title: Cauza T-260/14: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2014 – Vattenfall Europe Mining şi alţii/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/21

         Acțiune introdusă la 25 aprilie 2014 – Vattenfall Europe Mining şi alţii/Comisia
   (Cauza T-260/14)
   2014/C 223/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Germania), Vattenfall Europe Sales GmbH (Hamburg, Germania) şi Vattenfall GmbH (Berlin, Germania) (reprezentanţi: R. Karpenstein şi C. Johann, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 adoptată în procedura ajutor de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Germania, Sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie, C(2013) 4424 final, conform articolului 264 TFUE;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe inexistența unor resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
               Prin intermediul primului motiv, reclamantele invocă faptul că Comisia a considerat în mod eronat „resursă de stat” în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE fluxurile financiare reglementate de Legea privind prioritatea acordată energiei din surse regenerabile (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, denumită în continuare „Legea EEG”).

                           —

                           Prevederea de către lege a unui avantaj fără intervenția unor resurse de stat nu este suficient pentru a exista un ajutor. Condiția intervenției unor resurse de stat nu este îndeplinită în ceea ce privește suprataxa aferentă energiei din surse regenerabile, întrucât aceasta este plătită numai din resurse private, iar veniturile percepute nu pot fi imputate statului în măsura în care acesta nu are posibilitatea de control și, prin urmare, posibilitatea de acces aferentă acesteia.

                           —

                           Un control al statului asupra suprataxei aferente energiei din surse regenerabile trebuie să fie exclus numai și pentru simplul fapt că cuantumul acesteia nu este stabilit de autoritățile de stat, ci se regăsește mai degrabă în prețul energiei electrice pe bursă și în cantitatea utilizată de energie electrică din surse regenerabile. În plus, statul nu dispune de posibilități de influențare a raportului dintre furnizorul de energie și consumatorul final din cadrul celui de al cincilea nivel al mecanismului de compensare aferent energiei din surse regenerabile. Transferul de costuri intervine în cadrul unui raport reglementat numai de dreptul privat.

                           —

                           În temeiul legăturii indisolubile dintre calificarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile și reducerea suprataxei pentru utilizatorii mari consumatori de energie, condiția unui control necesar din partea statului nu subsistă nici dacă se face trimitere la așa-zisa schemă specială de compensare a energiei din surse regenerabile. O astfel de condiție nu s-ar putea întemeia pe faptul că decizia privind controlul a fost adoptată de Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Oficiul Federal pentru Economie și Controlul Exporturilor), acesta din urmă având simple atribuții de implementare și de confirmare.

                           —

                           În plus, prin intermediul reducerii suprataxei în favoarea utilizatorilor mari consumatori de energie, statul nu renunță la venituri care în mod normal ar fi putut să le încaseze. Ținând seama de configurația specială a mecanismului de compensare a energiei din surse regenerabile, reducerea suprataxei nu implică nicio diminuare a cuantumului total al veniturilor care rezultă din suprataxa aferentă energiei din surse regenerabile. Reducerea suprataxei pentru utilizatorii mari consumatori de energie este compensată în schimb prin suprataxa mai ridicată pentru fiecare kilowatt-oră de energie electrică consumată de consumatorii finali neprivilegiați.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe inexistența unui avantaj selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
               Prin intermediul celui de al doilea motiv, reclamantele susțin că, contrar a ceea ce susține Comisia, așa-zisa schemă specială de compensare a energiei electrice din surse regenerabile nu prevede nici un avantaj selectiv în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Diferențierea între utilizatorii mari consumatori de energie și utilizatorii care nu sunt mari consumatori de energie e inerentă logicii sistemului de suprataxare a energiei din surse regenerabile și, prin urmare, nu este a priori selectivă. Reducerea suprataxei în favoarea utilizatorilor mari consumatori de energie s-ar limita să compenseze dezavantajele particulare care rezultă pentru acești consumatori din suprataxa aferentă energiei din surse regenerabile calculată pe baza consumului.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că nu există nicio denaturare a concurenței sau nu există o afectare a schimburilor comerciale
               Prin intermediul celui de al treilea motiv, reclamantele susțin că schema specială de compensare nu are un efect de denaturare și că nu există niciun risc de denaturare a concurenței și că nu afectează schimburile comerciale dintre statele membre.


title: Cauza T-353/07: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Esber/OAPI — Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/63

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2007 — Esber/OAPI — Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
   (Cauza T-353/07)
   (2007/C 269/114)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Esber, S.A. (Biscaya, Spania) (reprezentanți: J.A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni și A. Yañez Manglano, abogados)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura în fața camerei de recurs: Coloris Global Coloring Concept, S.A.S.
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 28 iunie 2007 în cauza R-1060/2006-1;

               —

               în consecință, menținându-se decizia camerei de recurs, respingerea opoziției formulate și înregistrarea mărcii contestate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, în cazul în care o contestă, precum și respingerea pretențiilor sale.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține cuvântul „COLORIS” (cererea de înregistrare nr. 2 817 732) pentru produse din clasa 2.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: COLORIS GLOBAL COLORING CONCEPT, S.A.S.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală națională franceză „COLORIS”, pentru produse din clasa 2 (nr. 98/717642).

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: aplicarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-295/12 P: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iulie 2014 – Telefónica SA, Telefónica de España SAU/Comisia Europeană, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association (Articolul 102 TFUE — Abuz de poziție dominantă — Piețele spaniole ale accesului la internet în bandă largă — Micșorarea marjei — Articolul 263 TFUE — Controlul legalității — Articolul 261 TFUE — Competență de fond — Articolul 47 din cartă — Principiul protecției jurisdicționale efective — Control de fond — Cuantumul amenzii — Principiul proporționalității — Principiul nediscriminării)

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/3

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 10 iulie 2014 – Telefónica SA, Telefónica de España SAU/Comisia Europeană, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association
   (Cauza C-295/12 P) (1)

   ((Articolul 102 TFUE - Abuz de poziție dominantă - Piețele spaniole ale accesului la internet în bandă largă - Micșorarea marjei - Articolul 263 TFUE - Controlul legalității - Articolul 261 TFUE - Competență de fond - Articolul 47 din cartă - Principiul protecției jurisdicționale efective - Control de fond - Cuantumul amenzii - Principiul proporționalității - Principiul nediscriminării))
   2014/C 315/03
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurente: Telefónica SA, Telefónica de España SAU (reprezentanți: F. González Díaz și B. Holles, abogados)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier și C. Urraca Caviedes, agenți), France Telecom España, SA (reprezentanți: H. Brokelmann și M. Ganino, abogados), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (reprezentanți: L. Pineda Salido și I. Cámara Rubio, abogados), European Competitive Telecommunications Association (reprezentanți: A. Salerno și B. Cortese, avvocati)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Telefónica SA și Telefónica de España SAU la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               France Telecom España SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) și European Competitive Telecommunications Association suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza C-207/13: Ordonanța președintelui Curții (Camera a treia) din 13 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman agissant sous le nom de Rederij Waddentransport/Minister van Infrastructuur en Milieu, cu participarea: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/18

         Ordonanța președintelui Curții (Camera a treia) din 13 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Țările de Jos) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman agissant sous le nom de Rederij Waddentransport/Minister van Infrastructuur en Milieu, cu participarea: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
   (Cauza C-207/13) (1)

   2014/C 261/29
   Limba de procedură: neerlandeza
   Președintele Curții (Camera a treia) a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza T-388/10: Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2014 – Productos Derivados del Acero/Comisia ( „Acțiune în anulare — Reprezentarea părților — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               16.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/16

