title: Cauza C-484/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank te 's-Gravenhage, în cadrul ședinței din Roermond (Țările de Jos), la 31 octombrie 2007 — Fatma Pehlivan/Staatssecretaris van Justitie

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/8

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Rechtbank te 's-Gravenhage, în cadrul ședinței din Roermond (Țările de Jos), la 31 octombrie 2007 — Fatma Pehlivan/Staatssecretaris van Justitie
   (Cauza C-484/07)
   (2008/C 8/14)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank te 's-Gravenhage, ședința din Roermond (Țările de Jos)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fatma Pehlivan

      Pârâtă: Staatssecretaris van Justitie
   Întrebările preliminare

               1a)

               Trebuie să se interpreteze articolul 7 alineatul (1) prima liniuță din Decizia nr. 1/80 [a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii între Comunitatea Economică Europeană și Turcia] în sensul că această dispoziție se aplică atunci când un membru al familiei unui lucrător turc a trăit în mod efectiv timp de trei ani împreună cu acesta fără ca autoritățile naționale competente să fi pus în discuție acest drept de ședere în timpul acestei perioade de trei ani.

               1b)

               Articolul 7 alineatul (1) prima liniuță din Decizia de asociere nr. 1/80 se opune ca un stat membru să poată să decidă în această perioadă de trei ani că, dacă membrul familiei admis pe teritoriul acestui stat se căsătorește, acesta nu mai beneficiază de drepturile conferite de această dispoziție chiar dacă el continuă să locuiască la lucrătorul turc?

               2)

               Articolul 7 alineatul (1) prima liniuță sau orice altă dispoziție și/sau principiu de drept comunitar se opune ca, la sfârșitul perioadei de trei ani, autoritățile naționale competente să pună în discuție, cu efect retroactiv, dreptul de ședere al străinului în baza prevederilor naționale referitoare la problema dacă acesta trebuie considerat un membru al familiei și/sau la legalitatea reședinței sale pe perioada acestor trei ani?

               3a)

               Este relevant pentru a răspunde la întrebările precedente faptul că un străin a omis în mod voluntar sau involuntar să prezinte elemente considerate de legislația națională importante în ceea ce privește dreptul de ședere și, dacă este cazul, în ce sens?

               3b)

               Are importanță și faptul că aceste elemente au fost descoperite în cursul perioadei de trei ani sau numai după acest interval? În această privință, trebuie să se țină cont de faptul că, după ce au fost informate, autoritățile naționale competente trebuie să procedeze eventual la o anchetă (mai aprofundată) înainte de a lua o decizie. Dacă este cazul, în ce sens?


title: Cauza F-69/14: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 iulie 2015 – Carreira/ESMA

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/62

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 13 iulie 2015 – Carreira/ESMA
   (Cauza F-69/14) (1)

   (2015/C 279/81)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 380, 27.10.2014, p. 27.


title: Cauza C-570/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil N °3 de Barcelona (Spania) la 9 decembrie 2014 – Nuria Robirosa Carrera y César Romera Navales/Banco Popular Español, S.A.

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/36

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil No 3 de Barcelona (Spania) la 9 decembrie 2014 – Nuria Robirosa Carrera y César Romera Navales/Banco Popular Español, S.A.
   (Cauza C-570/14)
   (2015/C 046/42)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Nuria Robirosa Carrera y César Romera Navales

      Pârâtă: Banco Popular Español, S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 43 din Codul spaniol de procedură civilă, care împiedică instanța să propună părților o posibilă suspendare a unui proces civil atunci când o altă instanță a adresat Curții de Justiție a Uniunii Europene o întrebare preliminară, constituie o limitare clară a prevederilor articolului 7 din Directiva 93/13/CEE (1) în ceea ce privește obligația statelor membre de a se asigura că, în interesul consumatorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive din contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori?

               2)

               Articolul 721.2 din LEC, care împiedică instanța să dispună sau să propună din oficiu adoptarea unor măsuri provizorii în acțiunile individuale care au ca obiect nulitatea unei condiții generale ca urmare a caracterului său abuziv, constituie o limitare clară a prevederilor articolului 7 din Directiva 93/13/CEE, în ceea ce privește obligația statelor membre de a se asigura că, în interesul consumatorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive din contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori?

               3)

               Măsurile provizorii care ar putea fi dispuse, fie din oficiu, fie la cererea părții, în cadrul unei proceduri în care se exercită o acțiune individuală, ar trebui să producă efecte până la soluționarea definitivă a acțiunii individuale sau a acțiunii colective care afectează exercitarea acțiunilor individuale, astfel încât să se asigure existența mijloacelor adecvate și eficace prevăzute la articolul 7 din directiva menționată?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273


title: Cauza T-195/07: Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Lafarge Cement S.A./Comisia Comunităților Europene

text:
               21.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 170/37

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2007 — Lafarge Cement S.A./Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-195/07)
   (2007/C 170/71)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Lafarge Cement S.A. (reprezentanți: P. K. Rosiak, radca prawny oraz și F. Puel, advokat )

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră, notificat de Polonia în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta solicită anularea deciziei Comisiei Europene C (2007) 1295 final din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de către Polonia în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) prin care Comisia a decis că anumite aspecte din planul național polonez de alocare a cotelor de emisie de CO2 pentru perioada 2008-2012, notificat Comisiei la 30 iunie 2006, nu sunt compatibile cu articolul 9 alineatele (1) și (3), articolul 10 și articolul 13 alineatul (2), precum și cu criteriile menționate în anexa III din Directiva 2003/87/CE. Decizia atacată reduce cu 26,7 % limita maximă a emisiei de dioxid de carbon pentru anii 2008-2012 în raport cu limita propusă de Polonia prin planul național de alocare a cotelor de emisie notificat Comisiei.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta invocă faptul că decizia atacată a fost luată după expirarea termenului de trei luni prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE. În consecință, reclamanta consideră că la 26 martie 2007 Comisia nu avea dreptul să ia decizia atacată sau, procedând astfel, în cel mai bun caz a încălcat o condiție esențială de procedură.
   În al doilea rând, reclamanta reproșează Comisiei faptul de a fi încălcat primul și al doilea criteriu din anexa III la Directiva 2003/87/CE, prin reducerea fără motiv a alocării cotelor de emisie elaborate de Polonia la un nivel sensibil inferior față de cel notificat inițial care era conform cu obligațiile acceptate de Polonia în temeiul Protocolului de la Kyoto.
   De asemenea, reclamanta susține că prin luarea deciziei atacate, Comisia a încălcat dispozițiile articolului 9 alineatul (3) coroborate cu articolul 11 alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE, precum și principiul încrederii legitime și cel al cooperării, întrucât, în loc de a pune în aplicare competențele limitate care figurează la articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE, aceasta a aplicat, în decizia atacată, fără a ține cont de metodologia prevăzută în PNAQ II, propria sa metodologie pentru a determina cota de emisie medie anuală maximă atribuită Poloniei și a impus-o acesteia din urmă folosindu-se fără drept de o competență conferită de directivă statului membru. Conform reclamantei, Comisia a încălcat principiul cooperării între instituțiile comunitare și organele statelor membre prin neinformarea Poloniei cu privire la aplicarea unui model economic propriu înainte de adoptarea deciziei atacate, ceea ce a privat Polonia și întreprinderile interesate de posibilitatea de a formula observații cu privire la utilitatea acestuia și eventual de a pune sub semnul întrebării datele și principiile care stau la baza deciziilor Comisiei.
   În al patrulea rând, reclamanta invocă faptul că al treilea criteriu care figurează în anexa III la Directiva 2003/87/CE a fost încălcat de Comisie prin aplicarea, în decizia atacată, a unor date perimate privind majorarea prevăzută a PNB, întemeindu-se pe date de o natură prea generală pentru a calcula indicele de emisie de CO2 și reducând în mod arbitrar nivelul anual de emisie de CO2 cu un procent suplimentar de 2,5 %.
   În sfârșit, reclamanta susține că decizia atacată nu este motivată suficient și încalcă astfel articolul 253 CE.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza C-434/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Petar Aladzhov/Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti (Libera circulație a unui cetățean al Uniunii — Directiva 2004/38/CE — Interdicția de a părăsi teritoriul național ca urmare a neachitării unei datorii fiscale — Măsură care poate fi justificată din motive de ordine publică)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/16

