title: Cauza C-554/11 P: Recurs introdus la 2 noiembrie 2011 de Internationalen Hilfsfond eV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 21 septembrie 2011 în cauza T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV/Comisia Europeană

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/32

      Recurs introdus la 2 noiembrie 2011 de Internationalen Hilfsfond eV împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a patra) din 21 septembrie 2011 în cauza T-141/05 RENV, Internationaler Hilfsfonds eV/Comisia Europeană
      (Cauza C-554/11 P)
      (2012/C 25/60)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Internationaler Hilfsfonds eV (reprezentant: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  (a)

                  anularea Ordonanței din 21 septembrie 2011 și trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare odată pronunțată hotărârea în cauza T-300/10, iar în subsidiar, soluționarea de către Curte a fondului cauzei;

                  (b)

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ocazionate de incidentul de procedură la care se referă ordonanța atacată, precum și de prezenta procedură de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recursul se referă la Ordonanța Tribunalului din 21 septembrie 2011 dată în cauza T-141/05 RENV, prin care acesta din urmă a declarat că nu mai era necesară pronunțarea asupra fondului în procedura inițiată de reclamanta-recurentă împotriva unei decizii a Comisiei din 2005. Acțiunea inițială era îndreptată împotriva refuzului Comisiei de acordare a accesului integral la documentele referitoare la contractul LIEN 97-2011.
      Prin intermediul recursului formulat, recurenta critică ordonanța Tribunalului sub aspectul greșitei aplicări a normelor de procedură, invocând în special necoordonarea procedurilor referitoare la cauzele T-36/10 și T-141/05 RENV, din cauza căreia ar fi suferit un prejudiciu. În plus, Tribunalul ar fi dispus în mod greșit obligarea sa la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-158/13: Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Iralco/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Eroare de apreciere”)

text:
               3.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 363/30

         Hotărârea Tribunalului din 15 septembrie 2015 – Iralco/Consiliul
   (Cauza T-158/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Eroare de apreciere”))
   (2015/C 363/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Iranian Aluminum Co. (Iralco) (Teheran, Iran) (reprezentanți: S. Millar și S. Ashley, solicitors, M. Lester și M. Happold, barristers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și I. Rodios, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 71), în măsura în care denumirea reclamantei a fost înscrisă pe lista care figurează în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), și pe de altă parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 55), în măsura în care denumirea reclamantei a fost înscrisă pe lista care figurează în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2012/829/PESC a Consiliului din 21 decembrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care Iranian Aluminum Co. (Iralco) a fost înscrisă în anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC.

               2)

               Anulează Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului, în măsura în care Iralco a fost înscrisă în anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010.

               3)

               Menține efectele Deciziei 2012/829/PESC în ceea ce privește Iralco până la producerea efectelor deciziei de anulare a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1264/2012.

               4)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Iralco.

      (1)  JO C 147, 25.5.2013.


title: Cauza C-226/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 28 aprilie 2017 – Brigitte Wittmann/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 28 aprilie 2017 – Brigitte Wittmann/TUIfly GmbH
   (Cauza C-226/17)
   (2017/C 231/21)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Brigitte Wittmann

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Edițíe specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-448/07: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — YKK și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețe ale fermoarelor și ale «altor închizători» precum și ale mașinilor de aplicare — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Majorări de prețuri coordonate, stabilire de prețuri minime, împărțire a clientelei și a piețelor și schimb de alte informații comerciale — Încălcare unică și continuă — Probă — Natura și punerea în aplicare a încălcării — Impact real — Comunicare privind cooperarea — Amenzi — Plafon — Efect descurajator al amenzii — Egalitate de tratament — Proporționalitate” )

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/13

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — YKK și alții/Comisia
   (Cauza T-448/07) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețe ale fermoarelor și ale «altor închizători» precum și ale mașinilor de aplicare - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Majorări de prețuri coordonate, stabilire de prețuri minime, împărțire a clientelei și a piețelor și schimb de alte informații comerciale - Încălcare unică și continuă - Probă - Natura și punerea în aplicare a încălcării - Impact real - Comunicare privind cooperarea - Amenzi - Plafon - Efect descurajator al amenzii - Egalitate de tratament - Proporționalitate)
   2012/C 243/22
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: YKK Corp. (Tokyo, Japonia), YKK Holding Europe BV (Sneek, Țările de Jos) și YKK Stocko Fasteners GmbH (Wuppertal, Germania) (reprezentanți: inițial H. Kaneko și C. Verannemann, avocați, ulterior H. Kaneko, G. Williamson, solicitor și N. Green, QC)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouquet și K. Mojzesowicz, agenți)

      Obiectul

   Cu titlu principal, cerere de anulare a Deciziei C(2007) 4257 final a Comisiei din 19 septembrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] (cauza COMP/39.168 — PO/Articole de mercerie din metal și din plastic: închizători) în măsura în care le privește pe reclamante și, în subsidiar, cerere de anulare sau de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă YKK Corp., YKK Holding Europe BV și YKK Stocko Fasteners GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 51, 23.2.2008.


title: Cauza C-161/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Abdelhafid Bensada Benallal/État belge („Trimitere preliminară — Directiva 2004/38/CE — Decizie prin care se pune capăt unei autorizații de ședere — Principiul respectării dreptului la apărare — Dreptul de a fi ascultat — Autonomia procedurală a statelor membre — Admisibilitatea unor motive de recurs — Motiv de ordine publică”)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/18

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Abdelhafid Bensada Benallal/État belge
   (Cauza C-161/15) (1)

   ((„Trimitere preliminară - Directiva 2004/38/CE - Decizie prin care se pune capăt unei autorizații de ședere - Principiul respectării dreptului la apărare - Dreptul de a fi ascultat - Autonomia procedurală a statelor membre - Admisibilitatea unor motive de recurs - Motiv de ordine publică”))
   (2016/C 156/25)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Abdelhafid Bensada Benallal

      Pârât: État belge

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, atunci când, în conformitate cu dreptul național aplicabil, un motiv întemeiat pe încălcarea dreptului intern invocat pentru prima dată în fața instanței naționale care se pronunță în recurs este admisibil numai dacă acest motiv este de ordine publică, un motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, astfel cum este garantat de dreptul Uniunii, invocat pentru prima dată în fața aceleiași instanțe trebuie declarat admisibil dacă acest drept, astfel cum este garantat de dreptul intern, îndeplinește condițiile impuse de dreptul menționat pentru a fi calificat drept motiv de ordine publică, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


title: Cauzele conexate C-369/15-C-372/15: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 26 octombrie 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal Supremo – Spania) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)/Administración del Estado [Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană — Directiva 2003/87/CE — Articolul 10a — Metodă de alocare a cotelor cu titlu gratuit — Calcul al factorului de corecție transsectorial uniform — Decizia 2013/448/UE — Articolul 4 — Anexa II — Validitate — Aplicarea factorului de corecție transsectorial uniform instalațiilor din sectoarele expuse unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon — Decizia 2011/278/UE — Articolul 10 alineatul (9) — Validitate]

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/18

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 26 octombrie 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Tribunal Supremo – Spania) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)/Administración del Estado
   (Cauzele conexate C-369/15-C-372/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în Uniunea Europeană - Directiva 2003/87/CE - Articolul 10a - Metodă de alocare a cotelor cu titlu gratuit - Calcul al factorului de corecție transsectorial uniform - Decizia 2013/448/UE - Articolul 4 - Anexa II - Validitate - Aplicarea factorului de corecție transsectorial uniform instalațiilor din sectoarele expuse unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon - Decizia 2011/278/UE - Articolul 10 alineatul (9) - Validitate])
   (2017/C 014/23)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)

      Pârâtă: Administración del Estado

      Cu participarea: Repsol Petróleo SA BP Oil España SAU (C-371/15)

      Dispozitivul

               1)

               Nu reiese nici din dispozițiile Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, interpretate în lumina articolului 15 alineatul (3) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, nici din Decizia 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie cu titlu gratuit a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, că, la stabilirea cantității anuale maxime de cote de emisii de gaze cu efect de seră, Comisia Europeană ar fi exclus alte emisii decât pe cele imputabile producătorilor de energie electrică.

