title: Cauza T-219/10 RENV: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – World Duty Free Group/Comisia („Ajutoare de stat – Dispoziții privind impozitul pe profit care permit întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate – Decizie prin care acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa – Noțiunea de ajutor de stat – Caracter selectiv – Sistem de referință – Derogare – Diferenţă de tratament – Justificarea diferenței de tratament – Întreprinderi beneficiare ale măsurii – Încredere legitimă”)

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/33

      Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – World Duty Free Group/Comisia
      (Cauza T-219/10 RENV) (1)

      ((„Ajutoare de stat - Dispoziții privind impozitul pe profit care permit întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar care rezultă din achiziționarea unor titluri de participare în întreprinderi cu domiciliul fiscal în străinătate - Decizie prin care acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa - Noțiunea de ajutor de stat - Caracter selectiv - Sistem de referință - Derogare - Diferenţă de tratament - Justificarea diferenței de tratament - Întreprinderi beneficiare ale măsurii - Încredere legitimă”))
      (2019/C 25/41)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: World Duty Free Group, SA, fostă Autogrill España, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes și P. Němečková, agenți)

         Intervenienți în susținerea reclamantei: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, agent), Irlanda (reprezentanți: inițial G. Hodge și E. Creedon, ulterior G. Hodge și M. Browne, agenți) și Regatul Spaniei (reprezentant: M. Sampol Pucurull, agent)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48) și, cu titlu subsidiar, a articolului 4 din această decizie

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  World Duty Free Group, SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Federală Germania, Irlanda și Regatul Spaniei suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza T-227/10: Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – Banco Santander/Comisia („Ajutoare de stat – Dispoziții privind impozitul pe cifra de afaceri care permite întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar rezultat din preluarea de titluri de participare în societăți cu domiciliul fiscal în străinătate – Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa – Noțiunea de ajutor de stat – Selectivitate – Sistem de referință – Derogare – Diferență de tratament – Justificarea diferenței de tratament – Întreprinderi beneficiare ale măsurii – Încredere legitimă”)

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/34

      Hotărârea Tribunalului din 15 noiembrie 2018 – Banco Santander/Comisia
      (Cauza T-227/10) (1)

      ((„Ajutoare de stat - Dispoziții privind impozitul pe cifra de afaceri care permite întreprinderilor cu domiciliul fiscal în Spania să amortizeze fondul comercial financiar rezultat din preluarea de titluri de participare în societăți cu domiciliul fiscal în străinătate - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și se dispune recuperarea sa - Noțiunea de ajutor de stat - Selectivitate - Sistem de referință - Derogare - Diferență de tratament - Justificarea diferenței de tratament - Întreprinderi beneficiare ale măsurii - Încredere legitimă”))
      (2019/C 25/42)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Banco Santander, SA (Santander, Spania) (reprezentanți: inițial J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan și R. Calvo Salinero, ulterior J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal și C. Urraca Caviedes, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2011/5/CE a Comisiei din 28 octombrie 2009 privind amortizarea fiscală a Fondului comercial financiar în cazul achiziționării unor titluri de participare străine C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) pusă în aplicare de Spania (JO 2011, L 7, p. 48), și, cu titlu subsidiar, a articolului 4 din această decizie

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Banco Santander, SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza C-660/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 22 octombrie 2018 – Sundair GmbH/WV, XU, YT

text:
               21.1.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Berlin (Germania) la 22 octombrie 2018 – Sundair GmbH/WV, XU, YT
      (Cauza C-660/18)
      (2019/C 25/25)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Sundair GmbH

         Pârâți: WV, XU, YT, reprezentanți de XU și ZS

         Întrebarea preliminară

      Articolul 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 5 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (1) trebuie interpretat în sensul că pasagerii afectați au dreptul la compensație pentru anularea unui zbor și în cazul în care operatorul de transport aerian nu este titularul unei licențe de funcționare valabile în sensul articolului 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004, iar lipsa unei licențe de funcționare valabile a determinat, cel puțin în parte, anularea zborului, și, la momentul la care au rezervat zborul, pasagerii nu au avut cunoștință de lipsa licenței de funcționare valabile?

         (1)  JO 2004, L 46, p.1


title: Cauza T-521/18: Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2018 – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)

text:
               18.2.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/47

      Ordonanța Tribunalului din 14 decembrie 2018 – BGC Partners/EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)
      (Cauza T-521/18) (1)

      (2019/C 65/64)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 392, 29.10.2018.


title: Cauza T-83/19: Acțiune introdusă la 12 februarie 2019 — AL/Comisia

text:
               1.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 122/28

      Acțiune introdusă la 12 februarie 2019 — AL/Comisia
      (Cauza T-83/19)
      (2019/C 122/32)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant(ă): AL (reprezentanți: A. Blot și S. Rodrigues, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii ca admisibilă și întemeiată;

                  —

                  anularea deciziei de respingere implicită a cererii de despăgubiri introduse de reclamant la 19 decembrie 2017 și, dacă este necesar, a deciziei din 12 noiembrie 2018 de respingere a reclamației reclamantului;

                  —

                  repararea prejudiciilor material și moral suferite de reclamant;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul (reclamanta) invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea angajamentelor contractuale ale pârâtei față de reclamant, întrucât Comisia nu și-a respectat angajamentul pe care și l-a asumat prin numirea reclamantului pentru postul de facilitator al Uniunii Europene al Parteneriatului pentru păduri din Bazinul Congo.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine.


title: Cauza T-85/19: Acțiune introdusă la 14 februarie 2019 — Gwo Chyang Biotech/EUIPO — Norma (KinGirls)

text:
               1.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 122/29

      Acțiune introdusă la 14 februarie 2019 — Gwo Chyang Biotech/EUIPO — Norma (KinGirls)
      (Cauza T-85/19)
      (2019/C 122/33)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Gwo Chyang Biotech Co. Ltd (Tainan, Taiwan) (reprezentant: J. Kakoures, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG (Nürnberg, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă KinGirls — înregistrarea nr. 15 151 038

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 decembrie 2018 în cauza R 718/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate, în măsura în care a admis opoziția pentru produse cuprinse în clasa 3 și respingerea opoziției în întregime;

                  —

                  obligarea EUIPO și Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii de opoziție, procedurii în fața camerei de recurs și prezentei proceduri.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza C-510/17: Ordonanța președintelui Camerei a doua din 24 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Bratislava — Slovacia) — ML

text:
               20.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 172/23

      Ordonanța președintelui Camerei a doua din 24 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Okresný súd Bratislava — Slovacia) — ML
      (Cauza C-510/17) (1)

      (2019/C 172/27)
      Limba de procedură: slovaca
      Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza T-138/19: Acțiune introdusă la 14 februarie 2019 — WH/EUIPO

