title: Cauza C-277/15: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Servoprax GmbH/Roche Diagnostics Deutschland GmbH (Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Dispozitive medicale pentru diagnostic in vitro — Directiva 98/79/CE — Import paralel — Traducere de către importator a indicațiilor și a instrucțiunilor de folosire furnizate de producător — Procedură de evaluare suplimentară a conformității)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 13 octombrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Servoprax GmbH/Roche Diagnostics Deutschland GmbH
   (Cauza C-277/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Dispozitive medicale pentru diagnostic in vitro - Directiva 98/79/CE - Import paralel - Traducere de către importator a indicațiilor și a instrucțiunilor de folosire furnizate de producător - Procedură de evaluare suplimentară a conformității))
   (2016/C 462/08)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Pârâtă în acțiunea principală, reclamantă în cadrul cererii reconvenționale și revizuentă: Servoprax GmbH

      Reclamantă în acțiunea principală, pârâtă în cadrul cererii reconvenționale și intimată: Roche Diagnostics Deutschland GmbH

      Dispozitivul

   Articolul 9 din Directiva 98/79/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 octombrie 1998 privind dispozitivele medicale pentru diagnostic in vitro trebuie interpretat în sensul că nu impune unui importator paralel al unui dispozitiv de autotestare pentru măsurarea glicemiei care poartă marcajul CE și care a făcut obiectul unei evaluări a conformității de către un organism notificat să efectueze o nouă evaluare destinată să ateste conformitatea etichetării și a instrucțiunilor de folosire ale acestui dispozitiv în urma traducerii lor în limba oficială a statului membru de import.

      (1)  JO C 294, 7.9.2015.


title: Cauza T-651/15: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 –Tchobanov/Parlamentul

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/65

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2015 –Tchobanov/Parlamentul
   (Cauza T-651/15)
   (2016/C 048/73)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Atanas Tchobanov (Le Plessis Robinson, Franța) (reprezentant: N. Pirc Musar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei A(2015)8659 C a Parlamentului European din 16 septembrie 2015 prin care s-a respins cererea de confirmare formulată de reclamant pentru accesul la anumite documente referitoare la informații cu privire la cheltuielile de deplasare ale unor membri ai Parlamentului European, la indemnizațiile de ședere, la cele pentru cheltuieli generale și la cheltuielile cu angajarea colaboratorilor;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant, în temeiul articolelor 134 și 140 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, inclusiv cele efectuate de eventualii intervenienți.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 (1) coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001 (2), întrucât datele cu caracter personal solicitate nu sunt protejate potrivit legislației Uniunii.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborat cu articolul 8 litera (b) din Regulamentul nr. 45/2001, întrucât accesul la informațiile solicitate a fost refuzat în pofida îndeplinirii condițiilor necesare pentru divulgare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației generale, potrivit articolelor 2 și 4 din Regulamentul nr. 1049/2001 coroborate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1049/2001, de efectuare a unei examinări pentru fiecare document în parte.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 4 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât refuzul de acordare a unui acces parțial la documentele solicitate nu a fost justificat.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, astfel cum impun articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1049/2001, întrucât Parlamentul nu a analizat toate argumentele reclamantului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-76/14: Acțiune introdusă la 4 februarie 2014 – Morningstar/Comisia

text:
               5.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 135/45

         Acțiune introdusă la 4 februarie 2014 – Morningstar/Comisia
   (Cauza T-76/14)
   2014/C 135/57
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Morningstar, Inc. (Chicago, Statele Unite) (reprezentanți: S. Kinsella, K. Daly și P. Harrison, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei în cazul COMP/39.654 – Codurile instrumentelor financiare ale Reuters (Reuters Instrument Codes – RIC), datată 20 decembrie 2012 și publicată în Jurnalul Oficial la 12 noiembrie 2013 (JO C 326, p. 4);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată și

               —

               luarea oricăror alte măsuri apreciate de Curte ca fiind necesare.

      Motivele și principalele argumente

   În prezenta cauză, reclamanta solicită anularea Deciziei Comisiei adoptate în cadrul cazului COMP/39.654 – Codurile instrumentelor financiare ale Reuters (Reuters Instrument Codes – RIC) privind o procedură în temeiul articolului 102 TFUE și al articolului 54 din Acordul privind SEE referitoare la practicile Thomson Reuters care creează bariere în calea înlocuirii fluxurilor consolidate de date în timp real. Prin decizia atacată, Comisia a făcut obligatorii pentru Thomson Reuters anumite angajamente, potrivit articolului 9 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1), și a decis că nu se mai justifica o acțiune. Reclamanta este un concurent al Thomson Reuters.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Prin intermediul primului motiv se susține că Comisia a făcut o eroare vădită de apreciere în adoptarea deciziei, întrucât angajamentele asumate nu pot, în mod vădit, să răspundă preocupărilor în materie de concurență identificate în decizie.

               2.

               Prin intermediul celui de al doilea motiv se susține că Comisia a acționat ultra vires întrucât a depășit competențele acordate de Consiliul European și, astfel, decizia este lipsită de un temei juridic adecvat.

               3.

               Prin intermediul celui de al treilea motiv se susține că a fost încălcat principiul proporționalității.

               4.

               Prin intermediul celui de al patrulea motiv se susține că a fost încălcată obligația de motivare a Comisiei.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).


title: Cauza F-58/12: Acțiune introdusă la 28 mai 2012 — ZZ/Comisia

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/33

         Acțiune introdusă la 28 mai 2012 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-58/12)
   2012/C 295/57
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei implicite de respingere a cererii reclamantului privind executarea de către pârâtă a Hotărârii Tribunalului din 4 noiembrie 2008, F-41/06, Marcuccio/Comisia, și repararea prejudiciului pe care reclamantul susține că l-a suferit

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei emise de Comisie sau, în orice caz, imputabile acesteia de respingere, oricare ar fi forma acestei respingeri și indiferent dacă este o respingere totală sau parțială, a concluziilor sale formulate în cererea din 25 martie 2011;

               —

               anularea deciziei emise de Comisie sau, în orice caz, imputabile acesteia de respingere, oricare ar fi forma acestei respingeri și indiferent dacă este o respingere totală sau parțială, a concluziilor reclamantului formulate în reclamația din 17 octombrie 2011;

               —

               în măsura necesară, constatarea faptului că, întrucât a omis, cel puțin în parte, să adopte într-un termen rezonabil de la respectiva emitere măsurile de executare a Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 4 noiembrie 2008 în cauza F-41/06, Marcuccio/Comisia, Comisia a acționat contra legem și contra ius;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a sumei de 70 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul injust suferit de acesta ca urmare a abținerii nelegale a Comisiei de la adoptarea tuturor măsurilor de executare a Hotărârii din 4 noiembrie 2008;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-228/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Catania (Italia) la 19 mai 2015 – Procedură penală împotriva Snezhana Velikova

text:
               27.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Catania (Italia) la 19 mai 2015 – Procedură penală împotriva Snezhana Velikova
   (Cauza C-228/15)
   (2015/C 245/13)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Catania

      Partea din procedura principală

   Snezhana Velikova

      Întrebarea preliminară

   Sunt contrare dreptului [Uniunii] articolele 20 și 21 din [Decretul legislativ nr. 30 din 6 februarie 2007], cu [modificările ulterioare] de transpunere a Directivei 2004/38/CE (1) […]?