               2)

               Examinarea celei de a treia întrebări litera (b) nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 15 alineatul (3) din Decizia 2011/278.

               3)

               Examinarea celei de a patra întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 10 alineatul (9) primul paragraf din Decizia 2011/278.

               4)

               Articolul 4 și anexa II la Decizia 2013/448 sunt nevalide.

               5)

               Efectele declarării nevalidității articolului 4 din Decizia 2013/448 și a anexei II la aceasta sunt limitate în timp astfel încât, pe de o parte, această declarare să nu producă efecte decât la expirarea unei perioade de zece luni începând de la data pronunțării Hotărârii din 28 aprilie 2016, Borealis Polyolefine și alții (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 și C-391/14-C-393/14, EU:C:2016:311), pentru a permite Comisiei Europene să procedeze la adoptarea măsurilor necesare, și, pe de altă parte, măsurile adoptate până la această expirare în temeiul dispozițiilor declarate nevalide să nu poată fi repuse în discuție.

      (1)  JO C 311, 21.09.2015.


title: Cauza C-518/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor — Desfășurarea de activități de tranzacționare imobiliară)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 iulie 2011 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-518/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor - Desfășurarea de activități de tranzacționare imobiliară)
   2011/C 269/10
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Rogalski și P. Guerra e Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, agent și N. Ruiz, advogado)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 49 TFUE și 56 TFUE — Desfășurarea de activități de tranzacționare imobiliară

      Dispozitivul

               1.

               Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 56 TFUE, întrucât

                           —

                           a permis desfășurarea de activități de intermediere imobiliară numai în cadrul unei agenții imobiliare;

                           —

                           a impus agenților imobiliari și consultanților imobiliari stabiliți în alte state membre să se asigure pentru răspundere profesională prin deținerea unei asigurări conforme cu legislația portugheză;

                           —

                           a impus agenților imobiliari stabiliți în alte state membre obligația de a dispune de capitaluri proprii pozitive în sensul acestei legislații și

                           —

                           a supus agenții imobiliari și consultanții imobiliari din alte state membre controlului disciplinar integral efectuat de Instituto de Construção e do Imobiliário IP

                     și
               Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 49 TFUE și 56 TFUE, întrucât

                           —

                           a impus agenților imobiliari obligația de a exercita activitatea de intermediere în mod exclusiv, cu excepția activității de administrare imobiliară în numele altei persoane și

                           —

                           a impus consultanților imobiliari obligația de a exercita în mod exclusiv activitatea de consultanță imobiliară.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza T-127/13: Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Baumarkt Praktiker Deutschland (PRO OUTDOOR)

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/25

         Acțiune introdusă la 4 martie 2013 — El Corte Inglés/OAPI — Baumarkt Praktiker Deutschland (PRO OUTDOOR)
   (Cauza T-127/13)
   2013/C 129/49
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: El Corte Inglés (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Seijo Veiguela și J. Rivas Zurdo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH (Hamburg, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 decembrie 2012 în cauza R 1900/2011-2, întrucât prin respingerea cererii reclamantei a confirmat decizia diviziei de opoziție de aprobare în parte a mărcii comunitare verbale nr. 4 782 215„PRO OUTDOOR”;

               —

               obligarea părții sau a părților adverse care se opun acestei acțiuni la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PRO OUTDOOR”, pentru produse și servicii din clasele 9, 12, 14, 18, 22, 24, 25, 28 și 35

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Baumarkt Praktiker Deutschland GmbH

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă cuprinzând elementele verbale „OUTDOOR GARDEN BARBECUE CAMPING” pentru produse și servicii din clasele 12, 18, 22, 24, 25 și 28

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               Încălcarea articolului 60 din Regulamentul nr. 207/2009, pecum și a normelor 48 și 49 din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-591/14: Acțiune introdusă la 8 august 2014 – BSH/OAPI (PerfectRoast)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/24

         Acțiune introdusă la 8 august 2014 – BSH/OAPI (PerfectRoast)
   (Cauza T-591/14)
   2014/C 351/30
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Germania) (reprezentant: S. Biagosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a cincea de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 iunie 2014 în cauza R 359/2014-5;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PerfectRoast” pentru produse și servicii din clasele 7 și 11 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 1 2 1 73  902

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-352/12: Acțiune introdusă la 3 august 2012 — Grupo Flexi de León/OAPI (FLEXI)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/26

      Acțiune introdusă la 3 august 2012 — Grupo Flexi de León/OAPI (FLEXI)
      (Cauza T-352/12)
      (2012/C 331/49)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Mexic) (reprezentant: M. Zarobe, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 4 mai 2012 adoptate în cauza R 1335/2011-2 în cadrul căii de atac privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 532 797„FLEXI”;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: marca verbală „FLEXI” pentru produse din clasele 18 și 25 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 9 532 797.

         Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare.

         Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

         Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-186/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 15 aprilie 2010 — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) la 15 aprilie 2010 — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-186/10)
   2010/C 179/32
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Tural Oguz

      Pârât: Secretary of State for the Home Department

      Întrebările preliminare

   În cazul în care un resortisant turc, căruia i s-a acordat dreptul de a rămâne în Regatul Unit cu condiția de a nu exercita vreo activitate economică sau vreo profesie, începe o activitate independentă nerespectând această condiție și ulterior solicită autorităților naționale să îi fie prelungit dreptul de a rămâne pe teritoriul acestui stat în temeiul activității economice deja stabilite, poate beneficia de dispozițiile articolului 41 alineatul (1) din protocolul adițional la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia?


title: Cauza C-297/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 16 iunie 2010 — Sabine Hennigs/Eisenbahn-Bundesamt

text:
               25.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/3

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 16 iunie 2010 — Sabine Hennigs/Eisenbahn-Bundesamt
   (Cauza C-297/10)
   ()
   2010/C 260/03
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesarbeitsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sabine Hennigs

      Pârâtă: Eisenbahn-Bundesamt

      Întrebările preliminare

               1.

               Un sistem de remunerare a angajaților din sectorul public potrivit căruia salariul de bază aferent grupelor individuale de lucrători se calculează în funcție de vârstă (astfel cum prevede articolul 27 din Bundes-Angestelltentarifvertrag [BAT] coroborat cu Contractul adițional nr. 35 anexă la BAT) încalcă principiul nediscriminării pe motive de vârstă [consacrat în prezent la articolul 21 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene], astfel cum este transpus prin Directiva 2000/78/CE (1), luând în considerare dreptul la negocieri colective de care beneficiază partenerii sociali, consfințit în dreptul primar (în prezent la articolul 28 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene)?

               2.

               În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene, sau Bundesarbeitsgericht în temeiul informațiilor furnizate de Curtea de Justiție, oferă un răspuns afirmativ la întrebarea nr. 1:

                           (a)

                           Dreptul la negocieri colective conferă partenerilor sociali o suficientă marjă de manevră pentru înlăturarea unei astfel de discriminări prin posibilitatea de a aplica angajaților o nouă grilă salarială în care remunerațiile se calculează în funcție de activitatea depusă, de randament și de experiența profesională, cu menținerea drepturilor dobândite în temeiul vechiului sistem salarial aprobat prin convenția colectivă?