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/59

      Acțiune introdusă la 14 februarie 2019 — WH/EUIPO
      (Cauza T-138/19)
      (2019/C 148/58)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: WH (reprezentant: E. Fontes Vila, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului constatarea lipsei motivelor de respingere a acțiunii și acordarea cu caracter retroactiv sub toate aspectele a promovării legal cuvenite.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei pârâtului de a nu o promova pe reclamantă în cadrul exercițiului de promovare pentru anul 2018.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în calitate de motiv unic încălcarea dreptului său la apărare pentru motivul imposibilității de a se apăra.


title: Cauza T-141/19: Acțiune introdusă la 4 martie 2019 — Sabo și alții/Parlamentul și Consiliul

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/60

      Acțiune introdusă la 4 martie 2019 — Sabo și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-141/19)
      (2019/C 148/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Peter Sabo (Tulčik, Slovacia) (reprezentant: R. Smith, Solicitor)

         Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului să constate nulitatea acelor dispoziții din Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului (1) care permit ca energia obținută din biomasă forestieră să fie luată în considerare în scopul articolului 29 alineatul (1), și anume: (a) să contribuie la obiectivul comun pentru anul 2030; (b) să măsoare respectarea obligațiilor privind energia regenerabilă și (c) să fie eligibilă pentru sprijin financiar.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Directiva 2018/2001 încalcă articolul 191 TFEU, întrucât nu contribuie la conservarea, la protecția și la îmbunătățirea calității mediului, la ocrotirea sănătății persoanelor sau la utilizarea prudentă și rațională a resurselor naturale. Ea nu urmărește un nivel ridicat de protecție a mediului, nu remediază la sursă daunele și nu aplică principiul precauției sau principiul „poluatorul plătește”. Ea nu ține seama nici de datele științifice disponibile privind impactul pe care combustia biomasei forestiere o are asupra schimbărilor climatice.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Directiva 2018/2001 încalcă numeroase drepturi ale reclamanților (recunoscute la articolele 7, 10, 14, 17, 22, 24, 35 și 37 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene), drepturi care sunt universale și care trebuie să fie respectate atât în privința reclamanților din Uniune, cât și a celor din afara ei. Aceste încălcări nu pot fi justificate, întrucât dispozițiile nelegale din directiva contestată nu au în mod necesar sau rațional legătură cu obiectivele Uniunii de protecție a mediului, cu care se află în conflict.

         (1)  Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO 2018, L 328, p. 82).


title: Cauza T-142/19: Acțiune introdusă la 1 martie 2019 — Nosio/EUIPO — Passi (PASSIATA)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/60

      Acțiune introdusă la 1 martie 2019 — Nosio/EUIPO — Passi (PASSIATA)
      (Cauza T-142/19)
      (2019/C 148/60)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Nosio SpA (Mezzocorona, Italia) (reprezentanți: J. Graffer și A. Ottolini, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Passi AG (Rothrist, Elveția)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale „PASSIATA” — cererea de înregistrare nr. 14 593 123

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 23 noiembrie 2018 în cauza R 927/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea părților adverse la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-143/19: Acțiune introdusă la 2 martie 2019 — Solar Ileias Bompaina/Comisia

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/61

      Acțiune introdusă la 2 martie 2019 — Solar Ileias Bompaina/Comisia
      (Cauza T-143/19)
      (2019/C 148/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Solar Ileias Bompaina AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: A. Metaxas și A. Bartosch, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea actelor atacate ale Comisiei, și anume Decizia C(2018) 6777 final din 10 octombrie 2018, în măsura în care aceasta respinge plângerile depuse la Comisie în cazul SA.41794 și mai precic numai considerentele (111)-(121) din această decizie, precum și scrisoarea din 8 februarie 2019 (B.2 VI/MJ/mkl D*2019/019026);

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv întemeiat pe încălcarea drepturilor sale procedurale, ca urmare a omiterii definiției sistemului de referință relevant ca prerogativă în vederea evaluării selectivității materiale a măsurii contestate, pe aprecierea incorectă a faptelor prezentate Comisiei în cursul procedurii administrative în ceea ce privește compatibilitatea producătorilor de energie din surse regenerabile și a furnizorilor de energie, pe analiza juridică greșită a criteriului de comparabilitate care trebuie efectuată în vederea evaluării selectivității materiale a măsurii contestate, pe insuficiența motivării care stă la baza lipsei evidente a efectuării unei analize diligente, precum și pe analiza eronată a problemei ca urmare a aplicării incorecte a jurisprudenței invocate.


title: Cauza T-147/19: Acțiune introdusă la 6 martie 2019 — Flovax/EUIPO — Dagniaux și Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/62

      Acțiune introdusă la 6 martie 2019 — Flovax/EUIPO — Dagniaux și Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)
      (Cauza T-147/19)
      (2019/C 148/62)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Flovax Sàrl (Doncols, Luxemburg) (reprezentant: C.-S. Marchiani, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Celelalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dagniaux (Roubaix, Franța), Compagnie Gervais Danone (Paris, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, Compagnie Gervais Danone.

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 în culorile „text și contur: Pantone albastru nr. 302; fond: Pantone nr. 1205c (crem)” — Marca Uniunii Europene nr. 896 480.

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 18 mai 2018 în cauzele R 2210/2016-1 și R 2211/2016-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  modificarea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală din 18 mai 2018 în cauzele R 2210/2016-1 și R 2211/2016-1;

                  —

                  declararea ca admisibilă a căii de atac R 2211/2016-1 formulate de FLOVAX la Camera de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală;

                  —

                  anularea deciziei nr. 10417 C a diviziei de anulare, adoptate în temeiul articolului 55 alineatul (1) din Regulamentul privind marca Uniunii Europene, ca urmare a cererii de decădere înregistrate la 22 octombrie 2015 de Compagnie Gervais Danone, prin respingerea în integralitate a cererii de decădere menționate;

                  —

                  obligarea Compagnie Gervais Danone la plata către titularul mărcii a taxei de anulare și a cheltuielilor de reprezentare, stabilite pe baza tarifului maxim prevăzut la articolul 94 din Regulamentul privind marca Uniunii Europene.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 70 din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiului contradictorialității;

                  —

                  săvârșirea unei erori de drept în ceea ce privește aprecierea de către camera de recurs a condițiilor de inadmisibilitate a căii de atac introduse în fața acesteia.


title: Cauza T-156/19: Acțiune introdusă la 12 martie 2019 — Koenig & Bauer/EUIPO (we’re on it)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/63

      Acțiune introdusă la 12 martie 2019 — Koenig & Bauer/EUIPO (we’re on it)
      (Cauza T-156/19)
      (2019/C 148/63)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Koenig & Bauer AG (Würzburg, Germania) (reprezentanți: B. Reinisch, B. Sorg și M. Ringer, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii verbale a Uniunii „we’re on it” — cererea de înregistrare nr. 16 983 066;

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 16 ianuarie 2019 în cauza R 1027/2018-1;

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și, prin urmare, reformarea acesteia astfel încât decizia EUIPO din 23 aprilie 2018, în temeiul căreia înregistrarea mărcii nr. 16 983 066 a fost refuzată, să fie anulată, procedura de înregistrare a cererii de marcă a Uniunii Europene nr. 16 983 066 să fie continuată, iar taxa judiciară să fie rambursată reclamantei (solicitanta mărcii în litigiu);

