title: Cauza F-25/14: Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – ZZ/FRA

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/43

         Acțiune introdusă la 24 martie 2014 – ZZ/FRA
   (Cauza F-25/14)
   2014/C 184/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a rezilia contractul de muncă pe perioadă nedeterminată al reclamantului, a deciziei de respingere a reclamației și acordarea de despăgubiri pentru prejudiciile moral și material suferite.

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei directorului FRA din 13 iunie 2013 de a rezilia contractul pe perioadă nedeterminată al reclamantului;

               —

               anularea deciziei directorului FRA din 20 decembrie 2013 de respingere a reclamației;

               —

               acordarea de despăgubiri reclamantului pentru prejudiciul material suferit de acesta care constă în diferența dintre, pe de o parte, indemnizația de șomaj pe care urmează să o primească începând cu luna aprilie 2014 și, ulterior, orice potențial venit substitutiv sau lipsa unui venit și, pe de altă parte, salariul său integral, inclusiv toate indemnizațiile, în cuantum de 7 850,33 euro până la data reintegrării sale complete în cadrul agenției (plus dobânzi de întârziere, calculate la cursul Băncii Centrale Europene majorate cu trei puncte);

               —

               acordarea de despăgubiri adecvate reclamantului pentru prejudiciul moral cauzat prin decizie, care nu poate fi reparat prin anularea deciziei. Acest prejudiciu moral este evaluat ex aequo et bono la suma de 50 000 de euro;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-125/08: Ordonanța Tribunalului din 30 martie 2012 — Atlantean/Comisia

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/33

         Ordonanța Tribunalului din 30 martie 2012 — Atlantean/Comisia
   (Cauza T-125/08) (1)

   2012/C 151/56
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 116, 9.5.2008.


title: Cauza F-125/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 martie 2013 — Mendes/Comisia (Funcție publică — Concurs general — Neadmitere la examenele de evaluare — Obligația administrației de a interpreta reclamațiile într-un spirit de deschidere — Modificare a anunțului pentru ocuparea unui post vacant după organizarea testelor de acces — Principiul încrederii legitime — Securitate juridică)

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/28

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 martie 2013 — Mendes/Comisia
   (Cauza F-125/11) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Neadmitere la examenele de evaluare - Obligația administrației de a interpreta reclamațiile într-un spirit de deschidere - Modificare a anunțului pentru ocuparea unui post vacant după organizarea testelor de acces - Principiul încrederii legitime - Securitate juridică)
   2013/C 123/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Isabel Mendes (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: J. Currall, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de neadmitere a reclamantei la examenele de evaluare din cadrul concursului EPSO/AST/111/10

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului general EPSO/AST/111/10 din 7 aprilie 2011 de neadmitere a reclamantei la examenele de evaluare.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata către reclamantă a sumei de 2 000 de euro.

               3.

               Respinge în rest acțiunea.

               4.

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012, p. 21.


title: Cauza C-635/16 P: Recurs introdus la 8 decembrie 2016 de Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 11 octombrie 2016 în cauza T-564/15, Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV/Comisia Europeană

text:
               6.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 70/9

         Recurs introdus la 8 decembrie 2016 de Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a treia) din 11 octombrie 2016 în cauza T-564/15, Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV/Comisia Europeană
   (Cauza C-635/16 P)
   (2017/C 070/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (reprezentant: Y. de Vries, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Ordonanței Tribunalului din 11 octombrie 2016 în cauza T-564/15;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în procedura în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a concluzionat în sensul inadmisibilității acțiunii pentru motivul că este îndreptată împotriva Comisiei, deși aceasta nu este autorul actului atacat.
   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât a considerat că acțiunea este inadmisibilă pentru motivul că actul atacat nu are decât un caracter provizoriu și nu constituie, prin urmare, un act definitiv.
   Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin respingerea cererii Spliethoff de a se considera că acțiunea sa în anulare era îndreptată împotriva deciziei din 31 iulie (1).

      (1)  Decizia de punere în aplicare C(2015) 5274 final a Comisiei de stabilire a listei propunerilor admise pentru a beneficia de un sprijin financiar din partea UE în domeniul mecanismului pentru interconectarea Europei (MIE) – sectorul transporturilor ca urmare a apelurilor de propuneri lansate la 11 septembrie 2014 și întemeiate pe programul de lucru multianual.


title: Cauza T-114/10: Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — Germania/Comisia

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/40

         Acțiune introdusă la 8 martie 2010 — Germania/Comisia
   (Cauza T-114/10)
   2010/C 134/69
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: J. Möller, C. Blaschke și U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței financiare din partea Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin-Meuse” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos, în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul deciziei atacate, Comisia a redus asistența financiară acordată din partea FEDER Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în perioada 1 ianuarie 1994-31 decembrie 1999 pentru programul „Bazin de inundare Rin-Meuse” realizat în cadrul inițiativei comunitare IC Interreg II/C.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un număr de trei motive.
   Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că s-a încălcat articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 4253/88 (1), întrucât nu sunt întrunite condițiile impuse pentru reducerea asistenței. În opinia reclamantei, dispoziția menționată nu autorizează Comisia să aplice corecții financiare pentru greșeli de gestionare sau pentru presupuse erori ale sistemelor de gestionare și control. În continuare, se susține că există și alte motive pentru care nu poate fi aplicată o corecție financiară atât de importantă precum cea decisă de Comisie. Pe de o parte, „abaterile”, în sensul indicat de Comisie, nu pot fi îndreptate prin corecții financiare decât dacă au sau dacă au avut efecte negative asupra bugetului Uniunii. Potrivit reclamantei, aceasta nu este situația în speță, în ceea ce privește conduita la care face trimitere Comisia. Pe de altă parte, reclamanta susține că nu au existat încălcări ale dreptului comunitar nici pe fond, cât privește o serie de proiecte aflate în discuție.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamanta afirmă că, potrivit Regulamentului nr. 4253/88, Comisia nu este autorizată să aplice corecții financiare forfetare și extrapolate. În acest sens, reclamanta arată că formularea clară de la articolul 24 din regulamentul menționat face trimitere la cazuri concrete și la valori care pot fi exprimate numeric.
   În cadrul celui de al treilea motiv invocat, reclamanta susține că s-a încălcat principiul proporționalității precum și că nu este permisă o extrapolare de un stat la altul, pe baza căreia răspunderea unui anumit stat să fie în mod obligatoriu angajată pentru greșelile comise de un alt stat.

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului nr. 4253/88 din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente (JO L 374, 31.12.1988, p. 1).


title: Cauza T-471/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 noiembrie 2011 — Éditions Jacob/Comisia ( „Măsuri provizorii — Concurență — Concentrare de întreprinderi — Decizie de declarare a concentrării ca fiind compatibilă cu piața comună sub condiția cesionﾃrii unor active — Anularea de către Tribunal a deciziei inițiale privind aprobarea, de către Comisie, a cumpărătorului activelor cesionate — Cerere de suspendare a executării deciziei referitoare la noua aprobare a aceluiași cumpărător — Lipsa urgenței — Evaluare comparativă a intereselor” )

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/52

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 24 noiembrie 2011 — Éditions Jacob/Comisia
      (Cauza T-471/11 R)
      (Măsuri provizorii - Concurență - Concentrare de întreprinderi - Decizie de declarare a concentrării ca fiind compatibilă cu piața comună sub condiția cesionării unor active - Anularea de către Tribunal a deciziei inițiale privind aprobarea, de către Comisie, a cumpărătorului activelor cesionate - Cerere de suspendare a executării deciziei referitoare la noua aprobare a aceluiași cumpărător - Lipsa urgenței - Evaluare comparativă a intereselor)
      (2012/C 25/103)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Éditions Odile Jacob SAS (Paris, Franța) (reprezentanți: O. Fréget, M. Struys și L. Eskenazi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito, O. Beynet și S. Noë, agenți)

         Obiectul

      Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2011) 3503 a Comisiei din 13 mai 2011 privind aprobarea societății Wendel Investissement SA în calitate de cumpărător al activelor cesionate conform Deciziei 2004/422/CE a Comisiei din 7 ianuarie 2004 prin care o operațiune de concentrare a fost declarată compatibilă cu piața comună și cu funcționarea Acordului privind SEE (cazul COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2.

