —

               acordarea unei despăgubiri în cuantum de 30000 de euro pentru prejudiciul moral suferit;

               —

               obligarea la plata cheltuielilor de judecată, potrivit legii.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentul arată că, în cuprinsul hotărârii atacate, Tribunalul Funcției Publice s-a pronunțat în mod greșit asupra cererii sale introductive, prin care solicita anularea deciziei Comisiei de respingere a cererii de asistență pe care a formulat-o în temeiul articolului 24 din Statutul personalului (denumit în continuare „Statutul”) și a deciziei Comisiei datată 14 septembrie 2009 de respingere a reclamației pe care a formulat-o în temeiul articolului 90 alineatul (2) din același Statut.
   În special, reclamantul invocă o încălcare a drepturilor sale procedurale precum și o încălcare a dreptului Uniunii, constând, în primul rând, în faptul că Tribunalul Funcției Publice (denumit în continuare „TFP”), făcând o greșită apreciere a probelor, a omis, în mod greșit, să examineze aspectul dacă probele au fost obținute în mod nelegal, în măsura în care Comisia a modificat situația statutară a reclamantului în absența unui act administrativ prealabil privind această modificare. În al doilea rând, reclamantul arată că TFP a încălcat principiile referitoare la obținerea probelor și la sarcina probei deoarece, în pofida faptului că reclamantul a depus documentul care ar demonstra că mutarea sa era nelegală, în niciun moment al procedurii TFP nu a solicitat Comisiei, astfel cum era ținut în temeiul articolului 55 din regulamentul său de procedură, să prezinte probe care să invalideze această susținere. În al treilea rând, reclamantul susține că TFP nu a examinat situația sa statutară reală, astfel cum se prezenta în sistemele Sysper și Sysper 2, precum și pe ce bază juridică s-a întemeiat imaginea pe care aceste sisteme o dau în privința sa, așa încât să se poată aprecia dacă aceasta constituie o hărțuire morală în privința sa și o falsificare a probelor.


title: Cauza T-468/12: Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2014 — Faktor, B. i W. Gęsina/Comisia ( „Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inexistența forței majore sau a cazului fortuit — Inadmisibilitate vădită” )

text:
               15.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/11

         Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2014 — Faktor, B. i W. Gęsina/Comisia
   (Cauza T-468/12) (1)

   (Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inexistența forței majore sau a cazului fortuit - Inadmisibilitate vădită)
   2014/C 78/23
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (Varșovia, Polonia) (reprezentant: H. Mackiewicz, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Keppenne și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 554/2012 al Comisiei din 19 iunie 2012 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 166, p. 20)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-549/10: Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Natura Selection/OAPI — Afoi Anezoulaki (natur)

text:
               12.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/13

         Acțiune introdusă la 29 noiembrie 2010 — Natura Selection/OAPI — Afoi Anezoulaki (natur)
   (Cauza T-549/10)
   2011/C 46/27
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Natura Selection, SL (Barcelona, Spania) (reprezentant: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Afoi Anezoulaki AE trading as FIERATEX S.A. (Kilkis, Grecia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 septembrie 2010, în cauza R 217/2010-2;

               —

               anularea Deciziei diviziei de opoziție a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 decembrie 2009;

               —

               respingerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6908214 acordată de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pentru „cuverturi de masă” și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „natur” pentru produse din clasa 24 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6908214.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea ca marcă comunitară nr. 2016384 a mărcii figurative „natura selection” pentru produse din clasele 3, 14, 16, 20, 25, 35, 38, 39 și 42; înregistrarea ca marcă comunitară nr. 2704948 a mărcii figurative „natura” pentru produse și servicii din clasele 14, 25 și 35; înregistrarea ca marcă comunitară nr. 3694627 a mărcii figurative „natura casa” pentru produse și servicii din clasele 20, 35 și 39; înregistrarea ca marcă comunitară nr. 4713368 a mărcii figurative „natura” pentru produse și servicii din clasele 14, 20, 25 și 35; înregistrarea ca marcă internațională nr. 642074 a mărcii figurative „natura selection” pentru produse din clasa 39; înregistrarea ca marcă spaniolă nr. 1811494 a mărcii figurative „natura selection” pentru produse din clasa 39; înregistrarea în Spania ca emblemă națională nr. 251725 a mărcii figurative „natura selection” pentru următoarea activitate: „sediu dedicat comercializării cadourilor”; înregistrarea în Spania ca emblemă națională nr. 252321 a mărcii figurative „natura selection” pentru următoarea activitate: „sediu dedicat comercializării cadourilor”; înregistrarea în Spania ca emblemă națională nr. 208780 a mărcii verbale „NATURA SELECTION, S.L.” pentru următoarea activitate: „sediu dedicat comercializării cadourilor. Aflat în Barcelona”.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru o parte dintre produsele în cauză.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că nu există risc de confuzie între mărcile aflate în conflict, dată fiind lipsa similitudinii între mărci și între bunuri.


