title: Cauza C-599/17: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva de punere în aplicare (UE) 2015/2392 – Raportarea către autoritățile competente a încălcărilor efective sau potențiale ale Regulamentului privind abuzul de piață – Necomunicare sau netranspunere în termenul prevăzut]

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/14

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 octombrie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
      (Cauza C-599/17) (1)

      ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva de punere în aplicare (UE) 2015/2392 - Raportarea către autoritățile competente a încălcărilor efective sau potențiale ale Regulamentului privind abuzul de piață - Necomunicare sau netranspunere în termenul prevăzut])
      (2018/C 436/17)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Rius și T. Scharf, agenți)

         Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: S. Jiménez García, agent)

         Dispozitivul

                  1)

                  Prin neadoptarea în termenul prevăzut a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei de punere în aplicare (UE) 2015/2392 a Comisiei din 17 decembrie 2015 privind Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește raportarea către autoritățile competente a încălcărilor efective sau potențiale ale regulamentului menționat și prin necomunicarea către Comisia Europeană a textului dispozițiilor adoptate pentru a asigura transpunerea acestei directive de punere în aplicare, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei de punere în aplicare menționate și în special al articolului 13 primul paragraf din aceasta;

                  2)

                  Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 5, 8.1.2018


title: Cauza C-564/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 7 septembrie 2018 – LH/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 7 septembrie 2018 – LH/Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Cauza C-564/18)
      (2018/C 436/32)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere:

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LH

         Pârât: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dispozițiile articolului 33 din Directiva 2013/32/UE (1) privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (reformare) (denumită în continuare „Directiva privind procedurile”), referitoare la cererile inadmisibile, pot fi interpretate în sensul că nu se opun reglementării unui stat membru în temeiul căreia o cerere este inadmisibilă în cadrul procedurii de azil în cazul în care solicitantul a ajuns în statul membru respectiv – Ungaria – printr-o țară în care nu este expus unei persecuții sau unui risc de vătămare gravă ori în care este garantat un nivel de protecție adecvat?

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 31 din Directiva privind procedurile – ținând seama și de dispozițiile articolelor 6 și 13 din Convenția europeană a drepturilor omului – pot fi interpretate în sensul că reglementarea unui stat membru este conformă [acestor dispoziții] în cazul în care prevede un termen imperativ de 8 zile pentru procedura jurisdicțională administrativă referitoare la cererile declarate inadmisibile în cadrul procedurilor de azil?

         (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza C-45/18 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 octombrie 2018 – Claire Staelen /Mediatorul European (Recurs – Cerere de revizuire – Condiții de admisibilitate)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/15

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 4 octombrie 2018 – Claire Staelen /Mediatorul European
      (Cauza C-45/18 P) (1)

      ((Recurs - Cerere de revizuire - Condiții de admisibilitate))
      (2018/C 436/18)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Claire Staelen (reprezentant: V. Olona, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Mediatorul European (reprezentanți: L. Papadias și A. Antoniadis, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  O obligă pe doamna Claire Staelen la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza C-565/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Italia) la 6 septembrie 2018 – Société Générale S.A./Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia (Italia) la 6 septembrie 2018 – Société Générale S.A./Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Cauza C-565/18)
      (2018/C 436/33)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Société Générale S.A.

         Intimată: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Întrebarea preliminară

      Articolele 18, 56 și 63 TFUE se opun unei reglementări naționale care aplică tranzacțiilor financiare, independent de statul de reședință al operatorilor financiari și al intermediarului, o taxă care este suportată de părțile contractante la tranzacție, care este egală cu un cuantum fix progresiv pe tranșe valorice ale tranzacțiilor și variabil în funcție de tipul de instrument tranzacționat și de valoarea contractului și care este datorată în funcție de faptul că operațiunile supuse taxei au ca obiect tranzacționarea unui instrument derivat bazat pe un titlu emis de o societate rezidentă în statul care instituie taxa în cauză?


title: Cauza T-364/16: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2018 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava și alții/Comisia („Dumping – Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură din fier sau din oțel originare din China – Modificarea codului adițional TARIC pentru o societate – Acțiune în anulare – Act supus căilor de atac – Afectare directă – Afectare individuală – Admisibilitate – Efectele unei hotărâri de anulare – Regula paralelismului formelor”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/35

      Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2018 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava și alții/Comisia
      (Cauza T-364/16) (1)

      ((„Dumping - Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură din fier sau din oțel originare din China - Modificarea codului adițional TARIC pentru o societate - Acțiune în anulare - Act supus căilor de atac - Afectare directă - Afectare individuală - Admisibilitate - Efectele unei hotărâri de anulare - Regula paralelismului formelor”))
      (2018/C 436/48)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava-Kunčice, Republica Cehă), și ceilalți doisprezece reclamanți ale căror nume figurează în anexa Hotărârii (reprezentanți: G. Berrisch, avocat și B. Byrne, solicitor)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Demeneix și J. F. Brakeland, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei Comisiei din 3 iunie 2016 de a elimina Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd de pe lista societăților încadrate la codul adițional TARIC A 950 și de a o încadra la codul adițional TARIC C 129 pentru toate codurile din Nomenclatura combinată menționate la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2272 al Comisiei din 7 decembrie 2015 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite țevi și tuburi fără sudură din fier sau din oțel originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului (JO 2015, L 322, p. 21)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Comisiei Europene din 3 iunie 2016 de a elimina Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd de pe lista societăților încadrate la codul adițional TARIC A 950 și de a o încadra la codul adițional TARIC C 129 pentru toate codurile din Nomenclatura combinată menționate la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2272 al Comisiei din 7 decembrie 2015 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite țevi și tuburi fără sudură din fier sau din oțel originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului.

                  2)

                  Comisia suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. și de ceilalți reclamanți ale căror nume figurează în anexă.

         (1)  JO C 305 du 22.8.2016.


title: Cauza T-644/17: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2018 – DNV GL/EUIPO (Sustainablel) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Sustainablel – Motiv absolut de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/48

      Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2018 – DNV GL/EUIPO (Sustainablel)
      (Cauza T-644/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Sustainablel - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 436/67)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: DNV GL AS (Høvik, Norvegia) (reprezentanți: J. Albers și N. Köster, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 (cauza R 2/2017-2) privind o cerere de înregistrare a mărcii verbale Sustainablel ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă DNV GL AS la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-619/18: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2018 – TUIfly/Comisia

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/63

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2018 – TUIfly/Comisia
      (Cauza T-619/18)
      (2018/C 436/88)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: TUIfly GmbH (Langenhagen, Germania) (reprezentanți: L. Giesberts și M. Gayger, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018) 5432 final adoptate de pârâtă la 3 august 2018 privind cererea confirmativă de acces la dosar prezentată de reclamantă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 – GESTDEM 2018/2506 și obligarea pârâtei să acorde reclamantei accesul la dosarul de procedură în cauza privind ajutorul de stat SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) pus în aplicare de către Austria în favoarea aeroportului Klagenfurt, a companiei Ryanair și a altor transportatori aerieni care utilizează acest aeroport (JO 2018, L 107, p. 1);

                  —

                  conexarea prezentei cauze în vederea procedurii scrise și orale cu cauza T-447/18 introdusă de reclamantă împotriva pârâtei și pendinte în fața Tribunalului;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea se întemeiază pe un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a principiului bunei administrări și a dreptului la apărare al reclamantei, întrucât Comisia nu a autorizat-o pe reclamantă să acceadă la dosarul investigației și nu i-a dat posibilitatea de a-și asigura în mod util apărarea.


title: Cauza T-672/17: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2018 – Mamas and Papas/EUIPO – Wall-Budden (apărătoare laterale de pat pentru copii) („Desen sau model industrial comunitar – Procedură de declarare a nulității – Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă apărătoare laterale de pat pentru copii – Examinare din oficiu de către camera de recurs a faptelor constitutive ale divulgării – Principiul continuității funcționale – Elemente de probă insuficiente în vederea stabilirii divulgării”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/48

      Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2018 – Mamas and Papas/EUIPO – Wall-Budden (apărătoare laterale de pat pentru copii)
      (Cauza T-672/17) (1)

      ((„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă apărătoare laterale de pat pentru copii - Examinare din oficiu de către camera de recurs a faptelor constitutive ale divulgării - Principiul continuității funcționale - Elemente de probă insuficiente în vederea stabilirii divulgării”))
      (2018/C 436/68)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Mamas and Papas Ltd (Huddersfield, Regatul Unit) (reprezentanți: J. Reid, barrister, și B. Whitehead, solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: V. Ruzek, D. Walicka și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Jane Wall-Budden (Byfleet, Regatul Unit)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 25 iulie 2017 (cauza R 208/2016-3) privind o procedură de declarare a nulității între Mamas and Papas și Jane Wall-Budden.