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-446/15: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Drept de deducere — Refuz — Emitent al facturii despre care se consideră că nu a fost adevăratul furnizor al serviciilor facturate — Obligații de verificare ce incumbă persoanei impozabile)

text:
               27.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/5

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Cauza C-446/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Drept de deducere - Refuz - Emitent al facturii despre care se consideră că nu a fost adevăratul furnizor al serviciilor facturate - Obligații de verificare ce incumbă persoanei impozabile))
   (2017/C 063/07)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Signum Alfa Sped Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Dispozitivul

   Dispozițiile Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun unei practici naționale potrivit căreia administrația fiscală refuză unei persoane impozabile dreptul de deducere a taxei pe valoarea adăugată datorată sau achitată pentru serviciile care i-au fost furnizate din cauza caracterului neverosimil al facturilor aferente acestor servicii, întrucât emitentul lor nu putea fi adevăratul furnizor al serviciilor menționate, cu excepția cazului în care se stabilește, pe baza unor elemente obiective și fără a-i fi cerute persoanei impozabile verificări care nu sunt în sarcina sa, că această persoană impozabilă știa sau ar fi trebuit să știe că respectivele servicii erau implicate într-o fraudă a taxei pe valoarea adăugată, ceea ce este de competența instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 381, 16.11.2015.


title: Cauza C-196/12: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/6

         Acțiune introdusă la 26 aprilie 2012 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-196/12)
   2012/C 184/11
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, J.-P. Keppenne și D. Martin, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea propunerii Comisiei referitoare la un regulament al Consiliului de ajustare, începând cu 1 iulie 2011, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți, Consiliul nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul Statutului funcționarilor;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta susține că Consiliul s-a îndepărtat de la propunerea de regulament al Comisiei de ajustare a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor în temeiul articolului 3 din anexa XI la statut, deși din modul imperativ în care este formulat acest articol reiese că metoda privind ajustarea anuală a respectivelor remunerații și pensii este o procedură automată care nu lasă Consiliului nicio marjă de apreciere. Articolul menționat prevede obligația Consiliului de a adopta propunerea Comisiei înainte de data de 31 decembrie a anului în curs. Potrivit reclamantei, Consiliul nu avea posibilitatea să nu îndeplinească această obligație pentru motivul că considera că Comisia ar fi trebuit să îi prezinte o propunere în temeiul articolului 10 din anexa XI. În orice caz, condițiile de fond pentru aplicarea articolului 10 nu au fost întrunite în anul 2011, astfel cum ar reieși de altfel din două rapoarte economice pe care Comisia le-a prezentat Consiliului la cererea acestuia. Prin faptul că a adoptat el însuși Decizia 2011/866/UE (1) în temeiul articolului 10 din anexa XI la statut, Consiliul ar fi încălcat astfel condițiile instituționale aplicabile.
   Comisia critică de asemenea faptul că Consiliul a refuzat să ajusteze coeficienții corectori aferenți acestor remunerații și pensii, în funcție de diferitele locuri în care lucrează sau locuiesc persoanele în cauză. Potrivit reclamantei, nu se poate contesta faptul că „decizia” Consiliului nu conține niciun element referitor la acest aspect, motivarea pe care se bazează referindu-se exclusiv la „clauza de exceptare” din articolul 10 din anexa XI. Prin urmare, atitudinea Consiliului ar trebui să fie considerată o abținere de a acționa nelegală.

      (1)  Decizia Consiliului din 19 decembrie 2011 privind propunerea Comisiei pentru un regulament al Consiliului de ajustare, începând cu 1 iulie 2011, a remunerațiilor și a pensiilor funcționarilor și ale celorlalți agenți ai Uniunii Europene, precum și a coeficienților corectori aferenți (JO L 341, p. 54).


title: Cauza T-94/05 RENV II: Ordonanța Tribunalului din 22 septembrie 2011 — Athinaïki Techniki/Comisia ( Ajutor de stat — Plângere — Decizie de clasare a plângerii — Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare — Nepronunțare asupra fondului )

text:
               19.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 340/20

         Ordonanța Tribunalului din 22 septembrie 2011 — Athinaïki Techniki/Comisia
   (Cauza T-94/05 RENV II) (1)

   (Ajutor de stat - Plângere - Decizie de clasare a plângerii - Trimitere spre rejudecare Tribunalului după anulare - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 340/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Athinaïki Techniki AE (Atena, Grecia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentant: D. Triantafyllou, agent)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Marrousi, Grecia) (reprezentant: P. Spyropoulos, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 2 decembrie 2004 de clasare a plângerii reclamantei având ca obiect un pretins ajutor de stat acordat de Republica Elenă consorțiului Hyatt Regency în cadrul contractului de achiziții publice „Casino Mont Parnès”.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Athinaïki Techniki AE.

               3.

               Athinaïki Techniki AE suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               4.

               Athens Resort Casino AE Symmetochon suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2005.


title: Cauza T-153/13: Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Et Solar Industry și alții/Comisia

text:
               27.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/27

         Acțiune introdusă la 14 martie 2013 — Et Solar Industry și alții/Comisia
   (Cauza T-153/13)
   2013/C 123/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Et Solar Industry Ltd (Taizhou City, China), Et Energy Co. Ltd (Taizhou City) și Dotec Electric Co. Ltd (Taizhou City) (reprezentant: R. MacLean, Solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă;

               —

               anularea deciziei Comisiei, expusă în scrisoarea din 3 ianuarie 2013, care stabilește că cererea reclamantelor de aplicare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață („TEP”) nu va mai fi examinată;

               —

               obligarea pârâtei și a oricăror intervenienți la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante cu ocazia prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv prin care se susține că decizia atacată trebuie să fie anulată întrucât Comisia a comis o eroare vădită de apreciere prin faptul că a încălcat și nu a respectat dreptul reclamantelor la protecția încrederii legitime, precum și principiul proporționalității și, astfel, a respins în mod nelegal și fără o justificare valabilă cererea reclamantelor de aplicare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață, în cadrul unei anchete antidumping.

               2.

               Al doilea motiv prin care se susține că decizia atacată trebuie să fie anulată întrucât Comisia a comis o eroare vădită de apreciere prin faptul că a încălcat principiile securității juridice și neretroactivității dreptului Uniunii și, astfel, a respins în mod nelegal și fără o justificare valabilă cererea reclamantelor de aplicare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață, în cadrul unei anchete antidumping.


title: Cauza T-282/13: Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2015 – Iglotex/OAPI – Iglo Foods Group (IGLOTEX) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative IGLOTEX — Marca comunitară verbală anterioară IGLO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               8.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/13

         Hotărârea Tribunalului din 23 aprilie 2015 – Iglotex/OAPI – Iglo Foods Group (IGLOTEX)
   (Cauza T-282/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative IGLOTEX - Marca comunitară verbală anterioară IGLO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 190/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iglotex S.A. (Skórcz, Polonia) (reprezentanți: I.-M. Helbig P. Hansmersmann și S. Rengshausen, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Iglo Foods Group Ltd (Feltham, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial C. Hawkes, solicitor, ulterior B. Brandreth și C. Hall, barristers)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 1 martie 2013 (cauza R 67/2012-12) privind o procedură de opoziție între Iglo Foods Group Ltd și Iglotex S.A.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Iglotex S.A. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-326/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 29 iunie 2011 — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV; cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 29 iunie 2011 — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV; cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën
   (Cauza C-326/11)
   2011/C 269/57
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Cealaltă parte: Staatssecretaris van Financiën