title: Cauza C-309/15 P: Recurs introdus la 18 iunie 2015 de Real Express Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua) din 21 aprilie 2015 în cauza T-580/13, Real Express Srl/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/12

         Recurs introdus la 18 iunie 2015 de Real Express Srl împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua) din 21 aprilie 2015 în cauza T-580/13, Real Express Srl/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-309/15 P)
   (2015/C 398/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Real Express Srl (reprezentant: C. Anitoae, avocat)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței recurate, pronunțată de Tribunal la 21 aprilie 2015 în cauza T-580/13;

               —

               exercitarea competenței sale de fond pe baza elementelor pe care le are la dispoziție și admiterea acțiunii formulate de Real Express Srl împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs pronunțate la 16 septembrie 2013 în cauza R 1519/2012-4 sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea OAPI și a intervenientei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă atât în primă instanță, cât și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Cu prilejul pronunțării ordonanței, Tribunalul a considerat admisibile toate argumentele recurentei, cu excepția celor de la punctele 23 și 25 din cererea introductivă, în cuprinsul cărora s-a arătat că intervenienta a acționat cu rea-credință atunci când a înregistrat o marcă comunitară REAL identică, pentru clase identice, cu cea pentru interzicerea căreia acționase recurenta în considerarea drepturilor sale anterioare din România. Camerei a patra de recurs i s-au prezentat certificate de grefă relevante. Tribunalul nu a ținut seama de obligațiile care revin camerei de recurs în conformitate cu articolele 63 alineatul (2) și 64 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 (1).

               2.

               La punctele 38 și 39 din ordonanța recurată, Tribunalul a aplicat în mod greșit norma 15 alineatul (2) litera (h) punctul (iii) și norma 17 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 2868/1995 (2), precum și articolul 75 și articolul 78 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul nr. 207/2009. La punctele 41 și 42 din ordonanța recurată, Tribunalul a aplicat în mod greșit articolul 80 alineatele (1), (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009, normele 53 și 53a din Regulamentul nr. 2868/1995 și nu a ținut seama de pagina 4 paragraful 5 din Comunicarea nr. 11/98 a președintelui Oficiului menționată în Liniile directoare privind procedurile în fața Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), partea A, Dispoziții generale, secțiunea 6, Revocarea hotărârilor și a înscrierilor în registru și rectificarea erorilor. La punctele 43, 44 și 45 din ordonanța recurată, Tribunalul a aplicat în mod greșit articolul 63 alineatul (2) și articolul 64 din Regulamentul nr. 207/2009 și, astfel, nu a recunoscut că fuseseră încălcate de către camera de recurs principiile securității juridice și al economiei de procedură și obiectivul procedurii de opoziție prin faptul că aceasta nu și-a îndeplinit obligația de a permite ca litigiile dintre mărci să fie soluționate anterior înregistrării și prin faptul că nu a luat în considerare, contrar normelor, faptele, împrejurările și probele prezentate de Real Express Srl, care erau relevante pentru soluționarea procedurii de opoziție.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauzele conexate C-216/12 și C-217/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 septembrie 2013 (cereri de decizie preliminară formulate de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxemburg) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12) (Securitate socială — Regulamentul nr. 1408/71 — Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană — Resortisanți elvețieni care locuiesc în Elveția și lucrează în Luxemburg — Acordarea unei indemnizații de concediu pentru creșterea copilului — Noțiunea „prestație familială” )

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/29

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 19 septembrie 2013 (cereri de decizie preliminară formulate de Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxemburg) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)
   (Cauzele conexate C-216/12 și C-217/12) (1)

   (Securitate socială - Regulamentul nr. 1408/71 - Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană - Resortisanți elvețieni care locuiesc în Elveția și lucrează în Luxemburg - Acordarea unei indemnizații de concediu pentru creșterea copilului - Noțiunea „prestație familială”)
   2013/C 344/49
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caisse nationale des prestations familiales

      Pârâți: Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)

      Obiectul

   Cereri de decizie preliminară — Cour de cassation (Luxemburg) — Interpretarea articolului 1 litera (u) punctul (i) și a articolului 4 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26) și a anexei II secțiunea A punctul 1 la Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor, semnată la 21 iunie 1999 (JO 2002, L 114, p. 6) — Noțiunea de „prestație familială” — Admisibilitatea unei reglementări naționale care prevede acordarea unei indemnizații de concediu pentru creșterea copilului — Resortisant elvețian care are reședința în Elveția și care lucrează în Luxemburg

      Dispozitivul

   Articolul 1 litera (u) punctul (i) și articolul 4 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1606/98 al Consiliului din 29 iunie 1998, trebuie interpretate în sensul că o indemnizație de concediu pentru creșterea copilului precum cea instituită prin legislația luxemburgheză constituie o prestație familială în sensul acestui regulament.