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat (Motivele invocate)

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-507/16: Ordonanța Tribunalului din 1 martie 2019 — Baradel și alții/FEI

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/64

      Ordonanța Tribunalului din 1 martie 2019 — Baradel și alții/FEI
      (Cauza T-507/16) (1)

      (2019/C 148/64)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 226, 3.8.2013 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-51/13 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza T-760/18: Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2019 — Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

text:
               29.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 148/64

      Ordonanța Tribunalului din 15 februarie 2019 — Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)
      (Cauza T-760/18) (1)

      (2019/C 148/65)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 93, 11.3.2019.


title: Cauza C-90/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 5 februarie 2019 — Rieco SpA/Comune di Ortona, Ecolan SpA

text:
               27.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/7

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 5 februarie 2019 — Rieco SpA/Comune di Ortona, Ecolan SpA
      (Cauza C-90/19)
      (2019/C 182/09)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Rieco SpA

         Intimate: Comune di Ortona, Ecolan SpA

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Dreptul Uniunii Europene (în special principiul libertății administrative a autorităților publice și principiul echivalenței substanțiale între diversele modalități de atribuire și de gestionare a serviciilor în interesul autorităților publice) se opune unei reglementări naționale (cum este cea de la articolul 192 alineatul 2 din Codul achizițiilor publice, Decretul legislativ nr. 50 din 2016) care plasează atribuirile in house pe un plan subordonat și excepțional în raport cu atribuirile prin procedură de cerere de ofertă: i) permițând astfel de atribuiri numai în cazul în care s-a demonstrat disfuncționalitatea pieței relevante și ii) obligând în orice caz administrația care intenționează să efectueze o atribuire prin delegare interorganică să furnizeze o motivare specifică cu privire la beneficiile pentru colectivitate asociate unei asemenea forme de atribuire?

                  2)

                  Dreptul Uniunii Europene [în special articolul 12 alineatul (3) din Directiva 2014/24/UE (1), referitor la atribuirea in house în regim de control similar exercitat în comun de mai multe administrații] se opune unei reglementări naționale (cum este cea de la articolul 4 alineatul 1 din Textul unic privind societățile filiale — Decretul legislativ nr. 175 din 2016) care împiedică o administrație publică să achiziționeze de la alte administrații o cotă de participare (care nu este însă adecvată pentru a garanta controlul sau blocarea) la un organism cu participare multiplă, în cazul în care o astfel de administrație intenționează totuși să dobândească în viitor o poziție de control exercitat în comun și, prin urmare, posibilitatea de a efectua atribuiri directe în favoarea organismului cu participare multiplă?

         (1)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).


title: Cauzele conexate C-582/17 și C-583/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 aprilie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Raad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/H. (C-582/17), R. (C-583/17) (Trimitere preliminară — Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională — Regulamentul (UE) nr. 604/2013 — Articolul 18 alineatul (1) literele (b)-(d) — Articolul 23 alineatul (1) — Articolul 24 alineatul (1) — Procedură de reprimire — Criterii de responsabilitate — Cerere nouă prezentată în alt stat membru — Articolul 20 alineatul (5) — Proces de determinare în curs — Retragerea cererii — Articolul 27 — Căi de atac)

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/5

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 2 aprilie 2019 (cereri de decizie preliminară formulate de Raad van State — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie/H. (C-582/17), R. (C-583/17)
      (Cauzele conexate C-582/17 și C-583/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Determinarea statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională - Regulamentul (UE) nr. 604/2013 - Articolul 18 alineatul (1) literele (b)-(d) - Articolul 23 alineatul (1) - Articolul 24 alineatul (1) - Procedură de reprimire - Criterii de responsabilitate - Cerere nouă prezentată în alt stat membru - Articolul 20 alineatul (5) - Proces de determinare în curs - Retragerea cererii - Articolul 27 - Căi de atac)
      (2019/C 206/06)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Raad van State

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Intimați: H. (C-582/17), R. (C-583/17)

         Dispozitivul

      Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid trebuie să fie interpretat în sensul că un resortisant al unei țări terțe care a introdus o cerere de protecție internațională într-un prim stat membru, apoi a părăsit acest stat membru și a introdus ulterior o nouă cerere de protecție internațională într-un al doilea stat membru:

                  —

                  nu poate invoca, în principiu, în cadrul unei căi de atac formulate în temeiul articolul 27 alineatul (1) din regulamentul respectiv, în acest al doilea stat membru, împotriva unei decizii de transfer luate în privința sa, criteriul de responsabilitate prevăzut la articolul 9 din regulamentul menționat;

                  —

                  poate, prin excepție, să invoce acest criteriu de responsabilitate în cadrul unei asemenea căi de atac, într-o situație care intră sub incidența articolului 20 alineatul (5) din același regulament, dacă respectivul resortisant al unei țări terțe a transmis autorității competente a statului membru solicitant elemente care stabilesc în mod vădit că acesta ar trebui considerat ca fiind statul membru responsabil de examinarea cererii, în temeiul criteriului de responsabilitate menționat.

         (1)  JO C 424, 11.12.2017.


title: Cauza C-169/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) la 25 februarie 2019 — IC/Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) la 25 februarie 2019 — IC/Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
      (Cauza C-169/19)
      (2019/C 206/25)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: IC

         Pârât: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Întrebarea preliminară

      Articolele 18 și 21 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun ca o reglementare a unui stat membru să prevadă, pentru o persoană care are reședința în alt stat membru și care a obținut venituri exclusiv în primul stat membru, dar care nu are cetățenia celui de al doilea stat, o impozitare a venitului fără facilitățile fiscale din acesta din urmă?


title: Cauza T-196/19: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — AZ/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/41

      Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — AZ/Comisia
      (Cauza T-196/19)
      (2019/C 213/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: AZ (reprezentanți: F. Wagner și N. Voß, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-232/19: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — H&R Ölwerke Schindler/Comisia Europeană

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/50

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — H&R Ölwerke Schindler/Comisia Europeană
      (Cauza T-232/19)
      (2019/C 213/50)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: H&R Ölwerke Schindler GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: N. Voß și D. Fouquet, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza C-265/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Lituania) — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė (Trimitere preliminară — Armonizarea legislațiilor fiscale — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Regimul special pentru întreprinderile mici — Articolele 282-292 — Scutire de TVA a întreprinderilor mici a căror cifră de afaceri anuală este mai mică decât plafonul stabilit — Livrare simultană a două bunuri imobile printr-o singură operațiune — Depășirea limitei anuale a cifrei de afaceri ținând seama de prețul de vânzare al unuia dintre cele două bunuri — Obligația de a plăti taxa pe valoarea totală a operațiunii)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/10