                           (b)

                           Răspunsul la întrebarea 2 a) trebuie să fie unul afirmativ deopotrivă în condițiile în care, la transferul drepturilor, încadrarea definitivă a angajaților în treptele de salarizare din noul sistem nu depinde exclusiv de grupa de vârstă atinsă în vechiul sistem, iar angajații încadrați într-o treaptă superioară a noului sistem dețin de regulă o experiență profesională mai bogată decât angajații încadrați într-o treaptă inferioară?

               3.

               În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene, sau Bundesarbeitsgericht în temeiul informațiilor furnizate de Curtea de Justiție, oferă un răspuns negativ la întrebările 2 a) și b):

                           (a)

                           Discriminarea indirectă pe motive de vârstă este justificată întrucât menținerea drepturilor sociale dobândite reprezintă un scop legitim și întrucât a continua temporar, prin intermediul unor dispoziții cu caracter tranzitoriu, tratamentul diferențiat al lucrătorilor în funcție de vârstă constituie un mijloc adecvat și necesar pentru atingerea respectivului scop, cu condiția ca diferențele de tratament să se reducă treptat și ca reducerea remunerației angajaților în vârstă să reprezinte unica alternativă viabilă?

                           (b)

                           Având în vedere dreptul la negocieri colective și libertatea negocierilor colective, la întrebarea 3 a) trebuie să se răspundă afirmativ în cazul în care partenerii sociali cad de acord asupra unor astfel de dispoziții tranzitorii?

               4.

               În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene, sau Bundesarbeitsgericht în temeiul informațiilor furnizate de Curtea de Justiție, oferă un răspuns negativ la întrebările 3 a) și b):
               Ținând cont de cheltuielile suplimentare generate, suportate de angajatorii în cauză, ca și de dreptul la negocieri colective recunoscut partenerilor sociali, singura modalitate de a înlătura încălcarea principiului nediscriminării pe motive de vârstă consacrat în dreptul primar, care afectează grila salarială și o face inaplicabilă în totalitatea sa, o reprezintă definirea celei mai înaintate categorii de vârstă ca bază de calcul pentru aplicarea normelor convenționale în materia remunerării până la intrarea în vigoare a unei noi dispoziții conforme cu dreptul Uniunii Europene?

               5.

               În cazul în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene, sau Bundesarbeitsgericht în temeiul informațiilor furnizate de Curtea de Justiție, oferă un răspuns negativ la întrebarea 4:
               Având în vedere dreptul la negocieri colective recunoscut partenerilor sociali, ar fi compatibil cu principiul nediscriminării pe motive de vârstă consacrat în dreptul Uniunii Europene și cu cerința aplicării unei sancțiuni eficace în cazul încălcării acestui principiu să se acorde un termen rezonabil (de exemplu de șase luni) pentru rectificarea retroactivă a deficiențelor grilei salariale convenite de părțile contractului colectiv, cu indicația că la baza aplicării legislației în materie de convenții colective trebuie să se regăsească cea mai înaintată grupă de vârstă, dacă nu se adoptă o nouă dispoziție conformă cu dreptul Uniunii în termenul specificat? Ce termen ar putea fi acordat partenerilor sociali, dacă este cazul, pentru a asigura retroactivitatea noii dispoziții conforme cu dreptul Uniunii Europene?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7)


title: Cauza C-189/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 aprilie 2010 — Procedură penală împotriva lui Sélim Abdeli

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/36

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Cour de cassation (Franța) la 16 aprilie 2010 — Procedură penală împotriva lui Sélim Abdeli
      (Cauza C-189/10)
      (2010/C 161/54)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Partea din acțiunea principală

      Sélim Abdeli

         Întrebările preliminare

                  1.

                  Articolul 267 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene semnat la Lisabona la 13 decembrie 2007 se opune unei legislații precum cea care rezultă din articolele 23-2 paragraful 2 și 23-5 paragraful 2 din Ordonanța nr. 58-1067 din 7 noiembrie 1958 introduse prin Legea Organică nr. 2009-1523 din 10 decembrie 2009 care impun instanțelor să se pronunțe cu prioritate asupra transmiterii, la Conseil constitutionnel, a întrebării privind constituționalitatea care le este adresată, în măsura în care prin această întrebare este invocată neconformitatea cu Constituția a unui text de drept intern, în considerarea contrarietății sale cu dispozițiile dreptului Uniunii?

                  2.

                  Articolul 67 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene semnat la Lisabona la 13 decembrie 2007 se opune unei legislații precum cea care rezultă din articolul 78-2 paragraful 4 din Codul de procedură penală care prevede că „într-o zonă cuprinsă între frontiera terestră a Franței cu statele părți la Convenția semnată la Schengen la 19 iunie 1990 și o linie trasată la 20 kilometri înainte de frontieră, precum și în zonele accesibile publicului din porturi, aeroporturi și gări feroviare sau rutiere deschise traficului internațional și desemnate prin decret se poate proceda de asemenea la controlul identității oricărei persoane, potrivit condițiilor prevăzute la primul paragraf, în scopul verificării respectării obligațiilor de deținere, de port și de prezentare a titlurilor și a documentelor prevăzute de lege. Atunci când controlul are loc la bordul unui tren care efectuează o legătură internațională, acesta poate fi operat pe porțiunea de traseu dintre frontieră și prima oprire care se situează la mai mult de 20 de kilometri de frontieră. Totuși, pe acele linii feroviare care efectuează o legătură internațională și care prezintă caracteristici speciale de deservire, controlul poate fi operat și între această oprire și o oprire situată în limita următorilor 50 de kilometri. Aceste linii și aceste opriri sunt desemnate prin decret ministerial. Atunci când există o secțiune autorutieră care începe în zona menționată la prima teză a prezentului paragraf, iar primul loc de taxare rutieră se situează dincolo de linia de 20 de kilometri, controlul poate în plus să aibă loc până la acest prim loc de taxare rutieră, în parcări, precum și la locul de taxare rutieră și în parcările adiacente. Locurile de taxare rutieră vizate de această dispoziție sunt desemnate prin decret”?


title: Cauza F-33/09: Acțiune introdusă la 1 aprilie 2009 — Tzvetanova/Comisia

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/22

         Acțiune introdusă la 1 aprilie 2009 — Tzvetanova/Comisia
   (Cauza F-33/09)
   2009/C 129/40
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Aglika Tzvetanova (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei prin care se refuză acordarea către reclamantă a indemnizației de expatriere prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din anexa VII la Statutul funcționarilor.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei AIPN de a nu acorda reclamantei indemnizația de expatriere;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-222/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Italia/Comisia [ Ajutoare de stat — Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială — Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună — Ajutoare existente sau ajutoare noi — Articolul 86 alineatul (2) CE ]

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/41

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iunie 2009 — Italia/Comisia
   (Cauza T-222/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Schemă de ajutoare acordate de autoritățile italiene anumitor întreprinderi de servicii publice sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi cu dobândă preferențială - Decizie prin care ajutoarele sunt declarate incompatibile cu piața comună - Ajutoare existente sau ajutoare noi - Articolul 86 alineatul (2) CE”)
   2009/C 180/75
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: inițial I. Braguglia, ulterior R. Adam și I. Bruni, agenți, asistați de M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: V. Di Bucci, agent)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 2 din Decizia 2003/193/CE a Comisiei din 5 iunie 2002 privind un ajutor de stat sub formă de scutiri fiscale și de împrumuturi în condiții preferențiale acordate de Italia unor întreprinderi de servicii publice al căror acționariat este în majoritate public (JO 2003, L 77, p. 21)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Republica Italiană suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 233, 28.9.2002 (fosta cauză C-290/02).


title: Cauza T-194/16: Acțiune introdusă la 29 aprilie 2016 – Klassisk investment/EUIPO (CLASSIC FINE FOOD)

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/31

         Acțiune introdusă la 29 aprilie 2016 – Klassisk investment/EUIPO (CLASSIC FINE FOOD)
   (Cauza T-194/16)
   (2016/C 222/39)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Klassisk investment Ltd (Hong Kong, Republica Populară Chineză) (reprezentanți: J. Plate și R. Kaase, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „CLASSIC FINE FOOD” – cererea de înregistrare internațională nr. 1 222 164

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 29 ianuarie 2016 în cauza R 1970/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii în fața camerei de recurs.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c), precum și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-546/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Spania) la 28 octombrie 2016 – Montte S.L./Musikene

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Spania) la 28 octombrie 2016 – Montte S.L./Musikene
   (Cauza C-546/16)
   (2017/C 022/12)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Montte S.L.