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Mamas and Papas Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 402, 27.11.2017.


title: Cauza T-613/13: Ordonanța Tribunalului din 8 octombrie 2018 – alfavet Tierarzneimittel/EUIPO – Millet Innovation (Epibac)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/64

      Ordonanța Tribunalului din 8 octombrie 2018 – alfavet Tierarzneimittel/EUIPO – Millet Innovation (Epibac)
      (Cauza T-613/13) (1)

      (2018/C 436/89)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-569/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 septembrie 2018 – Caseificio Cirigliana Srl și alții/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali și alții

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/24

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 11 septembrie 2018 – Caseificio Cirigliana Srl și alții/Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali și alții
      (Cauza C-569/18)
      (2018/C 436/34)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Reclamante în primă instanță și în prezent apelante: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Pârâte în primă instanță și în prezent intimate: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

         Întrebarea preliminară

      Articolele 3, 26, 32, 40 și 41 TFUE și articole 1, 3, 4, 5 și 7 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 (1) de stabilire a normelor privind denumirile de origine protejate, care impun statelor membre să asigure atât o concurență liberă a produselor în cadrul Uniunii, cât și protecția sistemelor de calitate pentru a sprijini zonele agricole defavorizate, trebuie interpretate în sensul că se opun ca, în temeiul dreptului național (articolul 4 din Decretul-lege nr. 91 din 24 iunie 2014, astfel cum a fost modificat prin Legea nr. 116 din 11 august 2014) să se impună o restricție cu privire la activitatea de producție a mozzarella di bufala Campana Dop, care trebuie să se desfășoare în unități destinate exclusiv unei astfel de producții și în care este interzisă deținerea și depozitarea laptelui provenind de la exploatații agricole care nu sunt incluse în sistemul de control al Dop mozzarella di bufala Campana?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p. 1).


title: Cauza T-567/16: Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2018 – McCoy/Comitetul Regiunilor („Funcție publică – Funcționari – Securitate socială – Boală profesională – Originea profesională a bolii – Articolul 78 al cincilea paragraf din statut – Comisia de invaliditate – Obligația de motivare – Eroare vădită de apreciere – Responsabilitate – Prejudiciu moral”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/36

      Hotărârea Tribunalului din 23 octombrie 2018 – McCoy/Comitetul Regiunilor
      (Cauza T-567/16) (1)

      ((„Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Boală profesională - Originea profesională a bolii - Articolul 78 al cincilea paragraf din statut - Comisia de invaliditate - Obligația de motivare - Eroare vădită de apreciere - Responsabilitate - Prejudiciu moral”))
      (2018/C 436/50)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Robert McCoy (Bruxelles, Belgique) (reprezentant: L. Levi, avocat)

         Pârât: Comitetul Regiunilor (reprezentanți: J. C. Cañoto Argüelles și S. Bachotet, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și prin care se urmărește, pe de o parte, anularea Deciziei Comitetului Regiunilor din 2 decembrie 2014 de aprobare a concluziilor comisiei de invaliditate din 7 mai 2014 prin care aceasta a respins cererea reclamantului de recunoaștere a originii profesionale a bolii de care suferă și, pe de altă parte, repararea prejudiciului moral în valoare de 25 000 de euro pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Biroului Comitetului Regiunilor din 2 decembrie 2014 privind refuzul de a recunoaște originea profesională a bolii din care rezultă invaliditatea domnului Robert McCoy în sensul articolului 78 al cincilea paragraf din statut.

                  2)

                  Obligă Comitetul Regiunilor la plata către domnul McCoy a sumei de 5 000 de euro.

                  3)

                  Obligă Comitetul Regiunilor la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 7 din 11.1.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene cu numărul F-139/15 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-871/16: Ordonanța Tribunalului din 3 octombrie 2018 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/INEA

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/64

      Ordonanța Tribunalului din 3 octombrie 2018 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/INEA
      (Cauza T-871/16) (1)

      (2018/C 436/90)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-822/17: Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2018 – Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene iGrill – Motiv relativ de refuz – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009[devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/50

      Hotărârea Tribunalului din 17 octombrie 2018 – Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)
      (Cauza T-822/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene iGrill - Motiv relativ de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009[devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)
      (2018/C 436/70)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel et A. Jauch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 27 septembrie 2017 (cauza R 579/2017–2) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal iGrill ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Weber-Stephen Products LLC la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza T-96/18: Ordonanța Tribunalului din 11 octombrie 2018 – Cabell/EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/64

      Ordonanța Tribunalului din 11 octombrie 2018 – Cabell/EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)
      (Cauza T-96/18) (1)

      (2018/C 436/91)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-605/16: Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2018 – OY/Comisia [„Funcție publică – Agenți contractuali – Articolul 3b din RAA – Angajamente – Încadrare în grad – Luare în considerare a experienței profesionale – Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 79 alineatul (2) din RAA”]

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/37

      Hotărârea Tribunalului din 16 octombrie 2018 – OY/Comisia
      (Cauza T-605/16)
      ([„Funcție publică - Agenți contractuali - Articolul 3b din RAA - Angajamente - Încadrare în grad - Luare în considerare a experienței profesionale - Dispoziții generale de punere în aplicare a articolului 79 alineatul (2) din RAA”])
      (2018/C 436/51)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: OY (reprezentanți: N. Flandin și S. Rodrigues, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid, C. Berardis-Kayser și L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei Comisiei din 2 octombrie 2015 de respingere a cererii reclamantei privind reexaminarea încadrării sale în grupa de funcții IV, gradul 15, treapta 1, și, pe de altă parte, în măsura necesară, anularea deciziei AAIC din 29 martie 2016 de respingere a reclamației persoanei interesate

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă OY la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-413/17 INTP: Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2018 – Karl Storz/EUIPO (3D) („Procedură – Interpretarea unei hotărâri – Marcă a Uniunii Europene – Retragerea cererii de înregistrare – Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/50

      Ordonanța Tribunalului din 2 octombrie 2018 – Karl Storz/EUIPO (3D)
      (Cauza T-413/17 INTP) (1)

      ((„Procedură - Interpretarea unei hotărâri - Marcă a Uniunii Europene - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
      (2018/C 436/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Karl Storz GmbH & Co. KG (Tuttlingen, Germania) (reprezentanți: S. Gruber și N. Siebertz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

         Obiectul

      Cerere de interpretare a Hotărârii din 19 iunie 2018, Karl Storz/EUIPO (3D) (T-413/17, nepublicată, EU:T:2018:356)

         Dispozitivul

                  1)

                  Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la cererea de interpretare.