      Întrebarea preliminară

   Articolul 13 secțiunea B litera (g) din A șasea directivă (1) coroborat cu articolul 4 alineatul (3) litera (a) din aceasta trebuie interpretat în sensul că livrarea unei clădiri în privința căreia vânzătorul a efectuat, înainte de livrare, lucrări de transformare în vederea obținerii unei clădiri noi (renovare), lucrări care au fost continuate și finalizate de cumpărător după livrare, nu este scutită de TVA?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-458/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Dominio de la Vega/OAPI — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA) [ Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative DOMINIO DE LA VEGA — Marcă comunitară figurativă anterioară PALACIO DE LA VEGA — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/61

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 16 septembrie 2009 — Dominio de la Vega/OAPI — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA)
   (Cauza T-458/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative DOMINIO DE LA VEGA - Marcă comunitară figurativă anterioară PALACIO DE LA VEGA - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
   2009/C 267/108
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Dominio de la Vega, SL (Requena, Spania) (reprezentanți: E. Caballero Oliver și A. Sanz-Bermell y Martínez, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Laporta Insa, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în fața Tribunalului: Ambrosio Velasco, SA (Dicastillo, Spania) (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 3 octombrie 2007 (cauza R 1431/2006-2) privind o procedură de opoziție între Ambrosio Velasco, SA și Dominio de la Vega, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Dominio de la Vega, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza T-438/11: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – BelTechExport/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Belarus — Înghețarea fondurilor — Obligație de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat” )

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/27

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2014 – BelTechExport/Consiliul
   (Cauza T-438/11) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Belarus - Înghețarea fondurilor - Obligație de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat”))
   (2015/C 034/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BelTechExport ZAO (Minsk, Belarus) (reprezentanți: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte, T. Milašauskas, avocați, și M. Shenk, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și F. Naert, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului:: Comisia Europeană (reprezentanţi: T. Scharf și E. Paasivirta, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/357/PESC a Consiliului din 20 iunie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus (JO L 161, p. 25), a Regulamentului (UE) nr. 588/2011 al Consiliului din 20 iunie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 al Consiliului privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și anumitor funcționari din Belarus (JO L 161, p. 1), a Deciziei 2011/666/PESC a Consiliului din 10 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarusului (JO L 265, p. 17), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1000/2011 al Consiliului din 10 octombrie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 265, p. 8), a Deciziei 2012/642/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 285, p. 1), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1017/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO L 307, p. 7), a Deciziei 2013/534/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 288, p. 69) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1054/2013 al Consiliului din 29 octombrie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (JO L 288, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2011/357/PESC a Consiliului din 20 iunie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsurile restrictive împotriva anumitor funcționari din Belarus, Regulamentul (UE) nr. 588/2011 al Consiliului din 20 iunie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 765/2006 al Consiliului privind măsurile restrictive împotriva președintelui Lukașenko și anumitor funcționari din Belarus, Decizia 2011/666/PESC a Consiliului din 10 octombrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarusului, Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1000/2011 al Consiliului din 10 octombrie 2011 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus, Decizia 2012/642/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Belarus și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1017/2012 al Consiliului din 6 noiembrie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus, în măsura în care acestea vizează BelTechExport ZAO.

               2)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă în măsura în care vizează Decizia 2013/534/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/642 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1054/2013 al Consiliului din 29 octombrie 2013 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de BelTechExport.

               4)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 290, 1.10.2011.


title: Cauza T-515/11: Acțiune introdusă la 27 septembrie 2011 — Delphi Technologies/OAPI (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/22

         Acțiune introdusă la 27 septembrie 2011 — Delphi Technologies/OAPI (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)
   (Cauza T-515/11)
   2011/C 355/40
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Delphi Technologies, Inc. (Wilmington, Statele Unite) (reprezentanți: C. Albrecht și J. Heumann, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 iunie 2011 în cauza R 1967/2010-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „INNOVATION FOR THE REAL WORLD” pentru bunuri din clasele 7, 9, 10 și 12 — cerere de înregistrarea a unei mărci comunitare nr. 7072705.

      Decizia examinatorului: respinge cererea în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) a interpretat în mod greșit sarcina probei prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (b), (ii) a aplicat în mod greșit jurisprudența relevantă a Curții în evaluarea caracterului distinctiv al sloganurilor și a semnificației posibile a mărcii solicitate și (iii) a ignorat utilizarea substanțială și notorietatea mărcii, care sunt importante pentru perceperea sloganurilor de către consumatorii relevanți. Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului și a principiilor generale ale procedurii administrative, în măsura în care camera de recurs nu a luat în considerare faptul că anumite sloganuri identice sau similare cu termenul „INNOVATION” au fost deja înregistrate în Uniunea Europeană și în particular de către OAPI.


title: Cauza C-344/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Appeal Commissioners (Irlanda) la 6 iulie 2015 – National Roads Authority/The Revenue Commissioners

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Appeal Commissioners (Irlanda) la 6 iulie 2015 – National Roads Authority/The Revenue Commissioners
   (Cauza C-344/15)
   (2015/C 311/37)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Appeal Commissioners

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: National Roads Authority

      Intimați: The Revenue Commissioners

      Întrebările preliminare

               1)

               Dacă un organism de drept public desfăşoară o activitate cum este asigurarea accesului la un drum în schimbul plăţii unei taxe şi dacă în statul membru există organisme private care colectează taxe pentru diferite drumuri cu taxă în temeiul unui contract încheiat cu organismul public competent în conformitate cu dispoziţiile legale naţionale, se impune ca articolul 13 al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE (1) a Consiliului să fie interpretat în sensul că acest organism public se află într-un raport de concurenţă cu operatorii privaţi în cauză, astfel încât tratarea organismului public ca persoană neimpozabilă ar determina denaturări semnificative ale concurenței în pofida faptului că (a) nu există şi nu poate exista o concurenţă efectivă între organismul public şi operatorii privaţi respectivi şi (b) nu există nicio dovadă privind existenţa unei posibilităţi realiste ca un operator privat să poată intra pe piaţă pentru a construi şi a exploata un drum cu taxă care să concureze cu cel operat de organismul public?

               2)

               În cazul în care nu există această prezumţie, ce criteriu trebuie adoptat pentru a se stabili dacă există denaturări semnificative ale concurenţei în sensul articolului 13 al doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE a Consiliului?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1).


title: Cauza C-24/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 18 ianuarie 2017 – Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Republica Austria

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 18 ianuarie 2017 – Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Republica Austria
   (Cauza C-24/17)
   (2017/C 112/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberster Gerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst

      Pârâtă: Republica Austria

      Întrebările preliminare

               1.1.

               Dreptul Uniunii, în special articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE (1) coroborate cu articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale prin intermediul căreia (în ceea ce privește luarea în considerare a perioadelor de activitate desfășurate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani) un sistem de remunerare discriminatoriu pe motive de vârstă este înlocuit printr-un nou sistem de remunerare, dar reîncadrarea angajaților activi în noul sistem de remunerare are loc prin aplicarea retroactivă a noului sistem începând cu data intrării în vigoare a legii originare, iar prima încadrare în noul sistem de remunerare se realizează pe baza salariului plătit efectiv conform vechiului sistem de remunerare pentru o anumită lună de reîncadrare (februarie 2015), cu consecința că vechea discriminare pentru motive de vârstă subzistă în privința efectelor sale financiare?

               1.2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1.1.:
               Dreptul Uniunii, în special articolul 17 din Directiva 2000/78/CE, trebuie interpretat în sensul că angajații activi care, în vechiul sistem de remunerare, au suferit o discriminare în ceea ce privește luarea în considerare a perioadelor de activitate anterioare împlinirii vârstei de 18 ani, trebuie să primească o compensație financiară, în cazul în care această discriminare pe motive de vârstă își produce efectele financiare și după reîncadrarea în noul sistem de remunerare?

               1.3.

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1.1.:
               Dreptul Uniunii, în special articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că dreptul fundamental la protecție jurisdicțională efectivă garantat de acest articol se opune unei reglementări naționale care prevede că vechiul sistemul de remunerare discriminatoriu nu se mai aplică în procedurile în curs și în procedurile viitoare și că reîncadrarea salarială a angajaților în funcție în noul regim de remunerare se realizează exclusiv pe baza salariului determinat, respectiv plătit, pentru luna în care are loc reîncadrarea?

