title: Cauza C-819/19: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV și alții [Trimitere preliminară – Articolele 81, 84 și 85 CE – Articolul 53 din Acordul privind SEE – Înțelegeri – Comportamente ale unor întreprinderi în sectorul transporturilor aeriene între Spațiul Economic European (SEE) și țările terțe care au avut loc sub incidența articolelor 84 și 85 CE – Acțiune în repararea prejudiciului – Competența instanțelor naționale de a aplica articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/2

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Rechtbank Amsterdam – Țările de Jos) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV și alții
      (Cauza C-819/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolele 81, 84 și 85 CE - Articolul 53 din Acordul privind SEE - Înțelegeri - Comportamente ale unor întreprinderi în sectorul transporturilor aeriene între Spațiul Economic European (SEE) și țările terțe care au avut loc sub incidența articolelor 84 și 85 CE - Acțiune în repararea prejudiciului - Competența instanțelor naționale de a aplica articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind SEE)
      (2022/C 11/02)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Amsterdam

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

         Pârâte: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

         Dispozitivul

      Articolele 81, 84 și 85 CE, precum și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European din 2 mai 1992 trebuie interpretate în sensul că o instanță națională este competentă să aplice articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, într-un litigiu de drept privat referitor la o acțiune în despăgubire cu care este sesizată după intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 [CE], în privința comportamentelor unor întreprinderi din sectorul transporturilor aeriene între un stat membru și o altă țară terță decât Elveția care au avut loc înainte de 1 mai 2004, în privința comportamentelor unor întreprinderi din sectorul transporturilor aeriene între un stat membru și Elveția care au avut loc înainte de 1 iunie 2002 și în privința comportamentelor unor întreprinderi din sectorul transporturilor aeriene între o țară din SEE care nu este stat membru și o țară terță care au avut loc înainte de 19 mai 2005, deși referitor la aceste comportamente nu ar fi fost adoptată nicio decizie în temeiul articolului 84 CE sau al articolului 85 CE, în măsura în care comportamentele respective erau susceptibile să afecteze comerțul dintre statele membre și, respectiv, comerțul dintre părțile contractante la Acordul privind Spațiul Economic European.

         (1)  JO C 95, 23.3.2020.


title: Cauza C-852/19: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală privind pe Ivan Gavanozov (Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie penală – Directiva 2014/41/UE – Ordin european de anchetă în materie penală – Articolul 14 – Cale de atac – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 47 – Lipsa unor căi de atac în statul membru emitent – Ordin prin care se dispun percheziții, ridicări de obiecte și audierea unui martor prin videoconferință)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/3

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Procedură penală privind pe Ivan Gavanozov
      (Cauza C-852/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie penală - Directiva 2014/41/UE - Ordin european de anchetă în materie penală - Articolul 14 - Cale de atac - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Lipsa unor căi de atac în statul membru emitent - Ordin prin care se dispun percheziții, ridicări de obiecte și audierea unui martor prin videoconferință)
      (2022/C 11/03)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Partea din procedura penală principală

      Ivan Gavanozov

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 14 din Directiva 2014/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind ordinul european de anchetă în materie penală coroborat cu articolul 24 alineatul (7) din această directivă și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune reglementării unui stat membru emitent al unui ordin european de anchetă care nu prevede nicio cale de atac împotriva emiterii unui ordin european de anchetă având ca obiect efectuarea de percheziții și ridicarea de obiecte, precum și organizarea audierii unui martor prin videoconferință.

                  2)

                  Articolul 6 din Directiva 2014/41 coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu articolul 4 alineatul (3) TUE trebuie interpretat în sensul că se opune emiterii de către autoritatea competentă a unui stat membru a unui ordin european de anchetă având ca obiect efectuarea de percheziții și ridicarea de obiecte, precum și organizarea audierii unui martor prin videoconferință atunci când reglementarea acestui stat membru nu prevede nicio cale de atac împotriva emiterii unui astfel de ordin european de anchetă.

         (1)  JO C 68, 2.3.2020.


title: Cauza C-933/19 P: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2021 – Autostrada Wielkopolska S.A./Comisia Europeană, Republica Polonă [Recurs – Ajutoare de stat – Concesionarea unei autostrăzi cu plată – Lege care prevede o scutire de taxe pentru anumite vehicule – Compensație acordată concesionarului de statul membru pentru pierderea de venituri – Taxă rutieră virtuală – Compensație considerată de Comisia Europeană ca fiind excesivă și ca implicând un ajutor – Decizie a Comisiei prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia – Drepturi procedurale ale beneficiarului ajutorului – Obligația Comisiei de a da dovadă de o vigilență deosebită – Noțiunea de „ajutor de stat” – Avantaj – Îmbunătățirea situației financiare preconizate a concesionarului – Criteriul operatorului economic privat în economia de piață – Denaturarea elementelor de probă – Nemotivare – Deformarea deciziei în litigiu – Înlocuirea motivelor – Răsturnarea sarcinii probei – Încălcarea principiului supremației dreptului Uniunii – Controlul jurisdicțional pe care trebuie să îl efectueze Tribunalul – Obligații și limite]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/3

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 11 noiembrie 2021 – Autostrada Wielkopolska S.A./Comisia Europeană, Republica Polonă
      (Cauza C-933/19 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Concesionarea unei autostrăzi cu plată - Lege care prevede o scutire de taxe pentru anumite vehicule - Compensație acordată concesionarului de statul membru pentru pierderea de venituri - Taxă rutieră virtuală - Compensație considerată de Comisia Europeană ca fiind excesivă și ca implicând un ajutor - Decizie a Comisiei prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața internă și prin care se dispune recuperarea acestuia - Drepturi procedurale ale beneficiarului ajutorului - Obligația Comisiei de a da dovadă de o vigilență deosebită - Noțiunea de „ajutor de stat” - Avantaj - Îmbunătățirea situației financiare preconizate a concesionarului - Criteriul operatorului economic privat în economia de piață - Denaturarea elementelor de probă - Nemotivare - Deformarea deciziei în litigiu - Înlocuirea motivelor - Răsturnarea sarcinii probei - Încălcarea principiului supremației dreptului Uniunii - Controlul jurisdicțional pe care trebuie să îl efectueze Tribunalul - Obligații și limite)
      (2022/C 11/04)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Autostrada Wielkopolska S.A. (reprezentanți: O. Geiss, Rechtsanwalt, și T. Siakka, dikigoros)

         Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Armati, K. Herrmann și S. Noë, agenți) , Republica Polonă (reprezentanți: B. Majczyna și M. Rzotkiewicz, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Autostrada Wielkopolska S.A. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Comisia Europeană.

                  3)

                  Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 87, 16.3.2020.


title: Cauza C-938/19: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Republica Federală Germania [Trimitere preliminară – Mediu – Directiva 2003/87/CE – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Articolul 2 alineatul (1) – Domeniu de aplicare – Articolul 3 litera (e) – Noțiunea de „instalație” – Efecte asupra emisiilor și a poluării – Unități anexe care nu generează ca atare emisii de gaze cu efect de seră – Articolul 10a – Regim tranzitoriu de alocare a cotelor cu titlu gratuit – Formular de colectare a datelor – Cotă de eligibilitate corectată – Metodă de calcul – Decizia 2011/278/UE – Articolul 6 alineatul (1) al treilea paragraf – Export de elemente de răcire către o entitate care face parte dintr-un sector expus unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/4

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Berlin – Germania) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Republica Federală Germania
      (Cauza C-938/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 2003/87/CE - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Articolul 2 alineatul (1) - Domeniu de aplicare - Articolul 3 litera (e) - Noțiunea de „instalație” - Efecte asupra emisiilor și a poluării - Unități anexe care nu generează ca atare emisii de gaze cu efect de seră - Articolul 10a - Regim tranzitoriu de alocare a cotelor cu titlu gratuit - Formular de colectare a datelor - Cotă de eligibilitate corectată - Metodă de calcul - Decizia 2011/278/UE - Articolul 6 alineatul (1) al treilea paragraf - Export de elemente de răcire către o entitate care face parte dintr-un sector expus unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon)
      (2022/C 11/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Berlin

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

         Pârâtă: Republica Federală Germania

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 2 alineatul (1) și articolul 3 litera (e) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale care permite să fie incluse în limitele unei instalații supuse sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră la nivelul Uniunii Europene unități anexe care nu emit gaze cu efect de seră, cu condiția ca acestea să îndeplinească criteriile prevăzute la articolul 3 litera (e) din directiva menționată, cu modificările ulterioare, și în special să poată avea efecte asupra emisiilor și a poluării în legătură cu gazele cu efect de seră enumerate în anexa II la aceeași directivă, cu modificările ulterioare.