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Sofia-grad — Bulgaria) — Petar Aladzhov/Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Cauza C-434/10) (1)

      (Libera circulație a unui cetățean al Uniunii - Directiva 2004/38/CE - Interdicția de a părăsi teritoriul național ca urmare a neachitării unei datorii fiscale - Măsură care poate fi justificată din motive de ordine publică)
      (2012/C 25/26)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Administrativen sad Sofia-grad

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Petar Aladzhov

         Pârât: Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) — Interpretarea articolului 27 alin. (1) și (2) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77) — Restrângerea dreptului la liberă circulație al unui cetățean al Uniunii — Interdicția pentru o persoană fizică, reprezentantă a unei societăți comerciale debitoare, de a părăsi teritoriul național ca urmare a nerecuperării de creanțe publice „substanțiale” — Măsură justificată prin apărarea ordinii publice

         Dispozitivul

                  1.

                  Dreptul Uniunii nu se opune unui act cu putere de lege al unui stat membru care permite unei autorități administrative să interzică unui resortisant al acelui stat părăsirea statului respectiv pentru motivul neachitării unei datorii fiscale a societății printre ai cărei administratori se numără acest resortisant, însă cu dubla condiție ca obiectivul măsurii în cauză să fie acela de a răspunde, în anumite împrejurări excepționale care pot rezulta în special din natura sau din importanța acestei datorii, unei amenințări reale, prezente și suficient de grave la adresa unui interes fundamental al societății și ca obiectivul urmărit în acest mod să nu răspundă numai unor scopuri economice. Instanței naționale îi revine sarcina de a verifica dacă această dublă condiție este îndeplinită.

                  2.

                  Chiar dacă se presupune că măsura interdicției de a ieși de pe teritoriul național, precum cea care îl vizează pe domnul Aladzhov în acțiunea principală, a fost adoptată în condițiile prevăzute de articolul 27 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, condițiile prevăzute la alineatul (2) al aceluiași articol se opun unei astfel de măsuri

                              —

                              în cazul în care aceasta are ca unic temei existența datoriei fiscale a societății printre ai cărei administratori se numără reclamantul și dacă are în vedere numai această calitate, lipsind orice apreciere concretă a conduitei persoanei în cauză și orice referire la vreo amenințare pe care aceasta ar constitui o pentru ordinea publică, și

                              —

                              în cazul în care interdicția de a ieși de pe teritoriul național nu este aptă să garanteze realizarea obiectivului pe care îl urmărește și depășește cadrul a ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia.

                        Instanței de trimitere îi revine sarcina de a verifica dacă această situație se regăsește în cauza cu a cărei soluționare este sesizată.

         (1)  JO C 317, 20.11.2010


title: Cauza C-528/08 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza T-144/08, Marcuccio/Comisia

text:
               7.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Recurs introdus la 28 noiembrie 2008 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a patra) pronunțate la 9 septembrie 2008 în cauza T-144/08, Marcuccio/Comisia
   (Cauza C-528/08 P)
   (2009/C 32/36)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               1.indiferent de situație:

                           (1.a)

                           anularea în întregime a ordonanței atacate;

                           (1.b)

                           admiterea acțiunii inițiale;

                  și în plus:

               —

               2/A în principal: (2/A. 1) anularea deciziei atacate; (2/A. 2) anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de rambursare a cheltuielilor din data de 18 iulie 2005 (denumită în continuare „lista de rambursare a cheltuielilor din data de 18 iulie 2005”); (2/A. 3) anularea, în măsura în care este necesar, a deciziei de respingere a cererii în cauză; (2/A. 4) obligarea intimatei la plata către recurent a sumei de 89,56 euro, cu titlu de completare a rambursării, mai precis până la rambursarea în proporție de 100 % a cheltuielilor medicale sau cu titlu de reparare a prejudiciului cauzat de comportamentul ilicit al intimatei, sau la plata unei sume superioare sau reduse pe care Curtea o va considera justă și echitabilă; (2/A. 5) obligarea intimatei la plata către recurent a dobânzilor de întârziere asupra sumelor menționate la punctul 2/A. 4 al prezentului recurs, pentru perioada cuprinsă între dies a quo și dies ad quem determinate conform normelor aplicabile; (2/A. 6) obligarea intimatei la plata către recurent a tuturor cheltuielilor de judecată și a onorariilor;
               sau

               —

               2/B în subsidiar, retrimiterea cauzei la Tribunal pentru rejudecarea fondului.

         Motivele și principalele argumente

               1.

               Denaturarea și interpretarea greșită a situației de fapt, precum și a afirmațiilor recurentului din diferitele memorii ale acestuia, rezultate și în urma inexactității materiale a constatărilor făcute de Tribunal (în special punctele 29, 31, 34 și 38 din ordonanța atacată).

               2.

               Interpretarea și aplicarea greșite ale noțiunii de act atacabil, și din cauza confuziei, lipsei de logică, iraționalității, a încălcării articolului 231 din Tratatul CE și a necunoașterii jurisprudenței referitoare la efectele anulării de către instanța comunitară a unei decizii emise de o instituție comunitară, a instanței comunitare, încălcarea principiului autorității de lucru judecat, încălcarea principiului separației puterilor (în special la punctele 32 și 34 din ordonanța atacată).

               3.

               Interpretarea și aplicarea greșite ale articolelor 90 și 91 din Statut și a noțiunii de decizie emisă de o instituție comunitară.

               4.

               Încălcarea principiului instanței de drept comun, prevăzute de lege și errores in procedendo atât de grave încât se încalcă drepturile recurentului, în special dreptul la apărare și dreptul la un proces echitabil.


title: Cauza C-527/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat incompatibile cu piața internă — Obligația de recuperare — Articolul 108 alineatul (2) TFUE — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Articolul 14 alineatul (3) — Decizie a Comisiei — Măsuri care trebuie adoptate de statele membre)

text:
               17.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 409/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 septembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-527/12) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat incompatibile cu piața internă - Obligația de recuperare - Articolul 108 alineatul (2) TFUE - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Articolul 14 alineatul (3) - Decizie a Comisiei - Măsuri care trebuie adoptate de statele membre))
   2014/C 409/06
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche şi F. Erlbacher, agenţi)

      Pârâtă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze şi K. Petersen, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a recupera de la beneficiarul său ajutorul de stat care face obiectul Deciziei 2011/471/UE a Comisiei din 14 decembrie 2010 privind ajutorul de stat C 38/05 (ex NN 52/04) acordat de Germania grupului Biria, Republica Federală Germania nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE și al articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [108 TFUE], precum și în temeiul articolelor 1-3 din această decizie.

