title: Cauzele conexate C-143/20 și C-213/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cereri de decizie preliminară formulate de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie – Polonia) – A/O (C-143/20), G. W., E. S./A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20) [Trimitere preliminară – Libera prestare a serviciilor – Asigurare de viață – Contracte de asigurare de viață cu capital variabil legate de fonduri de investiții denumite „unit-linked” – Directiva 2002/83/CE – Articolul 36 – Directiva 2002/92/CE – Articolul 12 alineatul (3) – Obligație de informare precontractuală – Informații cu privire la natura activelor care acoperă contracte de asigurare „unit-linked” – Domeniu de aplicare – Conținut – Directiva 2005/29/CE – Articolul 7 – Practici comerciale neloiale – Omisiune înșelătoare]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/2

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cereri de decizie preliminară formulate de Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie – Polonia) – A/O (C-143/20), G. W., E. S./A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20)
      (Cauzele conexate C-143/20 și C-213/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Libera prestare a serviciilor - Asigurare de viață - Contracte de asigurare de viață cu capital variabil legate de fonduri de investiții denumite „unit-linked” - Directiva 2002/83/CE - Articolul 36 - Directiva 2002/92/CE - Articolul 12 alineatul (3) - Obligație de informare precontractuală - Informații cu privire la natura activelor care acoperă contracte de asigurare „unit-linked” - Domeniu de aplicare - Conținut - Directiva 2005/29/CE - Articolul 7 - Practici comerciale neloiale - Omisiune înșelătoare)
      (2022/C 165/02)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: A (C-143/20), G. W., E. S. (C-213/20)

         Pârâte: O (C-143/20), A. Towarzystwo Ubezpieczeń Życie S.A. (C-213/20)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață trebuie interpretat în sensul că informațiile prevăzute la acest articol trebuie să fie comunicate consumatorului care aderă, în calitate de asigurat, la un contract de asigurare de viață de grup cu capital variabil legat de un fond de investiții încheiat între o întreprindere de asigurare și o întreprindere titulară a poliței de asigurare. Revine întreprinderii de asigurare sarcina de a comunica aceste informații întreprinderii titulare a poliței de asigurare, care trebuie să le transmită acestui consumator înainte de aderarea sa la contractul amintit, împreună cu orice alt detaliu care s-ar dovedi necesar ținând seama de cerințele și de nevoile acestuia, în conformitate cu dispoziția menționată coroborată cu articolul 12 alineatul (3) din Directiva 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări.

                  2)

                  Articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2002/83, coroborat cu punctul A subpunctul (a)12 din anexa III la aceasta, trebuie interpretat în sensul că indicarea naturii activelor care trebuie să fie comunicată unui consumator înainte de aderarea sa la un contract de asigurare de viață de grup cu capital variabil legat de un fond de investiții trebuie să cuprindă indicații privind caracteristicile esențiale ale acestor active. Aceste indicații:

                              —

                              trebuie să cuprindă informații clare, precise și ușor de înțeles cu privire la natura economică și juridică a activelor menționate, precum și cu privire la riscurile structurale legate de acestea și

                              —

                              nu trebuie să cuprindă neapărat informații exhaustive cu privire la natura și la amploarea tuturor riscurilor legate de investiția în activele respective, nici informații identice cu cele pe care emitentul instrumentelor financiare care le compun le-a comunicat întreprinderii de asigurare, în temeiul articolului 19 alineatul (3) din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului.

                  3)

                  Articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2002/83 trebuie interpretat în sensul că nu impune ca informațiile prevăzute la punctul A subpunctul (a)12 din anexa III la aceasta să fie obligatoriu comunicate consumatorului care aderă, în calitate de asigurat, la un contract de asigurare de viață de grup cu capital variabil legat de un fond de investiții în cadrul unei proceduri precontractuale distincte și că nu se opune unei dispoziții naționale în temeiul căreia ar fi suficient ca aceste informații să fie menționate în contractul respectiv, cu condiția ca acesta să îi fie transmis în timp util consumatorului menționat, anterior aderării sale, pentru a-i permite să facă, în cunoștință de cauză, o alegere informată cu privire la produsul de asigurare care corespunde cel mai bine nevoilor sale.

                  4)

                  Articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2002/83 trebuie interpretat în sensul că nu impune să se considere că executarea incorectă a obligației de comunicare a informațiilor prevăzute la punctul A subpunctul (a)12 din anexa III la aceasta determină nulitatea sau nevaliditatea unui contract de asigurare de viață de grup cu capital variabil legat de un fond de investiții sau a declarației de aderare la acesta și conferă astfel consumatorului care a aderat la contractul respectiv dreptul la rambursarea primelor de asigurare plătite, în măsura în care modalitățile procedurale prevăzute de dreptul național pentru exercitarea dreptului de a invoca această obligație de informare nu sunt de natură să repună în discuție efectivitatea acestui drept prin descurajarea consumatorului respectiv să îl exercite.

                  5)

                  Articolul 7 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretat în sensul că poate constitui o omisiune înșelătoare, în sensul acestei dispoziții, omisiunea de a comunica consumatorului care aderă la un contract de asigurare de viață de grup cu capital variabil legat de un fond de investiții informațiile prevăzute la articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2002/83 coroborat cu punctul A subpunctul (a)12 din anexa III la aceasta.

         (1)  JO C 209, 22.6.2020.

         JO C 304, 14.9.2020.


title: Cauza C-389/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Vigo – Spania) – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) [Trimitere preliminară – Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale – Directiva 79/7/CEE – Articolul 4 alineatul (1) – Interzicerea oricărei discriminări pe criterii de sex – Lucrători casnici – Protecție împotriva șomajului – Excludere – Dezavantaj special pentru lucrătorii de sex feminin – Obiective legitime de politică socială – Proporționalitate]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/11

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo – Spania) – CJ/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Cauza C-389/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Egalitate de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale - Directiva 79/7/CEE - Articolul 4 alineatul (1) - Interzicerea oricărei discriminări pe criterii de sex - Lucrători casnici - Protecție împotriva șomajului - Excludere - Dezavantaj special pentru lucrătorii de sex feminin - Obiective legitime de politică socială - Proporționalitate)
      (2022/C 165/12)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: CJ

         Pârâtă: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care exclude prestațiile de șomaj dintre prestațiile de securitate socială acordate lucrătorilor casnici de un sistem legal de securitate socială, din moment ce această dispoziție dezavantajează în mod special lucrătorii de sex feminin în raport cu lucrătorii de sex masculin și nu este justificată de factori obiectivi și străini de orice discriminare pe criterii de sex.

         (1)  JO C 423, 7.12.2020.


title: Cauza C-23/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Porugalia) la 10 ianuarie 2022 – Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Porugalia) la 10 ianuarie 2022 – Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-23/22)
      (2022/C 165/35)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA

         Intimată: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

      Interpretarea corectă a Orientărilor privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020, coroborate cu dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 651/2014 al Comisiei din 16 iunie 2014 (1), în special articolul 1 și articolul 2 punctul 11, ale Regulamentului (UE) nr. 1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 (2) și ale anexei I la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene permite să se concluzioneze că, în conformitate cu articolul 2 alineatul 2 și cu articolul 22 alineatul 1 din Código Fiscal do Investimento [Codul fiscal privind investițiile], aprobat prin Decreto-Lei n.o 162/2014 [Decretul-lege nr. 162/2014] din 31 octombrie 2014, și [cu] articolele 1 și 2 din Portaria n.o 282/2014 [Decretul ministerial nr. 282/2014] din 30 decembrie 2014, activitatea de prelucrare a produselor obținute din pescuit și din acvacultură, referitoare la „cod sărat”, „cod congelat” și „cod desărat”, care se încadrează la codul CAE 10204Rev3, nu este o activitate de prelucrare a produselor agricole în sensul ajutoarelor fiscale prevăzute?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 651/2014 al Comisiei din 17 iunie 2014 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat (JO 2014, L 187, p. 1).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind organizarea comună a piețelor în sectorul produselor pescărești și de acvacultură, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1184/2006 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 104/2000 al Consiliului (JO 2013, L 354, p. 1).