                  2)

                  Cota de eligibilitate corectată avută în vedere în formularul de colectare a datelor elaborat de Comisia Europeană în temeiul articolului 7 alineatul (5) din Decizia 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului constituie, chiar și atunci când căldura măsurabilă importată dintr-o instalație care nu este supusă sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră la nivelul Uniunii Europene poate fi imputată unui anumit flux de căldură, o cotă unică ce trebuie, printre altele în scopul calculării numărului de cote de emisie alocate cu titlu gratuit unei subinstalații a căldurii de referință, să fie calculată și aplicată în funcție de o abordare globală a fluxurilor de căldură ale acestei subinstalații.

                  3)

                  Articolul 6 alineatul (1) al treilea paragraf din Decizia 2011/278 trebuie interpretat în sensul că un proces al unei subinstalații a căldurii de referință nu este utilizat pentru un sector sau pentru un subsector considerat ca fiind expus unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon atunci când acest proces privește căldura consumată pentru a produce elemente de răcire exportate și consumate în cadrul unei entități care nu este supusă sistemului de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră la nivelul Uniunii Europene și care face parte dintr-un sector sau dintr-un subsector considerat a fi expus unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de carbon, având în vedere că această entitate nu este consumatoarea căldurii.

         (1)  JO C 103, 30.3.2020.


title: Cauza C-948/19: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – UAB „Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V., R.V. [Trimitere preliminară – Politica socială – Munca prin agent de muncă temporară – Directiva 2008/104/CE – Articolul 1 – Domeniu de aplicare – Noțiunile de „întreprindere publică” și de „exercitare a unei activități economice” – Agenții ale Uniunii Europene – Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) în calitate de „întreprindere utilizatoare” în sensul articolului 1 alineatul (2) din această directivă – Articolul 5 alineatul (1) – Principiul egalității de tratament – Condiții de bază de muncă și de angajare – Noțiunea de „același loc de muncă” – Regulamentul (CE) nr. 1922/2006 – Articolul 335 TFUE – Principiul autonomiei administrative a instituțiilor Uniunii – Articolul 336 TFUE – Statutul funcționarilor Uniunii Europene și regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/5

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituania) – UAB „Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.
      (Cauza C-948/19) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Munca prin agent de muncă temporară - Directiva 2008/104/CE - Articolul 1 - Domeniu de aplicare - Noțiunile de „întreprindere publică” și de „exercitare a unei activități economice” - Agenții ale Uniunii Europene - Institutul European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) în calitate de „întreprindere utilizatoare” în sensul articolului 1 alineatul (2) din această directivă - Articolul 5 alineatul (1) - Principiul egalității de tratament - Condiții de bază de muncă și de angajare - Noțiunea de „același loc de muncă” - Regulamentul (CE) nr. 1922/2006 - Articolul 335 TFUE - Principiul autonomiei administrative a instituțiilor Uniunii - Articolul 336 TFUE - Statutul funcționarilor Uniunii Europene și regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii)
      (2022/C 11/06)
      Limba de procedură: lituaniana

         Instanța de trimitere

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: UAB „Manpower Lit”

         Pârâți: E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 1 din Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară trebuie interpretat în sensul că intră în domeniul de aplicare al acestei directive punerea la dispoziția Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) de către un agent de muncă temporară a unor persoane care au încheiat un contract de muncă cu acest agent pentru a furniza în cadrul acestui institut prestații de muncă.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2008/104 trebuie interpretat în sensul că locul de muncă ocupat de un lucrător temporar pus la dispoziția Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) poate fi considerat ca reprezentând „același loc de muncă”, în sensul acestei dispoziții, chiar presupunând că toate posturile pentru care acest institut recrutează lucrători în mod direct includ sarcini care nu pot fi îndeplinite decât de persoane supuse Statutului funcționarilor Uniunii Europene.

         (1)  JO C 77, 9.3.2020.


title: Cauza C-91/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – LW/Bundesrepublik Deutschland (Trimitere preliminară – Politica comună în domeniul dreptului de azil și al protecției subsidiare – Standarde referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională – Directiva 2011/95/UE – Articolele 3 și 23 – Standarde mai favorabile care pot fi menținute sau adoptate de statele membre în scopul extinderii beneficiului dreptului de azil sau la protecție subsidiară la membrii de familie ai beneficiarului de protecție internațională – Acordarea statutului de refugiat unui copil minor, derivat din statutul de refugiat al părintelui său – Menținerea unității familiei – Interesul superior al copilului)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/6

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 9 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht – Germania) – LW/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-91/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica comună în domeniul dreptului de azil și al protecției subsidiare - Standarde referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională - Directiva 2011/95/UE - Articolele 3 și 23 - Standarde mai favorabile care pot fi menținute sau adoptate de statele membre în scopul extinderii beneficiului dreptului de azil sau la protecție subsidiară la membrii de familie ai beneficiarului de protecție internațională - Acordarea statutului de refugiat unui copil minor, derivat din statutul de refugiat al părintelui său - Menținerea unității familiei - Interesul superior al copilului)
      (2022/C 11/07)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht.

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LW

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland.

         Dispozitivul

      Articolul 3 și articolul 23 alineatul (2) din Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru, în temeiul unor dispoziții naționale mai favorabile, să acorde copilului minor al unui resortisant al unei țări terțe căruia i a fost recunoscut statutul de refugiat în temeiul regimului instituit prin această directivă un statut de refugiat derivat din acesta, în scopul menținerii unității familiei, inclusiv în cazul în care acest copil s a născut pe teritoriul statului respectiv și deține, prin intermediul celuilalt părinte, cetățenia unei alte țări terțe în care nu ar risca să fie persecutat, cu condiția ca acest copil să nu intre sub incidența unei cauze de excludere prevăzute la articolul 12 alineatul (2) din directiva menționată și ca acesta să nu aibă, în considerarea cetățeniei sale sau a unui alt element caracteristic statutului său juridic personal, dreptul la un tratament mai bun în statul membru respectiv decât cel care rezultă din acordarea statutului de refugiat. Nu este relevant în această privință aspectul dacă este posibil și rezonabil ca respectivul copil și părinții săi să se stabilească în această altă țară terță.

