title: Cauza C-349/19 P: Recurs introdus la 29 aprilie 2019 de Almashreq Investment Fund împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2019 în cauza T-415/16, Almashreq Investment Fund/Consiliul

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/22

      Recurs introdus la 29 aprilie 2019 de Almashreq Investment Fund împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2019 în cauza T-415/16, Almashreq Investment Fund/Consiliul
      (Cauza C-349/19 P)
      (2019/C 213/21)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Almashreq Investment Fund (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentei

                  —

                  Declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și întemeiat;

                  —

                  în consecință, anularea Hotărârii din 28 februarie 2019 (T-415/16);

            și, statuând pe calea unor noi dispoziții:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2016/850 din 27 mai 2016 (1) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, în măsura în care o privesc pe recurentă;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă trei motive.
      Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept care constă în aceea că Tribunalul a încălcat dreptul recurentei, consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, de a fi ascultată în prealabil adoptării unor noi măsuri restrictive.
      Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept și pe o denaturare a faptelor care constau în aceea că Tribunalul nu a ținut seama de articolele depuse de recurentă în susținerea acțiunii sale în anulare pentru a demonstra că nu sprijină regimul sirian.
      Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept care constă în aceea că Tribunalul nu a considerat nelegale dispozițiile articolelor 27 și 28 din Decizia 2013/255/PESC potrivit cărora apartenența la familia Al-Assad sau la familia Makhlouf constituie un criteriu autonom care justifică impunerea de sancțiuni, răsturnând cu aceeași ocazie sarcina probei.

         (1)  Decizia (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125).


title: Cauza C-350/19 P: Recurs introdus la 29 aprilie 2019 de Souruh SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2019 în cauza T-440/16, Souruh/Consiliul

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/23

      Recurs introdus la 29 aprilie 2019 de Souruh SA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 28 februarie 2019 în cauza T-440/16, Souruh/Consiliul
      (Cauza C-350/19 P)
      (2019/C 213/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Souruh SA (reprezentant: E. Ruchat, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile recurentei

                  —

                  Declararea prezentului recurs ca fiind admisibil și întemeiat;

                  —

                  în consecință, anularea Hotărârii din 28 februarie 2019 (T-440/16);

            și, statuând pe calea unor noi dispoziții:

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2016/850 din 27 mai 2016 (1) și a actelor subsecvente de punere în aplicare a acesteia, în măsura în care o privesc pe recurentă;

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului formulat, recurenta invocă trei motive.
      Primul motiv este întemeiat pe o eroare de drept care constă în aceea că Tribunalul a încălcat dreptul recurentei, consacrat la articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, de a fi ascultată în prealabil adoptării unor noi măsuri restrictive.
      Al doilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept și pe o denaturare a faptelor care constau în aceea că Tribunalul nu a ținut seama de articolele depuse de recurentă în susținerea acțiunii sale în anulare pentru a demonstra că nu sprijină regimul sirian.
      Al treilea motiv este întemeiat pe o eroare de drept care constă în aceea că Tribunalul nu a considerat nelegale dispozițiile articolelor 27 și 28 din Decizia 2013/255/PESC potrivit cărora apartenența la familia Al-Assad sau la familia Makhlouf constituie un criteriu autonom care justifică impunerea de sancțiuni, răsturnând cu aceeași ocazie sarcina probei.

         (1)  Decizia (PESC) 2016/850 a Consiliului din 27 mai 2016 de modificare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2016, L 141, p. 125).


title: Cauza C-371/19: Acțiune introdusă la 10 mai 2019 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/24

      Acțiune introdusă la 10 mai 2019 — Comisia Europeană/Republica Federală Germania
      (Cauza C-371/19)
      (2019/C 213/23)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Jokubauskaitė și R. Pethke, agenți)

         Pârâtă: Republica Federală Germania

         Concluziile reclamantei

      Reclamanta solicită Curții:

                  —

                  constatarea faptului că prin refuzul sistematic de a solicita informațiile care lipsesc dintr-o cerere de rambursare a TVA-ului și prin respingerea în mod direct, în schimb, a cererilor de rambursare în astfel de cazuri, în cazul în care aceste informații pot fi furnizate numai după termenul de 30 septembrie, Federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 170 și 171 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), precum și în temeiul articolului 5 din Directiva 2008/9/CE a Consiliului din 12 februarie 2008 de stabilire a normelor detaliate privind rambursarea taxei pe valoare adăugată, prevăzută în Directiva 2006/112/CE, către persoane impozabile stabilite în alt stat membru decât statul membru de rambursare (2);

                  —

                  obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea cererii sale, Comisia Europeană invocă următoarele trei motive:

                  1.

                  Primul motiv — încălcarea principiului neutralității TVA-ului
                  În opinia Comisiei Europene, Republica Federală Germania a încălcat principiul neutralității TVA-ului prevăzut la articolele 170 și 171 din Directiva 2006/112 și la articolul 5 din Directiva 2008/9, potrivit căruia atunci când se achiziționează bunuri și servicii, TVA-ul plătit în etapele operațiunilor din amonte trebuie regularizat în beneficiul persoanei impozabile.
                  Comisia consideră că principiul neutralității TVA-ului necesită admiterea tuturor cererilor de rambursare care îndeplinesc cerințele de fond. În cazul în care există îndoieli cu privire la îndeplinirea condițiilor de fond pentru rambursare, cererile de rambursare în temeiul articolului 5, coroborat cu articolul 21 primul paragraf prima teză din Directiva 2008 nu vor putea, în opina sa, să fie respinse decât dacă nu s-a dat curs cererilor de informații adresate de statul membru de rambursare, în temeiul articolului 20 din această directivă.

                  2.

                  Al doilea motiv — încălcarea principiului efectivității dreptului la rambursare a TVA
                  Potrivit Comisiei Europene, interpretarea articolului 20 alineatul (1) din Directiva 2008/9 susținută de Republica Federală Germania împiedică exercitarea efectivă a dreptului de rambursare a TVA-ului de către persoane impozabile care nu sunt stabilite în statul membru de rambursare. Practica administrativă a autorităților fiscale germane aduce astfel atingere, în opinia sa, drepturilor respectivelor persoane impozabile consacrate la articolele 170 și 171 din Directiva 2006/112 și la articolul 5 din Directiva 2008/9.
                  Comisia Europeană consideră că efectul util al Directivelor 2006/112 și 2008/9 impune realizarea drepturilor de rambursare a TVA-ului existente în mod efectiv pentru a respecta cât mai mult posibil principiul neutralității. Scopul reglementării este, în opinia sa, de a se garanta ca, atunci când se achiziționează bunuri și servicii, TVA-ul plătit în etapele operațiunilor efectuate în amonte să fie pe deplin regularizat și să se creeze astfel condiții de concurență echitabile pentru toate persoanele impozabile, inclusiv în cazul operațiunilor transfrontaliere. Comisia Europeană consideră că trebuie, în acest sens, să fie luate toate măsurile administrative adecvate prevăzute de directivă pentru a pune în aplicare drepturile la rambursarea TVA-ului.