               2)

               Obligă Republica Federală Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2013.


title: Cauza T-63/09: Acțiune introdusă la 17 februarie 2009 – Volkswagen/OAPI – Suzuki Motor (SWIFT GTi)

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/22

         Acțiune introdusă la 17 februarie 2009 – Volkswagen/OAPI – Suzuki Motor (SWIFT GTi)
   (Cauza T-63/09)
   2009/C 102/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla și S. Risthaus, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Suzuki Motor Corporation

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 9 decembrie 2008 în cauza R-749/2007-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Suzuki Motor Corporation

      Marca comunitară vizată: marca verbală „SWIFT GTi” pentru produse din clasa 12 (cererea de înregistrare nr. 3 456 084)

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „GTI” (nr. 39 406 386) și marca verbală internațională „GTI” (nr. 717 592) pentru produse din clasa 12

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-31/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din data de 29 martie 2007 — Cwik/Comisie (Funcționari — Evaluare — Raport privind evoluția carierei — Exercițiul de evaluare pentru anul 2003 — Acțiune în anulare — Excepție de ilegalitate — Eroare vădită de apreciere)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/39

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din data de 29 martie 2007 — Cwik/Comisie
   (Cauza F-31/05) (1)

   (Funcționari - Evaluare - Raport privind evoluția carierei - Exercițiul de evaluare pentru anul 2003 - Acțiune în anulare - Excepție de ilegalitate - Eroare vădită de apreciere)
   (2007/C 96/80)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Michael Cwik (Tervuren, Belgia) (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: L. Lozano Palacios și J. Currall, agenți)
   Obiectul cauzei
   Pe de o parte, anularea raportului privind evoluția carierei reclamantului întocmit pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2003 și, în măsura în care este necesar, a deciziei din 24 ianuarie 2005 prin care se respinge reclamația sa împotriva REC 2003, și pe de altă parte, obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata unei despăgubiri de un euro cu titlu simbolic.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005 (cauză înregistrată iniţial la Tribunalul de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene cu numărul T-200/05 și transferată Tribunalului Funcţiei Publice al Uniunii Europene prin ordonanţa din 15.12.2005).


               2.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 150/13

         Acțiune introdusă la 14 mai 2009 de Magasin- og Ukepresseforeningen împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-6/09)
   2009/C 150/14
   La data de 14 mai 2009, Magasin- og Ukepresseforeningen, reprezentată de Jan Magne Juuhl-Langseth și Peter Dyrberg, Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, NORVEGIA, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul solicită Curții de Justiție:

               1.

               Să declare că Autoritatea AELS de Supraveghere, a omis să acționeze, nedând curs plângerii adresate Autorității AELS de Supraveghere în august 2006 cu privire la ajutoarele de stat acordate ziarelor;
               precum și

               2.

               Să oblige Autoritatea AELS de Supraveghere la plata cheltuielilor aferente procedurii.

      Situația de fapt și de drept și motive invocate:

               —

               Reclamantul este Asociația norvegiană a editorilor de reviste.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere nu a adoptat o poziție privind plângerea într-un interval de timp rezonabil, neîndeplinind îndatoririle care îi revin.

               —

               Articolul 37 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevede următoarele:

                  „În cazul în care, prin încălcarea prevederilor prezentului acord sau ale Acordului privind SEE, Autoritatea AELS de Supraveghere omite să acționeze, un stat membru al AELS poate sesiza Curtea de Justiție a AELS pentru a constata această încălcare.
                  Această acțiune este admisibilă numai în cazul în care Autoritatea AELS de Supraveghere a fost solicitată în prealabil să acționeze. În cazul în care, la expirarea unui termen de două luni de la data acestei solicitări, Autoritatea AELS de Supraveghere nu și-a precizat poziția, acțiunea poate fi formulată într-un nou termen de două luni.
                  Orice persoană fizică sau juridică poate sesiza Curtea de Justiție a AELS în condițiile stabilite la paragrafele precedente în legătură cu omisiunea Autorității AELS de Supraveghere de a-i adresa o decizie”.


title: Cauza T-825/16: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2016 – Republica Cipru/EUIPO – POCF (Pallas Halloumi)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/52

         Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2016 – Republica Cipru/EUIPO – POCF (Pallas Halloumi)
   (Cauza T-825/16)
   (2017/C 022/70)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC și V. Marsland, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Cipru)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementele verbale „Pallas Halloumi” – cererea de înregistrare nr. 11 180 536

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 septembrie 2016 în cauza R 2065/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-424/10: Acțiune introdusă la 18 septembrie 2010 — Dosenbach-Ochsner/OAPI — Sisma (reprezentarea unui dreptunghi cu elefanți)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/36

         Acțiune introdusă la 18 septembrie 2010 — Dosenbach-Ochsner/OAPI — Sisma (reprezentarea unui dreptunghi cu elefanți)
   (Cauza T-424/10)
   ()
   2010/C 317/66
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Elveția) (reprezentant: O. Rauscher, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Sisma SpA (Mantova, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) pronunțate la 15 iulie 2010 în cauza R 1638/2008-4;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: Marca figurativă care reprezintă un dreptunghi cu elefanți pentru produse din clasele 10,16, 21, 24 și 25

      Titularul mărcii comunitare: SISMA S.p.A

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Dreptul asupra mărcilor al părții care solicită declararea nulității: mărcile figurative internaționale și naționale care reprezintă un elefant și marca verbală națională „elefanten”, pentru produse din clasele 24 și 25

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) întrucât mărcile în conflict sunt similare din punct de vedere conceptual, vizual și fonetic, iar reclamanta a arătat în mod expres că mărcile sale au dobândit un caracter distinctiv ridicat în urma utilizării lor intense sau a renumelui acestora.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-458/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/29

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-458/10)
   ()
   2010/C 346/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și O. Beynet, agenți)

      Pârât: Marele Ducat al Luxemburgului

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin netranspunerea în mod complet și corect a articolului 9 alineatul (3) literele (b), (c) și (e) din Directiva 98/83/CE (1), Marele Ducat al Luxemburgului nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 9 alineatul (3) literele (b), (c) și (e) din Directiva 98/83/CE;

               —

               obligarea Marelui Ducat al Luxemburgului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii sale, Comisia invocă două motive.
   Prin intermediul primului motiv, Comisia susține că transpunerea literelor (b) și (c) ale articolului 9 alineatul (3) din Directiva 98/83 est incompletă. Astfel, reglementarea națională nu ar prevede că decizia de derogare trebuie să conțină „rezultatele pertinente ale controalelor anterioare” și nu ar preciza „cantitatea de apă distribuită în fiecare zi”, „populația vizată” și „existența unor eventuale repercusiuni asupra întreprinderilor de producție alimentară în cauză”.
   Prin cel de al doilea motiv, Comisia arată că transpunerea literei (e) a articolului 9 alineatul (3) din Directiva 98/83 este incompletă și incorectă în măsura în care autoritățile luxemburgheze ar susține în special că, dat fiind că definirea și punerea în aplicare a măsurilor coercitive revine chiar autorului cererii de derogare, însuși acest autor ar trebui să furnizeze un „rezumat al planului”, „un calendar al lucrărilor” și o „estimare a costurilor” măsurilor, iar nu autorul deciziei de acordare a derogării, astfel cum impune directiva.