title: Cauza C-160/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Rotterdam – Țările de Jos) – Stichting Rookpreventie Jeugd și alții/Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport [Trimitere preliminară – Directiva 2014/40/UE – Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun – Produse care nu respectă nivelurile maxime ale emisiilor – Interdicție de introducere pe piață – Metodă de măsurare – Țigarete cu filtru care au micro-orificii de ventilare – Măsurarea emisiilor pe baza unor standarde ISO – Standarde nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene – Conformitate cu cerințele de publicare prevăzute la articolul 297 alineatul (1) TFUE, interpretat în lumina principiului securității juridice – Conformitate cu principiul transparenței]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Rotterdam – Țările de Jos) – Stichting Rookpreventie Jeugd și alții/Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport
      (Cauza C-160/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2014/40/UE - Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun - Produse care nu respectă nivelurile maxime ale emisiilor - Interdicție de introducere pe piață - Metodă de măsurare - Țigarete cu filtru care au micro-orificii de ventilare - Măsurarea emisiilor pe baza unor standarde ISO - Standarde nepublicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene - Conformitate cu cerințele de publicare prevăzute la articolul 297 alineatul (1) TFUE, interpretat în lumina principiului securității juridice - Conformitate cu principiul transparenței)
      (2022/C 165/03)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Rotterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Stichting Rookpreventie Jeugd, Stichting Inspire2live, Rode Kruis Ziekenhuis BV, Stichting ClaudicatioNet, Nederlandse Vereniging voor Kindergeneeskunde, Nederlandse Vereniging voor Verzekeringsgeneeskunde, Accare, Stichting Universitaire en Algemene Kinder- en Jeugdpsychiatrie Noord-Nederland, Vereniging Praktijkhoudende Huisartsen, Nederlandse Vereniging van Artsen voor Longziekten en Tuberculose, Nederlandse Federatie van Kankerpatiëntenorganisaties, Nederlandse Vereniging Arbeids- en Bedrijfsgeneeskunde, Nederlandse Vereniging voor Cardiologie, Koepel van Artsen Maatschappij en Gezondheid, Koninklijke Nederlandse Maatschappij tot bevordering der Tandheelkunde, College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

         Pârât: Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport

         cu participarea: Vereniging Nederlandse Sigaretten- en Kerftabakfabrikanten (VSK)

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE trebuie interpretat în sensul că prevede că nivelurile maxime ale emisiilor de gudron, nicotină și monoxid de carbon ale țigaretelor destinate să fie introduse pe piață sau fabricate în statele membre, stabilite la articolul 3 alineatul (1) din această directivă, trebuie măsurate prin aplicarea metodelor de măsurare care decurg din standardele ISO 4387, 10315, 8454 și 8243, la care se referă articolul 4 alineatul (1) menționat.

                  2)

                  Examinarea primei întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 în raport cu principiul transparenței, cu Regulamentul (UE) nr. 216/2013 al Consiliului din 7 martie 2013 privind publicarea electronică a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene, precum și cu articolul 297 alineatul (1) TFUE, interpretat în lumina principiului securității juridice.

                  3)

                  Examinarea celei de a treia întrebări litera a) nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 în raport cu articolul 5 alineatul (3) din Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului.

                  4)

                  Examinarea celei de a treia întrebări litera b) nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 în raport cu articolul 114 alineatul (3) TFUE, cu Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului, precum și cu articolele 24 și 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  5)

                  În ipoteza în care articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2014/40 nu ar fi opozabil particularilor, metoda utilizată în vederea aplicării articolului 3 alineatul (1) din această directivă trebuie să fie adecvată, în raport cu evoluțiile științifice și tehnice sau de standardele convenite la nivel internațional, pentru măsurarea nivelurilor de emisii eliberate atunci când o țigaretă este utilizată conform destinației sale și trebuie să aibă la bază un nivel înalt de protecție a sănătății umane, în special pentru tineri, exactitatea măsurătorilor obținute prin intermediul acestei metode trebuind să fie verificată de către laboratoarele autorizate și monitorizate de autoritățile competente ale statelor membre vizate la articolul 4 alineatul (2) din directiva menționată.

         (1)  JO C 222, 6.7.2020.


title: Cauza C-451/20: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Korneuburg – Austria) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG [Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Articolul 3 alineatul (1) – Domeniu de aplicare – Zbor cu legătură directă dintr-o țară terță și spre o țară terță – Rezervare unică efectuată la un operator de transport aerian comunitar – Legătură directă pe teritoriul unui stat membru – Articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul (iii) și articolul 7 – Zbor de redirecționare întârziat – Luarea în considerare a orei de sosire efective în vederea acordării compensației]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/12

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht Korneuburg – Austria) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Cauza C-451/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Articolul 3 alineatul (1) - Domeniu de aplicare - Zbor cu legătură directă dintr-o țară terță și spre o țară terță - Rezervare unică efectuată la un operator de transport aerian comunitar - Legătură directă pe teritoriul unui stat membru - Articolul 5 alineatul (1) litera (c) punctul (iii) și articolul 7 - Zbor de redirecționare întârziat - Luarea în considerare a orei de sosire efective în vederea acordării compensației)
      (2022/C 165/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesgericht Korneuburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Airhelp Limited

         Pârâtă: Austrian Airlines AG

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretat în sensul că acest regulament nu se aplică unui zbor cu legătură directă care a făcut obiectul unei rezervări unice și care este compus din două segmente de zbor care trebuie efectuate de un operator de transport aerian comunitar, atunci când atât aeroportul de plecare al primului segment de zbor, cât și aeroportul de sosire al celui de al doilea segment de zbor sunt situate într-o țară terță, doar aeroportul în care are loc escala fiind situat pe teritoriul unui stat membru.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza C-97/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Essen (Germania) la 10 februarie 2022 – DC/HJ

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/33

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Essen (Germania) la 10 februarie 2022 – DC/HJ
      (Cauza C-97/22)
      (2022/C 165/42)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Essen

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: DC

         Pârât: HJ

         Întrebarea preliminară

      Articolul 14 alineatul (5) din Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) trebuie interpretat în sensul că, atunci când clientul își retrage declarația de intenție privind încheierea unui contract de construcții în afara spațiilor comerciale numai după ce comerciantul și-a prestat deja (integral) serviciile, este exclus orice drept la despăgubiri sau la compensații al comerciantului în cazul în care condițiile pentru existenţa unui drept la despăgubiri nu sunt îndeplinite potrivit dispozițiilor privind consecințele juridice ale retragerii, dar clientul a obținut o creștere a patrimoniului ca urmare a lucrărilor de construcție efectuate de comerciant, cu alte cuvinte s-a îmbogățit?

         (1)  JO 2011, L 304, p. 64.


title: Cauzele conexate C-562/21 PPU și C-563/21 PPU: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Eexecutarea mandatelor europene de arestare emise împotriva X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU) [Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare judiciară în materie penală – Mandat european de arestare – Decizia-cadru 2002/584/JAI – Articolul 1 alineatul (3) – Proceduri de predare între statele membre – Condiții de executare – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 al doilea paragraf – Drept fundamental la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituite în prealabil prin lege – Deficiențe sistemice sau generalizate – Examinare în două etape – Criterii de aplicare – Obligația autorității judiciare de executare de a verifica în mod concret și precis dacă există motive serioase și întemeiate de a crede că persoana care face obiectul unui mandat european de arestare este expusă, în cazul predării, unui risc real de încălcare a dreptului său fundamental la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituite în prealabil prin lege]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/21

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Eexecutarea mandatelor europene de arestare emise împotriva X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU)
      (Cauzele conexate C-562/21 PPU și C-563/21 PPU) (1)

      (Trimitere preliminară - Procedură preliminară de urgență - Cooperare judiciară în materie penală - Mandat european de arestare - Decizia-cadru 2002/584/JAI - Articolul 1 alineatul (3) - Proceduri de predare între statele membre - Condiții de executare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 al doilea paragraf - Drept fundamental la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituite în prealabil prin lege - Deficiențe sistemice sau generalizate - Examinare în două etape - Criterii de aplicare - Obligația autorității judiciare de executare de a verifica în mod concret și precis dacă există motive serioase și întemeiate de a crede că persoana care face obiectul unui mandat european de arestare este expusă, în cazul predării, unui risc real de încălcare a dreptului său fundamental la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituite în prealabil prin lege)
      (2022/C 165/25)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

      X (C-562/21 PPU), Y (C-563/21 PPU)

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatele (2) și (3) din Decizia-cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre, astfel cum a fost modificată prin Decizia-cadru 2009/299/JAI a Consiliului din 26 februarie 2009, trebuie interpretat în sensul că atunci când autoritatea judiciară de executare chemată să decidă cu privire la predarea unei persoane care face obiectul unui mandat european de arestare dispune de elemente care evidențiază existența unor deficiențe sistemice sau generalizate cu privire la independența puterii judecătorești din statul membru emitent, în ceea ce privește în special procedura de numire a membrilor acestei puteri, această autoritate nu poate să refuze predarea acestei persoane:

                  —

                  în cadrul unui mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse sau a unei măsuri de siguranță privative de libertate, decât în cazul în care autoritatea menționată constată că există, în circumstanțele specifice cauzei, motive serioase și întemeiate de a crede că, ținând seama în special de elementele furnizate de persoana respectivă și care privesc compunerea completului de judecată care a judecat cauza sa penală sau orice altă împrejurare relevantă pentru aprecierea independenței și a imparțialității acestui complet, dreptul fundamental al aceleiași persoane la un proces echitabil în fața unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituite în prealabil prin lege, consacrat la articolul 47 al doilea paragraf din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a fost încălcat, și

                  —

                  în cadrul unui mandat european de arestare emis în scopul efectuării urmăririi penale, decât dacă aceeași autoritate constată că există, în circumstanțele specifice cauzei, motive serioase și întemeiate de a crede că, ținând seama în special de elementele furnizate de persoana în cauză și care privesc situația sa personală, natura infracțiunii pentru care aceasta este urmărită penal, contextul factual în care se înscrie acest mandat european de arestare sau orice altă împrejurare relevantă pentru aprecierea independenței și a imparțialității completului de judecată care va fi probabil sesizat cu procedura referitoare la această persoană, această din urmă persoană este expusă în cazul predării, unui risc real de încălcare a acestui drept fundamental.