               2.

               Dreptul Uniunii, în special articolul 45 TFUE, articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (2), și articolul 20 și următorul din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări care prevede că perioadele anterioare de activitate ale unui agent contractual sunt luate în considerare

                           —

                           în întregime, în cazul în care agentul a avut un raport de muncă cu o colectivitate teritorială sau cu o administrație locală dintr-un stat membru al Spațiului Economic European, din Republica Turcia sau din Confederația Elvețiană, cu un organism al Uniunii Europene sau cu un organism interstatal de care aparține și Austria etc.;

                           —

                           timp de cel mult zece ani, în cazul în care agentul a avut un raport de muncă cu un alt angajator și numai dacă activitatea desfășurată sau practica administrativă este relevantă în activitatea de angajat?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).

      (2)  JO L 141, p. 1.


title: Cauza C-56/16 P: Recurs introdus la 29 ianuarie 2016 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 18 noiembrie 2015 în cauza T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/5

         Recurs introdus la 29 ianuarie 2016 de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 18 noiembrie 2015 în cauza T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-56/16 P)
   (2016/C 175/04)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Mondéjar Ortuño și E. Zaera Cuadrado, agenți)

      Celelalte părți din procedură: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd

      Concluzii

   OAPI solicită Curții de Justiție:

               —

               admiterea în tot a recursului;

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               obligarea Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Tribunalul a interpretat în mod eronat articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) și cu articolul 53 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, întrucât a considerat că protecția conferită denumirilor de origine în temeiul Regulamentului (CE) nr. 491/2009 (2) poate fi completată prin Decreto-Lei no 173/2009 (Decretul-lege nr. 173/2009), prin Decreto-Lei no 212/2004 (Decretul-lege nr. 212/2004) și prin Codul portughez al proprietății intelectuale.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p.1).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 491/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul unic OCP) (JO 2009, L 154, p.1).


title: Cauza C-676/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

text:
               24.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/10

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 29 decembrie 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)
   (Cauza C-676/11)
   2012/C 89/15
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), succesor în drepturi al Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Intimată: Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

      Întrebările preliminare

               1.

               Cum poate fi exercitată de un stat membru posibilitatea acordată conform alineatului (4) al articolului 2 din Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin FEOGA, secțiunea „Garantare” (1), de a extinde perioada supusă controlului „pentru perioade (…) care preced sau urmează perioadei de douăsprezece luni”, definită la acest alineat, având în vedere, pe de o parte, cerințele de protecție a intereselor financiare ale Comunităților și, pe de altă parte, principiul securității juridice și necesitatea de a nu lăsa autorităților de control o putere nelimitată?

               2.

               În special:

                           —

                           Perioada supusă controlului trebuie, în orice caz, sub sancțiunea neregularității controlului de care persoana controlată s-ar putea prevala împotriva deciziei care cuprinde consecințele rezultatelor acestui control, să se încheie în cursul perioadei de douăsprezece luni care precedă perioada numită „de control”, în cursul căreia sunt efectuate operațiunile de control?

                           —

                           În cazul unui răspuns pozitiv la întrebarea precedentă, cum trebuie înțeleasă posibilitatea prevăzută expres de regulament de a extinde perioada supusă controlului pentru perioade care „urmează perioadei de douăsprezece luni”?

                           —

                           În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, perioada supusă controlului trebuie totuși, sub sancțiunea neregularității controlului de care persoana controlată s-ar putea prevala împotriva deciziei care cuprinde consecințele rezultatelor acestui control, să cuprindă douăsprezece luni care se încheie în cursul perioadei de control care precedă perioada în care controlul a avut loc, sau controlul nu poate viza decât o perioadă care se încheie anterior începerii perioadei de control precedente?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului din 21 decembrie 1989 privind controalele efectuate de către statele membre cu privire la operațiunile care fac parte din sistemul de finanțare prin Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă, secțiunea „Garantare”, și de abrogare a Directivei 77/435/CEE (JO L 388, p. 18, Ediție specială, 03/vol. 7, p. 196).


title: Cauza C-607/10: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei

text:
               19.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/8

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Regatul Suediei
   (Cauza C-607/10)
   2011/C 89/15
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și K. Simonsson, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a garanta că autoritățile competente se asigură, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 sau, după caz, prin revizuirea și, dacă este necesar, prin actualizarea condițiilor, că instalațiile existente funcționează conform cerințelor de la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, articolul 14 literele (a) și (b) și articolul 15 alineatul (2), până la data de 30 octombrie 2007, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (1),

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Din articolul 5 alineatul (1) din Directiva privind prevenirea și controlul integrat al poluării (Directiva PCIP) rezultă că statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a garanta că autoritățile competente se asigură, prin intermediul autorizațiilor emise în conformitate cu articolele 6 și 8 sau, după caz, prin revizuirea și, dacă este necesar, prin actualizarea condițiilor, că instalațiile existente funcționează conform cerințelor de la articolele 3, 7, 9, 10 și 13, de la articolul 14 literele (a) și (b) și de la articolul 15 alineatul (2), până la data de 30 octombrie 2007. Comisia apreciază că această obligație trebuie interpretată în sensul că se referă la toate instalațiile existente în statul membru respectiv.
   Potrivit unei jurisprudențe constante, o încălcare trebuie apreciată luând în considerare situația existentă în statul membru în discuție la expirarea termenului prevăzut în avizul motivat. Din răspunsul Suediei la avizul motivat rezultă că, la data acestui răspuns, 33 de instalații existente nu respectau cerințele Directivei PRIP.
   În plus, din anexa anexa la răspunsul suplimentar al Suediei la avizul motivat rezultă că, în octombrie 2010, mai precis la trei ani de la expirarea termenului prevăzut la articolul 5 alineatul (1) din Directiva PRIP, 23 de instalații existente nu respectau încă cerințele acestei directive.

      (1)  JO L 24, p. 8.


title: Cauza F-58/09: Acțiune introdusă la 10 iunie 2009 — Pascual García/Comisia

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/65

         Acțiune introdusă la 10 iunie 2009 — Pascual García/Comisia
   (Cauza F-58/09)
   2009/C 180/122
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: César Pascual García (Madrid, Spania) (reprezentanți: B. Cortese și C. Cortese, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei de angajare a reclamantului ca asistent tehnic începând cu data de 10 martie 2009, încadrat la gradul AST3/treapta a 2 a, în partea în care nu prevede atribuirea drepturilor și a remunerației necesare pentru a asigura o executare corectă a hotărârii pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la 22 mai 2008 în cauza F-145/06, Pascual García/Comisia.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Comisiei de angajare a reclamantului ca asistent tehnic începând cu data de 10 martie 2009, încadrat la gradul AST3/treapta a 2 a, în partea în care nu prevede atribuirea drepturilor și a remunerației necesare pentru a asigura o executare corectă a hotărârii pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la 22 mai 2008 în cauza F 145/06, Pascual García/Comisia, și în special:

                           a)

                           în partea în care nu prevede că vechimea în muncă a reclamantului va fi calculată astfel cum era la data de 1 aprilie 2006, în vederea promovării în grad, a calculării drepturilor la pensie și în orice alte scopuri utile;

                           b)

                           în partea în care neagă dreptul reclamantului la indemnizația de expatriere prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din Anexa VII la Statut;

               —

               anularea în măsura necesarului a deciziei din 10 martie 2009 de respingere a plângerii reclamantului formulate la aceeași dată, prin care solicita drepturile și remunerația necesare pentru a asigura o executare corectă a hotărârii pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la 22 mai 2008 în cauza F 145/06, Pascual García/Comisia, inclusiv sumele și diversele despăgubiri neachitate, majorate cu dobânzi de întârziere;

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului cauzat de neacordarea indemnizației de expatriere;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-547/12 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2012 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 10 octombrie 2012 în cauza T-158/09, Grecia/Comisia

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/38

         Recurs introdus la 28 noiembrie 2012 de Republica Elenă împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 10 octombrie 2012 în cauza T-158/09, Grecia/Comisia
   (Cauza C-547/12 P)
   2013/C 26/72
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: I. Chalkias și S. Papaïoannou, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Admiterea recursului și anularea hotărârii atacate a Tribunalului Uniunii Europene, în partea în care Tribunalul Uniunii Europene a declarat că, în cazul nr. 4, Magrizos II (EL/1995/017), Comisia a imputat în mod întemeiat o neglijență autorităților elene, în ceea ce privește nerecuperarea sumelor în cauză;

               —

               admiterea primului motiv de recurs prin care se solicită anularea deciziei Comisiei întrucât, în același caz, nu erau îndeplinite condițiile legale pentru aplicarea articolului 32 din Regulamentul nr. 1290/2005 și pentru imputarea de către Comisia Europeană în sarcina Republicii Elene a cuantumului de 276 347,86 euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Republica Elenă.