         (1)  JO C 209, 22.6.2020.


title: Cauza C-106/20 P: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 noiembrie 2021 – Republica Elenă/Comisia Europeană [Recurs – Politica agricolă comună – FEGA și FEADR – Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană – Cheltuieli efectuate de Republica Elenă – Procedură de verificare a conformității – Motiv invocat pentru prima dată în procedura orală în primă instanță – Regulamentul (CE) nr. 796/2004 – Articolul 2 punctul 2 – Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 – Articolul 4 alineatul (1) litera (h) – Noțiunea de „pășuni permanente” – Denaturare a elementelor de probă – Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 – Articolul 12 alineatul (4) – Corecție punctuală – Condiții – Sarcina probei]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/7

      Hotărârea Curții (Camera a noua) din 11 noiembrie 2021 – Republica Elenă/Comisia Europeană
      (Cauza C-106/20 P) (1)

      (Recurs - Politica agricolă comună - FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțarea de către Uniunea Europeană - Cheltuieli efectuate de Republica Elenă - Procedură de verificare a conformității - Motiv invocat pentru prima dată în procedura orală în primă instanță - Regulamentul (CE) nr. 796/2004 - Articolul 2 punctul 2 - Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 - Articolul 4 alineatul (1) litera (h) - Noțiunea de „pășuni permanente” - Denaturare a elementelor de probă - Regulamentul delegat (UE) nr. 907/2014 - Articolul 12 alineatul (4) - Corecție punctuală - Condiții - Sarcina probei)
      (2022/C 11/08)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Recurentă: Republica Elenă (reprezentanți: E. Tsaousi, E. Leftheriotou și A. Vasilopoulou, agenți)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Konstantinidis și A. Sauka, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 161, 11.5.2020.


title: Cauza C-214/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de The Labour Court, Ireland – Irlanda) – MG/Dublin City Council (Trimitere preliminară – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Organizarea timpului de lucru – Directiva 2003/88/CE – Articolul 2 – Noțiunea de „timp de lucru” – Pompier din cadrul serviciului de permanență – Gardă în regim de permanență – Desfășurare în perioada de gardă a unei activități profesionale independente – Constrângeri care decurg din regimul de permanență)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/8

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de The Labour Court, Ireland – Irlanda) – MG/Dublin City Council
      (Cauza C-214/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Organizarea timpului de lucru - Directiva 2003/88/CE - Articolul 2 - Noțiunea de „timp de lucru” - Pompier din cadrul serviciului de permanență - Gardă în regim de permanență - Desfășurare în perioada de gardă a unei activități profesionale independente - Constrângeri care decurg din regimul de permanență)
      (2022/C 11/10)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      The Labour Court, Ireland

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: MG

         Pârât: Dublin City Council

         Dispozitivul

      Articolul 2 punctul 1 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru trebuie interpretat în sensul că o perioadă de gardă în regim de permanență asigurată de un pompier din cadrul serviciului de permanență, în care acest lucrător desfășoară, cu autorizarea angajatorului său, o activitate profesională în calitate de lucrător independent, însă, în cazul unui apel de urgență, trebuie să ajungă la cazarma la care a fost repartizat într-un interval maxim de zece minute, nu constituie „timp de lucru” în sensul acestei dispoziții dacă rezultă dintr-o apreciere globală a ansamblului împrejurărilor speței, în special din amploarea și din modalitățile acestei posibilități de a desfășura o altă activitate profesională, precum și din lipsa obligației de a participa la toate intervențiile asigurate de această cazarmă, că constrângerile impuse lucrătorului respectiv în această perioadă nu sunt de o asemenea natură încât afectează în mod obiectiv și foarte semnificativ posibilitatea acestuia din urmă de a gestiona în mod liber în perioada menționată timpul în care serviciile sale profesionale în calitate de pompier nu sunt solicitate.

         (1)  JO C 262, 10.8.2020.


title: Cauza C-281/20: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Ferimet SL/Administración General del Estado [Trimitere preliminară – Fiscalitate – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 168 – Drept de deducere – Articolul 199 – Regimul de taxare inversă – Principiul neutralității fiscale – Condiții de fond ale dreptului de deducere – Calitatea de persoană impozabilă a furnizorului – Sarcina probei – Fraudă – Practică abuzivă – Factură care menționează un furnizor fictiv]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/9

      Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Supremo – Spania) – Ferimet SL/Administración General del Estado
      (Cauza C-281/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 168 - Drept de deducere - Articolul 199 - Regimul de taxare inversă - Principiul neutralității fiscale - Condiții de fond ale dreptului de deducere - Calitatea de persoană impozabilă a furnizorului - Sarcina probei - Fraudă - Practică abuzivă - Factură care menționează un furnizor fictiv)
      (2022/C 11/11)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Tribunal Supremo

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Ferimet SL

         Intimată: Administración General del Estado

         Dispozitivul

      Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborată cu principiul neutralității fiscale trebuie interpretată în sensul că unei persoane impozabile trebuie să i se refuze exercitarea dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată (TVA) aferente achiziționării unor bunuri care i-au fost livrate atunci când această persoană impozabilă a menționat cu bună-știință un furnizor fictiv pe factura pe care ea însăși a emis-o pentru această operațiune în cadrul aplicării regimului de taxare inversă, dacă, ținând seama de împrejurările de fapt și de elementele furnizate de respectiva persoană impozabilă, datele necesare pentru a verifica dacă adevăratul furnizor avea calitatea de persoană impozabilă lipsesc sau dacă se stabilește corespunzător cerințelor legale că persoana impozabilă menționată a săvârșit o fraudă în materie de TVA sau știa ori ar fi trebuit să știe că operațiunea invocată ca temei al dreptului de deducere era implicată într-o asemenea fraudă.

         (1)  JO C 320, 28.9.2020.


title: Cauza C-315/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Regione Veneto/Plan Eco Srl [Trimitere preliminară – Mediu – Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 – Transferuri de deșeuri – Articolul 3 alineatul (5) și articolul 11 alineatul (1) litera (i) – Directiva 2008/98/CE – Gestionarea deșeurilor – Articolul 16 – Principiile autosuficienței și proximității – Decizia 2000/532/CE – Catalogul european al deșeurilor (CED) – Deșeuri municipale mixte supuse unui tratament mecanic care nu le modifică natura]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/9

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Consiglio di Stato – Italia) – Regione Veneto/Plan Eco Srl
      (Cauza C-315/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Mediu - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Transferuri de deșeuri - Articolul 3 alineatul (5) și articolul 11 alineatul (1) litera (i) - Directiva 2008/98/CE - Gestionarea deșeurilor - Articolul 16 - Principiile autosuficienței și proximității - Decizia 2000/532/CE - Catalogul european al deșeurilor (CED) - Deșeuri municipale mixte supuse unui tratament mecanic care nu le modifică natura)
      (2022/C 11/12)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Consiglio di Stato

         Părțile din procedura principală

         Apelantă: Regione Veneto

         Intimată: Plan Eco Srl

         cu participarea: Futura Srl

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (5) și articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri trebuie interpretate în sensul că, ținând seama de principiile autonomiei și proximității, autoritatea competentă de expediere se poate opune, întemeindu-se în special pe motivul prevăzut la articolul 11 alineatul (1) litera (i) din acest regulament, unui transfer de deșeuri municipale mixte care, în urma unui tratament mecanic în vederea valorificării lor energetice, care nu a modificat însă în mod substanțial proprietățile lor inițiale, au fost clasificate la rubrica 19 12 12 din lista deșeurilor prevăzută în anexa la Decizia 2000/532/CE a Comisiei din 3 mai 2000 de înlocuire a Deciziei 94/3/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului privind deșeurile și a Deciziei 94/904/CE a Consiliului de stabilire a unei liste de deșeuri periculoase în temeiul articolului 1 alineatul (4) din Directiva 91/689/CEE a Consiliului privind deșeurile periculoase, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2014/955/UE a Comisiei din 18 decembrie 2014.

