title: Cauza T-172/10: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Colas/OAPI — García-Teresa Gárate și Bouffard Vicente (BASE SEAL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative BASE SEAL — Mărcile naționale figurative anterioare reprezentând un romb — Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare COLAS — Motiv relativ de refuz — Similitudine a semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/14

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Colas/OAPI — García-Teresa Gárate și Bouffard Vicente (BASE SEAL)
   (Cauza T-172/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative BASE SEAL - Mărcile naționale figurative anterioare reprezentând un romb - Mărcile naționale și internaționale figurative anterioare COLAS - Motiv relativ de refuz - Similitudine a semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 126/28
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Colas (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentant: E. Logeais, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Rosario García-Teresa Gárate și Carmen Bouffard Vicente (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune în anulare formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 4 februarie 2010 (cazul R 450/2009-4) privind o procedură de opoziție între Colas, pe de o parte, și doamnele Rosario García Teresa Gárate și Carmen Bouffard Vicente, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 4 februarie 2010 (cazul R 450/2009-4) pentru alte produse decât produsele chimice utilizate în scop științific, în domeniul fotografiei, în agricultură, în horticultură și în domeniul forestier și decât substanțele chimice care conservă produsele alimentare vizate în decizia menționată.

               2.

               Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza C-474/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal in Northern Ireland (Regatul Unit) la 29 septembrie 2010 — Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd v Department of the Environment for Northern Ireland, Department of the Environment for Northern Ireland

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Court of Appeal in Northern Ireland (Regatul Unit) la 29 septembrie 2010 — Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd v Department of the Environment for Northern Ireland, Department of the Environment for Northern Ireland
   (Cauza C-474/10)
   ()
   2011/C 13/27
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Court of Appeal in Northern Ireland

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd

      Pârât: Department of the Environment for Northern Ireland, Department of the Environment for Northern Ireland

      Întrebările preliminare

               1.

               În vederea unei interpretări corecte a Directivei [2001/42] (1), în cazul în care o autoritate de stat care elaborează un plan ce intră sub incidența articolului 3 este în același timp autoritatea cu responsabilități generale în domeniul mediului într-un stat membru, poate refuza statul membru în cauză să desemneze, în temeiul articolului 6 alineatul (3), o autoritate care trebuie consultată în sensul articolelor 5 și 6?

               2.

               În vederea unei interpretări corecte a directivei, în cazul în care o autoritate care elaborează un plan ce intră sub incidența articolului 3 este în același timp autoritatea cu responsabilități generale în domeniul mediului într-un stat membru, este obligat acest stat membru să garanteze desemnarea ulterioară a unui organism consultativ distinct de autoritatea respectivă?

               3.

               În vederea unei interpretări corecte a directivei, cerința prevăzută la articolul 6 alineatul (2), în sensul că autoritățile menționate la alineatul (3) și publicul menționat la alineatul (4) trebuie să aibă ocazia efectivă și din timp să-și exprime opinia „într-un interval de timp adecvat” poate fi transpusă prin norme care prevăd că autoritatea responsabilă de elaborarea planului autorizează în fiecare caz termenul în care trebuie exprimate opiniile sau este necesar ca înseși normele de transpunere a directivei să stabilească un termen sau termene diferite în situații diferite în care să fie exprimate aceste opinii?

      (1)  Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului, JO L 197, p. 30, Ediție specială, p. 135.


title: Cauza T-543/13: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2013 — Three-N-Products/OAPI — Munindra (PRANAYUR)

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/33

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2013 — Three-N-Products/OAPI — Munindra (PRANAYUR)
   (Cauza T-543/13)
   2013/C 367/59
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, India) (reprezentant: N. Colombo, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Munindra Holding BV (Lelystad, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în tot a Deciziei Camerei a patra de recurs nr. R 638/2012-4 din 25 iulie 2013 și, în consecință, respingerea înregistrării mărcii solicitate PRANAYUR;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Three-N-Products Private Ltd;

               —

               obligarea Munindra Holding BV la plata cheltuielilor de judecată efectuate de Three N Products Private Ltd.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PRANAYUR” pentru produse din clasele 5 și 30 — cererea de marcă comunitară nr. 7 170 095

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „AYUR” și mărcile figurative care conțin elementul verbal „Ayur”

      Decizia diviziei de opoziție: A respins opoziția.

      Decizia camerei de recurs: A respins recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului


title: Cauza F-86/10: Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Dubus/Parlament

text:
               20.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/49

         Acțiune introdusă la 24 septembrie 2010 — Dubus/Parlament
   (Cauza F-86/10)
   ()
   2010/C 317/89
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Charles Dubus (Tervuren, Belgia) (reprezentanți: E. Boigelot și S. Woog, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei pârâtului de a nu înscrie reclamantul pe lista funcționarilor promovați de la gradul AST3 la gradul AST4 în cadrul exercițiului de promovare 2009

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Parlamentului de a nu înscrie reclamantul pe lista funcționarilor promovați de la gradul AST3 la gradul AST4 în cadrul exercițiului de promovare 2009;

               —

               ca urmare a acestei anulări, efectuarea unei noi analize comparative a meritelor reclamantului și a celor ale altor candidați în cadrul exercițiului de promovare 2009, promovarea reclamantului la gradul AST4 cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2009, precum și obligarea la plata în favoarea reclamantului a dobânzii aferente remunerațiilor neplătite, la nivelul stabilit de Banca Centrală Europeană pentru principalele operațiuni de refinațare, aplicabil începând cu 1 ianuarie 2009, majorat cu două puncte;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-507/08: Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2008 — Psytech International/OAPI — Institute for Personality & Ability Testing (16PF)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/34

         Acțiune introdusă la 21 noiembrie 2008 — Psytech International/OAPI — Institute for Personality & Ability Testing (16PF)
   (Cauza T-507/08)
   (2009/C 19/64)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Psytech International Ltd (Pulloxhill, Regatul Unit) (reprezentanți: N. Phillips, Solicitor și N. Saunders, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Institute for Personality & Ability Testing, Inc. (Champaign, Statele Unite)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 iulie 2008 în cauza R 1012/2007-2 și trimiterea cererii de declarare a nulității la OAPI în vederea soluționării; și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „16PF” care desemnează produse și servicii din clasele 9, 16, 35, 41 și 42 — cu numărul de înregistrare 1 892 652

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Decizia diviziei de anulare: respinge cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d), precum și a articolului 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care camera de recurs: (i) ar fi trebuit să deducă din elementele supuse aprecierii sale că marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității era lipsită de orice caracter distinctiv; (ii) nu a aplicat criteriul juridic adecvat și nici nu a apreciat în mod corect elementele de probă care i-au fost prezentate; și (iii) ar fi trebuit să concluzioneze, pe baza probelor care i-au fost prezentate, că cererea de marcă comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității era contrară principiului bunei-credințe.


title: Cauza T-32/15: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 - GRE/EUIPO (Mark1) [„Marca Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Mark1 — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/17

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 - GRE/EUIPO (Mark1)
   (Cauza T-32/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene Mark1 - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 232/22)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Germania) (reprezentanți: I. Memmler și S. Schulz, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 29 octombrie 2014 (cauza R 647/2014-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ Mark1 ca marcă a Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.


title: Cauza F-2/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2008 — Kröppelin/Consiliul Uniunii Europene

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/37

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 18 iunie 2008 — Kröppelin/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza F-2/05)
   (2008/C 197/73)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei ca urmare a soluționării amiabile.


               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/1

         Depunerea jurământului de către noi membri ai Curții
   2009/C 267/02
   Numiți judecători la Curtea de Justiție a Comunităților Europene prin Decizia reprezentanților guvernelor statelor membre ale Comunităților Europene din 25 februarie 2009 (1), pentru perioada cuprinsă între 7 octombrie 2009 și 6 octombrie 2015, domnii Safjan și Šváby au depus jurământul în fața Curții la 6 octombrie 2009.
   Numită judecător la Curtea de Justiție a Comunităților Europene prin Decizia reprezentanților guvernelor statelor membre ale Comunităților Europene din 8 iulie 2009 (2), pentru perioada cuprinsă între 7 octombrie 2009 și 6 octombrie 2012, doamna Berger a depus jurământul în fața Curții la 6 octombrie 2009.
   Numit avocat general la Curtea de Justiție a Comunităților Europene prin Decizia reprezentanților guvernelor statelor membre ale Comunităților Europene din 25 februarie 2009 (1), pentru perioada cuprinsă între 7 octombrie 2009 și 6 octombrie 2015, domnul Jääskinen a depus jurământul în fața Curții la 6 octombrie 2009.

