title: Cauza T-638/20: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2020 – JP/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/62

      Acțiune introdusă la 15 octombrie 2020 – JP/Comisia
      (Cauza T-638/20)
      (2020/C 433/77)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: JP (reprezentanți: S. Rodrigues și A. Champetier, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 17 iulie 2019 de a nu înscrie reclamantul pe lista de rezervă a candidaților admiși la concursul EPSO/AD/363/18 – Administratori (AD7) și a Deciziei din 10 decembrie 2019 de respingere a cererii reclamantului de reexaminare;

                  —

                  anularea deciziei din 7 iulie 2020 de respingere a plângerii reclamantului din 5 martie 2020;

                  —

                  obligarea pârâtei la repararea prejudiciilor suferite de reclamant; și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat, în primul rând, pe încălcarea principiului potrivit căruia membrii comisiei de evaluare trebuie să aibă competențele necesare pentru efectuarea unei aprecieri obiective a performanței și a calificărilor profesionale ale candidatului în cadrul interviului în domeniu, în al doilea rând, pe încălcarea principiului egalității de tratament și, în final, pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului potrivit căruia compunerea comisiei de evaluare trebuie să fie suficient de stabilă.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe mai multe erori vădite de apreciere.


title: Cauza T-639/20: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2020 – TIB Chemicals/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/62

      Acțiune introdusă la 22 octombrie 2020 – TIB Chemicals/Comisia
      (Cauza T-639/20)
      (2020/C 433/78)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: TIB Chemicals AG (Mannheim, Germania) (reprezentant: K. Fischer, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea în parte a Regulamentului delegat (UE) 2020/1182 al Comisiei din 19 mai 2020 (1), în măsura în care privește substanța „dilaurat de dioctilstaniu; [1] derivați de stanan, dioctil-, bis(cocoasiloxi) [2]” și în măsura în care modifică anexa VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 (2) prin includerea acestei substanțe și a elementelor aferente privind clasificarea și etichetarea acesteia în tabelul 3 din partea a 3-a a anexei VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata integralității cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șapte motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că regulamentul atacat încalcă articolul 37 alineatele (1) și (5) coroborat cu partea a 2-a a anexei VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 întrucât nu s-a ținut seama de informațiile disponibile referitoare la substanța cuprinsă în dosarul de înregistrare REACH, ceea ce constituie o eroare vădită de apreciere.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că regulamentul atacat încalcă articolele 5, 9, 36 și 37 coroborate cu partea 1 (punctul 1.1.1.3) și cu partea a 3-a (punctele 3.7.2.2 și 3.7.2.3) a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 întrucât informațiile disponibile relevante nu au fost examinate, evaluate și luate în considerare în mod corespunzător, potrivit unor principii științifice fiabile.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că regulamentul atacat încalcă articolele 5, 36 și 37 coroborate cu partea 1 (punctul 1.1.1.3) și cu partea a 3-a (punctele 3.7.2.2 și 3.7.2.3) a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 întrucât extrapolarea aplicată nu a fost întemeiată pe o bază științifică fiabilă, iar Comisia a evaluat în mod eronat importanța probelor disponibile.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că regulamentul atacat a fost adoptat cu încălcarea articolului 36 alineatul (1) litera (d) și a articolului 37 alineatul (5) coroborate cu punctul 3.7 din partea a 3-a a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 întrucât Comisia nu a putut furniza probe științifice clare care să demonstreze că substanța în cauză îndeplinește criteriile de clasificare în ceea ce privește toxicitatea pentru reproducere (categoria 1B) și STOT RE1.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe faptul că regulamentul atacat a fost adoptat cu încălcarea principiului proporționalității întrucât clasificarea substanței în cauză nu este nici adecvată, nici necesară. În special, reclamantei nu i s-a acordat posibilitatea de a beneficia de o exonerare.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea regulamentului atacat, Comisia a încălcat articolul 37 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1272/2008, precum și dreptul reclamantei la bună administrare și dreptul acesteia de a fi audiată. În special, reclamanta a fost privată de o posibilitate adecvată de a formula observații utile cu privire la avizul CER și de a dovedi că acest aviz este inexact din punct de vedere științific.