                  2)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.


title: Cauza C-572/18 P: Recurs introdus la 13 septembrie 2018 de thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 2 iulie 2018 în cauza T-577/17, thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Comisia Europeană

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/25

      Recurs introdus la 13 septembrie 2018 de thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a șasea) din 2 iulie 2018 în cauza T-577/17, thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Comisia Europeană
      (Cauza C-572/18 P)
      (2018/C 436/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH, thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (reprezentanți: M. Günes, L. C. Heinisch, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurentele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Ordonanței Tribunalului din 2 iulie 2018 în cauza T-577/17 – thyssenkrupp Electrical Steel GmbH și thyssenkrupp Electrical Steel Ugo/Comisia;

                  —

                  declararea ca fiind admisibilă a acțiunii în anulare;

                  —

                  trimiterea cauzei Tribunalului în vederea continuării procedurii pe fondul cauzei;

                  —

                  obligarea Comisiei să suporte cheltuielile de judecată aferente prezentei proceduri de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Recurentele au contestat ordonanța atacată pentru motivul că se bazează pe erori de drept semnificative. Recurentele invocă cinci argumente în ceea ce privește erorile de drept:

                  —

                  În primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare afirmând că Codul vamal al Uniunii (1) și regulamentele delegate și de punere în aplicare aferente nu conferă Comisiei competența de a adopta decizii care sunt obligatorii pentru autoritățile vamale naționale în examinarea condițiilor economice.

                  —

                  În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare afirmând că rolul Comisiei în examinarea condițiilor economice are o natură pur procedurală.

                  —

                  În al treilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare considerând Hotărârea din 11 mai 2006, Friesland Coberco Dairy Foods (C-11/05, EU:C:2006:312) ca un precedent obligatoriu din punct de vedere juridic pentru interpretarea articolului 259 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 (2).

                  —

                  În al patrulea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare neconsiderând acordul administrativ din luna septembrie 2016 privind aplicarea articolului 211 alineatul (6) din Codul vamal al Uniunii și a articolului 259 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 ca element de probă a naturii obligatorii a concluziilor Comisiei privind condițiile economice.

                  —

                  În al cincilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare neconsiderând că recurentele erau vizate în mod direct și individual de concluziile Comisiei privind condițiile economice.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (UCC) (OJ 2013, L 269, p. 1).

         (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2015, L 343, p. 558).


title: Cauza T-640/16: Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2018 – GEA Group/Comisia („Concurență – Înțelegeri – Stabilizatori termici – Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE – Decizie de modificare a deciziei inițiale – Acțiune în anulare – Interes de a exercita acțiunea – Admisibilitate – Amenzi – Plafon de 10 % – Grup de societăți – Egalitate de tratament”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/37

      Hotărârea Tribunalului din 18 octombrie 2018 – GEA Group/Comisia
      (Cauza T-640/16) (1)

      ((„Concurență - Înțelegeri - Stabilizatori termici - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Decizie de modificare a deciziei inițiale - Acțiune în anulare - Interes de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Amenzi - Plafon de 10 % - Grup de societăți - Egalitate de tratament”))
      (2018/C 436/52)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: GEA Group AG (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: I. du Mont și C. Wagner, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Rossi, A. Biolan și V. Bottka, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei C(2016) 3920 final a Comisiei din 29 iunie 2016 de modificare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici)

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia C(2016) 3920 final a Comisiei din 29 iunie 2016 de modificare a Deciziei C(2009) 8682 final a Comisiei din 11 noiembrie 2009 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/38589 – Stabilizatori termici).

                  2)

                  Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza T-506/17: Ordonanța Tribunalului din 4 octombrie 2018 – Makhlouf/Consiliul („Acțiune în anulare – Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate împotriva Siriei – Înghețarea fondurilor – Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/51

      Ordonanța Tribunalului din 4 octombrie 2018 – Makhlouf/Consiliul
      (Cauza T-506/17) (1)

      ((„Acțiune în anulare - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Siriei - Înghețarea fondurilor - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”))
      (2018/C 436/72)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Rami Makhlouf (Damas, Siria) (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Kyriakopoulou și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei (PESC) 2017/917 a Consiliului din 29 mai 2017 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2017, L 139, p. 62), precum şi a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acţiunea.

                  2)

                  Domnul Rami Makhlouf suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-7/17: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2018 – John Mills/EUIPO – Jerome Alexander Consulting (MINERAL MAGIC) („Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale MINERAL MAGIC – Marca națională verbală anterioară MAGIC MINERALS BY JEROME ALEXANDER – Motiv relativ de refuz – Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”)

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/38

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2018 – John Mills/EUIPO – Jerome Alexander Consulting (MINERAL MAGIC)
      (Cauza T-7/17) (1)

      ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene verbale MINERAL MAGIC - Marca națională verbală anterioară MAGIC MINERALS BY JEROME ALEXANDER - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”))
      (2018/C 436/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamant: John Mills Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: S. Malynicz, QC)

         Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: A. Lukošiūtė și D. Hanf, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Jerome Alexander Consulting Corp. (Surfside, Florida, Statele Unite) (reprezentanți: T. Bamford și C. Rani, solicitors)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 5 octombrie 2016 (cauza R 2087/2015-1) privind o procedură de opoziție între Jerome Alexander Consulting și John Mills

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs de Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 5 octombrie 2016 (cauza R 2087/2015 1).

                  2)

                  EUIPO suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de John Mills Ltd.

                  3)

                  Jerome Alexander Consulting Corp. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de John Mills.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza C-588/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 20 septembrie 2018 – Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.)/Grupo de Empresas DIA S.A. și Twins Alimentación S.A.

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Audiencia Nacional (Spania) la 20 septembrie 2018 – Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.)/Grupo de Empresas DIA S.A. și Twins Alimentación S.A.
      (Cauza C-588/18)
      (2018/C 436/36)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Audiencia Nacional

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.)

         Pârâte: Grupo de Empresas DIA S.A. și Twins Alimentación S.A.

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 5 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care permite suprapunerea perioadei de repaus săptămânal cu concedii plătite efectuate în alte scopuri decât cel de odihnă?

                  2)

                  Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care permite suprapunerea concediului de odihnă anual cu concedii plătite efectuate în alte scopuri decât cele de odihnă, de destindere și de recreere?

         (1)  JO 2003, L 299, p. 9, Ediţie specială, 05/vol. 7, p. 3.


title: Cauza T-8/17: Hotărârea Tribunalului din 17 ocombrie 2018 – Golden Balls/EUIPO – Les Éditions P. Amaury (GOLDEN BALLS) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GOLDEN BALLS – Marca Uniunii Europene verbală anterioară BALLON D’OR – Motiv relativ de refuz – Profit generat în mod necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               3.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/39

      Hotărârea Tribunalului din 17 ocombrie 2018 – Golden Balls/EUIPO – Les Éditions P. Amaury (GOLDEN BALLS)
      (Cauza T-8/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale GOLDEN BALLS - Marca Uniunii Europene verbală anterioară BALLON D’OR - Motiv relativ de refuz - Profit generat în mod necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2018/C 436/54)
      Limba de procedură: franceza