         (1)  JO C 304, 14.9.2020.


title: Cauza C-340/20: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited [Trimitere preliminară – Politica externă și de securitate comună (PESC) – Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran – Regulamentul (CE) nr. 423/2007 – Înghețarea fondurilor persoanelor, entităților și organismelor identificate de Consiliul Uniunii Europene că participă la proliferarea nucleară – Noțiunile de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” – Posibilitatea de a aplica o măsură asigurătorie asupra fondurilor și a resurselor economice înghețate – Creanță anterioară înghețării activelor și fără legătură cu programul nuclear și balistic iranian]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited
      (Cauza C-340/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran - Regulamentul (CE) nr. 423/2007 - Înghețarea fondurilor persoanelor, entităților și organismelor identificate de Consiliul Uniunii Europene că participă la proliferarea nucleară - Noțiunile de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” - Posibilitatea de a aplica o măsură asigurătorie asupra fondurilor și a resurselor economice înghețate - Creanță anterioară înghețării activelor și fără legătură cu programul nuclear și balistic iranian)
      (2022/C 11/13)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour de cassation

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Bank Sepah

         Pârâte: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului coroborat cu articolul 1 literele (h) și (j) din Regulamentul nr. 423/2007, articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (i) din Regulamentul nr. 961/2010 și articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 coroborat cu articolul 1 literele (j) și (k) din Regulamentul nr. 267/2012, trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării asupra fondurilor sau a resurselor economice înghețate în cadrul politicii externe și de securitate comune, fără autorizarea prealabilă a autorității naționale competente, a unor măsuri asigurătorii care să instituie în beneficiul creditorului interesat un drept de a fi plătit cu prioritate în raport cu ceilalți creditori, chiar dacă asemenea măsuri nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.

                  2)

                  Împrejurarea că temeiul creanței care trebuie recuperată de la persoana sau entitatea ale cărei fonduri sau resurse economice sunt înghețate nu are legătură cu programul nuclear și balistic iranian și este anterior Rezoluției 1737 (2006) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite din 23 decembrie 2006 nu este relevantă pentru a răspunde la prima întrebare preliminară.

         (1)  JO C 339, 12.10.2020.


title: Cauza C-388/20: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV/Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG [Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 – Informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare – Articolul 9 alineatul (1) litera (l) – Declarație nutrițională – Articolul 31 alineatul (3) al doilea paragraf – Calculul valorii energetice și al cantităților de nutrienți – Posibilitatea de a furniza aceste informații pentru produsul alimentar după ce a fost preparat – Condiții – Articolul 33 alineatul (2) al doilea paragraf – Exprimarea per porție sau per unitate de consum]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV/Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG
      (Cauza C-388/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 - Informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare - Articolul 9 alineatul (1) litera (l) - Declarație nutrițională - Articolul 31 alineatul (3) al doilea paragraf - Calculul valorii energetice și al cantităților de nutrienți - Posibilitatea de a furniza aceste informații pentru produsul alimentar după ce a fost preparat - Condiții - Articolul 33 alineatul (2) al doilea paragraf - Exprimarea per porție sau per unitate de consum)
      (2022/C 11/14)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Recurentă-reclamantă: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Pârâtă și intimată: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

         Dispozitivul

      Articolul 31 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei trebuie să fie interpretat în sensul că această dispoziție se aplică numai produselor alimentare pentru care este necesară prepararea, iar modul de preparare este predeterminat.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza C-398/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Brně – Republica Cehă) – ELVOSPOL/Odvolací finanční ředitelství [Trimitere preliminară – Taxa pe valoarea adăugată (TVA) – Directiva 2006/112/CE – Articolul 90 – Reducere a bazei de impozitare în scopuri de TVA – Neplată totală sau parțială a prețului din cauza falimentului debitorului – Condiții impuse de o reglementare națională pentru rectificarea TVA-ului în aval – Condiție potrivit căreia creanța parțial sau total neplătită nu trebuie să se nască în perioada de șase luni anterioară declarării falimentului societății debitoare – Neconformitate]

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/12

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 11 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Brně – Republica Cehă) – ELVOSPOL/Odvolací finanční ředitelství
      (Cauza C-398/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 90 - Reducere a bazei de impozitare în scopuri de TVA - Neplată totală sau parțială a prețului din cauza falimentului debitorului - Condiții impuse de o reglementare națională pentru rectificarea TVA-ului în aval - Condiție potrivit căreia creanța parțial sau total neplătită nu trebuie să se nască în perioada de șase luni anterioară declarării falimentului societății debitoare - Neconformitate)
      (2022/C 11/15)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Krajský soud v Brně

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ELVOSPOL

         Pârât: Odvolací finanční ředitelství

         Dispozitivul

      Articolul 90 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții naționale care supune rectificarea cuantumului taxei pe valoarea adăugată condiției ca creanța parțial sau total neplătită să nu se fi născut în perioada de șase luni anterioară declarării falimentului societății debitoare, în măsura în care această condiție nu permite să se excludă faptul că această creanță poate avea în final un caracter definitiv nerecuperabil.

         (1)  JO C 359, 26.10.2020.


title: Cauza C-424/21 P: Recurs introdus la 12 iulie 2021 de Sun Stars & Sons Pte Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 mai 2021 în cauza T-638/19, Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding (AC AQUA AC)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/12

      Recurs introdus la 12 iulie 2021 de Sun Stars & Sons Pte Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 mai 2021 în cauza T-638/19, Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding (AC AQUA AC)
      (Cauza C-424/21 P)
      (2022/C 11/16)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Sun Stars & Sons Pte Ltd (reprezentant: M. Maček, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Valvis Holding SA
      Prin Ordonanța din 11 noiembrie 2021, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins în principiu recursul și a obligat Sun Stars & Sons Pte Ltd să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-425/21 P: Recurs introdus la 12 iulie 2021 de Sun Stars & Sons Pte Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 mai 2021 în cauza T-637/19, Sun Stars & Sons/EUIPO – Carpathian Springs (AQUA CARPATICA)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/13

      Recurs introdus la 12 iulie 2021 de Sun Stars & Sons Pte Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 mai 2021 în cauza T-637/19, Sun Stars & Sons/EUIPO – Carpathian Springs (AQUA CARPATICA)
      (Cauza C-425/21 P)
      (2022/C 11/17)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Sun Stars & Sons Pte Ltd (reprezentant: M. Maček, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Carpathian Springs SA
      Prin Ordonanța din 11 noiembrie 2021, Curtea de Justiție (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins în principiu recursul și a obligat Sun Stars & Sons Pte Ltd să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-459/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 26 iulie 2021 – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalia) la 26 iulie 2021 – The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-459/21)
      (2022/C 11/18)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Părțile din procedura principală

         Reclamante: The Navigator Company S.A., Navigator Pulp Figueira S.A.

         Pârâtă: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebarea preliminară

      Principiul echivalenței se opune unei reglementări naționale în materie de TVA precum cea prevăzută la articolul 21 alineatul 1 din Codul privind TVA-ul (CIVA), menținută în temeiul unei clauzei de standstill, care exclude dreptul la deducerea integrală sau în proporție de 50 % a cheltuielilor cu autovehiculele, a cheltuielilor de deplasare și de cazare și a cheltuielilor de reprezentare, care, în contextul impozitului pe profit, sunt deductibile în totalitate cu titlu de cheltuieli (sub rezerva unei verificări a posteriori a acestora și în anumite condiții) sau, în contextul impozitării autonome, acestea sunt deductibile efectiv cu titlu de cheltuieli într-o proporție de peste 50 %?


title: Cauza C-465/21 P: Recurs introdus la 29 iulie 2021 de König Ludwig International GmbH & Co. KG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 31 mai 2021 în cauza T-332/20, König Ludwig International/EUIPO

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/13

      Recurs introdus la 29 iulie 2021 de König Ludwig International GmbH & Co. KG împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a șasea) din 31 mai 2021 în cauza T-332/20, König Ludwig International/EUIPO
      (Cauza C-465/21 P)
      (2022/C 11/19)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: König Ludwig International GmbH & Co. KG (reprezentanți: O. Spuhler, Rechtsanwalt, J. Stock, Rechtsanwältin)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 12 noiembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a dispus că recursul nu este admis în principiu și că König Ludwig International GmbH & Co. KG suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-564/21: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 14 septembrie 2021 – BU/Bundesrepublik Deutschland

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Wiesbaden (Germania) la 14 septembrie 2021 – BU/Bundesrepublik Deutschland
      (Cauza C-564/21)
      (2022/C 11/20)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: BU

         Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland, reprezentată de Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Din dreptul la un proces echitabil prevăzut la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene rezultă că dosarul administrativ care trebuie furnizat de autoritatea publică în cadrul accesului la dosar sau al unui control jurisdicțional este furnizat – inclusiv sub formă electronică – în mod complet și cu paginile numerotate, astfel încât modificările să poată fi urmărite?