                  7.

                  Al șaptelea motiv este întemeiat pe faptul că, prin adoptarea regulamentului atacat fără a realiza și documenta în prealabil un studiu de impact, Comisia și-a încălcat angajamentele asumate prin Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2020/1182 al Comisiei din 19 mai 2020 de modificare, în vederea adaptării la progresul tehnic și științific, a părții 3 a anexei VI la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor (JO 2020, L 261, p. 2).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO 2008, L 353, p. 1).


title: Cauza T-646/20: Acțiune introdusă la 23 octombrie 2020 – NG și alții/Parlamentul și Consiliul

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/64

      Acțiune introdusă la 23 octombrie 2020 – NG și alții/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-646/20)
      (2020/C 433/79)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamanți: NG și alții (reprezentant: R. Martens, avocat)

         Pârâte: Consiliul Uniunii Europene, Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamanții solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea în tot a articolului 1 alineatul (6) literele (c) și (d) din Regulamentul (UE) 2020/1054 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 în ceea ce privește cerințele minime referitoare la duratele de conducere zilnice și săptămânale maxime, pauzele minime și perioadele de repaus zilnic și săptămânal și a Regulamentului (UE) nr. 165/2014 în ceea ce privește poziționarea prin intermediul tahografelor;

                  —

                  Obligarea pârâtelor la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor cu privire la care Curtea a dispus, în cadrul procedurii privind măsurile provizorii, să fie soluționate odată cu fondul.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanții invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 2, a articolului 4 alineatul (2) și a articolului 9 TUE, a articolelor 18 și 95 TFUE, a articolului 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și a principiilor egalității și nediscriminării ca principii generale de drept al Uniunii, coroborate cu articolul 5 alineatul (4) TUE, precum și a principiului proporționalității ca principiu general al dreptului Uniunii, printr-o discriminare reală și indirectă.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 26 și 56 TFUE, a articolului 16 și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborate cu articolul 5 alineatul (4) TUE, precum și a principiului proporționalității ca principiu general al dreptului Uniunii, prin restricționarea ilicită a liberei prestări de servicii și a libertății de a desfășura o activitate comercială.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 3 alineatul (3) TFUE, a articolelor 11 și 191 TFUE, precum și a articolului 37 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, prin atingerea adusă menținerii, protecției și îmbunătățirii calității mediului.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE, a articolului 5 din Protocolul nr. 2 la Tratatul FUE, a Acordului interinstituțional privind o mai bună legiferare, precum și a obligației de motivare, prin nemotivare și nerealizarea unor evaluări de impact.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 91 și 94 TFUE și a articolului 7 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborat cu dreptul fundamental la respectarea vieții private și de familie, astfel cum este garantat de articolul 8 din CEDO, și care constituie un principiu general de drept al Uniunii Europene, întrucât nivelul de viață și de muncă sunt grav afectate și se aduce ilegal atingere vieții private și de familie.


title: Cauza T-653/20: Acțiune introdusă la 28 octombrie 2020 – Mylan Ireland/EMA

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/65

      Acțiune introdusă la 28 octombrie 2020 – Mylan Ireland/EMA
      (Cauza T-653/20)
      (2020/C 433/81)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Mylan Ireland Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentant: O. Swens, avocat)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Declararea admisibilității și a temeiniciei excepției de nelegalitate ridicate de reclamantă împotriva concluziei [Comitetului pentru medicamente de uz uman] (CHMP) potrivit căreia Sanofi beneficiază de un statut de substanță activă nouă, astfel cum se reține în decizia din 26 august 2013 de acordare a autorizației de introducere pe piață a medicamentului „AubagioTM – Teriflunomide”;