         Părţile

         Reclamantă: Golden Balls Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanţi: M. Edenborough, QC, M. Hawkins, solicitor, și T. Dolde, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial D. Botis, ulterior S. Pétrequin și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Les Éditions P. Amaury (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanţi: T. de Haan, P. Péters și M. Laborde, avocați)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 30 septembrie 2016 (cauza R 1962/2015–1), privind o procedură de opoziție între Intra-Presse și doamna Inez Samarawira.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 30 septembrie 2016 (cauza R 1962/2015-1) în ceea ce priveşte admiterea opoziţiei privind „maşini cu sloturi destinate a fi utilizate cu un ecran, aparate şi instrumente de uz ştiinţific, nautic, topografic, pentru fotografie, cinematografie, optică, cântărire, măsurare, semnalizare, verificare, salvare şi învăţământ; aparate pentru înregistrarea, transmiterea şi reproducerea sunetului sau imaginii; automate de vânzare şi mecanisme pentru aparate care funcţionează cu fise; case de marcat, maşini de calculat, echipamente de prelucrare a informaţiilor şi calculatoare; aparate şi instrumente fotografice, cinematografice şi optice, echipamente de prelucrare a datelor şi calculatoare, material informatic, paturi pentru mouse, accesorii pentru telefoane mobile, ochelari de soare” din clasa 9, privind „decoraţii pentru pomul de Crăciun” din clasa 28 şi „producţii teatrale, cum spectacolele şi piesele de teatru, producţie de comedii muzicale, organizarea de manifestaţii muzicale/concerte” din clasa 41.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 63, 27.2.2017.


title: Cauza C-647/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrazhen sad Vidin (Bulgaria) la 17 octombrie 2018 – „Korporativna targovska banka” AD, în insolvență/„Elit Petrol” AD

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Okrazhen sad Vidin (Bulgaria) la 17 octombrie 2018 – „Korporativna targovska banka” AD, în insolvență/„Elit Petrol” AD
      (Cauza C-647/18)
      (2018/C 455/35)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Okrazhen sad Vidin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă:„Korporativna targovska banka” AD, în insolvență

         Pârâtă:„Elit Petrol” AD

         Întrebările preliminare

                  1)

                              i)

                              Valoarea „statului de drept” protejată de articolul 2 TUE trebuie să fie interpretată în sensul că legiuitorul național este obligat, în cadrul adoptării normelor legale într-un stat membru, să se orienteze în funcție de principiile și criteriile juridice ce caracterizează „statul de drept”, dezvoltate și menționate în jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene și în Comunicarea Comisiei Europene către Parlamentul European și Consiliu din 11 martie 2014 intitulată „Noul cadru al UE privind consolidarea principiului statului de drept”?

                              ii)

                              Valoarea „statului de drept” consacrată de articolul 2 TUE și principiile fundamentale ale acesteia – legalitate, securitate juridică, control judiciar independent și efectiv, de asemenea în ceea ce privește respectarea drepturilor fundamentale și egalitatea în fața legii – trebuie să fie interpretată în sensul că se opun adoptării unei dispoziții naționale precum cea prevăzută la articolul 5 din dispozițiile tranzitorii și finale ale Zakon za izmenenie i dopalnenie na Zakona za bankovata nesastoyatelnost (Legea de modificare și completare a legii privind insolvența bancară, denumită în continuare „ZIDZBN”), care reglementează ex novo, pe cale extraordinară, raporturile sociale care sunt asociate cu înscrierea în registrele publice a drepturilor de garanție în favoarea unui subiect individual de drept privat? În acest caz particular, dispoziția națională anulează cu efect retroactiv radierea din registre a drepturilor de garanție care fuseseră înscrise în favoarea KTB AD aflată în insolvență și creează incertitudine juridică, întrucât stabilește că KTB AD aflată în insolvență poate opune terților ex lege drepturile de garanție considerate radiate, deși obligațiile, pentru care fuseseră instituite drepturile de garanție, au fost îndeplinite.

                              iii)

                              Instanța solicită o interpretare a aspectului dacă se poate baza în mod direct pe articolul 2 TUE și dacă poate aplica acest articol în mod direct, în cazul în care constată că modul în care dispoziția națională prevăzută la articolul 5 din dispozițiile tranzitorii și finale ale ZIDZBN reglementează ex novo, retroactiv, consecințele juridice ale înscrierii drepturilor de garanție în registrele publice în favoarea KTB AD în procedură de insolvență încalcă valoarea „statului de drept” și principiile fundamentale ale acesteia menționate anterior.

                              iv)

                              Care sunt criteriile și condițiile prealabile pe care instanța națională trebuie să le aplice atunci când examinează dacă valoarea „statului de drept” în sensul articolului 2 TUE permite adoptarea unei dispoziții naționale precum cea prevăzută la articolul 5 din dispozițiile tranzitorii și finale ale ZIDZBN?

                              v)

                              Articolul 67 alineatul (1) TFUE, conform căruia Uniunea constituie un spațiu de libertate, securitate și justiție, cu respectarea drepturilor fundamentale și a diferitelor sisteme de drept și tradiții-juridice ale statelor membre, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune dispozițiilor naționale care creează incertitudine în circuitul juridic civil și comercial sau care anticipează rezultatul litigiilor în curs de soluționare?

                  2)

                              i)

                              Instanța solicită informații cu privire la aspectul dacă dispozițiile aplicabile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) litera (h) și la articolul 8 din Regulamentul (UE) 2015/848 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență coroborate cu articolul 2 TUE pot fi interpretate sistematic în coroborare cu drepturile fundamentale prevăzute la articolul 17 alineatul (1), la articolul 20 și la articolul 47 alineatul (2) din cartă.

                              ii)

                              În cazul în care dispozițiile menționate din dreptul Uniunii trebuie să fie interpretate în coroborare cu drepturile prevăzute de cartă, este permisă aplicarea acestor drepturi în cadrul unei proceduri de insolvență desfășurată într-un stat membru, iar protecția consacrată de aceste drepturi trebuie interpretată în sensul că se opune unei norme juridice naționale care reglementează ex novo, pe cale extraordinară și cu efect retroactiv, raporturile sociale în favoarea unui creditor de insolvență desemnat în mod specific de legiuitor?

                              iii)

                              Articolul 7 alineatul (2) litera (h) și articolul 8 din Regulamentul (UE) 2015/848 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență, în cazul interpretării în coroborare cu drepturile prevăzute la articolul 17 alineatul (1), la articolul 20 și la articolul 47 alineatul (2) din cartă, se opun aplicării unei norme juridice naționale prin care radierea din registre a drepturilor de garanție ale KTB AD este anulată cu efect retroactiv, iar drepturile de garanție „renăscute” în favoarea KTB AD aflată în insolvență sunt declarate ех lege opozabile terților, astfel fiind încălcate drepturilor celorlalți creditori și modificată ordinea satisfacerii creditorilor în procedura de insolvență?

                              iv)

                              Articolul 7 alineatul (2) litera (h) din Regulamentul (UE) 2015/848 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență coroborat cu drepturile prevăzute la articolul 17 alineatul (1), la articolul 20 și la articolul 47 alineatul (2) din cartă poate fi interpretat în sensul că se opune constatării condiționate a creanțelor unui creditor desemnat în mod specific de legiuitor (KTB AD) în cadrul unei proceduri de insolvență, în cazul în care creanțele acestui creditor au fost stinse integral prin compensare la data declarării lor, iar litigiile privind contestarea compensării sunt în curs de soluționare, nefiind încă finalizate? În cazul în care condiția sub care creditorul își înregistrează creanțele constă în faptul că instanța națională declară nevalabile compensările prin care sunt stinse creanțele, dreptul la un proces echitabil prevăzut la articolul 47 alineatul (2) din cartă admite o normă juridică națională care modifică retroactiv condițiile necesare ale unei compensări valabile, anticipând astfel rezultatul litigiilor în curs de soluționare privind contestarea compensării, respectiv admiterea creanței în procedura de insolvență?