         Ordonanța Tribunalului din 10 decembrie 2014 – Productos Derivados del Acero/Comisia
   (Cauza T-388/10) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Reprezentarea părților - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 056/21)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Spania) (reprezentanți: inițial M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez și J. Viciano Pastor, avocați, ulterior M. Escuder Tella și J. Viciano Pastor, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras și V. Bottka, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare și de modificare a Deciziei C (2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul SEE (cazul COMP/38344 – Oțel de pretensionare), modificată prin Decizia C (2010) 6676 final a Comisiei din 30 septembrie 2010 și prin Decizia C (2011) 2269 final a Comisiei din 4 aprilie 2011.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Productos Derivados del Acero, SA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-529/11: Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2012 — Evonik Industries/OAPI — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Impulso creador — Marcă comunitară figurativă anterioară IMPULSO — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/20

         Hotărârea Tribunalului din 14 noiembrie 2012 — Evonik Industries/OAPI — Impulso Industrial Alternativo (Impulso creador)
   (Cauza T-529/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale Impulso creador - Marcă comunitară figurativă anterioară IMPULSO - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 399/36
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evonik Industries AG (Essen, Germania) (reprezentant: J. Albrecht, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: F. Brandolini Kujman și J. Devaureix, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 iunie 2011 (cauza R 1101/2010-2) privind o procedură de opoziție între Impulso Industrial Alternativo, SA și Evonik Industries AG.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Evonik Industries AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 362, 10.12.2011.


title: Cauza T-276/12: Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — Chyzh și alții/Consiliul

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/18

         Acțiune introdusă la 15 iunie 2012 — Chyzh și alții/Consiliul
   (Cauza T-276/12)
   2012/C 250/33
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamanți: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minsk, Belarus), Triple TAA (Minsk, Belarus), NefteKhimTrading STAA (Minsk, Belarus), Askargoterminal ZAT (Minsk, Belarus), Bereza Silicate Products Plant AAT (Bereza District, Belarus), Variant TAA (Berezovsky District, Belarus), Triple-Dekor STAA (Minsk, Belarus), KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Belarus), Altersolutions SZAT (Minsk, Belarus), Prostoremarket SZAT (Minsk, Belarus), AquaTriple STAA (Minsk, Belarus), Rakovsky brovar TAA (Minsk, Belarus), TriplePharm STAA (Logoysk, Belarus) și Triple-Veles TAA (Molodechno, Belarus) (reprezentanți: D. O’Keeffe, Solicitor și B. Evtimov, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 265/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsurile restrictive împotriva Belarus (JO L 87, p. 37), în măsura în care îi privește pe reclamanți;

               —

               Anularea Deciziei de punere în aplicare 2012/171/PESC a Consiliului din 23 martie 2012 privind punerea în aplicare a Deciziei 2010/639/PESC privind măsuri restrictive împotriva Belarusului (JO L 87, p. 95), în măsura în care îi privește pe reclamanți;

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat

                           —

                           pe faptul că măsurile contestate adoptate de Consiliu încalcă obligația de motivare a includerii reclamanților pe lista persoanelor cărora li se aplică măsurile restrictive sau, cu titlu subsidiar, pe faptul că raționamentul Consiliului este viciat de erori vădite de apreciere;

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat

                           —

                           pe faptul că măsurile contestate adoptate de Consiliu încalcă dreptul la apărare și dreptul la un proces echitabil, întrucât nu dau reclamanților posibilitatea de a-și exercita efectiv drepturile, în special dreptul de a fi ascultat. Având în vedere legătura strânsă dintre dreptul la apărare și dreptul la un control jurisdicțional efectiv, a fost de asemenea încălcat dreptul reclamanților la o cale de atac jurisdicțională efectivă.


title: Cauza C-566/08: Ordonanța Curții (Camera Marea) din 25 februarie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               28.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 234/30

         Ordonanța Curții (Camera Marea) din 25 februarie 2010 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-566/08) (1)

   ()
   2010/C 234/49
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-548/17: Acțiune introdusă la 16 august 2017 – VF International/EUIPO – Virmani (ANOKHI)

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/41

         Acțiune introdusă la 16 august 2017 – VF International/EUIPO – Virmani (ANOKHI)
   (Cauza T-548/17)
   (2017/C 347/54)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: VF International Sagl (Stabio, Elveția) (reprezentant: T. van Innis, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ken Virmani (München, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „ANOKHI”

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 26 mai 2017 în cauza R 2307/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea Oficiului la suportarea propriilor cheltuieli de judecată și la plata celor efectuate de reclamantă.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 85 din Regulamentul nr. 207/2009 și a articolului 94 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-565/17: Acțiune introdusă la 18 august 2017 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/45

         Acțiune introdusă la 18 august 2017 – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
   (Cauza T-565/17)
   (2017/C 347/59)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Momondo Group Ltd (Londra, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă a Uniunii Europene care cuprinde elementul verbal „Cheapflights” – Cererea de înregistrare nr. 3 485 349

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Marii Camere de recurs a EUIPO din 1 iunie 2017 în cauza R 1893/2011-G

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO și a Momondo Group Limited, în cazul în care ar interveni în cauză, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 64 alineatul (6) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 75 din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 216/96 al Comisiei;

               —

               Decizia atacată conține mai multe afirmații care pun în discuție sau neagă în mod direct validitatea mărcilor care aparțin reclamantei. Decizia atacată este în detrimentul intereselor reclamantei ca titular al mărcii înregistrate în mod legal, care nu sunt de competența pârâtului.


title: Cauza T-287/15: Acțiune introdusă la 1 iunie 2015 – Tayto Group/OAPI – MIP Metro (real)

text:
               24.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/39

         Acțiune introdusă la 1 iunie 2015 – Tayto Group/OAPI – MIP Metro (real)
   (Cauza T-287/15)
   (2015/C 279/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Tayto Group Ltd (Corby, Regatul Unit) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Germania)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca figurativă în roșu și albastru care cuprinde elementul verbal „real” – marca comunitară nr. 38 968

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de declarare a nulității

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 16 martie 2015 în cauza R 2285/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolelor 15, 51, 64, 75 și 76 din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-534/08: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2010 — Granuband/OAPI — Granuflex (GRANUflex) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marca comunitară figurativă GRANUflex — Denumire socială și nume comercial anterioare GRANUFLEX — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) și articolul 52 alienatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] ]

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/28

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2010 — Granuband/OAPI — Granuflex (GRANUflex)
   (Cauza T-534/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marca comunitară figurativă GRANUflex - Denumire socială și nume comercial anterioare GRANUFLEX - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 52 alienatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 317/50
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Granuband BV (Krommenie, Țările de Jos) (reprezentant: M. Ellens, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: W. Verburg, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft (Budapesta, Ungaria) (reprezentant: K. Szamosi, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 15 septembrie 2008 (cauza R 1277/2007-2) privind o procedură de declarare a nulității între Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft și Granuband BV

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Granuband BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 44, 21.2.2009.


title: Cauza T-252/07, 271/07 și 272/07: Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2010 — Sungro și alții/Consiliul și Comisia [ Răspundere extracontractuală — Politica agricolă comună — Modificare a schemei de sprijin comunitar pentru bumbac — Titlul IV capitolul 10a din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, introdus prin articolul 1 punctul 20 din Regulamentul (CE) nr. 864/2004 — Anularea dispozițiilor în cauză printr-o hotărâre a Curții — Legătură de cauzalitate ]

text:
               27.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/30

         Hotărârea Tribunalului din 20 ianuarie 2010 — Sungro și alții/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-252/07, 271/07 și 272/07) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Politica agricolă comună - Modificare a schemei de sprijin comunitar pentru bumbac - Titlul IV capitolul 10a din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, introdus prin articolul 1 punctul 20 din Regulamentul (CE) nr. 864/2004 - Anularea dispozițiilor în cauză printr-o hotărâre a Curții - Legătură de cauzalitate”)
   2010/C 51/58
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Sungro, SA (Córdoba, Spania) (T-252/07); Eurosemillas, SA (Córdoba, Spania) (T-271/07); și Surcotton, SA (Córdoba, Spania) (T-272/07) (reprezentant: L. Ortiz Blanco, avocat)