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Lituania) — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė
      (Cauza C-265/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Armonizarea legislațiilor fiscale - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Regimul special pentru întreprinderile mici - Articolele 282-292 - Scutire de TVA a întreprinderilor mici a căror cifră de afaceri anuală este mai mică decât plafonul stabilit - Livrare simultană a două bunuri imobile printr-o singură operațiune - Depășirea limitei anuale a cifrei de afaceri ținând seama de prețul de vânzare al unuia dintre cele două bunuri - Obligația de a plăti taxa pe valoarea totală a operațiunii)
      (2019/C 220/13)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Intimată: Akvilė Jarmuškienė

         Cu participarea: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Dispozitivul

      Articolele 282-292 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că, în cazul în care o livrare, în favoarea aceluiași cumpărător, cuprinde două bunuri imobile, legate între ele prin natura lor și care fac obiectul unui singur contract de vânzare, iar limita anuală a cifrei de afaceri care servește drept referință pentru aplicabilitatea regimului special pentru întreprinderile mici prevăzut de această directivă este depășită, persoana impozabilă are obligația de a plăti taxa pe baza valorii ansamblului livrării în cauză, cu alte cuvinte ținând seama de valoarea celor două bunuri care fac obiectul livrării menționate, chiar dacă luarea în considerare a valorii unuia dintre aceste bunuri nu ar conduce la depășirea limitei anuale respective.

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauza C-268/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bacău — România) — SC Onlineshop SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală a Vămilor (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Subpozițiile 85269120 și 85285900 — Sistem de navigație GPS multifuncțional)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/11

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Curtea de Apel Bacău — România) — SC Onlineshop SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală a Vămilor
      (Cauza C-268/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Subpozițiile 85269120 și 85285900 - Sistem de navigație GPS multifuncțional)
      (2019/C 220/14)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Curtea de Apel Bacău

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SC Onlineshop SRL

         Pârâte: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală a Vămilor

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea care rezultă din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1754 al Comisiei din 6 octombrie 2015, trebuie interpretată în sensul că un aparat multifuncțional de tipul celui utilizat în autovehicule, care, precum cel în discuție în litigiul principal, combină, în aceeași carcasă, ca funcție principală, un monitor de radionavigație prin intermediul unor aplicații preinstalate de navigație GPS și, cu titlu accesoriu, un aparat de radiodifuziune, un aparat de redare audio și video și un ecran cu o diagonală de aproximativ 5 inchi (12,7 cm), trebuie clasificat la subpoziția 85269120 din această nomenclatură.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza C-294/18: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Markkinaoikeus — Finlanda) — Procedură inițiată de Oulun Sähkönmyynti Oy (Trimitere preliminară — Eficiență energetică — Directiva 2012/27/UE — Articolul 11 alineatul (1) — Costurile de acces la informațiile privind contorizarea și facturarea — Dreptul consumatorilor finali de a-și primi în mod gratuit toate facturile și toate informațiile privind facturarea pentru consumul de energie — Tarife de acces la rețeaua de energie electrică — Reducere a tarifelor de acces la rețeaua de energie electrică acordată de o întreprindere de vânzare cu amănuntul a energiei electrice consumatorilor care au optat pentru factura electronică)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/12

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Markkinaoikeus — Finlanda) — Procedură inițiată de Oulun Sähkönmyynti Oy
      (Cauza C-294/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Eficiență energetică - Directiva 2012/27/UE - Articolul 11 alineatul (1) - Costurile de acces la informațiile privind contorizarea și facturarea - Dreptul consumatorilor finali de a-și primi în mod gratuit toate facturile și toate informațiile privind facturarea pentru consumul de energie - Tarife de acces la rețeaua de energie electrică - Reducere a tarifelor de acces la rețeaua de energie electrică acordată de o întreprindere de vânzare cu amănuntul a energiei electrice consumatorilor care au optat pentru factura electronică)
      (2019/C 220/15)
      Limba de procedură: finlandeza

         Instanța de trimitere

      Markkinaoikeus

         Partea din procedura principală

      Oulun Sähkönmyynti Oy

         Dispozitivul

      Articolul 11 alineatul (1) din Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică, de modificare a Directivelor 2009/125/CE și 2010/30/UE și de abrogare a Directivelor 2004/8/CE și 2006/32/CE, trebuie interpretat în sensul că, în condiții precum cele în discuție în litigiul principal, nu se opune unei reduceri a tarifelor de acces la rețeaua de energie electrică acordată de o întreprindere de vânzare cu amănuntul a energiei electrice numai consumatorilor finali care au optat pentru factura electronică.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza C-309/18: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Lavorgna Srl/Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano (Trimitere preliminară — Atribuirea contractelor de achiziții publice — Directiva 2014/24/UE — Costuri cu forța de muncă — Excludere automată a ofertantului care nu a indicat separat în ofertă costurile respective — Principiul proporționalității)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/12

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 2 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italia) — Lavorgna Srl/Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano
      (Cauza C-309/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Atribuirea contractelor de achiziții publice - Directiva 2014/24/UE - Costuri cu forța de muncă - Excludere automată a ofertantului care nu a indicat separat în ofertă costurile respective - Principiul proporționalității)
      (2019/C 220/16)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Lavorgna Srl

         Pârâți: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano

         Cu participarea: Gea Srl

         Dispozitivul

      Principiile securității juridice, egalității de tratament și transparenței, precum cele prevăzute de Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia neindicarea separată a costurilor cu forța de muncă, într-o ofertă economică prezentată în cadrul unei proceduri de atribuire a unui contract de achiziții publice, conduce la excluderea acestei oferte, fără posibilitatea de asistență la întocmirea dosarului, inclusiv în cazul în care obligația de a indica aceste costuri în mod separat nu era specificată în documentația cererii de ofertă, în măsura în care această condiție și această posibilitate de excludere sunt prevăzute cu claritate în reglementarea națională privind procedurile de achiziții publice la care s-a făcut trimitere explicită în conținutul acestora. Cu toate acestea, în cazul în care dispozițiile cererii de ofertă nu le permit ofertanților să indice aceste costuri în ofertele lor economice, principiile transparenței și proporționalității trebuie interpretate în sensul că nu se opun posibilității de a permite ofertanților să remedieze situația și să îndeplinească obligațiile prevăzute de reglementarea națională în materie în termenul stabilit de autoritatea contractantă.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza C-330/18 P: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 21 martie 2019 — Bruno Gollnisch/Parlamentul European (Recurs — Parlamentul European — Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European — Indemnizație pentru asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/14

      Ordonanța Curții (Camera a patra) din 21 martie 2019 — Bruno Gollnisch/Parlamentul European
      (Cauza C-330/18 P) (1)

      (Recurs - Parlamentul European - Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European - Indemnizație pentru asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit)
      (2019/C 220/18)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Bruno Gollnisch (représentant: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și C. Burgos, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca fiind, în parte, vădit inadmisibil și, în parte, vădit nefondat.

