title: Cauza T-114/10: Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia („Acțiune în anulare — FEDER — Reducerea unei contribuții financiare — Programul Interreg II/C «Bazin de inundare Rin-Mosela» — Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii — Încălcarea normelor fundamentale de procedură — Acțiune în mod vădit fondată”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/28

         Ordonanța Tribunalului din 13 septembrie 2017 – Germania/Comisia
   (Cauza T-114/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - FEDER - Reducerea unei contribuții financiare - Programul Interreg II/C «Bazin de inundare Rin-Mosela» - Nerespectarea termenului de adoptare a unei decizii - Încălcarea normelor fundamentale de procedură - Acțiune în mod vădit fondată”))
   (2017/C 392/35)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial J. Möller și C. Blaschke, ulterior J. Möller și T. Henze, agenți, asistați de U. Karpenstein, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B.-R. Killmann, B. Conte și A. Steiblytė, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues și B. Messmer, ulterior D. Colas și J. Bousin, agenți) și Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: inițial C. Wissels și M. Noort, ulterior M. Bulterman și B. Koopman, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Deciziei C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin-Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia C(2009) 10712 a Comisiei din 23 decembrie 2009 de reducere a asistenței din partea Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) acordată în favoarea programului de inițiativă comunitară Interreg II/C „Bazin de inundare Rin-Mosela” Regatului Belgiei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Marelui Ducat al Luxemburgului și Regatului Țărilor de Jos în aplicarea Deciziei C(97) 3742 a Comisiei din 18 decembrie 1997 (FEDER nr. 970010008), în măsura în care aceasta privește Republica Federală Germania.

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Republica Federală Germania.

               3)

               Republica Franceză și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza C-326/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – „DNB Banka” AS/Valsts ieņēmumu dienests [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul (1) litera (f) — Scutiri pentru anumite activități de interes general — Scutirea prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de către grupări independente de persoane — Aplicabilitate în domeniul serviciilor financiare]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Administratīvā apgabaltiesa – Letonia) – „DNB Banka” AS/Valsts ieņēmumu dienests
   (Cauza C-326/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (f) - Scutiri pentru anumite activități de interes general - Scutirea prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de către grupări independente de persoane - Aplicabilitate în domeniul serviciilor financiare])
   (2017/C 392/06)
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Administratīvā apgabaltiesa

      Părțile din procedura principală

      Apelantă:„DNB Banka” AS

      Cealaltă parte în procedură: Valsts ieņēmumu dienests

      Dispozitivul

   Articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că scutirea prevăzută în această dispoziție nu vizează decât grupurile independente de persoane ai căror membri exercită o activitate de interes general menționată la articolul 132 din această directivă și că, prin urmare, serviciile prestate de un grup ai cărui membri exercită o activitate economică în domeniul serviciilor financiare, care nu constituie o astfel de activitate de interes general, nu beneficiază de această scutire.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-542/15: Ordonanța Tribunalului din 25 septembrie 2017 – Ungaria/Comisia („FEDER — Program operațional de transport și programe operaționale regionale referitoare la Ungaria Centrală, la Transdanubia de Vest, la Marea Câmpie de Sud, la Transdanubia Centrală, la Ungaria de Nord, la Marea Câmpie de Nord și la Transdanubia de Sud — Decizie de suspendare a plăților intermediare — Abrogarea actului atacat — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/29

         Ordonanța Tribunalului din 25 septembrie 2017 – Ungaria/Comisia
   (Cauza T-542/15) (1)

   ((„FEDER - Program operațional de transport și programe operaționale regionale referitoare la Ungaria Centrală, la Transdanubia de Vest, la Marea Câmpie de Sud, la Transdanubia Centrală, la Ungaria de Nord, la Marea Câmpie de Nord și la Transdanubia de Sud - Decizie de suspendare a plăților intermediare - Abrogarea actului atacat - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 392/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ungaria (reprezentanți: J. Bonhage și F. Quast, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B.-R. Killmann și A. Tokár, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea Deciziei C(2015) 4979 final a Comisiei din 14 iulie 2015 privind suspendarea parțială a plăților intermediare de la Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) și de la Fondul de coeziune pentru cheltuielile efectuate în programele operaționale „Transport” destinate regiunilor Ungaria Centrală, Transdanubia de Vest, Marea Câmpie de Sud, Transdanubia Centrală, Ungaria de Nord, Marea Câmpie de Nord și Transdanubia de Sud

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Ungaria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza T-646/17: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Addition și alții/SRB

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/37

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Addition și alții/SRB
   (Cauza T-646/17)
   (2017/C 392/46)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Addition Sicav, SA (Madrid, Spania), Allocation Sicav, SA (Madrid), Fundación Rafael de Pinto (Madrid), Chart Inversiones Sicav, SA (Madrid) și Match Ten Inversiones Sicav, SA (Madrid) (reprezentanți: M. Romero Rey și I. Salama Salama, avocați)

      Pârât: Comitetul unic de rezoluţie

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               în temeiul articolului 263 TFUE, declararea nulităţii Deciziei SRB/EES/2017/08 din 7 iunie 2017 a Comitetului unic de rezoluție prin care s-a decis adoptarea unei scheme de rezoluție pentru Banco Popular Español, S.A.;

               —

               în conformitate cu articolul 340 alineatul (2) TFUE și cu articolul 41 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, obligarea Comitetului unic de rezoluţie la despăgubirea reclamantelor pentru prejudiciile suferite, într-un cuantum egal cu suma corespunzătoare valorii nominale a obligațiunilor, actualizată la data rezoluției, majorat cu dobânzile de întârziere aferente acumulate de la data respectivă până la data efectuării rambursării în cauză;

               —

               în conformitate cu articolele 133 și 134 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, obligarea Comitetului unic de rezoluție la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt similare cu cele invocate în cauzele T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluţie, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluţie, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluţie, T-497/17, Sánchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie, și T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Comisia și Comitetul unic de rezoluţie.


title: Cauza T-139/16: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – SDSR/EUIPO – Berghaus (BERG OUTDOOR) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca figurativă BERG OUTDOOR — Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare BERGHAUS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/21

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – SDSR/EUIPO – Berghaus (BERG OUTDOOR)
   (Cauza T-139/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca figurativă BERG OUTDOOR - Mărcile Uniunii Europene verbale anterioare BERGHAUS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 392/26)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Sports Division SR, SA (SDSR) (Matosinhos, Portugalia) (reprezentanţi: A. Sebastião și J. Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Berghaus Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanţi: S. Ashby, A. Carboni și J. Colbourn, solicitors)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 21 ianuarie 2016 (cauza R 153/2015-2), privind o procedură de opoziție între Berghaus și SDSR

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Sports Division SR, SA (SDSR) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de EUIPO și de intervenientă.