      (1)  JO L 63, 7.3.2009, p. 13

      (2)  JO L 181, 14.7.2009, p. 26


title: Cauza F-52/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice din 3 iulie 2008 — Plasa/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Procedura măsurilor provizorii — Cererere de suspendare a executării unei decizii privind o nouă repartizare — Urgență — Absență)

text:
               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/21

         Ordonanța președintelui Tribunalului Funcției Publice din 3 iulie 2008 — Plasa/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-52/08 R)
   (Funcție publică - Procedura măsurilor provizorii - Cererere de suspendare a executării unei decizii privind o nouă repartizare - Urgență - Absență)
   (2008/C 260/38)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Wolfgang Plasa (Alger, Algeria) (reprezentant: G. Vandersanden, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți:J. Currall și B. Eggers, agenți)
   Obiectul
   Cererere de suspendare a executării Deciziei din 8 mai 2008 prin care Comisia Comunităților Europene a dispus o nouă repartizare a reclamantului la sediul din Bruxelles începând cu 1 august 2008
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.


title: Cauza C-282/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 6 iunie 2011 — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spania) la 6 iunie 2011 — Concepción Salgado González/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Cauza C-282/11)
   2011/C 269/46
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Concepción Salgado González

      Pârâți: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) și Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Întrebările preliminare

               1.

               Este conformă cu obiectivele comunitare prevăzute la articolul 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) din 14 iunie, precum și cu dispozițiile anexei VI litera D punctul 4 la Regulamentul nr. 1408/71 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității interpretarea anexei VI litera D punctul 4 menționate în sensul că, pentru calcularea prestației teoretice spaniole efectuată pe baza contribuțiilor efective ale asiguratului în anii imediat anteriori plății ultimei contribuții la asigurările sociale spaniole, totalul astfel obținut se împarte la 210, acest divizor fiind stabilit pentru calcularea bazei de evaluare a pensiei pentru limită de vârstă în conformitate cu articolul 162 alineatul 1 din Legea generală privind securitatea socială?

               2.

               (în cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ): Este conformă cu obiectivele comunitare prevăzute la articolul 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Regulamentul nr. 1408/71 […] interpretarea anexei VI litera D punctul 4 menționate în sensul că, pentru calcularea prestației teoretice spaniole, efectuată pe baza contribuțiilor efective ale asiguratului în anii imediat anteriori plății ultimei contribuții la asigurările sociale spaniole, totalul astfel obținut se împarte la numărul de ani de contribuție în Spania?

               3.

               (în cazul în care răspunsul la a doua întrebare este negativ și oricare ar fi răspunsul la prima întrebare, fie pozitiv, fie negativ): Anexa XI litera G punctul 3 litera (a) la Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială este aplicabilă prin analogie cazului examinat în prezenta procedură, cu scopul de a îndeplini obiectivele comunitare prevăzute la articolul 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Regulamentul nr. 1408/71 […] și, ca urmare a acestei aplicări, perioada de contribuție în Portugalia este acoperită cu bazele de contribuție din Spania care sunt cel mai apropiate în timp de perioada menționată, ținând seama de evoluția prețurilor de consum?

               4.

               (în cazul în care răspunsul la prima, la a doua și la a treia întrebare este negativ): Care ar fi, în cazul în care niciuna dintre interpretările propuse anterior nu ar fi în totalitate sau parțial corectă, interpretarea anexei VI litera D punctul 4 la Regulamentul nr. 1408/71 […], care, fiind utilă pentru soluționarea litigiului examinat în prezenta procedură, este mai conformă cu obiectivele comunitare prevăzute la articolul 48 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 3 din Regulamentul nr. 1408/71, precum și cu modul de redactare a anexei VI litera D punctul 4?

      (1)  JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26

      (2)  JO L 166, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 82


title: Cauza C-264/09: Acțiune introdusă la 14 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/19

         Acțiune introdusă la 14 iulie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Slovacă
   (Cauza C-264/09)
   2009/C 282/36
   Limba de procedură: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: O. Beynet, F. Hoffmeister și J. Javorský, agenți)

      Pârâtă: Republica Slovacă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, neasigurând un acces nediscriminatoriu la rețeaua de transport, Republica Slovacă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 20 alineatul (1) și al articolului 9 litera (e) din Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (1);

               —

               obligarea Republicii Slovace la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul de transpunere a directivei a expirat la 1 iulie 2004.

      (1)  JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61.


title: Cauza F-66/13: Acțiune introdusă la 4 iulie 2013 — ZZ/Europol

text:
               21.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 274/30

         Acțiune introdusă la 4 iulie 2013 — ZZ/Europol
   (Cauza F-66/13)
   2013/C 274/49
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: J.-J. Ghosez, avocat)

      Pârât: Oficiul European de Poliție (Europol)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a nu reînnoi contractul pe durată determinată al reclamantei

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei pârâtului din 28 septembrie 2012 prin care acesta a informat reclamanta că nu va reînnoi contractul acesteia pe durată determinată care va expira la 31 decembrie 2012, precum și a deciziei confirmative din 9 aprilie 2013 prin care a fost respinsă reclamația acesteia;

               —

               obligarea pârâtului la plata în favoarea reclamantei a diferenței dintre, pe de o parte, cuantumul remunerației pe care ar fi putut să o primească dacă ar fi continuat să își exercite atribuțiile în cadrul acestuia și, pe de altă parte, cuantumul remunerației, al onorariilor, al indemnizației de șomaj sau al oricărei alte indemnizații compensatorii primite efectiv de reclamantă începând cu data de 1 ianuarie 2013 în locul remunerației pe care o primea în calitate de agent temporar;

               —

               obligarea Europol la plata cheltuielilor de judecată.


               11.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/1

         (2008/C 260/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 247, 27.9.2008

   Publicații anterioare

      JO C 236, 13.9.2008

      JO C 223, 30.8.2008

      JO C 209, 15.8.2008

      JO C 197, 2.8.2008

      JO C 183, 19.7.2008

      JO C 171, 5.7.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-72/09: Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Pilkington Group și alții/Comisia

text:
               1.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/24

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2009 – Pilkington Group și alții/Comisia
   (Cauza T-72/09)
   2009/C 102/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Pilkington Group Ltd (St Helens, Regatul Unit), Pilkington Automotive Ltd (Lathom, Regatul Unit), Pilkington Automotive Deutschland GmbH (Witten, Germania), Pilkington Holding GmbH (Gelsenkirchen, Germania), Pilkington Italia SpA (San Salvo, Italia) (reprezentanți: J. Scott, S. Wisking și K. Fountoukakos-Kyriakakos, Solicitors)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea articolului 1 litera (c) din decizie sau, în subsidiar, anularea articolului 1 litera (c) în măsura în care în acesta se constată că Pilkington a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE înaintea lunii ianuarie 1999;