         (1)  JO C 2, 3.1.2022.


title: Cauza T-434/21: Ordonanța Tribunalului din 10 februarie 2022 – TO/AEM („Funcție publică – Executarea unei hotărâri a Tribunalului – Decizie necontestată în termen – Autoritate de lucru judecat – Angajament condiționat luat de AAIC în contextul unei soluționări amiabile în afara Tribunalului – Ofertă de soluționare amiabilă neacceptată de reclamant – Inexistența unui act cauzator de prejudiciu – Inadmisibilitate”)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/34

      Ordonanța Tribunalului din 10 februarie 2022 – TO/AEM
      (Cauza T-434/21) (1)

      („Funcție publică - Executarea unei hotărâri a Tribunalului - Decizie necontestată în termen - Autoritate de lucru judecat - Angajament condiționat luat de AAIC în contextul unei soluționări amiabile în afara Tribunalului - Ofertă de soluționare amiabilă neacceptată de reclamant - Inexistența unui act cauzator de prejudiciu - Inadmisibilitate”)
      (2022/C 165/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: TO (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană de Mediu (reprezentanți: O. Cornu, agent, asistat de B. Wägenbaur, avocat)

         Obiectul

      Cerere formulată în temeiul articolului 270 TFUE și prin care se urmărește, în primul rând, anularea Deciziei din 21 septembrie 2020 prin care AEM, pe de o parte, ar fi refuzat să execute Hotărârea din 11 iunie 2019, TO/AEM (T-462/17, nepublicată, EU:T:2019:397) și, pe de altă parte, ar fi respins cererile formulate de reclamantă la 16 septembrie 2020 și, în al doilea rând, obligarea AEM la plata în favoarea reclamantei, primo, a sumelor corespunzătoare indemnizației de preaviz și indemnizației de instalare, majorate cu dobânzi începând de la 22 septembrie 2016, secundo, a sumei de 20 000 de euro pentru repararea pretinsului prejudiciu moral suferit ca urmare a divulgării către terți a datelor sale personale și, tertio, a sumei de 20 000 de euro pentru repararea pretinsului prejudiciu moral suferit ca urmare a refuzului de a-i comunica corespondența purtată cu consilierul său anterior, atât înainte, cât și după pronunțarea acestei hotărâri

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  TO va suporta, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Agenția Europeană de Mediu (AEM).

         (1)  JO C 349, 30.8.2021.


title: Cauza C-175/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – SS „SIA”/Valsts ieņēmumu dienests [Trimitere preliminară – Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal – Regulamentul (UE) 2016/679 – Articolul 2 – Domeniu de aplicare – Articolul 4 – Noțiunea de „prelucrare” – Articolul 5 – Principii legate de prelucrare – Limitarea scopului – Reducerea la minimum a datelor – Articolul 6 – Legalitatea prelucrării – Prelucrare necesară pentru îndeplinirea unei sarcini care servește unui interes public cu care este învestit operatorul – Prelucrare necesară în vederea îndeplinirii unei obligații legale care îi revine operatorului – Articolul 23 – Restricții – Prelucrarea datelor în scopuri fiscale – Cerere de comunicare de informații privind anunțuri de vânzări de autovehicule publicate pe internet – Proporționalitate]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/5

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – SS „SIA”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-175/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal - Regulamentul (UE) 2016/679 - Articolul 2 - Domeniu de aplicare - Articolul 4 - Noțiunea de „prelucrare” - Articolul 5 - Principii legate de prelucrare - Limitarea scopului - Reducerea la minimum a datelor - Articolul 6 - Legalitatea prelucrării - Prelucrare necesară pentru îndeplinirea unei sarcini care servește unui interes public cu care este învestit operatorul - Prelucrare necesară în vederea îndeplinirii unei obligații legale care îi revine operatorului - Articolul 23 - Restricții - Prelucrarea datelor în scopuri fiscale - Cerere de comunicare de informații privind anunțuri de vânzări de autovehicule publicate pe internet - Proporționalitate)
      (2022/C 165/04)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā apgabaltiesa

         Părțile din procedura principală

         Apelantă-reclamantă: SS „SIA”

         Intimată-pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

         Dispozitivul

                  1)

                  Dispozițiile Regulamentului (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) trebuie interpretate în sensul că colectarea de către Administrația fiscală a unui stat membru de la un operator economic a unor informații care implică o cantitate semnificativă de date cu caracter personal este supusă cerințelor acestui regulament, în special celor enunțate la articolul 5 alineatul (1) din acesta.

                  2)

                  Dispozițiile Regulamentului 2016/679 trebuie interpretate în sensul că Administrația fiscală a unui stat membru nu poate deroga de la dispozițiile articolului 5 alineatul (1) din acest regulament în cazul în care un asemenea drept nu i-a fost acordat printr-o măsură legislativă, în sensul articolului 23 alineatul (1) din acesta.

                  3)

                  Dispozițiile Regulamentului 2016/679 trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca Administrația fiscală a unui stat membru să impună unui furnizor de servicii de anunțuri publicate pe internet să îi comunice informații referitoare la contribuabilii care au publicat anunțuri în una dintre rubricile portalului său de internet, cu condiția printre altele ca aceste date să fie necesare în raport cu scopurile specifice pentru care sunt colectate și ca perioada la care se referă colectarea menționată să nu depășească durata strict necesară pentru atingerea obiectivului de interes general vizat.

         (1)  JO C 222, 6.7.2020.


title: Cauza C-51/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 25 ianuarie 2022 – PannonHitel Pénzügyi Zrt./Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungaria) la 25 ianuarie 2022 – PannonHitel Pénzügyi Zrt./Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)
      (Cauza C-51/22)
      (2022/C 165/36)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Pârâtă: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

         Întrebarea preliminară

      Articolul 5 alineatul (1) litera (a) și articolul 8 alineatul (1) litera (a) prima liniuță și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie interpretate în sensul că pasagerul își poate exercita în mod direct împotriva operatorului de transport aerian dreptul la rambursarea întregului cost al biletului la prețul de achiziție, inclusiv în cazul în care rezervase biletul prin intermediul unui terț care a acționat în calitate de intermediar, căruia pasagerul i-a plătit prețul biletului, intermediarul fiind cel care a cumpărat biletul de la operatorul de transport aerian și care i-a plătit [acestuia] prețul biletului, în condițiile în care nimic nu indică faptul că intermediarul a acționat în calitate de agent autorizat al operatorului de transport aerian sau că ar trebui considerat drept organizator de pachete de servicii turistice?

         (1)  JO 2004, L 46, p. 1.


title: Cauza T-71/22: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2022 – BNP Paribas/SRB

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/34

      Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2022 – BNP Paribas/SRB
      (Cauza T-71/22)
      (2022/C 165/44)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: BNP Paribas (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Champsaur și A. Delors, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  obligarea SRB să prezinte planul de rezoluție complet, aprobat în temeiul deciziei de rezoluție (1);

                  —

                  declararea faptului că dispozițiile atacate ale politicii în materie de MREL trebuie înlăturate;

                  —

                  anularea deciziei de rezoluție;

                  —

                  anularea deciziei referitoare la MREL (2);

                  —

                  obligarea SRB la plata cheltuielilor de judecată și a celorlalte cheltuieli efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive împotriva deciziei de rezoluție și opt motive împotriva deciziei referitoare la MREL.

                  1.