      (1)  Directiva 98/83/CE a Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind calitatea apei destinate consumului uman (JO L 330, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 4, p. 255).


title: Cauza T-418/08: Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — OSA/Comisia

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/41

         Acțiune introdusă la 29 septembrie 2008 — OSA/Comisia
   (Cauza T-418/08)
   (2008/C 313/75)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA) (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: M. Favart, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 3 din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură potrivit articolului 81 CE și articolului 53 SEE (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin acțiunea formulată, reclamanta solicită anularea în parte, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei C(2008)3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 (cauza COMP/C2/38.698 — CISAC) privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE și articolului 53 SEE. Mai precis, reclamanta contestă afirmațiile Comisiei de la articolul 3 din decizia atacată, potrivit căruia delimitările teritoriale ale mandatelor de reprezentare reciprocă acordate de o societate de autori unei alte societăți de autori constituie o practică concertată care încalcă articolul 81 CE și articolul 53 SEE.
   Motivele și principalele argumente invocate de reclamantă sunt identice cu cele invocate în cauza T-415/08 IMRO/Comisia.


title: Cauza F-52/09: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 septembrie 2010 — Da Silva Pinto Branco/Curtea de Justitie (Funcție publică — Funcționari — Recrutare — Funcționar aflat în perioada de probă — Concediere la sfârșitul perioadei de probă — Dreptul la apărare — Evaluarea aptitudinilor — Control jurisdicțional)

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 14 septembrie 2010 — Da Silva Pinto Branco/Curtea de Justitie
   (Cauza F-52/09) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Recrutare - Funcționar aflat în perioada de probă - Concediere la sfârșitul perioadei de probă - Dreptul la apărare - Evaluarea aptitudinilor - Control jurisdicțional)
   2010/C 317/83
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Delfina Da Silva Pinto Branco (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: M. Erniquin și C. Defago, avocați)

      Pârâtă: Curtea de Justitie (reprezentant: M. A. V. Placco, agent)

      Obiectul

   În primul rând, cerere de anulare a deciziei de concediere a reclamantei. În al doilea rând, cerere de titularizare sau, în subsidiar, cerere de reintegrare a acesteia în calitatea de funcționar aflat în perioada de probă. În final, cerere având ca obiect plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciului moral suferit

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               O obligă pe doamna Da Silva Pinto Branco la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009, p. 16.


title: Cauza F-100/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 29 februarie 2012 — AM/Parlamentul European (Funcție publică — Funcționari — Securitate socială — Asigurare de accidente și de boli profesionale — Articolul 73 din statut — Refuzul recunoașterii originii accidentale a unui accident vascular cerebral — Comisie medicală — Principiul colegialității)

text:
               12.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 138/25

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 29 februarie 2012 — AM/Parlamentul European
   (Cauza F-100/10) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Securitate socială - Asigurare de accidente și de boli profesionale - Articolul 73 din statut - Refuzul recunoașterii originii accidentale a unui accident vascular cerebral - Comisie medicală - Principiul colegialității)
   2012/C 138/51
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: AM (Málaga, Spania) (reprezentanți: L. Levi și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: K. Zejdová și S. Seyr, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei prin care se refuză considerarea drept accident, în sensul articolului 73 din statut și al articolului 2 din RCAM, a accidentului vascular suferit de reclamant la 5 martie 2006

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               AM suportă toate cheltuielile de judecată.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011, p. 37.


title: Hotărârea Curții din 25 martie 2013 în cauza E-10/12 – Yngvi Harðarson/Askar Capital hf. (Directiva 91/533/CEE – Obligația de a informa lucrătorii – Modificări la un contract de muncă încheiat în formă scrisă – Efectul nenotificării modificărilor)

text:
               19.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/7

         HOTĂRÂREA CURȚII
   din 25 martie 2013
   în cauza E-10/12
   Yngvi Harðarson/Askar Capital hf.
   (Directiva 91/533/CEE – Obligația de a informa lucrătorii – Modificări la un contract de muncă încheiat în formă scrisă – Efectul nenotificării modificărilor)
   2013/C 270/05
   În cauza E-10/12, Yngvi Harðarson/Askar Capital hf. – CERERE a Curții în conformitate cu articolul 34 din Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța teritorială Reykjavík) cu privire la interpretarea Directivei 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat hotărârea la data de 25 martie 2013, al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă trebuie să fie interpretată în sensul că nu impune determinarea compensației acordate unui lucrător pe baza unui contract de muncă încheiat în formă scrisă, în cazul în care lucrătorului în cauză nu i-a fost înmânat, în termenele stabilite la articolul 5 din directivă, niciun document scris referitor la modificările, temporare sau permanente, aduse principalelor elemente ale contractului sau ale raportului de muncă existent între părți. Acest lucru se aplică, de asemenea, în contextul procedurilor de faliment sau al unei scindări în entități asemănătoare a unei societăți cu răspundere limitată.


title: Cauza C-147/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV [Trimitere preliminară — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 9 alineatul (1) litera (b) — Efecte — Drept conferit de marca comunitară — Semne identice sau similare — Interzicerea utilizării — Risc de confuzie — Apreciere — Luarea în considerare a utilizării unei alte limbi decât o limbă oficială a Uniunii Europene]

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/13

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 25 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV
   (Cauza C-147/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 9 alineatul (1) litera (b) - Efecte - Drept conferit de marca comunitară - Semne identice sau similare - Interzicerea utilizării - Risc de confuzie - Apreciere - Luarea în considerare a utilizării unei alte limbi decât o limbă oficială a Uniunii Europene])
   (2015/C 279/15)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Brussel

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Pârâte: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Dispozitivul

   Articolul 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară trebuie interpretat în sensul că, pentru a aprecia riscul de confuzie care poate exista între o marcă comunitară și un semn, care acoperă produse identice sau similare și care conțin ambele un cuvânt arab dominant în grafiile latină și arabă, aceste cuvinte fiind similare pe plan vizual, în condițiile în care publicul relevant al mărcii comunitare și al semnului în cauză are cunoștințe de bază de limbă arabă scrisă, semnificația și pronunția acestor cuvinte trebuie luate în considerare.

      (1)  JO C 194, 24.6.2014.


title: Cauza C-447/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 5 octombrie 2012 — H.J. Kooistra/Burgemeester van Skarsterlân

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/16

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 5 octombrie 2012 — H.J. Kooistra/Burgemeester van Skarsterlân
   (Cauza C-447/12)
   2013/C 26/29
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H.J. Kooistra

      Pârât: Burgemeester van Skarsterlân

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2252/2004 trebuie interpretat în sensul că acest regulament nu se aplică cărților de identitate emise de statele membre resortisanților lor, precum cartea de identitate olandeză, indiferent de durata lor de valabilitate și fără a lua în considerare posibilitățile de a le utiliza ca document de călătorie?

               2.

               În măsura în care din răspunsul la prima întrebare rezultă că Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2252/2004 (JO L 142, p. 1) se aplică cărților de identitate, precum cartea de identitate olandeză, având în vedere posibilitățile de a utiliza aceste cărți de identitate ca document de călătorie, articolul 1 alineatul (1) din acest regulament este valid în lumina articolelor 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a articolului 8 din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale?

               3.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este în sensul validității articolului 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2252/2004 al Consiliului din 13 decembrie 2004 privind standardele pentru elementele de securitate și elementele biometrice integrate în pașapoarte și în documente de călătorie emise de statele membre (JO L 385, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 5, p. 155), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 444/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 mai 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2252/2004 (JO L 142, p. 1), articolul 4 alineatul (3) din regulament în lumina articolelor 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 8 alineatul (2) din Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și a articolului 7 litera (f) din Directiva viață privată (1) coroborat cu articolul 6 alineatul (1) litera (b) din această directivă trebuie interpretat în sensul că, atunci când pun în aplicare acest regulament, statele membre trebuie să garanteze prin lege că datele biometrice colectate și stocate în temeiul regulamentului menționat nu pot fi colectate, prelucrate și utilizate în alte scopuri decât în vederea eliberării documentului în cauză?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza T-5/15: Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ocean beach club ibiza — Mărcile naţionale figurative anterioare OC ocean club şi OC ocean club Ibiza — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/30

         Hotărârea Tribunalului din 25 mai 2016 – Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
   (Cauza T-5/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene ocean beach club ibiza - Mărcile naţionale figurative anterioare OC ocean club şi OC ocean club Ibiza - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 243/31)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spania) (reprezentanți: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto și E. Cebollero González, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 8 octombrie 2014 (cauza R 2292/2013-1) privind o procedură de opoziție între Marbella Atlantic Ocean Club şi Ice Mountain Ibiza

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Ice Mountain Ibiza, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 73, 2.3.2015.


title: Cauza T-608/14: Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION) [„Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/37