      (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială 5/vol.7, p.56)


title: Cauza T-376/06: Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — Legris Industries/Comisie

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/27

         Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — Legris Industries/Comisie
   (Cauza T-376/06)
   (2007/C 42/48)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Legris Industries (Rennes, Franța) (reprezentanți: A. Wachsmann și C. Pommiès, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei [C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 în cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri] precum și temeiurile pe care se fundamentează dispozitivul acesteia, în măsura în care decizia obligă holdingul Legris Industries la plata unei amenzi prin angajarea răspunderii holdingului Legris Industries pentru practicile Comap care fac obiectul cauzei;

               —

               autorizarea holdingului Legris Industries de a-și însuși înscrisurile, concluziile și solicitările formulate de Comap împotriva deciziei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, reclamantul solicită anularea în parte a Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006, referitoare la o procedură de aplicare a dispozițiilor articolului 81 TCE (COMP/F-1/38.121 — Racorduri), privind existența unei serii de acorduri și de practici concertate pe piața racordurilor din cupru și din aliaje de cupru ce vizează stabilirea prețurilor, a listelor de prețuri și a cuantumurilor reducerilor de prețuri și a rabaturilor, a mecanismelor de coordonare a creșterilor de prețuri, alocarea piețelor naționale și a clientelei, precum și schimbul altor informații de natură comercială, în măsura în care decizia obligă holdingul Legris Industries la plata unei amenzi prin angajarea răspunderii acestuia pentru practicile fostei sale filiale Comap.
   În motivarea acțiunii, reclamantul a invocat următoarele:
   În primul rând, reclamantul pretinde încălcarea de către Comisie a prevederilor articolului 81 TCE, prin angajarea răspunderii solidare a holdingului pentru prezumatele încălcări ale dreptului comunitar comise de către filiala Comap. Reclamantul pretinde că, susținând că deținerea de către reclamant a 100 % din capitalul filialei sale este suficientă pentru demonstrarea exercitării unei influențe determinante asupra acesteia din urmă, Comisia a încălcat principiul autonomiei juridice a filialelor și principiul răspunderii personale în materia încălcării dreptului concurenței. De asemenea, reclamantul impută Comisiei comiterea de erori în drept, erori în fapt și erori evidente de apreciere, întrucât nu a putut aduce probe care să permită declararea exercitării de către holdingul Legris Industries a unei influențe determinante asupra Comap.
   În plus, reclamantul acuză Comisia de comiterea de erori în drept,întrucât nu a respins elementele de probă propuse de către reclamant pentru dovedirea autonomiei Comap, mai cu seamă în ceea ce privește stabilirea și gestiunea politicii sale comerciale. Reclamantul pretinde că a demonstrat faptul că nu transmitea instrucțiuni către Comap cu privire la modalitatea de acțiune pe piață, că nu deținea decât un rol de supraveghere financiară fără să exercite prerogative în materie bugetară asupra filialelor și că filiala în cauză avea acces la surse de finanțare proprii. Reclamantul deduce că dovada simplei legături în materie de deținere a capitalului social și consecințele directe ce derivă din aceasta, reținute de Comisie, în opinia reclamantului, ca fundament pentru angajarea răspunderii pentru faptele filialei, nu sunt suficiente pentru demonstrarea exercitării unei puteri reale de decizie asupra filialei.


title: Cauza C-306/10: Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/32

         Acțiune introdusă la 25 iunie 2010 — Comisia Europeană/Republica Estonia
   (Cauza C-306/10)
   ()
   2010/C 221/50
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Randvere, M. van Beek)

      Pârâtă: Republica Estonia

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/47/CE (1) a Consiliului din 18 iulie 2005 [privind acordul dintre Comunitatea Căilor Ferate Europene (CER) și Federația Europeană a Lucrătorilor în Transporturi (ETF) asupra anumitor aspecte legate de condițiile de muncă ale lucrătorilor mobili care prestează servicii de interoperabilitate transfrontalieră în sectorul feroviar], prin neasigurarea adoptării de către partenerii sociali a unui acord corespunzător sau prin necomunicarea acestor măsuri Comisiei, Republica Estonia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei în ordinea juridică internă a expirat la 27 iulie 2008.

      (1)  JO L 195, p. 15, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 32.


title: Cauza C-612/12 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 martie 2014 – Ballast Nedam NV/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Stabilirea prețului brut al bitumului rutier — Stabilirea unei reduceri pentru constructorii de drumuri — Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Articolul 27 — Dreptul la apărare — Reducerea amenzii)

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 27 martie 2014 – Ballast Nedam NV/Comisia Europeană
   (Cauza C-612/12 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Stabilirea prețului brut al bitumului rutier - Stabilirea unei reduceri pentru constructorii de drumuri - Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Articolul 27 - Dreptul la apărare - Reducerea amenzii))
   2014/C 151/05
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Recurentă: Ballast Nedam NV (reprezentanți: A. Bosman și E. Oude Elferink, advocaten)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Ronkes Agerbeek și P. Van Nuffel, agenți asistați de F. Tuytschaever, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012, Ballast Nedam/Comisia (T-361/06), prin care Tribunalul a respins acțiunea având ca obiect, cu titlu principal, o cerere de anulare a Deciziei C (2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 – Bitum (Țările de Jos)], în măsura în care o privește pe recurentă și, cu titlu subsidiar, pe de o parte, o cerere de anulare în parte a deciziei menționate în măsura în care aceasta stabilește durata încălcării în privința recurentei și, pe de altă parte, o cerere de reducere a cuantumului amenzii care i-a fost aplicată

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Ballast Nedam/Comisia (T-361/06), în măsura în care respinge motivul invocat de Ballast Nedam NV cu privire la încălcarea articolului 27 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [81 CE] și [82 CE] și a dreptului la apărare în cursul procedurii administrative care a condus la adoptarea Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului [81 CE] [cazul COMP/F/38.456 – Bitum (Țările de Jos)].

               2)

               Anulează articolul 1 litera (a) din Decizia C(2006) 4090 final, în măsura în care privește încălcarea articolului 81 CE de către Ballast Nedam NV în perioada cuprinsă între 21 iunie 1996 și 30 septembrie 2000.

               3)

               Anulează articolul 2 litera (a) din Decizia C(2006) 4090 final, în măsura în care stabilește cuantumul amenzii datorate de Ballast Nedam NV la 4,65 milioane de euro.

               4)

               Stabilește la 3,45 milioane de euro cuantumul amenzii aplicate în solidar societății Ballast Nedam NV prin articolul 2 litera (a) din Decizia C(2006) 4090 final.

               5)

               Comisia Europeană suportă totalitatea cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul prezentului recurs.

               6)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată aferente procedurii în primă instanță.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-297/12: Acțiune introdusă la 2 iulie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               8.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 273/16

         Acțiune introdusă la 2 iulie 2012 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-297/12)
   2012/C 273/27
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a sumei de 50 000 de euro, cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul adus reputației sale profesionale ca urmare a încălcării de către Comisie a obligației de secret profesional, cu dobânzi compensatorii începând de la 3 iulie 2007 până la pronunțarea hotărârii în prezentul litigiu și până la plata integrală;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentei acțiuni, reclamanta solicită Tribunalului Uniunii Europene repararea prejudiciului suferit din cauza comportamentului ilegal al Comisiei Europene (denumită în continuare „Comisia”), în temeiul articolului 340 al doilea paragraf TFUE (răspunderea extracontractuală a Uniunii). Mai precis, Comisia a adus atingere reputației profesionale a reclamantei transmițând unor terțe întreprinderi, la data de 3 iulie 2007, un document referitor la o anchetă inițiată împotriva reclamantei.
   Reclamanta susține că sunt îndeplinite condițiile răspunderii extracontractuale a Comisiei, astfel cum sunt interpretate de jurisprudența constantă, care justifică despăgubirea reclamantei pentru atingerea adusă reputației sale profesionale, Comisia făcând cunoscute în mod ilegal unor terți existența și conținutul anchetei inițiate împotriva reclamantei, precum și informații care o privesc pe aceasta acoperite de secretul profesional.


title: Cauza F-67/10: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 iunie 2011 — Marcuccio/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Acțiune în despăgubire având ca obiect stabilirea cheltuielilor de judecată — Inadmisibilitate)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/30

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 21 iunie 2011 — Marcuccio/Comisia
   (Cauza F-67/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Acțiune în despăgubire având ca obiect stabilirea cheltuielilor de judecată - Inadmisibilitate)
   2012/C 138/64
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, C. Berardis-Kayser, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei de a nu rambursa două treimi din cheltuielile de judecată efectuate de reclamant în cauza F-41/06.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca fiind inadmisibilă.