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-647/17: Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Serendipity și alții/EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/38

         Acțiune introdusă la 22 septembrie 2017 – Serendipity și alții/EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI)
   (Cauza T-647/17)
   (2017/C 392/47)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Serendipity Srl (Milano, Italia), Giuseppe Morgese (Barletta, Italia), Pasquale Morgese (Barletta) (reprezentanți: C. Volpi, L. Aliotta, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: CKL Holdings NV (CV Bussum, Țările de Jos)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „CHIARA FERRAGNI” de culoare neagră și albastru deschis – cererea de înregistrare nr. 14 346 795

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei patra de recurs a EUIPO din 17 iulie 2017 în cauza R 2444/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Preexistanța mărcii Uniunii Europene anteriore nr. 011841582 „Chiara Ferragni” depusă la 25 iunie 2013, înregistrată la 10 octombrie 2013;

               —

               Eroare în compararea mărcilor în conflict;

               —

               Eroare în evaluarea globală a posibilității de confuzie.


title: Cauzele conexate C-361/15 P și C-405/15 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 – Easy Sanitary Solutions BV/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Group Nivelles NV [Recurs — Proprietate intelectuală — Desene sau modele industriale comunitare — Regulamentul (CE) nr. 6/2002 — Articolul 5 — Noutate — Articolul 6 — Caracter individual — Articolul 7 — Divulgare publicului — Articolul 63 — Competențele Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în administrarea probatoriului — Sarcina probei, care incumbă persoanei care a solicitat declararea nulității — Cerințe legate de reproducerea desenului sau a modelului anterior — Desen reprezentând un canal de evacuare de duș — Respingerea de către camera de recurs a cererii de declarare a nulității]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 – Easy Sanitary Solutions BV/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Group Nivelles NV
   (Cauzele conexate C-361/15 P și C-405/15 P) (1)

   ([Recurs - Proprietate intelectuală - Desene sau modele industriale comunitare - Regulamentul (CE) nr. 6/2002 - Articolul 5 - Noutate - Articolul 6 - Caracter individual - Articolul 7 - Divulgare publicului - Articolul 63 - Competențele Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în administrarea probatoriului - Sarcina probei, care incumbă persoanei care a solicitat declararea nulității - Cerințe legate de reproducerea desenului sau a modelului anterior - Desen reprezentând un canal de evacuare de duș - Respingerea de către camera de recurs a cererii de declarare a nulității])
   (2017/C 392/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurenți: Easy Sanitary Solutions BV (reprezentant: F. Eijsvogels, advocaat) (C-361/15 P), Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanți: S. Bonne și A. Folliard-Monguiral, agenți) (C-405/15 P)

      Cealaltă parte din procedură: Group Nivelles NV (reprezentant: H. Jonkhout, advocaat)

      Intervenient în susținerea Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (C-405/15 P): Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: J. Kraehling și C. R. Brodie, agenți, asistați de N. Saunders, barrister)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile formulate în cauzele C-361/15 P și C-405/15 P.

               2)

               Easy Sanitary Solutions BV suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Group Nivelles NV și de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) în cauza C-361/15 P.

               3)

               EUIPO suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Group Nivelles NV în cauza C-405/15 P.

               4)

               EUIPO suportă o treime din cheltuielile de judecată efectuate de Easy Sanitary Solutions BV în cauza C-405/15 P, celelalte două treimi rămânând în sarcina Easy Sanitary Solutions BV.

               5)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată în cauza C-405/15 P.

      (1)  JO C 337, 12.10.2015.


title: Cauza T-297/16 P: Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Gyarmathy/OEDT („Recurs — Funcție publică — Agenți temporari — Personalul OEDT — Neprelungirea contractului de muncă — Rezilierea contractului — Hărțuire morală — Cerere de asistență — Anchetă administrativă — Imparțialitatea anchetei”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/29

         Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Gyarmathy/OEDT
   (Cauza T-297/16 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Agenți temporari - Personalul OEDT - Neprelungirea contractului de muncă - Rezilierea contractului - Hărțuire morală - Cerere de asistență - Anchetă administrativă - Imparțialitatea anchetei”))
   (2017/C 392/37)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungaria) (reprezentant: A. Véghely, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT) (reprezentanți: D. Storti și F. Pereyra, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 18 mai 2015, Gyarmathy/OEDT (F-79/13, EU:F:2015:49), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Doamna Valéria Anna Gyarmathy suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT) în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 364, 3.10.2016.


title: Cauza T-143/16: Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2017 – Intesa Sanpaolo/Intesia Group Holding (INTESA) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedura de decădere — Marca Uniunii Europene verbală INTESA — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul UE 2017/1001] — Lipsa utilizării serioase a mărcii”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/22

         Hotărârea Tribunalului din 4 octombrie 2017 – Intesa Sanpaolo/Intesia Group Holding (INTESA)
   (Cauza T-143/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedura de decădere - Marca Uniunii Europene verbală INTESA - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) din Regulamentul UE 2017/1001] - Lipsa utilizării serioase a mărcii”])
   (2017/C 392/27)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (reprezentanţi: P. Pozzi și G. Ghisletti, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Germania) (reprezentanţi: D. Jochim și R. Egerer, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 21 ianuarie 2016 (cauza R 632/2015-1), privind o procedură de decădere desfășurată între Intesa Sanpaolo și Intesia Group Holding

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Intesa Sanpaolo SpA este obligată să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate în cadrul prezentei proceduri de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) și de Intesia Group Holding GmbH.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza T-677/17: Acțiune introdusă la 2 octombrie 2017 – ClientEarth/Comisia

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/38

         Acțiune introdusă la 2 octombrie 2017 – ClientEarth/Comisia
   (Cauza T-677/17)
   (2017/C 392/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă ClientEarth (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: A. Jones, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii admisibilă și fondată;

               —

               anularea articolului 1 alineatul (3) litera (a) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) 2017/1151 al Comisiei din 1 iunie 2017 de completare a Regulamentului (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2017, L 175, p. 708);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă și

               —

               dispunerea oricărei măsuri considerate adecvate.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că cerința de confidențialitate impusă prin prevederile contestate este nelegală, întrucât va împiedica în mod necesar autoritățile publice din statele membre UE să dezvăluie informații cu privire la emisiile în mediu ca răspuns la o solicitare formulată de un particular, cu încălcarea articolelor 3 și 4 din directiva privind accesul la informații despre mediu (1).

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că obligația de confidențialitate absolută impusă de prevederea contestată este nelegală, întrucât va împiedica în mod necesar instituțiile și organele Uniunii să dezvăluie informații cu privire la emisii în mediu ca răspuns la o solicitare formulată de un particular, cu încălcarea articolului 6 din regulamentul de la Aarhus (2) și a articolului 2 din regulamentul privind accesul publicului la documente (3).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia, prin introducerea unei prevederi de confidențialitate absolută, a introdus un element esențial care depășește domeniul de aplicare al unei măsuri suplimentare în sensul articolului 5 alineatul (3) și al articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007, modificând efectul directivei privind accesul la informații despre mediu, a regulamentului de le Aarhus și a regulamentului privind accesul publicului la documente, și lipsind aceste măsuri de efectul lor util.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că obligația de confidențialitate absolută impusă prin prevederea contestată încalcă principiul general al proporționalității legislației UE.