                  3.

                  Al treilea motiv — încălcarea principiului încrederii legitime
                  Potrivit Comisiei Europene, refuzul sistematic al Republicii Federale Germania de a solicita informații suplimentare și elemente de probă conform articolului 20 alineatul (1) din Directiva 2008/9 este contrar principiului încrederii legitime. În opinia sa, după primirea confirmării de primire a cererii de rambursare, orice persoană impozabilă trebuie să se poată aștepta ca cererea să fie procesată în conformitate cu dispozițiile directivei menționate. Comisia Europeană consideră că, în caz contrar, există o încălcare a încrederii legitime a persoanei impozabile că cererea sa va fi tratată în conformitate cu legea.

         (1)  JO 2006, L 347, p. 1, Editie specială, 09/vol. 3, p. 7.

         (2)  JO 2008, L 44, p. 23.


title: Cauza T-748/16: Hotărârea Tribunalului din 2 mai 2019 — QH/Parlamentul („Funcție publică — Agenți temporari — Articolul 24 din Statutul funcționarilor — Cerere de asistență — Articolul 12a din Statutul funcționarilor — Hărțuire morală — Decizie de respingere a cererii de asistență — Principiile obiectivității și imparțialității — Dreptul la bună administrare — Dreptul de a fi ascultat”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/26

      Hotărârea Tribunalului din 2 mai 2019 — QH/Parlamentul
      (Cauza T-748/16) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Articolul 24 din Statutul funcționarilor - Cerere de asistență - Articolul 12a din Statutul funcționarilor - Hărțuire morală - Decizie de respingere a cererii de asistență - Principiile obiectivității și imparțialității - Dreptul la bună administrare - Dreptul de a fi ascultat”)
      (2019/C 213/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: QH (inițial N. Lhoëst și S. Michiels, ulterior N. Lhoëst, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Ecker și Í. Ní Riagáin Düro, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și care urmărește, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului din 26 ianuarie 2016 prin care autoritatea abilitată să încheie contracte de muncă din cadrul acestei instituții a respins cererea de asistență formulată de reclamant la 11 decembrie 2014, precum și decizia din 12 iulie 2016 prin care autoritatea abilitată să încheie contracte de muncă a respins reclamația formulată de reclamant și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care acesta pretinde că l-a suferit ca urmare a ilegalităților săvârșite de această autoritate în soluționarea cererii de asistență menționate

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Parlamentului din 26 ianuarie 2016 de respingere a cererii de asistență formulate de QH, astfel cum este confirmată prin decizia din 12 iulie 2016 de respingere a reclamației.

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 22, 23.1.2017.


title: Cauza T-49/17: Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Spania/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Corecții financiare — Noțiunea «producător» — Investiții realizate în afara incintelor unei organizații de producători — Controale prealabile aprobării unui program operațional — Control în cadrul ordonanțării cheltuielilor — Corecție financiară unică — Corecție financiară forfetară — Proporționalitate — Obligația de motivare”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/27

      Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Spania/Comisia
      (Cauza T-49/17) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Corecții financiare - Noțiunea «producător» — Investiții realizate în afara incintelor unei organizații de producători - Controale prealabile aprobării unui program operațional - Control în cadrul ordonanțării cheltuielilor - Corecție financiară unică - Corecție financiară forfetară - Proporționalitate - Obligația de motivare”)
      (2019/C 213/25)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentanți: inițial V. Ester Casas, abogado del Estado, ulterior S. Jiménez García, agent)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și M. Morales Puerta, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/2018 a Comisiei din 15 noiembrie 2016 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2016, L 312, p. 26).

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 95, 27.3.2017.


title: Cauza T-239/17: Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Germania/Comisia („FEGA și FEADR — Cheltuieli excluse de la finanțare — Cheltuieli efectuate de Germania — Corecție financiară forfetară aplicată pentru frecvența insuficientă a controalelor cheie — Obligație de calcul și de înscriere anuală a dobânzilor — Articolele 31 și 32 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 — Articolul 6 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 — Obligația de motivare — Proporționalitate”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/28

      Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Germania/Comisia
      (Cauza T-239/17) (1)

      („FEGA și FEADR - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Germania - Corecție financiară forfetară aplicată pentru frecvența insuficientă a controalelor cheie - Obligație de calcul și de înscriere anuală a dobânzilor - Articolele 31 și 32 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 - Articolul 6 litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 - Obligația de motivare - Proporționalitate”)
      (2019/C 213/27)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Republica Federală Germania (reprezentanți: inițial D. Klebs și T. Henze, ulterior D. Klebs, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Triantafyllou și M. Zalewski, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se urmărește anularea parțială a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/264 a Comisiei din 14 februarie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2017, L 39, p. 12), în ceea ce privește Republica Federală Germania

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Republica Federală Germania la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza T-737/17: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Wattiau/Parlamentul („Funcție publică — Securitate socială — RCAM — Rambursarea cheltuielilor medicale — Convenție încheiată între Uniune, Luxemburg și Entente des hôpitaux luxembourgeois cu privire la tarifarea serviciilor medicale spitalicești de care beneficiază persoanele afiliate la RCAM — Excepție de nelegalitate — Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie — Articolul 18 primul paragraf TFUE — Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale — Articolul 39 din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de boală a funcționarilor”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/29

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Wattiau/Parlamentul
      (Cauza T-737/17) (1)

      („Funcție publică - Securitate socială - RCAM - Rambursarea cheltuielilor medicale - Convenție încheiată între Uniune, Luxemburg și Entente des hôpitaux luxembourgeois cu privire la tarifarea serviciilor medicale spitalicești de care beneficiază persoanele afiliate la RCAM - Excepție de nelegalitate - Principiul nediscriminării pe motiv de cetățenie - Articolul 18 primul paragraf TFUE - Articolele 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale - Articolul 39 din Reglementarea comună privind asigurarea împotriva riscurilor de boală a funcționarilor”)
      (2019/C 213/28)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Francis Wattiau (Bridel, Luxemburg) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: M. Rantala și J. Van Pottelberge, agenți)

         Intervenientă în susținerea reclamantului: Association des seniors de la fonction publique européenne (SFPE) (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea, pe de o parte, a deciziei Biroul de lichidare a plăților din Luxemburg al Sistemului comun de asigurări de sănătate al Uniunii Europene, astfel cum reiese din borderoul de plată nr. 244 din 25 ianuarie 2017, prin care se lasă în sarcina reclamantului suma de 843,01 euro și, pe de altă parte, a deciziei Secretarului general al Parlamentului ca autoritate împuternicită să facă numiri din 2 august 2017 de confirmare a acestei decizii.

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Biroului de lichidare a plăților din Luxemburg al Sistemului comun de asigurări de sănătate al Uniunii Europene, astfel cum reiese din borderoul de plată nr. 244 din 25 ianuarie 2017, prin care se lasă în sarcina reclamantului suma de 843,01 euro, reprezentând 15 % din factura medicală du 30 mai 2016.