                  2)

                  Articolul 23 alineatul (1) și articolul 46 alineatele (1)-(3) din Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (1) se opun unei practici administrative naționale potrivit căreia autoritatea competentă în materie de azil furnizează în general reprezentantului legal al solicitantului de azil și instanței judecătorești un extras dintr-un sistem electronic de gestionare a documentelor, care conține o acumulare incompletă, nestructurată și necronologică de fișiere electronice în format PDF, fără ca acestea să dispună de o structură și să fie prezentate în ordine cronologică și, cu atât mai puțin, să redea conținutul complet al dosarului electronic?

                  3)

                  Din articolul 11 alineatul (1) și din articolul 45 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2013/32 rezultă că o decizie trebuie să fie semnată olograf de decidentul autorității competente în materie de azil, să fie păstrată în dosar sau să fie comunicată solicitantului și sub formă de document semnat olograf?

                  4)

                  Cerința privind forma scrisă în sensul articolului 11 alineatul (1) și al articolului 45 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2013/32 este respectată atunci când decizia este semnată de decident, iar apoi este scanată și originalul este distrus, astfel încât decizia are doar în parte o formă scrisă?

         (1)  JO 2013, L 180, p. 60.


title: Cauza T-581/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Skryba/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/30

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Skryba/Consiliul
      (Cauza T-581/21)
      (2022/C 11/41)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Siarheï Skryba (Marialivo, Belarus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (1), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  Anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (2), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  Obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-556/21, Lyubetskaya/Consiliul.

         (1)  JO 2021, L 219I, p. 3.

         (2)  JO 2021, L 219I, p. 70.


title: Cauza T-582/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Rubnikovich/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/30

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Rubnikovich/Consiliul
      (Cauza T-582/21)
      (2022/C 11/42)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Siarhei Rubnikovich (Tarasovo, Belarus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (1), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (2), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-556/21, Lyubetskaya/Consiliul.

         (1)  JO 2021, L 219I, p. 3

         (2)  JO 2021, L 219I, p. 70.


title: Cauza T-583/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Bakhanovich/Consiliul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/31

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – Bakhanovich/Consiliul
      (Cauza T-583/21)
      (2022/C 11/43)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Aliaksandr Bakhanovich (Brest, Belarus) (reprezentant: D. Litvinski, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2021/997 al Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a articolului 8a alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 765/2006 privind măsuri restrictive împotriva Belarus (1), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2021/1002 a Consiliului din 21 iunie 2021 privind punerea în aplicare a Deciziei 2012/642/PESC privind măsuri restrictive având în vedere situația din Belarus (2), în ceea ce îl privește pe reclamant;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive care sunt, în esență, identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-556/21, Lyubetskaya/Consiliul.

         (1)  JO 2021, L 219I, p. 3.

         (2)  JO 2021, L 219I, p. 70.


title: Cauza T-671/21: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – NFL Properties Europe/EUIPO – Groupe Duval (DUUUVAL)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/31

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – NFL Properties Europe/EUIPO – Groupe Duval (DUUUVAL)
      (Cauza T-671/21)
      (2022/C 11/44)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: NFL Properties Europe GmbH (Eschborn, Germania) (reprezentanți: M. Kloth, R. Briske, D. Habel și M. Tillwich, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Groupe Duval (Boulogne-Billancourt, Franța)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „DUUUVAL” – cererea de înregistrare nr. 18 066 416

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 4 august 2021 în cauza R 243/2021-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate a Camerei a cincea de recurs din 4 august 2021;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în procedura căii de atac.

         Motivul invocat

      Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-685/21: Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – IR/Comisia

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/32

      Acțiune introdusă la 18 octombrie 2021 – IR/Comisia
      (Cauza T-685/21)
      (2022/C 11/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: IR (reprezentanți: S. Pappas și A. Pappas, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 11 decembrie 2020 prin care Biroul lichidatorului din Bruxelles a refuzat reînnoirea regimului de boală gravă pentru fiul reclamantului;

                  —

                  anularea deciziei din 8 iulie 2021 prin care autoritatea împuternicită să facă numiri a respins reclamația reclamantului introdusă în temeiul articolului 90, alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că deciziile în litigiu s-ar întemeia în mod nelegal pe cel de al doilea aviz al medicului consultant.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe nemotivarea deciziilor în litigiu.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că deciziile în litigiu ar fi, potrivit reclamantului, afectate de erori vădite de apreciere și de o denaturarea a faptelor.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe o încălcare a dreptului la bună administrare și a dreptului de a fi ascultat.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că deciziile în litigiu s-ar întemeia în mod nelegal pe un aviz al consilierului medical.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe încălcarea procedurii precontencioase.


title: Cauza T-703/21: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2021 – Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa /EUIPO – Falubaz Polska (FALUBAZ)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/33

      Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2021 – Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa /EUIPO – Falubaz Polska (FALUBAZ)
      (Cauza T-703/21)
      (2022/C 11/46)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: polona

         Părțile

         Reclamantă: Zielonogórski Klub Żużlowy Sportowa S.A. (Zielona Góra, Polonia) (reprezentant: T. Grucelski, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Falubaz Polska S.A. spółka komandytowo-akcyjna (Zielona Góra)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „FALUBAZ” – marca Uniunii Europene nr. 14 535 835

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 24 august 2021 în cauza R 1681/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea părții care cade în pretenții să ramburseze cheltuielile aferente procedurii care s-a aflat pe rolul Tribunalului și cheltuielile necesare efectuate de reclamantă în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO;

                  —

                  în cazul intervenției altor părți în fața camerei de recurs, obligarea acestora să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea principiului liberei aprecieri a probelor ca urmare a unei aprecieri arbitrare a probelor;

                  —

                  încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului (1) [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din [R]egulament[ul] [(UE) 2017/1001].