      (1)  JO C 235, 4.8.2012.


title: Cauza T-64/11: Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2011 — Run2Day Franchise/OAPI — Runners Point (Run2)

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/25

         Acțiune introdusă la 28 ianuarie 2011 — Run2Day Franchise/OAPI — Runners Point (Run2)
   (Cauza T-64/11)
   2011/C 89/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Run2Day Franchise BV (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: H.J. Koenraad, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Runners Point Warenhandels GmbH (Recklinghausen, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 noiembrie 2010 în cauza R 349/2010-1;

               —

               obligarea pârâtului și, dacă este cazul, a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Run2” pentru bunuri și servicii din clasele 18, 25 și 35 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6517502

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea ca marcă comunitară nr. 3800448 a mărcii verbale „RUN2DAY”, pentru bunuri și servicii din clasele 25, 28 și 35; înregistrarea ca marcă comunitară nr. 3832458 a mărcii figurative color „RUN2DAY”, pentru bunuri și servicii din clasele 25, 28 și 35; înregistrarea ca marcă din Benelux nr. 811897 a mărcii figurative color „RUN2DAY”, pentru bunuri și servicii din clasa 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de opoziție și respinge opoziția

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs a apreciat în mod eronat că nu există un risc de confuzie


title: Cauza C-240/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Sony Music Entertainment (Germany) GmbH/Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH (Drepturi conexe dreptului de autor — Drepturi ale producătorilor de fonograme — Drept de reproducere — Drept de distribuție — Durata de protecție — Directiva 2006/116/CE — Drepturi ale resortisanților țărilor terțe)

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 20 ianuarie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundesgerichtshof — Germania) — Sony Music Entertainment (Germany) GmbH/Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
   (Cauza C-240/07) (1)

   (Drepturi conexe dreptului de autor - Drepturi ale producătorilor de fonograme - Drept de reproducere - Drept de distribuție - Durata de protecție - Directiva 2006/116/CE - Drepturi ale resortisanților țărilor terțe)
   (2009/C 69/08)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Bundesgerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sony Music Entertainment (Germany) GmbH

      Pârâtă: Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundesgerichtshof — Interpretarea articolului 10 alineatul (2) din Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe (JO L 372, p. 12, Ediție specială, 17/vol. 3, p. 7) — Aplicabilitatea duratei de protecție în cazul unei opere care nu a fost niciodată protejată în statul membru în care se solicită protecția și al cărei titular de drepturi nu este resortisant al Comunității
   Dispozitivul

               1.

               Durata de protecție prevăzută de Directiva 2006/116/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind durata de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe se aplică, în temeiul articolului 10 alineatul (2) din directivă, și atunci când obiectul în cauză nu a fost protejat niciodată în statul membru în care se solicită protecția.

               2.

               Articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2006/116 trebuie interpretat în sensul că duratele de protecție prevăzute de această directivă se aplică unei situații în care opera sau obiectul în cauză era, la 1 iulie 1995, protejat ca atare în cel puțin un stat membru, în aplicarea dispozițiilor naționale ale acestui stat membru privitoare la dreptul de autor sau la drepturile conexe, iar titularul unor astfel de drepturi asupra acestei opere sau a acestui obiect, resortisant al unei țări terțe, beneficia, la data amintită, de protecția prevăzută de respectivele dispoziții naționale.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-336/14: Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2015 – Société des produits Nestlé/OAPI (NOURISHING PERSONAL HEALTH) [„Marcă comunitară — Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană — Marca verbală NOURISHING PERSONAL HEALTH — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligația de motivare — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Obligație de a efectua examinarea din oficiu a faptelor — Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/52

         Hotărârea Tribunalului din 8 octombrie 2015 – Société des produits Nestlé/OAPI (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Cauza T-336/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană - Marca verbală NOURISHING PERSONAL HEALTH - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligația de motivare - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Obligație de a efectua examinarea din oficiu a faptelor - Articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   (2015/C 398/66)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Suisse) (reprezentanți: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht și S. Cobet-Nüse, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 martie 2014 (cauza R 149/2013-4) privind înregistrarea internațională care desemnează Comunitatea Europeană a mărcii verbale NOURISHING PERSONAL HEALTH.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea

               2)

               Obligă Société des produits Nestlé SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza C-24/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 21 ianuarie 2013 — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft./Vidékfejlesztési Miniszter

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 21 ianuarie 2013 — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft./Vidékfejlesztési Miniszter
   (Cauza C-24/13)
   2013/C 156/27
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit Kft.

      Pârât: Vidékfejlesztési Miniszter

      Întrebările preliminare

               1.

               Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 (1) al Consiliului și Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 (2) al Comisiei trebuie interpretate în sensul că grupurile de acțiune locală create în legătură cu ajutoarele agricole pot avea într-un stat membru numai o anumită formă juridică prevăzută de lege?

               2.

               Poate fi stabilită o distincție în temeiul regulamentelor menționate, în sensul că legiuitorul național recunoaște numai grupurile de acțiune locală care au anumite forme juridice, stabilind cerințe diferite sau mai stricte decât cele prevăzute la articolul 62 [alineatul (1)] din Regulamentul nr. 1698/2005?

               3.