               2.

               Îl obligă pe domnul Marcuccio la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010, p. 74.


title: Cauza C-544/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polonia) la 4 decembrie 2007 — Uwe Rüffler/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/19

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polonia) la 4 decembrie 2007 — Uwe Rüffler/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Cauza C-544/07)
   (2008/C 37/27)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Uwe Rüffler

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   Întrebarea preliminare
   Articolul 12 primul paragraf, precum și articolul 39 alineatele (1) și (2) din Tratatul de instituire a Comunităților Europene trebuie interpretate în sensul că se opun dispoziției naționale din articolul 27b din Legea din 26 iulie 1991 cu privire la impozitul pe venit (ustawa o podatku dochodowym od osób fizycznych) potrivit căreia dreptul de a deduce din impozitul pe venit cuantumul cotizațiilor la asigurările de sănătate obligatorii este limitat la cotizațiile plătite în conformitate cu dispozițiile naționale, în cazul în care un rezident plătește cotizația la asigurările de sănătate obligatorii într-un alt stat membru din venitul impozitat în Polonia?


title: Cauza T-463/12: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2012 — Popp și Zech/OAPI — Müller-Boré & Partner (MB)

text:
               8.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 379/31

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2012 — Popp și Zech/OAPI — Müller-Boré & Partner (MB)
   (Cauza T-463/12)
   2012/C 379/52
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamanți: Eugen Popp (München, Germania) și Stefan M. Zech (München) (reprezentanți: C. Rohnke și M. Jacob, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Müller-Boré & Partner (München, Germania)

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 19 iulie 2012 în cauza R 506/2011-1;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanții

      Marca comunitară vizată: marca verbală „MB” pentru servicii din clasa 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 7 369 771

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Müller-Boré & Partner

      Marca sau semnul invocat: marca verbală MBP și mărcile figurative naționale și comunitare care conțin elementul verbal „MB&P”, pentru servicii din clasele 35 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 42 alineatul (2) și a articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza T-181/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 aprilie 2008 — Citigroup și Citibank/OAPI — Citi (CITI) (Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CITI — Marca comunitară verbală anterioară CITIBANK — Motiv relativ de refuz — Renume — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/32

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 16 aprilie 2008 — Citigroup și Citibank/OAPI — Citi (CITI)
   (Cauza T-181/05) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative CITI - Marca comunitară verbală anterioară CITIBANK - Motiv relativ de refuz - Renume - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 40/94)
   (2008/C 128/69)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Citigroup, Inc., fostă Citicorp (New York, Statele Unite) și Citibank, NA (New York) (reprezentanți: inițial V. von Bomhard, A. W. Renck și A. Pohlmann, avocats, ulterior V. von Bomhard, A. W. Renck, și H. O'Neil, solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: J. García Murillo și D. Botis, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Citi, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: M. Peris Riera, avocat)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 1 martie 2005 (cauza R 173/2004-1) privind o procedură de opoziție între Citicorp și Citi SL, precum și o procedură de opoziție între Citibank NA și Citi SL
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 1 martie 2005 (cauza R 173/2004 1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de către Citigroup, Inc. și Citibank, NA, inclusiv cele efectuate de către acestea în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

               3)

               Citi, SL suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 9.7.2005.


title: Cauza T-138/11: Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2011 — Ahouma/Consiliul (Decesul reclamantului — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               11.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/13

         Ordonanța Tribunalului din 7 decembrie 2011 — Ahouma/Consiliul
   (Cauza T-138/11) (1)

   (Decesul reclamantului - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 39/26
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidjan, Côte d'Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen și C. Fekete, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 11, p. 36), precum și a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din [Côte d’Ivoire] (JO L 11, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de Comisia Europeană și de Republica Côte d’Ivoire.

      (1)  JO C 130, 30.4.2011.


title: Cauza C-581/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 17 decembrie 2014 – Manfred Naderhirn

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/3

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 17 decembrie 2014 – Manfred Naderhirn
   (Cauza C-581/14)
   (2016/C 111/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Manfred Naderhirn

      Intervenienți: Mag. Jungwirth u. Mag. Fabian OHG, Krenn KG, Michael Weber, Übermaßer KG, Gundhild Mayr
   Prin ordonanța din 15 octombrie 2015, Curtea a declarat:
   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei situații juridice naționale care se caracterizează, pe de o parte, prin lipsa unor dispoziții de drept intern care să reglementeze modul în care o instanță națională trebuie să țină seama de faptul că decurge dintr-o hotărâre a Curții că o dispoziție națională trebuie să fie considerată contrară dreptului Uniunii atunci când soluționează cauzele pendinte în fața sa și, pe de altă parte, prin existența unor norme de drept intern care prevăd că instanța respectivă este ținută în mod necondiționat de interpretarea dreptului Uniunii realizată de o altă instanță națională, în măsura în care, din cauza unei astfel de norme de drept intern, instanța națională menționată ar fi împiedicată să asigure garantarea corespunzătoare a supremației dreptului Uniunii, luând toate măsurile necesare în acest scop, în cadrul competențelor sale.


title: Cauza C-360/10: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgia) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)/Netlog NV (Societatea informațională — Drept de autor — Internet — Furnizor de servicii de stocare — Prelucrarea informațiilor stocate pe o platformă de rețea socială online — Instituirea unui sistem de filtrare a acestor informații pentru a împiedica schimbul de fișiere care aduc atingere drepturilor de autor — Absența unei obligații generale de supraveghere a informațiilor stocate)

text:
               31.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/6

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 16 februarie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgia) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)/Netlog NV
   (Cauza C-360/10) (1)

   (Societatea informațională - Drept de autor - Internet - Furnizor de servicii de stocare - Prelucrarea informațiilor stocate pe o platformă de rețea socială online - Instituirea unui sistem de filtrare a acestor informații pentru a împiedica schimbul de fișiere care aduc atingere drepturilor de autor - Absența unei obligații generale de supraveghere a informațiilor stocate)
   2012/C 98/07
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)

      Pârâtă: Netlog NV

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Interpretarea directivelor: — 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230), — 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56), — 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10), — 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (JO L 178, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 29, p. 257), — 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (JO L 201, p. 37, Ediție specială, 13/vol. 36, p. 63) — Prelucrare de date transmise prin internet — Instituirea de către un prestator de servicii de hosting pe internet a unui sistem de filtrare a comunicațiilor electronice, in abstracto și cu titlu preventiv, pentru a indentifica clienții care se presupune că utilizează fișiere care aduc atingere dreptului de autor sau drepturilor conexe — Aplicarea din oficiu de către judecătorul național a principiului proporționalității — Convenția europeană privind apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale — Dreptul la respectarea vieții private — Dreptul la liberă exprimare

      Dispozitivul

   Directivele:

               —

               2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă („Directiva privind comerțul electronic”);

               —

               2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională și

               —

               2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală

         coroborate și interpretate în raport cu cerințele care rezultă din protecția drepturilor fundamentale aplicabile trebuie interpretate în sensul că se opun unei somații adresate unui furnizor de servicii de stocare de a institui sistemul de filtrare:

               —

               a informațiilor stocate pe serverele sale de utilizatorii serviciilor sale;

               —

               care se aplică, fără deosebire, ansamblului utilizatorilor;

               —

               cu titlu preventiv;

               —

               pe cheltuiala sa exclusivă și

               —

               pentru o perioadă nelimitată,

         apt să identifice fișiere electronice care conțin opere muzicale, cinematografice sau audiovizuale cu privire la care solicitantul pretinde că deține drepturi de proprietate intelectuală în vederea blocării punerii la dispoziția publicului a respectivelor opere care încalcă dreptul de autor.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-622/11 P: Ordonanța Tribunalului din 11 octombrie 2012 — Cervelli/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Indemnizație de expatriere — Cerere de reexaminare — Fapte noi — Recurs vădit nefondat” )