      Pârâtă: Musikene

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva 2014/24/UE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE se opune unei legislații naționale precum articolul 150.4 din TRLCSP (2) sau unei practici de interpretare și de aplicare a acestei legislații care permite autorităților contractante să stabilească în caietul de sarcini aferent unei proceduri de atribuire deschise criterii de atribuire aplicabile în etape eliminatorii succesive pentru ofertele care nu depășesc un punctaj minim prestabilit?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, Directiva 2014/24 menționată se opune unei legislații naționale sau unei practici de interpretare și de aplicare a acestei legislații care utilizează în cadrul procedurii deschise respectivul sistem al criteriilor de atribuire aplicabile în etape eliminatorii succesive, astfel încât în ultima etapă nu rămân suficiente oferte pentru a putea asigura o concurență reală?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, Directiva 2014/24 menționată se opune unei clauze precum cea în litigiu, în care factorul preț este evaluat numai în cazul ofertelor care au obținut 35 din 50 de puncte în etapa privind criteriile tehnice, ca urmare a faptului că nu asigură o concurență reală sau că eludează obligația de atribuire a contractului ofertei cu cel mai bun raport calitate/preț?

      (1)  JO 2014, L 94, p. 65.

      (2)  Textul codificat al Legii privind contractele de achiziții publice.


title: Cauza C-369/10 P: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 14 martie 2011 — Ravensburger AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Educa Borras SA [Recurs — Marcă comunitară — Marca comunitară verbală MEMORY — Procedură de declarare a nulității — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 7 alineatul (1) litera (c)]

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/10

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 14 martie 2011 — Ravensburger AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Educa Borras SA
   (Cauza C-369/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Marca comunitară verbală MEMORY - Procedură de declarare a nulității - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 7 alineatul (1) litera (c))
   2011/C 252/18
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ravensburger AG (reprezentanți: H. Harte-Bavendamm și M. Goldmann, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent), Educa Borras SA

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 19 mai 2010, Ravensburger/OAPI (T-108/09), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei R 305/2008-2 a Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 8 ianuarie 2009 de respingere a căii de atac introduse împotriva deciziei diviziei de anulare prin care s-a declarat nulitatea mărcii verbale „MEMORY” pentru produse din clasele 9 și 28, în cadrul cererii de declarare a nulității formulate de Educa Borras

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Ravensburger AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 260, 25.9.2010.


title: Cauza C-96/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2012 — August Storck KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (Recurs — Marcă comunitară — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Semn tridimensional constituit din forma unui șoarece de ciocolată)

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/7

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 6 septembrie 2012 — August Storck KG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
      (Cauza C-96/11) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Semn tridimensional constituit din forma unui șoarece de ciocolată)
      (2012/C 331/10)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: August Storck KG (reprezentant: T. Reher et Staub, Rechtsanwälte)

         Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: R. Manea și G. Schneider, agenți)

         Obiectul

      Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 17 decembrie 2010, Storck/OAPI (T-13/09), prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 12 noiembrie 2008 de respingere a căii de atac îndreptate împotriva deciziei examinatorului care refuză înregistrarea semnului tridimensional constând în forma unui șoarece de ciocolată ca marcă comunitară pentru anumite produse din clasa 30 — Caracterul distinctiv al mărcii

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Obligă August Storck KG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 152, 21.5.2011


title: Cauza C-367/14: Acțiune introdusă la 25 iulie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/21

      Acțiune introdusă la 25 iulie 2014 – Comisia Europeană/Republica Italiană
      (Cauza C-367/14)
      (2014/C 395/27)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Conte, D. Grespan și B. Stromsky, agenți)

         Pârâtă: Republica Italiană

         Concluziile reclamantei

                  —

                  declararea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Curții de Justiție din 6 octombrie 2011 în cauza C-302/09, care privește recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor nelegale și incompatibile cu piața comună în sensul Deciziei 2000/394/CE a Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei (1), Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 TFUE;

                  —

                  obligarea Republicii Italiene la plata către Comisie a unei sume forfetare al cărei cuantum rezultă din înmulțirea unui cuantum zilnic în valoare de 24 578,4 euro cu numărul de zile în care persistă încălcarea din ziua pronunțării hotărârii în cauza C-302/09 până la data la care se va pronunța hotărârea în prezenta cauză;

                  —

                  obligarea Republicii Italiene la plata către Comisie a unei penalități cu titlu cominatoriu semestriale stabilite de Comisie începând cu semestrul următor datei la care este pronunțată hotărârea în prezenta cauză, prin înmulțirea penalității cu titlu cominatoriu zilnice de 187 264 de euro pe zi cu 182,5 și cu un procent din ajutoarele care mai sunt de recuperat la finalul semestrului în raport cu cuantumul ajutoarelor care mai sunt de recuperat la momentul la care Curtea își va pronunța hotărârea în prezenta cauză;

                  —

                  obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Republica Italiană nu a adoptat toate măsurile necesare pentru a recupera ajutoarele declarate nelegale și incompatibile prin decizie, astfel cum impune Hotărârea în cauza C-302/09, în măsura în care, la aproape trei ani după pronunțarea hotărârii prin care s-a constatat încălcarea, (cel puțin) 33 032 000 de euro trebuie încă recuperați de la 99 de beneficiari, respectiv aproape 70 % din cuantumul care trebuie recuperat.
      Astfel, în pofida introducerii, după pronunțarea hotărârii prin care a fost constatată încălcarea, a unor noi măsuri de reglementare, o mare parte a ajutoarelor trebuie să fie încă recuperată și nici un progres semnificativ nu a fost înregistrat în această privință.
      În consecință, trebuie să se constatate că Republica Italiană nu a executat hotărârea prin care a fost constatată încălcarea.

         (1)  Decizia Comisiei din 25 noiembrie 1999 privind măsurile de ajutor în favoarea întreprinderilor stabilite pe teritoriul Veneției și al Chioggiei, prevăzute de Legile nr. 30/1997 și nr. 206/1995 de instituire a unor reduceri ale contribuțiilor la asigurările sociale [notificată cu numărul C(1999) 4268] (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 150, p. 50)


title: Cauza T-349/09: Ordonanța Tribunalului din 6 iulie 2010 — PAGO International/OAPI — Tirol Milch (Pago) (Marcă comunitară — Procedură de decădere — Revocarea deciziei camerei de recurs — Dispariția obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/37

         Ordonanța Tribunalului din 6 iulie 2010 — PAGO International/OAPI — Tirol Milch (Pago)
   (Cauza T-349/09) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de decădere - Revocarea deciziei camerei de recurs - Dispariția obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului)
   2010/C 234/66
   Limba de procedură: germană

      Părțile

      Reclamantă: PAGO International GmbH (Klagenfurt, Austria) (reprezentanți: C. Hauer și C. Schumacher, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck (Innsbruck, Austria)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 1 iulie 2009 (cauza R 864/2008-4) referitoare la o procedură de decădere între Tirol Milch reg. Gen. mbH Innsbruck și PAGO International GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 267, 7.11.2009.


title: Cauza C-204/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/7

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) la 30 aprilie 2012 — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   (Cauza C-204/12)
   2012/C 227/12
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

   Reclamantă: Essent Belgium NV
   Pârâtă: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
   Celelalte părți:

               Vlaams Gewest

               Vlaamse Gemeenschap

      Întrebările preliminare

               1.