               Potrivit regulamentelor menționate, este suficient ca într-un stat membru grupurile de acțiune locală să îndeplinească numai cerințele prevăzute la articolul 62 [alineatul (1)] din Regulamentul nr. 1698/2005? Statul membru poate restrânge sfera dispoziției menționate, impunând alte cerințe de formă sau legale entităților care îndeplinesc cerințele prevăzute la articolul 62 [alineatul (1)] din Regulamentul nr. 1698/2005?

               4.

               Regulamentele menționate trebuie interpretate în sensul că decizia de a desființa grupurile de acțiune locală care îndeplinesc cerințele impuse la articolul 62 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1698/2005 și care, în toată perioada în care și-au desfășurat activitatea, au respectat toate reglementările naționale și comunitare relevante și de a permite numai funcționarea grupurilor de acțiune locală care au o formă juridică nouă se încadrează în marja de apreciere a unui stat membru?

               5.

               Regulamentele menționate trebuie interpretate în sensul că, în ceea ce privește programele de ajutor care sunt deja în curs de desfășurare sau în perioada de programare, un stat membru poate de asemenea să modifice, dacă este cazul, cadrul juridic de funcționare a grupurilor de acțiune locală?

               6.

               Cum trebuie interpretate regulamentele menționate în cazul în care sunt desființate grupuri de acțiune locală care până în acel moment și-au desfășurat activitatea în mod legal și eficient? Ce se întâmplă într-un astfel de caz cu obligațiile contractate și cu drepturile dobândite de grupurile de acțiune locală, având în vedere în special ansamblul entităților afectate de desființare?

               7.

               Articolul 62 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) trebuie interpretat în sensul că este acceptabilă și legală dispoziția prin care un stat membru impune ca grupurile de acțiune locală Leader constituite sub forma unei societăți economice fără scop lucrativ să se transforme în asociații în termen de un an, pentru motivul că numai forma de organizare juridică a asociației poate asigura în mod corect crearea unei rețele între partenerii locali, având în vedere că, potrivit dreptului maghiar în vigoare, scopul fundamental al societății economice este obținerea de profit, iar existența unor interese economice exclude atragerea de fonduri publice și înregistrarea de noi membri?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 277, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (JO L 368, p. 15, Ediție specială, 03/vol. 80, p. 133).


title: Cauza C-6/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — P Oy [Ajutoare de stat — Articolele 107 TFUE și 108 TFUE — Condiția „selectivității” — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolul 1 litera (b) punctul (i) — Ajutor existent — Reglementare națională în materia impozitului pe profitul societăților — Deductibilitatea pierderilor suferite — Nedeductibilitate în cazul schimbării de proprietar — Autorizare de derogări — Putere de apreciere a administrației fiscale]

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/10

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 18 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Korkein hallinto-oikeus — Finlanda) — P Oy
   (Cauza C-6/12) (1)

   (Ajutoare de stat - Articolele 107 TFUE și 108 TFUE - Condiția „selectivității” - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 1 litera (b) punctul (i) - Ajutor existent - Reglementare națională în materia impozitului pe profitul societăților - Deductibilitatea pierderilor suferite - Nedeductibilitate în cazul schimbării de proprietar - Autorizare de derogări - Putere de apreciere a administrației fiscale)
   2013/C 260/17
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein hallinto-oikeus

      Părțile din procedura principală

   P Oy

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Korkein hallinto oikeus — Interpretarea articolului 107 alineatul (1) TFUE — Regimul deducerii pierderilor societăților — Legislație privind impozitul pe venit care prevede că pierderile înregistrate în cursul unui an fiscal pot fi reportate și deduse din eventualele beneficii înregistrate în cursul anilor fiscali următori — Excluderea deducerii pierderilor în cazul modificării acționariatului în cursul anului în care pierderile sunt înregistrate sau după acest an — Excepție de la regula de excludere a deducerii în cazul unor motive valabile legate de continuarea activității societății în cauză

      Dispozitivul

               1.

               Un regim fiscal, precum cel în discuție în litigiul principal, poate îndeplini condiția selectivității ca element al noțiunii „ajutor de stat”, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, dacă se dovedește că sistemul de referință, deci sistemul „normal”, constă în interdicția deducerii pierderilor în cazul schimbării de proprietar care figurează la articolul 122 primul paragraf din Tuloverolaki, în raport cu care sistemul de autorizare prevăzut la al treilea paragraf al acestui articol constituie o excepție. Un astfel de regim se poate justifica prin natura sau prin economia generală a sistemului din care face parte, această justificare excluzând posibilitatea ca autoritatea națională competentă, în ceea ce privește autorizația de derogare de la interdicția de deducere a pierderilor, să beneficieze de o putere discreționară care o abilitează să își întemeieze deciziile de autorizare pe criterii străine de acest regim fiscal. Cu toate acestea, Curtea nu dispune de elemente suficiente pentru a se pronunța definitiv cu privire la aceste calificări.

               2.