                  Primul motiv privind decizia de rezoluție, întemeiat pe erori de drept săvârșite de SRB. Reclamanta susține că decizia de rezoluție încalcă dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 806/2014 din 15 iulie 2014 (3) și ale Regulamentului delegat (UE) 2016/1075 al Comisiei din 23 martie 2016 (4), precum și principiul proporționalității.

                  2.

                  Al doilea motiv privind decizia de rezoluție, întemeiat pe faptul că SRB a săvârșit erori vădite de apreciere și a încălcat principiul bunei administrări.

                              —

                              În susținerea acestui motiv, reclamanta arată că SRB a adoptat o strategie uniformă de „recapitalizare internă exclusivă” pentru toate instituțiile de importanță sistemică globală (G-SII), fără a ține seama de cazurile concrete de rezoluție, și nu a examinat cu atenție și cu imparțialitate toate elementele de fapt și de motivare invocate de reclamantă în alegerea strategiei de rezoluție.

                  3.

                  Al treilea motiv privind decizia de rezoluție, întemeiat pe faptul că SRB exprimă o poziție care reflectă o alegere normativă și, astfel, depășește competențele care îi sunt conferite în temeiul Regulamentului (UE) nr. 806/2014.

                  4.

                  Al patrulea motiv privind decizia de rezoluție, întemeiat pe faptul că aceasta a fost adoptată cu încălcarea dreptului reclamantei de a fi ascultată și cu încălcarea obligației de motivare care revine SRB, întrucât nu a justificat alegerea strategiei sale de rezoluție pentru reclamantă.

                  5.

                  Al cincilea motiv privind decizia de rezoluție, întemeiat pe faptul că anumite dispoziții ale Regulamentului (UE) nr. 806/2014, aplicate de SRB prin adoptarea acestei decizii, încalcă drepturile fundamentale și TFUE.

                  6.

                  Primul motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe faptul că este fondată pe decizia de rezoluție și este indisociabil legată de aceasta și, prin urmare, nu ar mai fi valabilă în cazul anulării deciziei respective.

                  7.

                  Al doilea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe o eroare de drept săvârșită de SRB în interpretarea și aplicarea dispozițiilor Regulamentului (UE) nr. 806/2014.

                              —

                              În susținerea acestui motiv, reclamanta arată că SRB nu a ținut seama de grupul bancar ulterior rezoluției la stabilirea MREL și de cerința amortizorului combinat ulterior rezoluției (denumită în continuare „CBR”) la stabilirea încrederii pieței, că nu a efectuat o evaluare completă a tuturor elementelor relevante ale calculării MREL și că nu a motivat calcularea MREL.

                  8.

                  Al treilea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe faptul că SRB a săvârșit erori vădite de apreciere în stabilirea MREL și a încălcat principiul bunei administrări, în măsura în care SRB nu a efectuat o evaluare diligentă și imparțială a grupului BNP Paribas ulterior rezoluției și, în special, nu a ținut seama de efectul rezoluției asupra dimensiunii și modelului economic al grupului BNP Paribas.

                  9.

                  Al patrulea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe încălcarea de către SRB a principiului încrederii legitime, întrucât nu a aplicat mai multe dispoziții din propria politică în materie de MREL în ceea ce privește ajustările MREL.

                  10.

                  Al cincilea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe încălcarea de către SRB a principiului proporționalității, a dreptului de proprietate și a libertății de a desfășura o activitate comercială, prin stabilirea unui cuantum disproporționat al MREL în raport cu obiectivele rezoluției.

                  11.

                  Al șaselea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe faptul că SRB nu a motivat această decizie, întrucât nu a inclus în decizie toate elementele necesare pentru ca reclamanta să poată înțelege pe ce bază și potrivit cărei metodologii a fost stabilită MREL și motivul pentru care această metodologie se îndepărta de metodologia generală prezentată în politica în materie de MREL.

                  12.

                  Al șaptelea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe încălcarea de către SRB a dreptului reclamantei de a fi ascultată, ca urmare a refuzului de principiu de a lua în considerare anumite observații.

                  13.

                  Al optulea motiv privind decizia referitoare la MREL, întemeiat pe faptul că politica în materie de MREL, pe care se întemeiază decizia referitoare la MREL, încalcă Regulamentul (UE) nr. 806/2014 și constituie un abuz de putere al SRB, în măsura în care aceasta manifestă o alegere normativă în domeniul rezoluției și încalcă competențele legiuitorului.

         (1)  Decizia de rezoluție la care se face trimitere este Decizia comună privind planul de rezoluție a grupului și evaluarea posibilității de rezoluție a BNP Paribas și a filialelor sale, astfel cum a fost convenită de Comitetul unic de rezoluție, Magyar Nemzeti Bank, Finanstilsynet și Bankowy Fundusz Gwarancyjny la 4 noiembrie 2021, numărul RC/JD/2020/52.

         (2)  Decizia referitoare la MREL la care se face trimitere este Decizia comună prin care se stabilește cerința minimă de fonduri proprii și datroii eligibile ale BNP Paribas și unora dintre filialele sale, astfel cum a fost convenită de SRB, Magyar Nemzeti Bank, Finanstilsynet și Bankowy Fundusz Gwarancyjny la 4 noiembrie 2021, numărul RC/JD/2020/53.

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).

         (4)  Regulamentul delegat (UE) 2016/1075 al Comisiei din 23 martie 2016 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la standardele tehnice de reglementare care precizează conținutul planurilor de redresare, al planurilor de rezoluție și al planurilor de rezoluție a grupului, criteriile minime pe care autoritatea competentă trebuie să le examineze în ceea ce privește planurile de redresare și planurile de redresare a grupului, condițiile de acordare a sprijinului financiar intragrup, cerințele privind evaluatorii independenți, recunoașterea contractuală a competențelor de reducere a valorii contabile și de conversie, procedurile și conținutul cerințelor de notificare și ale avizului de suspendare și funcționarea operațională a colegiilor de rezoluție (JO 2016, L 184, p. 1).


title: Cauza C-62/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Frankfurt am Main (Germania) la 1 februarie 2022 – IA/DER Touristik Deutschland GmbH

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/28

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgerichts Frankfurt am Main (Germania) la 1 februarie 2022 – IA/DER Touristik Deutschland GmbH
      (Cauza C-62/22)
      (2022/C 165/37)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgerichts Frankfurt am Main

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: IA

         Pârâtă: DER Touristik Deutschland GmbH

         Întrebarea preliminară

      Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (reformare) (1) trebuie interpretat în sensul că, pe lângă norma de competență internațională, această dispoziție stabilește o normă de competență teritorială a instanțelor naționale în materia contractelor de călătorie, care trebuie respectată de instanța de fond, atunci când atât consumatorul, în calitate de călător, cât și cocontractantul său, în calitate de organizator al călătoriei, au domiciliul în același stat membru, dar destinația turistică nu se află în acest stat membru, ci în străinătate cu consecința că consumatorul poate formula pretenții contractuale împotriva organizatorului călătoriei la instanța de la domiciliul acestuia, în completarea normelor naționale?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1.


title: Cauza C-226/20 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 – Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL/Comisia Europeană, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade [Recurs – Dumping – Importuri de produse plate laminate la cald din fier, din oțel nealiat sau din alte oțeluri aliate, originare din Brazilia, Iran, Rusia, Serbia și Ucraina – Închiderea procedurii privind importurile din Serbia – Stabilirea existenței unui prejudiciu – Evaluarea cumulativă a efectelor importurilor provenite din mai multe țări terțe – Regulamentul (UE) 2016/1036 – Articolul 3 alineatul (4) – Închiderea procedurii fără instituirea de măsuri – Articolul 9 alineatul (2) – Caracterul „neglijabil” al importurilor – Pragul de minimis – Putere de apreciere a Comisiei]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/6

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 februarie 2022 – Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL/Comisia Europeană, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade
      (Cauza C-226/20 P) (1)

      (Recurs - Dumping - Importuri de produse plate laminate la cald din fier, din oțel nealiat sau din alte oțeluri aliate, originare din Brazilia, Iran, Rusia, Serbia și Ucraina - Închiderea procedurii privind importurile din Serbia - Stabilirea existenței unui prejudiciu - Evaluarea cumulativă a efectelor importurilor provenite din mai multe țări terțe - Regulamentul (UE) 2016/1036 - Articolul 3 alineatul (4) - Închiderea procedurii fără instituirea de măsuri - Articolul 9 alineatul (2) - Caracterul „neglijabil” al importurilor - Pragul de minimis - Putere de apreciere a Comisiei)
      (2022/C 165/05)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL (reprezentanți: J. Killick și G. Forwood, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial T. Maxian Rusche și A. Demeneix, ulterior T. Maxian Rusche și G. Luengo, agenți), HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade (reprezentant: R. Luff, avocat)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Eurofer, Association européenne de l’Acier, AISBL suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade.