      (1)  Directiva 2003/4/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind accesul publicului la informațiile despre mediu și de abrogare a Directivei 90/313/CEE a Consiliului (JO 2003, L 41, p. 26, Ediție specială 15/vol. 9, p. 200).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-605/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie [Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul (1) litera (f) — Scutiri pentru anumite activități de interes general — Scutirea prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de către grupurile independente de persoane — Aplicabilitate în domeniul asigurărilor]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
   (Cauza C-605/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (f) - Scutiri pentru anumite activități de interes general - Scutirea prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de către grupurile independente de persoane - Aplicabilitate în domeniul asigurărilor])
   (2017/C 392/08)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârâtă: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Dispozitivul

   Articolul 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că scutirea prevăzută în această dispoziție nu vizează decât grupurile independente de persoane ai căror membri exercită o activitate de interes general vizată la articolul 132 din această directivă și că, prin urmare, serviciile prestate de grupurile independente de persoane ai căror membri exercită o activitate economică în domeniul asigurărilor, care nu constituie o astfel de activitate de interes general, nu beneficiază de această scutire.

      (1)  JO C 90, 7.3.2016.


title: Cauza T-176/16: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO – Mionetto (UGO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative UGO — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară il UGO! — Renunțare parțială la marca anterioară — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/23

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2017 – Kofola ČeskoSlovensko/EUIPO – Mionetto (UGO)
   (Cauza T-176/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative UGO - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară il UGO! - Renunțare parțială la marca anterioară - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2017/C 392/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Kofola ČeskoSlovensko a.s. (Ostrava, Republica Cehă) (reprezentant: L. Lorenc, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Mionetto SpA (Valdobbiadene, Italia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 februarie 2016 (cauza R 2707/2014-4), privind o procedură de opoziție între Mionetto și Kofola ČeskoSlovensko

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Kofola ČeskoSlovensko a.s. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-700/15: Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2017 – Volfas Engelman/EUIPO – Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/40

         Ordonanța Tribunalului din 18 septembrie 2017 – Volfas Engelman/EUIPO – Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)
   (Cauza T-700/15) (1)

   (2017/C 392/49)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016.


title: Cauza C-616/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 132 alineatul (1) litera (f) — Scutirea prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de către grupurile independente de persoane — Limitare la grupurile independente ai căror membri exercită un număr limitat de profesii]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 septembrie 2017 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-616/15) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 132 alineatul (1) litera (f) - Scutirea prestărilor de servicii furnizate membrilor lor de către grupurile independente de persoane - Limitare la grupurile independente ai căror membri exercită un număr limitat de profesii])
   (2017/C 392/09)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Owsiany-Hornung, B.-R. Killmann și R. Lyal, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze, J. Möller și K. Petersen, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin limitarea scutirii de taxa pe valoarea adăugată la grupurile independente de persoane ai căror membri exercită un număr restrâns de profesii, Republica Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza T-336/16: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO — Marca Uniunii Europene verbală anterioară VERSACE — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/23

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO)
   (Cauza T-336/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO - Marca Uniunii Europene verbală anterioară VERSACE - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 392/29)
   Limba de procedură: italiana

      Părţile

      Reclamantă: Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl (Busto Arsizio, Italia) (reprezentanţi: inițial F. Caricato, ulterior M. Cartella și B. Cartella, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gianni Versace SpA (Milano, Italia) (reprezentant: M. Francetti, avocat)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 aprilie 2016 (cauza R 1005/2015-1) privind o procedură de opoziție între Gianni Versace și Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 6 aprilie 2016 (cauza R 1005/2015-1), în măsura în care în aceasta Camera de recurs a concluzionat în sensul unei utilizări serioase a mărcii Uniunii Europene verbale anterioare VERSACE pentru „produse textile” (care nu sunt cuprinse în alte clase), altele decât „lenjerie de casă”, care face parte din clasa 24.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de EUIPO.

               4)

               EUIPO suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               5)

               Gianni Versace SpA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza C-125/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Malta) – Malta Dental Technologists Association, John Salomone Reynaud/Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina (Trimitere preliminară — Directiva 2005/36/CE — Recunoașterea calificărilor profesionale — Tehnicieni proteziști-orteziști — Condiții de exercitare a profesiei în statul membru gazdă — Cerința intermedierii obligatorii de către un medic dentist — Aplicarea acestei cerințe în privința tehnicienilor proteziști-orteziști clinici care își exercită profesia în statul membru de origine — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Restricţie — Justificare — Obiectiv de interes general de a asigura protecția sănătății publice — Proporționalitate)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Malta) – Malta Dental Technologists Association, John Salomone Reynaud/Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina
   (Cauza C-125/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2005/36/CE - Recunoașterea calificărilor profesionale - Tehnicieni proteziști-orteziști - Condiții de exercitare a profesiei în statul membru gazdă - Cerința intermedierii obligatorii de către un medic dentist - Aplicarea acestei cerințe în privința tehnicienilor proteziști-orteziști clinici care își exercită profesia în statul membru de origine - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Restricţie - Justificare - Obiectiv de interes general de a asigura protecția sănătății publice - Proporționalitate))
   (2017/C 392/10)
   Limba de procedură: malteza

      Instanța de trimitere

   Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Malta Dental Technologists Association, John Salomone Reynaud

      Pârâți: Superintendent tas-Saħħa Pubblika, Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

      Dispozitivul

   Articolul 49 TFUE, articolul 4 alineatul (1), precum și articolul 13 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/55/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2013, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări a unui stat membru precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că activitățile de tehnician protezist-ortezist trebuie să fie exercitate în colaborare cu un medic dentist, în măsura în care această cerință este aplicabilă, conform reglementării menționate, în privința tehnicienilor proteziști-orteziști clinici care și-au obținut calificările profesionale într-un alt stat membru și care doresc să își exercite profesia în acest prim stat membru.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza T-402/16: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale berlinGas — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/30

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas)
   (Cauza T-402/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale berlinGas - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
   (2017/C 392/38)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Manea și D. Hanf, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 mai 2016 (cauza R 291/2016-1) cu privire la o cerere de înregistrare a unui semn verbal berlinGas ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Berliner Stadtwerke GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza T-56/16: Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2017 – Oil Pension Fund Investment Company/Consiliul

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/40

         Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2017 – Oil Pension Fund Investment Company/Consiliul
   (Cauza T-56/16) (1)

   (2017/C 392/50)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-337/16: Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (VERSACCINO) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative VERSACCINO — Marca Uniunii Europene verbală anterioară VERSACE — Utilizare serioasă a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/24