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza T-710/21: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2021 – Roos și alții/Parlamentul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/34

      Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2021 – Roos și alții/Parlamentul
      (Cauza T-710/21)
      (2022/C 11/47)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Robert Roos (Poortugaal, Țările de Jos), Anne-Sophie Pelletier (Ixelles, Belgia), Francesca Donato (Palermo, Italia), Virginie Joron (Durningen, Franța) și IC (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru și L. Panepinto, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  dispunerea anulării deciziei Biroului Parlamentului European din 27 octombrie 2021 privind norme excepționale în materie de sănătate și de securitate care reglementează accesul în clădirile Parlamentului European în cele trei locuri de desfășurare a activității;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor referitoare la acțiunea prin care se urmărește suspendarea executării deciziei atacate.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată nu are un temei juridic valabil pentru a crea efecte în privința membrilor Parlamentului European. Reclamanții contestă că articolul 25 din Regulamentul interior al Parlamentului constituie un temei legal valabil pentru adoptarea deciziei atacate și, prin urmare, pentru impunerea măsurii contestate în ceea ce îi privește. În plus, ei susțin că o decizie a Biroului, precum decizia atacată, nu poate fundamenta măsuri care implică prelucrarea de date foarte sensibile în măsura în care, în conformitate cu articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, elementele esențiale ale unei asemenea prelucrări de date trebuie să fie prevăzute prin „lege”, ceea ce nu este cazul unei decizii a Biroului Parlamentului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului care consacră libertatea și independența membrilor Parlamentului și a imunităților care le sunt conferite prin tratate. Reclamanții consideră că decizia atacată este contrară articolului 2 din Statutul deputaților în Parlament (care consacră principiul potrivit căruia deputații sunt liberi și independenți) și articolului 7 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (care prevede printre altele că nu se impun niciun fel de restricții administrative sau de altă natură în privința liberei circulații a membrilor Parlamentului European spre locul de desfășurare a reuniunii Parlamentului European sau la întoarcere). Astfel, decizia atacată are drept consecință faptul că reclamanții trebuie să prezinte un certificat digital UE privind COVID validat de fiecare dată când doresc să intre în Parlament. În cazul în care nu pot sau nu doresc să prezinte un asemenea certificat, reclamanților li se refuză accesul în clădirile Parlamentului.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor generale referitoare la prelucrarea datelor cu caracter personal. Acest motiv este împărțit în două aspecte.

                              —

                              Primul aspect, întemeiat pe o încălcare a principiului limitării scopului prelucrării datelor și a principiului legalității. Astfel, pentru ca datele personale care figurează pe certificatele digitale UE privind COVID ale reclamanților să poată fi utilizate în scopul de a avea acces în clădirile Parlamentului, este necesar din punct de vedere legal ca ele să fi fost colectate în acest scop. În lipsa unui temei juridic care să autorizeze în mod expres prelucrarea datelor medicale referitoare la vaccinare, la testare sau la vindecare în scopul condiționării accesului la locul de muncă și la adunările parlamentare, nu este în niciun caz de competența Biroului Parlamentului să autorizeze o astfel de prelucrare de date, a fortiori prin intermediul unei norme care nu este lege în sensul formal al termenului.

                              —

                              Al doilea aspect, întemeiat pe o încălcare a principiilor loialității, transparenței și reducerii la minimum, întrucât, la momentul colectării datelor lor cu caracter personal, reclamanții nu au fost informați că aceste date vor fi utilizate pentru a li se permite sau a li se refuza accesul la locul de muncă, unde își exercită mandatul de membru al Parlamentului.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată aduce atingere în mod nejustificat dreptului la viață privată și datelor cu caracter personal, dreptului la integritate fizică, dreptului la libertate și la siguranță, precum și dreptului la egalitate și la nediscriminare. Acest motiv este împărțit în două aspecte.

                              —

                              Primul aspect, întemeiat pe o încălcare a drepturilor la integritate fizică ale reclamanților, a dreptului lor la libertate și la siguranță, a dreptului lor la egalitate și la nediscriminare, precum și a drepturilor lor la respectarea vieții private și a datelor lor personale.

                              —

                              Al doilea aspect, întemeiat pe faptul că atingerea adusă prin decizia atacată drepturilor și principiilor vizate la primul aspect nu răspunde principiului proporționalității prevăzut la articolul 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, întrucât măsura contestată nu este necesară, adecvată și proporțională pentru atingerea scopurilor urmărite.


title: Cauza T-720/21: Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2021 – G.J. Riedel/EUIPO – Brew Dog (Punk)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/35

      Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2021 – G.J. Riedel/EUIPO – Brew Dog (Punk)
      (Cauza T-720/21)
      (2022/C 11/48)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: G.J. Riedel GmbH (Kufstein, Germania) (reprezentant: D. Terheggen, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Brew Dog plc (Ellon, Regatul Unit)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale „Punk” – înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 365 577

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 12 iulie 2021 în cauza R 291/2020-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (EU) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-722/21: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2021 – D’Amato și alții/Parlamentul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/36

      Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2021 – D’Amato și alții/Parlamentul
      (Cauza T-722/21)
      (2022/C 11/49)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Rosa D’Amato (Taranto, Italia), Claude Gruffat (Mulsans, Franța), Damien Carême (Argenteuil, Franța) și Benoît Biteau (Sablonceaux, Franța) (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru și L. Panepinto, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  dispunerea anulării deciziei Biroului Parlamentului European din 27 octombrie 2021 privind norme excepționale în materie de sănătate și de securitate care reglementează accesul în clădirile Parlamentului European în cele trei locuri de desfășurare a activității;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor referitoare la acțiunea prin care se urmărește suspendarea executării deciziei atacate.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive care sunt identice sau similare cu cele invocate în cadrul cauzei T-710/21, Roos și alții/Parlamentul.


title: Cauza T-723/21: Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2021 – Rooken și alții/Parlamentul

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/36

      Acțiune introdusă la 11 noiembrie 2021 – Rooken și alții/Parlamentul
      (Cauza T-723/21)
      (2022/C 11/50)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamanți: Robert Jan Rooken (Muiderberg, Țările de Jos) și alți opt reclamanți (reprezentanți: P. de Bandt, M. Gherghinaru și L. Panepinto, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  dispunerea anulării deciziei biroului Parlamentului European din 27 octombrie 2021 privind reguli excepționale în materie de sănătate și de securitate referitoare la accesul în clădirile Parlamentului European în cele trei locuri de muncă ale acestuia;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor referitoare la acțiunea privind suspendarea executării deciziei atacate.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive, care sunt identice sau similare celor invocate în cadrul cauzei T-710/21, Roos și alții/Parlamentul.


title: Cauza T-726/21: Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2021 – Rolex/EUIPO – PWT (Reprezentarea unei coroane)

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/37

      Acțiune introdusă la 10 noiembrie 2021 – Rolex/EUIPO – PWT (Reprezentarea unei coroane)
      (Cauza T-726/21)
      (2022/C 11/51)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Rolex SA (Geneva, Elveția) (reprezentant: C. Sueiras Villalobos, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: PWT A/S (Aalborg, Danemarca)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii Uniunii Europene figurative (Reprezentarea unei coroane) – Înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 263 679

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 25 august 2021 în cauza R 2389/2020-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată sau, în subsidiar, (în caz de intervenție a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs) obligarea EUIPO și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului și al Consiliului.


title: Cauza T-727/21: Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2021 – TO/EASO

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/37

      Acțiune introdusă la 9 noiembrie 2021 – TO/EASO
      (Cauza T-727/21)
      (2022/C 11/52)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: TO (reprezentant: É. Boigelot, avocat)

         Pârât: Biroul European de Sprijin pentru Azil (EASO)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 20 și care ar fi fost adoptată la 18 decembrie 2021, de care reclamanta a luat cunoștință la 4 ianuarie 2021 prin intermediul linkului [confidențial] (1), adoptată de [confidențial], în măsura în care nu a prelungit cu un prim an suplimentar, și anume până la 31 decembrie 2021, lista de rezervă cu următoarele referințe [confidențial], valabilă până la 31 decembrie 2020;

                  —

                  în consecință, redeschiderea și prelungirea listei de rezervă, la fel ca celelalte 44 de liste prelungite menționate în decizia atacată, pentru o perioadă de un an de la redeschiderea sa și, prin urmare, numirea reclamantei cu o încadrare superioară în gradul AST 3;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata către reclamantă a unor daune interese care să acopere atât prejudiciul material, cât și prejudiciul moral, care corespund:

                              —

                              diferenței de remunerație dintre cea primită în prezent de un AST 1 treapta 3 și cea primită de un AST 3 treapta 1, calculată pe o perioadă de cinci ani, începând de la data la care reclamanta a suferit prejudiciul, și anume 1 ianuarie 2021, luând în considerare pierderea unei șanse evaluate la 75 %;