               Articolul 108 alineatul (3) TFUE nu se opune ca un regim fiscal, precum cel prevăzut la articolul 122 primul și al treilea paragraf din Tuloverolaki, în cazul în care ar fi calificat drept „ajutor de stat”, să continue, datorită caracterului său existent, să fie aplicat în statul membru care a instituit acest regim fiscal, fără a aduce atingere competenței Comisiei prevăzute la acest articol.

      (1)  JO C 58, 25.2.2012.


title: Cauza F-95/15: Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – ZZ/Comisia

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/84

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2015 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-95/15)
   (2015/C 294/102)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei finale de transfer al drepturilor de pensie ale reclamantului în sistemul de pensii al Uniunii, care aplică noile dispoziții generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziei din 6 noiembrie 2014 de confirmare a transferului drepturilor de pensie dobândite de reclamant înainte de angajarea sa în muncă, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-111/08: Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — MasterCard și alții/Comisia [ „Concurență — Decizie a unei asocieri de întreprinderi — Piața serviciilor de acceptare a operațiunilor efectuate cu carduri de debit, de debit cu plată amânată și de credit — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Comisioane interbancare multilaterale generice — Articolul 81 alineatele (1) și (3) CE — Noțiunea de restricție accesorie — Lipsa necesității obiective — Restrângere a concurenței prin efect — Condiții de acordare a unei exceptări individuale — Dreptul la apărare — Măsură corectivă — Penalitate cu titlu cominatoriu — Motivare — Proporționalitate” ]

text:
               7.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 200/11

         Hotărârea Tribunalului din 24 mai 2012 — MasterCard și alții/Comisia
   (Cauza T-111/08) (1)

   (Concurență - Decizie a unei asocieri de întreprinderi - Piața serviciilor de acceptare a operațiunilor efectuate cu carduri de debit, de debit cu plată amânată și de credit - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Comisioane interbancare multilaterale generice - Articolul 81 alineatele (1) și (3) CE - Noțiunea de restricție accesorie - Lipsa necesității obiective - Restrângere a concurenței prin efect - Condiții de acordare a unei exceptări individuale - Dreptul la apărare - Măsură corectivă - Penalitate cu titlu cominatoriu - Motivare - Proporționalitate)
   2012/C 200/20
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: MasterCard, Inc. (Wilmington, Statele Unite), MasterCard International, Inc. (Wilmington), și MasterCard Europe (Waterloo, Belgia) (reprezentanți: B. Amory, V. Brophy, S. McInnes, avocați, și T. Sharpe, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault, N. Khan și V. Bottka, ulterior N. Khan și V. Bottka, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: Banco Santander, SA (Santander, Spania) (reprezentanți: F. Lorente Hurtado, P. Vidal Martínez și A. Rodriguez Encinas, avocați), Royal Bank of Scotland plc (Edinburgh, Regatul Unit) (reprezentanți: D. Liddell, solicitor, D. Waelbroeck, avocat, N. Green, QC, și M. Hoskins, barrister), HSBC Bank plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: M. Coleman, P. Scott, solicitors, și R. Thompson, QC), Bank of Scotland plc (Edinburgh) (reprezentanți: inițial S. Kim, K. Gordon și C. Hutton, solicitors, ulterior J. Flynn, QC, E. McKnight și K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors), Lloyds TSB Bank plc (Londra) (reprezentanți: E. McKnight, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, și J. Flynn, QC), și MBNA Europe Bank Ltd (Chester, Regatul Unit) (reprezentanți: A. Davis, solicitor, și J. Swift, QC)

      Intervenienți în susținerea pârâtelor: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (inițial E. Jenkinson și I. Rao, agenți, ulterior I. Rao, S. Ossowski și F. Penlington, și în sfârșit I. Rao, S. Ossowski și C. Murrell, agenți, asistați de J. Turner, QC, și J. Holmes, barrister), British Retail Consortium (Londra) (reprezentanți: P. Crockford, solicitor, și A. Robertson, barrister); și EuroCommerce AISBL (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial F. Tuytschaever și F. Wijckmans, ulterior F. Wijckmans și J. Stuyck, avocați)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C(2007) 6474 final a Comisiei din 19 decembrie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/34.579 — MasterCard, Cazul COMP/36.518 — EuroCommerce, Cazul COMP/38.580 — Commercial Cards) și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare a articolelor 3-5 și 7 din aceeași decizie.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., și MasterCard Europe suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               British Retail Consortium și EuroCommerce AISBL suportă propriile cheltuieli de judecată.

               5.

               Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc și MBNA Europe Bank Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza T-344/12: Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2014 – Virgin Atlantic Airways/Comisia

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/25

         Ordonanța Tribunalului din 15 iulie 2014 – Virgin Atlantic Airways/Comisia
   (Cauza T-344/12) (1)

   2014/C 329/37
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012.


title: Cauza F-3/14: Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 — ZZ/Agenția Europeană pentru Siguranța Aviației (AESA)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/27

         Acțiune introdusă la 10 ianuarie 2014 — ZZ/Agenția Europeană pentru Siguranța Aviației (AESA)
   (Cauza F-3/14)
   2014/C 85/46
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: T. Bontinck, A. Guillerme, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Siguranța Aviației (AESA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei AESA de reînnoire a contractului reclamantului pentru numai un an, în loc de cinci ani, cu încălcarea articolului 39 din Regulamentul (CE) nr. 216/2008/CE

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice:

               —

               anularea deciziei de prelungire a contractului său cu numai un an, adoptată de consiliul de administrație la 12 martie 2013;

               —

               și, în consecință, anularea prelungirii nr. 2 a contractului său de muncă prin care acesta a fost reînnoit pe o perioadă de un an;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-349/08 P: Recurs introdus la 1 august 2008 de Dr. Hans Kronberger împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 21 mai 2008 în cauza T-18/07, Hans Kronberger/Parlamentul European

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/19

         Recurs introdus la 1 august 2008 de Dr. Hans Kronberger împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a șaptea) pronunțate la 21 mai 2008 în cauza T-18/07, Hans Kronberger/Parlamentul European
   (Cauza C-349/08 P)
   2009/C 205/32
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Dr. Hans Kronberger (reprezentant: W. Weh, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European
   La 1 august 2008, domnul Hans Kronberger a introdus la Curtea de Justiție a Comunităților Europene un recurs împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene (Camera a șaptea) pronunțate la 21 mai 2008 în cauza T-18/07, Hans Kronberger/Parlamentul European. Reprezentantul recurentului este domnul avocat Wilfried Ludwig Weh, Wolfeggstraße 1, AT-6900 Bregenz.
   Prin Ordonanța din 19 mai 2009, Curtea de Justiție a Comunităților Europene (Camera a opta) a respins recursul și l-a obligat pe recurent să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-462/12 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — Pilkington Group/Comisia ( „Procedură privind măsurile provizorii — Concurență — Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate datelor despre care se pretinde că sunt protejate de secretul de afaceri — Cerere de măsuri provizorii — Urgență — Fumus boni iuris — Evaluarea comparativă a intereselor” )

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/18

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — Pilkington Group/Comisia
   (Cauza T-462/12 R)
   (Procedură privind măsurile provizorii - Concurență - Publicarea unei decizii de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Respingerea cererii de aplicare a regimului de confidențialitate datelor despre care se pretinde că sunt protejate de secretul de afaceri - Cerere de măsuri provizorii - Urgență - Fumus boni iuris - Evaluarea comparativă a intereselor)
   2013/C 141/32
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pilkington Group (St Helens, Merseyside, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Scott, S. Wisking și K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, P. Van Nuffel și G. Meeßen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2012) 5718 final a Comisiei din 6 august 2012 prin care se respinge cererea de aplicare a regimului de confidențialitate formulată de Pilkington Group Ltd, adoptată în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul COMP/39.125 — Sticlă auto), și cererea de măsuri provizorii având ca obiect menținerea regimului de confidențialitate acordat anumitor date referitoare la reclamantă în ceea ce privește Decizia C(2008) 6815 final a Comisiei din 12 noiembrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.125 — Sticlă auto)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererile de intervenție formulate de HUK-Coburg, de LVM, de VHV și de Württembergische Gemeinde-Versicherung.

               2.

               Suspendă executarea Deciziei C(2012) 5718 final a Comisiei din 6 august 2012 prin care se respinge cererea de aplicare a regimului de confidențialitate formulată de Pilkington Group Ltd, adoptată în temeiul articolului 8 din Decizia 2011/695/UE a președintelui Comisiei din 13 octombrie 2011 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri în domeniul concurenței (cazul COMP/39.125 — Sticlă auto), în ceea ce privește două categorii de informații, astfel cum sunt menționate la punctul 6 din Decizia C(2012) 5718 final, referitoare, pe de o parte, la numele clienților, la denumirea și la descrierea produselor, precum și la alte informații care ar fi permis identificarea anumitor clienți și, pe de altă parte, la numărul de piese furnizate de Pilkington Group, la cota unui anumit constructor de automobile, la calculele de prețuri, la modificările prețurilor etc.

               3.

               Dispune nepublicarea de către Comisia Europeană a versiunii Deciziei C(2008) 6815 final din 12 noiembrie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.125 — Sticlă auto) care ar fi mai detaliată, în ceea ce privește informațiile din cele două categorii vizate la punctul precedent, decât cea publicată în februarie 2010 pe site-ul său internet.

               4.

               Respinge în rest cererea de măsuri provizorii.