                  2)

                  Îl obligă pe domnul Bruno Gollnisch la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza C-462/18 P: Ordonanța Curții (Camera a patra) din 21 martie 2019 — Mylène Troszczynski/Parlamentul European (Recurs — Parlamentul European — Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European — Indemnizație de asistență parlamentară — Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/15

      Ordonanța Curții (Camera a patra) din 21 martie 2019 — Mylène Troszczynski/Parlamentul European
      (Cauza C-462/18 P) (1)

      (Recurs - Parlamentul European - Reglementare privind cheltuielile și indemnizațiile deputaților Parlamentului European - Indemnizație de asistență parlamentară - Recuperarea sumelor plătite în mod nejustificat)
      (2019/C 220/19)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Mylène Troszczynski (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și C. Burgos, agenți)

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul ca fiind, în parte, vădit inadmisibil și, în parte, vădit nefondat.

                  2.

                  O obligă pe doamna Mylène Troszczynski la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 364, 8.10.2018.


title: Cauza C-99/19 P: Recurs introdus la 7 ianuarie 2019 de BI împotriva Ordonanței președintelui Tribunalului din 26 noiembrie 2018 în cauza T-626/18 AJ, BI/Comisia Europeană

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/15

      Recurs introdus la 7 ianuarie 2019 de BI împotriva Ordonanței președintelui Tribunalului din 26 noiembrie 2018 în cauza T-626/18 AJ, BI/Comisia Europeană
      (Cauza C-99/19 P)
      (2019/C 220/20)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: BI

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 21 mai 2019, Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a șaptea) a respins recursul și a obligat care a căzut în pretenții la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-123/19 P: Recurs introdus la 6 decembrie 2018 de Vans, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 18 februarie 2019 în cauza T-817/16, Vans, Inc./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/16

      Recurs introdus la 6 decembrie 2018 de Vans, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 18 februarie 2019 în cauza T-817/16, Vans, Inc./Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-123/19 P)
      (2019/C 220/21)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Vans, Inc. (reprezentanți: M. Hirsch și M. Metzner, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Deichmann SE

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  1.

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a noua) din 6 decembrie 2018 în cauza T-817/16 și a Deciziei Camerei a patra de recurs din 21 septembrie 2016 în cauza R2030/2015-4 și respingerea în totalitate a opoziției;

                  2.

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Tribunalul ar fi pornit de la premisa eronată că persoana care a formulat opoziția ar fi dovedit în mod corespunzător marca anterioară; în special, Tribunal ar fi interpretat într-un mod prea extensiv noțiunea de „document echivalent” în sensul normei 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (1) [devenit articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 (2)];

                  —

                  spre deosebire de ceea ce consideră Tribunalul un extras din baza de date TMView nu ar fi un „document echivalent” în sensul normei 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul de punere în aplicare acest aspect ar rezulta, pe de o parte, din modul de redactare clar al dispoziției care, în ceea ce privește documentele echivalente admise, s-ar referi la natura, iar nu la originea documentului, și, pe de altă parte, din rațiunea dispoziției;

                  —

                  ca urmare a caracteristicilor bazei de date, un extras din TMView nu ar putea deveni o dovadă în susținerea [opoziției];

                  —

                  opoziția ar fi trebuit deci să fie respinsă fie și numai din motivul nedemonstrării corespunzătoare a dreptului anterior;

                  —

                  pe de altă parte, Tribunalul ar fi pornit de la premisa eronată că ar exista un risc de confuzie între cele două semne în conflict; în special, deși este adevărat că Tribunalul ar fi constatat diferențele existente între semne, dar, cu toate acestea, ulterior nu le-ar mai fi luat în considerare la examinarea similitudinii vizuale între semne, ci ar fi apreciat, în mod global și fără să fi dezvoltat vreo motivare, că ar exista o similitudine vizuală medie între semne.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189) (denumit în continuare „Regulamentul de punere în aplicare”).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430 (JO 2018, L 104, p. 1).


title: Cauza C-125/19 P: Recurs introdus la 18 februarie 2019 de Vans, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 6 decembrie 2018 în cauza T-848/16, Deichmann SE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/17

      Recurs introdus la 18 februarie 2019 de Vans, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a noua) din 6 decembrie 2018 în cauza T-848/16, Deichmann SE/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      (Cauza C-125/19 P)
      (2019/C 220/22)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Vans, Inc. (reprezentanți: M. Hirsch, M. Metzner, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Deichmann SE

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:

                  —

                  anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a noua) din 6 decembrie 2018 în cauza T-848/16 și respingerea acțiunii;

                  —

                  obligarea Deichmann SE la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Tribunalul ar fi pornit de la premisa eronată că Deichmann a dovedit în mod corespunzător marca anterioară; în special, Tribunal ar fi interpretat într-un mod prea extensiv noțiunea de „document echivalent” în sensul normei 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 (1) [devenit articolul 7 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul delegat (UE) 2018/625 (2)];
      Spre deosebire de ceea ce consideră Tribunalul, un extras din baza de date TMView nu ar fi un „document echivalent” în sensul normei 19 alineatul (2) litera (a) punctul (ii) din Regulamentul de punere în aplicare; acest aspect ar rezulta, pe de o parte, din modul de redactare clar al dispoziției care, în ceea ce privește documentele echivalente admise, s-ar referi la natura, iar nu la originea documentului, și, pe de altă parte, din rațiunea dispoziției;
      Ca urmare a caracteristicilor bazei de date, un extras din TMView nu ar putea deveni o dovadă în susținerea [opoziției];
      Opoziția ar fi trebuit deci să fie respinsă fie și numai din motivul nedemonstrării corespunzătoare a drepturilor anterioare.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO 1995, L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189) (denumit în continuare „Regulamentul de punere în aplicare”).

         (2)  Regulamentul delegat (UE) 2018/625 al Comisiei din 5 martie 2018 de completare a Regulamentului (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului privind marca Uniunii Europene și de abrogare a Regulamentului delegat (UE) 2017/1430 (JO 2018, L 104, p. 1).


title: Cauza C-292/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 10 aprilie 2019 — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungaria) la 10 aprilie 2019 — PORR Építési Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Cauza C-292/19)
      (2019/C 220/24)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: PORR Építési Kft.

         Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 90 alineatele (1) și (2) din Directiva TVA (1) trebuie interpretat în sensul că statele membre trebuie să permită reducerea bazei de impozitare a TVA-ului atunci când se poate demonstra că, în mod definitiv, persoana impozabilă nu a perceput în tot sau în parte contraprestația corespunzătoare operațiunii pe care a efectuat-o?