      Motivele și principalele argumente

   În cazul nr. 4, Magrizos II (EL/1995/017), Tribunalul Uniunii Europene a interpretat în mod eronat situația de fapt, denaturând în mod vădit conținutul elementelor de probă din dosar, ajungând la concluzia eronată că erau îndeplinite în acest caz condițiile legale pentru aplicarea articolului 32 din Regulamentul nr. 1290/2005 și pentru imputarea de către Comisia Europeană în sarcina Republicii Elene a cuantumului de 276 347,86 euro.


title: Cauza T-316/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Comisia/Premium ( Clauză compromisorie — Contracte încheiate în cadrul programului specific de cercetare și de dezvoltare tehnologică în domeniul tehnologiei informației — Rambursarea unei părți din avansul plătit de Comisie — Dobânzi moratorii )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/23

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Comisia/Premium
   (Cauza T-316/06) (1)

   („Clauză compromisorie - Contracte încheiate în cadrul programului specific de cercetare și de dezvoltare tehnologică în domeniul tehnologiei informației - Rambursarea unei părți din avansul plătit de Comisie - Dobânzi moratorii’)
   (2009/C 6/47)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: E. Montaguti, agent, asistat de J.-L. Fagnart și de F. Longfils, avocați)

      Pârâtă: Premium SA (Le Roeulx, Belgia) (reprezentanți: S. Bertouille și D. Joos de ter Beerst, avocați)
   Obiectul
   Acțiune în temeiul articolului 238 CE prin care se solicită obligarea pârâtei să ramburseze o parte din avansul plătit de Comunitate, precum și să plătească dobânzi moratorii, întrucât nu a respectat anumite obligații contractuale.
   Dispozitivul

               1)

               Obligă Premium SA să achite Comisiei suma principală de 57 605,74 euro, majorată de dobânzi de întârziere:

                           —

                           cu o rată de 3,36 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie și 31 decembrie 1998;

                           —

                           cu o rată de 3,47 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 1999;

                           —

                           cu o rată de 2,74 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2000;

                           —

                           cu o rată de 4,26 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2001 și 31 decembrie 2002;

                           —

                           cu o rată de 3,29 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2003;

                           —

                           cu o rată de 2,27 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2004;

                           —

                           cu o rată de 2,05 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2005;

                           —

                           cu o rată de 2,11 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2006 data pronunțării prezentei hotărâri;

                           —

                           la rata aplicabilă în temeiul legii franceze pentru perioada cuprinsă între data pronunțării prezentei hotărâri și cea la care se efectuează plata completă a sumei principale.

               2)

               Obligă Premium să achite Comisiei suma principală de 30 988,74 euro, majorată de dobânzi de întârziere:

                           —

                           cu o rată de 3,95 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie și 31 decembrie 1998;

                           —

                           cu o rată de 2,85 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 1999;

                           —

                           cu o rată de 3,6 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2000 și 31 decembrie 2001;

                           —

                           cu o rată de 2,95 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2002;

                           —

                           cu o rată de 2,15 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2003 și 31 decembrie 2004;

                           —

                           cu o rată de 2,4 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2005;

                           —

                           cu o rată de 2,5 % pe an pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2006 data pronunțării prezentei hotărâri;

                           —

                           la rata aplicabilă în temeiul legii franceze pentru perioada cuprinsă între data pronunțării prezentei hotărâri și cea la care se efectuează plata completă a sumei principale.

               3)

               Obligă Premium la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-113/07: Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Toshiba/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz — Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Împărțirea pieței — Dreptul la apărare — Dovada încălcării — Încălcare unică și continuă — Amenzi — Gravitatea și durata încălcării — Motivare — Cuantum de plecare — An de referință” )

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/30

         Hotărârea Tribunalului din 12 iulie 2011 — Toshiba/Comisia
   (Cauza T-113/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața proiectelor referitoare la instalații de comutație cu izolație în gaz - Decizie prin care se constată o încălcare a articolului 81 CE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Împărțirea pieței - Dreptul la apărare - Dovada încălcării - Încălcare unică și continuă - Amenzi - Gravitatea și durata încălcării - Motivare - Cuantum de plecare - An de referință)
   2011/C 252/71
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Toshiba Corp. (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: inițial J. MacLennan, solicitor, A. Schulz și J. Borum, avocați, ulterior J. MacLennan și A. Schulz)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault și J. Samnadda, ulterior X. Lewis, ulterior J. Bourke și F. Ronkes Agerbeek, în final J. Ronkes Agerbeek și N. Khan, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz), în măsura în care o privește pe reclamantă, și, cu titlu subsidiar, o cerere de modificare a articolelor 1 și 2 din decizia menționată în vederea anulării sau a reducerii cuantumului amenzii aplicate reclamantei

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 2 literele (h) și (i) din Decizia C(2006) 6762 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 privind o procedură în temeiul articolului 81 [CE] și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.899 — Instalații de comutație cu izolație în gaz) în măsura în care privește Toshiba Corp.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Toshiba suportă trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de părți la Tribunal.

               4.

               Comisia Europeană suportă un sfert din cheltuielile de judecată efectuate de părți la Tribunal.

      (1)  JO C 140, 23.6.2007.


title: Cauza C-219/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Politica industrială — Directiva 93/42/CEE — Controlul conformității dispozitivelor medicale — Organism notificat desemnat de producător — Obligațiile organismului respectiv — Implanturi mamare cu defect — Fabricare pe bază de silicon — Răspunderea organismului notificat)

text:
               10.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 16 februarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH
   (Cauza C-219/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Politica industrială - Directiva 93/42/CEE - Controlul conformității dispozitivelor medicale - Organism notificat desemnat de producător - Obligațiile organismului respectiv - Implanturi mamare cu defect - Fabricare pe bază de silicon - Răspunderea organismului notificat))
   (2017/C 112/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elisabeth Schmitt

      Pârât: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Dispozițiile din anexa II la Directiva 93/42/CEE a Consiliului din 14 iunie 1993 privind dispozitivele medicale, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, analizate în lumina articolului 11 alineatele (1) și (10), precum și a articolului 16 alineatul (6) din această directivă, trebuie interpretate în sensul că organismul notificat nu are obligația generală de a efectua inspecții neanunțate, de a controla dispozitivele și/sau de a examina documentele comerciale ale producătorului. Cu toate acestea, în prezența unor indicii care sugerează că un dispozitiv medical poate să nu fie conform cu cerințele care rezultă din Directiva 93/42, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1882/2003, acest organism trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a-și îndeplini obligațiile care îi revin în temeiul articolului 16 alineatul (6) din directiva menționată și al punctelor 3.2, 3.3, 4.1-4.3 și 5.1 din anexa II la directiva menționată.