               O reglementare națională precum cea cuprinsă în Decretul flamand din 17 iulie 2000 privind organizarea pieței electricității, pus în aplicare prin Decizia guvernului flamand din 5 martie 2004, astfel cum a fost modificată prin Decizia guvernului flamand din 25 februarie 2005 privind promovarea producției de electricitate din surse de energie regenerabile, potrivit căreia:

                           —

                           furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, sunt obligați să prezinte anual autorității de reglementare un anumit număr de certificate verzi (articolul 23 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (Autoritatea Flamandă de Reglementare a Pieței Electricității și Gazelor Naturale) (VREG) aplică furnizorilor de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, o amendă administrativă, în cazul în care acești furnizori nu au prezentat suficiente certificate verzi, pentru a îndeplini cota obligatorie care le-a fost impusă cu privire la aceste certificate (articolul 37 alineatul 2 din decretul menționat mai sus);

                           —

                           autoritatea de reglementare nu poate sau nu dorește să ia în considerare garanții de origine din Norvegia și din Țările de Jos, în lipsa măsurilor de punere în aplicare adoptate de guvernul flamand, care a recunoscut similitudinea, respectiv echivalența prezentării acestor certificate (articolul 25 din decretul menționat mai sus și articolul 15 alineatul 1 din Decizia din 5 martie 2004), autoritatea neexaminând în cazul concret similitudinea, respectiv echivalența acestora;

                           —

                           în întreaga perioadă în care a fost în vigoare Decretul din 17 iulie 2000, în vederea verificării îndeplinirii cotei obligatorii au fost efectiv luate în considerare numai certificatele emise pentru energia electrică ecologică produsă în Flandra, neexistând altfel nicio altă posibilitate pentru furnizorii de energie electrică ai consumatorilor finali, racordați la rețeaua de distribuție sau de transport, să demonstreze faptul că garanțiile de origine prezentate îndeplineau condițiile privind existența unor garanții similare sau echivalente privind emiterea unor astfel de certificate,

                     este compatibilă cu articolul 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 11 din Acordul privind SEE și/sau cu articolul 36 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu articolul 13 din Acordul privind SEE?

               2.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu articolul 5 din Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea electricității produse din surse de energie regenerabile pe piața internă a electricității (1), aplicabilă la acel moment?

               3.

               Reglementarea națională menționată la prima întrebare este compatibilă cu principiile egalității de tratament și interzicerii discriminării, prevăzute, printre altele, la articolul 18 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie [2003] privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (2), aplicabilă la acel moment?

      (1)  JO L 283, p. 33, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 36.

      (2)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza T-31/08: Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2011 — Quantum/OAPI — Quantum (Q Quantum CORPORATION)

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/15

         Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2011 — Quantum/OAPI — Quantum (Q Quantum CORPORATION)
   (Cauza T-31/08) (1)

   2011/C 173/32
   Limba de procedură: greaca
   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 92, 12.4.2008.


title: Cauza T-762/15: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2015 – Sony și Sony Electronics/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/47

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2015 – Sony și Sony Electronics/Comisia
   (Cauza T-762/15)
   (2016/C 098/62)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Sony Corporation (Tokyo, Japonia) și Sony Electronics, Inc (San Diego, Statele Unite) (reprezentanți: N. Levy și E. Kelly, solicitors, și R. Snelders, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 21 octombrie 2015 în cazul AT.39639 – Unități de disc optic privind o procedură întemeiată pe articolul 101 TFUE și pe articolul 53 din Acordul privind SEE, în măsura în care se referă la reclamante;

               —

               cu titlu subsidiar, în exercitarea competenței sale de fond, reducerea amenzilor aplicate reclamantelor în temeiul acestei decizii; și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, precum și a altor cheltuieli efectuate de reclamante în legătură cu prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este afectată de erori de fapt și de drept în măsura în care a concluzionat că reclamantele au efectuat o încălcare a articolul 101 TFUE prin obiect.

                           —

                           Probele reținute împotriva reclamantelor sunt insuficiente pentru a susține concluzia că reclamantele au participat la o încălcare unică și continuă a articolului 101 TFUE prin obiect.

                           —

                           Concluzia subsidiară a deciziei, potrivit căreia reclamantele au săvârșit încălcări separate ale articolului 101 TFUE prin obiect, nu a fost dovedită și a încălcat dreptul la apărare al reclamantelor, întrucât a fost menționată pentru prima dată în decizie.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că, cu titlu subsidiar, decizia atacată este afectată de erori de fapt și de drept și are o motivare insuficientă.

                           —

                           În mod eronat, decizia a luat în considerare de două ori veniturile care au fost transferate de reclamante unui alt destinatar al acesteia.

                           —

                           În mod eronat, decizia nu a ținut seama de implicarea semnificativ mai redusă a reclamantelor în comparație cu anumiți alți destinatari ai deciziei și, prin urmare, nu a aplicat reclamantelor un coeficient multiplicator în funcție de gravitate mai mic și un cuantum suplimentar mai redus și/sau o reducere pentru circumstanțe atenuante.

                           —

                           În mod eronat, decizia a impus un coeficient multiplicator în scop de descurajare.


title: Cauza T-480/10: Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2011 — Département du Gers/Comisia (Acțiune în anulare — Mediu și protecția sănătății umane — Produse alimentare și furaje modificate genetic — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate)

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/11

         Ordonanța Tribunalului din 11 aprilie 2011 — Département du Gers/Comisia
   (Cauza T-480/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Mediu și protecția sănătății umane - Produse alimentare și furaje modificate genetic - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2011/C 173/25
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Département du Gers (Franța) (reprezentanți: S. Mabile și J. P. Mignard, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Bianchi și L. Pignataro, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/426/UE a Comisiei Europene din 28 iulie 2010 de autorizare a introducerii pe piață a produselor care conțin, constau în sau sunt produse din porumb modificat genetic Bt11xGA21 (SYN-BT Ø11-1xMON-ØØØ21-9) în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 199, p. 36)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Département du Gers suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Constată că nu este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Parlamentul European, de Consiliul Uniunii Europene, de Région Centre, de Région Picardie, de Département de la Haute-Garonne, de Région Bretagne, de Région Poitou-Charentes, de Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, de Région Bourgogne, de Région Midi-Pyrénées, de Région Auvergne, de Région Pays de la Loire, de Région Rhône-Alpes, de Département des Côtes d’Armor, de Région Île de France și de Région Nord-Pas-de-Calais.

      (1)  JO C 346, 18.12.2010.


title: Cauza T-10/08: Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Kwang Yang Motor/OAPI — Honda Giken Kogyo (Motor cu ardere internă cu ventilator montat deasupra) [ Desene sau modele industriale comunitare — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model comunitar înregistrat reprezentând un motor cu ardere internă cu ventilator montat deasupra — Desen sau model național anterior — Motiv de nulitate — Lipsa caracterului individual — Caracteristici vizibile ale piesei dintr-un produs complex — Lipsa unei impresii globale diferite — Utilizator avizat — Gradul de libertate a creatorului — Articolele 4 și 6 precum și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002 ]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/36

         Hotărârea Tribunalului din 9 septembrie 2011 — Kwang Yang Motor/OAPI — Honda Giken Kogyo (Motor cu ardere internă cu ventilator montat deasupra)
   (Cauza T-10/08) (1)