               —

               anularea articolului 2 litera (c) din decizie și/sau dispunerea unei reduceri substanțiale a amenzii;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamantele urmăresc anularea parțială, în temeiul articolului 230 CE, a Deciziei (2008) 6815 a Comisiei din 12 noiembrie 2008 (cauza COMP/39.125 – sticlă auto) și în special a articolului 1 litera (c) din aceasta, care prevede că reclamantele au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE prin participarea, de la 10 martie 1998 până la 3 septembrie 2002, la un ansamblu de acorduri și/sau de practici concertate în sectorul sticlei auto în SEE sau, în subsidiar, anularea articolului 1 litera (c) din decizia atacată, în măsura în care prevede că reclamantele au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE înainte de 15 ianuarie 1999. În plus și în consecință, reclamantele urmăresc anularea articolului 2 litera (c) din decizia contestată, prin care reclamantelor li se aplică, împreună și în solidar, o amendă de 370 milioane EUR și/sau o reducere substanțială a acestei amenzi.
   În susținerea cererii, reclamantele invocă 11 motive, dintre care trei privesc erori grave în calificarea de fapt a comportamentului ilicit, efectuată prin decizie, șapte privesc erori la stabilirea amenzii, iar ultimul se referă la faptul că împrejurările cauzei în ansamblu ar justifica exercitarea de către Tribunal a competenței sale de fond pentru a reduce în mod substanțial amenda.
   În primul rând, potrivit reclamantelor, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (1) prin aprecierea eronată a naturii și, prin urmare, prin supraestimarea substanțială a gravității acestui comportament ilicit. În special, potrivit reclamantelor, Comisia a calificat total incorect comportamentul ilicit întrucât acesta nici nu reprezintă un cartel complet independent cu norme predeterminate și nici nu are la bază un obiectiv care să privească întreaga piață.
   În al doilea rând, reclamantele susțin încălcarea de către Comisie a articolului 81 CE și a articolul 53 SEE și/sau a Regulamentului (CE) nr. 1/2003, prin aprecierea incorectă a duratei comportamentului ilicit și, în special, prin concluzionarea faptului că acestea au participat la o încălcare unică și continuă începând de la 10 martie 1998.
   În al treilea rând, potrivit reclamantelor, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau Regulamentul (CE) nr. 1/2003 prin aprecierea eronată și prin supraestimarea substanțială a dimensiunii rolului individual al reclamantelor în comportamentul ilicit.
   În al patrulea rând, se arată că, în speță, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau Orientările privind calcularea amenzilor (2), prin aplicarea unei amenzi care este vădit excesivă, având în vedere natura generală a comportamentului descris în decizie; în special prin stabilirea la 16 % a proporției din valoarea vânzărilor, care trebuie luată în considerare pentru calcularea amenzii în conformitate cu punctele 19-23 din Orientările privind calcularea amenzilor.
   În al cincilea rând, reclamantele susțin că, în urma erorii descrise la al doilea motiv rezumat mai sus, Comisia a încălcat de asemenea articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau Orientările privind calcularea amenzilor, prin calcularea cuantumului de bază al amenzii aplicate reclamantelor, utilizând un coeficient de multiplicare corespunzător unei durate de 4 ani și jumătate.
   În al șaselea rând, reclamantele susțin că, de asemenea, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau Orientările privind calcularea amenzilor, prin neluarea în considerare, la stabilirea amenzii aplicate reclamantelor, a circumstanțelor atenuante relevante cu privire la acestea.
   În al șaptelea rând, potrivit reclamantelor, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau Orientările privind calcularea amenzilor, prin utilizarea unei cifre neadecvate a vânzărilor pentru calcularea amenzii aplicate reclamantelor.
   În al optulea rând, potrivit reclamantelor, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau Orientările privind calcularea amenzilor, prin faptul că le-a aplicat o amendă care, fără a ține seama de vreunul dintre celelalte motive rezumate mai sus, este vădit disproporționată, având în vedere toate împrejurările cauzei.
   În al nouălea rând, reclamantele susțin că, în speță, Comisia a încălcat articolul 81 CE și articolul 53 SEE și/sau articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau Orientările privind calcularea amenzilor, prin faptul că amenda aplicată reclamantelor este în mod substanțial excesivă, având în vedere obligația ce revine Comisiei în temeiul dreptului comunitar de a asigura un tratament egal părților în ceea ce privește aplicarea amenzilor conform articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003.
   În al zecelea rând, reclamantele susțin încălcarea de către Comisie a articolului 81 CE și a articolului 53 SEE și/sau a articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 și/sau a punctului 32 din Orientările privind calcularea amenzilor, prin faptul că le-a aplicat o amendă care excede limita prevăzută de dispozițiile menționate.
   În al unsprezecelea rând, reclamantele arată că amenda care le-a fost aplicată este, în orice caz, vădit disproporționată, excesivă și neadecvată și, în consecință, acestea susțin că Tribunalul ar trebui să își exercite competența de fond în temeiul articolului 229 CE și a articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 pentru a reexamina nivelul amenzii și, astfel, pentru a reduce această amendă în mod substanțial.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (JO L 1 din 4 ianuarie 2003, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO C 210 din 1 septembrie 2006, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza F-56/15: Acțiune introdusă la 17 aprilie 2015 – ZZ și ZZ/Comisia

text:
               29.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/46

         Acțiune introdusă la 17 aprilie 2015 – ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-56/15)
   (2015/C 213/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și ZZ (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor privind reducerea coeficientului corector aplicabil pensiei reclamanților, care au reședința în Danemarca, astfel cum reiese din fișele lor de pensii din luna iunie 2014, și repartizarea prejudiciului moral pretins suferit ca urmare a informațiilor divergente și contradictorii pentru motivarea deciziilor atacate.

      Concluziile reclamanților

               —

               anularea deciziilor cuprinse în fișele de pensie din iunie 2014, prin care coeficientul corector aplicabil pensiei reclamanților este redus începând din 1 ianuarie 2014;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, precum și la plata unei sume stabilite ex aequo et bono pentru despăgubirea prejudiciului moral cauzat.


title: Cauza C-601/12 P: Recurs introdus la 20 decembrie 2012 de Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 10 octombrie 2012 în cauza T-150/09: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Consiliul

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/8

         Recurs introdus la 20 decembrie 2012 de Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 10 octombrie 2012 în cauza T-150/09: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Consiliul
   (Cauza C-601/12 P)
   2013/C 71/14
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (reprezentant: F. Graafsma, J. Cornelis, advocaten)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Concluziile

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 10 octombrie 2012 în cauza T-I50/09 Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd./Consiliul prin care Tribunalul a respins cererea de anulare a Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (1);

               —

               anularea Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză, în ceea ce o privește pe recurentă; și

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata către recurentă a cheltuielilor de judecată din prezentul recurs, precum și a celor din procedura din fața Tribunalului în cauza T-150/09.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că constatările Tribunalului cu privire la primul motiv invocat de ea în fața Tribunalului sunt afectate de multiple erori în drept, precum și de o denaturare a probelor. Prin urmare, recurenta susține că hotărârea atacată trebuie anulată. În plus, recurenta arată că faptele care fundamentează primul motiv sunt dovedite într-o măsură suficientă astfel încât Curtea se poate pronunța cu privire la acest motiv. Recurenta atacă doar aprecierile Tribunalului cu privire la primul motiv (inițial) și aceasta invocând trei motive de recurs.
   În primul rând, prin introducerea unui criteriu al „unicei ipoteze plauzibile” în considerarea căruia termenul de trei luni prevăzut de articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 384/1996 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (2) (denumit în continuare „regulamentul de bază”) nu s-ar aplica, hotărârea atacată determină caracterul inoperant al termenului de trei luni. În consecință, hotărârea atacată a interpretat articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf din regulamentul de bază într-un mod inadmisibil din punct de vedere legal întrucât instanța nu este liberă să adopte o interpretare care ar însemna să facă redundante sau inutile dispoziții sau puncte în întregime.
   În al doilea rând, în cadrul aprecierii cu privire la consecințele juridice ale nerespectării unui termen de procedură, hotărârea atacată a aplicat un criteriu eronat, impunând astfel reclamantei o sarcină a probei nejustificată. Dacă hotărârea atacată ar fi aplicat criteriul pertinent, astfel cum a fost definit de Curte în cauzele anterioare, ar fi constatat că nerespectarea termenului de procedură justifica anularea regulamentului atacat.
   În sfârșit, ajungând la concluziile sale, Tribunalul a denaturat probele și faptele care i-au fost prezentate.

      (1)  JO L 29, p. 1.

      (2)  JO L 56, p. 1, Ediție specială 11/vol. 12, p. 223.


title: Cauza F-118/10: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 octombrie 2012 — Psarras/ENISA (Funcție publică — Repartizare — Schimbare a repartizării — Interesul serviciului — Concediu pentru interese personale)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/30

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 2 octombrie 2012 — Psarras/ENISA
   (Cauza F-118/10) (1)

   (Funcție publică - Repartizare - Schimbare a repartizării - Interesul serviciului - Concediu pentru interese personale)
   2013/C 38/56
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Aristidis Psarras (Héraklion, Grecia) (reprezentanți: inițial É. Boigelot și S. Woog, avocați, ulterior É. Boigelot, avocat)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (reprezentanți: E. Maurage, agent, asistat de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

      Obiectul

   Funcție publică — Pe de o parte, cerere de anulare a deciziei de demitere a reclamantului din funcția de contabil al agenției și de numire a unei alte persoane în același post. Pe de altă parte, cerere de plată către reclamant a unei sume cu titlu de reparare a prejudiciului suferit ca urmare a actelor atacate și a hărțuirii a cărei victimă pretinde că a fost.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează decizia din 7 februarie 2010 a consiliului de administrație al Agenției Europene pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor de a pune capăt, cu efect imediat, funcției de contabil a domnului Psarras și de a-l numi pe domnul X, agent responsabil cu bugetul, în postul de contabil pentru o perioadă nedeterminată, precum și decizia din 1 martie 2010 adoptată în consecință de directorul executiv care privește schimbarea repartizării domnului Psarras într-o funcție nouă.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de domnul Psarras.