                              v)

                              Instanța solicită informații cu privire la aspectul dacă se poate baza în mod direct pe dispozițiile articolului 7 alineatul (2) litera (h) și ale articolului 8 din Regulamentul (UE) 2015/848 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind procedurile de insolvență coroborate cu drepturile prevăzute la articolul 17 alineatul (1), la articolul 20 și la articolul 47 alineatul (2) din cartă și dacă poate să le aplice în mod direct în cazul în care constată că normele juridice naționale care reprezintă temeiul constatării condiționate a creanței KTB AD și/sau care determină îndeplinirea condiției sub care a fost înregistrată creanța sunt contrare dispozițiilor din dreptul Uniunii.

                  3)

                  Articolul 77 din Directiva 2014/59/UE (2) trebuie să fie interpretat în sensul că se opune aplicării unei legi naționale care modifică cu efect retroactiv condițiile necesare în vederea compensării creanțelor și obligațiilor reciproce ale unei instituții de credit care se găsește în procedură de redresare și rezoluție, anticipând astfel rezultatul litigiilor în curs de soluționare privind contestarea compensărilor declarate în raport cu instituția de credit?

         (1)  JO 2015, L 141, p. 19.

         (2)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului Text cu relevanță pentru SEE (JO 2014, L 173, p. 190).


title: Cauza T-633/18: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2018 – Rose Gesellschaft/EUIPO – Iviton (TON JONES)

text:
               17.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 455/32

      Acțiune introdusă la 22 octombrie 2018 – Rose Gesellschaft/EUIPO – Iviton (TON JONES)
      (Cauza T-633/18)
      (2018/C 455/43)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Rose Gesellschaft mbH (Viena, Austria) (reprezentant: R. Kornfeld, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Iviton s. r. o. (Prešov, Slovacia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii Uniunii Europene verbale „TON JONES” – cererea nr. 15 109 614

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 12 iulie 2018 în cauza R 2136/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală să continue procedura de opoziție, prin renunțarea la motivul de respingere utilizat;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  în orice caz, neacordarea de cheltuieli de judecată solicitantului mărcii.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 15 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza T-180/15: Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2017 – Icap și alții/Comisia [„Concurență — Înțelegeri — Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi — Decizie prin care se constată șase încălcări ale articolului 101 TFUE și ale articolului 53 din Acordul privind SEE — Manipularea ratelor de referință interbancare JPY LIBOR și Euroyen TIBOR — Restrângere a concurenței prin obiect — Participarea unui broker la încălcări — Procedură «hibridă» de tranzacție — Principiul prezumției de nevinovăție — Principiul bunei administrări — Amenzi — Cuantum de bază — Adaptare excepțională — Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Obligația de motivare”]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/26

         Hotărârea Tribunalului din 10 noiembrie 2017 – Icap și alții/Comisia
   (Cauza T-180/15) (1)

   ([„Concurență - Înțelegeri - Sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi - Decizie prin care se constată șase încălcări ale articolului 101 TFUE și ale articolului 53 din Acordul privind SEE - Manipularea ratelor de referință interbancare JPY LIBOR și Euroyen TIBOR - Restrângere a concurenței prin obiect - Participarea unui broker la încălcări - Procedură «hibridă» de tranzacție - Principiul prezumției de nevinovăție - Principiul bunei administrări - Amenzi - Cuantum de bază - Adaptare excepțională - Articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Obligația de motivare”])
   (2018/C 005/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Icap plc (Londra, Regatul Unit), Icap Management Services Ltd, (Londra) și Icap New Zealand Ltd, (Wellington, Noua Zeelandă) (reprezentanți: C. Riis-Madsen și S. Frank, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Bottka, B. Mongin și J. Norris-Usher, agenți)

      Obiectul

   Având ca obiect o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se solicită, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2015) 432 final a Comisiei din 4 februarie 2015 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39861 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi) și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor în decizia menționată.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează articolul 1 litera (a) din Decizia C(2015) 432 final a Comisiei din 4 februarie 2015 referitoare la o procedură inițiată în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul AT.39861 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi) în măsura în care acesta are în vedere perioada ulterioară datei de 22 august 2007.

               2)

               Anulează articolul 1 litera (b) din Decizia C(2015) 432 final.

               3)

               Anulează articolul 1 litera (d) din Decizia C(2015) 432 final în măsura în care acesta are în vedere perioada cuprinsă între 5 martie 2010 și 27 aprilie 2010.

               4)

               Anulează articolul 1 litera (e) din Decizia C(2015) 432 final în măsura în care acesta are în vedere perioada anterioară datei de 18 mai 2010.

               5)

               Anulează articolul 1 litera (f) din Decizia C(2015) 432 final în măsura în care acesta are în vedere perioada anterioară datei de 18 mai 2010.

               6)

               Anulează articolul 2 din Decizia C(2015) 432 final.

               7)

               Respinge în rest acțiunea.

               8)

               Obligă Icap plc, Icap Management Services Ltd și Icap New Zealand Ltd să suporte un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

               9)

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și trei sferturi din cheltuielile de judecată ale Icap, ale Icap Management Services și ale Icap New Zealand.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-684/16: Hotărârea Tribunalului din 17 noiembrie 2017 – Ciarko/EUIPO – Maan (Hotă de bucătărie) [„Desen sau model industrial comunitar — Procedură de declarare a nulității — Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o hotă de bucătărie — Desen sau model industrial comunitar anterior — Cauză de nulitate — Lipsa caracterului individual — Utilizator avizat — Gradul de libertate al autorului — Lipsa unei impresii globale diferite — Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”]

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/37

         Hotărârea Tribunalului din 17 noiembrie 2017 – Ciarko/EUIPO – Maan (Hotă de bucătărie)
   (Cauza T-684/16) (1)

   ([„Desen sau model industrial comunitar - Procedură de declarare a nulității - Desen sau model industrial comunitar înregistrat care reprezintă o hotă de bucătărie - Desen sau model industrial comunitar anterior - Cauză de nulitate - Lipsa caracterului individual - Utilizator avizat - Gradul de libertate al autorului - Lipsa unei impresii globale diferite - Articolul 6 și articolul 25 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 6/2002”])
   (2018/C 005/50)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością sp.k. (Sanok, Polonia) (reprezentant: M. Żabińska, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Maan sp. z o.o. (Grójec, Polonia) (reprezentant: M. Rumak, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a treia de recurs a EUIPO din 13 iulie 2016 (cauza R 1212/2015-3) privind o procedură de declarare a nulității între Maan și Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością sp.k. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

               3)

               Maan sp. z o.o. suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 410, 7.11.2016.


title: Cauza T-701/17: Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – OCU/SRB

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/48

         Acțiune introdusă la 5 octombrie 2017 – OCU/SRB
   (Cauza T-701/17)
   (2018/C 005/66)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Martínez Martínez și C. López-Mélida de Ramón, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comitetului unic de rezoluție (SRB/EES/2017/08) și a evaluării expertului independent pe care aceasta se întemeiază, potrivit articolului 20 alineatul (15) din Regulamentul nr. 806/2014;

               —

               declararea nelegalității și a neaplicabilității articolelor 18 și 29 din Regulamentul (UE) nr. 806/2014;

               —

               obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt asemănătoare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB, și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB


title: Cauza C-423/16 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – HX/Consiliul Uniunii Europene (Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene — Măsuri restrictive luate împotriva unei persoane incluse în anexa la o decizie — Prelungirea valabilității acestei decizii în cursul procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene — Cerere de adaptare a unei cereri introductive formulată în ședință, iar nu prin înscris separat — Articolul 86 din Regulamentul de procedură al Tribunalului — Versiunea în limba bulgară — Anularea de către Tribunal a deciziei inițiale care a inclus persoana în cauză în lista persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive — Expirarea deciziei de prelungire — Persistența obiectului cererii de adaptare a cererii introductive)

text:
               8.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/11

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 9 noiembrie 2017 – HX/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-423/16 P) (1)

   ((Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri restrictive luate împotriva unei persoane incluse în anexa la o decizie - Prelungirea valabilității acestei decizii în cursul procedurii în fața Tribunalului Uniunii Europene - Cerere de adaptare a unei cereri introductive formulată în ședință, iar nu prin înscris separat - Articolul 86 din Regulamentul de procedură al Tribunalului - Versiunea în limba bulgară - Anularea de către Tribunal a deciziei inițiale care a inclus persoana în cauză în lista persoanelor care fac obiectul unor măsuri restrictive - Expirarea deciziei de prelungire - Persistența obiectului cererii de adaptare a cererii introductive))
   (2018/C 005/14)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Recurent: HX (reprezentant: S. Koev, аdvokat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Gurov și S. Kyriakopoulou, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Anulează punctul 2 al dispozitivului Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 2 iunie 2016, HX/Consiliul (T-723/14, EU:T:2016:332).