      Pârâte: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Moore, A. De Gregorio Merino și A. Westerhof Löfflerova, agenți); și Comisia Europeană (reprezentanți: L. Parpala și F. Jimeno Fernández, agenți, asistați de E. Díaz Bastien Lopez, L. Divar Bilbao și J. Magdalena Anda, avocați

      Obiectul

   Acțiuni în despăgubire, formulate în temeiul articolului 235 CE și al articolului 288 al doilea paragraf CE, prin care se solicită repararea prejudiciului pretins a fi fost suferit de reclamante ca urmare a adoptării și a aplicării, în cursul anului de comercializare 2006/2007, a capitolului 10a din titlul IV din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177), introdus prin articolul 1 punctul 20 din Regulamentul (CE) nr. 864/2004 al Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 și de adaptare a acestui regulament în urma aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană (JO L 161, p. 48, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 134) și anulat prin Hotărârea Curții din 7 septembrie 2006, Spania/Consiliul (C-310/04, Rec., p. I-7285)

      Dispozitivul

               1.

               Cauzele T-252/07, T-271/07 și T-272/07 sunt conexate în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge acțiunile.

               3.

               Sungro, SA, Eurosemillas, SA și Surcotton, SA suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată, precum și, în solidar, pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene și de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-549/17: Acțiune introdusă la 14 august 2017 – Duym/Consiliul

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/42

         Acțiune introdusă la 14 august 2017 – Duym/Consiliul
   (Cauza T-549/17)
   (2017/C 347/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Frederik Duym (Ostende, Belgia) (reprezentant: M. Velardo, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea

                           —

                           anulării deciziei aferente scrisorii din 7 octombrie 2016 care l-a exclus definitiv din procedura de desemnare a unui Șef de unitate la DGA 3B Unit NL și a deciziei subsecvente de numire a doamnei [X] ca șef al Unității de traducere de limbă neerlandeză (denumită în continuare „decizia atacată”);

                           —

                           în al doilea rând, Consiliul este obligat la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe nemotivare, în măsura în care Consiliul ar fi refuzat să furnizeze reclamantului o motivare scrisă și cifrică privind eșecul acestuia în procedura de numire a unui șef pentru unitatea de traducere de limbă neerlandeză.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări și pe o eroare vădită de apreciere, întrucât comisia de evaluare nu numai că nu ar fi efectuat evaluarea comparativă a candidaților pe baza unei note în cifre, dar în plus în dosar nu ar exista niciun înscris, cum ar fi un comentariu sintetizat, care să demonstreze că ar fi existat un consens al comisiei cu privire la numirea doamnei [X] în locul reclamantului.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea anunțului intern pentru ocuparea unui post vacant întrucât evaluarea reclamantului ar fi privit și rolul politic al șefului unității de traduceri de limbă neerlandeză, deși anunțul pentru ocuparea postului vacant nu menționa nicidecum acest element și nici din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „Statutul”) nu reieșea că șeful de unitate va avea un rol politic.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe nerespectarea interesului serviciului și pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care cunoașterea limbii neerlandeze nu ar fi fost verificată, deși era vorba despre o unitate de limba neerlandeză. În acest sens, reclamantul ridică o excepție de nelegalitate întemeiată pe articolul 277 TFUE împotriva anunțului intern pentru ocuparea unui post vacant în ceea ce privește articolul 7 din Statut. Întrucât în acest anunț nu se cere cunoașterea perfectă a limbii neerlandeze, el ar fi așadar contrar articolului 7 din Statut. În consecință, reclamantul solicită recunoașterea nelegalității acestui anunț incidenter tantum în prezenta procedură. În final, reclamantul susține că în timp ce celelalte servicii de traducere din cadrul instituțiilor pot să aibă un șef de unitate care cunoaște limba traducerii la perfecție, nu s-ar putea spune același lucru în cazul unității de limbă neerlandeză. Prin urmare, aceasta din urmă va fi tratată în mod diferit față de celelalte limbi, încălcându-se articolul 1 din Regulamentul nr. 1/1958 care atribuie același rang tuturor limbilor.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament și în special pe încălcarea articolului 1d din Statut în considerarea unei discriminări bazate pe sex și pe limbă, precum și pe încălcarea principiului proporționalității. Reclamantul consideră că limitarea limbilor în care se poate desfășura interviul la limba engleză constituie o încălcare vădită a articolului 1d din Statut întrucât doamna [X] avea engleza ca a doua limbă, iar pentru reclamant engleza era doar a treia limbă. În plus, experiența lui în materie de încadrare ar fi fost net superioară celei a doamnei [X], astfel încât nu este exclus să fi existat o discriminare bazată pe sex, în măsura în care alte elemente din dosar ar arăta că în cadrul selecției interne Consiliul ar avea tendința să aleagă femei pentru a compensa numirea bărbaților în urma procedurii externe. În final, reclamantul apreciază că astfel s-ar fi făcut o alegere ilogică, având în vedere că s-a acordat un avantaj și un rang privilegiat unei singure limbi, ceea ce ar încălca principiul proporționalității.


title: Cauza C-555/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Germania) la 13 decembrie 2007 — Seda Kücükdeveci/Swedex GmbH & Co. KG

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Germania) la 13 decembrie 2007 — Seda Kücükdeveci/Swedex GmbH & Co. KG
   (Cauza C-555/07)
   (2008/C 79/21)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Seda Kücükdeveci

      Pârâtă: Swedex GmbH & Co. KG
   Întrebările preliminare

               1)

                           a)

                           O legislație națională care prevede că termenele de preaviz pe care angajatorul trebuie să le respecte cresc în mod progresiv în funcție de vechimea în acel loc de muncă, însă nu ia în considerare perioadele în care lucrătorul a fost încadrat în muncă înainte de împlinirea vârstei de 25 de ani încalcă interzicerea discriminării pe motive de vârstă consacrată de dreptul comunitar, mai ales de dreptul comunitar primar sau de Directiva 2000/78/CE din 27 noiembrie 2000 (1)?

                           b)

                           Poate constitui un motiv justificativ pentru obligația angajatorului de a respecta numai un termen de preaviz de bază în cazul concedierii lucrătorilor tineri faptul că i se recunoaște angajatorului un interes economic de a-și gestiona în mod flexibil personalul, interes căruia i s-ar aduce atingere prin termene de preaviz mai lungi, și că nu li se recunoaște lucrătorilor tineri protecția stabilității locului de muncă și posibilitatea de a lua măsurile necesare (de care lucrătorii mai în vârstă beneficiază datorită unor termene de preaviz mai lungi), deoarece, de exemplu, având în vedere vârsta și/sau obligațiile sociale, familiale sau personale ale acestora, se presupune că au o flexibilitate și o mobilitate profesionale și personale mai ridicate?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera a) și a unui răspuns negativ la întrebarea 1) litera b):
               Instanța dintr-un stat membru sesizată cu un litigiu între particulari trebuie să nu aplice o legislație în mod vădit contrară dreptului comunitar sau trebuie să țină seama de încrederea pe care justițiabilii o au în aplicarea legilor naționale în vigoare în sensul că o lege națională va deveni inaplicabilă numai după intervenția unei decizii a Curții de Justiție cu privire la reglementarea în cauză sau cu privire la o reglementare similară în esență?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 06, p. 7.


title: Cauza C-582/11 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Rügen Fisch AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 21 septembrie 2011 în cauza T-201/09 — Rügen Fisch AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); cealaltă parte în proces: Schwaaner Fischwaren GmbH

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/38

      Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Rügen Fisch AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 21 septembrie 2011 în cauza T-201/09 — Rügen Fisch AG/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale); cealaltă parte în proces: Schwaaner Fischwaren GmbH
      (Cauza C-582/11 P)
      (2012/C 25/73)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurentă: Rügen Fisch AG (reprezentanți: O. Spuhler și M. Geitz, avocați)

         Celelalte părți în proces:

                  —

                  Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

                  —

                  Schwaaner Fischwaren GmbH

         Concluziile recurentei

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  Anularea Hotărârii Tribunalului din 21 septembrie 2011 în cauza T-201/09 și anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din în cauza R 230/2007-4;

                  —

                  în subsidiar, anularea hotărârii menționate mai sus și trimiterea cauzei la Tribunal spre rejudecare;

                  —

                  obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta își întemeiază recursul pe următoarele motive:

                  În hotărârea atacată, Tribunalul ar fi reținut în mod greșit că înregistrarea semnului verbal SCOMBER MIX ca marcă comunitară a fost afectată de motivul absolut de refuz prevăzut la articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009 (1) ca urmare a caracterului descriptiv al mărcii în litigiu.