               2)

               Directiva 93/42, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 1882/2003, trebuie interpretată în sensul că intervenția organismului notificat în cadrul procedurii referitoare la declarația CE de conformitate urmărește să protejeze destinatarii finali ai dispozitivelor medicale. Condițiile în care neîndeplinirea culpabilă de către acest organism a obligațiilor care îi revin în temeiul acestei directive, în cadrul procedurii respective, poate fi de natură să îi angajeze răspunderea față de destinatarii menționați intră în sfera dreptului național, sub rezerva principiilor echivalenței și efectivității.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015


title: Cauza T-391/09: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2009 — Evonik Degussa și AlzChem Hart/Comisia

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/24

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2009 — Evonik Degussa și AlzChem Hart/Comisia
   (Cauza T-391/09)
   2009/C 297/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Evonik Degussa GmbH (Essen, Germania) și AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Germania) (reprezentanți: C. Steinle, O. Andresen și I. Hermeneit, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea Deciziei C (2009) 5791 final a Comisiei din 22 iulie 2009 (cazul nr. COMP/F/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului) în ceea ce le privește pe reclamante;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate reclamantei la articolul 2 literele (g) și (h) din decizie;

               —

               în subsidiar, în eventualitatea în care ar urma să fie respins primul capăt de cerere, modificarea articolului 2 literele (g) și (h) din decizie, în sensul că SKW Stahl-Metallurgie GmbH răspunde în solidar pentru întreaga amendă aplicată reclamantelor;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea formulată de reclamante este îndreptată împotriva Deciziei C (2009) 5791 final din 22 iulie 2009 în cazul COMP/F/39.396 — Reactivi pe bază de carbură de calciu și de magneziu pentru industria oțelului și a gazului. Prin decizia atacată, reclamantelor și altor întreprinderi le-a fost aplicată o amendă pentru încălcarea articolului 81 CE precum și a articolului 53 din Acordul SEE. În opinia Comisiei, reclamantele au participat la o încălcare unică și continuă în sectorul carburii de calciu și de magneziu în cadrul SEE, în afara Spaniei, Portugaliei, Irlandei și Regatului Unit, încălcare constând în împărțirea piețelor, stabilirea de cote, repartizarea clienților, stabilirea prețurilor și schimbul de informații comerciale sensibile privind prețurile, clienții și volumul vânzărilor.
   În susținerea acțiunii, reclamantele arată în primul rând că nu au încălcat articolul 81 CE. În acest sens, reclamantele afirmă, în special, că nu pot fi pot fi considerate responsabile pentru o încălcare comisă de fosta lor filială SKW Stahl-Metallurgie GmbH, deoarece nu au alcătuit, nici ele și nici predecesoarele lor legale, o entitate economică cu întreprinderea menționată. În plus, reclamantele arată că predecesoarele lor legale nu au exercitat o influență decisivă asupra SKW Stahl-Metallurgie GmbH. Prin urmare, pârâta a încălcat astfel principiile răspunderii personale, prezumției de nevinovăție, culpei și cerința privind existența culpei.
   În continuare, reclamantele contestă și amenda care le-a fost aplicată. În această privință, reclamantele arată că decizia atacată încalcă articolul 23 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), Orientările pentru calcularea amenzilor (2), precum și Comunicarea privind politica de clemență (3) și principiile egalității de tratament și proporționalității.
   În sfârșit, reclamantele susțin că a fost încălcată de către Comisie obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE în contextul constatărilor acesteia privind răspunderea solidară a SKW Stahl-Metallurgie GmbH.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din (JO L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).

      (3)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amendă și reducerea amenzilor în cazurile referitoare la înțelegeri (JO C 45, p. 3).


title: Cauze conexate C-186/11 și C-209/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou (Articolele 43 CE și 49 CE — Reglementare națională care acordă un drept exclusiv pentru desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc unei singure întreprinderi, având forma juridică a unei societăți pe acțiuni cotate la bursă — Publicitatea pentru jocurile de noroc și extinderea în alte state membre ale Uniunii Europene — Control exercitat de stat)

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/3

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 ianuarie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou
   (Cauze conexate C-186/11 și C-209/11) (1)

   (Articolele 43 CE și 49 CE - Reglementare națională care acordă un drept exclusiv pentru desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc unei singure întreprinderi, având forma juridică a unei societăți pe acțiuni cotate la bursă - Publicitatea pentru jocurile de noroc și extinderea în alte state membre ale Uniunii Europene - Control exercitat de stat)
   2013/C 71/04
   Limba de procedură: greaca

      Instanța de trimitere

   Symvoulio tis Epikrateias

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)

      Pârâți: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou

      Cu participarea: Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP)

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Symvoulio tis Epikrateias Athina — Interpretarea articolelor 49 TFUE și 56 TFUE (ex articolele 43 CE și 49 CE) — Reglementare națională care prevede, în scopul de a limita jocurile de noroc, atribuirea unui drept exclusiv privind desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc unei singure întreprinderi, înființată ca societate pe acțiuni și cotată la bursă — Efectuarea de către această societate de publicitate pentru jocuri și extinderea în alte țări ale Uniunii

      Dispozitivul

               1.

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiile principale, care acordă dreptul exclusiv privind desfășurarea, gestionarea, organizarea și funcționarea jocurilor de noroc unui organism unic, atunci când, pe de o parte, această reglementare nu îndeplinește cu adevărat rolul de a reduce ocaziile de a juca și de a limita activitățile în acest domeniu în mod coerent și sistematic și, pe de altă parte, atunci când nu este asigurat un control strict, doar în măsura necesară combaterii criminalității legate de aceste jocuri, din partea autorităților publice asupra extinderii domeniului jocurilor de noroc, aspecte care trebuie verificate de instanța de trimitere.

               2.

               În caz de incompatibilitate a reglementării naționale în materia organizării de jocuri de noroc cu dispozițiile din tratat referitoare la libera prestare a serviciilor și la libertatea de stabilire, autoritățile naționale nu se pot abține o perioadă tranzitorie să se pronunțe asupra unor cereri, precum cele în discuție în litigiile principale, privind atribuirea unor autorizații în domeniul jocurilor de noroc.

               3.

               În împrejurări precum cele din cauzele principale, autoritățile naționale competente pot aprecia cererile de autorizații de organizare a jocurilor de noroc care le sunt prezentate în funcție de nivelul de protecție a consumatorilor și a ordinii sociale pe care înțeleg să îl asigure, însă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii.

      (1)  JO C 186 du 25.06.2011.

      JO C 194 du 02.07.2011


title: Cauza T-364/11: Ordonanța Tribunalului din 4 decembrie 2012 — Arla Foods/OAPI — Artax (Lactofree)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/69

         Ordonanța Tribunalului din 4 decembrie 2012 — Arla Foods/OAPI — Artax (Lactofree)
   (Cauza T-364/11) (1)

   2013/C 26/136
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-276/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de el Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Spania) la 21 mai 2013 — Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras S.A.

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de el Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Spania) la 21 mai 2013 — Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras S.A.
   (Cauza C-276/13)
   2013/C 207/54
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Pablo Acosta Padín

      Pârâtă: Hijos de J. Barreras S.A.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 101 TFUE (ex-articolul 81 TCE coroborat cu articolul 10) și articolul 4 alineatul (3) TUE sunt compatibile cu o reglementare precum cea privind baremul onorariilor reprezentanților legali, mai exact Decretul regal 1373/2003 din 7 noiembrie 2003, care supune remunerarea acestora unui tarif sau barem minim care nu poate fi modificat decât cu 12 % în plus sau în minus și în condițiile în care autoritățile din statul membru, inclusiv instanțele acestuia, nu au posibilitatea efectivă de a deroga de la limitele minime stabilite de baremul legal decât în împrejurări extraordinare?

               2.

               În condițiile aplicării baremului menționat și ale neaplicării limitelor minime stabilite de acesta, faptul că există o mare disproporție între munca desfășurată efectiv și valoarea onorariilor care trebuie primite, rezultate din aplicarea baremului sau tarifului poate fi considerat împrejurare excepțională?

               3.

               Articolul 56 TFUE (ex articolul 49 TCE) este compatibil cu regulamentul privind baremul onorariilor reprezentanților legali, mai exact Decretul regal 1373/2003 din 7 noiembrie 2003?