               2)

               Nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de adaptare a cererii introductive formulate de HX la Tribunalul Uniunii Europene.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de HX atât în primă instanță, cât și în prezentul recurs.

      (1)  JO C 350, 26.9.2016.


title: Cauza T-381/17: Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2017 – Acsen/Parlamentul și Consiliul („Acțiune în anulare — Directiva 2011/35/UE — Fuziunea societăților comerciale pe acțiuni — Nulitatea fuziunii — Lipsa unei distincții între nulitatea absolută și nulitatea relativă a fuziunii — Termen de introducere a acțiunii — Tardivitate — Inadmisibilitate vădită”)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/27

         Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2017 – Acsen/Parlamentul și Consiliul
   (Cauza T-381/17) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Directiva 2011/35/UE - Fuziunea societăților comerciale pe acțiuni - Nulitatea fuziunii - Lipsa unei distincții între nulitatea absolută și nulitatea relativă a fuziunii - Termen de introducere a acțiunii - Tardivitate - Inadmisibilitate vădită”))
   (2018/C 042/40)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamant: Ibram Acsen (București, România) (reprezentant: C. Gagu, avocat)

      Pârâți: Parlamentul European (reprezentanți: M. Pencheva și C. Ionescu Dima, agenți) și Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Petrova Cerchia și A. Varnav, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a articolului 22 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2011/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind fuziunile societăților comerciale pe acțiuni (JO 2011, L 110, p. 1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

               2)

               Îl obligă pe domnul Ibram Acsen la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza T-669/17: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – Hernando Avendaño și alții/SRB

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/28

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – Hernando Avendaño și alții/SRB
   (Cauza T-669/17)
   (2018/C 042/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamanți: María Hernando Avendaño (Madrid, Spania), Ignacio Ruiz-Rivas Hernando (Madrid), Juan Ruiz-Rivas Cuesta (Madrid), Lucía Ruiz-Rivas Cuesta (Madrid) (reprezentant: P. Gabeiras Vázquez, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               admiterea prezentei acțiuni în anulare, precum și a dovezilor prezentate și a măsurilor solicitate;

               —

               declararea nulității Deciziei SRB/EES/2017/08;

               —

               acordarea unei indemnizații pentru repararea daunelor și a prejudiciilor cauzate.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-735/17: Acțiune introdusă la 31 octombrie 2017 – Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España/SRB

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/28

         Acțiune introdusă la 31 octombrie 2017 – Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España/SRB
   (Cauza T-735/17)
   (2018/C 042/42)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Asociación de Usuarios de Bancos, Cajas y Seguros de España (Adicae Consumidores Críticos y Responsables) (Zaragoza, Spania) (reprezentant: J. Llanos Acuña, avocat)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului anularea deciziei atacate.

      Motivele și principalele argumente

   Prezentul recurs este îndreptat împotriva deciziei Comitetului unic de rezoluție, adoptată în sesiunea sa executivă din 7 iunie 2017 (Decizia SRB/EES/2017/08) prin care s-a dispus activarea mecanismului de rezoluție unică și aplicarea acestuia în privința entității spaniole Banco Popular Españo S.A.
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și SRB, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și SRB, T-484/17, Fidesban și alții/SRB, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și SRB și T-498/17, Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB.


title: Cauza T-745/17: Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2017 – Kerkosand/Comisia

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/29

         Acțiune introdusă la 14 noiembrie 2017 – Kerkosand/Comisia
   (Cauza T-745/17)
   (2018/C 042/43)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Kerkosand spol. s.r.o. (Šajdíkové Humence, Republica Slovacă) (reprezentanți: A. Rosenfeld și C. Holtmann, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei C(2017)5050 final a Comisiei Europene din 20 iulie 2017 în procedura privind ajutorul de stat SA.38121 (2016/FC) – Republica Slovacă, „Investment aid to the Slovak glass sand producer NAJPI a.s.”;

               —

               în subsidiar, anularea scrisorii de informare a Comisiei Europene din 5 septembrie 2017 transmise reprezentanților reclamantei în procedura privind ajutorul de stat SA.38121 (2014/CP) „Alleged State aid to Slovak glass sand producer NAJPI a.s.”; și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură, și anume articolul 15 alineatul (1) prima teză coroborat cu articolul 4 din Regulamentul (UE) 2015/1589 (1)

                           —

                           Potrivit reclamantei, pârâta ar considera că ajutorul îndeplinește condițiile prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 651/2014 (2). Acest lucru ar împiedica pârâta să desfășoare o procedură de examinare preliminară, precum și să adopte o decizie în sensul articolului 4 alineatele (2), (3) sau (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589. Acest punct de vedere ar fi afectat de o eroare în drept, în măsura în care pârâta ar fi competentă să supună ajutoarele întemeiate pe Regulamentul (UE) nr. 651/2014 unei proceduri de examinare preliminară. Procedura de examinare, care durează mai mult de trei ani și jumătate ar fi depășit pragul unei examinări prima facie care precedă procedura de examinare preliminară. Prin urmare, conform articolului 15 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) 2015/1589, pârâta ar fi obligată să adopte o decizie în sensul articolului 4 alineatele (2), (3) sau (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589. Or, pârâta ar fi încălcat această obligație, în măsura în care a respins plângerea ca nefondată și nu a reținut că ajutorul în discuție nu pune o problemă în ceea ce privește compatibilitatea sa cu piața internă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea TFUE, precum și a dispozițiilor de punere în aplicare a acestuia, și anume articolul 107 alineatul (3) litera (a) TFUE, articolul 109 TFUE coroborate cu articolul 58 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 651/2014 și articolul 108 alineatul (2) TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589

                           —

                           Pârâta ar fi convinsă că marja sa de apreciere privind ajutoarele întemeiate pe Regulamentul (UE) nr. 651/2014 ar fi limitată la examinarea condițiilor de exceptare prevăzute de acest regulament. Acest punct de vedere ar fi afectat de o eroare în drept, în măsura în care, potrivit jurisprudenței instanțelor Uniunii, îndeplinirea condițiilor prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 651/2014 ar avea drept singură consecință prioritatea unei prezumții de compatibilitate în raport cu o apreciere individuală. Or această prioritate nu s-ar aplica în cazuri precum cel în speță, în care ajutorul are o importanță, la prima vedere, deosebită având în vedere eventualele sale efecte asupra concurenței. În astfel de cazuri, pârâta ar avea dreptul să procedeze la o apreciere individuală în afara cadrului Regulamentului (UE) nr. 651/2014 ținând seama de dreptul primar și de principiile generale ale dreptului Uniunii Europene. Prin neexercitarea acestui drept, pârâta ar fi încălcat articolul 107 alineatul (3) litera (a) TFUE.