                  Aprecierea Tribunalului ar constitui o încălcare a articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009. Semnul verbal SCOMBER MIX nu ar fi descriptiv, în măsura în care, în percepția consumatorului relevant, ar constitui o denumire pur fantezistă, înțeleasă fără echivoc ca marcă.

                  Produsele și serviciile acoperite de marca solicitată în litigiu ar fi destinate consumatorului mediu. Cu toate acestea, consumatorul mediu nu este familiarizat cu limba latină sau cu noțiunea zoologică „scomber”. Semnul verbal SCOMBER MIX ar avea astfel caracterul distinctiv minim cerut în dreptul Uniunii pentru înregistrarea unei mărci comunitare.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza C-514/11 P: Recurs introdus la 30 noiembrie 2011 de Liga para a Protecção da Natureza (LPN) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN)/Comisia Europeană

text:
               25.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/2

         Recurs introdus la 30 noiembrie 2011 de Liga para a Protecção da Natureza (LPN) împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN)/Comisia Europeană
   (Cauza C-514/11 P)
   2012/C 58/02
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (reprezentant: P. Vinagre e Silva, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Regatul Danemarcei, Republica Finlanda, Regatul Suediei

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în parte a Hotărârii Tribunalului pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-29/08, în ceea ce privește:

                           1.

                           respingerea concluziilor formulate de LPN, recurentă în prezenta cauză (fără a anula decizia Comisiei din 22 noiembrie 2007);

                           2.

                           obligarea LPN la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Comisie,

                     având în vedere că, în ambele cazuri, hotărârea Tribunalului este afectată de diverse erori de apreciere;

               —

               admiterea concluziilor formulate de recurentă în prezenta cauză, prin anularea deciziei Comisiei din 22 noiembrie 2007, în partea care privește documentele și acele fragmente ale documentelor la care, prin decizia din 24 octombrie 2008, accesul recurentei a fost în continuare refuzat;

               —

               obligarea Comisiei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în fața primei și a celei de a doua instanțe.

      Motivele și principalele argumente

   Prin hotărârea sa, Tribunalul a respins acțiunea formulată de LPN împotriva deciziei Comisiei din 22 noiembrie 2007, în partea care privește documentele și acele fragmente ale documentelor la care, prin decizia din 24 octombrie 2008, accesul recurentei a fost în continuare refuzat.
   Hotărârea atacată trebuie anulată întrucât este afectată de următoarele erori de drept:

               (i)

               o eroare de interpretare a articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (1).

               (ii)

               o eroare de interpretare a articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (2).

               (iii)

               o eroare de interpretare în ceea ce privește repartizarea cheltuielilor de judecată aferente litigiului.

         Pin urmare, se impune admiterea concluziilor formulate de recurentă în primă instanță, cu anularea în consecință a deciziei Comisiei din 22 noiembrie 2007, în partea care privește documentele și acele fragmente ale documentelor la care, prin decizia din 24 octombrie 2008, accesul recurentei a fost în continuare refuzat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-434/11: Acțiune introdusă la 3 august 2011 — Europäisch-Iranische Handelsbank/Consiliul

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/48

         Acțiune introdusă la 3 august 2011 — Europäisch-Iranische Handelsbank/Consiliul
   (Cauza T-434/11)
   2011/C 282/88
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburg, Germania) (reprezentanți: S. Gadhia și S. Ashley, solicitors, H. Hohmann, avocat, D. Wyatt, Queen's Counsel, și R. Blakeley, barrister)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea punctului 1 din tabelul B din anexa I la Decizia 2011/299/PESC a Consiliului (1), în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               anularea punctului 1 din tabelul B din anexa I la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului (2), în măsura în care o privește pe reclamantă;

               —

               declararea articolului 20 alineatul (1) litera (b) din Decizia 2010/413/PESC a Consiliului (3) ca fiind inaplicabil reclamantei;

               —

               declararea articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului (4) ca fiind inaplicabil reclamantei;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat unele norme de procedură, întrucât:

                           —

                           nu a prezentat o motivare adecvată, precisă și suficientă, și

                           —

                           nu a respectat dreptul reclamantei la apărare și dreptul acesteia la o protecție jurisdicțională efectivă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul a săvârșit o eroare vădită de apreciere atunci când a stabilit dacă erau sau nu erau îndeplinite criteriile pentru includerea reclamantei printre destinatarii măsurilor contestate, întrucât operațiunile în temeiul cărora se pare că reclamanta a fost inclusă printre aceștia erau fie autorizate, fie în conformitate cu deciziile și cu recomandările autorității naționale competente (Banca Centrală a Germaniei).

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâtul a încălcat încrederea legitimă a reclamantei că nu va fi sancționată prin impunerea unor măsuri restrictive întemeiate pe un comportament care a fost autorizat de autoritatea națională competentă. Cu titlu subsidiar, sancționarea reclamantei în astfel de împrejurări a încălcat principiul securității juridice și dreptul reclamantei la o bună administrare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că includerea reclamantei printre destinatarii măsurilor contestate încalcă dreptul de proprietate al acesteia și/sau dreptul său de a-și desfășura activitatea și constituie o încălcare vădită a principiului proporționalității.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că, deși autoritatea în temeiul căreia pare să fi acționat pârâtul este obligatorie, aceasta este nelegală, întrucât contravine principiului proporționalității.

      (1)  Decizia 2011/299/PESC a Consiliului din 23 mai 2011 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 65).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 503/2011 al Consiliului din 23 mai 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 136, p. 26).

      (3)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1).


title: Cauza C-38/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Import de produse cu utilizare specific militară cu scutire de taxe vamale)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 martie 2010 — Comisia Europeană/Republica Portugheză
   (Cauza C-38/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Import de produse cu utilizare specific militară cu scutire de taxe vamale)
   2010/C 113/02
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Wilms și M. Afonso, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Inez Fernandes, Â. Seiça Neves, J. Gomes și C. Guerra Santos, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Danemarcei (reprezentant: J. Molde, agent), Republica Elenă (reprezentanți: E.-M. Mamouna și K. Boskovits, agenți), Republica Italiană (reprezentanți: I. Bruni, agent, G. De Bellis, avvocato dello Stato) Republica Finlanda (reprezentant: A. Guimaraes-Purokoski)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților (JO L 155, p. 1) și, pentru perioada ulterioară datei de 31 mai 2000, din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 2, p. 184) — Import de material de război și de produse cu dublă utilizare militară și civilă cu scutire de taxe vamale

      Dispozitivul

               1.