      (1)  JO C 63, 26.2.2011, p. 34.


title: Cauza F-29/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 20 octombrie 2015 – Drakeford/EMA

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/80

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 20 octombrie 2015 – Drakeford/EMA
   (Cauza F-29/13) (1)

   (2015/C 398/96)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 207, 20.7.2013, p. 57.


title: Cauza T-371/10: Ordonanța Tribunalului din 15 aprilie 2011 — Amor/OAPI — Jablonex Group (AMORIKE)

text:
               11.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 173/15

         Ordonanța Tribunalului din 15 aprilie 2011 — Amor/OAPI — Jablonex Group (AMORIKE)
   (Cauza T-371/10) (1)

   2011/C 173/33
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 288, 23.10.2010.


title: Cauza T-442/11: Acțiune introdusă la 5 august 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/17

         Acțiune introdusă la 5 august 2011 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-442/11)
   2011/C 290/25
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 27 mai 2011 de a nu adopta nicio măsură de reparație, după ce Ombudsmanul European a ajuns la concluzia că decizia luată de Comisie în noiembrie 2006 de a selecta produse și servicii ale unei societăți terțe nu era conformă cu legislația Uniunii Europene privind achizițiile publice;

               —

               obligarea Comisiei la despăgubirea reclamantei, în vederea reparării consecințelor pe care le-a suferit ca urmare a deciziei din noiembrie 2006;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a unei sume de 1 milion de euro ca urmare a pierderii unei oportunități de a participa la licitația pe care aceasta a decis să o anuleze;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a unei sume de 1 milion de euro pentru utilizarea autorizată a drepturilor de proprietate intelectuală;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamantă a unei sume de 10 milioane de euro pentru o pierdere fără caracter pecuniar care constă în afectarea reputației și a credibilității sale;

               —

               obligarea Comisiei la publicarea unui anunț public prin care informează piața și pe toți utilizatorii interesați de CIRCA (un instrument informatic care permite colaborarea pe cale electronică între lucrători sau grupuri de indivizi aflați în diferite locuri) că acesta nu este o platformă informatică învechită, că platforma dezvoltată de Alfresco Software Ltd. nu este o platformă privilegiată și că utilizatorii sunt liberi să aleagă ca substitut pentru CIRCA platforma informatică pe care o doresc și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta acțiune, inclusiv în cazul respingerii acesteia.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a obligației care rezultă din articolele 27, 88, 89 și 91 din Regulamentul financiar (1), precum și din articolele 116, 122 și 124 din normele de aplicare (2) de a organiza o procedură de licitație deschisă sau restrânsă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiilor nediscriminării și tratamentului egal.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea de către Comisie a principiului bunei administrări și a obligației de motivare.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe săvârșirea de către Comisie a unui abuz de putere.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 357, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 4, p. 3).


title: Cauza T-6/13: Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2013 — NICO/Consiliul

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/24

         Acțiune introdusă la 8 ianuarie 2013 — NICO/Consiliul
   (Cauza T-6/13)
   2013/C 71/38
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Elveția) (reprezentanți: J. Grayston, Solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers și N. Pilkington, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2012/635/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (1) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (2), în măsura în care actele atacate includ reclamanta pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică aceste măsuri restrictive și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta invocă cinci motive privind încălcarea normelor fundamentale de procedură, precum și încălcarea tratatelor și a normelor de aplicare a acestora: încălcarea dreptului de a fi ascultat, motivarea insuficientă, încălcarea dreptului la apărare, săvârșirea unei erori vădite de apreciere și încălcarea dreptului fundamental la proprietate.
   În opinia reclamantei, Consiliul nu a procedat la ascultarea reclamantei, situație care nu a fost justificată de nicio informație contrară, în special în legătură cu sarcinile care îi revin potrivit obligațiilor contractuale actuale. Mai mult, potrivit reclamantei, Consiliul nu a prezentat o motivare suficientă pe care a confirmat-o față de reclamantă, timp în care cererile de acces la documente nu au primit răspuns. Reclamanta susține că, prin aceste omisiuni, Consiliul i-a încălcat dreptul la apărare, întrucât i s-a refuzat posibilitatea să critice efectiv concluziile Consiliului, în măsura în care acestea nu i-au fost aduse la cunoștință. În mod contrar susținerii Consiliului, reclamanta arată că nu reprezintă o filială a Nico Ltd, societate care nu mai există în Jersey și că, în orice caz, nu există niciun temei pentru care Consiliul a concluzionat că, deși ar fi avut calitatea de filială, ar fi adus un beneficiu economic statului iranian care ar fi contravenit obiectivului deciziei atacate și al regulamentului atacat. În sfârșit, reclamanta consideră că, prin stabilirea unor sarcini asupra drepturilor de proprietate și a obligațiilor contractuale curente gestionate de reclamantă, Consiliul a încălcat dreptul fundamental la proprietate prin luarea unor măsuri a căror proporționalitate nu poate fi stabilită.

      (1)  JO L 282, p. 58.

      (2)  JO L 282, p. 16.


title: Cauza T-514/08: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2008 — Laboratorios Byly/OAPI — Ginis (BILLY'S Products)

text:
               24.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 19/35

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2008 — Laboratorios Byly/OAPI — Ginis (BILLY'S Products)
   (Cauza T-514/08)
   (2009/C 19/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Laboratorios Byly, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: L. Plaza Fernandez-Villa, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Vasileios Ginis (Atena, Grecia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Vasileios Ginis

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „BILLY'S products” (cererea de înregistrare nr. 4 215 273) pentru produse din clasa 3

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: mărcile verbale comunitare „BYLY” (cererea de înregistrare nr. 156 216), pentru produse din clasa 3, și „byly” (cererea de înregistrare nr. 2 604 015) pentru produse din clasele 3 și 5 și pentru servicii din clasa 35

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: interpretarea incorectă a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 privind marca comunitară.


title: Cauza C-17/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franţa) la 12 ianuarie 2016 – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour de cassation (Franţa) la 12 ianuarie 2016 – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL/Administration des douanes et droits indirects
   (Cauza C-17/16)
   (2016/C 090/15)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Recurenți: Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL

      Intimată: Administration des douanes et droits indirects

      Întrebarea preliminară

   Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 din 26 octombrie 2005 (1) și articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 (2) din 15 martie 2006 trebuie interpretate în sensul că un resortisant al unei țări terțe care se află în zona de tranzit internațional a unui aeroport nu este supus obligației de declarare rezultate din articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 din 26 octombrie 2005 sau, dimpotrivă, că acest resortisant este supus obligației respective în sensul că a trecut o frontiere externă a Comunității pe la un punct de trecere a frontierei dintre cele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 din 15 martie 2006?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate (JO L 309, p. 9, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 238).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 8, p. 5).


title: Cauza C-7/06 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2007 — Beatriz Salvador García/Comisia Comunităților Europene (Recurs — Funcționari — Remunerație — Indemnizație de expatriere — Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut — Noțiunea servicii efectuate pentru un alt stat )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/5

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 noiembrie 2007 — Beatriz Salvador García/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-7/06 P) (1)

   (Recurs - Funcționari - Remunerație - Indemnizație de expatriere - Condiție prevăzută la articolul 4 alineatul (1) litera (a) a doua liniuță din anexa VII la statut - Noțiunea „servicii efectuate pentru un alt stat’)
   (2008/C 22/08)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Recurentă: Beatriz Salvador García (reprezentanți: R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez, A. Sayagués Torres, abogados)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall, agent, J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas și M. Canal, abogados)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 25 octombrie 2005, Salvador García/Comisia (T-205/02) de respingere a acțiunii în anularea deciziei Comisiei din 27 martie 2002 prin care s-a refuzat reclamantei acordarea indemnizației de expatriere prevăzute la articolul 4 din anexa VII la Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și a indemnizațiilor conexe
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă pe doamna Salvador García la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-147/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Hamburg — Germania) — Jürgen Römer/Freie und Hansestadt Hamburg (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Principii generale de drept al Uniunii — Articolul 157 TFUE — Directiva 2000/78/CE — Domeniu de aplicare — Noțiunea „remunerație” — Excluderi — Sistem de asigurare profesională sub formă de pensie complementară pentru limită de vârstă pentru foștii salariați ai unei colectivități locale și pentru urmașii acestora — Metodă de calcul al acestei pensii care îi avantajează pe beneficiarii căsătoriți în raport cu cei care trăiesc în cadrul unei uniuni consensuale înregistrate — Discriminare bazată pe orientarea sexuală)

text:
               2.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 10 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Hamburg — Germania) — Jürgen Römer/Freie und Hansestadt Hamburg
   (Cauza C-147/08) (1)