                              —

                              diferenței în ceea ce privește drepturile la pensie dintre cel recunoscut unui AST 1 treapta 3 în prezent și cel recunoscut unui AST 3 treapta 1, calculată pentru aceeași perioadă de cinci ani, începând de la data la care reclamanta a suferit prejudiciul, și anume 1 ianuarie 2021, luând în considerare pierderea unei șanse evaluate la 75 %;

                              —

                              sumei de 7 500 de euro pentru prejudiciul moral cauzat;

                              —

                              cu titlu provizoriu, sumei de 1,00 euro pentru pierderea acoperirii asigurării de sănătate;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încrederea și pe așteptările legitime ale reclamantei care au fost înșelate, precum și pe nemotivarea deciziei atacate.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului nediscriminării, a articolului 1d alineatul (1) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „Statutul”), precum și a articolului 27 și a articolului 29 alineatul (1) al treilea și al patrulea paragraf din Statut.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolul 12a din Statut, a principiului bunei administrări și a obligației de solicitudine, precum și pe un exces și pe un abuz de putere.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

         (1)  Date confidențiale ocultate.


title: Cauza T-728/21: Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – LW/Comisia

text:
               10.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/38

      Acțiune introdusă la 5 noiembrie 2021 – LW/Comisia
      (Cauza T-728/21)
      (2022/C 11/53)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: LW (reprezentanți: L. Levi și N. Flandin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei pârâtei de a o repartiza pe reclamantă pe un alt post în cadrul aceleiași unități;

                  —

                  precum și, dacă este necesar, anularea deciziei contestate a pârâtei de a respinge reclamația formulată de reclamantă împotriva deciziei de schimbare a repartizării;

                  —

                  dispunerea reparării prejudiciului moral suferit de reclamantă și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că decizia de schimbare a repartizării aduce atingere intereselor juridice ale reclamantei.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că decizia de schimbare a repartizării nu a fost adoptată de autoritatea împuternicită să facă numiri competentă.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe faptul că decizia de schimbare a repartizării și decizia contestată au fost adoptate cu încălcarea articolului 7 alineatul (1) din Statutul funcționarilor.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe faptul că decizia de schimbare a repartizării și decizia contestată încalcă principiul obligației de solicitudine.

                  5.

                  Al cincilea motiv întemeiat pe faptul că decizia de schimbare a repartizării și decizia contestată încalcă obligația de motivare.

                  6.

                  Al șaselea motiv întemeiat pe faptul că decizia de schimbare a repartizării și decizia contestată sunt viciate de un conflict de interese.


title: Cauza C-233/20: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – WD/job-medium GmbH, în lichidare [Trimitere preliminară – Politica socială – Directiva 2003/88/CE – Protecția securității și a sănătății lucrătorilor – Articolul 7 alineatul (1) – Dreptul la o indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat înainte de încetarea raportului de muncă – Încetarea anticipată a raportului de muncă din cauza angajatului]

text:
               31.1.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/8

      Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 25 noiembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – WD/job-medium GmbH, în lichidare
      (Cauza C-233/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Directiva 2003/88/CE - Protecția securității și a sănătății lucrătorilor - Articolul 7 alineatul (1) - Dreptul la o indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat înainte de încetarea raportului de muncă - Încetarea anticipată a raportului de muncă din cauza angajatului)
      (2022/C 51/09)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: WD

         Pârâtă: job-medium GmbH, en liquidation

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 7 din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru citit în lumina articolului 31 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții a dreptului național în temeiul căreia nu se datorează nicio indemnizație financiară pentru concediul anual plătit neefectuat aferent ultimului an de muncă în curs atunci când, fără un motiv serios, lucrătorul sau lucrătoarea încetează anticipat și unilateral raportul de muncă.

                  2)

                  Instanța națională nu are obligația să verifice dacă lucrătorul se afla în imposibilitatea de a efectua zilele de concediu plătit la care avea dreptul.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-274/20: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Massa – Italia) – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara (Trimitere preliminară – Articolul 63 TFUE – Libera circulație a capitalurilor – Circulație rutieră – Înmatricularea și impozitarea autovehiculelor – Conducător auto care are reședința într-un stat membru – Vehicul înmatriculat într-un alt stat membru – Vehicul pus la dispoziție cu titlu gratuit pentru o perioadă scurtă – Reglementare națională care interzice persoanelor care au reședința în Italia de mai mult de 60 de zile să circule în acest stat membru cu un vehicul înmatriculat în străinătate)

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/15

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Massa – Italia) – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara
      (Cauza C-274/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 63 TFUE - Libera circulație a capitalurilor - Circulație rutieră - Înmatricularea și impozitarea autovehiculelor - Conducător auto care are reședința într-un stat membru - Vehicul înmatriculat într-un alt stat membru - Vehicul pus la dispoziție cu titlu gratuit pentru o perioadă scurtă - Reglementare națională care interzice persoanelor care au reședința în Italia de mai mult de 60 de zile să circule în acest stat membru cu un vehicul înmatriculat în străinătate)
      (2022/C 84/16)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Giudice di pace di Massa

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: GN, WX

         Pârâtă: Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

         Dispozitivul

      Articolul 63 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care interzice oricărei persoane care și-a stabilit reședința în acest stat membru de mai mult de 60 de zile să circule în acest stat cu un autovehicul înmatriculat într-un alt stat membru, oricare ar fi persoana pe al cărei nume este înmatriculat acest vehicul, fără a se ține seama de durata de utilizare a vehiculului respectiv în primul stat membru și fără ca persoana vizată să poată invoca un drept la exonerare atunci când vehiculul nu este nici destinat a fi utilizat cu titlu permanent în principal în primul stat membru, nici nu este utilizat, în fapt, în acest mod.

         (1)  JO C 297, 7.9.2020.


title: Cauza C-395/20: Hotărârea Curții (Camera întăi) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf – Germania) – EP, GM/Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş. [Trimitere preliminară – Transporturi aeriene – Regulamentul (CE) nr. 261/2004 – Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor – Articolul 5 alineatul (1) – Modificarea orei de plecare a unui zbor – Plecare amânată cu aproximativ trei ore – Informarea pasagerilor cu nouă zile înainte de plecare – Noțiunile de „anulare” și de „întârziere”]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/16

      Hotărârea Curții (Camera întăi) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Düsseldorf – Germania) – EP, GM/Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.
      (Cauza C-395/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Transporturi aeriene - Regulamentul (CE) nr. 261/2004 - Norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor - Articolul 5 alineatul (1) - Modificarea orei de plecare a unui zbor - Plecare amânată cu aproximativ trei ore - Informarea pasagerilor cu nouă zile înainte de plecare - Noțiunile de „anulare” și de „întârziere”)
      (2022/C 84/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți-apelanți: EP, GM

         Pârâtă-intimată: Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.

         Dispozitivul

      Articolul 2 litera (l) și articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și a anulării sau a întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 trebuie interpretate în sensul că un zbor nu este considerat „anulat” în sensul acestor dispoziții atunci când operatorul de transport aerian amână ora de plecare a acestuia cu mai puțin de trei ore, fără să aducă vreo altă modificare acestui zbor.