               Prin refuzul de a constata și de a pune la dispoziția Comisiei Comunităților Europene resursele proprii datorate ca urmare a importurilor de echipamente și de produse cu utilizare specific militară în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 31 decembrie 2002 inclusiv, precum și prin refuzul de a plăti dobânzile de întârziere corespunzătoare, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2 și 9-11 din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1552/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de punere în aplicare a Deciziei 88/376/CEE, Euratom privind resursele proprii ale Comunităților, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (Euratom, CE) nr. 1355/96 al Consiliului din 8 iulie 1996, în ceea ce privește perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și 30 mai 2000 inclusiv, precum și al acelorași articole din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților, în ceea ce privește perioada cuprinsă între 31 mai 2000 și 31 decembrie 2002.

               2.

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Regatul Danemarcei, Republica Elenă, Republica Italiană și Republica Finlanda suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 74, 25.3.2006.


title: Cauza C-347/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 18 iulie 2014 – New Media Online GmbH/Bundeskommunikationssenat

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgerichtshof (Austria) la 18 iulie 2014 – New Media Online GmbH/Bundeskommunikationssenat
   (Cauza C-347/14)
   2014/C 329/07
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: New Media Online GmbH

      Pârât: Bundeskommunikationssenat

      Cealaltă parte: Der Bundeskanzler

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2010/13/UE (1) a Parlamentului European şi a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziţii stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) trebuie interpretat în sensul că se poate considera că serviciul care face obiectul examinării este comparabil, conform cerinţelor, ca formă şi conţinut cu transmisiile de televiziune în cazul în care astfel de servicii sunt furnizate şi prin transmisiile de televiziune, care pot fi considerate mijloace de informare în masă destinate a fi recepţionate de către o proporţie semnificativă din publicul larg şi care pot avea un impact clar asupra acestuia?

               2)

               Articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziţii stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) trebuie interpretat în sensul că, în cazul versiunilor electronice ale ziarelor şi revistelor, examinarea scopului principal al serviciului furnizat se poate rezuma la o parte a acestuia în care este furnizată, în principal, o colecţie video de scurtă durată care, în alte secţiuni ale site-ului acestui mediu electronic, sunt utilizate numai pentru completarea articolelor din ziarul electronic?

      (1)  JO L 95, p. 1.


title: Cauza C-300/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Imtech Marine Belgium NV/Radio Hellenic SA [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 805/2004 — Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate — Condiții de certificare — Drepturi ale debitorului — Revizuirea deciziei]

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 17 decembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Imtech Marine Belgium NV/Radio Hellenic SA
   (Cauza C-300/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 805/2004 - Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate - Condiții de certificare - Drepturi ale debitorului - Revizuirea deciziei])
   (2016/C 068/12)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Imtech Marine Belgium NV

      Pârâtă: Radio Hellenic SA

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate, citit în lumina articolului 288 TFUE, trebuie interpretat în sensul că nu impune statelor membre obligația de a institui în dreptul intern o procedură de revizuire, astfel cum este prevăzută la articolul 19 menționat.

               2)

               Articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul nr. 805/2004 trebuie interpretat în sensul că, pentru a efectua certificarea ca titlu executoriu european a unei hotărâri judecătorești pronunțate într-o cauză judecată în lipsă, instanța sesizată cu o astfel de cerere trebuie să se asigure că dreptul său intern permite, efectiv și fără excepție, o revizuire completă, în drept și în fapt, a unei asemenea hotărâri în cele două ipoteze prevăzute la această dispoziție și că permite prelungirea termenelor de introducere a unei căi de atac împotriva unei hotărâri judecătorești referitoare la o creanță necontestată, nu doar în caz de forță majoră, ci și atunci când alte circumstanțe extraordinare, independente de voința debitorului, l-au împiedicat pe acesta din urmă să conteste creanța în cauză.

               3)

               Articolul 6 din Regulamentul nr. 805/2004 trebuie interpretat în sensul că certificarea unei hotărâri judecătorești ca titlu executoriu european, care poate fi solicitată în orice moment, trebuie să fie rezervată judecătorului.

      (1)  JO C 303, 8.9.2014.


title: Cauza C-183/13: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Fazenda Pública/Banco Mais SA [Fiscalitate — TVA — Directiva 77/388/CEE — Articolul 17 alineatul (5) al treilea paragraf litera (c) — Articolul 19 — Deducerea taxei achitate în amonte — Operațiuni de leasing — Bunuri și servicii de folosință mixtă — Regulă de stabilire a cuantumului deducerii de TVA care trebuie efectuată — Regim derogatoriu — Condiții]

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/13

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 10 iulie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Fazenda Pública/Banco Mais SA
   (Cauza C-183/13) (1)

   ([Fiscalitate - TVA - Directiva 77/388/CEE - Articolul 17 alineatul (5) al treilea paragraf litera (c) - Articolul 19 - Deducerea taxei achitate în amonte - Operațiuni de leasing - Bunuri și servicii de folosință mixtă - Regulă de stabilire a cuantumului deducerii de TVA care trebuie efectuată - Regim derogatoriu - Condiții])
   2014/C 315/18
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Fazenda Pública

      Pârâtă: Banco Mais SA

      Dispozitivul

   Articolul 17 alineatul (5) al treilea paragraf litera (c) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că nu se opune posibilității ca un stat membru, în împrejurări precum cele din cauza principală, să oblige o bancă ce desfășoară în special activități de leasing să includă la numărătorul și la numitorul fracției pe baza căreia se stabilește o unică prorata de deducere pentru toate bunurile și serviciile de folosință mixtă ale acesteia numai acea parte din ratele de leasing plătite de clienți în cadrul contractelor lor de leasing care corespunde dobânzilor, atunci când utilizarea bunurilor și a serviciilor respective este ocazionată, în primul rând, de finanțarea și de gestionarea contractelor în cauză, ceea ce este de competența instanței de trimitere să verifice.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-1/13: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA/Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport (Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Articolul 27 alineatul (2) — Litispendență — Articolul 24 — Prorogare de competență — Stabilirea competenței primei instanțe sesizate ca urmare a înfățișării fără obiecții a părților sau a adoptării unei decizii definitive)

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/12

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 27 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA/Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport
   (Cauza C-1/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Articolul 27 alineatul (2) - Litispendență - Articolul 24 - Prorogare de competență - Stabilirea competenței primei instanțe sesizate ca urmare a înfățișării fără obiecții a părților sau a adoptării unei decizii definitive))
   2014/C 112/14
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

      Pârâte: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Cour de cassation (Franța) – Interpretarea articolului 27 alineatul (2) din Regulamentul nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) – Litispendență – Stabilirea competenței primei instanțe sesizate fie ca urmare a necontestării competenței primei instanțe de către părți, fie ca urmare a adoptării de către prima instanță a unei hotărâri devenite irevocabilă din orice motiv

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, sub rezerva ipotezei în care instanța sesizată ulterior ar dispune de o competență exclusivă în temeiul acestui regulament, competența primei instanțe sesizate trebuie să fie considerată drept stabilită, în sensul acestei dispoziții, în cazul în care instanța menționată nu și-a declinat din oficiu competența și niciuna dintre părți nu a contestat-o înainte sau până la momentul luării de poziție pe care dreptul procedural național o consideră a fi prima apărare pe fond prezentată în fața instanței menționate.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza C-200/10 P: Recurs introdus la 26 aprilie 2010 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 9 februarie 2010 în cauza T-340/07, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/21