         Hotărârea Tribunalului din 10 septembrie 2015 – Laverana/OAPI (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Cauza T-608/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 354/44)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Germania) (reprezentanți: J. Wachinger, M. Zöbisch și D. Chatterjee, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: D. Walicka și D. Botis, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 iunie 2014 (cauza R 121/2014-4) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION ca marcă comunitară.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Laverana GmbH & Co. KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 361, 13.10.2014.


title: Continuarea activității Tribunalului în perioada 1 - 13 septembrie 2010 2010/C 209/02

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/2

         Continuarea activității Tribunalului în perioada 1-13 septembrie 2010
   2010/C 209/02
   Tribunalul, cu ocazia Conferinței plenare din 8 iunie 2010, a luat act de faptul că, din cauza vacanței judecătorești, depunerea jurământului în fața Curții de Justiție de către noii membri ai Tribunalului va avea loc numai după încheierea acestei vacanțe și că, prin urmare, în conformitate cu articolul 5 al treilea paragraf din Statutul Curții de Justiție, până la preluarea funcției de către noii membri ai Tribunalului:

               —

               președinția Tribunalului va fi asigurată de domnul președinte Jaeger;

               —

               președinția camerelor de cinci judecători va fi asigurată de domnii președinți de cameră Azizi, Meij, Vilaras și Forwood, de doamna președinte de cameră Martins Ribeiro, de domnul președinte de cameră Czúcz și de doamnele președinți de cameră Wiszniewska-Białecka și Pelikánová;

               —

               Decizia din 19 septembrie 2007 privind organizarea Tribunalului și compunerea Marii Camere (JO C 269, p. 40), Decizia din 16 iunie 2009 privind criteriile de repartizare a cauzelor pe camere și compunerea Camerei de recursuri (JO C 153, p. 2), Decizia din 7 octombrie 2009 privind repartizarea judecătorilor pe camere (JO C 267, p. 6) și Decizia din 12 mai 2010 privind desemnarea judecătorului care înlocuiește președintele Tribunalului în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii (JO C 148, p. 1) vor continua să fie aplicate.


title: Cauza F-40/07: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 iunie 2008 — Baudelet-Leclaire/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Concurs general — Neînscriere pe lista de rezervă — Egalitate de tratament)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/72

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 10 iunie 2008 — Baudelet-Leclaire/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-40/07) (1)

   (Funcție publică - Concurs general - Neînscriere pe lista de rezervă - Egalitate de tratament)
   (2008/C 209/132)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Cécile Baudelet-Leclaire (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M. Korving, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Anularea concursului EPSO/AST/7/05 — Domeniul 2 — Gestionarea contractelor/proiectelor ca urmare a pretinsei discriminări între candidații interni din instituțiile comunitare și candidații externi
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca vădit nefondată.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007, p. 28.


title: Cauza C-409/11: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék — Ungaria) — Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág/Magyar Állam [Circulația autovehiculelor — Asigurare de răspundere civilă — Directiva 72/166/CEE — Articolul 3 alineatul (1) — Directiva 84/5/CEE — Articolul 1 alineatul (4) primul paragraf — Insolvabilitatea asigurătorului — Neefectuarea plății de către organismul de despăgubire]

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 iulie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék — Ungaria) — Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág/Magyar Állam
   (Cauza C-409/11) (1)

   (Circulația autovehiculelor - Asigurare de răspundere civilă - Directiva 72/166/CEE - Articolul 3 alineatul (1) - Directiva 84/5/CEE - Articolul 1 alineatul (4) primul paragraf - Insolvabilitatea asigurătorului - Neefectuarea plății de către organismul de despăgubire)
   2013/C 252/09
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág

      Pârât: Magyar Állam

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Fővárosi Bíróság — Interpretarea Directivei 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi (JO L 103, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 10) — Obligația statelor membre de a lua măsurile necesare pentru ca toate polițele de asigurare obligatorie de răspundere civilă să acopere întregul teritoriu al Comunității — Retragerea autorizației de exploatare a unei companii de asigurări auto, care conduce la obligația particularilor care au încheiat contracte cu compania de asigurări respectivă să răspundă personal, cu patrimoniul propriu, pentru daunele produse altor persoane — Răspunderea statului în cazul transpunerii incorecte a unei directive

      Dispozitivul

   Articolul 3 alineatul (1) din Directiva 72/166/CEE a Consiliului din 24 aprilie 1972 privind apropierea legislațiilor statelor membre cu privire la asigurarea de răspundere civilă auto și introducerea obligației de asigurare a acestei răspunderi, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005, citit în lumina articolului 1 alineatul (4) din A doua directivă 84/5/CEE a Consiliului din 30 decembrie 1983 privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/14, trebuie interpretat în sensul că nu include, printre obligațiile pe care această dispoziție le impune statelor membre, pe aceea de a înființa un organism care să asigure despăgubirea victimelor accidentelor de circulație în ipoteza în care, deși persoanele răspunzătoare pentru prejudiciul respectiv încheiaseră o asigurare care acoperea răspunderea lor civilă pentru pagubele produse de autovehicule, asigurătorul a devenit insolvabil.

      (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza F-115/14: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/55

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-115/14)
   (2015/C 007/69)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, constatarea nelegalității articolului 9 din Dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statutul din 3 martie 2011 și, pe de altă parte, anularea deciziilor de majorare a drepturilor de pensie dobândite de reclamant în sistemul de pensii al Uniunii, în temeiul noilor DGA

      Concluziile reclamantului

               —

               Declararea nelegalității articolului 9 din Dispozițiile generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut;

               —

               anularea deciziei din 31 ianuarie și a celei din 13 martie 2014 de majorare a drepturilor de pensie dobândite de reclamantă anterior angajării în muncă, în cadrul transferul acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul Dispozițiilor generale de aplicare a articolului 11 alineatul (2) din anexa VIII la statutul din 3 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-431/07: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2007 — Gebr. Heller Maschinenfabrik/OAPI — Fernández Martinez (HELLER)

text:
               9.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 37/24

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2007 — Gebr. Heller Maschinenfabrik/OAPI — Fernández Martinez (HELLER)
   (Cauza T-431/07)
   (2008/C 37/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Germania) (reprezentanți: W. Kessler și S. Baur, Rechtsanwälte)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Manuel Fernández Martinez (Alicante, Spania)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 11 septembrie 2007 în cauza R 974/2006-2;

               —

               respingerea opoziției formulate de către Manuel Fernández Martinez, cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul Camerei a doua de recurs;

               —

               obligarea domnului Manuel Fernández Martinez, cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs, la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura în fața diviziei de opoziții, în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI precum și în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HELLER” pentru produse și servicii din clasele 7, 37 și 40 (cererea nr. 3 306 602).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Manuel Fernández Martinez.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă spaniolă „HELLER” pentru produse din clasa 7 (nr. 2 520 584).

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția și refuză înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât nu există niciun risc de confuzie între mărcile aflate în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-7/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Stockholm – Suedia) – Skandia America Corporation (USA), filial Sverige/Skatteverket (Trimitere preliminară — Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Grup TVA — Facturare internă pentru serviciile furnizate de o societate principală cu sediul într-o țară terță către sucursala sa care aparține unui grup TVA într-un stat membru — Caracterul impozabil al serviciilor furnizate)

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 17 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Förvaltningsrätten i Stockholm – Suedia) – Skandia America Corporation (USA), filial Sverige/Skatteverket
   (Cauza C-7/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Grup TVA - Facturare internă pentru serviciile furnizate de o societate principală cu sediul într-o țară terță către sucursala sa care aparține unui grup TVA într-un stat membru - Caracterul impozabil al serviciilor furnizate))
   2014/C 421/09
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Skandia America Corporation (USA), filial Sverige

      Pârât: Skatteverket

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 alineatul (1) și articolele 9 și 11 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că prestările de servicii furnizate de un sediu principal stabilit într-o țară terță către sucursala sa stabilită într-un stat membru constituie operațiuni impozabile atunci când aceasta din urmă este membru al unui grup de persoane care pot fi considerate persoană impozabilă unică în scopuri de taxă pe valoarea adăugată.