               4.

               Această reglementare respectă cerințele de necesitate și proporționalitate la care face referire articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2006/123/CE (1)?

               5.

               Articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului, atunci când consacră dreptul la un proces echitabil, include dreptul de a se apăra în mod efectiv împotriva stabilirii unui onorariu al reprezentantului legal care este disproporționat de ridicat și nu corespunde cu munca desfășurată efectiv ?

               6.

               În cazul unui răspuns afirmativ, dispozițiile Codului de procedură civilă spaniol care nu permit părții obligate la plata cheltuielilor de judecată să conteste cuantumul onorariului reprezentantului legal pentru motivul că este excesiv de ridicat și nu corespunde cu munca efectiv desfășurată respectă articolul 6 din Convenția europeană a drepturilor omului?

      (1)  Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376, p. 36, Ediție specială, 13/vol. 58, p. 50).


title: Cauza C-519/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalia) la 5 octombrie 2016 – Superfoz – Supermercados Lda/Fazenda Pública

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugalia) la 5 octombrie 2016 – Superfoz – Supermercados Lda/Fazenda Pública
   (Cauza C-519/16)
   (2017/C 006/33)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Superfoz – Supermercados Lda

      Pârât: Fazenda Pública

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 27 alineatul (10) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 (1) din 29 aprilie 2004 sau orice altă normă de drept ori principiu general al Uniunii Europene pe care Curtea de Justiție a Uniunii Europene îl consideră aplicabil poate fi interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care stabilește o taxă pentru finanțarea controalelor oficiale în domeniul siguranței produselor alimentare, care se aplică numai proprietarilor centrelor comerciale de vânzare cu amănuntul din sectorul alimentar sau mixte, fără ca această taxă să corespundă vreunui control oficial specific efectuat la solicitarea sau în favoarea persoanei impozabile?

               2)

               Răspunsul ar fi diferit în cazul în care, în locul unei taxe, s-ar stabili o contribuție financiară în favoarea entității publice, aplicabilă acelorași persoane impozabile și care are rolul să acopere cheltuielile aferente controalelor privind calitatea alimentelor, cu toate că unicul său scop ar fi să extindă răspunderea finanțării controalelor respective la toți operatorii din lanțul alimentar?

               3)

               Scutirea anumitor operatori economici de la plata unei taxe pentru siguranța produselor alimentare, care se aplică numai anumitor centre comerciale de vânzare cu amănuntul din sectorul alimentar sau mixte (în special, marile întreprinderi de comerț cu amănuntul din sectorul alimentar) și care are rolul să acopere cheltuielile aferente efectuării controalelor oficiale în domeniul siguranței produselor alimentare, al protecției și al sănătății animalelor și a plantelor, constituie un ajutor de stat incompatibil cu piața internă, în măsura în care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, sau, cel puțin, face parte dintr-un ajutor de stat supus notificării Comisiei Europene, în sensul articolului 108 alineatul (3) TFUE?

               4)

               Principiile dreptului Uniunii Europene, în special principiile egalității, nediscriminării, concurenței (inclusiv interzicerea discriminării inverse) și libertății de a desfășura o activitate comercială se opun unei dispoziții naționale care:

                           a)

                           impune obligația de plată a taxei numai marilor întreprinderi de comerț cu amănuntul din sectorul alimentar?

                           b)

                           exclude din domeniul de aplicare al taxei centrele sau microîntreprinderile cu o suprafață de vânzare mai mică de 2 000 m2, care nu fac parte dintr-un grup sau nu aparțin unei întreprinderi care utilizează una sau mai multe embleme și care dispune, la nivel național, de o suprafață totală de vânzare de cel puțin 6 000 m2?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și se bunăstare a animalelor (JO 2004, L 165, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 216).


title: Cauza C-464/16: Recurs introdus la 18 august 2016 de Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 20 iulie 2016 în cauza T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Comisia Europeană

text:
               31.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/20

         Recurs introdus la 18 august 2016 de Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a patra) din 20 iulie 2016 în cauza T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Comisia Europeană
   (Cauza C-464/16)
   (2016/C 402/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) (reprezentant: D. Lazar, avocat)

      Cealaltă parte din procedură:Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în tot a Ordonanței Tribunalului din 20 iulie 2016 în cauza T-674/15;

               —

               declararea nulității Deciziilor Comisiei din 9 octombrie 2015 [Ares(2015) 4207700] și din 14 august 2015 [Ares(2015) 3532556], prin care a fost respinsă cererea recurentei de acces la documente;

               —

               obligarea Comisiei să permită accesul recurentei la toate documentele guvernului maghiar din cadrul procedurii EU Pilot 6874/14/JUST [CHAP(2015) 00353 și CHAP(2015) 00555], indiferent dacă au fost deja depuse sau vor fi depuse în viitor;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul îndreptat împotriva ordonanței Tribunalului menționate mai sus se întemeiază în esență pe următoarele motive:
   Potrivit jurisprudenței constante a Curții, o parte în proces, în sensul Statutului Curții, indiferent de calitatea sa, nu este autorizată să acționeze singură în fața Curții, ci trebuie să fie utilizeze serviciile unui terț (1).
   Totodată, avocații care dețin funcții în organele de conducere ale unei persoane juridice nu pot reprezenta interesele acesteia în fața instanței Uniunii (2).
   Jurisprudența constantă a Curții de Justiție încalcă articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (3) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.
   Din jurisprudența Curții nu se poate deduce care este obiectivul legitim urmărit de Curte prin interpretarea dată statutului. De asemenea, este neclar prin ce interpretare a ajuns Curtea la concluzia că reprezentantul în instanță trebuie să fie un terț independent. În orice caz, Statutul Curții nu cuprinde această expresie.
   Statutul Curții de Justiție trebuie interpretat în sensul că orice parte și orice persoană juridică este liberă să își aleagă reprezentantul în instanță.

      (1)  Ordonanța din 5 decembrie 1996, Lopes/Curtea de Justiție (C-174/96 P, EU:C:1996:473) punctul 11; Ordonanța din 21 noiembrie 2007, Correia de Matos/Parlamentul (C-502/06 P, nepublicată, EU:C:2007:696) punctul 11; Ordonanța din 29 septembrie 2010, EREF/Comisia (C-74/10 P și C 75/10 P, nepublicată, EU:C:2010:557) punctul 54.

      (2)  Ordonanța din 8 decembrie 1999, Euro-Lex/OAPI (EU-Lex) (T-79/99, EU:T:1999:312) punctul 29; Ordonanța din 13 ianuarie 2005, Suivida/Comisia (T 184/04, EU:T:2005:7) punctul 10; Ordonanța din 30 noiembrie 2012, Activa Preferentes/Consiliul (T 437/12, nepublicată, EU:T:2012:638) punctul 7.


title: Cauza C-332/06 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 octombrie 2007 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene (Recurs — FEOGA — Cheltuieli excluse de la finanțare pentru neconformitate cu regulile comunitare)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/13

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 octombrie 2007 — Republica Elenă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-332/06 P) (1)

   (Recurs - FEOGA - Cheltuieli excluse de la finanțare pentru neconformitate cu regulile comunitare)
   (2007/C 297/20)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: V. Kontolaimos și I. Chalkias, agenți)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și H. Tserepa-Lacombe, agenți)
   Obiectul
   Recurs declarat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a doua) din 20 iunie 2006, Grecia/Comisia (T-251/04) prin care Tribunalul a respins o acțiune în anularea Deciziei 2004/457/CE a Comisiei din 29 aprilie 2004 privind înlăturarea de la finanțarea comunitară a anumitor cheltuieli efectuate de către statele membre în cadrului Fondului European de Orientare și de Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea garanție [notificată cu nr. C(2004)1706] (JO L 156, p. 48)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 224, 16.9.2006.


title: Cauza C-480/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 9 septembrie 2013 — Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Finanzgericht Hamburg (Germania) la 9 septembrie 2013 — Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Cauza C-480/13)
   2013/C 352/04
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Sysmex Europe GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Întrebarea preliminară

   Trebuia clasificat în anul 2005 la poziția 3212 din Nomenclatura combinată (1) ca tinctură sau colorant un produs compus din solvenți și dintr-o substanță pe bază de polimetină care, deși poate avea un anumit efect colorant — nefiind, în orice caz, permanent pe materiale textile — în cazul produsului de clasificat servește pentru a furniza informații cu privire la particulele (globulele albe) dintr-o soluție care face obiectul unei analize (sânge pretratat) prin formarea unor structuri moleculare prin legături ionice cu anumite elemente ale particulelor (acizi nucleici) care, în urma iradierii cu lumină laser având o anumită lungime de undă, devin pentru un anumit timp fluorocrome, această stare și intensitatea sa fiind măsurate cu o celulă fotoelectrică specială?