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/34

         Ordonanța Tribunalului din 11 octombrie 2012 — Cervelli/Comisia
   (Cauza T-622/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Indemnizație de expatriere - Cerere de reexaminare - Fapte noi - Recurs vădit nefondat)
   2012/C 366/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Francesca Cervelli (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J. García-Gallardo Gil-Fournier, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și V. Joris, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a treia) din 12 septembrie 2011, Cervelli/Comisia (F-98/10, nepublicată încă în Repertoriu), prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Doamna Francesca Cervelli suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-210/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgerichts (Germania) la 3 mai 2012 — Sumitomo Chemical Co. Ltd

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/4

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundespatentgerichts (Germania) la 3 mai 2012 — Sumitomo Chemical Co. Ltd
   (Cauza C-210/12)
   2012/C 209/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Sumitomo Chemical Co. Ltd

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 1996 privind crearea unui certificat suplimentar de protecție pentru produsele fitosanitare (1) trebuie interpretat în sensul că nu se opune acordării unui certificat suplimentar de protecție pentru un produs fitosanitar dacă a fost eliberată o autorizație valabilă în conformitate cu articolul 8 alineatul (4) din Directiva 91/414/CEE?

               2.

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare:
               Conform articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 este necesar ca autorizația să fie încă în vigoare la data la care a fost depusă cererea?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:
               Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1610/96 trebuie interpretat în sensul că o cerere poate fi depusă chiar înainte de data de la care începe să curgă termenul menționat la acest articol?

      (1)  JO L 198, p. 30, Ediție specială, 03/vol. 19, p. 160.


title: Cauza T-171/12: Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Peri/OAPI (Forma unui întinzător cu șurub) [„Marcă comunitară – Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale – Forma unui întinzător cu șurub – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/36

      Hotărârea Tribunalului din 25 septembrie 2014 – Peri/OAPI (Forma unui întinzător cu șurub)
      (Cauza T-171/12) (1)

      ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare tridimensionale - Forma unui întinzător cu șurub - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
      (2014/C 395/43)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Peri GmbH (Weißenhorn, Germania) (reprezentant: J. Dönch, avocat)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 26 ianuarie 2012 (cauza R 1209/2011-1), privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a unui semn tridimensional reprezentând forma unui întinzător cu șurub

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Peri GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza T-575/11: Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Inaporc/Comisia ( „Ajutoare de stat — Acțiuni întreprinse de un comitet interprofesional național privind porcii — Finanțare prin cotizații voluntare devenite obligatorii — Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă — Retragerea deciziei — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/28

         Ordonanța Tribunalului din 2 aprilie 2014 – Inaporc/Comisia
   (Cauza T-575/11) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Acțiuni întreprinse de un comitet interprofesional național privind porcii - Finanțare prin cotizații voluntare devenite obligatorii - Decizie prin care schema de ajutor este declarată compatibilă cu piața internă - Retragerea deciziei - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 184/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Interprofession nationale porcine (Inaporc) (Paris, Franța) (reprezentanți: H. Calvet, Y. Trifounovitch și C. Rexha, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Stromsky și S. Thomas, ulterior B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 4376 final a Comisiei din 29 iunie 2011 privind ajutorul de stat NN 10/2010 – Franța – Taxă destinată să finanțeze un comitet interprofesional național privind porcii

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


               29.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/30

         Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Liechtenstein, la data de 9 iulie 2015, în cauza Franz-Josef Hagedorn/Vienna-Life Lebensversicherung AG
   (Cauza E-15/15)
   (2016/C 357/10)
   Fürstliches Obergericht Liechtenstein (Curtea Supremă din Liechtenstein) a transmis Curții de Justiție a AELS o scrisoare datată 9 iulie 2015 și primită de registratura Curții la 9 iulie 2015, prin care solicita emiterea unui aviz consultativ în cauza Franz-Josef Hagedorn/Vienna-Life Lebensversicherung AG cu privire la întrebările de mai jos:

               1.

               Articolul 36 alineatul (2) din Directiva 2002/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind asigurarea de viață trebuie interpretat în sensul că obligațiile de a furniza informațiile menționate la articolul respectiv și în anexa III punctul A litera (a) subpunctul (11) și litera (a) subpunctul (12) și punctul B litera (b) subpunctul (2) pentru polițele de asigurare de viață pe bază de unități trebuie să fie îndeplinite și în cazul în care o persoană achiziționează, printr-un act juridic de transfer, o poliță de asigurare de viață pe bază de unități de la o altă persoană cu acordul asigurătorului, prin transferul contractului („poliță la mâna a doua”)?

         În eventualitatea în care Curtea va răspunde afirmativ la prima întrebare, i se solicită să răspundă la următoarele întrebări suplimentare:

               2. (a)

               Articolul 36 alineatul (2) din Directiva 2002/83/CE privind asigurarea de viață trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care o poliță de asigurare de viață pe bază de unități este achiziționată printr-un act juridic de transfer, trebuie furnizate doar informații generale noului deținător de poliță de asigurare sau societatea de asigurări este, de asemenea, obligată să furnizeze noului deținător de poliță de asigurare informații care se referă în mod specific la produsul de asigurare care urmează a fi achiziționat de către aceasta, în special în ceea ce privește eventualele diferențe între profilul de investitor sau de risc al deținătorului de poliță inițial și cel al cesionarului?

         În cazul în care la întrebarea 2(a) se oferă un răspuns negativ, Curții i se solicită să răspundă următoarea întrebare:

               2. (b)

               Trebuie comunicate informații specifice cesionarului contractului cu privire la produsul de asigurare care urmează să fie dobândit de acesta în cazul în care deținătorul de poliță de asigurare este o întreprindere, în timp ce cesionarul contractului este o persoană fizică sau un consumator?

         În cazul în care la întrebarea 2(b) se oferă un răspuns negativ, Curții i se solicită să răspundă următoarea întrebare:

               2. (c)

               Trebuie comunicate informații specifice cesionarului contractului cu privire la produsul de asigurare care urmează să fie dobândit de acesta în cazul în care cedentul poliței s-a abținut de la furnizarea de informații referitoare la produsul de asigurare în cauză, de exemplu deoarece nu a divulgat societății de asigurări de informațiile necesare pentru a evalua profilul său de risc sau de investitor?

               3.

               Dispozițiile privind obligațiile asigurătorului în temeiul anexei III punctul B litera (b) subpunctul (2) din Directiva 2002/83/CE privind asigurarea de viață sunt transpuse în dreptul național în mod efectiv, chiar dacă legislația națională prevede, în anexa 4 punctul (II) subpunctul (2) din Versicherungsaufsichtsgesetz (Legea privind supravegherea asigurărilor), în cazul polițelor de asigurare pe bază de unități, că în perioada de valabilitate a unui contract de asigurare trebuie oferite informații cu privire la unitățile care stau la baza poliței de asigurare și la natura activelor conținute în această poliță doar în cazul în care modificările informațiilor furnizate rezultă din „modificări ale legislației”, dar nu și „în cazul unei schimbări a condițiilor de asigurare” [anexa III punctul B litera (b) subpunctul (2) la Directiva 2002/83/CE]?


title: Cauza T-722/13: Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/39

         Acțiune introdusă la 31 decembrie 2013 – The Directv Group/OAPI – Bolloré (DIRECTV)
   (Cauza T-722/13)
   2014/C 112/52
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Statele Unite) (reprezentant: F. Valentin, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Franța)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 octombrie 2013 pronunțată în cauza R 1960/2012-2.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de decădere: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „DIRECTV”, pentru produse și servicii din clasele 9, 38 și 41 – marca comunitară înregistrată cu nr. 100 750