               2)

               Articolele 56, 193 și 196 din Directiva 2006/112 trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea din cauza principală, în care sediul principal al unei societăți situate într-o țară terță furnizează servicii cu titlu oneros unei sucursale a aceleiași societăți stabilite într-un stat membru și în care sucursala menționată este membru al unui grup de persoane care pot fi considerate persoană impozabilă unică în scopuri de taxă pe valoarea adăugată în acest stat membru, acest grup, în calitate de persoană căreia îi sunt furnizate serviciile menționate, datorează taxa pe valoarea adăugată exigibilă.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza T-357/08: Acțiune introdusă la 1 septembrie 2008 — L'Oréal SA/OAPI — Allergan (BOTOCYL)

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/44

         Acțiune introdusă la 1 septembrie 2008 — L'Oréal SA/OAPI — Allergan (BOTOCYL)
   (Cauza T-357/08)
   (2008/C 272/87)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: L'Oréal SA (Clichy, Franța) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și J. Pagenberg, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Allergan, Inc. (Irvine, Statele Unite)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 5 iunie 2008 în cauza R 865/2007-1;

               —

               anularea recursului formulat de cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs împotriva Deciziei diviziei de anulare a OAPI din 4 aprilie 2007 în cauza 1120 C;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs; și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv, în cazul în care i s-ar admite intervenția în prezenta cauză, a cheltuielilor efectuate de reclamantă în fața camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „BOTOCYL” pentru bunuri din clasa 3 — înregistrarea comunitară nr. 2 782 282

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Dreptul asupra mărcii al părții care solicită declararea nulității: înregistrarea comunitară nr. 2 015 832 a mărcii figurative „BOTOX” pentru bunuri din clasa 5, înregistrarea comunitară nr. 2 575 371 a mărcii figurative „BOTOX” pentru bunuri din clasa 5, înregistrarea comunitară nr. 1 923 986 a mărcii figurative „BOTOX” pentru bunuri din clasele 5 și 16, înregistrarea comunitară nr. 1 999 481 a mărcii verbale „BOTOX” pentru bunuri din clasa 5, diverse înregistrări ale mărcii „BOTOX” în statele membre ale Comunităților Europene

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia diviziei de anulare

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât nu există dovada că mărcile anterioare erau de notorietate la momentul respectiv, mărcile în conflict nu sunt suficient de asemănătoare, nu există dovada că folosirea mărcii comunitare înregistrate care face obiectul cererii de declarare a nulității ar aduce atingere caracterului distinctiv sau renumelui mărcilor anterioare și nu există dovada că reclamanta a acționat fără motiv întemeiat când a adoptat marca comunitară înregistrată care face obiectul cererii de declarare a nulității; încălcarea articolului 73 din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului întrucât decizia atacată nu a fost motivată.


title: Cauza T-468/14: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Holistic Innovation Institute/Comisia („Sprijin financiar — Cercetare — Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Proiectul eDIGIREGION — Decizie a Comisiei de a refuza participarea unei întreprinderi — Acțiune în anulare — Termen de introducere a acțiunii — Punct de plecare — Inadmisibilitate — Răspundere extracontractuală — Prejudiciu moral — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/10

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Holistic Innovation Institute/Comisia
   (Cauza T-468/14) (1)

   ((„Sprijin financiar - Cercetare - Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Proiectul eDIGIREGION - Decizie a Comisiei de a refuza participarea unei întreprinderi - Acțiune în anulare - Termen de introducere a acțiunii - Punct de plecare - Inadmisibilitate - Răspundere extracontractuală - Prejudiciu moral - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”))
   (2016/C 232/12)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Spania) (reprezentanți: inițial R. Muñiz García, ulterior J. Marín López, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, agent, asistat de J. Rivas Andrés, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea Deciziei ARES (2014) 710158 a Comisiei din 13 martie 2014, prin care se refuză participarea reclamantei la proiectul eDIGIREGION, și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE, prin care se urmărește repararea prejudiciului pe care reclamanta l-ar fi suferit ca urmare a acestei decizii, în cuantum de 3 055 000 de euro, precum și dobânzi scadente, și, cu titlu subsidiar, desemnarea unui expert în vederea evaluării prejudiciului suferit.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Holistic Innovation Institute, SLU la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza F-104/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI (Funcţie publică — Personalul BEI — Hărţuire morală — Procedură de anchetă — Raportul comitetului de anchetă — Definiție eronată a hărțuirii morale — Decizia președintelui BEI de a nu da curs plângerii — Anulare — Acțiune în despăgubire)

text:
               8.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 48/90

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (judecător unic) din 18 decembrie 2015 – De Nicola/BEI
   (Cauza F-104/13)
   ((Funcţie publică - Personalul BEI - Hărţuire morală - Procedură de anchetă - Raportul comitetului de anchetă - Definiție eronată a hărțuirii morale - Decizia președintelui BEI de a nu da curs plângerii - Anulare - Acțiune în despăgubire))
   (2016/C 048/101)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (reprezentant: L. Isola, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: G. Nuvoli și F. Martin, agenți, A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare, pe de o parte, a scrisorii președintelui BEI prin care acesta, în primul rând, nu a adoptat nicio măsură privind hărțuirea morală pe care reclamantul ar fi suferit-o de 20 de ani, în al doilea rând, ar fi justificat toate faptele denunțate și, în al treilea rând, îl obligă să lucreze cu un „mentor” și cu un „business partner” și, pe de altă parte, a avizului comitetului „Dignity at work” din 14 martie 2013

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia din 29 aprilie 2013 prin care președintele Băncii Europene de Investiții a respins plângerea pentru hărțuire morală a domnului De Nicola.

               2)

               Respinge în rest cererea.

               3)

               Banca Europeană de Investiții suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul De Nicola.


title: Cauza C-421/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austria) la 28 octombrie 2009 — Humanplasma GmbH/Republica Austria

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austria) la 28 octombrie 2009 — Humanplasma GmbH/Republica Austria
   (Cauza C-421/09)
   2010/C 24/34
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Humanplasma GmbH

      Pârâtă: Republica Austria

      Întrebările preliminare

   Articolul 28 CE (coroborat cu articolul 30 CE) se opune aplicării unei reglementări naționale potrivit căreia importul de concentrate de eritrocite care provin din Germania este legal numai cu condiția, valabilă și pentru producția națională de concentrate de eritrocite, ca donațiile de sânge să fi fost în totalitate gratuite (atât în ceea ce privește rambursarea cheltuielilor)?


title: Cauza F-48/08: Acțiune introdusă la 27 aprilie 2008 — Ortega Serrano/Comisia Comunităților Europene

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/52

         Acțiune introdusă la 27 aprilie 2008 — Ortega Serrano/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-48/08)
   (2008/C 171/105)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamant: Antonio Ortega Serrano (Cádiz, Spania) (reprezentant: A. Ortega Serrano, abogado)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei juriului concursului EPSO/AD/26/05 de a nu înscrie numele reclamantului pe lista persoanelor selecționate.
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziilor care nu permit reclamantului să fie înscris pe lista de rezerve a concursului EPSO/AD/26/05 și care nu oferă acestuia posibilitatea de a susține din nou proba orală;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene să stabilească o nouă dată a probei orale;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene să-și motiveze decizia EPSO/9000 R;

               —

               acordarea în favoarea reclamantului a unui drept de acces la procesele verbale ale probei orale;