                  2)

                     Parlamentul European suportă, pe lângă propriile cheltuieli, pe cele expuse de domnul Wattiau.

                  3)

                     Association des seniors de la fonction publique européenne (SFPE) suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza T-136/18: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Kuota International/EUIPO — Sintema Sport (K) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene figurativă K — Cauză de nulitate absolută — Rea-credință — Articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/30

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Kuota International/EUIPO — Sintema Sport (K)
      (Cauza T-136/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene figurativă K - Cauză de nulitate absolută - Rea-credință - Articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 213/29)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Kuota International Corp. Ltd (Road Town, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: C. Herissay Ducamp, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: V. Ruzek, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Sintema Sport Srl (Albiate, Italia)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 decembrie 2017 (cauza R 3111/2014-1) privind o procedură de declarare a nulității între Kuota International și Sintema Sport

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 15 decembrie 2017 (cauza R 3111/2014-1).

                  2)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                     Obligă EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 166, 14.5.2018.


title: Cauzele T-152/18-T-155/18: Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Sona Nutrition/EUIPO — Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cererile de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA — Marca națională verbală anterioară MULTIPLUS — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/31

      Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — Sona Nutrition/EUIPO — Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
      (Cauzele T-152/18-T-155/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cererile de înregistrare a mărcilor Uniunii Europene figurative SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA - Marca națională verbală anterioară MULTIPLUS - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 213/30)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: A. von Mühlendahl și H. Hartwig, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Statele Unite) (reprezentanți: K. Neefs și S. Cubitt, avocați)

         Obiectul

      Acțiuni formulate împotriva Deciziilor Camerei a patra de recurs a EUIPO din 20 decembrie 2017 (cauzele R 1319/2017-4, R 1321/2017-4, R 1322/2017-4 și R 1323/2017-4) privind proceduri de opoziție între Sona Nutrition și Solgar Holdings

         Dispozitivul

                  1)

                     Conexează cauzele T-152/18-T-155/18 în vederea pronunțării hotărârii.

                  2)

                     Anulează Deciziile Camerei a patra de recurs a Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) din 20 decembrie 2017 (cauzele R 1319/2017-4, R 1321/2017-4, R 1322/2017-4 și R 1323/2017-4).

                  3)

                     EUIPO și Solgar Holdings, Inc. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și câte jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Sona Nutrition Ltd.

         (1)  JO C 152, 30.4.2018.


title: Cauza T-214/18: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Briois/Parlamentul („Privilegii și imunități — Membru al Parlamentului European — Decizie de ridicare a imunității parlamentare — Legătură cu funcția de parlamentar — Egalitate de tratament — Principiul bunei administrări — Dreptul la apărare — Răspundere extracontractuală”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/32

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Briois/Parlamentul
      (Cauza T-214/18) (1)

      („Privilegii și imunități - Membru al Parlamentului European - Decizie de ridicare a imunității parlamentare - Legătură cu funcția de parlamentar - Egalitate de tratament - Principiul bunei administrări - Dreptul la apărare - Răspundere extracontractuală”)
      (2019/C 213/31)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Görlitz și S. Alonso de León, agenți)

         Obiectul

      Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei P8_TA(2018)0020 a Parlamentului din 6 februarie 2018 de ridicare a imunității parlamentare a reclamantului și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect obținerea de despăgubiri pentru prejudiciul pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Domnul Steeve Briois suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 211, 18.6.2018.


title: Cauza T-407/18: Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — WP/EUIPO („Funcție publică — Agenți temporari — Contract pe perioadă determinată — Decizie de neprelungire — Eroare vădită de apreciere — Obligația de solicitudine — Egalitate de tratament — Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/33

      Hotărârea Tribunalului din 7 mai 2019 — WP/EUIPO
      (Cauza T-407/18) (1)

      („Funcție publică - Agenți temporari - Contract pe perioadă determinată - Decizie de neprelungire - Eroare vădită de apreciere - Obligația de solicitudine - Egalitate de tratament - Regula concordanței dintre cererea introductivă și reclamație”)
      (2019/C 213/33)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: WP (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: A. Lukošiūtė și K. Tóth, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită anularea deciziei EUIPO din 6 octombrie 2017 prin care s-a refuzat cea de a doua prelungire a contractului de agent temporar al reclamantului

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Îl obligă pe WP la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 319, 10.9.2018.


title: Cauza T-381/18: Ordonanța Tribunalului din 29 aprilie 2019 — Engel/EUIPO — F. Engel (ENGEL) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea opoziție — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/36

      Ordonanța Tribunalului din 29 aprilie 2019 — Engel/EUIPO — F. Engel (ENGEL)
      (Cauza T-381/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea opoziție - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 213/37)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Engel GmbH (Pfullingen, Germania) (reprezentant: C. Pfitzer, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: D. Gája și H. O’Neill, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: F. Engel K/S (Haderslev, Danemarca) (reprezentant: L. Elmgaard Sørensen, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 martie 2018 (cauza R 1423/2017-2) privind o procedură de opoziție între F. Engel și Engel

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

                  2)

                     Obligă Engel GmbH și F. Engel K/S să suporte propriile cheltuieli de judecată și obligă Engel GmbH să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 276, 6.8.2018.


title: Cauza T-495/18: Ordonanța Tribunalului din 29 aprilie 2019 — Dermatest/EUIPO (DERMATEST) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale DERMATEST — Refuzul înregistrării — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/37

      Ordonanța Tribunalului din 29 aprilie 2019 — Dermatest/EUIPO (DERMATEST)
      (Cauza T-495/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale DERMATEST - Refuzul înregistrării - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”)
      (2019/C 213/38)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH (Münster, Germania) (reprezentanți: J. Bühling și D. Graetsch, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: W. Schramek, D. Hanf și D. Walicka, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 12 iunie 2018 (cauza R 426/2018-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal DERMATEST ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

                  2)

                     Obligă Dermatest Gesellschaft für allergologische Forschung u. Vertrieb von Körperpflegemitteln mbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 352, 1.10.2018.


title: Cauza T-530/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — România/Comisia („Acțiune în anulare — FEGA și FEADR — Decizie de punere în aplicare a Comisiei — Notificarea destinatarului — Publicarea deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene — Termen de introducere a acțiunii — Moment de la care începe să curgă termenul — Tardivitate — Inadmisibilitate”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/37

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — România/Comisia
      (Cauza T-530/18) (1)

      („Acțiune în anulare - FEGA și FEADR - Decizie de punere în aplicare a Comisiei - Notificarea destinatarului - Publicarea deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene - Termen de introducere a acțiunii - Moment de la care începe să curgă termenul - Tardivitate - Inadmisibilitate”)
      (2019/C 213/39)
      Limba de procedură: româna