               5.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-527/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Valsts ieņēmumu dienests/Ablessio SIA (TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 213, 214 și 273 — Identificarea persoanelor impozabile în scopuri de TVA — Refuzul de a atribui un număr de identificare în scopuri de TVA pentru motivul că persoana impozabilă nu dispune de mijloacele materiale, tehnice și financiare pentru exercitarea activității economice declarate — Legalitate — Luptă împotriva evaziunii fiscale — Principiul proporționalității)

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 martie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Augstākās tiesas Senāts — Letonia) — Valsts ieņēmumu dienests/Ablessio SIA
   (Cauza C-527/11) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 213, 214 și 273 - Identificarea persoanelor impozabile în scopuri de TVA - Refuzul de a atribui un număr de identificare în scopuri de TVA pentru motivul că persoana impozabilă nu dispune de mijloacele materiale, tehnice și financiare pentru exercitarea activității economice declarate - Legalitate - Luptă împotriva evaziunii fiscale - Principiul proporționalității)
   2013/C 141/10
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāts

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Valsts ieņēmumu dienests

      Pârâtă: Ablessio SIA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās tiesas Senāts — Interpretarea articolului 214 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7), coroborat cu articolul 273 din aceeași directivă — Legislație națională care prevede posibilitatea de a refuza înscrierea în registrul persoanelor plătitoare de TVA dacă persoana impozabilă nu furnizează informații sau furnizează informații false cu privire la capacitatea materială, tehnică și financiară de a desfășura activitatea economică declarată — Refuz de înscriere a unei societăți în registrul persoanelor plătitoare de TVA pentru motivul că aceasta nu este capabilă să exercite activitatea economică declarată

      Dispozitivul

   Articolele 213, 214 și 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun refuzului din partea administrației fiscale a unui stat membru de a atribui un număr de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată unei societăți pentru simplul motiv că aceasta nu dispune, în opinia respectivei administrații, de mijloacele materiale, tehnice și financiare pentru a exercita activitatea economică declarată și că titularul părților sociale ale acestei societăți a obținut deja, în repetate rânduri, un asemenea număr pentru societăți care niciodată nu au exercitat efectiv o activitate economică și ale căror părți sociale au fost cesionate la scurt timp după atribuirea numărului respectiv, fără ca administrația fiscală în cauză să fi stabilit, având în vedere elemente obiective, că există indicii serioase care permit să se suspecteze că numărul de identificare în scopuri de taxă pe valoarea adăugată atribuit va fi utilizat în mod fraudulos. Revine instanței de trimitere sarcina de a aprecia dacă administrația fiscală menționată a furnizat indicii serioase cu privire la existența unui risc de evaziune în cauza principală.

      (1)  JO C 6, 7.1.2012.


title: Cauza T-558/08: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Eni/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața cerii de parafină — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Stabilirea prețurilor — Dovada încălcării — Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor — Egalitate de tratament — Circumstanțe agravante — Încălcare repetată — Obligația de motivare — Circumstanțe atenuante — Participare substanțial redusă — Încălcare săvârșită din neglijență — Dreptul la apărare — Fond” )

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/40

         Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2014 – Eni/Comisia
   (Cauza T-558/08) (1)

   ((„Concurență - Înțelegeri - Piața cerii de parafină - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Stabilirea prețurilor - Dovada încălcării - Orientările din 2006 privind calcularea cuantumului amenzilor - Egalitate de tratament - Circumstanțe agravante - Încălcare repetată - Obligația de motivare - Circumstanțe atenuante - Participare substanțial redusă - Încălcare săvârșită din neglijență - Dreptul la apărare - Fond”))
   (2015/C 046/47)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Eni SpA (Rome, Italia) (reprezentanți: M. Siragusa, D. Durante, G. Rizza, S. Valentino şi L. Bellia, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre şi V. Di Bucci, agenţi)

      Obiectul

   Cu titlu principal, o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 – Ceară de lumânări), precum și, cu titlu subsidiar, o cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1)

               Stabilește cuantumul amenzii aplicate Eni SpA la articolul 2 din Decizia Comisiei C(2008) 5476 final a Comisiei din 1 octombrie 2008 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.181 – Ceară de lumânări) la 1 8 2 00  000 de euro.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comisia Europeană suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Eni. Eni suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-199/04 RENV: Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Gul Ahmed Textile Mills/Consiliul („Dumping — Importuri de lenjerie de pat din bumbac originară din Pakistan — Interesul de a exercita acțiunea — Deschiderea anchetei — Valoare normală construită — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare — Obligația de motivare — Dreptul de a fi ascultat în cadrul unei audieri — Comparație între valoarea normală și prețul de export — Rambursarea taxelor la import — Ajustare — Prejudiciu — Legătură de cauzalitate — Dreptul OMC”)

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/21

         Hotărârea Tribunalului din 15 decembrie 2016 – Gul Ahmed Textile Mills/Consiliul
   (Cauza T-199/04 RENV) (1)

   ((„Dumping - Importuri de lenjerie de pat din bumbac originară din Pakistan - Interesul de a exercita acțiunea - Deschiderea anchetei - Valoare normală construită - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Obligația de motivare - Dreptul de a fi ascultat în cadrul unei audieri - Comparație între valoarea normală și prețul de export - Rambursarea taxelor la import - Ajustare - Prejudiciu - Legătură de cauzalitate - Dreptul OMC”))
   (2017/C 038/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Karachi, Pakistan) (reprezentanți: L. Ruessmann, avocat, și J. Beck, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J.-P. Hix, agent, asistat de R. Bierwagen și de C. Hipp, avocați)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Regulamentului (CE) nr. 397/2004 al Consiliului din 2 martie 2004 de instituire a unui drept antidumping definitiv la importurile de lenjerie de pat din bumbac originară din Pakistan (JO 2004, L 66, p. 1), în măsura în care o privește pe reclamantă.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Gul Ahmed Textile Mills Ltd la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 217, 28.8.2004.