         (1)  JO C 313, 21.9.2020.


title: Cauza C-452/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze [Trimitere preliminară – Apropierea legislațiilor – Directiva 2014/40/UE – Articolul 23 alineatul (3) – Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului – Interdicția de vânzare a produselor din tutun către minori – Regimul de sancțiuni – Sancțiuni eficace, proporționale și disuasive – Obligația vânzătorilor de produse din tutun de a verifica vârsta cumpărătorului la vânzarea acestor produse – Amendă – Activitate a unui punct de vânzare de alcool și tutun – Suspendarea autorizației de desfășurare a activității pentru o perioadă de 15 zile – Principiul proporționalității – Principiul precauției]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/13

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Cauza C-452/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Directiva 2014/40/UE - Articolul 23 alineatul (3) - Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului - Interdicția de vânzare a produselor din tutun către minori - Regimul de sancțiuni - Sancțiuni eficace, proporționale și disuasive - Obligația vânzătorilor de produse din tutun de a verifica vârsta cumpărătorului la vânzarea acestor produse - Amendă - Activitate a unui punct de vânzare de alcool și tutun - Suspendarea autorizației de desfășurare a activității pentru o perioadă de 15 zile - Principiul proporționalității - Principiul precauției)
      (2022/C 165/14)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelant: PJ

         Intimate: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Dispozitivul

      Principiul proporționalității trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care, în cazul unei prime încălcări a interdicției de vânzare a produselor din tutun către minori, prevede, în plus față de aplicarea unei amenzi administrative, suspendarea autorizației de desfășurare a activității care permite operatorului economic care a încălcat această interdicție să vândă astfel de produse pentru o perioadă de 15 zile, cu condiția ca o asemenea reglementare să nu depășească limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea obiectivului de protecție a sănătății umane și de reducere în special a prevalenței tabagismului în rândul tinerilor.

         (1)  JO C 423, 7.12.2020.


title: Cauza C-437/20: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 ianuarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Parma – Italia) – Procedura penală împotriva lui ZI, TQ [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Jocuri de noroc – Concesiuni pentru activitatea de colectare a pariurilor – Prelungirea concesiunilor deja atribuite – Regularizarea centrelor de transmitere a datelor (CTD) care desfășoară această activitate în lipsa unei concesiuni și a unei autorizații de poliție – Termen restrâns – Inadmisibilitate vădită a cererii de decizie preliminară]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/22

      Ordonanța Curții (Camera a noua) din 10 ianuarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Parma – Italia) – Procedura penală împotriva lui ZI, TQ
      (Cauza C-437/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Jocuri de noroc - Concesiuni pentru activitatea de colectare a pariurilor - Prelungirea concesiunilor deja atribuite - Regularizarea centrelor de transmitere a datelor (CTD) care desfășoară această activitate în lipsa unei concesiuni și a unei autorizații de poliție - Termen restrâns - Inadmisibilitate vădită a cererii de decizie preliminară)
      (2022/C 165/26)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale di Parma

         Părțile din procedura penală principală

      ZI, TQ

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Parma (Tribunalul din Parma, Italia) prin decizia din 8 noiembrie 2019 este vădit inadmisibilă.

         (1)  Data depunerii: 17.9.2020.


title: Cauza T-86/22: Acțiune introdusă la 15 februarie 2022 – Associazione „Terra Mia Amici No Tap”/BEI

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/36

      Acțiune introdusă la 15 februarie 2022 – Associazione „Terra Mia Amici No Tap”/BEI
      (Cauza T-86/22)
      (2022/C 165/45)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Associazione „Terra Mia Amici No Tap” (Melendugno, Italia) (reprezentant: A. Calò, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  să constate și să declare că Banca Europeană de Investiții a apreciat în mod eronat că cererea de reexaminare introdusă de asociația reclamantă este inadmisibilă și tardivă;

                  —

                  obligarea Băncii Europene de Investiții să emită o decizie de revocare a finanțării acordate în favoarea TAP AG;

                  —

                  obligarea Băncii Europene de Investiții la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe inadmisibilitatea prezumată a cererii de reexaminare.

                              —

                              În această privință, reclamanta invocă încălcarea Convenției de la Aarhus, a Regulamentului (CE) n. 1367/2006 (1) din 6 septembrie 2006 și a Regulamentului (UE) 2021/1767 (2), a punctelor 1, 6 și 9 din preambulul la Declarația privind principiile și standardele sociale și de mediu adoptate de BEI. Mai precis, BEI ar fi trebuit să revoce finanțarea acordată, dat fiind că cererea de reexaminare privea un act administrativ în sensul dreptului mediului.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe caducitatea cererii de reexaminare pretins intervenită ca urmare a expirării termenelor.

                              —

                              În această privință, reclamanta invocă încălcarea Convenției de la Aarhus, a Regulamentului (CE) n. 1367/2006 din 6 septembrie 2006 și a Regulamentului (UE) 2021/1767, a punctelor 1, 6 și 9 din preambulul la Declarația privind principiile și standardele sociale și de mediu adoptate de BEI. Mai precis, BEI nu a revocat finanțarea, revocare care ia forma unui nou act, autonom și distinct de cel prin care finanțarea a fost acordată anterior, și, în orice caz, termenul de șase săptămâni pentru a introduce o cerere de reexaminare trebuie să fie calculat de la punerea în exploatare a lucrării, dat fiind că, din punct de vedere contractual, beneficiarul a fost autorizat să se conformeze cu normele BEI la acea dată.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea punctului 36 din Declarația din 2009 privind principiile și standardele sociale și de mediu adoptate de BEI

                              —

                              În această privință, reclamanta arată mai precis că punctul 36 prevede că BEI impune ca toate proiectele finanțate să respecte cel puțin:

                                          —

                                          Legislația națională aplicabilă în materie de mediu;

                                          —

                                          Legislația Uniunii aplicabilă în materie de mediu, în special Directiva EIM a Uniunii și directivele privind conservarea naturii, precum și directivele sectoriale și directivele „transversale”;

                                          —

                                          Principiile și normele convențiilor internaționale pertinente în materia mediului integrate în dreptul Uniunii.
                                          Or, în speță, nu a fost respectat niciunul dintre aceste puncte.
                                          Au fost astfel demonstrate următoarele încălcări:

                                          a.

                                          Încălcări ale legislației Uniunii în materie de mediu și mai precis:

                                                      a.I

                                                      considerentul (36) coroborat cu articolul 4 și cu articolul 14 din Regulamentul (UE) nr. 347/2013 (lipsa unei analize costuri-beneficii);

                                                      a.II

                                                      considerentul (31) al Regulamentului (UE) nr. 347/2013 coroborat cu articolul 5 alineatul (1) și cu anexa IV nota 1 din Directiva 2011/92/UE (impact cumulat extern)

                                                      a.III

                                                      considerentul (31) al Regulamentului (UE) nr. 347/2013 coroborat cu articolul 5 alineatul (1) și cu anexa IV nota 1 din Directiva 2011/92/UE (impact cumulat extern) – Interdicția „Salami Slicing”

                                                      a.IV

                                                      articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2011/92/UE, articolul 6 alineatele (3) și (4) din Directiva Habitate;

                                                      a.V

                                                      articolul 4 alineatul (4) din Directiva 2009/146, Directiva Păsări;

                                                      a.VI

                                                      considerentul (31) și articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 coroborat cu articolul 6 din Directiva EIM (Transparență și Participare);

                                                      a.VII

                                                      considerentul (28) coroborat cu articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 347/2013 (Regulamentul Habitate);

                                                      a.VIII

                                                      articolul 191 alineatul (1) TFUE coroborat cu Declarația privind principiile și standardele sociale și de mediu adoptate de BEI, aprobată de Consiliul de administrație la 3 februarie 2009.

                                          b.

                                          încălcări ale legislației italiene și mai ales:

                                                      b.I

                                                      Decretul legislativ 42/2004 care transpune Convenția privind peisajul, articolul 26;

                                                      b.II

                                                      Decretul legislativ 42/2004 care transpune Convenția privind peisajul, articolul 146;

                                                      b.III

                                                      articolul 14-ter din Legea nr. 241 din 7 august 1990 – Conferința privind serviciile;

                                                      b.IV

                                                      prevederea A57 din Decretul ministerial de compatibilitate de mediu nr. 223/14;

                                                      b.V

                                                      Decretul legislativ 152/06, lipsa sancțiunilor;

                                                      b.VI

                                                      articolul 452 quater din Codul penal (dezastru ecologic).