         Părțile

         Reclamantă: România (reprezentanți: C.-R. Canțăr, E. Gane, C.-M. Florescu și O.-C. Ichim, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Aquilina și L. Radu Bouyon, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea în parte a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/873 a Comisiei din 13 iunie 2018 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2018, L 152, p. 29), în măsura în care aceasta exclude anumite cheltuieli efectuate de România

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                     Obligă România să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza T-145/19 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 mai 2019 — Jap Energéticas y Medioambientales/Comisia Europeană („Măsuri provizorii — Mediu — Instrumentul financiar pentru mediu (LIFE)- Proiectul LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING — Recuperarea sumelor plătite — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței”)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/38

      Ordonanța președintelui Tribunalului din 2 mai 2019 — Jap Energéticas y Medioambientales/Comisia Europeană
      (Cauza T-145/19 R)
      („Măsuri provizorii - Mediu - Instrumentul financiar pentru mediu (LIFE)- Proiectul LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING - Recuperarea sumelor plătite - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței”)
      (2019/C 213/40)
      Limba de procedură: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencia, Spania) (reprezentant: G. Alabau Zabal, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Estrada de Solà și S. Izquierdo Pérez, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolele 278 și 279 TFUE prin care se solicită suspendarea executării deciziei BUDG/DGA 1/C4/CB/3241812545 a Comisiei din 14 ianuarie 2019 prin care se solicită recuperarea de la reclamantă a sumei de 82 750,96 euro, majorată cu dobânzi de întârziere

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge cererea de măsuri provizorii.

                  2)

                     Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-114/19: Acțiune introdusă la 20 februarie 2019 — Pavel/EUIPO — bugatti (B)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/39

      Acțiune introdusă la 20 februarie 2019 — Pavel/EUIPO — bugatti (B)
      (Cauza T-114/19)
      (2019/C 213/41)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamant: Dan-Gabriel Pavel (Oradea, România) (reprezentant: E. Nedelcu, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: bugatti GmbH (Herford, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: reclamantul în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative „B” — marca Uniunii Europene nr. 13 545 181

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 decembrie 2018 în cauzele conexate R 49/2018-1 și R 85/2018-1

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și confirmarea validității înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 13 545 181, astfel cum a fost înregistrată aceasta la 5 mai 2016 pentru toate bunurile și serviciile;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  inaplicabilitatea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  lipsa unei dovezi privind atingerea adusă interesului general.


title: Cauza T-190/19: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — BF/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/40

      Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — BF/Comisia
      (Cauza T-190/19)
      (2019/C 213/42)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: BF (reprezentanți: S. Gesterkamp, avocat și C. König, profesor)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  constatarea faptului că, de la 18 decembrie 2018, dată la care cea de a doua scrisoare de punere în întârziere a recurentei a fost notificată pe cale electronică, pârâta, prin abținerea sa de acționa, nu și-a respectat obligația de a adopta o decizie în cadrul procedurii în materie de ajutoare de stat 48706 (societatea RVV Rostocker Versorgungs- und Verkehrs-Holding GmbH și societatea Nordwasser GmbH) pe care să o transmită către BF în calitate de reclamantă și să închidă procedura de examinare preliminară, și anume o decizie de a deschide sau de a nu deschide o procedură formală de investigare;

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  cu titlu asigurător și subsidiar, obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată în cazul dispariției abținerii sale de a acționa după introducerea acțiunii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă motivele prezentate în continuare.
      Reclamanta susține mai întâi că sunt îndeplinite condițiile pentru formularea unei acțiuni în abținerea de a acționa, din moment ce, în special, faptele erau în stare de judecată la data notificării celei de a doua scrisori de punere în întârziere în vederea adoptării unei decizii de închidere a procedurii de examinare preliminară în temeiul articolului 4 din Regulamentul (UE) 2015/1589 (1).
      În plus, reclamanta reproșează pârâtei că a stabilit, în scrisoarea sa administrativă din 17 decembrie 2018, un monopol legal în favoarea societății Nordwasser GmbH, mandatată în cadrul unei operațiuni interne (așa-zisă „in house”), care permitea excluderea unei denaturări a concurenței în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, fără a aborda chestiuni privind fapte referitoare la elemente constitutive ale tratamentului favorabil. În plus, reclamanta susține că a respins, în cadrul unei etape anterioare a procedurii, prin intermediul unor indicații cuprinse în plângerea sa [adresată Comisiei] faptul că s-a stabilit un monopol legal în conformitate cu dreptul Uniunii. În orice caz, pârâta ar fi trebuit să își exprime punctul de vedere pur juridic întemeindu-se pe fapte constatate și, prin urmare, să adopte, cel târziu în luna decembrie 2018, o decizie de a nu deschide o procedură formală de investigare care să poată fi atacată în justiție în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2015/1589.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO 2015, L 248, p. 9).


title: Cauza T-198/19: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — BA/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/42

      Acțiune introdusă la 4 aprilie 2019 — BA/Comisia
      (Cauza T-198/19)
      (2019/C 213/44)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: BA (reprezentanți: F. Wagner și N. Voß, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-200/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BB/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/44

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BB/Comisia
      (Cauza T-200/19)
      (2019/C 213/45)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: BB (reprezentant: F. Wagner și N. Voß, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-201/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BC/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/45

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — BC/Comisia
      (Cauza T-201/19)
      (2019/C 213/46)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: BC (reprezentanți: F. Wagner și N. Voß, aocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu mai subsidiar, anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, recuperarea a mai mult de 15 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 500 de ore anuale de utilizare și recuperarea a mai mult de 10 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 8 000 de ore anuale de utilizare;

                  —

                  cu titlu încă mai subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în măsura în care aceasta dispune recuperarea a mai mult de 20 % din taxele de rețea publicate de la consumatorii de energie electrică la sarcină de bază de cel puțin 7 000 de ore anuale de utilizare, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului egalității de tratament
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că prin decizia pârâtei au fost stabilite obligații de plată retroactivă numai pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care, în anii 2012 și 2013, au beneficiat de exonerarea completă a plății taxelor de rețea. Astfel, față de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază care în aceeași perioadă au beneficiat de reduceri forfetare ale taxelor de rețea și în privința cărora nu au fost stabilite obligații de plată retroactivă, cei din prima categorie au fost tratați în mod inegal și au fost dezavantajați în mod nejustificat.
                  În acest context, reclamanta susține că, având în vedere inegalitatea de tratament, pârâta a încălcat obligația de motivare potrivit articolului 263 al doilea paragraf TFUE și articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În plus, inegalitatea de tratament a determinat încălcarea principiului interzicerii discriminării, potrivit articolului 32 alineatul (1) din Directiva 2009/72/CE (1).

                  3.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.