         Recurs introdus la 26 aprilie 2010 de Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) pronunțate la 9 februarie 2010 în cauza T-340/07, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Comisia Europeană
   (Cauza C-200/10 P)
   2010/C 179/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Tribunalului, obligarea Comisiei la repararea prejudiciului suferit de recurentă ca urmare a neîndeplinirii obligațiilor sale contractuale în cadrul executării contractului EDC-53007 EEBO/27873 referitor la proiectul intitulat „e-Content Exposure and Business Opportunities” și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță, inclusiv în situația în care prezentul recurs este respins, precum și a cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs, în situația în care acesta este admis.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul nu a prezentat suficient de clar motivele respingerii unei serii de argumente invocate de recurentă.
   Recurenta susține că Tribunalul a comis o eroare de drept prin adoptarea unei interpretări greșite a textului articolului 7 alineatul (6) din contract, care se referă la obligația contractanților de a lua măsuri adecvate pentru anularea ori reducerea angajamentelor lor de la data primirii scrisorii Comisiei prin care li se comunică rezilierea contractului.


title: Cauza C-527/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 28 noiembrie 2007 — Generics (UK) Ltd, Regina/Licensing Authority (reprezentată de Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/36

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Regatul Unit) la 28 noiembrie 2007 — Generics (UK) Ltd, Regina/Licensing Authority (reprezentată de Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
   (Cauza C-527/07)
   (2008/C 22/64)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Generics (UK) Ltd, Regina

      Pârâtă: Licensing Authority (reprezentată de Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
   Întrebările preliminare

               1)

               În cazul în care un medicament care nu intră în domeniul de aplicare al anexei la Regulamentul nr. 2309/93 (1) a fost introdus pe piața unui stat membru (Austria) conform procedurii sale naționale de autorizare, înainte de aderarea acelui stat membru la SEE sau la CE, iar:

                           (a)

                           acel stat membru a aderat ulterior la SEE și apoi la CE, iar în cadrul condițiilor de aderare, acesta a transpus în dreptul intern dispozițiile privind autorizarea cuprinse în Directiva 65/65 (în prezent Directiva 2001/83 (2)), fără să fie aplicată nicio dispoziție tranzitorie în acest sens;

                           (b)

                           produsul respectiv a rămas pe piață în acel stat membru timp de câțiva ani după aderarea acestuia la SEE și la CE;

                           (c)

                           după aderarea acelui stat membru la SEE și la CE, autorizația de introducere pe piață pentru produsul respectiv a fost modificată prin adăugarea unei noi mențiuni, iar autoritățile acelui stat membru au apreciat că modificarea respectă cerințele dreptului comunitar;

                           (d)

                           dosarul produsului respectiv nu a fost actualizat în conformitate cu Directiva 65/65 (în prezent Directiva 2001/83) după aderarea acelui stat membru la SEE și la CE și

                           (e)

                           un produs ce conținea același ingredient activ a fost ulterior autorizat în temeiul articolului 6 din Directiva 2001/83 și introdus pe piață în CE,

                     este necesar ca medicamentul să fie considerat „un medicament de referință care este sau a fost autorizat în temeiul articolului 6 … într-un stat membru” în sensul articolului 10 alineatul (1) din Directiva 2001/83, iar, în caz afirmativ, care dintre condițiile de mai sus sunt concludente în această privință?

               2)

               În cazul în care autoritatea competentă a unui stat membru de referință respinge în mod eronat o cerere de autorizare a introducerii pe piață, formulată în temeiul articolului 10 alineatul (1) din Directiva 2001/83 în contextul procedurii descentralizate prevăzute de această directivă, pentru faptul că medicamentul la care se referă întrebarea 1 de mai sus nu reprezintă un „medicament de referință” în sensul articolului 10 alineatul (1), ce îndrumări consideră Curtea de Justiție că este adecvat să ofere, dacă este cazul, cu privire la împrejurările pe care instanța națională ar trebui să le ia în considerare atunci când trebuie să stabilească dacă încălcarea dreptului comunitar este o încălcare suficient de serioasă în sensul hotărârii pronunțate în cauzele Brasserie du Pêcheur și Factortame?

      (1)  JO L 214, p. 1.

      (2)  JO L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3.


title: Cauza C-19/09: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Wien — Austria) — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH/Silva Trade, SA [Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Competențe speciale — Articolul 5 punctul 1 litera (a) și litera (b) a doua liniuță — Prestare de servicii — Contract de agent comercial — Executarea unui contract în mai multe state membre]

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/14

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 11 martie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Wien — Austria) — Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH/Silva Trade, SA
   (Cauza C-19/09) (1)

   (Competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Competențe speciale - Articolul 5 punctul 1 litera (a) și litera (b) a doua liniuță - Prestare de servicii - Contract de agent comercial - Executarea unui contract în mai multe state membre)
   2010/C 113/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Wien

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Wood Floor Solutions Andreas Domberger GmbH

      Pârâtă: Silva Trade, SA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Wien (Austria) — Interpretarea articolului 5 alineatul (1) litera (a) și litera (b) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Competențe speciale — Domeniu de aplicare — Acțiune prin care se urmărește plata unei indemnizații compensatorii pentru preaviz în privința prestării de servicii — Servicii prestate, în temeiul unui contract, în diferite state membre

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 5 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că această dispoziție este aplicabilă în cazul prestării de servicii în mai multe state membre.

               2.

               Articolul 5 punctul 1 litera (b) a doua liniuță din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că, în cazul prestării de servicii în mai multe state membre, instanța competentă să judece toate cererile întemeiate pe contract este cea în raza teritorială a căreia se găsește locul prestării principale de servicii. În cazul unui contract de agenție comercială, acest loc este cel al prestării principale a serviciilor de agent, după cum rezultă din dispozițiile contractului, precum și, în lipsa unor astfel de dispoziții, din executarea efectivă a contractului menționat, și în cazul în care nu se poate stabili acest loc pe baza acestui criteriu, locul în care agentul are domiciliul.

      (1)  JO C 82, 4.4.2009.


title: Cauza C-346/07: Ordonanța președintelui Curții din 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/32

         Ordonanța președintelui Curții din 13 decembrie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-346/07) (1)

   (2008/C 64/50)

      Limba de procedură: greaca

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 211, 8.9.2007.


title: Cauza T-134/15: Acțiune introdusă la 23 martie 2015 – salesforce.com/OAPI (SOCIAL.COM)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/32

         Acțiune introdusă la 23 martie 2015 – salesforce.com/OAPI (SOCIAL.COM)
   (Cauza T-134/15)
   (2015/C 171/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Statele Unite) (reprezentanți: A. Nordemann, M. Maier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „SOCIAL.COM” – cererea de înregistrare nr. 1 2 2 45  411

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 ianuarie 2015 în cauza R 1752/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-255/11: Acțiune introdusă la 20 mai 2011 — Fellah/Consiliul

text:
               16.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/28

         Acțiune introdusă la 20 mai 2011 — Fellah/Consiliul
   (Cauza T-255/11)
   2011/C 211/61
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Zakaria Fellah (New York, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea faptului că, în ceea ce privește reclamantul, domnul Zakaria FELLAH, Regulamentul UE nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 și Decizia 2011/221/PESC a Consiliului, din 6 aprilie 2011, publicată la 7 aprilie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului UE nr. 330/2011 al Consiliului din 6 aprilie 2011 și a Deciziei 2011/221/PESC a Consiliului din 6 aprilie 2011;

                           —

                           cu titlu subsidiar, să se dispună ca numele domnului Zakaria FELLAH să fie înlătura de pe listele anexate regulamentului și deciziei respective.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, în măsura în care motivele înscrierii numelui reclamantului pe lista persoanelor și entităților cărora li se aplică măsurile respective ar fi stereotipuri, fără a fi menționat vreun element de fapt precis care să permită aprecierea relevanței înscrierii respective.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, în măsura în care

                           —

                           reclamantului i se reproșează că a contribuit la finanțarea administrației domnului L. Gbagbo, în timp ce, pe de o parte, reclamantul și-ar fi exercitat atribuțiile, în esență, pe lângă domnul L. Gbagbo când acesta din urmă era recunoscut de comunitatea internațională ca șef de stat legitim, iar pe de altă parte, reclamantul nu ar fi dispus de resurse care i-ar fi permis să finanțeze administrația domnului L. Gbagbo;