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea Regulamentului (UE) nr. 347/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 aprilie 2013.

                              —

                              Reclamanta susține că, în fapt, nu a fost efectuată nicio analiză costuri-beneficii adecvată.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

         (2)  Regulamentul (UE) 2021/1767 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 octombrie 2021 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1367/2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2021, L 356, p. 1).


title: Cauza C-70/22: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 1 februarie 2022 – Viagogo AG/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/29

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 1 februarie 2022 – Viagogo AG/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
      (Cauza C-70/22)
      (2022/C 165/38)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Viagogo AG

         Intimate: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Directiva 2000/31/CE (1), în special articolele 3, 14 și 15 coroborate cu articolul 56 TFUE, se opune aplicării reglementării unui stat membru privind vânzarea de bilete pentru evenimente pe piața secundară care are ca efect împiedicarea unui operator al unei platforme de stocare-hosting care funcționează în cadrul Uniunii, precum apelanta din prezenta procedură, să furnizeze unor utilizatori terți servicii de anunțuri de vânzări de bilete pentru evenimente pe piața secundară, rezervând această activitate exclusiv vânzătorilor, organizatorilor de evenimente sau altor entități autorizate de autoritățile publice să emită bilete pe piața primară prin sisteme certificate?

                  2)

                  În plus, dispozițiile articolului 102 TFUE coroborate cu cele ale articolului 106 TFUE se opun aplicării reglementării a unui stat membru privind vânzarea de bilete pentru evenimente care rezervă toate serviciile inerente pieței secundare a biletelor (în special intermedierea) exclusiv vânzătorilor, organizatorilor de evenimente sau altor entități autorizate să emită bilete pe piața primară prin sisteme certificate, interzicând această activitate furnizorilor de servicii ale societății informaționale care intenționează să funcționeze în calitate de furnizor de servicii de stocare-hosting în sensul articolelor 14 și 15 din Directiva 2000/31/CE, în special în cazul în care, precum în speță, o astfel de rezervare are efectul de a permite unui operator dominant pe piața primară a distribuirii de bilete să își extindă dominația la serviciile de intermediere pe piața secundară?

                  3)

                  Noțiunea de furnizor de servicii de stocare-hosting cu caracter pasiv, în sensul reglementării europene, în special a Directivei 2000/31/CE, poate fi utilizată numai în absența oricărei activități de filtrare, de selectare, de indexare, de organizare, de catalogare, de agregare, de evaluare, de utilizare, de modificare, de extragere sau de promovare a conținuturilor publicate de utilizatori, înțelese ca indicatori exemplificativi, nefiind necesar să fie toate întrunite, în măsura în care trebuie să se considere că indică în sine gestionarea economică a serviciului și/sau adoptarea unei metode de evaluare a comportamentului utilizatorilor în vederea creșterii gradului de fidelizare a acestora sau rămâne la aprecierea instanței de trimitere aprecierea relevanței împrejurărilor menționate anterior, astfel încât, chiar și atunci când se constată una sau mai multe dintre ele, se poate considera prevalentă neutralitatea serviciului care determină calificarea ca furnizor de servicii de stocare-hosting cu caracter pasiv?

         (1)  Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (JO 2000, L 178, p. 1, Ediție specială, 13/29, p. 257).


title: Cauza T-87/22: Acțiune introdusă la 17 februarie 2022 – Hahn Rechtsanwälte/Comisia

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/38

      Acțiune introdusă la 17 februarie 2022 – Hahn Rechtsanwälte/Comisia
      (Cauza T-87/22)
      (2022/C 165/46)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Hahn Rechtsanwälte PartG mbB (Bremen, Germania) (reprezentant: K. Künstner, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2021)9326 final a Comisiei din 7 decembrie 2021,

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe inexistența unor motive de refuz, conform articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1).

                              —

                              Comisia nu a demonstrat existenţa, în raport cu părțile la procedura de înțelegere AT.40178 – Emisii ale vehiculelor, a unor interese comerciale demne de protecție în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001, și nici nu a examinat cazul concret.

                              —

                              Comisia nu se poate întemeia pe protecția activităţilor de anchetă din moment ce este vorba despre o anchetă, care priveşte o înțelegere, încheiată printr-o decizie definitivă și din moment ce, în plus, nu a examinat cazul concret.

                              —

                              Comisia se întemeiază pe prezumția generală de nedivulgare, deşi condițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (2) prima sau a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 nu sunt îndeplinite, ceea ce conduce la o inversare inadmisibilă a raportului dintre principiu și excepție în ceea ce priveşte dreptul de acces.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe existenţa unui interes public superior privind divulgarea, în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                              —

                              Comisia în mod greșit nu a constatat existenţa unui interes public superior în sensul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                              —

                              Încălcarea interesului general este în speţă evidentă întrucât înțelegerea anticoncurențială priveşte și dispozitivele de invalidare a vehiculelor ușoare și întrucât emisiile excesive de oxid de carbon are efecte nefaste asupra sănătății, mediului și climei.

                              —

                              Potrivit Agenției Europene a Mediului (EEA), doar în Germania mor anual aproximativ 12 800 de oameni din cauza poluării aerului cu dioxid de azot.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe omisiunea de a examina în concret dreptul de acces parțial, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                              —

                              Comisia nu a examinat suficient de concret dacă, în subsidiar, trebuie să se acorde un acces parțial la dosar, în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1049/2001.

                              —

                              Nu este necesară examinarea aspectului dacă o măsură privind dreptul de acces mai puțin restrictivă pentru reclamantă ar fi eventual posibilă.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-463/20: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne [Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 2011/92/UE – Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului – Directiva 92/43/CEE – Conservarea habitatelor naturale – Raportul dintre procedura de evaluare și de aprobare de dezvoltare prevăzută la articolul 2 din Directiva 2011/92/UE și o procedură națională de derogare de la măsurile de protecție a speciilor prevăzute de Directiva 92/43/CEE – Noțiunea de „aprobare de dezvoltare” – Proceduri complexe de adoptare a deciziilor – Obligație de evaluare – Domeniu de aplicare material – Fază procesuală în care trebuie garantată participarea publicului la procedurile de adoptare a deciziilor]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/13

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Belgia) – Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne
      (Cauza C-463/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2011/92/UE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Raportul dintre procedura de evaluare și de aprobare de dezvoltare prevăzută la articolul 2 din Directiva 2011/92/UE și o procedură națională de derogare de la măsurile de protecție a speciilor prevăzute de Directiva 92/43/CEE - Noțiunea de „aprobare de dezvoltare” - Proceduri complexe de adoptare a deciziilor - Obligație de evaluare - Domeniu de aplicare material - Fază procesuală în care trebuie garantată participarea publicului la procedurile de adoptare a deciziilor)
      (2022/C 165/15)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Conseil d'État

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Namur-Est Environnement ASBL

         Pârâtă: Région wallonne

         Dispozitivul

                  1)

                  Directiva 2011/92/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului trebuie interpretată în sensul că o decizie adoptată în temeiul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră, care autorizează un inițiator de proiect să deroge de la măsurile aplicabile în materie de protecție a speciilor, în vederea realizării unui proiect, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2011/92, intră în sfera procesului de aprobare de dezvoltare a acestui proiect, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (c) din această directivă, în ipoteza în care, pe de o parte, realizarea proiectului menționat nu poate interveni fără ca inițiatorul proiectului să fi obținut această decizie și în care, pe de altă parte, autoritatea competentă pentru aprobarea de dezvoltare a unui astfel de proiect păstrează posibilitatea de a aprecia efectele acestuia asupra mediului cu mai multă strictețe decât s-a apreciat în decizia menționată.

                  2)

                  Directiva 2011/92 trebuie interpretată, ținând seama în special de articolele 6 și 8 din aceasta, în sensul că adoptarea unei decizii prealabile care autorizează un inițiator de proiect să deroge de la măsurile aplicabile în materie de protecție a speciilor, pentru realizarea unui proiect, în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a) din această directivă, nu trebuie precedată în mod necesar de o participare a publicului, în măsura în care această participare este asigurată în mod efectiv înainte de adoptarea deciziei care trebuie luată de autoritatea competentă pentru aprobarea de dezvoltare eventuală a acestui proiect.