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită decăderea din drepturi a titularului mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Decizia diviziei de anulare: pronunță decăderea în parte din drepturile asupra mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și pronunță decăderea în totalitate din drepturile asupra mărcii comunitare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza F-143/15: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 noiembrie 2015 – Dietrich/Parlamentul European (Funcție publică – Agent contractual – Rezilierea anticipată a contractului – Data expirării preavizului – Suspendarea preavizului – Noua dată de expiration a preavizului – Acte necauzator de prejudicii – Reclamație tardivă – Excepție de inadmisibilitate – Inadmisibilitate vădită – Articolul 83 din Regulamentul de procedură)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/57

      Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 noiembrie 2015 – Dietrich/Parlamentul European
      (Cauza F-143/15)
      ((Funcție publică - Agent contractual - Rezilierea anticipată a contractului - Data expirării preavizului - Suspendarea preavizului - Noua dată de expiration a preavizului - Acte necauzator de prejudicii - Reclamație tardivă - Excepție de inadmisibilitate - Inadmisibilitate vădită - Articolul 83 din Regulamentul de procedură))
      (2016/C 364/74)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Constant Dietrich (Pfulgriesheim, Franța) (reprezentant: A. Fombaron, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: L. Deneys și E. Taneva, agenți)

         Obiectul

      Cerere de anulare a deciziei de respingere a reclamației reclamantului având ca obiect anularea deciziei de reziliere anticipată a angajării sale la Parlamentul European

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca vădit inadmisibilă.

                  2)

                  Domnul Constant Dietrich suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Parlamentul European.


title: Cauza C-235/14: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Barcelona – Spania) – Safe Interenvios, SA/Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Trimitere preliminară — Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului — Directiva 2005/60/CE — Măsuri de precauție privind clientela — Directiva 2007/64/CE — Servicii de plată în cadrul pieței interne)

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 martie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Audiencia Provincial de Barcelona – Spania) – Safe Interenvios, SA/Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Cauza C-235/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului - Directiva 2005/60/CE - Măsuri de precauție privind clientela - Directiva 2007/64/CE - Servicii de plată în cadrul pieței interne))
   (2016/C 156/05)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Safe Interenvios, SA

      Pârâte: Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 5, articolul 7, articolul 11 alineatul (1) și articolul 13 din Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/78/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 noiembrie 2010, trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care, pe de o parte, permite aplicarea de măsuri standard de precauție privind clientela în măsura în care aceasta este constituită din instituții financiare în cazul cărora respectarea măsurilor de precauție este supusă supravegherii atunci când există o suspiciune de spălare a banilor sau de finanțare a terorismului în sensul articolului 7 litera (c) din această directivă și, pe de altă parte, impune instituțiilor și persoanelor reglementate de directiva menționată să aplice, în funcție de o analiză a riscului, măsuri sporite de precauție privind clientela în situațiile care, prin natura lor, pot prezenta un risc mai mare de spălare a banilor și de finanțare a terorismului în sensul articolului 13 din aceeași directivă, cum este transferul de fonduri.
               În plus, chiar și în lipsa unei asemenea suspiciuni sau a unui asemenea risc, articolul 5 din Directiva 2005/60, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/78, le permite statelor membre să adopte sau să mențină în vigoare dispoziții mai stricte dacă aceste dispoziții urmăresc să consolideze combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului.

               2)

               Directiva 2005/60, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/78, trebuie să fie interpretată în sensul că instituțiile și persoanele reglementate de această directivă nu pot aduce atingere sarcinilor de supraveghere a instituțiilor de plată pe care autoritățile competente trebuie să le îndeplinească în conformitate cu articolul 21 din Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE și de abrogare a Directivei 97/5/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/111/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009, și nu se pot substitui acestor autorități. Directiva 2005/60, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/78, trebuie să fie interpretată în sensul că, deși o instituție financiară poate să țină seama, în cadrul obligației de supraveghere care îi revine cu privire la clientela sa, de măsurile de precauție aplicate de o instituție de plată cu privire la propria clientelă, toate măsurile de precauție pe care le adoptă trebuie să fie adaptate la riscul de spălare a banilor și de finanțare a terorismului.

               3)

               Articolele 5 și 13 din Directiva 2005/60, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2010/78, trebuie să fie interpretate în sensul că o reglementare națională precum cea în discuție în litigiul principal, adoptată fie în temeiul marjei de apreciere permise statelor membre de articolul 13 din această directivă, fie în temeiul competenței prevăzute la articolul 5 din directiva respectivă, trebuie să fie compatibilă cu dreptul Uniunii și în special cu libertățile fundamentale garantate de tratate. Deși o astfel de reglementare națională, care are ca scop combaterea spălării banilor sau a finanțării terorismului, urmărește un obiectiv legitim care poate justifica o restrângere a libertăților fundamentale și deși faptul de a presupune că transferurile de fonduri efectuate de o instituție reglementată de directiva menționată în alte state decât cel în care este stabilită prezintă întotdeauna un risc mai mare de spălare a banilor sau de finanțare a terorismului este adecvat pentru a asigura atingerea obiectivului vizat, această reglementare depășește totuși ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului pe care îl urmărește, în măsura în care prezumția pe care o instituie se aplică oricărui transfer de fonduri, fără a prevedea posibilitatea de a o înlătura în cazul transferurilor de fonduri care în mod obiectiv nu prezintă un asemenea risc.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Hotărârea Curții din 2 august 2016 în cauza E-33/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS care face parte din SEE a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de transpunere a Directivei 2012/26/UE de modificare a Directivei 2001/83/CE în ceea ce privește farmacovigilența)

text:
               13.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/22

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 2 august 2016
   în cauza E-33/15
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda
   (Neîndeplinirea de către un stat AELS care face parte din SEE a obligațiilor care îi revin – Nerespectarea obligației de transpunere a Directivei 2012/26/UE de modificare a Directivei 2001/83/CE în ceea ce privește farmacovigilența)
   (2017/C 120/10)
   În cauza E-33/15 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de constatare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 15q din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de modificare a Directivei 2001/83/CE în ceea ce privește farmacovigilența), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, și în temeiul articolului 7 din acord, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru transpunerea actului în termenul prevăzut sau, în orice caz, prin faptul că nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere în acest sens, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte (judecător-raportor), Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 2 august 2016, hotărârea a cărei parte dispozitivă este următoarea:
   Curtea:

               1.

               declară că, prin faptul că nu a adoptat toate măsurile necesare transpunerii, în termenul prevăzut, a actului menționat anterior, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 15q din capitolul XIII al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2012/26/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de modificare a Directivei 2001/83/CE în ceea ce privește farmacovigilența), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1, și în temeiul articolului 7 din acord;

               2.

               dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza C-626/16: Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Slovacă

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/9

         Acțiune introdusă la 30 noiembrie 2016 – Comisia Europeană/Republica Slovacă
   (Cauza C-626/16)
   (2017/C 078/13)
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Sanfrutos Cano a A. Tokár, splnomocnení zástupcovia)

      Pârâtă: Republica Slovacă

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               1.

               declararea faptului că, prin neadoptarea măsurilor necesare pentru a se conforma Hotărârii Curții în cauza C-331/11, Comisia/Slovacia, prin care Curtea a declarat că Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 literele (a)-(c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (1), Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 260 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               2.

               obligarea Republicii Slovace la plata către Comisia Europeană, în contul „resurse proprii ale Uniunii Europene”:

                           a)

                           a unei penalități în cuantum de 6 793,80 euro pe zi de întârziere în adoptarea de către Republica Slovacă a măsurilor necesare pentru punerea în executare a Hotărârii Curții în cauza C-331/11, Comisia/Slovacia, de la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză până la data adoptării de către Republica Slovacă a măsurilor necesare pentru punerea în executare a aceleiași Hotărâri a Curții în cauza C-331/11, Comisia/Slovacia;

                           b)