         Hotărârea Tribunalului din 5 octombrie 2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo/EUIPO – Gianni Versace (VERSACCINO)
   (Cauza T-337/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene figurative VERSACCINO - Marca Uniunii Europene verbală anterioară VERSACE - Utilizare serioasă a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2017/C 392/30)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl (Busto Arsizio, Italia) (reprezentanți: inițial F. Caricato, ulterior M. Cartella și B. Cartella, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: L. Rampini, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Gianni Versace SpA (Milano, Italia) (reprezentant: M. Francetti, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 aprilie 2016 (cauza R 1172/2015-1) privind o procedură de opoziție între Gianni Versace și Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-719/16: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinWärme) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale berlinWärme — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/31

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinWärme)
   (Cauza T-719/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale berlinWärme - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
   (2017/C 392/39)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Manea și D. Hanf, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 19 iulie 2016 (cauza R 618/2016-1) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal berlinWärme ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Berliner Stadtwerke GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 411, 28.11.2016.


title: Cauza C-149/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Polonia) – Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu [Trimitere preliminară — Politica socială — Concedieri colective — Directiva 98/59/CE — Articolul 1 alineatul (1) — Noțiunea „concedieri” — Asimilare cu concedierile a „încetării contractului de muncă care se produce la inițiativa angajatorului” — Modificare unilaterală de către angajator a condițiilor de muncă și de remunerare]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/8

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Polonia) – Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra/Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu
   (Cauza C-149/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica socială - Concedieri colective - Directiva 98/59/CE - Articolul 1 alineatul (1) - Noțiunea „concedieri” - Asimilare cu concedierile a „încetării contractului de muncă care se produce la inițiativa angajatorului” - Modificare unilaterală de către angajator a condițiilor de muncă și de remunerare])
   (2017/C 392/11)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra

      Pârât: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie să fie interpretate în sensul că un angajator are obligația de a iniția consultările prevăzute la acest articol 2 atunci când are în vedere să efectueze, în detrimentul lucrătorilor, o modificare unilaterală a condițiilor de remunerare care, dacă nu este acceptată de aceștia din urmă, conduce la încetarea raportului de muncă, în măsura în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 1 alineatul (1) din această directivă, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 222, 20.6.2016.


title: Cauza T-158/16 P: Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2017 – Barnett și alții/CESE

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/40

         Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2017 – Barnett și alții/CESE
   (Cauza T-158/16 P) (1)

   (2017/C 392/51)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei de recursuri a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 191, 30.5.2016.


title: Cauza C-171/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – Trayan Beshkov/Sofiyska rayonna prokuratura (Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Decizia-cadru 2008/675/JAI — Domeniu de aplicare — Luare în considerare, în cadrul unui nou proces penal, a unei hotărâri de condamnare pronunțate anterior într-un alt stat membru, în vederea aplicării unei pedepse totale — Procedură națională de recunoaștere prealabilă a acestei hotărâri — Modificarea modalităților de executare a pedepsei aplicate în acest alt stat membru)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/9

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sofiyski rayonen sad – Bulgaria) – Trayan Beshkov/Sofiyska rayonna prokuratura
   (Cauza C-171/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Decizia-cadru 2008/675/JAI - Domeniu de aplicare - Luare în considerare, în cadrul unui nou proces penal, a unei hotărâri de condamnare pronunțate anterior într-un alt stat membru, în vederea aplicării unei pedepse totale - Procedură națională de recunoaștere prealabilă a acestei hotărâri - Modificarea modalităților de executare a pedepsei aplicate în acest alt stat membru))
   (2017/C 392/12)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski rayonen sad

      Părțile din procedura principală

      Solicitant: Trayan Beshkov

      Altă parte în procedură: Sofiyska rayonna prokuratura

      Dispozitivul

               1)

               Decizia cadru 2008/675/JAI a Consiliului din 24 iulie 2008 privind luarea în considerare a condamnărilor în statele membre ale Uniunii Europene în cadrul unui nou proces penal trebuie interpretată în sensul că este aplicabilă unei proceduri naționale care are ca obiect aplicarea, în vederea executării, a unei pedepse totale privative de libertate care ia în considerare pedeapsa aplicată unei persoane de către instanța națională, precum și pe cea aplicată în cadrul unei condamnări anterioare pronunțate de către o instanță a unui alt stat membru împotriva aceleiași persoane pentru fapte diferite.

               2)

               Decizia-cadru 2008/675 trebuie interpretată în sensul că se opune ca luarea în considerare într-un stat membru a unei hotărâri de condamnare pronunțate anterior de o instanță a unui alt stat membru să fie condiționată de punerea în aplicare a unei proceduri naționale de recunoaștere prealabilă a acestei hotărâri de către instanțele competente ale acestui prim stat membru, precum procedura prevăzută la articolele 463-466 din Nakazatelno-protsesualen kodeks (Codul de procedură penală).

               3)

               Articolul 3 alineatul (3) din Decizia-cadru 2008/675 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede că instanța națională, sesizată cu o cerere de aplicare, în vederea executării, a unei pedepse totale privative de libertate care ia în considerare printre altele pedeapsa aplicată în cadrul unei condamnări anterioare pronunțate de o instanță a unui alt stat membru, modifică în acest scop modalitățile de executare ale acestei din urmă pedepse.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza T-299/16: Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Scheffler/EUIPO – Doc Generici (docfauna)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/40

         Ordonanța Tribunalului din 26 septembrie 2017 – Scheffler/EUIPO – Doc Generici (docfauna)
   (Cauza T-299/16) (1)

   (2017/C 392/52)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016.


title: Cauza T-40/17: Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Habermaaß/EUIPO – Here Global (h) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/31

         Ordonanța Tribunalului din 20 septembrie 2017 – Habermaaß/EUIPO – Here Global (h)
   (Cauza T-40/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 392/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Habermaaß GmbH AG (Bad Rodach, Germania) (reprezentanți: U. Blumenröder, H. Gauß și E. Bertram, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: J. F. Crespo Carrillo și M. Tóhatí, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Here Global BV (Eindhoven, Țările de Jos) (reprezentant: J. Erkkilä, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 24 octombrie 2016 (cauza R 53/2016-2), privind o procedură de opoziție între Here Global BV și Habermaaß GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Habermaaß GmbH și Here Global BV suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și, fiecare, jumătate din cheltuielile efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza T-18/17: Ordonanța Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Republica Cehă/Comisia

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/41

         Ordonanța Tribunalului din 22 septembrie 2017 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-18/17) (1)

   (2017/C 392/53)
   Limba de procedură: ceha
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza C-429/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Łodzi – Polonia) – Małgorzata Ciupa și alții/II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi (Trimitere preliminară — Politica socială — Concedieri colective — Directiva 98/59/CE — Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 — Noțiunea „concedieri” — Asimilare cu concedierile a „încetării contractului de muncă care se produce la inițiativa angajatorului” — Modificare unilaterală de către angajator a condițiilor de muncă și de remunerare — Stabilirea „intenției” angajatorului de a efectua concedieri)