         (1)  Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (JO L 211, 14.8.2009, p. 55).


title: Cauza T-210/19: Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — Società Agricola Tenuta di Rimale și alții/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/48

      Acțiune introdusă la 5 aprilie 2019 — Società Agricola Tenuta di Rimale și alții/Comisia
      (Cauza T-210/19)
      (2019/C 213/48)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamanți: Società Agricola Tenuta di Rimale Ss (Fidenza, Italia) și alți 9 reclamanți (reprezentanți: M. Libertini, A. Scognamiglio și M. Spolidoro, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului anularea notei atacate a pârâtei și obligarea acesteia la reexaminarea motivelor expuse în plângerea prezentată. Această examinare va trebui efectuată pe baza unei interpretări diferite și mai corecte a articolului 150 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole (1), precum și a unei cercetări mai aprofundate care va evidenția lipsa de logică și de coerență a motivelor prezentate de Consorzio pentru a confirma sine die o reglementare discriminatorie și nejustificată a ofertei de lapte pentru producția de brânză DOP (Denumire de Origine Protejată) Parmigiano Reggiano.

         Motivele și principalele argumente

      Prezenta acțiune este îndreptată împotriva notei Comisiei Europene — Direcția Generală Agricultură și Dezvoltare Rurală — din 6 februarie 2019, prin care s-a decis clasarea plângerii introduse de reclamanți la 5 februarie 2018, prin care aceștia contestau legalitatea Decretului nr. 6762 din 15 decembrie 2016 al ministrului pentru politici agricole, alimentare și silvice de aprobare a Planului de reglementare a ofertei pentru brânza Parmigiano-Reggiano pentru perioada 2017-2019, precum și a Decretului nr. 5320 din 19 septembrie 2017 al aceluiași ministru de aprobare a unor modificări ale Planului de reglementare a ofertei de brânză Parmigiano-Reggiano pentru perioada 2017-2019.
      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe interpretarea eronată a articolului 150 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în ceea ce privește stabilirea majorității calificate a producătorilor interesați de propunerea de reglementare a ofertei.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe interpretarea eronată a articolului 150 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în ceea ce privește necesitatea verificării condițiilor de fond ale dezechilibrului pieței în vederea adoptării unor măsuri temporare de reglementare a ofertei și a unei motivări adecvate în această privință.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe întemeiat pe interpretarea eronată a articolului 150 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 în măsura în care sunt interzise planurile discriminatorii de reglementare a ofertei.

         (1)  JO 2013, L 347, p. 608.


title: Cauza T-231/19: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — Klöckner Pentaplast/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/49

      Acțiune introdusă la 8 aprilie 2019 — Klöckner Pentaplast/Comisia
      (Cauza T-231/19)
      (2019/C 213/49)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Klöckner Pentaplast GmbH (Heiligenroth, Germania) (reprezentanți: N. Voß și D. Fouquet, avocate)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în ceea ce privește anii 2012 și 2013;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea, în privința reclamantei, a Deciziei SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) din 28 mai 2018, având referința C(2018) 3166, în ceea ce privește anii 2012 și 2013, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor legate de reprezentare și de deplasare.

         Motivele și principalele argumente

      Acțiunea este întemeiată pe următoarele motive.

                  1.

                  Supoziția eronată a existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE
                  Prin intermediul primului motiv, reclamanta susține că în cadrul examinării pe care a efectuat-o cu privire la exonerarea în litigiu de taxele de rețea pârâta a presupus în mod eronat că există o intervenție prin intermediul unei resurse de stat.
                  În plus, în cadrul examinării condiției reprezentate de „selectivitate”, sistemul de referință a fost determinat în mod eronat și incomplet.
                  În continuare, reclamanta susține că din cauza determinării incomplete a sistemului de referință pârâta a încălcat obligația de motivare care îi revine potrivit articolului 296 al doilea paragraf TFUE.

                  2.

                  Încălcarea principiului protecției încrederii legitime
                  În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că, pe baza împrejurărilor individuale, putea nutri încrederea că poate să beneficieze în continuare de taxele de rețea speciale.


title: Cauza T-233/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Infineon Technologies Dresden/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/52

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Infineon Technologies Dresden/Comisia
      (Cauza T-233/19)
      (2019/C 213/51)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (Dresda, Germania) (reprezentanți: L. Assmann și M. Peiffer, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 28 mai 2018 a pârâtei, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din Stromnetzentgeltverordnung [Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică] (denumită în continuare StromNEV”), precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un singur motiv, potrivit căruia decizia atacată care face obiectul acțiunii este nelegală deoarece scutirea de taxele de rețea potrivit articolului 19 alineatul 2 a doua teză din StromNEV nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În această privință, reclamanta arată mai întâi că, în temeiul articolului 19 alineatul 2 din StromNEV, scutirile de taxele de rețea au fost acordate nu prin intermediul resurselor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE, ci au fost finanțate de operatorii germani ai rețelelor de energie electrică, care sunt organizați în conformitate cu dreptul privat, și nu sunt imputabile statului. De asemenea, suprataxa în litigiu, prin efectul acesteia, nu poate fi asimilată unei taxe pe consumul de energie electrică în Germania. În plus, Republica Federală Germania nu are efectiv nicio putere de control asupra operatorilor de sisteme de transport cărora li s-a încredințat administrarea acestor fonduri.
      În continuare, reclamanta arată că scutirea de taxele de rețea în temeiul articolului 19 alineatul 2 din StromNEV se diferențiază, în ceea ce privește aspectele relevante, de situațiile care s-au aflat la originea cauzelor C-206/06, Essent Netwerk Noord și alții, și C-262/12, Vent De Colère!. Scutirea care face obiectul litigiului este însă comparabilă cu contribuția din cauza C-405/16 P, Germania/Comisia și, prin urmare, nu poate fi calificată ca fiind ajutor.


title: Cauza T-238/19: Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Wepa Hygieneprodukte și alții/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/55

      Acțiune introdusă la 9 aprilie 2019 — Wepa Hygieneprodukte și alții/Comisia
      (Cauza T-238/19)
      (2019/C 213/54)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamante: Wepa Hygieneprodukte GmbH (Arnsberg, Germania), Wepa Leuna GmbH (Leuna, Germania), Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (Arnsberg) (reprezentanți: H. Janssen și A. Vallone, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 28 mai 2018 a Comisiei Europene, având referința C(2018) 3166 (JO 2019, L 14, p. 1), în cazul „Schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din Stromnetzentgeltverordnung [Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică]”, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un singur motiv, potrivit căruia scutirea de taxele de rețea nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
      În această privință, reclamantele arată mai întâi că scutirea de taxele de rețea nu implică o intervenție a statului sau prin intermediul unei resurse de stat. În plus, reclamantele arată că pârâta a considerat în mod eronat că suprataxa prevăzută la articolul 19 reprezintă o „contribuție” obligatorie, respectiv o „taxă parafiscală” în sensul Hotărârii din 17 iulie 2008, Essent Netwerk Noord și alții (C-206/06, EU:C:2008:413), impusă de stat consumatorilor finali.
      Mai mult, reclamantele arată că nu a fost acordat niciun avantaj selectiv consumatorilor de energie electrică la sarcină de bază.


title: Cauza T-246/19: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2019 — Cambodgia și CRF/Comisia Europeană