      (1)  Nomenclatura combinată care figurează în Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 de modificare a anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, JO L 327, p. 1.


title: Cauza T-269/13 P: Recurs introdus la 19 mai 2013 de Markus Brune împotriva Hotărârii din 21 martie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-94/11, Brune/Comisia

text:
               20.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 207/45

         Recurs introdus la 19 mai 2013 de Markus Brune împotriva Hotărârii din 21 martie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-94/11, Brune/Comisia
   (Cauza T-269/13 P)
   2013/C 207/76
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Markus Brune (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: H. Mannes, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului, menținând totodată concluziile formulate în primă instanță:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 21 martie 2013 pronunțate în cauza F-94/11,

               —

               cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice,

               —

               obligarea intimatei-pârâte la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură, precum și în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă următoarele motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe aprecierea incorectă a obligației de a susține din nou proba orală.

                           —

                           În opinia recurentului, hotărârea atacată ignoră faptul că noua probă orală organizată în aplicarea Hotărârii din 29 septembrie, Brune/Comisia (F-5/08, nepublicată încă în Repertoriu, denumită în continuare „Hotărârea Brune”) încalcă principiile egalității de tratament și obiectivității evaluării, precum și articolul 266 TFUE,

                           —

                           Recurentul mai susține că în încercarea sa de motivare, Tribunalul Funcției Publice a făcut aprecieri eronate în fapt și în drept, ba chiar a apreciat situația de fapt într-o manieră contradictorie (în special în legătură cu condițiile prevăzute la articolul 266 TFUE, cu principiul nediscriminării și cu cerința unor criterii de evaluare uniforme).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe neluarea în considerare a unor soluții alternative.

                           —

                           În opinia recurentului, hotărârea atacată respinge, fără o motivare întemeiată, soluțiile alternative propuse în vederea punerii în aplicare a Hotărârii Brune, deși astfel de soluții se impuneau în speță conform jurisprudenței constante.

                           —

                           Recurentul susține de asemenea că, atunci când a analizat soluțiile alternative, Tribunalul a interpretat greșit în hotărârea atacată principiile egalității de tratament și obiectivității evaluării, articolul 27 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și anunțul de concurs.

               3.

               Al treilea motiv formulat cu titlu subsidiar, întemeiat pe aprecierea incorectă a viciilor de procedură care au afectat repetarea probei.

                           —

                           Referitor la termenul de convocare și la informațiile referitoare la compunerea juriului și la dreptul aplicabil, recurentul apreciază că Tribunalul Funcției Publice a apreciat greșit atât situația de fapt, cât și obligația de organizare a pârâtei.

                           —

                           În opinia sa, hotărârea atacată omite să analizeze dacă recurentul a suferit un tratament inechitabil ținând cont de informațiile suplimentare furnizate unui alt candidat în o procedură derulată în paralel.

                           —

                           Recurentul susține în plus că, referitor la obiecția întemeiată pe lipsa de imparțialitate a juriului, hotărârea atacată se limitează să analizeze inexistența unor dovezi privind discriminarea recurentului în cursul probei inițiale, fără a aborda problema lipsei de imparțialitate a juriului în cadrul noii probe.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe aprecierea eronată a inadmisibilității celui de al treilea, al patrulea și al cincilea capăt de cerere.

                           —

                           În opinia recurentului, Tribunalul Funcției Publice ignoră faptul că are posibilitatea să facă constatări de ordin general, atât timp cât acestea nu determină obligații concrete pentru instituțiile Uniunii.

                           —

                           Tot în opinia recurentului, hotărârea atacată interpretează capătul de cerere privind acordarea unei despăgubiri pentru acoperirea prejudiciului în sensul că recurentul nu ar fi solicitat acordarea unei despăgubiri, deși s-a menționat clar în ședință că s-a formulat o astfel de cerere.

                           —

                           Recurentul mai susține că hotărârea atacată încalcă obligația de compensare, chiar din oficiu (altfel spus, în lipsa vreunei cereri exprese în acest sens), a prejudiciului suferit, această obligație rezultând din textul articolului 266 TFUE.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe natura discriminatorie a deciziei privind cheltuielile de judecată.

         Recurentul consideră că hotărârea atacată îl discriminează în raport cu reclamantul din cauza F-42/11 (Honnefelder/Comisia), dat fiind că Tribunalul Funcției Publice nu i-a acordat beneficiul unei circumstanțe considerată totuși relevantă în Hotărârea Honnefelder/Comisia în ceea ce privește dispozițiile articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de Procedură.


title: Cauza T-713/15: Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2016 – Pharm-a-care Laboratories/OAPI – Pharmavite (VITAMELTS) („Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Retragerea cererii de declarare a nulității — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               17.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/16

         Ordonanța Tribunalului din 16 martie 2016 – Pharm-a-care Laboratories/OAPI – Pharmavite (VITAMELTS)
   (Cauza T-713/15) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Retragerea cererii de declarare a nulității - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2016/C 175/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd (Sydney, Australia) (reprezentant: I. A. De Freitas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Pharmavite LLC (California, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 10 septembrie 2015 (cauza R 2649/2014-1) privind o procedură de declarare a nulității între Pharmavite LLC și Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)(OAPI).

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza T-384/05: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — Abruzzo/Comisia

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/43

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 14 noiembrie 2008 — Abruzzo/Comisia
   (Cauza T-384/05) (1)

   (2009/C 6/84)

      Limba de procedură: italiana

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 330, 24.12.2005.


title: Cauza C-286/11 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Tomkins plc (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața europeană a fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru — Răspundere a societății-mamă care decurge numai din comportamentul ilicit al filialei sale — Principiul ne ultra petita — Efecte asupra situației juridice a societății-mamă ale unei anulări pronunțate într-o hotărâre care vizează o filială)

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 ianuarie 2013 — Comisia Europeană/Tomkins plc
   (Cauza C-286/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața europeană a fitingurilor din cupru și din aliaj de cupru - Răspundere a societății-mamă care decurge numai din comportamentul ilicit al filialei sale - Principiul ne ultra petita - Efecte asupra situației juridice a societății-mamă ale unei anulări pronunțate într-o hotărâre care vizează o filială)
   2013/C 71/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, V. Bottka și R. Sauer, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Tomkins plc (reprezentanți: K. Bacon, barrister, S. Jordan, solicitor)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 24 martie 2011, T-382/06, Tomkins/Comisia, prin care Tribunalul a anulat în parte Decizia 2007/691/CE a Comisiei din 20 septembrie 2006 referitoare la o procedură în temeiul articolului 81 din Tratatul de instituire a Comunității Europene și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/F/38.121 — Fitinguri) [notificată cu numărul C(2006) 4180], privind o înțelegere referitoare la stabilirea prețurilor și a cuantumului unor reduceri și rabaturi, la punerea în aplicare a unor mecanisme de coordonare a creșterilor de prețuri, la împărțirea clienților și la schimbul de informații comerciale pe piața europeană a fitingurilor din cupru și în special din aliaj de cupru (JO L 283, p. 63) și a redus amenda aplicată Tomkins plc

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 238, 13.8.2011.