               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/1

         (2008/C 22/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 8, 12.1.2008

   Publicații anterioare

      JO C 315, 22.12.2007

      JO C 297, 8.12.2007

      JO C 283, 24.11.2007

      JO C 269, 10.11.2007

      JO C 247, 20.10.2007

      JO C 235, 6.10.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-259/15 P: Recurs formulat la 1 iunie 2015 de Consiliul Uniuni Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Consiliul Uniunii Europene

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/12

         Recurs formulat la 1 iunie 2015 de Consiliul Uniuni Europene împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a şaptea) din 19 martie 2015 în cauza T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-259/15 P)
   (2015/C 254/16)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, R. Bierwagen, C. Hipp, avocaţi)

      Celelalte părți din procedură: Chin Haur Indonesia, PT, Comisia Europeană, Maxcom Ltd

      Concluziile recurentului

   Consiliul solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 19 martie 2015, notificată Consiliului la 23 martie 2015, în cauza T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Consiliul Uniunii Europene;

               —

               respingerea acțiunii formulate în primă instanță de Chin Haur Indonesia, PT, în anularea regulamentului (1) în litigiu;

               —

               obligarea Chin Haur Indonesia, PT la plata către Consiliu a cheltuielilor de judecată efectuate atât în primă instanță, cât și în recurs.

         Cu titlu subsidiar solicită să se dispună,

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată aferente procedurilor în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul efectuează o interpretare eronată a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul de bază (2) atunci când constată că Consiliul nu dispunea de elemente de probă suficiente pentru a decide că reclamanta în primă instanță era angajată în operațiuni de transbordare. Interpretarea Tribunalului privind condițiile pe care trebuie să le îndeplinească societățile pentru a fi scutite de măsurile extinse este contrară economiei articolului 13 din Regulamentul de bază (primul motiv).
   Tribunalul nu și-a motivat în mod adecvat constatarea potrivit căreia, pe baza documentelor care au fost prezentate instanței, Consiliul nu dispunea de elemente de probă suficiente care să îi permită să constate în regulamentul în litigiu că reclamanta în primă instanță era implicată în operațiuni de transbordare. Mai mult, contrar hotărârii atacate, întrucât transbordările erau demonstrate în mod corespunzător la nivel național, iar cererea de scutire formulată de reclamanta în primă instanță nu era justificată, singura concluzie pe care Consiliul și, ulterior, Tribunalul, o puteau desprinde din situația de fapt era că reclamanta în primă instanță a fost implicată în operațiuni de transbordare. Adoptând o concluzie diferită, Tribunalul a denaturat faptele (al doilea motiv).

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 501/2013 al Consiliului din 29 mai 2013 de extindere a taxei antidumping definitive impuse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 asupra importurilor de biciclete originare din Republica Populară Chineză la importurile de biciclete expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă acestea sunt sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia (JO L 153, p. 1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51, rectificare în JO 2010, L 7, p. 22).


title: Cauza C-488/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 4 noiembrie 2014 – SC Max Boegl România SRL și alții/RA Aeroportul Oradea și alții

text:
               26.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Curtea de Apel Oradea (România) la data de 4 noiembrie 2014 – SC Max Boegl România SRL și alții/RA Aeroportul Oradea și alții
   (Cauza C-488/14)
   (2015/C 026/12)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Curtea de Apel Oradea

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamante: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA

      Pârâte: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA

      Întrebarea preliminară

   Dispoziţiile art[icolului] 1 [alineatele] (1), (2), (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege şi a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac faţă de atribuirea contractelor de achiziţii publice de produse şi a contractelor publice de lucrări (1), respectiv din Directiva 92/13/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind coordonarea actelor cu putere de lege şi actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziţii publice ale entităţilor care desfăşoară activităţi în sectoarele apei, energiei, transporturilor şi telecomunicaţiilor (2), modificate prin Directiva 2007/66/CE (3), trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări care condiţionează accesul la căile de atac împotriva deciziilor autorităţii contractante de obligativitatea depunerii în prealabil a unei „garanţii de bună conduită”, precum cea reglementată de art[icolele] 2711 şi 2712 din OUG nr. 34/2006.

      (1)  JO L 395, p. 33, Ediție specială 06/vol. 1, p. 237.

      (2)  JO L 76, p. 14, Ediție specială 06/vol. 2, p. 43.

      (3)  Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).


title: Cauza C-326/06: Ordonanța președintelui Curții din data de 18 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/28

         Ordonanța președintelui Curții din data de 18 ianuarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-326/06) (1)

   (2007/C 82/61)

      Limba de procedură: spaniola

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei de pe rol.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.