                           —

                           actele atacate par a fi rămas fără obiect începând de la 11 aprilie 2011, domnul L. Gbagbo fiind capturat la această dată.


title: Cauza F-73/11: Acțiune introdusă la 25 iulie 2011 — ZZ/Comisia

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/53

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2011 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-73/11)
   2011/C 282/101
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care reclamantul nu a fost admis în etapa „centru de evaluare” a concursului general EPSO/AD/181/10

      Concluziile reclamantului

   Reclamantul solicită Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene:

               —

               să anuleze decizia Oficiului Comunităților Europene pentru Selecția Personalului (denumit în continuare „EPSO”) din 20 august 2010 și din 15 septembrie 2010 prin care reclamantul a fost informat că nu a fost admis în etapa „centru de evaluare” a concursului general EPSO/AD/181/10 (denumită în continuare „decizia atacată”);

               —

               în plus, în măsura în care este necesar, să anuleze decizia EPSO din 15 aprilie 2011 de respingere a reclamației sale din 10 noiembrie 2010 împotriva deciziei atacate (denumită în continuare „decizia de respingere”);

               —

               în consecință, să dispună reintegrarea reclamantului în procedura de selecție, dacă este cazul prin organizarea unei serii noi de probe;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-903/16: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2016 – RE/Comisia Europeană

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/41

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2016 – RE/Comisia Europeană
   (Cauza T-903/16)
   (2017/C 053/50)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: RE (Abu Dhabi, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SEC 10.20/06/15 a Comisiei Europene din 12 octombrie 2016, în partea referitoare la Regulamentul 45/2011, și obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 10 000 de euro drept reparație justă și echitabilă a prejudiciului moral suferit ca urmare a refuzului ilegal de a-i acorda acces la datele sale cu caracter personal;

               —

               obligarea pârâtei să prezinte un document referitor la recrutarea reclamantului, în conformitate cu articolul 91 litera (c) din Regulamentul de procedură al Tribunalului sau, cu titlu subsidiar, să comunice acest document Tribunalului în conformitate cu articolul 104 din Regulamentul de procedură și obligarea pârâtei la plata către reclamant a sumei de 30 000 de euro drept reparație a prejudiciului moral rezultat din tratamentul ilegal și contrar eticii al datelor sale cu caracter personal în cursul anchetei;

               —

               obligarea pârâtei la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a cheltuielilor de judecată efectuate de reclamant în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii în anulare, reclamantul invocă faptul că decizia atacată este afectată de o lipsă totală de motivare, întrucât nu a fost invocată nicio excepție care ar justifica refuzul de a acorda reclamantului accesul la datele cu caracter personal în cauză.
   În plus, reclamantul susține că, în măsura în care i-a împiedicat accesul la datele cu caracter personal în temeiul unei excepții privind protecția anchetelor prevăzute la articolul 20 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 45/2001 (1), decizia atacată trebuie considerată nelegală, întrucât aceasta nu demonstrează în ce mod o asemenea excepție ar putea continua să se aplice după închiderea anchetei care îl vizează pe reclamant.
   Reclamantul susține în plus că respingerea, în decizia atacată, a cererii sale specifice de acces sub o formă cenzurată/reformulată, introdusă pentru prima dată împreună cu cererea sa din 21 septembrie 2016, trebuie să fie considerată ilegală, întrucât decizia este lipsită de motivare cu privire la imposibilitatea de a divulga reclamantului datele cu caracter personal solicitate într-o formă cenzurată, în special după terminarea anchetei.
   În sprijinul cererii sale de despăgubire, reclamantul susține că a suferit un prejudiciu moral care decurge din refuzul ilegal al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate de a-i acorda accesul la datele cu caracter personal solicitate, că a suferit un prejudiciu semnificativ în ceea ce privește avansarea profesională, imputabil direcției generale menționate anterior, și, mai precis, un prejudiciu ca urmare a divulgării ilegale de informații referitoare la anchetă cu scopul de a împiedica dezvoltarea carierei sale, prejudiciu care poate fi reparat numai prin anularea deciziei atacate. În acest context, reclamantul solicită Tribunalului să ia în considerare două documente pentru a examina cererea sa de reparare a prejudiciului moral cauzat de conduita administrației și să oblige pârâta la repararea prejudiciului menționat.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001 L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142).


title: Cauza T-636/11: Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2013 — Hostel drap/OAPI — Aznar Textil (MY drap) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MY drap — Marcă comunitară figurativă anterioară BON DRAP — Motive relative de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/74

         Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2013 — Hostel drap/OAPI — Aznar Textil (MY drap)
   (Cauza T-636/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MY drap - Marcă comunitară figurativă anterioară BON DRAP - Motive relative de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2013/C 225/164
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Spania) (reprezentant: C. Prat, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Aznar Textil, SL (Paterna, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 26 septembrie 2011 (cauza R 2127/2010-2) privind o procedură de opoziție între Aznar textil, SL și Hostel drap, SL.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Hostel drap, SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 65, 3.3.2012.


title: Cauza T-53/08: Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/33

         Acțiune introdusă la 31 ianuarie 2008 — Republica Italiană/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-53/08)
   (2008/C 79/64)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentant: S. Fiorentino, Avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei nr. C(2007) 5400 final a Comisiei din 20 noiembrie 2007, notificată la data de 21 noiembrie 2007, privind ajutorul de stat nr. C 36/A/2006 (ex NN 38/2006) pe care Italia l-a pus în aplicare în favoarea Thyssenkrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie Chimiche.

         Motivele și principalele argumente
   Prin decizia atacată, ajutorul de stat pe care Italia l-a pus în aplicare în favoarea Thyssenkrupp, Cementir și Nuova Terni Industrie Chimiche, precum și cel acordat, dar încă neplătit acelorași beneficiari, sub formă de condiții tarifare favorabile pentru furnizarea de energie electrică, au fost declarate incompatibile cu piața comună.
   În susținerea pretențiilor sale, reclamanta invocă următoarele motive:

               1)

               Încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE, a articolului 88 alineatul (3) CE și reconstituirea greșită a faptelor. În decizia sa, Comisia nu a considerat că măsura adoptată de către statul italian și care a făcut obiectul contestației nu constituia ajutor de stat, întrucât nu îndeplinea condiția acordării unui avantaj economic. Într-adevăr, măsura prorogării tarifelor speciale ale electricității care trebuie aplicate societăților vizate în procedură, avânzi-cauză ai societății Terni S.p.A., constituia o completare datorată a despăgubirii pentru expropriere acordată anterior societății Terni S.p.A., întrucât dispozițiile legale adoptate ulterior ar fi prevăzut o durată mai îndelungată a concesiunii pentru producerea energiei expropriate.

               2)

               Încălcarea articolului 87 CE și a articolului 88 alineatul (3) CE și reconstituirea greșită a faptelor. În decizia sa, Comisia nu a considerat că măsura adoptată de către statul italian și care a făcut obiectul contestației nu constituia ajutor de stat întrucât nu îndeplinea condiția acordării ajutorului prin intermediul resurselor de stat. Într-adevăr, costul măsurii este suportat de ceilalți utilizatori ai serviciului de furnizare a energiei electrice.