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/10

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Sąd Okręgowy w Łodzi – Polonia) – Małgorzata Ciupa și alții/II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi
   (Cauza C-429/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Politica socială - Concedieri colective - Directiva 98/59/CE - Articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 - Noțiunea „concedieri” - Asimilare cu concedierile a „încetării contractului de muncă care se produce la inițiativa angajatorului” - Modificare unilaterală de către angajator a condițiilor de muncă și de remunerare - Stabilirea „intenției” angajatorului de a efectua concedieri))
   (2017/C 392/13)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Małgorzata Ciupa, Jolanta Deszczka, Ewa Kowalska, Anna Stańczyk, Marta Krzesińska, Marzena Musielak, Halina Kaźmierska, Joanna Siedlecka, Szymon Wiaderek, Izabela Grzegora

      Intimat: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

      Dispozitivul

   Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 98/59/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la concedierile colective trebuie interpretat în sensul că o modificare unilaterală de către angajator, în detrimentul lucrătorilor, a condițiilor de remunerare care, în caz de refuz al lucrătorului, conduce la încetarea contractului de muncă poate fi calificată drept „concediere” în sensul acestei dispoziții, iar articolul 2 din această directivă trebuie interpretat în sensul că un angajator are obligația de a iniția consultările prevăzute la acest din urmă articol atunci când are în vedere să efectueze o asemenea modificare unilaterală a condițiilor de remunerare, în măsura în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 1 din directiva menționată, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 392, 24.10.2016.


title: Cauza C-441/16: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – SMS group GmbH/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti [Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — A opta directivă 79/1072/CEE — Directiva 2006/112/CE — Persoană impozabilă cu reședința într-un alt stat membru — Rambursarea TVA-ului pentru bunuri importate — Condiții — Elemente obiective care confirmă intenția persoanei impozabile de a utiliza bunurile importate în cadrul activităților sale economice — Risc serios de nerealizare a operațiunii care a justificat importul]

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/10

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – România) – SMS group GmbH/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
   (Cauza C-441/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - A opta directivă 79/1072/CEE - Directiva 2006/112/CE - Persoană impozabilă cu reședința într-un alt stat membru - Rambursarea TVA-ului pentru bunuri importate - Condiții - Elemente obiective care confirmă intenția persoanei impozabile de a utiliza bunurile importate în cadrul activităților sale economice - Risc serios de nerealizare a operațiunii care a justificat importul])
   (2017/C 392/14)
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Părțile din procedura principală

      Recurentă-reclamantă: SMS group GmbH

      Intimată-pârâtă: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      Dispozitivul

   A opta directivă 79/1072/CEE a Consiliului din 6 decembrie 1979 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – Sisteme de restituire a taxei pe valoarea adăugată persoanelor impozabile care nu sunt stabilite pe teritoriul țării coroborată cu articolul 170 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie să fie interpretată în sensul că se opune ca un stat membru să refuze unei persoane impozabile care nu este stabilită pe teritoriul său dreptul la rambursarea taxei pe valoarea adăugată achitate pentru importul de bunuri într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care, la momentul importului, executarea contractului în cadrul căruia persoana impozabilă a cumpărat și a importat aceste bunuri era suspendată, operațiunea pentru care acestea urmau să fie utilizate nu s-a mai realizat, iar persoana impozabilă nu a făcut dovada circuitului ulterior al acestora.

      (1)  JO C 419, 14.11.2016.


title: Cauza C-35/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajowa Izba Odwoławcza (Polonia) la 24 ianuarie 2017 – Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z o.o./Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Krajowa Izba Odwoławcza (Polonia) la 24 ianuarie 2017 – Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z o.o./Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu
   (Cauza C-35/17)
   (2017/C 392/15)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Părțile din procedura principală

      Recurente: Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z o.o.

      Intimată: Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

      cu participarea: Przedsiębiorstwo Budownictwa Drogowego S.A., Zakład Bezpieczeństwa Ruchu Drogowego (Zaberd) S.A.
   Curtea de Justiție a Uniunii Europene, prin Ordonanța din 13 iulie 2017 (Camera a șasea) a declarat că articolul 2 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1), principiul egalității de tratament și obligația de transparență trebuie interpretate în sensul că se opun excluderii unui operator economic din procedura de atribuire a unui contract de achiziții publice în urma nerespectării, de către acest operator, a unei obligații care nu rezultă expres din documentele aferente acestei proceduri.

      (1)  JO 2004, L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116.


title: Cauza C-463/17 P: Recurs introdus la 25 iulie 2017 de Ori Martin SA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 1 iunie 2017 în cauza T-797/16, Ori Martin/Curtea de Justiție a Uniunii Europene

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/12

         Recurs introdus la 25 iulie 2017 de Ori Martin SA împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 1 iunie 2017 în cauza T-797/16, Ori Martin/Curtea de Justiție a Uniunii Europene
   (Cauza C-463/17 P)
   (2017/C 392/16)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Ori Martin SA (reprezentant: G. Belotti, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Curtea de Justiție a Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Recurenta solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea”) să reformeze Ordonanța de respingere a Tribunalului în cauza T-797/16 (Ori Martin/Curtea de Justiție a Uniunii Europene), să statueze cu privire la încălcarea de către Curte (Camera a șasea), în cauzele C-490/15 P și C-505/15 P (EU:C:2016:678), a dreptului Ori la un proces echitabil, consacrat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”) și, în consecință, să oblige Curtea la repararea prejudiciului.

      Motivele și principalele argumente

   Acțiunea, respinsă de Tribunal prin ordonanța atacată, invoca un motiv unic: încălcarea de către Curte (Camera a șasea) a articolului 47 din cartă, mai precis încălcarea dreptului Ori la un proces echitabil. Ori considera astfel că acest principiu general de drept impune ca întreprinderea căreia i se aplică o sancțiune definitivă să înțeleagă care este faptul concret care i se reproșează, în special pentru a evita o recidivă. Nu aceasta a fost situația în speță, Ori necunoscând încă motivul efectiv al sancționării sale.
   Tribunalul a respins acțiunea Ori ca vădit nefondată, plecând de la principiul că cererea de reparare nu se întemeia pe durata excesivă a procedurii, care ar fi putut constitui eventual o încălcare a articolului 47 din cartă, ci pe o pretinsă nelegalitate de care ar fi fost afectată hotărârea. Tribunalul nu s-a pronunțat dacă încălcarea dreptului la un proces echitabil, invocată expres de recurentă, era acoperită de articolul 47 din cartă. Reiese și de aici utilitatea prezentului recurs, care, prin problemele care stau la baza sa, depășește cazul concret.
   Ori contestă ordonanța Tribunalului întrucât dreptul la un proces echitabil, sub forma dreptului de a cunoaște motivele sancționării sale, constituie un drept inalienabil al persoanelor cărora le sunt aplicate sancțiuni în materie de concurență, a căror natură în esență penală este deja recunoscută prin jurisprudența constantă. Principiul protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite particularilor constituie un principiu general de drept al Uniunii, care decurge din tradițiile constituționale comune ale statelor membre. Acest principiu a fost consacrat în articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.
   Ori subliniază pe de altă parte relevanța chestiunii ridicate, dat fiind că răspunderea prevăzută în materie de concurență la articolul 23 din Regulamentul nr. 1/2003 (1) este de natură personală și că dreptul Uniunii în materie de concurență nu cunoaște nici răspunderea obiectivă, nici culpa in vigilando.
   Rezultă că, în dreptul Uniunii, nimeni nu poate fi sancționat în lipsa unei fapte culpabile și nici pentru lipsa supravegherii; niciun principiu de drept procesual care să prevadă inversarea sarcinii probei nu poate invalida aceste concluzii.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza C-485/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 10 august 2017 – Verbraucherzentrale Berlin eV/Unimatic Vertriebs GmbH