                           —

                           În continuare, pârâta ar fi încălcat articolul 109 TFUE coroborat cu articolul 58 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 651/2014, întrucât ar fi aplicat acest regulament în mod retroactiv în speță, deși nu erau îndeplinite condițiile în acest sens. Ar fi vorba în speță de ajutoare ad hoc pentru o mare întreprindere. Efectul stimulativ al unor astfel de ajutoare ar fi supus, în temeiul articolului 6 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 651/2014, unor condiții deosebit de stricte. Nu ar fi fost făcută dovada necesară a faptului că autoritățile slovace s-au asigurat de respectarea acestor condiții înainte de aprobarea ajutorului, prin intermediul documentelor din partea beneficiarei ajutorului.

                           —

                           În sfârșit, pârâta ar fi încălcat articolul 108 alineatul (2) TFUE coroborat cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2015/1589, întrucât nu ar fi inițiat procedura formală de investigare. În timpul procedurii care durează de mai mult de trei ani și jumătate, pârâta nu ar fi verificat decât în mod insuficient și incomplet calitatea de IMM pe care o atribuia beneficiarei ajutorului. În plus, în cadrul unei întâlniri, pârâta ar fi menționat în mod expres dificultăți în a aprecia dacă este vorba de un ajutor acordat în temeiul unei scheme de ajutor sau dacă este vorba de un ajutor ad hoc. Pârâta nu ar fi avut dreptul să lase deschisă această întrebare decât dacă ar fi verificat în mod suficient și ar fi constatat în mod valabil calitatea de IMM a beneficiarei. Or, nu aceasta este situația. În plus, numai în decizia atacată pârâta ar fi recunoscut lipsa conformității în raport cu Regulamentul (CE) nr. 800/2008 (3), după ce mai mulți ani a pretins contrariul.

      (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 651/2014 al Comisiei din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat (JO 2014, L 187, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (JO 2008, L 214, p. 3).


title: Cauza T-754/17: Acțiune introdusă la 15 noimebrie 2017 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest)/Comisia

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/30

         Acțiune introdusă la 15 noimebrie 2017 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest)/Comisia
   (Cauza T-754/17)
   (2018/C 042/44)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) (Brest, Franța) (reprezentanți: J. Vanden Eynde și E. Wauters, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să declare cererea introductivă admisibilă și, în consecință, să anuleze Decizia C(2017) 5176 final a Comisiei privind schema de ajutor SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) pusă în aplicare de Franța – Fiscalitatea porturilor în Franța;

               —

               să declarare prezenta acțiune ca fiind admisibilă și fondată;

               —

               în consecință, să anuleze Decizia Comisiei Europene prin care s-a considerat drept ajutor de stat incompatibil cu piața internă faptul că activitățile economice ale Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest nu sunt supuse impozitului pe profit;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări, întrucât rezultatul căii de atac în cauza T-39/17, Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest)/Comisia, introdusă de reclamantă cu privire la dreptul de acces la dosarul administrativ este încă pendinte. Astfel, în măsura în care Comisia s-ar fi întemeiat pe documente esențiale pentru a determina motivele reproșate reclamantei, fără să i le comunice, în pofida numeroaselor solicitări ale acesteia, decizia care conduce la analiza unor asemenea documente ar trebui să fie afectată de nelegalitate.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea de apreciere în ceea ce privește calificarea operațiunilor prestate de portul din Brest. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, întemeiat pe afirmația conform căreia activitățile din portul din Brest sunt servicii de interes general. Reclamanta consideră că, în acest context, scutirea de la plata impozitului pe profit nu ar putea fi contestată de pârâtă decât dacă demonstrează că aceasta este un ajutor de stat aplicat unei activități concurențiale.

                           —

                           al doilea aspect, invocat în subsidiar, conform căruia, deși activitățile portuare nu erau servicii de interes general, acestea ar fi, cu toate acestea, servicii de interes economic general care pot respecta legislația Uniunii, subvenționate inclusiv prin măsuri fiscale. Reclamanta apreciază că într-un asemenea caz, nu ar exista niciun motiv pentru a considera că se aplică în speță normele în materie de concurență.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe lipsa motivării și pe eroarea vădită de apreciere în ceea ce privește calificarea efectuată de Comisie a măsurii în cauză drept ajutor de stat. Acest motiv cuprinde două aspecte:

                           —

                           primul aspect, prin intermediul căruia reclamanta consideră că excepția de la aplicarea articolului 106 alineatul (2) TFUE trebuie coroborată cu articolul 93 TFUE care prevede că sunt compatibile cu tratatele ajutoarele care răspund necesităților de coordonare a transporturilor sau care constituie compensarea anumitor obligații inerente noțiunii de serviciu public.

                           —

                           al doilea aspect, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere și pe motivarea insuficientă în ceea ce privește aplicarea articolului 107 TFUE. Pe de o parte, decizia atacată ar fi motivată insuficient prin faptul că aceasta nu ar aduce nicio dovadă pentru a se stabili și demonstra prin ce anume schema de ajutor afectează sau este susceptibilă să afecteze schimburile între satele membre în ceea ce privește porturile franceze și, în special, portul din Brest. Pe de altă parte, decizia ar fi afectată de o eroare vădită de apreciere prin faptul că aceasta califică drept ajutor de stat măsura care este în favoarea portului din Brest, în măsura în care condiția referitoare la impactul asupra schimburilor comerciale nu este îndeplinită.


title: Cauza T-779/17: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2017 – United Wineries/EUIPO – Compañía de Vinos Miguel Martín (VIÑA ALARDE)

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/31

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2017 – United Wineries/EUIPO – Compañía de Vinos Miguel Martín (VIÑA ALARDE)
   (Cauza T-779/17)
   (2018/C 042/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: United Wineries, SA (Cenicero, Spania) (reprezentant: J. Oria Sousa-Montes, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compañía de Vinos Miguel Martín, SL (Cigales, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „VIÑA ALARDE” – cererea de înregistrare nr. 13 390 521

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 25 septembrie 2017 în cauza R 281/2017-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilităţii prezentei acțiuni cu anexele sale;

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 42 alineatul (2) și a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-781/17: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2017 – Kraftpojkarna/Comisia

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/32

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2017 – Kraftpojkarna/Comisia
   (Cauza T-781/17)
   (2018/C 042/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kraftpojkarna AB (Västerås, Suedia) (reprezentant: Y. Melin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1.

               constatarea nelegalității

                           —

                           articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză, și

                           —

                           articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză;

               2.

               anularea

                           —

                           articolului 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1524 al Comisiei din 5 septembrie 2017 de retragere a acceptării angajamentului pentru doi producători-exportatori în temeiul Deciziei de punere în aplicare 2013/707/UE de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive, în ceea ce o privește pe reclamantă; și

               3.

               obligarea Comisiei, precum și a oricărui intervenient a cărui cerere de intervenție în susținerea concluziilor Comisiei ar fi admisă în cursul acestei proceduri, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv.
   Comisia a încălcat articolele 8 alineatele (1), (9) și (10) și articolul 10 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (1) și articolul 13 alineatele (1), (9) și (10) și articolul 16 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (2) atunci când a declarat nevalide facturile conforme și a impus apoi autorităților vamale să perceapă taxe, ca și când nicio factură conformă nu a fost emisă și comunicată autorităților vamale în momentul în care produsele au fost declarate pentru a fi puse în liberă circulație.
   Motivul se întemeiază pe nelegalitatea articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (3) și a articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (4), care acordă Comisiei competența de a declara neconforme facturile conforme.

      (1)  JO 2013 L 176, p. 21.

      (2)  JO 2016 L 176, p. 55.

      (3)  JO 2013 L 325, p. 1.