   (Desene sau modele industriale comunitare - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model comunitar înregistrat reprezentând un motor cu ardere internă cu ventilator montat deasupra - Desen sau model național anterior - Motiv de nulitate - Lipsa caracterului individual - Caracteristici vizibile ale piesei dintr-un produs complex - Lipsa unei impresii globale diferite - Utilizator avizat - Gradul de libertate a creatorului - Articolele 4 și 6 precum și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002)
   2011/C 311/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taiwan) (reprezentanți: P. Rath, W. Festl-Wietek și M. Wetzel, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha (Tokyo, Japonia) (reprezentanți: T. Musmann, H. Timmann, M. Büttner și S. von Petersdorff-Campen, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei din 8 octombrie 2007 a Camerei a treia de recurs a OAPI (cauza R 1337/2006-3) privind o procedură de declarare a nulității unui desen sau a unui model industrial comunitar între Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha și Kwang Yang Motor Co., Ltd.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Yang Motor Co., Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 64, 8.3.2008.


title: Cauza T-352/10: Acțiune introdusă la 26 august 2010 — Milux/OAPI (RECTALCONTROL)

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/54

      Acțiune introdusă la 26 august 2010 — Milux/OAPI (RECTALCONTROL)
      (Cauza T-352/10)
      ()
      (2010/C 288/101)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Milux Holding SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: J. Bojs, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 28 iulie 2010 în cauza R 1443/2009-4;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

         Marca comunitară vizată: Marca verbală „RECTALCONTROL” pentru produse și servicii din clasele 9, 10 și 44

         Decizia examinatorului: Respinge cererea de înregistrare ca marcă comunitară

         Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

         Motivele invocate: Încălcarea dispozițiilor Regulamentului nr. 207/2009, în măsura în care camera de recurs a făcut o greșită aplicare a principiilor nediscriminării și egalității de tratament la situația de fapt din această cauză; în subsidiar, încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs a considerat în mod eronat că marca solicitată nu are suficient caracter distinctiv intrinsec.


title: Cauza T-270/10: Acțiune introdusă la 8 iunie 2010 — Conceria/OAPI — Dima (KARRA)

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/54

         Acțiune introdusă la 8 iunie 2010 — Conceria/OAPI — Dima (KARRA)
   (Cauza T-270/10)
   ()
   2010/C 221/87
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Conceria Kara Srl (Trezzano sul Naviglio, Italia) (reprezentant: P. Picciolini, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dima — Gida Tekstil Deri Insaat Maden Turizm Orman Urünleri Sanayi Ve Ticaret Ltd Sti

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 29 martie 2010 care a soluționat calea de atac formulată împotriva deciziei OAPI referitoare la procedura de opoziție nr. B 1171453, introdusă de Conceria Kara împotriva cererii de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 5346457.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: DIMA — TEKSIL DERI INSAAT MADEM TURIZM ORMAN URÜNLERE SANAYI VE TICARET LTD. STI.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „KARRA”, pentru produse și servicii din clasele 3, 9, 18, 20, 24, 25 și 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile italiene figurative „KARA” (nr.765 532, pentru produse din clasa 35, și nr. 761 972, pentru produse și servicii din clasele 18 și 25), marca figurativă comunitară nr. 887 810 („KARA”) pentru produse aparținând, printre altele, claselor 18 și 25, și denumirea comercială a societății italiene „CONCERIA KARA S. R. L.” a cărei utilizare este revendicată pentru aceleași produse și servicii ca și mărcile anterioare.

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: lipsa motivării; interpretarea și aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-316/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 1 iulie 2010 — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/28

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Vestre Landsret (Danemarca) la 1 iulie 2010 — Danske Svineproducenter/Justitsministeriet
   (Cauza C-316/10)
   ()
   2010/C 234/45
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Vestre Landsret

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Danske Svineproducenter

      Pârât: Justitsministeriet

      Întrebarea preliminară

   Articolul 249 al doilea paragraf CE [în prezent articolul 267 al doilea paragraf TFUE] și articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 1/2005 (1) al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97, precum și dispozițiile articolului 3 literele (f) și (g), coroborate cu punctul 1.1 litera (f) și cu punctul 1.2 din capitolul II, precum și cu Partea D din capitolul VII din anexa I la acest regulament, se interpretează în sensul că este interzis statelor membre să adopte reglementări naționale care conțin cerințe detaliate privind înălțimea interioară în timpul transportului, înălțimea în vederea inspectării și densitatea încărcării?

      (1)  Regulamentului (CE) nr. 1/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 privind protecția animalelor în timpul transportului și al operațiunilor conexe și de modificare a Directivelor 64/432/CEE și 93/119/CE și a Regulamentului (CE) nr. 1255/97, JO 2005, L 3, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 62, p. 3.


title: Cauze conexate C-128/07-C-131/07: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 16 ianuarie 2008 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Commissione tributaria provinciale di Latina — Italia) — Angelo Molinari (C-128/07), Giovanni Galeota (C-129/07), Salvatore Barbagallo (C-130/07), Michele Ciampi (C-131/07)/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina (Directiva 76/207/CEE — Egalitate de tratament între bărbați și femei — Indemnizație pentru încetarea raporturilor de muncă — Avantaj fiscal acordat lucrătorilor la o vârstă diferită în funcție de sex)

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/10

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 16 ianuarie 2008 (cereri de pronunțare a unor hotărâri preliminare formulate de Commissione tributaria provinciale di Latina — Italia) — Angelo Molinari (C-128/07), Giovanni Galeota (C-129/07), Salvatore Barbagallo (C-130/07), Michele Ciampi (C-131/07)/Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina
   (Cauze conexate C-128/07-C-131/07) (1)

   (Directiva 76/207/CEE - Egalitate de tratament între bărbați și femei - Indemnizație pentru încetarea raporturilor de muncă - Avantaj fiscal acordat lucrătorilor la o vârstă diferită în funcție de sex)
   (2008/C 92/16)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Angelo Molinari (C-128/07), Giovanni Galeota (C-129/07), Salvatore Barbagallo (C-130/07), Michele Ciampi (C-131/07)

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria provinciale di Latina — Interpretarea Directivei 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește accesul la încadrarea în muncă, la formarea și la promovarea profesională, precum și condițiile de muncă (JO L 39, p. 40, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 164) și a Directivei 79/7/CEE a Consiliului privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale (JO L 6, p. 24, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192) — Interpretarea și domeniul de aplicare al hotărârii C-207/04, Vergani — Aplicarea unei taxe reduse asupra sumelor primite la încetarea raportului de muncă în vederea încurajării pensionării lucrătorilor de o anumită vârstă — Avantaj fiscal acordat lucrătorilor la o vârstă diferită, în funcție de sex
   Dispozitivul

               1)

               Ca urmare a pronunțării hotărârii din 21 iulie 2005, Vergani (C-207/04), din care rezultă incompatibilitatea unei legislații naționale cu dreptul comunitar, autoritățile statului membru vizat au obligația de a adopta măsurile generale sau speciale adecvate pentru a asigura respectarea dreptului comunitar pe teritoriul acestuia, respectivele autorități păstrându-și dreptul de a alege măsurile care trebuie adoptate pentru realizarea conformității dreptului național cu dreptul comunitar și pentru ca drepturile pe care le au justițiabilii în temeiul acestuia din urmă să aibă efect deplin. Atunci când s-a constatat o discriminare care încalcă dreptul comunitar, atât timp cât nu au fost adoptate măsuri de restabilire a egalității de tratament, instanța națională este obligată să înlăture orice dispoziție națională discriminatorie, fără a solicita sau a aștepta eliminarea prealabilă a acesteia de către legiuitor, și să aplice membrilor categoriei defavorizate același regim de care beneficiază persoanele din cealaltă categorie.