   (Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Principii generale de drept al Uniunii - Articolul 157 TFUE - Directiva 2000/78/CE - Domeniu de aplicare - Noțiunea „remunerație” - Excluderi - Sistem de asigurare profesională sub formă de pensie complementară pentru limită de vârstă pentru foștii salariați ai unei colectivități locale și pentru urmașii acestora - Metodă de calcul al acestei pensii care îi avantajează pe beneficiarii căsătoriți în raport cu cei care trăiesc în cadrul unei uniuni consensuale înregistrate - Discriminare bazată pe orientarea sexuală)
   2011/C 194/02
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Arbeitsgericht Hamburg

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Jürgen Römer

      Pârât: Freie und Hansestadt Hamburg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Arbeitsgericht Hamburg (Germania) — Interpretarea principiului egalității de tratament, a articolului 141 din Tratatul CE, a articolelor 1, 2, 3 alineatul (1) litera (c) și a articolului 3 alineatul (3), precum și a considerentului (22) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7) — Domeniul de aplicare al directivei — Excluderea plăților de orice natură efectuate de regimurile publice sau asimilate, inclusiv de regimurile publice de securitate socială sau de protecție socială — Excluderea legislațiilor naționale privind starea civilă și a prestațiilor care decurg din aceasta — Sistem de asigurare profesională sub formă de pensie suplimentară pentru foștii angajați și foștii lucrători ai unei colectivități locale și pentru supraviețuitorii acestora — Metoda de calcul a pensiei care avantajează beneficiarii căsătoriți în raport cu cei care trăiesc într o uniune consensuală înregistrată

      Dispozitivul

               1.

               Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretată în sensul că nu sunt excluse din domeniul său de aplicare material, nici în temeiul articolului 3 alineatul (3) din aceasta, nici în temeiul considerentului (22) al acesteia, pensiile complementare pentru limită de vârstă precum cele plătite foștilor angajați ai Freie und Hansestadt Hamburg și urmașilor acestora în temeiul Legii landului Hamburg referitoare la pensiile complementare pentru limită de vârstă și de urmaș ale salariaților Freie und Hansestadt Hamburg (Erstes Ruhegeldgesetz der Freien und Hansestadt Hamburg), în versiunea din 30 mai 1995, care constituie remunerații în sensul articolului 157 TFUE.

               2.

               Dispozițiile coroborate ale articolelor 1, 2 și 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78 se opun unei dispoziții naționale precum articolul 10 alineatul 6 din legea menționată a landului Hamburg în temeiul căreia un beneficiar care a încheiat o uniune consensuală încasează o pensie complementară pentru limită de vârstă cu un cuantum inferior celei acordate unui beneficiar căsătorit care nu este separat în mod permanent, în cazul în care:

                           —

                           în statul membru în cauză, căsătoria este rezervată unor persoane de sexe diferite și coexistă cu o uniune consensuală precum cea prevăzută de Legea privind uniunea consensuală înregistrată (Gesetz über die Eingetragene Lebenspartnerschaft) din 16 februarie 2001, care este rezervată persoanelor de același sex, și

                           —

                           există o discriminare directă pe baza orientării sexuale, întrucât, în dreptul național, acest partener de viață se găsește într o situație juridică și de fapt comparabilă cu cea a unei persoane căsătorite în ceea ce privește pensia respectivă. Aprecierea comparabilității intră în competența instanței de trimitere și trebuie să se concentreze asupra drepturilor și obligațiilor respective ale soților și ale persoanelor care au încheiat o uniune consensuală, astfel cum sunt reglementate acestea în cadrul instituțiilor corespunzătoare, care sunt relevante ținând cont de obiectul și de condițiile de acordare a prestației în cauză.

               3.

               În ipoteza în care articolul 10 alineatul 6 din Legea landului Hamburg referitoare la pensiile complementare pentru limită de vârstă și de urmaș ale salariaților Freie und Hansestadt Hamburg, în versiunea din 30 mai 1995, ar constitui o discriminare în sensul articolului 2 din Directiva 2000/78, dreptul la egalitatea de tratament ar putea fi invocat de un particular precum reclamantul din acțiunea principală cel mai devreme după expirarea termenului de transpunere a directivei menționate, și anume începând cu 3 decembrie 2003, fără să fie necesar să aștepte ca dispoziția menționată să fie armonizată cu dreptul Uniunii de legiuitorul național.

      (1)  JO C 171, 5.7.2008.


title: Cauzele T-131/11, T-132/11, T-137/11, T-139/11 — T-141/11, T-144/11-T-148/11 și T-182/11: Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Ezzedine și alții/Consiliul ( „Politică externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate din perspectiva situației din Republica Coasta de Fildeș — Retragerea de pe lista persoanelor în cauză — Decesul reclamantului — Acțiune în anulare — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/22

         Ordonanța Tribunalului din 4 iunie 2012 — Ezzedine și alții/Consiliul
   (Cauzele T-131/11, T-132/11, T-137/11, T-139/11 — T-141/11, T-144/11-T-148/11 și T-182/11) (1)

   (Politică externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate din perspectiva situației din Republica Coasta de Fildeș - Retragerea de pe lista persoanelor în cauză - Decesul reclamantului - Acțiune în anulare - Nepronunțare asupra fondului)
   2012/C 217/48
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Ibrahim Ezzedine (Abidjan, Coasta de Fildeș) (cauza T-131/11); Feh Lambert Kessé (Abidjan) (cauza T-132/11); Georges Guiai Bi Poin (Abidjan); (cauza T-137/11); Loba Emmanuel Patrice Gnango (Abidjan) (cauza T-139/11); Badia Brice Guei (Abidjan) (cauza T-140/11); Blé Brunot Dogbo (Abidjan) (cauza T-141/11); Tiapé Edouard Kassarate (Abidjan) (cauza T-144/11); Gagbei Faussignaux Vagba (Abidjan) (cauza T-145/11); Claude Yoro (Abidjan) (cauza T-146/11); Gogo Joachim Robe (Abidjan) (cauza T-147/11); Philippe Mangou (Abidjan) (cauza T-148/11); și Philippe Henry Dacoury Tabley (Abidjan) (cauza T-182/11) (reprezentanți: în cauzele T-132/11, T-137/11, T-139/11, T-140/11, T-141/11, T-146/11, T-147/11 și T-182/11, G. Collard; în cauza T-131/11, inițial G. Collard, ulterior F. Dressen și J. Y. Dupeux; și în cauzele T-144/11, T-145/11 și T-148/11, G. Collard și L. Aliot, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: B. Driessen precum și, în cauzele T-131/11, T-132/11 și T-182/11, G. Étienne, în cauzele T-139/11-T-141/11, C. Fekete și în cauzele T-144/11 T-148/11, E. Dumitriu-Segnana, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Coasta de Fildeș (reprezentanți: J. P. Mignard și J. P. Benoit, avocați, în cauzele T-132/11, T-137/11, T-140/11, T-141/11 și T-144/11 — T-148/11) și Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bordes și M. Konstantinidis precum și, în cauzele T-137/11, T-139/11-T-141/11 și T-144/11-T-148/11, inițial E. Cujo, agenți)

      Obiectul

   În cauzele T-132/11, T-137/11, T-139/11-T-141/11 și T-144/11-T-148/11, cereri de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC a Consiliului de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d’Ivoire (JO L 11, 15.1.2011) și, pe de altă parte, a Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Coasta de Fildeș (JO L 11, p. 1), în cauza T-131/11, cerere de anulare a Deciziei 2011/71/PESC a Consiliului din 31 ianuarie 2011 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d'Ivoire (JO L 28, p. 60) și, în cauza T-182/11, cerere de anulare, pe de o parte, a Deciziei 2011/71 și, pe de altă parte, a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 85/2011 al Consiliului din 31 ianuarie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 560/2005 de impunere a anumitor măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Côte d’Ivoire (JO L 28, p. 32).