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 10 august 2017 – Verbraucherzentrale Berlin eV/Unimatic Vertriebs GmbH
   (Cauza C-485/17)
   (2017/C 392/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Verbraucherzentrale Berlin eV

      Intimată: Unimatic Vertriebs GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Un stand aflat într-o hală și utilizat de un comerciant în scopul vânzării produselor sale în cadrul unui târg care se desfășoară anual și care durează numai câteva zile este o unitate imobilă de vânzare cu amănuntul, în sensul articolului 2 punctul 9 litera (a) din Directiva 2011/83/UE (1), sau o unitate mobilă de vânzare cu amănuntul, în sensul articolului 2 punctul 9 litera (b) din Directiva 2011/83/UE?

               2)

               În cazul în care se consideră că standul este o unitate mobilă de vânzare cu amănuntul:
               Răspunsul la întrebarea dacă un comerciant își desfășoară activitatea în cadrul unor standuri de târg „în mod obișnuit” depinde de

                           a)

                           modul de organizare a activității comerciantului sau

                           b)

                           de aspectul dacă consumatorul trebuie să se aștepte la încheierea contractului privind produsele în discuție în cadrul târgului respectiv?

               3)

               În cazul în care, în cadrul răspunsului la prima întrebare, prezintă relevanță punctul de vedere al consumatorului (întrebarea 2 b):
               În ceea ce privește aspectul dacă consumatorul trebuie să se aștepte la faptul că, în cadrul târgului respectiv, se vor încheia contracte privind produsele în discuție, trebuie să se ia în considerare modul de comunicare publică a târgului sau modul în care târgul se prezintă consumatorului în mod efectiv la depunerea declarației contractuale?

      (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului, JO L 304, p. 64.


title: Cauza C-501/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 18 august 2017 – Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Köln (Germania) la 18 august 2017 – Germanwings GmbH/Wolfgang Pauels
   (Cauza C-501/17)
   (2017/C 392/18)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Köln

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Germanwings GmbH

      Intimat: Wolfgang Pauels

      Întrebarea preliminară

   Deteriorarea anvelopei unei aeronave din cauza unui șurub aflat pe pista de decolare sau aterizare (corp străin/FOD) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediţie specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-516/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 august 2017 – Spiegel Online GmbH/Volker Beck

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 august 2017 – Spiegel Online GmbH/Volker Beck
   (Cauza C-516/17)
   (2017/C 392/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă și recurentă: Spiegel Online GmbH

      Reclamant și intimat: Volker Beck

      Întrebările preliminare

               1)

               Potrivit dispozițiilor dreptului Uniunii referitoare la excepțiile și la limitările aduse acestor drepturi prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE (1) sunt permise marje de manevră în cadrul transpunerii acestor dispoziții în dreptul național?

               2)

               În ce mod trebuie să se ia în considerare drepturile fundamentale consacrate în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene la stabilirea întinderii excepțiilor sau a limitărilor prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE și aduse dreptului exclusiv al autorului de reproducere a unei opere [articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/29/CE], de comunicare publică și de punere la dispoziția publicului a acesteia [articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE]?

               3)

               Dreptul fundamental la libertatea de informare [articolul 11 alineatul (1) a doua teză din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] sau dreptul fundamental la libertatea presei [articolul 11 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] pot justifica unele excepții sau limitări aduse dreptului exclusiv al autorului de reproducere a unor opere [articolul 2 litera (a) din Directiva 2001/29/CE)], de comunicare publică și de punere la dispoziția publicului a acesteia [articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2001/29/CE], în afara excepțiilor sau a limitărilor prevăzute la articolul 5 alineatul (3) din Directiva 2001/29/CE?

               4)

               Punerea unor opere protejate prin drepturile de autor la dispoziția publicului, pe site-ul internet al unei societăți de presă nu este considerată folosire pentru difuzarea evenimentelor curente, în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) litera (c) a doua ipoteză din Directiva 2001/29/CE, întrucât era posibil și rezonabil ca societatea de presă să solicite acordul autorului operelor în discuție înainte de a pune aceste opere la dispoziția publicului?

               5)

               Nu sunt îndeplinite condițiile pentru o publicare în scopul citării, conform articolului 5 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2001/29/CE, atunci când textele citate sau părți din acestea nu sunt incluse în mod indisociabil în noul text, de exemplu prin intermediul indentării sau al notelor de subsol, ci sunt puse la dispoziția publicului pe internet, prin publicarea unor linkuri către fișiere în format pdf, care pot fi accesate în mod autonom, alături de textul nou?

               6)

               În ceea ce privește momentul în care o operă care a fost deja pusă în mod legal la dispoziția publicului, în sensul articolului 5 alineatul (3) litera (d) din Directiva 2001/29/CE, prezintă relevanță aspectul dacă această operă fusese reprodusă deja anterior, în forma sa concretă, cu acordul autorului operei?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO 2001, L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza C-517/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 28 august 2017 – Milkiyas Addis/Republica Federală Germania

text:
               20.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 392/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 28 august 2017 – Milkiyas Addis/Republica Federală Germania
   (Cauza C-517/17)
   (2017/C 392/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Milkiyas Addis

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Dreptul Uniunii se opune ca, la transpunerea abilității conferite prin articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE (1) sau prin dispoziția anterioară de la articolul 25 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2005/85/CE (2), un stat membru (în speță, Germania) să respingă ca inadmisibilă o cerere de protecție internațională din cauza acordării statutului de refugiat într-un alt stat membru (în speță, Italia), atunci când regimul protecției internaționale, mai precis condițiile de trai ale refugiaților cu statut recunoscut în celălalt stat membru care a acordat solicitantului protecție internațională (în speță, Italia), nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE, fără a încălca însă articolul 4 din Carta drepturilor fundamentale sau articolul 3 din CEDO?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, acest lucru este valabil? i atunci când, în statul membru în care li s-a recunoscut statutul de refugiat (în speță, Italia), persoanelor care au obținut statutul de refugiat

                           a)

                           nu li se acordă prestații necesare traiului sau li se acordă astfel de prestații într-o măsură mult mai mică față de cele acordate în alte state membre, fără a fi tratate în această privință diferit în raport cu resortisanții acestui stat membru?