               —

               acordarea în favoarea reclamantului a accesului la toate documentele care figurează în dosarul său;

               —

               admiterea reprezentării reclamantului prin el însuși, acesta fiind avocat care își exercită activitatea în fața instanțelor spaniole;

               —

               examinarea dosarelor tuturor candidaților înscriși pe lista laureaților, pentru a verifica dacă toți dețin o diplomă care să ateste un nivel de educație corespunzător studiilor universitare complete cu durată minimă de trei ani, acreditați printr-un titlu în drept, și dacă această diplomă a fost prezentată în termenul și în forma impuse;

               —

               declararea ca admisibile a documentelor prezentate ca anexă în limba franceză și engleză;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauzele conexate T-14/14 și T-87/14: Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines/Consiliul Uniunii Europene („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Excepție de nelegalitate — Temei juridic — Abuz de putere — Dreptul la apărare — Încredere legitimă — Securitate juridică — Ne bis in idem — Autoritate de lucru judecat — Proporționalitate — Eroare vădită de apreciere — Drepturi fundamentale”)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/39

         Hotărârea Tribunalului din 17 februarie 2017 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauzele conexate T-14/14 și T-87/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Excepție de nelegalitate - Temei juridic - Abuz de putere - Dreptul la apărare - Încredere legitimă - Securitate juridică - Ne bis in idem - Autoritate de lucru judecat - Proporționalitate - Eroare vădită de apreciere - Drepturi fundamentale”))
   (2017/C 104/54)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran) și alte zece reclamante (reprezentanți: F. Randolph, QC, P. Pantelis, solicitor, M. Lester, barrister, și M. Taher, solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și V. Piessevaux, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului în cauza T-87/14: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Gauci și T. Scharf, agenți)

      Obiectul

   În cauza T-14/14, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei 2013/497/PESC a Consiliului din 10 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 272, p. 46) și a Regulamentului (UE) nr. 971/2013 al Consiliului din 10 octombrie 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 272, p. 1), în măsura în care aceste acte le privesc pe reclamante, iar în cauza T-87/14, pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 277 TFUE prin care se solicită declararea Deciziei 2013/497 și a Regulamentului nr. 971/2013 ca inaplicabile și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei 2013/685/PESC a Consiliului din 26 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 316, p. 46) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1203/2013 al Consiliului din 26 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 316, p. 1), în măsura în care aceste acte le privesc pe reclamante

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunile.

               2)

               Islamic Republic of Iran Shipping Lines și celelalte reclamante ale căror nume figurează în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 71, 8.3.2014.


title: Cauza T-366/11: Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2012 — Bial-Portela/OAPI — Isdin (ZEBEXIR) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZEBEXIR — Marcă comunitară verbală anterioară ZEBINIX — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/33

         Hotărârea Tribunalului din 9 octombrie 2012 — Bial-Portela/OAPI — Isdin (ZEBEXIR)
   (Cauza T-366/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZEBEXIR - Marcă comunitară verbală anterioară ZEBINIX - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 366/64
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalia) (reprezentanți: B. Braga da Cruz și J. M. Conceição Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Isdin, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda, G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal și H. L. Curtis-Oliver, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 aprilie 2011 (cauza R 1212/2009-1) privind o procedură de opoziție între Bial-Portela & Ca, SA și Isdin, SA

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 aprilie 2011 (cauza R 1212/2009-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Bial-Portela & Ca, SA.

               3.

               Isdin, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza T-32/16: Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Republica Cehă/Comisia

text:
               14.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/57

         Acțiune introdusă la 25 ianuarie 2016 – Republica Cehă/Comisia
   (Cauza T-32/16)
   (2016/C 098/73)
   Limba de procedură: ceha

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cehă (reprezentanți: M. Smolek și J. Vláčil, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2015/2098 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care exclude de la finanțarea din partea Uniunii cheltuieli în cuantum de 584 299,25 EUR efectuate de Republica Cehă;

               —

               Obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive:

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune.

                           —

                           Comisia a decis să excludă cheltuielile de la finanțarea din partea Uniunii deși nu exista nicio încălcare a dreptului Uniunii sau național. În mod greșit a considerat că aplicarea unei limite maxime de vârstă mai reduse în cazul ajutorului pentru pensionarea anticipată impunea o modificare a programului de dezvoltare rurală în sensul articolului 19 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 din 20 septembrie 2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală.

               2.

               În cazul în care Curtea nu ar admite primul motiv, reclamanta invocă al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1306/2013.

                           —

                           Chiar dacă aplicarea unei limite maxime de vârstă mai reduse în cazul ajutorului pentru pensionarea anticipată fără o modificare a programului de dezvoltare rurală ar constitui o încălcare a Regulamentului nr. 1698/2005 (quod non), Comisia a apreciat în mod incorect gravitatea încălcării respective și a prejudiciului financiar cauzat Uniunii Europene. Gravitatea oricărei încălcări este minimă și nu există un prejudiciu financiar cauzat Uniunii Europene.


title: Cauza C-542/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 iunie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libera circulație a persoanelor — Accesul la învățământ al lucrătorilor migranți și al membrilor familiilor acestora — Finanțarea studiilor superioare urmate în afara teritoriului statului membru în cauză — Condiția privind reședința)

text:
               28.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 227/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 iunie 2012 — Comisia Europeană/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-542/09) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libera circulație a persoanelor - Accesul la învățământ al lucrătorilor migranți și al membrilor familiilor acestora - Finanțarea studiilor superioare urmate în afara teritoriului statului membru în cauză - Condiția privind reședința)
   2012/C 227/02
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Rozet și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: C.M. Wissels, J. Langer și M.K. Bulterman, agenți)

      Intervenienți în susținerea pârâtului: Regatul Belgiei (reprezentanți: L. Van den Broeck și M. Jacobs, agenți), Regatul Danemarcei (reprezentant: V. Pasternak Jørgensen, agent), Republica Federală Germania (reprezentanți: Möller și C. Blaschke, agenți), Regatul Suediei (reprezentant: A. Falk, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 45 TFUE și a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (JO L 257, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 11) — Accesul la învățământ — Finanțarea studiilor efectuate în străinătate — Condiție privind reședința — Regula celor „3 ani din 6”

      Dispozitivul

               1.

               Prin impunerea unei condiții privind reședința, și anume așa numita regulă „a celor trei ani din șase ani”, lucrătorilor migranți și membrilor de familie aflați în întreținerea acestora pentru a putea obține finanțarea studiilor superioare urmate în afara Țărilor de Jos, Regatul Țărilor de Jos nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 45 TFUE și al articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2434/92 al Consiliului din 27 iulie 1992.

               2.

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 37, 13.2.2010.


title: Cauza C-362/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – Maximillian Schrems/Data Protection Commissioner (Trimitere preliminară — Date cu caracter personal — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 7, 8 și 47 — Directiva 95/46/CE — Articolele 25 și 28 — Transfer de date cu caracter personal către țări terțe — Decizia 2000/520/CE — Transfer de date cu caracter personal către Statele Unite — Nivel de protecție neadecvat — Validitate — Plângere a unei persoane fizice ale cărei date au fost transferate din Uniunea Europeană către Statele Unite — Competențele autorităților naționale de supraveghere)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de High Court (Irlande) – Irlanda) – Maximillian Schrems/Data Protection Commissioner
   (Cauza C-362/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Date cu caracter personal - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 7, 8 și 47 - Directiva 95/46/CE - Articolele 25 și 28 - Transfer de date cu caracter personal către țări terțe - Decizia 2000/520/CE - Transfer de date cu caracter personal către Statele Unite - Nivel de protecție neadecvat - Validitate - Plângere a unei persoane fizice ale cărei date au fost transferate din Uniunea Europeană către Statele Unite - Competențele autorităților naționale de supraveghere))
   (2015/C 398/06)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court (Irlande)

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Maximillian Schrems

      Pârât: Data Protection Commissioner

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 25 alineatul (6) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, interpretat în lumina articolelor 7, 8 și 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că o decizie adoptată în temeiul acestei dispoziții, precum Decizia 2000/520/CE a Comisiei din 26 iulie 2000 în temeiul Directivei 95/46 privind caracterul adecvat al protecției oferite de principiile „sferei de siguranță” privind protecția vieții private și întrebările de bază aferente, publicate de Departamentul Comerțului al S.U.A., prin care Comisia Europeană constată că o țară terță asigură un nivel de protecție adecvat, nu se opune ca o autoritate de supraveghere dintr un stat membru, în sensul articolului 28 din această directivă, cu modificările ulterioare, să examineze cererea unei persoane de protecție a drepturilor și libertăților sale în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal care o privesc, care au fost transferate dintr-un stat membru către această țară terță, atunci când respectiva persoană invocă faptul că dreptul și practicile în vigoare în țara terță menționată nu asigură un nivel de protecție adecvat.