         (1)  JO C 9, 11.1.2021.


title: Cauza C-73/22 P: Recurs introdus la 3 februarie 2022 de Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 29 noiembrie 2021 în cauza T-726/20, Grupa Azoty și alții/Comisia

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/29

      Recurs introdus la 3 februarie 2022 de Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a cincea) din 29 noiembrie 2021 în cauza T-726/20, Grupa Azoty și alții/Comisia
      (Cauza C-73/22 P)
      (2022/C 165/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurente: Grupa Azoty S.A., Azomureș SA, Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (reprezentanți: D. Haverbeke, L. Ruessmann și P. Sellar, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentelor

      Recurentele solicită Curții:

                  —

                  anularea ordonanței atacate; și

                  —

                  declararea admisibilității cererii recurentelor, întemeiată pe articolul 263 TFUE, de anulare în parte a Comunicării Comisiei din 25 septembrie 2020 intitulate „Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după 2021 (1)”; sau

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea ordonanței atacate pentru motivul că Tribunalul ar fi trebuit să unească excepția de inadmisibilitate cu fondul; și

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru examinare pe fond; și

                  —

                  pronunțarea în favoarea recurentelor în ceea ce privește cheltuielile de judecată efectuate în cadrul prezentei proceduri; și

                  —

                  soluționarea problemei cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața Tribunalului odată cu examinarea completă a cererii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurentele invocă două motive.
      Primul motiv întemeiat pe insuficiența motivării.

                  —

                  Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația de a furniza o motivare suficientă. În primul rând, la punctele 34-48 și 49-51 din ordonanța atacată, Tribunalul nu a răspuns la argumentele invocate de recurente și nu a stabilit situația de fapt din cauza cu care a fost sesizată. În al doilea rând, nu a explicat de ce numai decizii ale Comisiei adoptate în temeiul unei anumite norme de drept derivat pot privi direct recurentele. Aceasta afectează punctul 38 din ordonanța atacată.

            Al doilea motiv întemeiat pe faptul că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a considerat că recurentele nu erau vizate în mod direct.

                  —

                  Tribunalul face trimitere la jurisprudența consacrată pentru a invoca criteriul afectării directe la punctele 26-30 din ordonanța atacată. Ca parte a criteriului afectării directe, Tribunalul trebuie să evalueze conținutul, natura, scopul și substanța actului atacat, precum și contextul factual și juridic din care face parte acesta. Tribunalul a săvârșit o eroare de drept la aprecierea cerinței articolului 263 TFUE privind afectarea directă, întrucât nu a efectuat această evaluare. Aceasta afectează punctele 34-48 din ordonanța atacată. Tribunalul a creat un scenariu în care recurentele nu au nicio cale de atac. Prin faptul că nu a urmat și aplicat corespunzător criteriul de apreciere a afectării directe, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.

            Cu titlu subsidiar, Tribunalul ar fi trebuit să unească excepția de inadmisibilitate cu fondul.

                  —

                  Articolul 130 alineatele (7) și (8) din Regulamentul de procedură al Tribunalului impune Tribunalului să unească examinarea excepției de inadmisibilitate cu fondul, dacă împrejurări speciale justifică aceasta, iar ulterior să stabilească noi termene pentru continuarea judecății. Potrivit unei jurisprudențe constante, aceste împrejurări speciale există atunci când este necesare o unire cu fondul pentru buna administrare a justiției.

                  —

                  Tribunalul trebuia să evalueze natura, conținutul și contextul actului atacat pentru a stabili dacă le privea direct pe recurente. În acest scop, este necesar să se ia în considerare substanța actului și dacă acesta impune obligații legale independente statelor membre. Există o suprapunere între această evaluare și primul motiv pe fond privind necompetența Comisiei de a adopta anexa I la actul atacat. Prin faptul că nu a unit cu fondul excepția de inadmisibilitate invocată de Comisie, Tribunalul a încălcat dispozițiile articolului 130 alineatele (7) și (8) din Regulamentul său de procedură.

         (1)  JO 2020 C 317, p. 5.


title: Cauza T-101/22: Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – OG și alții/Comisia

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/39

      Acțiune introdusă la 21 februarie 2022 – OG și alții/Comisia
      (Cauza T-101/22)
      (2022/C 165/47)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamanți: OG, OH, OI și OJ (reprezentant: D. Gómez Fernández, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea articolului 1 din Regulamentul delegat (UE) 2021/2288 (1) al Comisiei din 21 decembrie 2021 de modificare a anexei la Regulamentul (UE) 2021/953 (2) al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește perioada de acceptare a certificatelor de vaccinare eliberate în formatul certificatului digital al UE privind COVID care indică finalizarea seriei de vaccinare primară;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea normelor de competență și a articolului 290 alineatul (1) TFUE.

                              —

                              În această privință, reclamanții invocă depășirea mandatului de delegare conferit de Parlament la articolul 12 și la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul 2021/953, precum și a acestor articole înseși pentru motivul că nu sunt respectate elementele esențiale ale actului de abilitare și, în orice caz, acesta nu se înscrie în cadrul normativ definit de actul legislativ de bază, modificările nefiind necesare în lipsa unor progrese științifice pentru ținerea sub control a pandemiei de COVID-19.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor de competență și a articolului 290 alineatul (1) TFUE.

                              —

                              În această privință, reclamanții invocă depășirea mandatului de delegare conferit de Parlament la articolul 13 și la articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul 2021/953, a acestor articole înseși, precum și încălcarea normelor fundamentale de procedură pentru motivul că procedura de urgență a fost aplicată fără ca situația specifică care o justifică să se materializeze, și anume fără să apară noi dovezi științifice și fără ca aceasta să fie impusă de motive imperioase de urgență.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la libertatea de circulație, recunoscut la articolul 21 TFUE, la articolul 45 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 2 din Protocolul nr. 4 la Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, a articolului 27 din Directiva 2004/38/CE din 29 aprilie 2004 și a principiului proporționalității.

                              —

                              În această privință, reclamanții arată că limitările introduse nu corespund unor motive de sănătate publică și că eficiența și necesitatea lor nu sunt dovedite.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale din cartă privind egalitatea în fața legii (articolul 20) și nediscriminarea (articolul 21) și a drepturilor corespondente din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (CEDO) în măsura în care Comisia a introdus, fără vreo bază științifică, o diferență de tratament între persoanele cu schema vaccinală completă și cele care primesc doza de rapel.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe viciul de competență legat de materie.

                              —

                              În această privință, reclamanții invocă încălcarea principiului atribuirii și a articolelor 5 și 168 TFUE pentru că nici Comisia, nici UE nu sunt competente să ia măsuri care impun vaccinarea, fie și indirect, pentru a evita pierderea automată a certificatului de vaccinare la 270 de zile de la încheierea schemei de vaccinare.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale consacrate de cartă privind libertatea (articolul 6), viața privată și de familie (articolul 7), demnitatea umană (articolul 1) și integritatea fizică (articolul 3) și a drepturilor corespondente din CEDO ca urmare a obligației de vaccinare indirecte cu doza de rapel pentru a evita pierderea certificatului de vaccinare.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe abuzul de putere.

                              —

                              În această privință, reclamanții invocă încălcarea articolului 18 din CEDO pentru motivul că regulamentul urmărește un scop diferit de cel prevăzut, obligația de vaccinare indirectă cu doza de rapel pentru a evita pierderea automată a certificatului de vaccinare.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2021/2288 al Comisiei din 21 decembrie 2021 de modificare a anexei la Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește perioada de acceptare a certificatelor de vaccinare eliberate în formatul certificatului digital al UE privind COVID care indică finalizarea seriei de vaccinare primară (JO 2021, L 458, p. 459).

         (2)  Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 Regulamentul (UE) 2021/953 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) pentru a facilita libera circulație pe durata pandemiei de COVID-19 (JO 2021, L 211, p. 1).


title: Cauza C-550/21: Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma – Italia) – Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio (Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții – Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată – Lipsa unor precizări suficiente – Inadmisibilitate vădită)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/23

      Ordonanța Curții (Camera a zecea) din 21 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione tributaria provinciale di Roma – Italia) – Leonardo SpA/Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio
      (Cauza C-550/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) și articolul 94 din Regulamentul de procedură al Curții - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Lipsa unor precizări suficiente - Inadmisibilitate vădită)
      (2022/C 165/27)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione tributaria provinciale di Roma

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Leonardo SpA

         Pârâtă: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale del Lazio

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară introdusă de Commissione tributaria provinciale di Roma (Comisia fiscală provincială din Roma, Italia), prin decizia din 21 iulie 2021, este vădit inadmisibilă.