                           b)

                           li se acordă drepturile prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE, însă în practică este dificil accesul la prestațiile aferente acestor drepturi sau la asemenea prestații din partea rețelelor familiale sau a societății civile, care înlocuiesc sau completează prestațiile publice?

               3)

               Articolul 14 alineatul (1) prima teză din Directiva 2013/32/UE sau dispoziția anterioară de la articolul 12 alineatul (1) prima teză din Directiva 2005/85/CE se opune aplicării unei dispoziții naționale potrivit căreia respingerea ca inadmisibilă a unei cereri de azil intervenită în cadrul exercitării abilitării conferite prin articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE sau prin dispoziția anterioară de la articolul 25 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2005/85/CE, fără efectuarea interviului personal cu solicitantul nu duce la anularea deciziei din cauza lipsei interviului atunci când solicitantul are ocazia, în cadrul căii de atac, să prezinte toate circumstanțele care se opun unei decizii de inadmisibilitate, fără însă ca aceste elemente să poată conduce la modificarea pe fond a deciziei adoptate?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).

      (2)  Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat (JO 1985 L 326, p. 13, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 242).


title: Cauza C-181/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Politica transporturilor — Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 — Operator de transport rutier — Autorizație de transport public — Condiții de acordare — Articolul 3 alineatele (1) și (2) — Articolul 5 litera (b) — Număr de vehicule necesar — Reglementare națională — Condiții de acordare mai stricte — Număr de vehicule minim mai ridicat]

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/6

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-181/17) (1)

   ([Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Politica transporturilor - Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 - Operator de transport rutier - Autorizație de transport public - Condiții de acordare - Articolul 3 alineatele (1) și (2) - Articolul 5 litera (b) - Număr de vehicule necesar - Reglementare națională - Condiții de acordare mai stricte - Număr de vehicule minim mai ridicat])
   (2018/C 123/08)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și J. Rius, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: V. Ester Casas, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Impunând întreprinderilor să dispună de cel puțin trei vehicule pentru a obține o autorizație de transport public, Regatul Spaniei a încălcat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatele (1) și (2), precum și al articolului 5 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme comune privind condițiile care trebuie îndeplinite pentru exercitarea ocupației de operator de transport rutier și de abrogare a Directivei 96/26/CE a Consiliului.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza C-5/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 ianuarie 2018 – Jochen Eisenbeis în calitate de administrator judiciar al patrimoniului JUREX GmbH/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesfinanzhof (Germania) la 3 ianuarie 2018 – Jochen Eisenbeis în calitate de administrator judiciar al patrimoniului JUREX GmbH/Bundeszentralamt für Steuern
   (Cauza C-5/18)
   (2018/C 123/14)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant și recurent: Jochen Eisenbeis în calitate de administrator judiciar al patrimoniului JUREX GmbH

      Pârât și intimat: Bundeszentralamt für Steuern

      Întrebările preliminare

               1)

               Distribuția formală de înscrisuri pe baza unor dispoziții de drept public (dispoziții ale codurilor de procedură și ale legilor care reglementează comunicarea actelor administrative – articolul 33 alineatul 1 din Legea serviciilor poștale) constituie un serviciu poștal universal în temeiul articolului 3 alineatul (4) din Directiva 97/67/CE din 15 decembrie 1997 (1) (Directiva privind serviciile poștale)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Se poate considera că un întreprinzător care furnizează servicii de distribuție formală de înscrisuri, pe baza unor dispoziții de drept public, este un „furnizor de serviciu universal”, care asigură totalitatea sau o parte a serviciului universal poștal în sensul articolului 2 punctul 13 din Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997? Sunt aceste servicii scutite de TVA în temeiul articolului 132 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2)?

      (1)  Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (JO 1998, L 15, p. 14, Ediţie specială, 06/vol. 3, p. 12).

      (2)  JO 2006, L 347, p. 1, Ediţie specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-731/15: Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2018 – Klyuyev/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina — Înghețarea fondurilor — Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Menținerea numelui reclamantului pe listă — Obligația de motivare — Temei juridic — Bază factuală — Eroare vădită de apreciere — Dreptul la apărare — Dreptul de proprietate — Dreptul la reputație — Proporționalitate — Protecția drepturilor fundamentale echivalentă cu cea garantată în Uniune — Excepţia de nelegalitate”)

text:
               9.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 123/15

         Hotărârea Tribunalului din 21 februarie 2018 – Klyuyev/Consiliul
   (Cauza T-731/15) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate având în vedere situația din Ucraina - Înghețarea fondurilor - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Obligația de motivare - Temei juridic - Bază factuală - Eroare vădită de apreciere - Dreptul la apărare - Dreptul de proprietate - Dreptul la reputație - Proporționalitate - Protecția drepturilor fundamentale echivalentă cu cea garantată în Uniune - Excepţia de nelegalitate”))
   (2018/C 123/20)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Sergiy Klyuyev (Donetsk, Ucraina) (reprezentanți: R. Gherson, T. Garner, solicitors, B. Kennelly, QC, și J. Pobjoy, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: Á. de Elera-San Miguel Hurtado și J.-P. Hix, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea, în primul rând, a Deciziei (PESC) 2015/1781 a Consiliului din 5 octombrie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015, L 259, p. 23) şi a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1777 al Consiliului din 5 octombrie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015, L 259, p. 3), în al doilea rând, a Deciziei (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76) şi a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1) şi, în al treilea rând, a Deciziei (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34) şi a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1), în măsura în care numele reclamantului a fost menținut pe lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina şi Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina în măsura în care numele domnului Sergiy Klyuyev a fost menţinut pe lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică aceste măsuri restrictive.

               2)

               Menţine efectele articolului 1 din Decizia 2017/381 și ale articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare 2017/374 față de domnul Klyuyev până la data expirării termenului de recurs prevăzut la articolul 56 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene sau, în cazul în care în acest termen se introduce un recurs, până la respingerea recursului.

               3)

               Respinge în rest acţiunea.

               4)

               Domnul Klyuyev suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene în ceea ce priveşte cererile în anulare formulate în cererea introductivă şi în primul memoriu în adaptare.

               5)

               Consiliul suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnul Klyuyev în ceea ce priveşte cererea de anulare în parte a Deciziei 2017/381 şi a Regulamentului de punere în aplicare 2017/374 formulată în al doilea memoriu în adaptare.