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-131/11, T-132/11, T-137/11, T-139/11-T-141/11, T-144/11-T-148/11 și T-182/11 în vederea pronunțării ordonanței.

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzelor.

               3.

               Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de domnii Ibrahim Ezzedine, Feh Lambert Kessé, Georges Guiai Bi Poin, Loba Emmanuel Patrice Gnango, Badia Brice Guei, Blé Brunot Dogbo, Tiapé Edouard Kassarate, Gagbei Faussignaux Vagba, Claude Yoro, Gogo Joachim Robe, Philippe Mangou și Philippe Henry Dacoury-Tabley.

               4.

               Republica Coasta de Fildeș și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 130, 30.04.2011.


title: Cauza C-400/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 martie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Libertatea de stabilire — Articolul 43 CE — Legislație națională privind stabilirea de centre comerciale în Catalonia — Restricții — Justificări — Proporționalitate)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 martie 2011 — Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-400/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Libertatea de stabilire - Articolul 43 CE - Legislație națională privind stabilirea de centre comerciale în Catalonia - Restricții - Justificări - Proporționalitate)
   2011/C 152/02
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Traversa și R. Vidal Puig, agenți, C. Fernández Vicién și A. Pereda Miquel, avocați)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentant: N. Díaz Abad, agent)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Regatul Danemarcei (reprezentanți: J. Bering Liisberg și R. Holdgaard, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 43 CE — Restricții cu privire la stabilirea de centre comerciale — Licențe

      Dispozitivul

               1.

               Regatul Spaniei nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 43 CE, prin adoptarea și/sau menținerea în vigoare a următoarelor dispoziții:

                           —

                           articolul 4 alineatul 1 din Legea 18/2005 privind infrastructurile comerciale (Ley 18/2005 de equipamientos comerciales) din 27 decembrie 2005, în măsura în care prevede interzicerea înființării unor centre comerciale de dimensiuni mari în afara zonelor urbane consolidate ale unui număr limitat de localități;

                           —

                           articolul 7 și articolul 10 alineatul 2 din anexa la Decretul 379/2006 de aprobare a Planului teritorial sectorial privind infrastructurile comerciale (Decreto 379/2006 por el que se aprueba el Plan territorial sectorial de equipamientos comerciales) din 10 octombrie 2006, precum și anexa 1 la acesta, în măsura în care aceste dispoziții limitează înființarea de hipermarketuri noi într un număr redus de districte și impun ca astfel de hipermarketuri noi să acopere maximum 9 % din oferta de bunuri de larg consum și maximum 7 % din oferta de bunuri care nu sunt de larg consum;

                           —

                           articolul 6 alineatul 2 primul paragraf din Legea 7/1996 privind comerțul cu amănuntul (Ley 7/1996, de ordenación del comercio minorista) din 15 ianuarie 1996, articolul 8 din Legea 18/2005 privind infrastructurile comerciale din 27 decembrie 2005 și articolul 31 alineatul 4 și articolul 33 alineatul 2 din Decretul 378/2006 de aplicare a Legii 18/2005 (Decreto 378/2006 por el que se desarolla la Ley 18/2005) din 10 octombrie 2006, în măsura în care aceste dispoziții impun aplicarea unor plafoane în ceea ce privește gradul de implantare și impactul asupra comerțului cu amănuntul preexistent, dincolo de care este imposibil să se deschidă noi centre comerciale de dimensiuni mari și/sau noi centre comerciale de dimensiuni medii și

                           —

                           articolul 26 din Decretul 378/2006 de aplicare a Legii 18/2005 din 10 octombrie 2006, în măsura în care reglementează compoziția Comisión de Equipamientos Comerciales (Comisia pentru infrastructuri comerciale), asigurând reprezentarea intereselor comercianților cu amănuntul preexistenți, dar nu prevede reprezentarea asociațiilor active în domeniul protecției mediului și a grupurilor de interese care acționează pentru protecția consumatorilor.

               2.

               Nu este necesar să se pronunțe asupra acțiunii în ceea ce privește compatibilitatea cu articolul 43 CE a articolului 33 alineatele 5 și 7 din Decretul 378/2006 de aplicare a Legii 18/2005 din 10 octombrie 2006.

               3.

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               4.

               Comisia Europeană, Regatul Spaniei și Regatul Danemarcei suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 285, 8.11.2008.


title: Cauza C-523/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Gelderland (Țările de Jos) la 20 noiembrie 2014 – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV și alții

text:
               2.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 34/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Gelderland (Țările de Jos) la 20 noiembrie 2014 – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA/VSB Machineverhuur BV și alții
   (Cauza C-523/14)
   (2015/C 034/14)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Gelderland

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Pârâți: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere modul de formulare și stadiul procedurii, plângerea cu constituire ca parte civilă introdusă de [reclamante], precum cea prevăzută la articolul 63 și următoarele din Codul belgian de procedură penală, intră în domeniul de aplicare material al Regulamentului nr. 44/2001 (1)?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ, articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că o cerere este formulată, în sensul acestei dispoziții, în fața unei instanțe străine (în speță belgiene) și atunci când o plângere cu constituire ca parte civilă a fost introdusă în fața onderzoeksrechter [judecător de instrucție] belgian, iar ancheta preliminară nu este încă terminată?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ, la ce dată se consideră că cererea care rezultă din introducerea unei plângeri cu constituire ca parte civilă a fost formulată în fața unei instanțe judecătorești și/sau la ce dată trebuie să se considere că aceasta a fost sesizată cu o astfel de cerere în vederea aplicării articolului 27 alineatul (1) și a articolului 30 din Regulamentul nr. 44/2001?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ, articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 trebuie interpretat în sensul că introducerea unei plângeri cu constituire ca parte civilă poate avea drept consecință faptul că o cerere va fi ulterior pendinte în fața unei instanțe belgiene în scopul aplicării acestei prevederi?

               5)

               În cazul în care răspunsul la întrebarea precedentă este afirmativ, la ce dată se consideră că a fost formulată o cerere și/sau la ce dată se consideră că instanța a fost sesizată cu o astfel de cerere în scopul aplicării articolului 27 alineatul (1) și, respectiv, a articolului 30 din Regulamentul nr. 44/2001?

               6)

               În situația în care a fost introdusă o plângere cu constituire ca parte civilă și în care, la data introducerii acestei plângeri, o cerere precum cea vizată la articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 nu este încă pendinte prin acest fapt dar poate deveni ulterior, în cursul soluționării plângerii introduse, și aceasta cu efect retroactiv până la data introducerii plângerii, articolul 27 alineatul (1) din Regulamentul nr. 44/2001 are ca efect faptul că instanța în fața căreia o fost formulată o cerere după introducerea plângerii cu constituire ca parte civilă în fața instanței belgiene trebuie să suspende judecarea cauzei până când va fi soluționată problema dacă o cerere precum cea vizată la articolul 27 alineatul (1) din regulamentul menționat a fost formulată în fața instanței belgiene?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 012, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).


title: Cauza C-260/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 31 mai 2007 — Pedro IV Servicios, S.L./Total España S.A.

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/23

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Audiencia Provincial de Barcelona (Spania) la 31 mai 2007 — Pedro IV Servicios, S.L./Total España S.A.
   (Cauza C-260/07)
   (2007/C 183/40)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Audiencia Provincial de Barcelona
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Pedro IV Servicios, S.L.