         (1)  Data depunerii: 06/09/2021.


title: Cauza T-102/22: Acțiune introdusă la 22 februarie 2022 – Transgourmet Ibérica/EUIPO – Aldi (Gourmet)

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/40

      Acțiune introdusă la 22 februarie 2022 – Transgourmet Ibérica/EUIPO – Aldi (Gourmet)
      (Cauza T-102/22)
      (2022/C 165/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Transgourmet Ibérica, SAU (Gerona, Spania) (reprezentanți: C. Duch Fonoll și I. Osinaga Lozano, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim pe Ruhr, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă „Gourmet” – marca Uniunii Europene nr. 8 143 653

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 14 decembrie 2021 în cauza R 862/2021-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în totalitate a deciziei atacate;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare la camera de recurs pentru a se pronunța,

                  —

                  obligarea EUIPO și a intervenientei să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de reclamantă în prezenta procedură, în procedura căii de atac și în primă instanță.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 3 din Directiva (UE) 2015/2436 a Parlamentului European și a Consiliului și a jurisprudenţei aferente;

                  —

                  încălcarea articolului 64 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 10 alineatul (4) Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei și jurisprudenţa aferentă,

                  —

                  încălcarea articolului 64 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, coroborat cu articolul 18 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-257/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „Viva Telecom Bulgaria” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Impozit reținut la sursă pe dobânzile fictive aferente unui împrumut fără dobânzi acordat unei filiale rezidente de o societate-mamă nerezidentă – Directiva 2003/49/CE – Plăți de dobânzi între societăți asociate din state membre diferite – Articolul 1 alineatul (1) – Scutire de impozitul reținut la sursă – Articolul 4 alineatul (1) litera (d) – Excluderea anumitor plăți – Directiva 2011/96/UE – Impozit pe profit – Articolul 1 alineatul (1) litera (b) – Distribuire de profituri de către o filială rezidentă societății sale mamă nerezidente – Articolul 5 – Scutire de impozitul reținut la sursă – Directiva 2008/7/CE – Majorări de capital – Articolul 3 – Aporturi de capital – Articolul 5 alineatul (1) litera (a) – Scutire de impozit indirect – Articolele 63 și 65 TFUE – Libera circulație a capitalurilor – Impozitarea cuantumului brut al dobânzilor fictive – Procedură de recuperare în vederea deducerii cheltuielilor legate de acordarea împrumutului și a unei eventuale rambursări – Diferență de tratament – Justificare – Repartizare echilibrată a competenței de impozitare între statele membre – Eficacitatea colectării impozitelor – Combaterea evaziunii fiscale]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/6

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – „Viva Telecom Bulgaria” EOOD/Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia
      (Cauza C-257/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Impozit reținut la sursă pe dobânzile fictive aferente unui împrumut fără dobânzi acordat unei filiale rezidente de o societate-mamă nerezidentă - Directiva 2003/49/CE - Plăți de dobânzi între societăți asociate din state membre diferite - Articolul 1 alineatul (1) - Scutire de impozitul reținut la sursă - Articolul 4 alineatul (1) litera (d) - Excluderea anumitor plăți - Directiva 2011/96/UE - Impozit pe profit - Articolul 1 alineatul (1) litera (b) - Distribuire de profituri de către o filială rezidentă societății sale mamă nerezidente - Articolul 5 - Scutire de impozitul reținut la sursă - Directiva 2008/7/CE - Majorări de capital - Articolul 3 - Aporturi de capital - Articolul 5 alineatul (1) litera (a) - Scutire de impozit indirect - Articolele 63 și 65 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Impozitarea cuantumului brut al dobânzilor fictive - Procedură de recuperare în vederea deducerii cheltuielilor legate de acordarea împrumutului și a unei eventuale rambursări - Diferență de tratament - Justificare - Repartizare echilibrată a competenței de impozitare între statele membre - Eficacitatea colectării impozitelor - Combaterea evaziunii fiscale)
      (2022/C 165/06)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Varhoven administrativen sad

         Părțile din procedura principală

         Recurentă:„Viva Telecom Bulgaria” EOOD

         Intimat: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

         Cu participarea: Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite, coroborat cu articolul 4 alineatul (1) litera (d) din această directivă, cu articolul 5 din Directiva 2011/96/UE a Consiliului din 30 noiembrie 2011 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/121 a Consiliului din 27 ianuarie 2015, precum și cu articolele 3 și 5 din Directiva 2008/7/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 privind impozitarea indirectă a majorării de capital trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care prevede impozitarea, sub forma unei rețineri la sursă, a dobânzilor fictive pe care o filială rezidentă care a beneficiat de un împrumut fără dobânzi acordat de societatea sa mamă nerezidentă ar fi fost obligată, în condiții de piață, să le plătească acesteia din urmă.

                  2)

                  Articolul 63 TFUE, interpretat în lumina principiului proporționalității, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede impozitarea, sub forma unei rețineri la sursă, a dobânzilor fictive pe care o filială rezidentă care a beneficiat de un împrumut fără dobânzi acordat de societatea sa mamă nerezidentă ar fi fost obligată, în condiții de piață, să le plătească acesteia din urmă, atunci când această reținere la sursă se aplică la cuantumul brut al dobânzilor menționate, fără posibilitatea de a deduce, în această etapă, cheltuielile aferente împrumutului respectiv, introducerea ulterioară a unei cereri în acest sens fiind necesară pentru recalcularea reținerii menționate și pentru o eventuală rambursare, cu condiția ca, pe de o parte, durata procedurii prevăzute în acest scop de reglementarea respectivă să nu fie excesivă și, pe de altă parte, să fie datorate dobânzi pentru sumele rambursate.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.


title: Cauza C-63/22: Ordonanța președintelui Curții din 23 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden – Germania) – TV/Land Hessen [Protecția datelor cu caracter personal – Agenție de informații (birou de informații economice) – Evaluarea bonității persoanelor fizice („scoring”) pe baza unor informații neverificate furnizate de creditori – Legalitatea prelucrării datelor și răspunderea solidară pentru această prelucrare]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/23

      Ordonanța președintelui Curții din 23 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wiesbaden – Germania) – TV/Land Hessen
      (Cauza C-63/22) (1)

      (Protecția datelor cu caracter personal - Agenție de informații (birou de informații economice) - Evaluarea bonității persoanelor fizice („scoring”) pe baza unor informații neverificate furnizate de creditori - Legalitatea prelucrării datelor și răspunderea solidară pentru această prelucrare)
      (2022/C 165/28)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere:

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: TV

         Pârât: Land Hessen

         Cealaltă parte din procedură: SCHUFA Holding AG

         Dispozitivul

      Radiază cauza C-63/22 din registrul Curții.

         (1)  Data depunerii: 1.2.2022.


title: Cauza C-262/20: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rayonen sad Lukovit – Bulgaria) – VB/Glavna direktsia „Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto” [Trimitere preliminară – Politica socială – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 8 – Articolul 12 litera (а) – Articolele 20 și 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Reducerea duratei normale a muncii de noapte în raport cu cea a muncii de zi – Lucrători din sectorul public și lucrători din sectorul privat – Egalitate de tratament]

text:
               19.4.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/7

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 februarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Rayonen sad Lukovit – Bulgaria) – VB/Glavna direktsia „Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto”
      (Cauza C-262/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 8 - Articolul 12 litera (а) - Articolele 20 și 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Reducerea duratei normale a muncii de noapte în raport cu cea a muncii de zi - Lucrători din sectorul public și lucrători din sectorul privat - Egalitate de tratament)
      (2022/C 165/07)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Rayonen sad Lukovit

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: VB

         Pârâtă: Glavna direktsia „Pozharna bezopasnost i zashtita na naselenieto”

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 8 și articolul 12 litera (a) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretate în sensul că nu impun adoptarea unei reglementări naționale care să prevadă ca durata normală a muncii de noapte pentru lucrătorii din sectorul public precum polițiștii și pompierii să fie inferioară duratei normale a muncii de zi prevăzute pentru aceștia din urmă. Astfel de lucrători trebuie în orice caz să beneficieze de alte măsuri de protecție în ceea ce privește durata muncii, salariul, indemnizațiile sau avantaje similare, care să permită compensarea caracterului solicitant specific pe care îl implică munca de noapte pe care o efectuează.

                  2)

                  Articolele 20 și 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca durata normală a muncii de noapte stabilită la șapte ore în legislația unui stat membru pentru lucrătorii din sectorul privat să nu se aplice lucrătorilor din sectorul public, inclusiv polițiștilor și pompierilor, dacă o astfel de diferență de tratament este întemeiată pe un criteriu obiectiv și rezonabil, și anume dacă ea este în raport cu un scop legal admisibil urmărit de legislația respectivă și este proporțională cu acest scop.

         (1)  JO C 279, 24.8.2020.