                           a unei sume forfetare în cuantum zilnic de 743,60 euro, cu menținerea unei sume minime totale de 939 000 de euro, pentru fiecare zi de întârziere în adoptarea de către Republica Slovacă a măsurilor necesare pentru punerea în executare a Hotărârii Curții în cauza C-331/11, Comisia/Slovacia, începând cu 25 aprilie 2013, ziua pronunțării hotărârii:

                                       —

                                       până la data pronunțării hotărârii în prezenta cauză sau

                                       —

                                       până la data adoptării de către Republica Slovacă a măsurilor necesare pentru punerea în executare a Hotărârii Curții în cauza C-331/11, Comisia/Slovacia dacă acea dată este anterioară datei pronunțării hotărârii în prezenta cauză; și

               3.

               obligarea Republicii Slovace la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   La 25 aprilie 2013, Curtea a pronunțat o hotărâre în cauza C-331/11, Comisia/Slovacia, prin care a statuat că, prin faptul că Republica Slovacă a permis funcționarea depozitului de deșeuri Žilina – Považský Chlmec fără un plan de amenajare a spațiului și fără să se fi adoptat o decizie definitivă cu privire la aspectul dacă acel depozit de deșeuri își poate desfășura activitatea pe baza unui plan de amenajare a spațiului aprobat, aceasta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 14 literele (a)-(c) din Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri.
   În faza precontencioasă, Republica Slovacă a declarat că dorea să se conformeze Hotărârii Curții în cauza C-331/11, prin închiderea depozitului de deșeuri Žilina – Považský Chlmec și că a adoptat deja anumite măsuri în acest sens.
   Comisia Europeană a ajuns însă la concluzia că, în pofida declarațiilor Republicii Slovace, măsurile pe care le impunea punerea în executare a Hotărârii Curții în cauza C-331/11 nu au fost încă adoptate. Comisia Europeană a decis, prin urmare, să formuleze o acțiune în temeiul articolului 260 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

      (1)  JO 1999, L 182, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 94.


title: Cauza T-27/15 P: Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2016 – EMA/Hristov („Recurs — Funcţie publică — Numire — Procedură de selecţie şi de numire a directorului executiv al unei agenţii de reglementare — EMA — Preselecţie de către un comitet de preselecţie — Numire de către consiliul de administraţie al EMA — Compunerea comitetului de preselecţie — Cumulare a funcţiilor de membru al comitetului de preselecţie şi de membru al consiliului de administraţie al EMA — Imparţialitate”)

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/21

         Hotărârea Tribunalului din 5 iulie 2016 – EMA/Hristov
   (Cauza T-27/15 P) (1)

   ((„Recurs - Funcţie publică - Numire - Procedură de selecţie şi de numire a directorului executiv al unei agenţii de reglementare - EMA - Preselecţie de către un comitet de preselecţie - Numire de către consiliul de administraţie al EMA - Compunerea comitetului de preselecţie - Cumulare a funcţiilor de membru al comitetului de preselecţie şi de membru al consiliului de administraţie al EMA - Imparţialitate”))
   (2016/C 314/29)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA) (reprezentanți: inițial J. Currall, N. Nikolova și S. Petrova, ulterior N. Nikolova și S. Petrova, agenți)

      Celelalte părţi din procedură: Emil Hristov (Sofia, Bulgaria) (reprezentanți: M. Ekimdzhiev, K. Boncheva și G. Chernicherska, avocați) (reclamant în primă instanță) și Comisia Europeană (reprezentanți: inițial J. Currall, N. Nikolova și S. Petrova, ulterior N. Nikolova și S. Petrova, agenți) (pârâtă în primă instanță)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 13 noiembrie 2014, Hristov/Comisia şi EMA (F-2/12, EU:F:2014:245) şi având ca obiect anularea în parte a acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Anulează în parte Hotărârea Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 13 noiembrie 2014, Hristov/Comisia şi EMA (F-2/12) în măsura în care a anulat decizia consiliului de administraţie a Agenției Europene pentru Medicamente (EMA) din 6 octombrie 2011 de numire a directorului executiv al EMA.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de anulare a Hotărârii Tribunalului Funcţiei Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 13 noiembrie 2014, Hristov/Comisia şi EMA (F-2/12) în măsura în care a anulat decizia Comisiei Europene din 20 aprilie 2011, potrivit căreia aceasta din urmă propunea consiliului de administraţie al EMA o listă cu patru candidaţi recomandaţi de comitetul de preselecţie şi confirmaţi de comitetul consultativ privind numirile.

               3)

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Funcţiei Publice pentru a statua asupra concluziilor în anulare a deciziei consiliului de administraţie al EMA din 6 octombrie 2011 de numire a directorului executiv al EMA având în vedere obiecţiile şi motivele invocate de domnul Emil Hristov şi asupra cărora Tribunalul Funcţiei Publice nu s-a pronunţat.

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza C-174/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann [A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (g) și alineatul (2) — Prestare de servicii direct legată de ajutorul social și securitatea socială de către organisme de drept public sau de alte organisme recunoscute ca având un caracter social — Recunoaștere — Condiții neaplicabile altor organisme decât cele de drept public — Puterea de apreciere a statelor membre — Limite — Principiul neutralității fiscale]

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 15 noiembrie 2012 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesfinanzhof — Germania) — Finanzamt Steglitz/Ines Zimmermann
   (Cauza C-174/11) (1)

   (A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (g) și alineatul (2) - Prestare de servicii direct legată de ajutorul social și securitatea socială de către organisme de drept public sau de alte organisme recunoscute ca având un caracter social - Recunoaștere - Condiții neaplicabile altor organisme decât cele de drept public - Puterea de apreciere a statelor membre - Limite - Principiul neutralității fiscale)
   2013/C 9/18
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesfinanzhof

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Finanzamt Steglitz

      Pârâtă: Ines Zimmermann

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Bundesfinanzhof — Interpretarea articolului 13 secțiunea A alineatul (1) litera (g) și a articolului 13 secțiunea A alineatul (2) litera (a) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Scutirea prestărilor de servicii aferente asigurărilor sociale sau de ajutor social efectuate de organisme de drept public sau de alte organisme recunoscute drept instituții cu caracter social — Reglementare națională care prevede scutirea prestărilor de servicii de îngrijire ambulatorie în anumite cerințe, care nu sunt însă aplicabile atunci când prestările de servicii în cauză sunt furnizate de anumite asociații recunoscute de stat sau de membrii acestora.

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea A alineatul (1) litera (g) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, interpretat în lumina principiului neutralității fiscale, se opune ca scutirea de taxa pe valoarea adăugată a serviciilor de îngrijire ambulatorie prestate de comercianți să fie supusă unei condiții precum cea în discuție în litigiul principal, potrivit căreia costurile de îngrijire trebuie să fi fost suportate, în anul calendaristic precedent, în cel puțin două treimi din cazuri, în totalitate sau în cea mai mare parte, de organismele legale de asigurări sociale sau de ajutor social, în cazul în care această condiție nu este de natură să asigure egalitatea de tratament în cadrul recunoașterii, în vederea aplicării acestei dispoziții, a caracterului social al altor organisme decât cele de drept public.

      (1)  JO C 226, 30.7.2011


title: Cauza F-112/13: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2013 — ZZ/ENISA

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/26

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2013 — ZZ/ENISA
   (Cauza F-112/13)
   2014/C 85/45
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (ENISA)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei directorului executiv al ENISA de reziliere a contractului de muncă pe durată nedeterminată al reclamantului.