      Pârâtă: Total España S.A.
   Întrebările preliminare
   Atunci când articolul 12 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei (1) prevede că „prin derogare de la dispozițiile alineatului (1) litera (c), în cazul în care acordul se referă la o stație service pe care furnizorul a închiriat-o unui revânzător sau asupra căreia i-a acordat folosința de drept sau de fapt, revânzătorului îi pot fi impuse obligațiile de cumpărare exclusivă și interdicțiile de concurență prevăzute de prezentul titlu pe toată perioada în care acesta exploatează efectiv stația service” [traducere neoficială], dispoziția trebuie interpretată în sensul că se referă la ipoteza în care furnizorul care închiriază este inițial proprietar al terenului și al instalațiilor sau, dimpotrivă, referirea la închirierea stației service include toate titlurile care din punct de vedere juridic acordă drepturi furnizorului doar asupra stației, acesta fiind, în consecință, în măsură să o închirieze însuși proprietarului terenului, fără a se supune limitelor temporale pe care dispoziția le impune pentru acordurile de cumpărare exclusivă?
   În cazul în care în speță ar fi aplicabil Regulamentul (CE) nr. 2790/99 din 22 decembrie 1999 (2) care prevede la articolul 5 că exceptarea nu este aplicabilă dacă acordul de cumpărare exclusivă depășește 5 ani, deși „limitarea temporală […] nu se aplică atunci când bunurile sau serviciile contractuale sunt vândute de cumpărător din spații sau terenuri aflate în proprietatea furnizorului sau închiriate de furnizor de la terți care nu au legătură cu cumpărătorul, cu condiția ca durata obligației de neconcurență să nu depășească perioada de ocupare a spațiilor sau a terenurilor de către cumpărător” [traducere neoficială], dispoziția trebuie interpretată în sensul că prin menționarea închirierii, se referă la ipoteza în care furnizorul care închiriază este și proprietar inițial al terenului și al instalațiilor sau, dimpotrivă, referirea la închirierea stației service include toate titlurile care din punct de vedere juridic acordă furnizorului drepturi strict asupra stației, acesta fiind, în consecință, în măsură să o închirieze însuși proprietarului terenului, fără a se supune limitelor temporale pe care dispoziția le impune pentru acordurile de cumpărare exclusivă?
   Atunci când articolul 81 alineatul (1) litera (a) din Tratatul CE se referă la interdicția stabilirii indirecte a prețurilor de cumpărare sau de vânzare, iar Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei subliniază în al optulea considerent că „celelalte dispoziții restrictive de concurență și, în special, cele care limitează libertatea revânzătorului de a stabili prețurile sau condițiile sale de revânzare sau de a-și alege clienți, nu pot fi exceptate în temeiul acestui regulament” [traducere neoficială], fără a menționa stabilirea prețului de revânzare între celelalte restricții de concurență permise de articolul 11, aceste dispoziții trebuie interpretate în sensul că vizează orice clauză care limitează libertatea revânzătorului de a stabili prețul de vânzare către consumatori, cum ar putea fi stabilirea de către furnizor a marjei de distribuție a operatorului stației service, prin stabilirea prețului carburantului pe care îl furnizează revânzătorului în condițiile cele mai avantajoase stabilite cu alte stații care ar putea să se stabilească în Barcelona, fără a fi în nici un caz superior prețului mediu stabilit de alți furnizori importanți de pe piață, adăugând marja minimă considerată oportună și obținând în acest fel prețul de vânzare către consumatori (PVC), pe care furnizorul nu îl impune expres, ci recomandă aplicarea acestuia?
   Atunci când articolul 81 alineatul (1) litera (a) din Tratatul CE se referă la interdicția stabilirii indirecte a prețurilor de cumpărare sau de vânzare, iar Regulamentul (CE) nr. 2790/99 din 22 decembrie 1999 include la articolul 4 litera (a) ca restricție deosebit de gravă a concurenței menținerea prețului de revânzare, aceste dispoziții trebuie interpretate în sensul că vizează orice clauză care limitează libertatea revânzătorului de a stabili prețul de vânzare către consumatori, cum ar putea fi stabilirea de către furnizor a marjei de distribuție a operatorului stației service, prin stabilirea prețului carburantului pe care îl furnizează revânzătorului în condițiile cele mai avantajoase stabilite cu alte stații care ar putea să se stabilească în Barcelona, fără a fi în nici un caz superior prețului mediu stabilit de alți furnizori importanți de pe piață, adăugând marja minimă considerată oportună și obținând în acest fel PVC, pe care furnizorul nu îl impune expres, ci recomandă aplicarea acestuia?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 1984/83 al Comisiei din 22 iunie 1983 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri de cumpărare exclusivă (JO L 173, p. 5).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2790/1999 al Comisiei din 22 decembrie 1999 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (JO L 336, p. 21).


title: Cauza C-260/09 P: Recurs introdus la 13 iulie 2009 de Activision Blizzard Germany GmbH (fostă CD-Contact Data GmbH) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 30 aprilie 2009 în cauza T-18/03, CD-Contact Data GmbH/Comisia Comunităților Europene

text:
               12.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/24

         Recurs introdus la 13 iulie 2009 de Activision Blizzard Germany GmbH (fostă CD-Contact Data GmbH) împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 30 aprilie 2009 în cauza T-18/03, CD-Contact Data GmbH/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-260/09 P)
   2009/C 220/49
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Activision Blizzard Germany GmbH (fostă CD-Contact Data GmbH) (reprezentanți: J. K de Pree, advocaat, E. N. M. Raedts, Advocate)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul a respins acțiunea formulată de Contact Data având ca obiect anularea deciziei;

               —

               anularea deciziei cel puțin în ceea ce privește CD Contact;

               —

               în subsidiar, anularea hotărârii atacate în măsura în care privește respingerea acțiunii formulate de Contact Data având ca obiect anularea deciziei și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta susține că Tribunalul a efectuat o încadrare juridică eronată a situației de fapt întrucât a concluzionat că a existat un acord ilicit, în sensul articolului 81 alineatul (1) CE, între Nintendo of Europe GmbH („Nintendo”) și Contact Data, fără a examina în prealabil în ce măsură acest acord avea ca obiect limitarea comerțului paralel activ sau a comerțului paralel pasiv
   Acordul de distribuție, care era în întregime licit, a interzis comerțul paralel activ, autorizând în același timp comerțul paralel pasiv. Cu toate acestea, Tribunalul a concluzionat în sensul că dintr-o serie de telefaxuri transmise de Contact Data reieșea că aceasta a participat la sistemul de schimb de informații al Nintendo în vederea denunțării importurilor paralele, încălcând articolul 81 alineatul (1) CE. Această concluzie trebuie considerată o încadrare juridică eronată a situației de fapt sau cel puțin o încălcare a obligației de motivare din moment ce Tribunalul nu a stabilit în ce măsură comportamentul s-a raportat la importurile paralele pasive sau la importurile paralele active.
   Tribunalul a denaturat probele întrucât a considerat că înscrisurile analizate la punctele 56-68 din hotărârea atacată au avut un obiect ilicit. Prin aceste înscrisuri, Contact Data a formulat plângeri cu privire la exporturile către Belgia efectuate cu încălcarea exclusivității sale, prin utilizarea unor informații privind prețul drept mijloc de negociere în vederea obținerii unui preț mai bun din partea Nintendo și prin referirea la „importurile gri”. Faptul de a concluziona că aceste înscrisuri se raportau la împrejurări diferite de restrângerea vânzărilor active pe teritoriul exclusiv al Contact Data sau la o altă modalitate prin care Contact Data exercita presiuni asupra furnizorului său în vederea reducerii prețului de vânzare ce îi era aplicat se află în contradicție cu modul de redactare al acestor înscrisuri.
   Tribunalul a săvârșit o eroare vădită de apreciere întrucât a concluzionat că înscrisurile analizate au constituit o dovadă suficientă a existenței unui acord în sensul articolului 81 alineatul (1) CE. În lipsa unei dovezi directe a unui acord, bazată pe înscrisuri, Tribunalul ar fi trebuit să stabilească existența unui concurs de voințe pentru limitarea comerțului paralel, care a presupus că o politică unilaterală adoptată de Nintendo în vederea realizării unui obiectiv anticoncurențial a constituit o invitație tacită sau explicită adresată Contact Data pentru a realiza în comun acest obiectiv sau, cel puțin, o aderare din partea Contact Data. Tribunalul nu a demonstrat în mod suficient îndeplinirea acestor criterii.
   În plus, Tribunalul nu a stabilit în mod corect că s-ar fi produs o aderare din partea Contact Data la politica unilaterală adoptată de Nintendo. În special, Tribunalul a omis, în mod eronat, să ia în considerare relevanța exporturilor actuale de produse efectuate de Contact Data prin referirea la jurisprudența aplicabilă în cazul acordurilor orizontale, având în vedere că, în cazul acordurilor verticale, potrivit unei jurisprudențe consacrate, asemenea exporturi pot pune la îndoială aderarea distribuitorului la o politică ilicită de împiedicare a comerțului paralel.


title: Cauza T-461/17: Acțiune introdusă la 25 iulie 2017 – TN/ENISA

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/31

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2017 – TN/ENISA
   (Cauza T-461/17)
   (2017/C 347/40)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: TN (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Agenția Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor și a Informațiilor (ENISA)

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei ENISA din 25 noiembrie 2016 de retragere a ofertei de angajare, potrivit căreia reclamantul trebuia să fie numit în postul de șef al unității „Servicii administrative și relații cu părțile interesate”;

               —

               anularea deciziei ENISA din 20 aprilie 2017 de respingere a reclamației formulate de reclamant;

               —

               plata către reclamant a unor despăgubiri pentru prejudiciul material și prejudiciul moral pe care le-a suferit;

               —

               obligarea ENISA la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat obligațiile contractuale care îi revin în raport cu reclamantul.