         (1)  JO C 399, 23.11.2020.


title: Cauza C-497/20: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Franța) – Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA [Trimitere preliminară – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Obligația statelor membre de a stabili căile de atac necesare pentru a asigura o protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii – Achiziții publice – Directiva 89/665/CEE – Articolul 1 alineatele (1) și (3) – Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Hotărâre a instanței supreme din ordinea administrativă a unui stat membru prin care se declară inadmisibilă, cu încălcarea jurisprudenței Curții, calea de atac a unui ofertant exclus dintr-o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice – Inexistența unei căi de atac împotriva acestei hotărâri în fața instanței supreme din ordinea judiciară a acestui stat membru – Principiile efectivității și echivalenței]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/18

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte suprema di cassazione – Franța) – Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA
      (Cauza C-497/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE - Obligația statelor membre de a stabili căile de atac necesare pentru a asigura o protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii - Achiziții publice - Directiva 89/665/CEE - Articolul 1 alineatele (1) și (3) - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Hotărâre a instanței supreme din ordinea administrativă a unui stat membru prin care se declară inadmisibilă, cu încălcarea jurisprudenței Curții, calea de atac a unui ofertant exclus dintr-o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice - Inexistența unei căi de atac împotriva acestei hotărâri în fața instanței supreme din ordinea judiciară a acestui stat membru - Principiile efectivității și echivalenței)
      (2022/C 84/21)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte suprema di cassazione

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Randstad Italia SpA

         Intimate: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

         Dispozitivul

      Articolul 4 alineatul (3) și articolul 19 alineatul (1) TUE, precum și articolul 1 alineatele (1) și (3) din Directiva 89/665/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1989 privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014, citit în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei dispoziții a dreptului intern al unui stat membru care, potrivit jurisprudenței naționale, are efectul ca justițiabilii, precum ofertanții care au participat la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice, să nu poată contesta conformitatea cu dreptul Uniunii a unei hotărâri a instanței supreme din ordinea administrativă a acestui stat membru în cadrul unui recurs în fața instanței supreme din ordinea judiciară a statului membru menționat.

         (1)  JO C 433, 14.12.2020.


title: Cauza C-524/20: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Městský soud v Praze – Republica Cehă) – Vítkovice Steel a.s./Ministerstvo životního prostředí [Trimitere preliminară – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Directiva 2003/87/CE – Articolul 11 alineatul (3) – Decizia 2011/278/UE – Articolul 3 litera (b) și articolul 10 alineatul (2) litera (a) – Subinstalația produsului de referință – Decizia 2013/448/UE – Validitate – Instalație care utilizează un convertizor cu oxigen – Metal lichid – Resursă la intrarea procesului care provine de la o instalație terță – Refuzul alocării cotelor de emisie – Admisibilitate – Neintroducerea unei acțiuni în anulare de către reclamanta din litigiul principal]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/19

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Městský soud v Praze – Republica Cehă) – Vítkovice Steel a.s./Ministerstvo životního prostředí
      (Cauza C-524/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Directiva 2003/87/CE - Articolul 11 alineatul (3) - Decizia 2011/278/UE - Articolul 3 litera (b) și articolul 10 alineatul (2) litera (a) - Subinstalația produsului de referință - Decizia 2013/448/UE - Validitate - Instalație care utilizează un convertizor cu oxigen - Metal lichid - Resursă la intrarea procesului care provine de la o instalație terță - Refuzul alocării cotelor de emisie - Admisibilitate - Neintroducerea unei acțiuni în anulare de către reclamanta din litigiul principal)
      (2022/C 84/22)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Městský soud v Praze

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Vítkovice Steel a.s.

         Pârâtă: Ministerstvo životního prostředí

         Dispozitivul

      Articolul 1 alineatul (1) și alineatul (2) al treilea paragraf din Decizia 2013/448/UE a Comisiei din 5 septembrie 2013 privind măsurile naționale de punere în aplicare pentru alocarea tranzitorie, cu titlu gratuit, a cotelor de emisii de gaze cu efect de seră, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului trebuie interpretat în sensul că nu permite să se aloce instalației în discuție în litigiul principal cote cu titlu gratuit pentru produsul de referință „metal lichid”, pe baza unei noi cereri a Republicii Cehe, chiar dacă sunt excluse dubla contabilizare a emisiilor și dubla alocare a cotelor.

         (1)  JO C 443, 21.12.2020.


title: Cauza C-575/20: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Apollo Tyres (Hungary) Kft./Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter (Trimitere preliminară – Poluare atmosferică – Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră – Directiva 2003/87/CE – Instalații de ardere a combustibililor – Anexa I – Putere termică nominală totală – Modalități de calcul – Regula cumulării)

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/19

      Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 16 decembrie 2021 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Apollo Tyres (Hungary) Kft./Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter
      (Cauza C-575/20) (1)

      (Trimitere preliminară - Poluare atmosferică - Sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Directiva 2003/87/CE - Instalații de ardere a combustibililor - Anexa I - Putere termică nominală totală - Modalități de calcul - Regula cumulării)
      (2022/C 84/23)
      Limba de procedură: maghiara

         Instanța de trimitere

      Fővárosi Törvényszék

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Apollo Tyres (Hungary) Kft.

         Pârât: Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter

         Dispozitivul

      Anexa I punctul 3 din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/410 a Parlamentului European și a Consiliului din 14 martie 2018, trebuie interpretată în sensul că puterea termică nominală totală a unei instalații trebuie calculată prin însumarea puterii termice nominale maxime a unităților tehnice care fac parte din aceasta, cu excepția cazului în care limitările aduse de operator acestei puteri termice nominale maxime sunt permanente, iar existența acestor limitări, precum și caracterul lor permanent sunt efectiv verificabile de către autoritatea națională competentă pentru alocarea cotelor.

         (1)  JO C 28, 25.1.2021.


title: Cauza C-400/21: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 ianuarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Arad – România) – Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR) [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Interpretarea dreptului național – Procedură națională de insolvență – Posibilitatea judecătorului sindic de a verifica propria competență materială și creanța – Litigiu pur intern – Lipsa unei legături cu dreptul Uniunii – Necompetență vădită a Curții]

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/21

      Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 10 ianuarie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Arad – România) – Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)
      (Cauza C-400/21) (1)

      (Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Interpretarea dreptului național - Procedură națională de insolvență - Posibilitatea judecătorului sindic de a verifica propria competență materială și creanța - Litigiu pur intern - Lipsa unei legături cu dreptul Uniunii - Necompetență vădită a Curții)
      (2022/C 84/26)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Tribunalul Arad

         Părțile din procedura principală

         Debitoare în insolvență: Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)

         cu participarea: Primăriei Municipiului Arad – Direcția Venituri, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad

         Dispozitivul

      Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunalul Arad (România) prin decizia din 31 mai 2021.

         (1)  Data depunerii: 28.6.2021.


title: Cauza C-476/21 P: Recurs introdus la 1 august 2021 de „Rezon” OOD împotriva Hotărârii Tribunalului din 16 iunie 2021 în cauza T-487/20, Rezon/EUIPO

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/22

      Recurs introdus la 1 august 2021 de „Rezon” OOD împotriva Hotărârii Tribunalului din 16 iunie 2021 în cauza T-487/20, Rezon/EUIPO
      (Cauza C-476/21 P)
      (2022/C 84/27)
      Limba de procedură: bulgara

         Părțile

         Recurentă:„Rezon” OOD (reprezentant: M. Yordanova-Harizanova, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin ordonanța din 10 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a decis:

                  1)

                  Nu admite în principiu recursul.

                  2)

                  „Rezon” OOD suportă propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-538/21 P: Recurs introdus la 26 august 2021 de Republica Cipru împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 16 iunie 2021 în cauza T-281/19, Cipru/EUIPO

text:
               21.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 84/22

      Recurs introdus la 26 august 2021 de Republica Cipru împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 16 iunie 2021 în cauza T-281/19, Cipru/EUIPO
      (Cauza C-538/21 P)
      (2022/C 84/28)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, BL, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
      Prin Ordonanța din 21 decembrie 2021, Curtea (Camera de admitere în principiu a recursurilor) a respins în principiu recursul și a statuat că Republica Cipru va suporta propriile cheltuieli de judecată.