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/57

      Acțiune introdusă la 10 aprilie 2019 — Cambodgia și CRF/Comisia Europeană
      (Cauza T-246/19)
      (2019/C 213/56)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: Regatul Cambodgiei și Cambodia Rice Federation (CRF) (Phnom Penh, Cambodgia) (reprezentanți: R. Antonini, E. Monard și B. Maniatis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/67 al Comisiei din 16 ianuarie 2019 (1) și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că limitarea noțiunii de producători din Uniunea Europeană la acei producători de produse similare sau direct concurente care sunt fabricate utilizând materii prime (orez nedecorticat) produse în Uniunea Europeană încalcă articolul 22 alineatul (1) și articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 978/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 (2). Cu titlu subsidiar, abordarea pârâtei a încălcat articolul 22 alineatul (2) din Regulamentul nr. 978/2012.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin care se susține că, prin faptul că s-a întemeiat pe informații incorecte sau inexacte sau pe informații care nu se refereau în mod specific la produsul similar, pârâta nu a apreciat în mod corespunzător „dificultățile grave”, cu încălcarea articolului 23 din Regulamentul nr. 978/2012. Aceasta a condus la imposibilitatea de a aprecia în mod corespunzător dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute de articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 978/2012 referitoare la produsul similar, astfel cum este definit la articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul nr. 978/2012.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a comparat prețurile de import din Cambodgia cu prețurile din Uniune Europeană într-un mod care a încălcat articolul 22 alineatul (1) și articolul 23 din Regulamentul nr. 978/2012.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că analiza legăturii de cauzalitate efectuată de pârâtă încalcă articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul nr. 978/2012, întrucât dificultățile grave cu care se confruntă industria din Uniune Europeană nu constituie consecința suficient de directă a volumului și a prețurilor importurilor. În măsura în care Regulamentul 2019/67 se întemeiază pe o analiză cumulativă, acesta încalcă, de asemenea, articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul nr. 978/2012.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta nu a comunicat mai multe fapte sau considerente esențiale sau detaliile unor astfel de fapte sau considerente esențiale, cu încălcarea articolului 17 alineatele (1), (2), (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) nr. 1083/2013 al Comisiei din 28 august 2013 (3), a articolului 38 din Regulamentul nr. 978/2012 și a dreptului la apărare al reclamanților.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că dosarul constituit este în mare măsură necorespunzător și lipsește din el o serie importantă de informații. Aceasta constituie o încălcare a articolului 14 din Regulamentul delegat nr. 1083/2013 al Comisiei, a articolului 38 din Regulamentul nr. 978/2012 și a dreptului la apărare al reclamanților.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/67 al Comisiei din 16 ianuarie 2019 de impunere a unor măsuri de salvgardare cu privire la importurile de orez Indica originare din Cambodgia și Myanmar/Birmania (JO 2019, L 15, p. 5).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 978/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 de aplicare a unui sistem generalizat de preferințe tarifare și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 732/2008 al Consiliului (JO 2012, L 303, p. 1).

         (3)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1083/2013 al Comisiei din 28 august 2013 de stabilire a normelor referitoare la procedura de retragere temporară a preferințelor tarifare și de adoptare a măsurilor de salvgardare cu caracter general, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 978/2012 al Parlamentului European și al Consiliului de aplicare a unui sistem generalizat de preferințe tarifare (JO 2013, L 293, p. 16).


title: Cauza T-248/19: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2019 — Bilde/Parlamentul European

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/58

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2019 — Bilde/Parlamentul European
      (Cauza T-248/19)
      (2019/C 213/57)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Dominique Bilde (Lagarde, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei P8_TA-PROV(2019)0137 a Parlamentului European din 12 martie 2019 privind cererea de ridicare a imunității reclamantei 2018/2267(IMM), prin care este efectiv ridicată imunitatea reclamantei;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (JO 2010, C 83, p. 266), a articolului 5 alineatele (1) și (5) din Regulamentul de procedură al Parlamentului European (JO 2005, L 44, p. 1) și a Comunicărilor către membrii nr. 11/2003 și nr. 11/2016.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de procedură, mai precis pe încălcarea articolului 43 din Comunicarea către membrii nr. 11/2016, prin faptul că finalitatea care stă la baza procedurii ar fi de a aduce atingere activității politice a reclamantei, ceea ce ar constitui un caz de fumus persecutionis împotriva sa.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor generale ale dreptului Uniunii „ne bis in idem” și „una via electa”, pe un abuz de procedură și pe un abuz de putere.


title: Cauza T-251/19: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — Wieland-Werke/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/59

      Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — Wieland-Werke/Comisia
      (Cauza T-251/19)
      (2019/C 213/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Wieland-Werke AG (Ulm, Germania) (reprezentanți: U. Soltész, C. von Köckritz și K. Winkelmann, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei Europene din 5 februarie 2019 în cazul M.8900 — Wieland/Aurubis Rolled Products/Schwermetall;

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă unsprezece motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit erori vădite prin faptul că și-a întemeiat decizia atacată pe conceptul eronat al unui subsegment așa-numit „de lux”, în loc să se bazeze în decizia atacată pe piața relevantă a produselor de cupru laminat, astfel cum a fost definită de Comisia însăși.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia nu a furnizat nici o definiție, nici o delimitare clară a subsegmentului așa-numit „de lux”, pe care — indubitabil — și-a bazat aprecierea. Abordarea Comisiei este vădit eronată și speculativă.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit erori vădite de apreciere prin contrazicerea propriilor constatări din decizia de autorizare în cazul M.8909 — KME/MKM.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a aplicat o teorie fără precedent și de nesusținut a prejudiciului sui generis care asociază în mod neadecvat efectul orizontal și neorizontal și confundă indicațiile clare și stricte furnizate de Orientările privind concentrările.

                  5.

                  Al cincilea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit erori vădite în aprecierea concurențială a pretinsei sale preocupări orizontale, omițând în mod flagrant să investigheze fapte evidente în stabilirea contextului concurențial al pieței relevante.

                  6.

                  Al șaselea motiv, prin intermediul căruia se susține că aprecierea Comisiei referitoare la posibilitățile de comutare ale clienților este vădit greșită.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia invocă majorări de preț datorate tranzacției fără a fi furnizat nicio dovadă corelativă.

                  8.

                  Al optulea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit erori vădite în aprecierea trecerii de la control comun la control exclusiv asupra Schwermetall. În special, Comisia nu a parcurs etapele necesare de investigare.

                  9.

                  Al nouălea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a săvârșit erori vădite în aprecierea angajamentelor propuse de reclamantă.

                  10.

                  Al zecelea motiv, prin intermediul căruia se susține că gestionarea de către Comisie a procedurii căii de atac și a testului de piață nu a fost conformă cu normele procedurale.

                  11.