                           —

                           Reclamantul susține că oferta nu putea fi retrasă atât timp cât contractul fusese deja încheiat și contestă argumentele invocate în sens contrar de pârâtă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe prelucrarea nejustificată a datelor personale ale reclamantului și pe încălcarea articolului 12 din Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Uniunii Europene, a obligației de diligență și a dreptului la bună administrare.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat

                           —

                           Reclamantul nu a fost ascultat înainte de adoptarea deciziei contestate de retragere a ofertei de angajare.


title: Cauza C-32/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Dresden (Germania) la 19 ianuarie 2016 – Ute Wunderlich/Bulgarian Air Charter Limited

text:
               10.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 165/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Dresden (Germania) la 19 ianuarie 2016 – Ute Wunderlich/Bulgarian Air Charter Limited
   (Cauza C-32/16)
   (2016/C 165/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Dresden

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ute Wunderlich

      Pârâtă: Bulgarian Air Charter Limited

      Întrebarea preliminară

   Se consideră că un zbor a fost anulat în sensul articolului 2 litera (l) din Regulamentul nr. 261/2004 (1) atunci când zborul planificat a decolat conform programului și a ajuns la destinație cu o întârziere mai mică de trei ore, dar a avut loc o escală neprogramată?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91, JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza T-555/13: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2013 — MHCS/OAPI — Compañía Vinícola del Norte de España (ICE IMPERIAL)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/18

         Acțiune introdusă la 21 octombrie 2013 — MHCS/OAPI — Compañía Vinícola del Norte de España (ICE IMPERIAL)
   (Cauza T-555/13)
   2013/C 377/41
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: MHCS (Epernay, Franța) (reprezentanți: P. Boutron, N. Moya Fernández și L.-É. Balleydier, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Compañía Vinícola del Norte de España, SA (La Guardia, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 august 2013, în cauza R 2588/2011-2;

               —

               Admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare verbale „ICE IMPERIAL” nr. 8 837 379 pentru produse din clasa 33;

               —

               Obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedură la plata cheltuielilor efectuate cu ocazia prezentei proceduri, precum și a celor efectuate în cursul procedurii în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: MHCS

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ICE IMPERIAL” pentru produse și servicii din clasele 32, 33 și 43 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 837 379.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat: înregistrarea comunitară nr. 237 875 a mărcii figurative pentru „toate tipurile de vin, cu excepția vinului spumos și a celui de xérès” din clasa 33; înregistrarea spaniolă nr. 95 020 a mărcii figurative pentru „toate categoriile de vin, cu excepția vinului spumos și a vinului de tip xérès” din clasa 33, înregistrarea spaniolă nr. 1 508 304 a mărcii verbale „IMPERIAL” pentru „vinuri” din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: a admis opoziția pentru toate produsele contestate.

      Decizia camerei de recurs: a respins calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul privind marca comunitară și a normei 22 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei din 13 decembrie 1995.


title: Cauza T-243/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Promat GmbH/OAPI — Puertas Proma (PROMAT) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Promat — Marcă comunitară figurativă anterioară PROMA — Refuz parțial al înregistrării — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               25.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/21

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 10 septembrie 2008 — Promat GmbH/OAPI — Puertas Proma (PROMAT)
   (Cauza T-243/06) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative Promat - Marcă comunitară figurativă anterioară PROMA - Refuz parțial al înregistrării - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 272/39)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Promat GmbH (Ratingen, Germania) (reprezentanți: J. Krenzel et S. Beckmann, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)
   Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Puertas Proma, SAL (Villacañas, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 4 mai 2006 (cauza R 1059/2005-1) privind o procedură de opoziție între Puertas Proma, SAL și Promat GmbH
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Promat GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-461/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 28 august 2015 – E. ON Kraftwerke GmbH/Bundesrepublik Deutschland

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Berlin (Germania) la 28 august 2015 – E. ON Kraftwerke GmbH/Bundesrepublik Deutschland
   (Cauza C-461/15)
   (2015/C 398/19)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Berlin

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: E. ON Kraftwerke GmbH

      Pârâtă: Bundesrepublik Deutschland

      Întrebările preliminare

               1)

               Ce informații se numără printre informațiile relevante în sensul articolului 24 alineatul (1) din Decizia 2011/278/UE (1)? Această limitare trebuie înțeleasă ca fiind calitativă sau cantitativă? În special, limitarea include și informații cu privire la modificări planificate sau efective ale capacității, ale nivelului activității sau ale funcționării unei instalații care nu conduc în mod direct la anularea sau la adaptarea deciziei de alocare în conformitate cu articolele 19-21 din Decizia 2011/278/UE și care nu dau naștere unei obligații de transmitere în temeiul articolului 24 alineatul (2) din Decizia 2011/278/UE?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, articolul 24 alineatul (1) din Decizia 2011/278/UE trebuie interpretat în sensul că interzice unui stat membru să solicite operatorului să transmită și informații cu privire la modificări planificate sau efective ale capacității, ale nivelului activității sau ale funcționării instalației care nu conduc la anularea, respectiv la adaptarea deciziei de alocare în conformitate cu articolele 19-21 din Decizia 2011/278/UE?

      (1)  Decizia Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2011) 2772] (JO L 130, p. 1).


title: Cauza F-16/13: Acțiune introdusă la 10 februarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/40

         Acțiune introdusă la 10 februarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-16/13)
   2013/C 108/96
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Sistemului Comun de Asigurări de Sănătate în măsura în care confirmă conținutul proiectului de decizie de respingere a cererii de recunoaștere a originii profesionale a bolii care a cauzat decesul soției reclamantului, fostă funcționară

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Sistemului Comun de Asigurări de Sănătate din 23 martie 2012 în măsura în care confirmă conținutul proiectului de decizie din 23 iunie 1995;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei autorității împuternicite să facă numiri a Comisiei Europene din 29 octombrie 2012 prin care a fost respinsă reclamația formulată de reclamant la 6 iulie 2012 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-641/13: Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 septembrie 2013 în cauza T-2/07, Spania/Comisia

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/6

         Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Regatul Spaniei împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 16 septembrie 2013 în cauza T-2/07, Spania/Comisia
   (Cauza C-641/13)
   2014/C 31/10
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentului

               —

               Admiterea prezentului recurs și anularea în parte a Hotărârii pronunțate de Tribunal la 16 septembrie 2013 în cauza T-2/07, Spania/Comisia;

               —

               anularea în parte, în modul indicat, a Deciziei C(2006) 5102 a Comisiei din 20 octombrie 2006 prin care se reduce asistența acordată din Fondul de coeziune pentru grupul de proiecte cu referința 2001.ES.16.C.PE.050 și care se referă la asanarea bazinului hidrografic al râului Jucar (Spania), în măsura în care a considerat că luarea în considerare a experienței drept criteriu de atribuire constituie o neregularitate;

               —

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Faptul că s-a considerat că experiența este un criteriu de atribuire contrar articolului 30 din Directiva 93/37 (1) constituie o eroare de drept. Reglementarea menționată nu interzice utilizarea unor criterii legate de experiența contractantului la momentul atribuirii unui contract. Dimpotrivă, experiența ofertantului poate fi luată în considerare, cu condiția să fie un criteriu care nu vizează aprecierea îndeplinirii cerințelor de către ofertant, este distinct de cerința referitoare la solvență și este destinat evaluării ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic întrucât prezintă o legătură cu obiectul contractului și cu calitatea executării sale.

      (1)  Directiva 93/37/CEE al Consiliului din 14 iunie 1993 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări (JO L 199, p. 54).