                  2)

                  Jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, luând în considerare în special Hotărârea Almos, [C-337/13], punctul 23, Hotărârea Di Maura, [C-246/16], punctele 20-29, și, prin analogie, Hotărârea T-2, [C-396/16], punctele 31-45, trebuie interpretată în sensul că, din punctul de vedere al obligației statului membru, prevăzută la articolul 90 alineatul (1) din Directiva TVA, de a reduce a posteriori baza de impozitare, trebuie să se facă distincția între neplata totală sau parțială a contraprestației de către cumpărător și situația în care creanța vânzătorului a devenit definitiv nerecuperabilă, astfel încât, în prima ipoteză, statul membru poate utiliza derogarea prevăzută la articolul 90 alineatul (2), în timp ce, în a doua ipoteză, respectiva derogare este exclusă, iar statul membru trebuie în orice caz să permită reducerea a posteriori a bazei de impozitare în această ipoteză?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-394/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgia) la 21 mai 2019 — PN, QO, RP, SQ, TR/Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgia) la 21 mai 2019 — PN, QO, RP, SQ, TR/Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)
      (Cauza C-394/19)
      (2019/C 246/14)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: PN, QO, RP, SQ, TR

         Pârât: Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

         Întrebarea preliminară

      Principiul deplinei eficacități a normelor comunitare și al protecției acestora, astfel cum a fost definit în Hotărârile Francovich și Brasserie du pêcheur, și Directiva 2004/38/CE (1) trebuie interpretate în sensul că obligă statul membru, în situația unui străin privat de dreptul de ședere fără examinarea prealabilă a proporționalității ca urmare a unei transpuneri necorespunzătoare în dreptul intern, să suporte, în cadrul sistemului său de asistență socială, nevoile elementare ale reclamantului, altele decât cele de natură medicală, până la pronunțarea asupra situației privind șederea acestuia, cu respectarea dreptului Uniunii?

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza C-395/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal d'instance de Nice (Franța) la 22 mai 2019 — VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal d'instance de Nice (Franța) la 22 mai 2019 — VT, WU/easyJet Airline Co. Ltd
      (Cauza C-395/19)
      (2019/C 246/15)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Tribunal d'instance de Nice

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: VT, WU

         Pârâtă: easyJet Airline Co. Ltd

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Cu privire la aplicabilitatea articolului 3 alineatul (2) litera (a) în cazurile de întârziere

                              a)

                              Ținând seama de faptul că dreptul la compensație în cazul refuzului la îmbarcare sau al anulării, prevăzut la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 din 11 februarie 2004 (1) a fost extins la cazurile de întârziere a zborurilor printr-o creație jurisprudențială (CJCE, Camera a patra, 19 noiembrie 2009, cauzele C-402/07 și C-432/07, Sturgeon), condiția textuală privind prezentarea pasagerului pentru înregistrare prevăzută la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 din 11 februarie 2004, aplicabilă doar în cazul refuzului la îmbarcare, este aplicabilă în cadrul unei compensații solicitate de un pasager care este victima întârzierii unui zbor, iar nu a unui refuz la îmbarcare?

                              b)

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera a), termenul de nu mai târziu de 45 de minute înaintea orei de plecare publicate, prevăzut la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004, trebuie interpretat, în acest caz, ca fiind nu mai târziu de 45 de minute înaintea noii ore de plecare a zborului întârziat, publicată pe panourile de afișare ale aeroportului sau comunicată pasagerilor?

                  2)

                  Cu privire la sarcina probei privind „prezentarea pentru înregistrare”

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera a), cu alte cuvinte, în cazul aplicării articolului 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 unei compensații solicitate de un pasager care este victima întârzierii unui zbor:

                                          Condițiile prevăzute la articolul 3 alineatul (2) litera (a) sunt condiții prealabile pe care consumatorul trebuie să le dovedească pentru a solicita aplicarea regulamentului sau o cauză de exonerare a companiei aeriene care îi permite să prezinte registrul pasagerilor pentru a demonstra că consumatorul nu s-a prezentat personal pentru înregistrare „în condițiile prevăzute și la ora indicată în prealabil și în scris (inclusiv prin mijloace electronice) de către operatorul de transport aerian, operatorul de turism sau un agent de voiaj autorizat sau, în cazul în care ora nu este indicată, nu mai târziu de 45 de minute înaintea orei de plecare publicate”, astfel cum se prevede la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 din 11 februarie 2004, ținând seama de evoluțiile tehnologice care permit în prezent editarea electronică a cărților de îmbarcare dematerializate, de lipsa oricărei marcări temporale a cărților de îmbarcare pe suport de hârtie, de absența corelativă a oricărei obligații de a se prezenta fizic la un ghișeu de înregistrare și de deținerea exclusiv de către companiile aeriene a tuturor informațiilor referitoare la înregistrarea pasagerilor până la finalizarea operațiunilor de înregistrare?

                              În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera a), cu alte cuvinte, în cazul aplicării articolului 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 unei compensații solicitate de un pasager care este victima întârzierii unui zbor:

                                          Sarcina probei cu privire la prezentarea efectivă a pasagerului care are calitatea de reclamant în instanță, „în condițiile prevăzute și la ora indicată în prealabil și în scris (inclusiv prin mijloace electronice) de către operatorul de transport aerian, operatorul de turism sau un agent de voiaj autorizat sau, în cazul în care ora nu este indicată, nu mai târziu de 45 de minute înaintea orei de plecare publicate”, astfel cum se prevede la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 din 11 februarie 2004, revine exclusiv pasagerului, ținând seama de evoluțiile tehnologice care permit în prezent editarea electronică a cărților de îmbarcare dematerializate, de lipsa oricărei marcări temporale a cărților de îmbarcare pe suport de hârtie, de absența corelativă a oricărei obligații de a se prezenta fizic la un ghișeu de înregistrare și de deținerea exclusiv de către companiile aeriene a tuturor informațiilor referitoare la înregistrarea pasagerilor până la finalizarea operațiunilor de înregistrare?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218, rectificare în JO 2016, L 94, p. 17).


title: Cauza C-413/19: Acțiune introdusă la 24 mai 2019 — Comisia Europeană/Republica Slovenia

text:
               22.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/16

      Acțiune introdusă la 24 mai 2019 — Comisia Europeană/Republica Slovenia
      (Cauza C-413/19)
      (2019/C 246/16)
      Limba de procedură: slovena

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kocjan, K. Talabér-Ritz, agenți)

         Pârâtă: Republica Slovenia

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că, prin limitarea obligației de a dovedi performanța energetică exclusiv la clădirile care sunt în proprietatea sau în folosința administrației publice, Republica Slovenia nu și-a îndeplinit obligația care îi revine în temeiul articolului 13 alineatul (2) din Directiva privind performanța energetică a clădirilor (1);

                  —

                  obligarea Republicii Slovenia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În temeiul articolului 13 alineatul (2) din Directiva (UE) 2010/31/UE, statele membre trebuie să instituie obligația ca, în clădirile pentru care a fost eliberat un certificat de performanță energetică în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) și în care o suprafață utilă totală de peste 500 m2 este vizitată frecvent de public, certificatul de performanță energetică să fie fișat într-un loc vizibil publicului. Întrucât Republica Slovenia a instituit o asemenea obligație numai pentru clădirile care sunt în proprietatea instituțiilor publice sau care sunt utilizate de acestea, Comisia a decis să introducă o acțiune în fața Curții.