               3)

               Încălcarea cerințelor procedurale esențiale sub forma lipsei investigației și încălcarea principiului contradictorialității. În decizia sa, Comisia a considerat ca fiind nerelevante rezultatele unui studiu economic având ca scop evaluarea ansamblului sacrificiilor impuse societății Terni ca efect al exproprierii și a totalității beneficiilor dobândite cu titlu de indemnizație, deoarece caracterul adecvat al mecanismului de despăgubire poate fi apreciat doar ex ante, și anume la momentul exproprierii. Studiul fusese realizat în conformitate cu instrucțiunile anterioare ale Comisiei. Întrucât Comisia a considerat în abstract că un studiu pe care l-a solicitat anterior era nerelevant, aceasta ar fi trebuit să aprofundeze investigația și să redeschidă discuția privind modalitățile de realizare a studiului.


title: Cauza C-285/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Campsa Estaciones de Servicio SA/Administración del Estado [A șasea directivă TVA — Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) și articolul 27 — Bază de impozitare — Extinderea regulilor referitoare la utilizări la tranzacțiile între părți între care există o legătură în cazul unor prețuri vădit mai mici decât prețurile de piață]

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 9 iunie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Campsa Estaciones de Servicio SA/Administración del Estado
   (Cauza C-285/10) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) și articolul 27 - Bază de impozitare - Extinderea regulilor referitoare la utilizări la tranzacțiile între părți între care există o legătură în cazul unor prețuri vădit mai mici decât prețurile de piață)
   2011/C 226/11
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Campsa Estaciones de Servicio SA

      Pârâtă: Administración del Estado

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo — Interpretarea articolelor 6, 11 și 27 din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Extinderea aplicării normelor privind consumul propriu în privința tranzacțiilor încheiate între entități aflate în legătură, în cazul unor prețuri considerabil inferioare valorii normale de piață

      Dispozitivul

   A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretată în sensul că se opune ca un stat membru să aplice unor tranzacții precum cele în cauză în acțiunea principală, efectuate între părți între care există o legătură, care au convenit asupra unui preț vădit mai mic decât prețul de piață, o regulă de determinare a bazei de impozitare diferită de regula generală prevăzută la articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) din această directivă, prin extinderea aplicării regulilor de determinare a bazei de impozitare privind utilizarea de bunuri și prestarea de servicii în folosul propriu al persoanei impozabile, în sensul articolului 5 alineatul (6) și al articolului 6 alineatul (2) din directiva menționată, în cazul în care acest stat membru nu a urmat procedura prevăzută la articolul 27 din aceeași directivă în vederea obținerii autorizației de introducere a unei astfel de măsuri de derogare de la regula generală menționată.

      (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauza C-485/06: Ordonanța președintelui Curții din 13 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/27

         Ordonanța președintelui Curții din 13 februarie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Federală Germania
   (Cauza C-485/06) (1)

   (2008/C 128/50)

      Limba de procedură: germana

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-353/06: Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Vermeer Infrastructuur/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piața olandeză a bitumului rutier — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Existența și calificarea unui acord — Restrângere a concurenței — Liniile directoare privind aplicabilitatea articolului 81 CE în cazul acordurilor de cooperare orizontală — Calcularea cuantumului amenzilor — Gravitatea și durata încălcării — Obligația de motivare — Dreptul la apărare” )

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/16

         Hotărârea Tribunalului din 27 septembrie 2012 — Vermeer Infrastructuur/Comisia
   (Cauza T-353/06) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piața olandeză a bitumului rutier - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Existența și calificarea unui acord - Restrângere a concurenței - Liniile directoare privind aplicabilitatea articolului 81 CE în cazul acordurilor de cooperare orizontală - Calcularea cuantumului amenzilor - Gravitatea și durata încălcării - Obligația de motivare - Dreptul la apărare)
   2012/C 355/29
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Vermeer Infrastructuur BV (Hoofddorp, Țările de Jos) (reprezentant: M. Slotboom, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial A. Bouquet și A. Nijenhuis, agenți, asistați de F. Wijckmans, F. Tuytschaever și L. Gyselen, avocați, ulterior A. Bouquet, A. Nijenhuis și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați de F. Wijckmans și F. Tuytschaever)

      Obiectul

   Cerere prin care se urmărește, cu titlu principal, anularea Deciziei C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)], în special în măsura în care o privește pe reclamantă, și, cu titlu subsidiar, reducerea cuantumului amenzii aplicate acesteia.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Vermeer Infrastructuur BV la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 20, 27.1.2007.


title: Cauza C-547/15: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Interservice d.o.o. Koper/Sándor Horváth [Trimitere preliminară — Codul vamal comunitar — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 96 — Regim de tranzit extern — Noțiunea „transportator” — Neprezentarea mărfurilor la biroul vamal de destinație — Răspundere — Subcontractant al transportului care a predat mărfurile transportatorului principal în zona de staționare a biroului vamal de destinație și care a preluat din nou aceste mărfuri cu ocazia unui traseu subsecvent]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/17

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 21 decembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Kúria – Ungaria) – Interservice d.o.o. Koper/Sándor Horváth
   (Cauza C-547/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Codul vamal comunitar - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 96 - Regim de tranzit extern - Noțiunea „transportator” - Neprezentarea mărfurilor la biroul vamal de destinație - Răspundere - Subcontractant al transportului care a predat mărfurile transportatorului principal în zona de staționare a biroului vamal de destinație și care a preluat din nou aceste mărfuri cu ocazia unui traseu subsecvent])
   (2017/C 053/20)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Interservice d.o.o. Koper

      Pârât: Sándor Horváth

      Dispozitivul

               1)

               Noțiunea „transportator”, care are o obligație de a prezenta mărfurile intacte la biroul vamal de destinație, prevăzută la articolul 96 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretată în sensul că desemnează orice persoană, inclusiv un subcontractant al transportului, care realizează efectiv transportul mărfurilor plasate sub regimul de tranzit comunitar extern și care a acceptat transportul respectiv știind că ele erau plasate sub acest regim.

               2)

               Articolul 96 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 648/2005, trebuie interpretat în sensul că un subcontractant al transportului precum cel în discuție în litigiul principal care, pe de o parte, a predat mărfurile însoțite de documentul de tranzit transportatorului principal în parcarea biroului vamal de destinație și care, pe de altă parte, a preluat din nou aceste mărfuri cu ocazia unui traseu subsecvent, nu avea obligația de a se asigura de prezentarea lor la biroul vamal de destinație și nu poate fi ținut răspunzător pentru lipsa unei astfel de prezentări decât dacă știa, în momentul în care a luat din nou în primire mărfurile respective, că regimul de tranzit nu luase sfârșit în mod legal, verificarea acestui aspect fiind de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 27, 25.1.2016.


               22.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/34

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2016 de Dr. Gerhard Spitzer împotriva Autorității AELS de Supraveghere
   (Cauza E-2/16)
   (2016/C 347/06)
   La data de 23 februarie 2016, Dr. Gerhard Spitzer, reprezentat de Antonius Falkner, avocat, cu adresa Lettstrasse 18, FL-9490 Vaduz, a introdus o acțiune împotriva Autorității AELS de Supraveghere la Curtea de Justiție a AELS.
   Reclamantul solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               să anuleze Decizia nr. 425/15/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 25 noiembrie 2015; și

               2.

               să dispună suportarea cheltuielilor de judecată de către Autoritatea AELS de Supraveghere.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate

               —

               Reclamantul, Dr. Gerhard Spitzer, este cetățean austriac, domiciliat în Africa de Sud, și, de la începutul anilor ’90, este client al LLB AG, o societate în care Principatul Liechtenstein deține majoritatea acțiunilor.

               —

               Cauza vizează o cerere de anulare a unei decizii a Autorității AELS de Supraveghere de închidere a cauzei referitoare la o plângere împotriva Liechtensteinului privind nerespectarea și aplicarea incorectă a Directivei 2002/47/CE.

               —

               Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere avea obligația de a iniția o procedură oficială de investigare cu privire la nerespectarea și aplicarea incorectă de către Liechtenstein a Directivei 2002/47/CE și că, deoarece nu a inițiat o astfel de procedură, Autoritatea AELS de Supraveghere i-a încălcat drepturile.