                  Al unsprezecelea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a încălcat normele fundamentale de procedură și garanțiile procedurale. Aceasta a refuzat să supună testului de piață primele două angajamente și a inițiat testul de piață într-un stadiu al procedurii mult prea tardiv.


title: Cauza T-252/19: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — Pech/Consiliul Uniunii Europene

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/60

      Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — Pech/Consiliul Uniunii Europene
      (Cauza T-252/19)
      (2019/C 213/59)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Laurent Pech (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: O. Brouwer și T. McGrath, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Consiliului cuprinse într-o scrisoare adresată reclamantului, din data de 12 februarie 2019, prin care se refuză accesul integral la documentul ST 13593 2018 INIT (avizul juridic al Serviciului juridic al Consiliului din 25 octombrie 2018), conform articolului 4 alineatul (2) și articolului 4 alineatul (3) din Regulamentul 1049/2001 (1);

                  —

                  cu titlu subsidiar, obligarea Consiliului să acorde un acces parțial mai extins la documentul ST 13593 2018 INIT, în conformitate cu articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul 1049/2001 și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantului, precum și a celor ale intervenienților.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o aplicare eronată a articolului 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001.

                              —

                              Reclamantul arată că Consiliul nu a demonstrat că documentul solicitat cuprinde un aviz juridic.

                              —

                              Reclamantul arată de asemenea că Consiliul a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001, neținând seama nici de dispozițiile dreptului primar al Uniunii rezumate în cerere, nici de principiul potrivit căruia documentele legislative ale Uniunii fac obiectul celui mai larg acces posibil și întemeindu-se de asemenea în același timp pe noțiuni vagi și subiective care nu sunt prevăzute de dreptul Uniunii pentru a justifica nedivulgarea.

                              —

                              Consiliul a săvârșit o eroare de drept și a aplicat în mod eronat criteriile privind interesul public superior.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe o eroare de drept și pe o aplicare eronată a articolului 4 alineatul (3) primul paragraf a doua liniuță din Regulamentul 1049/2001.

                              —

                              Reclamantul arată că Consiliul nu a demonstrat că divulgarea în integralitate a documentului ar aduce atingere în mod specific și efectiv procesului decizional respectiv.

                              —

                              Consiliul a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 4 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul 1049/2001 și jurisprudența instanțelor Uniunii neluând în considerare prevederile dreptului primar al Uniunii rezumate în cerere, precum și principiul potrivit căruia documentele legislative ale Uniunii fac obiectul accesului cel mai larg posibil.

                              —

                              Consiliul nu a apreciat corect interesul public al divulgării.

                  3.

                  Al treilea motiv, invocat cu titlu subsidiar, prin care se susținea că, deși excepțiile invocate erau aplicabile documentului solicitat, Consiliul a încălcat articolul 4 alineatul (6) din Regulamentul 1049/2001, întrucât, în mod evident, nu și-a îndeplinit obligația de acorda accesul parțial (adecvat și solicitat) pe care ar fi trebuit să-l acorde la documentul solicitat în temeiul articolului 4 alineatul (6) menționat, refuzând accesul la întreaga parte privind analiza juridică.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO 2001, L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza T-253/19: Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — BG/Parlamentul European

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/62

      Acțiune introdusă la 15 aprilie 2019 — BG/Parlamentul European
      (Cauza T-253/19)
      (2019/C 213/60)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: BG (reprezentanți: L. Levi, A. Champetier și A. Tymen, avocați)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Parlamentului European din 18 mai 2018 prin care s-a reziliat contractul reclamantului;

                  —

                  dacă este necesar, anularea deciziei Parlamentului European din 4 ianuarie 2019 de respingere a plângerii reclamantului din 16 august 2018, notificată la 9 ianuarie 2019;

                  —

                  obligarea pârâtului la despăgubirea reclamantului pentru prejudiciul moral suferit din culpa pârâtului evaluat la suma de 50 000 de euro;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare și a normelor de procedură aplicabile în cazul rezilierii contractului în discuție.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 12a și 24 din statut și, în această privință, pe încălcarea dreptului la un proces echitabil și imparțial, pe încălcarea obligației de diligență și pe eroarea vădită de apreciere.


title: Cauza T-260/19: Acțiune introdusă la 12 aprilie 2019 — Al-Tarazi/Consiliul

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/62

      Acțiune introdusă la 12 aprilie 2019 — Al-Tarazi/Consiliul
      (Cauza T-260/19)
      (2019/C 213/61)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Mazen Al-Tarazi (Shuwaikh, Kuweit) (reprezentanți: G. Beck și A. Khan, Barristers și S. Patel, Solicitor)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea inaplicabilității față de reclamant a articolului 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 (1) și a articolului 1 din Decizia de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 (2);

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului și a Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului în măsura în care îl privesc pe reclamant;

                  —

                  dispunerea eliminării numelui reclamantului din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului (de la numărul 266 din aceasta) și din anexa la Decizia de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului (de la numărul 266 din aceasta) și

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe prezentarea de către pârât a unor motive insuficiente sau nefondate pentru desemnarea reclamantului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că desemnarea reclamantului se bazează pe o eroare vădită de apreciere a faptelor, în măsura în care pârâtul nu ar fi făcut dovada faptelor indicate care susțin sau care se pretinde că susțin motivarea măsurilor adoptate sau în măsura în care pârâtul a tras concluzii nerezonabile din aceste fapte.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al reclamantului prin desemnarea acestuia.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea, prin desemnarea reclamantului, a dreptului său de proprietate, a libertății acestuia de a desfășura o activitate comercială și a principiului proporționalității.

         (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/85 al Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (JO 2019, L 18I, p. 4).

         (2)  Decizia de punere în aplicare (PESC) 2019/87 a Consiliului din 21 ianuarie 2019 privind punerea în aplicare a Deciziei 2013/255/PESC privind măsuri restrictive împotriva Siriei (JO 2019, L 18I, p. 13).


title: Cauza T-269/19: Acțiune introdusă la 22 aprilie 2019 — Imagina Media Audiovisual/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/65

      Acțiune introdusă la 22 aprilie 2019 — Imagina Media Audiovisual/Comisia
      (Cauza T-269/19)
      (2019/C 213/63)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Imagina Media Audiovisual, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: P. Kuypers și N. Groot, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Ares(2019)856949 a Comisiei prin care aceasta i-a impus reclamantei o excludere de doi ani și a înregistrat-o în baza de date a sistemului de detectare timpurie și de excludere (1);