               2)

               Excepția prevăzută la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale nu este aplicabilă în cazul unei măsuri fiscale precum cea prevăzută la articolul 17 alineatul 4 bis din Decretul nr. 917 al Președintelui Republicii din 22 decembrie 1986, astfel cum a fost modificat prin Decretul legislativ nr. 314 din 2 septembrie 1997.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza C-485/11: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/9

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Franceză
   (Cauza C-485/11)
   2011/C 355/15
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și G. Braun, agenți)

      Pârâtă: Republica Franceză

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că prin introducerea unei taxe suplimentare aplicate operatorilor de comunicații electronice prin articolul 33 din Legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 privind comunicarea audiovizuală (1), Republica Franceză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 12 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (2);

               —

               obligarea Republicii Franceze la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, Comisia exprimă îndoieli în privința compatibilității articolului 302 bis KH din Code général des impôts, introdus prin articolul 33 din Legea nr. 2009-258 din 5 martie 2009 privind comunicarea audiovizuală și noul serviciu public de televiziune, cu „Directiva privind autorizarea” citată anterior. Prin impunerea unei taxe întreprinderilor care exploatează o rețea sau care furnizează un serviciu de comunicații electronice în cadrul autorizației generale, pârâta ar încălca mai precis articolul 12 din directivă. Comisia contestă teza autorităților naționale potrivit căreia acest articol ar privi numai taxele pe care statele le pot impune „în cadrul” eliberării unei licențe sau al unei operațiuni legate de procedura de autorizare a operatorilor de comunicații electronice. În opinia reclamantei, articolul menționat urmărește astfel să cuprindă orice formă de taxă „administrativă”, cu alte cuvinte legată de totalul costurilor aferente gestionării, controlului și aplicării sistemului de autorizare și nu numai pe cele legate de eliberarea autorizației.

      (1)  JORF no 0056, p. 4321.

      (2)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.


title: Cauza T-503/13 P: Recurs introdus la 19 septembrie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 12 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-32/12, Marcuccio/Comisia

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/49

         Recurs introdus la 19 septembrie 2013 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 12 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-32/12, Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-503/13 P)
   2013/C 325/79
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurentul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime și fără nicio excepție a Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 12 iulie 2013 în cauza F-32/12, Marcuccio/Comisia;

               —

               trimiterea cauzei de qua instanței de prim grad spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurentul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea articolului 14 din Regulamentul de procedură al Tribunalului Funcției Publice din cauza caracterului tautologic și irațional, precum și pe interpretarea și aplicarea incorectă, eronată, înșelătoare și irațională a aceluiași articol 14, care determină încălcarea vădită a principiului judecătorului natural stabilit în prealabil de lege, prevăzut printre altele la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe lipsa absolută de motivare în special din cauza absenței cercetării judecătorești, a caracterului său peremptoriu, tautologic, arbitrar, pe denaturarea și deformarea faptelor, pe o eroare de drept din cauza unei aprecieri vădit eronate a faptelor.


title: Cauza T-107/07 P: Recurs introdus la 16 aprilie 2007 de către Francisco Rossi Ferreras împotriva hotărârii pronunțate la 1 februarie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-42/05, Rossi Ferreras/Comisia Comunităților Europene

text:
               9.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/20

         Recurs introdus la 16 aprilie 2007 de către Francisco Rossi Ferreras împotriva hotărârii pronunțate la 1 februarie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-42/05, Rossi Ferreras/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-107/07 P)
   (2007/C 129/35)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Francisco Rossi Ferreras (Luxemburg, Marele Ducat al Luxemburgului) (reprezentant: F. Frabetti, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice pronunțate la 1 februarie 2007 în cauza F-42/05;

               —

               admiterea pretențiilor formulate de recurent în primă instanță și, în consecință, în principal, declararea acțiunii formulate în cauza F-42/05 ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Funcției Publice;

               —

               stabilirea cheltuielilor de judecată și a onorariilor și obligarea Comisiei la plata acestora.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul său, recurentul solicită anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice de respingere a acțiunii prin care a solicitat anularea raportului privind evoluția carierei întocmit în privința sa, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2003, precum și obligarea Comisiei la repararea prejudiciului pe care susține că l-a suferit.
   În susținerea recursului, recurentul arată că Tribunalul Funcției Publice a comis mai multe erori de drept atunci când a procedat la analizarea celor două motive invocate în primă instanță.


title: Cauza C-278/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 26 iunie 2008 — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH/Günter Guni și trekking.at Reisen GmbH

text:
               30.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Oberster Gerichtshof (Austria) la 26 iunie 2008 — Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH/Günter Guni și trekking.at Reisen GmbH
   (Cauza C-278/08)
   (2008/C 223/46)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Oberster Gerichtshof
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Die BergSpechte Outdoor Reisen und Alpinschule Edi Koblmüller GmbH

      Pârâtă: Günter Guni și trekking.at Reisen GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 5 alineatul (1) din Prima Directivă 89(104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (denumită în continuare Directiva 89/104) (1) trebuie interpretat în sensul că o marcă este utilizată într-un mod rezervat titularului mărcii, atunci când o marcă sau un semn similar acesteia (de exemplu, elementul verbal al unei mărci figurative și verbale) este utilizată ca un cuvânt-cheie de către un operator al unui motor de căutare și, prin urmare, la introducerea mărcii sau a unui semn similar acesteia ca termen de căutare în motorul de căutare respectiv pe ecran apare publicitate pentru mărfuri sau servicii identice ori similare?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:

                           A)

                           Dreptul de exclusivitate al titularului mărcii este încălcat prin utilizarea unui termen de căutare identic cu marca pentru o publicitate pentru mărfuri și servicii identice, independent de faptul că publicitatea accesată apare în lista de rezultate sau într-un spot publicitar distinct de aceasta și de faptul că publicitatea accesată este marcată ca „anunț publicitar”?

                           B)

                           Prin utilizarea unui semn identic cu marca pentru mărfuri sau servicii similare sau prin utilizarea unui semn similar mărcii pentru mărfuri și servicii identice, riscul de confuzie trebuie deja exclus, atunci când publicitatea este marcată ca „anunț publicitar” și/sau nu apare în lista de rezultate, ci într-un spot publicitar distinct de aceasta?

      (1)  JO L 40, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 92.


title: Cauza C-44/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 27 ianuarie 2017 – The Scotch Whisky Association, The Registered Office/Michael Klotz

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Hamburg (Germania) la 27 ianuarie 2017 – The Scotch Whisky Association, The Registered Office/Michael Klotz
   (Cauza C-44/17)
   (2017/C 121/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Hamburg

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: The Scotch Whisky Association, The Registered Office

      Pârât: Michael Klotz

      Întrebările preliminare

               1)

               „Utilizarea comercială indirectă a unei indicații geografice pentru o băutura spirtoasă” în conformitate cu articolul 16 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 110/2008 (1) presupune ca indicația geografică înregistrată să fie utilizată în formă identică sau similară din punct de vedere fonetic și/sau vizual sau este suficient ca elementul component al semnului în litigiu să creeze în rândul publicului vizat o asociere de orice natură cu indicația geografică înregistrată sau cu aria geografică?
               În cazul în care este suficient să se îndeplinească această ultimă condiție: În cadrul examinării existenței unei „utilizări comerciale indirecte”, prezintă importanță și contextul în care se încadrează elementul component al semnului în litigiu sau acest context nu poate împiedica o utilizare comercială indirectă a indicației geografice înregistrate, nici în condițiile în care elementul în litigiu al semnului respectiv este însoțit de o indicație privind adevărata proveniența produsului?

               2)

               O „evocare” a unei indicații geografice înregistrate în conformitate cu articolul 16 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 110/2008 presupune ca între indicația geografică înregistrată și elementul în litigiu al semnului în discuție să existe o similitudine de natură fonetică și/sau vizuală sau este suficient ca respectivul element să creeze în rândul publicului vizat o asociere de orice natură cu indicația geografică înregistrată sau cu aria geografică?
               În cazul în care este suficient să se îndeplinească această ultimă condiție: În cadrul examinării existenței unei „evocări”, prezintă importanță și contextul în care se încadrează respectivul element al semnului în litigiu sau acest context nu poate împiedica o evocare nelegală prin elementul semnului în discuție, atunci când acesta din urmă este însoțit de o indicație privind proveniența reală a produsului?