         (1)  Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (JO 2010 L 153, p. 13).


title: Cauza T-366/16: Ordonanța Tribunalului din 27 septembrie 2017 – Gaki/Europol („Acțiune în anulare și în despăgubire — Nerespectarea cerințelor de formă — Cereri având ca obiect emiterea unei somații — Inadmisibilitate vădită — Necompetență vădită — Acțiune vădit nefondată”)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/35

         Ordonanța Tribunalului din 27 septembrie 2017 – Gaki/Europol
   (Cauza T-366/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare și în despăgubire - Nerespectarea cerințelor de formă - Cereri având ca obiect emiterea unei somații - Inadmisibilitate vădită - Necompetență vădită - Acțiune vădit nefondată”))
   (2017/C 402/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Anastasia-Soultana Gaki (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: inițial A. Heinen, ulterior G. Keisers, avocați)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol), (reprezentanți: D. Neumann și S. Ryder, agenți, asistați de R. van der Hout și P. Lux, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cererea întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect, în esență, întreprinderea unor măsuri de către Europol și anularea deciziei organismului comun de supraveghere al Europolului din 4 mai 2016 privind o plângere depusă de reclamantă și, pe de altă parte, cererea întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamanta pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Anastasia-Soultana Gaki la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 402, 31.10.2016


title: Cauza T-651/17: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (pistoale pentru vopsit)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/46

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Sata/EUIPO – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (pistoale pentru vopsit)
   (Cauza T-651/17)
   (2017/C 402/61)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Germania) (reprezentant: K. Manhaeve, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd (Zhejiang, China)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul sau modelul industrial comunitar al unui „pistol pentru vopsit” – desenul sau modelul industrial comunitar nr. 1259626-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 12 iulie 2017 în cauza R 914/2016-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și, dacă este cazul, a Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd la suportarea în solidar a cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 6 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2), precum și a articolului 60 alineatul (1) și a articolelor 62 și 64 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza T-184/16: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – NRJ Group/EUIPO – Sky International (SKY ENERGY) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SKY ENERGY — Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară NRJ — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001)”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/24

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – NRJ Group/EUIPO – Sky International (SKY ENERGY)
   (Cauza T-184/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SKY ENERGY - Marcă a Uniunii Europene verbală anterioară NRJ - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001)”])
   (2017/C 402/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: NRJ Group (Boileau, Franța) (reprezentant: M. Antoine-Lalance, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. O’Neill, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sky International AG (Zug, Elveția) (reprezentant: J. Barry, solicitor)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 5 februarie 2016 (cauza R 3137/2014-5) privind o procedură de opoziție între NRJ Group și Sky International

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă NRJ Group la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 232, 27.6.2016.


title: Cauza T-841/16: Ordonanța Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Alex/Comisia („Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Finanțarea unui proiect de dezvoltare urbană — Plângere — Procedură preliminară de examinare — Decizie a Comisiei de constatare a lipsei unui ajutor de stat — Acțiune care pune în discuție temeinicia deciziei Comisiei — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate”)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/36

         Ordonanța Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Alex/Comisia
   (Cauza T-841/16) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Finanțarea unui proiect de dezvoltare urbană - Plângere - Procedură preliminară de examinare - Decizie a Comisiei de constatare a lipsei unui ajutor de stat - Acțiune care pune în discuție temeinicia deciziei Comisiei - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate”))
   (2017/C 402/47)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Alex SCI (Bayonne, Franța) (reprezentant: J. Fouchet, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și C. Georgieva-Kecsmar, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 163 TFUE având ca obiect anularea deciziei Comisiei de respingere a unei plângeri referitoare la un ajutor de stat pretins ilegal acordat de Republica Franceză comunității aglomerării Côte Basque-Adour pentru proiectul Technocité (SA.44409)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu mai este necesară pronunțarea cu privire la cererea de intervenție a Republicii Franceze.

               3)

               Alex SCI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               Republica Franceză suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza C-541/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 15 septembrie 2017 – Republica Federală Germania/Amar Omar

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 15 septembrie 2017 – Republica Federală Germania/Amar Omar
   (Cauza C-541/17)
   (2017/C 402/16)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht (Tribunalul Administrativ Federal)

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Republica Federală Germania

      Intimat: Amar Omar

      Întrebările preliminare

               1)

               Se opune dreptul Uniunii ca, în cadrul punerii în aplicare a abilitării conferite de articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/CE (1) sau de dispoziția predecesoare a articolului 25 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2005/85/CE (2), un stat membru (în speță Germania) să respingă ca inadmisibilă o cerere de protecție internațională ca urmare a recunoașterii statutului de refugiat în alt stat membru (în speță Bulgaria), atunci când regimul protecției internaționale, mai precis condițiile de trai ale persoanelor care beneficiază de statutul de refugiat, în celălalt stat care a acordat deja solicitantului o protecţie internaţională (în speță Bulgaria)

                           a)

                           nu îndeplineşte cerințele prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE (3) și/sau

                           b)

                           este contrar dispozițiilor articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene sau ale articolului 3 din CEDO?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, litera a) sau litera b), această concluzie este valabilă și atunci când

                           a)

                           în statul membru în care obţin statutul de refugiat (în speță Bulgaria) beneficiarilor statutului de refugiat nu li se acordă prestații pentru subzistenţă, sau acestea sunt deosebit de reduse în comparație cu cele din alte state membre, fără să primească însă, în această privinţă, un tratament diferit de cel asigurat resortisanților acestui stat membru,

                           b)

                           persoanele care beneficiază de statutul de refugiați sunt desigur formal asimilate resortisanților proprii în ceea ce privește condițiile de subzistenţă, însă, în realitate, acestea au acces mai dificil la prestațiile aferente și nu există niciun un program de integrare calibrat corespunzător și adecvat nevoilor speciale acestei categorii de persoane pentru a garanta efectiv o egalitate de tratament cu resortisanţii proprii?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).

      (2)  Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO 2005, L 326, p. 13, Ediţie specială, 19/vol. 7, p. 242).

      (3)  Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (JO 2011, L 337, p. 9).


title: Cauza C-567/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos teismas – Lituania) – UAB „LitSpecMet”/UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas [Trimitere preliminară — Contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii — Directiva 2004/18/CE — Articolul 1 alineatul (9) — Noțiunea „autoritate contractantă” — Societate al cărei capital este deţinut de o autoritate contractantă — Operațiuni interne grupului]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 5 octombrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Vilniaus apygardos teismas – Lituania) – UAB „LitSpecMet”/UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas
   (Cauza C-567/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii - Directiva 2004/18/CE - Articolul 1 alineatul (9) - Noțiunea „autoritate contractantă” - Societate al cărei capital este deţinut de o autoritate contractantă - Operațiuni interne grupului])
   (2017/C 402/02)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Vilniaus apygardos teismas

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: UAB „LitSpecMet”