      (4)  JO 2013 L 325, p. 66.


title: Cauza T-782/17: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2017 – Wuxi Saijing Solar/Comisia

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/33

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2017 – Wuxi Saijing Solar/Comisia
   (Cauza T-782/17)
   (2018/C 042/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Wuxi Saijing Solar Co. Ltd (Yixing, China) (reprezentant: Y. Melin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               1.

               Constatarea nelegalității

                           —

                           articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul de punere în executare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză și a

                           —

                           articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză;

               2.

               Anularea

                           —

                           articolului 2 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/1524 al Comisiei din 5 septembrie 2017 de retragere a acceptării angajamentului pentru doi producători-exportatori în temeiul Deciziei de punere în aplicare 2013/707/UE de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive;

               3.

               Obligarea Comisiei și a oricărui intervenient în susținerea concluziilor Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv.
   Comisia a încălcat articolul 8 alineatele (1), (9) și (10) și articolul 10 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (1), precum și articolul 13 alineatele (1), (9) și (10) și articolul 16 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2016/1037 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (2) atunci când a declarat neconforme anumite facturi conforme și apoi a dispus ca vămile să perceapă taxe vamale, ca și cum nicio factură conformă nu ar fi fost prezentată și comunicată vămulor atunci când produsele au fost declarate pentru punere în liberă circulație în Uniune.
   Acest motiv se întemeiază pe nelegalitatea articolului 3 alineatul (2) din din Regulamentul de punere în executare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (3) și a articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (4), care permit Comisiei să declare neconforme anumite facturi conforme.

      (1)  JO 2013, L 176, p. 21.

      (2)  JO 2016, L 176, p. 55.

      (3)  JO 2013, L 325, p. 1.

      (4)  JO 2013, L 325, p. 66.


title: Cauza T-783/17: Acțiune introdusă la 1 decembrie 2017 – GE Healthcare/Comisia

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/34

         Acțiune introdusă la 1 decembrie 2017 – GE Healthcare/Comisia
   (Cauza T-783/17)
   (2018/C 042/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GE Healthcare A/S (Oslo, Norvegia) (reprezentanți: D. Scannell, barrister, G. Castle și S. Oryszczuk, solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene C(2017)7941 final din 23 noiembrie 2017 care suspendă autorizațiile de introducere pe piață ale reclamantei pentru Omniscan (INN gadodiamidă);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli și costuri efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă articolul 116 din Directiva 2001/83/CE (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă principiul precauției.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă principiul nediscriminării.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată este în orice caz disproporționată.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată încalcă principiul general al bunei administrări.

      (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67).


title: Cauza T-786/17: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2017 – BTC/Comisia

text:
               5.2.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/35

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2017 – BTC/Comisia
   (Cauza T-786/17)
   (2018/C 042/49)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: BTC GmbH (Bolzano, Italia) (reprezentanți: L. von Lutterotti și A. Frei, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea nulității actului Comisiei Europene având referința Ares (2017) 4799558 din 27 septembrie 2017 prin care se solicită recuperarea resurselor financiare alocate, precum și a notei de debit corespunzătoare (Nota di Addebito) nr. 3241712708 din 2 octombrie 2017, anexată la comunicarea Ares (2017) 4790311 din 2 octombrie 2017, ambele acte fiind comunicate prin e-mail la 4 octombrie 2017 la adresa info@btc-srl.com, precum și a tuturor celorlalte acte juridice (inclusiv a celor necomunicate) care precedă, au legătură sau sunt destinate executării cele două acte sus-menționate;

               —

               cu titlu subsidiar, în cadrul clauzei compromisorii în temeiul articolului 272 TFUE și al articolului 5 alineatul (2) din acordul de grant nr. C046311 din 29 iunie 2017, constatarea faptului că reclamanta nu datorează contribuția pe care Comisia Europeană o solicită de la aceasta prin nota de debit (Nota di Addebito) nr. 3241712708 din 2 octombrie 2017 și că, prin urmare, reclamanta are dreptul să o rețină;

               —

               cu titlu mai subsidiar, tot în cadrul clauzei compromisorii în temeiul articolului 272 TFUE și al articolului 5 alineatul (2) din acordul de grant nr. C046311 din 29 iunie 2017 și numai în cazul în care reclamanta datorează Comunității Europene o anumită contribuție în temeiul acordului de grant nr. C046311 din 29 iunie 2017, stabilirea contribuției pe care reclamanta o datorează în orice situație, chiar dacă într-un cuantum mai mic decât cel indicat în nota de debit (Nota di Addebito) nr. 3241712708 din 2 octombrie 2017;

               —

               în orice caz, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată în temeiul articolului 134 din Regulamentul de procedură, pe baza parametrilor de plată a onorariilor avocaților, stabilite prin Decretul ministerial nr. 55/2014 al Ministerului italian al Justiției la 30 000 de euro, la care se adaugă o sumă forfetară de 15 % din cheltuielile de judecată, în conformitate cu articolul 15 din Decretul ministerial nr. 55/2014 al Ministerului italian al Justiției, contribuția legală forfetară de 4 % datorată Casei Avocaților, precum și 22 % cu titlu de TVA, reclamanta rezervându-și în cursul procedurii dreptul la o estimare cifrică mai exactă în funcție de evoluția cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

               1.

               Primul motiv: nulitatea actelor atacate din cauza intervenirii prescripției, potrivit articolului 3 alineatul (1) al patrulea paragraf din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 (1)

               2.

               Al doilea motiv: nulitatea actelor atacate din cauza încălcării articolului 296 TFUE și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, ca urmare a perioadei disproporționate de soluționare a cazului în cadrul adoptării actului și a notei de debit sus-menționate (încălcarea principiului securității juridice și al duratei rezonabile a procedurii)

               3.

               Al treilea motiv: nulitatea actelor atacate din cauza încălcării articolului 296 TFUE și a articolului 41, precum și a articolului 42 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, ca urmare a aprecierii eronate a situației de fapt, a motivării eronate, insuficiente și contradictorii a actului și a încălcării dreptului de acces la documente

               4.

               Al patrulea motiv: nulitatea actelor atacate din cauza încălcării articolelor 2 și 4 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 și a încălcării articolului 296 TFUE și a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene ca urmare a caracterului disproporționat al contribuției a cărei recuperare se solicită, a inexistenței constatării, respectiv a constatării eronate a situației de fapt și a motivării insuficiente, respectiv eronate a actului

               5.

               Al cincilea motiv: contribuția a cărei recuperare este solicitată de Comisie de la reclamantă prin nota de debit (Nota di Addebito) nr. 3241712708 din 2 octombrie 2017 nu este datorată, întrucât Comisia a încălcat principiul bunei-credințe, a investigat cu întârziere și în mod insuficient situația de fapt și nu a apreciat, respectiv a apreciat în mod eronat probele prezentate

               6.

               Al șaselea motiv: contribuția a cărei recuperare este solicitată de Comisie de la reclamantă prin nota de debit (Nota di Addebito) nr. 3241712708 din 2 octombrie 2017 nu este datorată, întrucât concluziile pe care Comisia le-a dedus din raportul OLAF nu corespund situației de fapt

               7.

               Al șaptelea motiv: contribuția a cărei recuperare este solicitată de Comisie de la reclamantă prin nota de debit (Nota di Addebito) nr. 3241712708 din 2 octombrie 2017 nu este, în niciun caz, datorată în acest cuantum întrucât, potrivit articolului 19 din anexa II la acordul de grant, în realitate trebuie să fie recuperate numai contribuțiile care au fost plătite fără a fi datorate, însă nu și acelea care au fost plătite pe baza unui calcul efectuat pe bază de încredere și în conformitate cu acordul (încălcarea principiului bunei-credințe și a principiului proporționalității)

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Uniunii Europene (JO 1995, L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).