               3)

               În cadrul examinării existenței „oricărei alte indicații false sau înșelătoare”, în conformitate cu articolul 16 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 110/2008, prezintă importanță contextul în care se încadrează elementul în litigiu al semnului respectiv sau acest context nu poate împiedica o indicație falsă sau înșelătoare, chiar și atunci când respectivul element al semnului în litigiu este însoțit de o indicație privind proveniența reală a produsului?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1576/89 al Consiliului (JO 2008, L 39, p. 16)


title: Cauza T-26/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — LIPOR/Comisie

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/40

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — LIPOR/Comisie
   (Cauza T-26/07)
   (2007/C 82/89)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamant: LIPOR — Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Gondomar, Portugalia) (reprezentanți: P. Pinheiro, M. Gorjão-Henriques și F. Quintela, advogados)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea parțială atât a articolului 1 din Decizia C(06)5008 a Comisiei din 17 octombrie 2006 având ca destinatar statul portughez, în măsura în care se consideră că asistența totală acordată din Fondul de Coeziune, în baza Deciziilor Comisiei nr. C(93)3347/3 din 7 decembrie 1993, nr. C(94) 3721 final/3, din 21 decembrie 1994 și nr. C(96)3923 final din 17 decembrie 1996, reunite în Decizia C(98)2283/f din 28 iulie 1998, trebuie să fie redusă la 1 511 591 euro, cât și a deciziei prin care statul membru este obligat să ramburseze aceeași sumă;

               —

               anularea, pentru încălcarea principiului proporționalității, a articolului 1 din decizia contestată, în măsura în care dispune o corecție financiară de 100 % pentru alte contracte încheiate de reclamant cu IDAD și obligarea statului membru menționat la rambursarea sumei de 458 683 euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată din prezenta procedură și a celor efectuate de reclamantă;

               —

               în subsidiar, anularea parțială a articolului 1 din decizia contestată, pentru încălcarea principiului proporționalității, în ceea ce privește contractele încheiate de reclamant cu Hidroprojecto;

               —

               tot cu titlu subsidiar, în situația în care se consideră că Lipor nu a îndeplinit în totalitate cerințele Directivei 92/50/CEE, constatarea încălcării principiului proporționalității de către Comisie, prin fixarea la 100 % a corecției financiare referitoare la finanțarea contractelor încheiate cu Hidroprojecto.

         Motivele și principalele argumente
   În motivarea acțiunii sale, reclamantul susține că s-au comis erori de drept și erori manifeste de apreciere, că motivarea este insuficientă și eronată și că a fost încălcat principiului proporționalității.
   Cu privire la contractul încheiat de reclamant cu Hidroprojecto în 1989, reclamantul reproșează Comisiei că ar fi comis o eroare de apreciere în estimarea valorii Blocului D din contract.
   În ceea ce privește contractul încheiat între aceleași entități în 1997, reclamantul reproșează Comisiei că a săvârșit erori de apreciere, întrucât nu a ținut cont de faptul că aceste contracte erau, în parte, concretizarea contractului din 1989 și, în parte, prelungiri succesive ale contractului menționat, care s-au dovedit necesare pentru dezvoltarea proiectului. În același timp, reproșează Comisie că a considerat contractele ca trebuind să fie atribuite prin procedură deschisă. În opinia reclamantului, chiar dacă s-ar considera că aceste contracte sunt independente de contractul din 1989 și depășesc pragul de valoare prevăzut în Directiva 92/50 pentru atribuirea prin licitație, acestora li se aplică excepția prevăzută la articolul 11 din aceeași directivă.
   Cu privire la contractele din 28 martie și 28 aprilie 1995, încheiate, de asemenea, între aceleași entități, reclamantul susține că, prin considerarea lor ca un contract unic și ca prelungire a contractului din 1989 și prin afirmarea faptului că acestea ar fi trebuit atribuie prin procedură deschisă, Comisia a săvârșit o eroare de apreciere. Acesta susține că, în realitate, este vorba despre două contracte încheiate la date diferite. Unul dintre ele a fost încheiat în urma unei proceduri restrânse, iar celălalt nu a atins pragul de valoare pentru a face obiectul procedurii prevăzute în directivă. În orice caz, ambele contracte au fost atribuite cu respectarea dreptului portughez, în condițiile în care Directiva 92/50 nu fusese transpusă în dreptul intern.
   În sfârșit, cu privire la contractele încheiate de reclamant cu IDAD în 1999, deși admite că, pentru a determina valoarea respectivă a contractelor și eventuala incidență a regulilor procedurii deschise asupra acestora, Comisia le poate considera în mod global, reclamantul explică motivele care au dus la încheierea unor contracte distincte și susține că IDAD este un organism public, așadar o autoritate contractantă în sensul Directivei 92/50. Consideră că, în consecință, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare aceste motive pentru a nu proceda la o corecție financiară de 100 %. Potrivit reclamantului, această corecție încalcă principiul proporționalității.


title: Cauza F-110/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 mai 2016 - Grzebielec/Comisia

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/50

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 3 mai 2016 - Grzebielec/Comisia
   (Cauza F-110/15) (1)

   (2016/C 222/81)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 328, 5.10.2015, p. 36.


title: Cauza C-363/05: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Londra — Regatul Unit) — JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, The Association of Investment Trust Companies/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (A șasea directivă TVA — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 — Scutire — Fonduri speciale de investiții — Noțiune — Definirea de către statele membre — Putere de apreciere — Limite — Fonduri cu capital fix)

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/8

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 28 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de VAT and Duties Tribunal, Londra — Regatul Unit) — JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, The Association of Investment Trust Companies/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Cauza C-363/05) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 - Scutire - Fonduri speciale de investiții - Noțiune - Definirea de către statele membre - Putere de apreciere - Limite - Fonduri cu capital fix)
   (2007/C 199/12)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   VAT and Duties Tribunal, Londra
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc, The Association of Investment Trust Companies

      Pârâtă: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — VAT and Duties Tribunal, Londra — Interpretarea articolului 13 secțiunea B litera d) punctul 6 din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Domeniul de aplicare al scutirii administrării fondurilor speciale de investiții — Includerea fondurilor de investiții de tip „închis”, precum societățile de investiții care nu sunt supuse obligației de a răscumpăra acțiuni ale acționarilor lor (investment trust companies)?
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că noțiunea de „fonduri speciale de investiții” care apare în această dispoziție include fondurile speciale de investiții cu capital fix, cum sunt trusturile de investiții (Investment Trust Companies).

               2)

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 trebuie interpretat în sensul că acordă statelor membre putere de apreciere pentru a defini fondurile de pe teritoriul lor care intră în sfera noțiunii de „fonduri speciale de investiții” în scopul scutirii prevăzute de această dispoziție. Cu toate acestea, în exercitarea acestei prerogative, statele membre trebuie să respecte obiectivul urmărit de respectiva dispoziție, care este de a le facilita investitorilor investiția în titluri prin intermediul organismelor de plasament, cu garantarea principiului neutralității fiscale din punctul de vedere al colectării TVA privitoare la administrarea de fonduri speciale de investiții care se găsesc într-un raport de concurență cu alte fonduri speciale de investiții, cum sunt fondurile care aparțin domeniului de aplicare a Directivei 85/611/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1985 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), așa cum a fost modificată prin Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2005.

               3)

               Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctul 6 din A șasea directivă 77/388 are efect direct, în sensul că poate fi invocat de un contribuabil în fața unei instanțe naționale pentru a se opune aplicării unei reglementări naționale care ar fi incompatibilă cu această dispoziție.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.