      Pârâtă: UAB Vilniaus lokomotyvų remonto depas

      cu participarea: „Plienmetas” UAB

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr. 1251/2011 al Comisiei din 30 noiembrie 2011, trebuie interpretat în sensul că o societate care, pe de o parte, este deținută în totalitate de o autoritate contractantă a cărei activitate este de a îndeplini nevoi de interes general şi care, pe de altă parte, realizează atât operațiuni pentru această autoritate contractantă, cât şi operațiuni pe piaţa concurențială, trebuie calificată drept „organism de drept public” în sensul dispoziției menţionate cât timp activităţile respectivei societăţi sunt necesare pentru ca autoritatea contractantă în cauză să îşi poată exercita activitatea şi cât timp, pentru a îndeplini nevoi de interes general, societatea menționată se lasă ghidată de alte considerente decât considerentele economice, aspect care trebuie verificat de instanţa de trimitere. Nu are nicio incidență, în această privinţă, faptul că valoarea operațiunilor interne poate reprezenta în viitor mai puţin de 90 % din cifra de afaceri globală a societăţii sau o parte neesenţială a acesteia.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


title: Cauza C-544/17 P: Recurs introdus la 18 septembrie 2017 de BPC Lux 2 Sàrl și alții împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-812/14, BPC Lux 2 Sàrl și alții/Comisia Europeană

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/15

         Recurs introdus la 18 septembrie 2017 de BPC Lux 2 Sàrl și alții împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 19 iulie 2017 în cauza T-812/14, BPC Lux 2 Sàrl și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-544/17 P)
   (2017/C 402/17)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: BPC Lux 2 Sàrl și alții (reprezentanți: K. Bacon QC, B. Woogar, Barristers, J. Webber, M. Steenson, Solicitors)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Republica Portugheză

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții:

               —

               anularea ordonanței date de Tribunal;

               —

               retrimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare pe fond, și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale recurenților.

      Motivele și principalele argumente

   Recursul este îndreptat împotriva Ordonanței Tribunalului din 19 iulie 2017 în cauza T-812/14, BPC Lux 2 Sàrl și alții/Comisia Europeană (EU:T:2017:560, denumită în continuare „ordonanța atacată”) prin care Tribunalul a respins ca inadmisibilă acțiunea formulată de recurenți având ca obiect anularea Deciziei C(2014) 5682 a Comisiei privind ajutorul de stat SA. 39250 – Rezoluția Banco Espírito Santo (denumită în continuare „decizia atacată”).
   În ordonanța atacată, Tribunalul a reținut din oficiu că recurenții nu au un interes pentru a exercita acțiunea în anulare, și așadar cererea lor este inadmisibilă. În prezent, recurenții au declarat recurs în fața Curții, pentru unicul motiv că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept și/sau a denaturat în mod vădit probele care i-au fost prezentate.
   Mai concret, Tribunalul a declarat în mod eronat că anularea deciziei atacate nu putea avea vreun efect în procedurile interne deoarece acestea priveau chestiuni de drept național, în timp ce procedura de pe rolul său privea probleme de drept al Uniunii Europene. În fapt, după cum se arată în continuare, recurenții furnizaseră probe provenite de la avocatul lor portughez, necontestate de Comisie și de Republica Portugheză, că anularea deciziei atacate va spori substanțial șansele de succes ale căii lor atac exercitate în procedura națională, deschizându-le dreptul la anularea deciziei BES sau la despăgubiri. În cazul unei concluzii contrare, și așadar refuzându-le instanțelor portugheze posibilitatea de a examina ele însele acest aspect, Tribunalul a substituit în mod nepermis propria apreciere a interpretării dreptului național celei a instanțelor portugheze, și/sau a denaturat în mod vădit probele care i-au fost prezentate.


title: Cauza T-211/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 septembrie 2017 – Amplexor Luxembourg/Comisia („Procedură privind măsurile provizorii — Contracte de achiziții publice de servicii — Cerere de măsuri provizorii — Lipsa urgenței”)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/36

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 septembrie 2017 – Amplexor Luxembourg/Comisia
   (Cauza T-211/17 R)
   ((„Procedură privind măsurile provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Cerere de măsuri provizorii - Lipsa urgenței”))
   (2017/C 402/48)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Amplexor Luxembourg Sàrl (Bertrange, Luxemburg) (reprezentant: J.-F. Steichen, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și O. Verheecke, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE și având ca obiect dispunerea unor măsuri provizorii privind, pe de o parte, suspendarea executării Deciziei din 13 februarie 2017 a Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene (OP) în cadrul cererii de ofertă nr. 10651, în măsura în care plasează oferta consorțiului Jouve și Skrivanek pe prima poziție și, pe de altă parte, suspendarea contractului-cadru încheiat între OP și consorțiul respectiv.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-281/16: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Solelec și alții/Parlamentul [„Contracte de achiziții publice de lucrări — Procedură de cerere de ofertă — Lucrări de electricitate (curenți tari) în cadrul proiectului de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer a Parlamentului European din Luxemburg — Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant — Eroare vădită de apreciere — Criterii de selecție — Capacitate tehnică și profesională — Criterii de atribuire — Ofertă anormal de mică — Valoare de piață”]

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/25

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2017 – Solelec și alții/Parlamentul
   (Cauza T-281/16) (1)

   ([„Contracte de achiziții publice de lucrări - Procedură de cerere de ofertă - Lucrări de electricitate (curenți tari) în cadrul proiectului de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer a Parlamentului European din Luxemburg - Respingerea ofertei unui ofertant și atribuirea contractului unui alt ofertant - Eroare vădită de apreciere - Criterii de selecție - Capacitate tehnică și profesională - Criterii de atribuire - Ofertă anormal de mică - Valoare de piață”])
   (2017/C 402/32)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Solelec SA (Esch-sur-Alzette, Luxemburg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxemburg), Paul Wagner et fils SA (Luxemburg, Luxemburg) și Socom SA (Foetz, Luxemburg) (reprezentant: S. Marx, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Mraz și L. Chrétien, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea, pe de o parte, a Deciziei Parlamentului din 27 mai 2016 prin care este respinsă oferta depusă de reclamante pentru lotul nr. 75 în cadrul cererii de ofertă INLO-D-UPIL-T-15-AO6, intitulat „Electricitate – curenți tari”, privind proiectul de extindere și de modernizare a clădirii Konrad Adenauer din Luxemburg (Luxemburg) și, pe de altă parte, a deciziei prin care acest lot este atribuit unui alt ofertant.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Solelec SA, Mannelli & Associés SA, Paul Wagner et fils SA și Socom SA la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii privind măsurile provizorii.

      (1)  JO C 260, 18.7.2016.


title: Cauza T-656/17: Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)

text:
               27.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 402/48

         Acțiune introdusă la 25 septembrie 2017 – Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
   (Cauza T-656/17)
   (2017/C 402/63)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugalia) (reprezentant: A. De Sampaio, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală care cuprinde elementul verbal „Dr. Jacob’s essentials” în portocaliu, galben și nuanţe de verde – cererea de înregistrare nr. 13 742 903

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 iulie 2017 în cauza R 2067/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părţi din procedură la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.