                  —

                  obligarea Comisiei de a o despăgubi pe reclamantă pentru prejudiciul cauzat prin decizia în litigiu;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin aceea că nu a efectuat propriul control sau propria analiză, bazându-se doar pe concluziile Ministerului Justiției din Statele Unite, fără a efectua propriul control și interpretându-le în mod eronat. Prin urmare, Comisia săvârșește o eroare de apreciere a faptelor, încălcând astfel obligația de solicitudine.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia exclude în mod greșit reclamanta, cu încălcarea articolului 136 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul 2018/1046 și a dreptului la apărare al acesteia, prin aceea că nu a enunțat în mod clar ce constituie exact eroarea profesională gravă. În plus, se invocă faptul că Comisia săvârșește o eroare prin faptul că a afirmat că reclamanta este exclusă de asemenea de la cererile de ofertă în curs, dat fiind că acest aspect nu decurge din dispozitivul deciziei în litigiu, excluzând-o pe reclamantă pentru o conduită referitoare la drepturile de marketing și mediatice în sport în cadrul unei cereri de ofertă pentru o prezentare audio-vizuală a unor chestiuni de actualitate ale Uniunii, dat fiind că este vorba despre contracte diferite care nu au nici un impact unul asupra celuilalt, astfel încât fiabilitatea reclamantei în contracte pentru Uniunea Europeană poate fi demonstrată, și prin faptul că a decis că reclamanta ar trebui să fie exclusă, dat fiind că nu dispunea de probe suficiente pentru a adopta decizia în litigiu și că acordul de neîncepere a urmăririi penale încheiat cu Ministerul Justiției din Statele Unite nu enunță că reclamanta sau directorul general al acesteia sunt vinovați.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia săvârșește o eroare de drept prin faptul că a decis că excluderea ar fi proporțională în sensul articolului 136 alineatul (3) din Regulamentul 2018/1046 și prin faptul că a nu a ținut seama astfel de lipsa impactului asupra intereselor financiare și asupra imaginii Uniunii și de timpul scurs de la conduită.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a săvârșit o eroare prin faptul că a decis că măsurile corective luate de reclamantă sunt provizorii și insuficiente având în vedere articolul 136 alineatul (6) litera (a) coroborat cu articolul 136 alineatul (7) din regulamentul 2018/1046.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia încalcă principiul fundamental al egalității de tratament tratând-o pe reclamantă diferit de alți ofertanți care au încheiat acorduri de neîncepere a urmăririi penale cu Ministerul Justiției din Statele Unite.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia i-a cauzat un prejudiciu reclamantei prin aceea că a decis în mod nelegal că aceasta trebuia să fie exclusă din procedurile de achiziții publice [sau] de atribuire de subvenții reglementate de Regulamentul 2018/1046.

         (1)  Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p.1).


title: Cauza T-270/19: Acțiune introdusă la 23 aprilie 2019 — Amazon Technologies/EUIPO (ring)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/66

      Acțiune introdusă la 23 aprilie 2019 — Amazon Technologies/EUIPO (ring)
      (Cauza T-270/19)
      (2019/C 213/64)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Amazon Technologies, Inc. (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentanți: A. Klett și C. Mikyska, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative „ring” — cererea de înregistrare nr. 1 401 009.

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 februarie 2019 în cauza R 2211/2018-5.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a camerei de recurs a EUIPO, inclusiv a cheltuielilor necesare ale reclamantei în cadrul ambelor proceduri.

         Motivul invocat

                  —

                  întrucât a refuzat protecția mărcii în discuție, camera de recurs a încălcat articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-272/19: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2019 — TO/SEAE

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/67

      Acțiune introdusă la 25 aprilie 2019 — TO/SEAE
      (Cauza T-272/19)
      (2019/C 213/65)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: TO (reprezentant: G. Generet, avocat)

         Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei AAIC a SEAE din 15 iunie 2018 potrivit căreia reclamanta nu îndeplinește toate condițiile de angajare prevăzute la articolul 82 din RAA și nu poate fi angajată în calitate de agent contractual 3b în cadrul SEAE;

                  —

                  anularea Deciziei AAIC a SEAE din 14 ianuarie 2019 de respingere a reclamației depuse de reclamantă la 14 septembrie 2018;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei indemnizații evaluate la 36 992,52 de euro, corespunzătoare unui an de remunerație pentru un contract AC FG II conform grilei de salarizare în vigoare începând cu 1 noiembrie 2017, sub rezerva unei ajustări în cursul procedurii;

                  —

                  obligarea SEAE la calcularea pierderii în privința dreptului la pensie ca urmare a nerecrutării sale;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei indemnizații de 15 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care rezultă din atingerea adusă demnității și reputației sale profesionale;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei indemnizații de 15 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care rezultă din atingerea adusă sănătății și echilibrului său personal;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă unei indemnizații de 15 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care decurge din încălcarea de către SEAE a Regulamentului nr. 45/2001 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei indemnizații de 10 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care decurge din încălcarea secretului medical și a caracterului confidențial al datelor cu caracter personal din dosarul medical al reclamantei;

                  —

                  obligarea SEAE la plata către reclamantă a unei indemnizații de 15 000 de euro cu titlu de despăgubire pentru prejudiciul moral care decurge din calomnia și/sau defăimarea la adresa reclamantei;

                  —

                  obligarea SEAE la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 33 al doilea paragraf din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și a articolelor 82 și 83 din Regimul aplicabil celorlalți agenți, a principiilor proporționalității și contradictorialității, a dreptului la bună administrare și la solicitudine, a principiului nediscriminării și a dreptului la un tratament imparțial și echitabil și a interdicției oricărei hărțuiri morale.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142) și a articolului 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-275/19: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2019 — PNB Banka și alții/BCE

text:
                  24.6.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 213/69

         Acțiune introdusă la 24 aprilie 2019 — PNB Banka și alții/BCE
         (Cauza T-275/19)
         (2019/C 213/67)
         Limba de procedură: engleza

            Părțile

            Reclamanți: PNB Banka AS (Riga, Letonia),  CR (*1),  CT (*1) (reprezentanți: O. Behrends și M. Kirchner, avocați)

            Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

            Concluziile

         Reclamanții solicită Tribunalului:

                     —

                     anularea deciziilor BCE din 14 februarie 2019 de a desfășura o inspecție la sediile PNB Banka și ale societăților din grupul său;

                     —

                     obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

            Motivele și principalele argumente

         În susținerea acțiunii, reclamanții invocă zece motive.

                     1.

                     Primul motiv, întemeiat pe faptul că BCE nu era autoritatea de supraveghere competentă în privința PNB Banka la data deciziei de a desfășura inspecția la fața locului

                     2.

                     Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că decizia atacată nu era „necesară” în sensul articolului 12 din Regulamentul MUS (1)

                     3.

                     Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că BCE nu și-a exercitat corespunzător puterea de apreciere, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) din MUS

                     4.

                     Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat principiul proporționalității

                     5.

                     Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat dreptul reclamanților de a fi ascultați

                     6.

                     Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că BCE nu și-a îndeplinit obligația de examinare și de evaluare cu atenție și cu imparțialitate a tuturor aspectelor pertinente ale cazului individual

                     7.

                     Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că BCE nu și-a îndeplinit obligația de motivare în mod adecvat a deciziei sale

                     8.

                     Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat principiile încrederii legitime și securității juridice

                     9.

                     Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat principiul egalității de tratament și a săvârșit o discriminare față de reclamanți

                     10.

                     Al zecelea motiv, întemeiat pe faptul că BCE a încălcat articolul 19 și considerentul (75) al Regulamentului MUS și a săvârșit un abuz de putere.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO 2013, L 287, p. 63).