      (1)  JO C 68, 22.2.2016.


title: Cauza C-307/16: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie [Trimitere preliminară — Directiva 2006/112/CE — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Articolul 131 — Articolul 146 alineatul (1) litera (b) — Articolul 147 — Scutiri la export — Articolul 273 — Reglementare a unui stat membru care condiționează beneficiul scutirii de TVA de realizarea unei cifre de afaceri minime sau de încheierea unui contract cu un operator autorizat să efectueze rambursarea TVA-ului către călători]

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 28 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny – Polonia) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Cauza C-307/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 2006/112/CE - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Articolul 131 - Articolul 146 alineatul (1) litera (b) - Articolul 147 - Scutiri la export - Articolul 273 - Reglementare a unui stat membru care condiționează beneficiul scutirii de TVA de realizarea unei cifre de afaceri minime sau de încheierea unui contract cu un operator autorizat să efectueze rambursarea TVA-ului către călători])
   (2018/C 142/06)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant și recurent: Stanisław Pieńkowski

      Pârât și intimat: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Dispozitivul

   Articolul 131, articolul 146 alineatul (1) litera (b), precum și articolele 147 și 273 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale potrivit căreia, în cadrul unei livrări la export de bunuri transportate în bagajele personale ale călătorilor, este necesar ca vânzătorul persoană impozabilă să fi realizat o cifră de afaceri minimă în cursul exercițiului financiar anterior sau ca acesta să fi încheiat un contract cu un operator autorizat să efectueze rambursarea taxei pe valoarea adăugată către călători, în condițiile în care simpla nerespectare a acestor condiții are drept consecință privarea sa definitivă de scutirea aferentă acestei livrări.

      (1)  JO C 335, 12.9.2016.


title: Cauza C-701/17 P: Recurs introdus la 24 octombrie 2017 de Vassil Monev Valkov împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 27 septembrie 2017 în cauza T-558/17, Vassil Monev Valkov/Curtea Europeană a Drepturilor Omului și Curtea Supremă a Republicii Bulgaria

text:
               23.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/21

         Recurs introdus la 24 octombrie 2017 de Vassil Monev Valkov împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a doua) din 27 septembrie 2017 în cauza T-558/17, Vassil Monev Valkov/Curtea Europeană a Drepturilor Omului și Curtea Supremă a Republicii Bulgaria
   (Cauza C-701/17 P)
   (2018/C 142/28)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Vassil Monev Valkov (reprezentant: K. Mladenova, адвокат)

      Celelalte părți din procedură: Curtea Europeană a Drepturilor Omului, Curtea Supremă a Republicii Bulgaria
   Prin Ordonanța din 22 februarie 2018, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-99/18 P: Recurs introdus la 12 februarie 2018 de FTI Touristik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 30 noiembrie 2017 în cauza T-475/16, FTI Touristik GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               28.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 182/8

         Recurs introdus la 12 februarie 2018 de FTI Touristik GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 30 noiembrie 2017 în cauza T-475/16, FTI Touristik GmbH/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-99/18 P)
   (2018/C 182/07)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: FTI Touristik GmbH (reprezentant: A. Parr, Rechtsanwältin)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Harald Prantner și Daniel Giersch

      Concluzii

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Camerei a opta a Tribunalului din 30 noiembrie 2017 (T-475/16);

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta arată că hotărârea Tribunalului se întemeiază pe o încălcare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1). Aceasta susține că hotărârea este afectată de o motivare insuficientă. Ea afirmă că Tribunalul nu a examinat anumite împrejurări de fapt a căror incidență trebuie luată în considerare în cadrul aprecierii riscului de confuzie. Această omisiune constituie o eroare de drept.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene, JO 2009, L 78, p. 1, cu modificările ulterioare [înlocuit de Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene, JO 2017, L 154, p. 1].


title: Cauza T-386/17: Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2018 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Лидер — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/30

         Ordonanța Tribunalului din 12 aprilie 2018 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik/EUIPO (Лидер)
   (Cauza T-386/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Лидер - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Acțiune vădit nefondată”])
   (2018/C 190/52)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Germania) (reprezentant: A. Lingenfelser, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2017 (cauza R 2066/2016-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Лидер ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 256, 7.8.2017.


title: Cauza C-315/17: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 22 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo n° 2 de Zaragoza – Spania) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza (Trimitere preliminară — Directiva 1999/70/CE — Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP — Clauza 4 — Principiul nediscriminării — Sistem de evoluție profesională orizontală — Acordarea unei remunerații suplimentare — Reglementare națională care exclude agenții netitulari — Noțiunile „condiții de muncă” și „motive obiective”)

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/3

         Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 22 martie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza – Spania) – Pilar Centeno Meléndez/Universidad de Zaragoza
   (Cauza C-315/17) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 1999/70/CE - Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP - Clauza 4 - Principiul nediscriminării - Sistem de evoluție profesională orizontală - Acordarea unei remunerații suplimentare - Reglementare națională care exclude agenții netitulari - Noțiunile „condiții de muncă” și „motive obiective”))
   (2018/C 190/03)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Pilar Centeno Meléndez

      Pârâtă: Universidad de Zaragoza

      Dispozitivul

   Clauza 4 punctul 1 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în litigiul principal, care rezervă participarea la sistemul de evoluție profesională orizontală exclusiv personalului administrativ și tehnic al Universității din Zaragoza (Spania) și, prin urmare, dreptul la remunerația suplimentară pe care îl presupune participarea la acest sistem, funcționarilor și agenților contractuali permanenți, excluzând, în special, persoanele angajate ca agenți netitulari.

      (1)  JO C 269, 14.8.2017.


title: Cauza C-376/17: Ordonanța președintelui Curții din 23 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court (Irlanda) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui Arkadiusz Piotr Lipinski

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/19

         Ordonanța președintelui Curții din 23 februarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court (Irlanda) – Executarea unui mandat european de arestare emis împotriva lui Arkadiusz Piotr Lipinski
   (Cauza C-376/17) (1)

   (2018/C 190/32)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 283, 28.8.2017


title: Cauza C-383/17: Ordonanța președintelui Curții din 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Portugheză

text:
               4.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 190/20

         Ordonanța președintelui Curții din 8 februarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-383/17) (1)

   (2018/C 190/33)
   Limba de procedură: portugheza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 277, 21.8.2017


201805250611897332018/C 200/622472018TC20020180611RO01ROINFO_JUDICIAL20180416484922Cauza T-247/18: Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Lucena Ramírez/Consiliul
 ---documentbreak--- C2002018RO4820120180416RO0062482492Acțiune introdusă la 16 aprilie 2018 – Lucena Ramírez/Consiliul
   (Cauza T-247/18)2018/C 200/62Limba de procedură: engleza
      Părțile

      Reclamantă: Tibisay Lucena Ramírez (Venezuela) (reprezentanți: L. Giuliano și F. Di Gianni, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

            —

            anularea Deciziei (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/88 al Consiliului din 22 ianuarie 2018 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2017/2063 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela, în măsura în care acestea o privesc pe reclamantă;

            —

            obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

            1.

            Primul motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a încălcat principiul bunei administrări și nu a respectat dreptul la apărare al reclamantei și dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă prin faptul că nu i-a dat acces într-un termen rezonabil la elementele de probă despre care se pretinde că susțin înscrierea sa pe listă.

            2.

            Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că Consiliul a săvârșit o eroare de apreciere întrucât nu a demonstrat că acțiunile și politicile reclamantei au subminat democrația și statul de drept în Venezuela.