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei implicite de respingere a reclamației administrative, precum și a oricărui act anterior nelegal, inclusiv a actului prin care ENISA a concediat reclamantul;

               —

               obligarea la plata către reclamant a sumei de 50 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral pe care l-a suferit,

               —

               obligarea ENISA la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-352/16: Acțiune introdusă la 29 iunie 2016 – Ville de Bruxelles/Comisia

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/30

         Acțiune introdusă la 29 iunie 2016 – Ville de Bruxelles/Comisia
   (Cauza T-352/16)
   (2016/C 314/41)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Ville de Bruxelles (Belgia) (reprezentanți: M. Uyttendaele și S. Kaisergruber, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               declararea cererii sale introductive drept admisibilă și fondată;

         în consecință:

               —

               anularea Regulamentului (UE) 2016/646 al Comisiei din 20 aprilie 2016 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 692/2008 în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 6);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 37 și 53 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a considerentelor (5) și (6) ale Regulamentului (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce priveşte emisiile provenind de la vehiculele uşoare pentru pasageri şi de la vehiculele uşoare comerciale (Euro 5 şi Euro 6) şi privind accesul la informaţiile referitoare la repararea şi întreţinerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1) și a anexei I la acest regulament, precum și pe excesul și pe abuzul de putere pe care le-ar fi manifestat Comisia Europeană.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 5a alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (JO 1999, L 184, p. 23, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 159), a considerentului (3) al Deciziei 2006/512/CE a Consiliului din 17 iulie 2006 de modificare a Deciziei 1999/468/CE de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (JO 2006, L 200, p. 11, Ediție specială, 01/vol. 6, p. 163), a considerentului (25) al Regulamentului (CE) nr. 715/2007 și a articolului 5 alineatul (3) din acest din urmă regulament, precum și pe necompetenţa Comisiei de adoptare a regulamentului atacat și pe excesul de putere pe care l-ar fi manifestat aceasta.


title: Cauza T-155/09: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2009 — Maxcom/OAPI — Maxdata Computer (maxcom)

text:
               4.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 153/42

         Acțiune introdusă la 15 aprilie 2009 — Maxcom/OAPI — Maxdata Computer (maxcom)
   (Cauza T-155/09)
   2009/C 153/83
   Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

      Părțile

      Reclamantă: Maxcom sp. z o.o. (Tychy, Polonia) (reprezentant: P. Kral, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Maxdata Computer GmbH & Co. KG (Marl, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1019/2008-2 a Camerei a doua de recurs a OAPI din 30 ianuarie 2009, comunicată reclamantei la 16 februarie 2009;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „maxcom” pentru produse din clasele 9 și 11

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Maxdata Computer GmbH & Co. KG

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală națională „max” înregistrată în Germania, pentru produse și servicii din clasele 38 și 42, precum și pentru anumite produse din clasa 9

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția pentru produsele din clasa 9

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul formulat de reclamantă

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [în prezent articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 (1)]

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO L 78, p. 1)


title: Cauza T-275/13: Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Italia/Comisia [„Regim lingvistic — Anunț de concursuri generale pentru recrutarea de administratori — Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi — Limba de comunicare cu candidații la concurs — Regulamentul nr. 1 — Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut — Principiul nediscriminării — Proporționalitate”]

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/13

         Hotărârea Tribunalului din 17 decembrie 2015 – Italia/Comisia
   (Cauza T-275/13) (1)

   ([„Regim lingvistic - Anunț de concursuri generale pentru recrutarea de administratori - Alegerea celei de a doua limbi dintre trei limbi - Limba de comunicare cu candidații la concurs - Regulamentul nr. 1 - Articolul 1d alineatul (1), articolul 27 și articolul 28 litera (f) din statut - Principiul nediscriminării - Proporționalitate”])
   (2016/C 059/13)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistată de P. Gentili și de S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, B. Eggers și G. Gattinara, agenți)

      Intervenient în susținerea reclamantei: Regatul Spaniei (reprezentant: J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Republica Federală Germania (reprezentanţi: T. Henze și B. Beutler, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a anunțului de concurs general EPSO/AD/249/13 pentru constituirea a două liste de rezervă pentru recrutarea de administratori, destinate ocupării unor posturi vacante în domeniile macroeconomiei și economiei financiare (JO 2013, C 75 A, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează anunțul de concurs general EPSO/AD/249/13 pentru constituirea a două liste de rezervă pentru recrutarea de administratori, destinate ocupării unor posturi vacante în domeniile macroeconomiei și economiei financiare.

               2)

               Comisia Europeană suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Republica Italiană.

               3)

               Regatul Spaniei și Republica Federală Germania suportă propriile cheltuieli de judecată aferente intervențiilor lor.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013.


title: Cauza C-517/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Nederlandse Zuivelorganisatie [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Agricultură — Regulamentul (CE) nr. 510/2006 — Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate — Înregistrarea denumirii „Edam Holland” — Producători care utilizează denumirea „edam” — Lipsa interesului de a exercita acțiunea]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/14

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Nederlandse Zuivelorganisatie
   (Cauza C-517/14) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Agricultură - Regulamentul (CE) nr. 510/2006 - Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate - Înregistrarea denumirii „Edam Holland” - Producători care utilizează denumirea „edam” - Lipsa interesului de a exercita acțiunea])
   (2016/C 038/19)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (reprezentanți: M. Loschelder și V. Schoene, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Schima, J. Guillem Carrau și G. von Rintelen, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: B. Koopman și M. Bulterman, agenți), Nederlandse Zuivelorganisatie (reprezentanți: P. van Ginneken și G. Béquet, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Țărilor de Jos și Nederlandse Zuivelorganisatie suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza T-390/16: Acțiune introdusă la 22 iulie 2016 – Grupo Osborne/EUIPO – Ostermann (DONTORO dog friendship)

text:
               3.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 364/15

      Acțiune introdusă la 22 iulie 2016 – Grupo Osborne/EUIPO – Ostermann (DONTORO dog friendship)
      (Cauza T-390/16)
      (2016/C 364/11)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spania) (reprezentanți: J. Iglesias Monravá, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Daniel Ostermann (Leipzig, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „DONTORO dog friendship”- cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 11 112 381

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2016 în cauza R 2002/2015-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate prin care se dispune înregistrarea mărcii figurative a Uniunii Europene nr. 11 218 381„DONTORO dog friendship” (fig.) pentru clasele 18, 20 și 35;

                  —

                  refuzul înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 11 218 381„DONTORO dog friendship” (fig.) în clasa 35 pentru „servicii de vânzare en gros și en detail inclusiv prin internet, îmbrăcăminte, pantofi și produse textile” și în consecință, refuzul înregistrării în clasele 25 și 35 pentru serviciile menționate;

                  —

                  obligarea părții care se opune acțiunii la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-76/11 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 29 noiembrie 2011 — Tresplain Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hoo Hing Holdings Ltd [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articlul 8 alineatul (4) și articolul 52 alineatul (1) litera (c) — Marcă comunitară figurativă Golden Elephant Brand — Cerere de declarare a nulității întemeiată pe o marcă națională figurativă neînregistrată GOLDEN ELEPHANT — Trimitere la dreptul național care reglementează marca anterioară — Regimul acțiunii „common law” în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri ( „action for passing off” )]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/4

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 29 noiembrie 2011 — Tresplain Investments Ltd/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Hoo Hing Holdings Ltd
   (Cauza C-76/11 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articlul 8 alineatul (4) și articolul 52 alineatul (1) litera (c) - Marcă comunitară figurativă Golden Elephant Brand - Cerere de declarare a nulității întemeiată pe o marcă națională figurativă neînregistrată GOLDEN ELEPHANT - Trimitere la dreptul național care reglementează marca anterioară - Regimul acțiunii „common law” în constatarea utilizării abuzive a unei denumiri („action for passing off”))
   2012/C 109/06
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Tresplain Investments Ltd) (reprezentant: B. Brandreth, barrister)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent), Hoo Hing Holdings Ltd (reprezentant: M. Edenborough QC)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2010, Tresplain Investments/OAPI — Hoo Hing (T-303/08), prin care Tribunalul a respins o acțiune în anulare formulată de titularul mărcii figurative comunitare „Golden Elephant Brand”, pentru produse din clasa 30, împotriva Deciziei R 889/2007-1 a Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 7 mai 2008 de anulare a deciziei diviziei de anulare de a respinge cererea de declarare a nulității mărcii menționate, introdusă de titularul mărcii figurative neînregistrate „GOLDEN ELEPHANT” pentru produse din clasa 30 — Interpretarea și aplicarea art. 8 alin. (4) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit art. 8 alin. (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)]