               2)

               Decizia 2000/520 este nevalidă.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-55/14: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 22 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge [Trimitere preliminară – Directiva 77/388/CEE – TVA – Scutiri – Articolul 13 secțiunea B litera (b) – Noțiunea „închiriere de bunuri imobile scutită” – Punerea la dispoziție cu titlu oneros a unui stadion de fotbal – Contract de punere la dispoziție prin care anumite drepturi și prerogative sunt rezervate proprietarului – Prestarea de către proprietar a diferite servicii, reprezentând 80 % din indemnizația prevăzută contractual]

text:
               30.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/13

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 22 ianuarie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Mons – Belgia) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne/État belge
      (Cauza C-55/14) (1)

      ([Trimitere preliminară - Directiva 77/388/CEE - TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea B litera (b) - Noțiunea „închiriere de bunuri imobile scutită” - Punerea la dispoziție cu titlu oneros a unui stadion de fotbal - Contract de punere la dispoziție prin care anumite drepturi și prerogative sunt rezervate proprietarului - Prestarea de către proprietar a diferite servicii, reprezentând 80 % din indemnizația prevăzută contractual])
      (2015/C 107/16)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour d'appel de Mons

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

         Pârât: État belge

         Dispozitivul

      Articolul 13 secțiunea B litera (b) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că punerea la dispoziție cu titlu oneros a unui stadion de fotbal în temeiul unui contract prin care anumite drepturi și prerogative sunt rezervate proprietarului și care prevede prestarea de către acesta din urmă a diferite servicii, printre care servicii de mentenanță, de curățenie, de întreținere și de asigurare a conformității, reprezentând 80 % din indemnizația prevăzută contractual, nu constituie în principiu o „închiriere de bunuri imobile” în sensul acestei dispoziții. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze acest lucru.

         (1)  JO C 102, 7.4.2014.


title: Cauza C-51/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla (Ungaria) la 1 februarie 2017 – Ilyés Teréz și Emil Kiss/OTP Bank Nyrt, OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Fővárosi Ítélőtábla (Ungaria) la 1 februarie 2017 – Ilyés Teréz și Emil Kiss/OTP Bank Nyrt, OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
   (Cauza C-51/17)
   (2017/C 144/26)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Ítélőtábla

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Ilyés Teréz, Kiss Emil

      Pârâte: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

      Întrebările preliminare

               1)

               O clauză contractuală care impune consumatorului să suporte riscul cursului de schimb și care, ca urmare a eliminării unei clauze contractuale abuzive care prevedea o diferență între cursul de cumpărare și cel de vânzare și obligația de asumare a riscului aferent al cursului de schimb, a devenit parte a contractului cu efecte ex tunc, în urma intervenției legiuitorului efectuată în contextul litigiilor în materia nulității care afectau un număr semnificativ de contracte, poate fi considerată clauză care nu a fost negociată individual în sensul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE (1) și, prin urmare, intră în domeniul de aplicare al acesteia?

               2)

               În cazul în care clauza contractuală care impune consumatorului să suporte riscul cursului de schimb face parte din domeniul de aplicare al directivei, norma de excludere prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din directivă trebuie interpretată în sensul că se referă, de asemenea, la o clauză contractuală care este echivalentă cu dispoziții legale imperative în sensul punctului 26 din Hotărârea Curții în cauza RWE Vertrieb AG (C-92/11), care au fost adoptate sau au intrat în vigoare ulterior încheierii contractului? O clauză contractuală care a devenit parte a contractului cu efecte ex tunc ulterior încheierii acestuia, ca urmare a unei dispoziții legale imperative care remediază nulitatea cauzată de caracterul abuziv al unei clauze contractuale care face imposibilă executarea contractului trebuie inclusă, de asemenea, în domeniul de aplicare al respectivei norme de excludere?

               3)

               În cazul în care, conform răspunsurilor date la întrebările preliminare anterioare, se poate aprecia caracterul abuziv al clauzei contractuale care impune consumatorului să suporte riscul cursului de schimb, cerința privind redactarea clară și inteligibilă la care face referire articolul 4 alineatul (2) din directivă trebuie interpretată în sensul că este îndeplinită și în cazul respectării, în termenii prezentați în cuprinsul situației de fapt, a obligației de informare prevăzute prin lege și formulate în mod obligatoriu în termeni generali, sau trebuie să se comunice și informațiile privind riscul pentru consumator pe care instituția financiară le are la dispoziție sau la care ar putea avea acces la momentul încheierii contractului?

               4)

               În vederea interpretării articolului 4 alineatul (1) din directivă, este relevant, din perspectiva cerinței privind claritatea și transparența informațiilor și a dispozițiilor punctului 1 litera (i) din anexa la directivă, faptul că, la momentul încheierii contractului, clauzele contractuale privind dreptul de modificare unilaterală și diferența dintre cursul de cumpărare și cel de vânzare – care, câțiva ani mai târziu, s-au dovedit a fi abuzive – figurau în contract, împreună cu clauza privind asumarea riscului cursului de schimb, astfel încât, ca efect cumulativ al acestor clauze, consumatorul nu putea în realitate să anticipeze nicidecum evoluția ulterioară a obligațiilor de plată și nici mecanismul de variație al acestora? Sau clauzele contractuale declarate ulterior ca fiind abuzive nu trebuie avute în vedere la momentul aprecierii caracterului abuziv al clauzei care stabilește riscul cursului de schimb?

               5)

               În cazul în care instanța națională ar constata caracterul abuziv al clauzei contractuale care impune consumatorului să suporte riscul cursului de schimb, aceasta are obligația, la momentul stabilirii consecințelor juridice în conformitate cu normele de drept național, să țină seama din oficiu – respectând dreptul părților de a discuta în cadrul procedurii contencioase – și de caracterul abuziv al altor clauze contractuale care nu au fost invocate de reclamanți în acțiunea lor? Principiul examinării din oficiu, în conformitate cu jurisprudența Curții, este aplicabil, de asemenea, în cazul în care reclamantul are calitatea de consumator sau, având în vedere poziția pe care o ocupă dreptul de dispoziție în ansamblul procedurii și particularitățile acesteia din urmă, principiul disponibilității exclude, în acest caz, examinarea din oficiu?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273).


title: Cauza C-241/10: Ordonanța președintelui Curții din 7 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Austria) — Harald Jung, Gerald Hellweger/Magistrat der Stadt Salzburg, cu participarea: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/21

         Ordonanța președintelui Curții din 7 aprilie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Austria) — Harald Jung, Gerald Hellweger/Magistrat der Stadt Salzburg, cu participarea: Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Cauza C-241/10) (1)

   2011/C 211/41
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 221, 14.8.2010.