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Tresplain Investments Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 120, 16.04.2011.


title: Cauza C-501/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 19 octombrie 2010 — Procedimento penale a carico di Raffaele Russo

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/34

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italia) la 19 octombrie 2010 — Procedimento penale a carico di Raffaele Russo
   (Cauza C-501/10)
   ()
   2010/C 346/60
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Partea din acțiunea principală

   Raffaele Russo

      Întrebarea preliminară

   Libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor pot face obiectul unor limitări într-un sistem național întemeiat pe eliberarea unui număr limitat de concesiuni și de licențe aferente de siguranță publică, care prevede printre altele:

               1.

               existența unei tendințe generale de protecție a titularilor concesiunilor acordate într-o perioadă anterioară, la finele unei proceduri de cerere de ofertă care exclusese în mod nelegitim o parte dintre operatori;

               2.

               garantarea, prin prezența unor dispoziții în acest sens, a menținerii de fapt a pozițiilor comerciale deja dobândite (interdicția instalării de către noii concesionari a propriilor ghișee la o distanță mai mică decât o anumită distanță față de ghișeele deja existente);

               3.

               prevederea unor cauze de decădere din dreptul de concesiune, printre care ipoteza în care concesionarul desfășoară chiar indirect o activitate transfrontalieră de gestionare de jocuri de noroc asimilabilă celei care face obiectul concesiunii, cu consecința plății unor garanții de valoare ridicată?


title: Cauza T-74/15: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia [„Acțiune în anulare — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă a Uniunii — Servicii privind dezvoltarea, studiul și suportul sistemelor de informații (ESP DESIS III) — Cereri de prestații emise în cadrul aceluiași lot — Mecanism de relansare a cererii de ofertă — Respingerea ofertelor — Criterii de atribuire — Obligație de motivare — Ofertă anormal de redusă — Cerere de daune-interese”]

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/23

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – European Dynamics Luxembourg și Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-74/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă a Uniunii - Servicii privind dezvoltarea, studiul și suportul sistemelor de informații (ESP DESIS III) - Cereri de prestații emise în cadrul aceluiași lot - Mecanism de relansare a cererii de ofertă - Respingerea ofertelor - Criterii de atribuire - Obligație de motivare - Ofertă anormal de redusă - Cerere de daune-interese”])
   (2017/C 078/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg) și Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: inițial I. Ampazis și M. Sfyri, ulterior M. Sfyri, C.-N. Dede și D. Papadopoulou, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial L. Cappelletti și F. Moro, agenți, asistați de P. Wytinck și B. Hoorelbeke, avocați, ulterior F. Moro, agent, asistat de P. Wytinck și B. Hoorelbeke, avocați, și în cele de urmă F. Moro și S. Delaude, agenți, asistați de P. Wytinck și B. Hoorelbeke, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziilor Comisiei prin care s-au respins ofertele prezentate de reclamante pentru cererea de deviz cu referința DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 pentru dezvoltarea unui prototip de instrument de profilare interactiv și pentru cererea de deviz cu referința DESIS III-000485-600049078-REQ-01 pentru dezvoltarea modulului pentru repertoriul EuroGroups în cadrul lotului nr. 4 din cererea de ofertă DIGIT/R2/PO/2013/029 (JO 2013/S 219-380314) și, pe de altă parte, cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și prin care se urmărește să se obțină o despăgubire pentru pierderea șansei de a executa al doilea contract în cauză.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei cuprinsă în scrisoarea din 8 decembrie 2014, prin care s-a respins oferta prezentată de reclamante pentru cererea de deviz cu referința DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 pentru dezvoltarea unui prototip de instrument de profilare interactiv.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 171, 26.5.2015.


title: Cauza F-98/09: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2009 — Whitehead/Banca Centrală Europeană

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/82

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2009 — Whitehead/Banca Centrală Europeană
   (Cauza F-98/09)
   2010/C 24/157
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Sarah Whitehead (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: L. Levi, M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Acțiune împotriva deciziei din 8 ianuarie 2009 prin care se acordă reclamantei o creștere salarială de două puncte în cadrul Revizuirii anuale a salariului și suplimentelor (Annual salary and Bonus Review) (ASBR) pentru anul 2008, primită la 15 ianuarie 2009, precum și împotriva fișei de salariu din 15 ianuarie 2009, care pune în aplicare această decizie.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Băncii Centrale Europene din 8 ianuarie 2009 privind revizuirea anuală a salariului și suplimentelor reclamantei pentru anul 2008 (ASBR 2008), notificată reclamantei la 13 sau la 14 ianuarie 2009 (în absența reclamantei);

               —

               anularea fișei de salariu a reclamantei din 15 ianuarie 2009, care pune în aplicare această decizie;

               —

               pe cale de consecință, obligarea la plata cuantumului din salariul său care reprezintă diferența dintre ASBR 2008 contestată și ASBR care ar fi trebuit acordată reclamantei, începând cu 15 ianuarie 2009 până la plata integrală, împreună cu dobânzi calculate la nivelul dobânzii pentru facilitatea de împrumut marginal a Băncii Centrale Europene aplicabile în această perioadă, majorată cu trei puncte procentuale;

               —

               în cazul în care se apreciază că organizarea unei noi proceduri ASBR 2008 presupune dificultăți excesive, obligarea la atribuirea echivalentului a trei puncte salariale pentru repararea prejudiciului material;

               —

               în orice caz, oligarea la repararea prejudiciului moral suferit, evaluat ex aequo et bono la 10 000 EUR;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-349/10 P: Recurs introdus la 9 iulie 2010 de Claro, S. A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 28 aprilie 2010 în cauza T-225/09, Claro, S. A./OAPI și Telefónica, S. A.

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/29

         Recurs introdus la 9 iulie 2010 de Claro, S. A. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 28 aprilie 2010 în cauza T-225/09, Claro, S. A./OAPI și Telefónica, S. A.
   (Cauza C-349/10 P)
   ()
   2010/C 234/48
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Claro, S. A. (reprezentanți: E. Armijo Chávarri și A. Castán Pérez-Gómez, avocați)

      Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Telefónica, S. A.

      Concluziile recurentei

   Declararea drept admisibile a înscrisurilor prezentate și a documentelor anexate cererii, declararea drept introdus în termen și în forma solicitată a recursului formulat împotriva Hotărârii Camerei a cincea a Tribunalului Uniunii Europene din 28 aprilie 2010 pronunțată în cauza T-225/09 și, urmând procedura considerată adecvată, pronunțarea unei hotărâri de casare a hotărârii atacate și admiterea solicitărilor Claro, S. A.

      Motivele și principalele argumente

   Eroare de interpretare din partea Tribunalului în ceea ce privește dispozițiile articolului 59 din Regulamentul privind marca comunitară. Recurenta pornește de la premisa că, spre deosebire de cele argumentate de Tribunal (ca și de camera de recurs a OAPI anterior), prezentarea unui înscris în motivarea introducerii acțiunii nu constituie o condiție de admisibilitate a acțiunii, ci o simplă condiție procedurală. Astfel, eroarea de interpretare săvârșită de Tribunal (ca și de camera de recurs a OAPI anterior) reprezintă o încălcare a principiului continuității funcționale între diferitele instanțe ale OAPI, astfel cum este consacrat la articolul 62 alineatul (1) din Regulamentul nr. 40/94 (1).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-176/15: Ordonanța Tribunalului din 16 iunie 2016 – Golparvar/Consiliul

text:
               29.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 314/35

         Ordonanța Tribunalului din 16 iunie 2016 – Golparvar/Consiliul
   (Cauza T-176/15) (1)

   (2016/C 314/49)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 6.7.2015.