                  —

                  anularea deciziei EMA din 18 august 2020 de a respinge cererea formulată de Mylan de acordare a unei autorizații de introducere pe piață a unei versiuni generice a produsului AubagioTM; și

                  —

                  obligarea EMA la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe faptul că întrucât excepția de nelegalitate este întemeiată, decizia atacată nu este admisibilă din punct de vedere legal întrucât EMA a săvârșit o eroare de fapt și de drept și nu și-a îndeplinit obligația de motivare și de a efectua o apreciere atentă și aprofundată, astfel cum prevede articolul 296 TFUE.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că legalitatea deciziei atacate este de asemenea atacată, având în vedere că statutul de „substanță activă nouă” ar fi trebuit reexaminat în lumina obiecțiunilor ridicate de Mylan care au fost prezentate în faza depunerii cererii. Astfel, EMA nu și-a îndeplinit obligațiile în mod corespunzător, în mod special obligația de a efectua o apreciere eficientă și atentă și obligația de motivare, potrivit articolului 296 TFUE, ceea ce atrage astfel nelegalitatea deciziei atacate.


title: Cauza T-657/20: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2020 – Ryanair/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/66

      Acțiune introdusă la 30 octombrie 2020 – Ryanair/Comisia
      (Cauza T-657/20)
      (2020/C 433/82)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Ryanair DAC (Swords, Irlanda) (reprezentanți: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating și I. Metaxas-Maranghidis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  Anularea Deciziei Comisiei Europene din 9 iunie 2020 privind ajutorul de stat SA.57410 COVID – Recapitalizarea Finnair (1) și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

            Reclamanta a solicitat de asemenea ca acțiunea să fie examinată potrivit procedurii accelerate prevăzute la articolul 23a din Statutul Curții de Justiție.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia a aplicat în mod greșit articolul 107 alineatul (3) litera (b) TFUE, a aplicat incomplet Cadrul temporar și a săvârșit o eroare de apreciere prin faptul că a stabilit că ajutorul remediază o perturbare serioasă a economiei finlandeze, încălcându-și obligația de a pune în balanță efectele pozitive ale ajutorului și efectele sale negative asupra condițiilor privind schimburile comerciale și asupra menținerii unei concurențe nedenaturate (și anume criteriul „analizei comparative”) și prin faptul că a concluzionat că Finnair nu are o putere semnificativă pe piață.

                  2.

                  Al doilea motiv, prin intermediul căruia se pretinde că Comisia a încălcat anumite prevederi ale TFUE și principiile generale ale dreptului Uniunii privind interzicerea discriminării, libera prestare a serviciilor și libera stabilire care au permis liberalizarea transportului aerian în Uniune începând cu sfârșitul anilor ’80. Liberalizarea pieței transportului aerian în Uniune a permis dezvoltarea unor veritabile companii low-cost paneuropene. Comisia Europeană nu a ținut seama de prejudiciile cauzate de criza COVID-19 acestor companii paneuropene și de rolul lor în asigurarea conectivității aeriene în Finlanda prin autorizarea Finlandei să rezerve ajutorul pentru Finnair.

                  3.

                  Al treilea motiv, prin intermediul căruia se afirmă că Comisia a omis să inițieze o procedură oficială de investigare în pofida dificultăților serioase și a încălcat drepturile procedurale ale reclamantei.

                  4.

                  Al patrulea motiv, prin intermediul căruia se susține că Comisia și-a încălcat obligația de motivare.

         (1)  JO 2020, C 310, p. 6.


title: Cauza T-658/20: Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2020 – Jakober/EUIPO (Forma unei cești)

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/67

      Acțiune introdusă la 2 noiembrie 2020 – Jakober/EUIPO (Forma unei cești)
      (Cauza T-658/20)
      (2020/C 433/83)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Philip Jakober (Stuttgart, Germania) (reprezentant: J. Klink, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marca Uniunii tridimensională (Forma unei cești) – cererea de înregistrare nr. 15 963 994

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 20 august 2020 în cauza R 554/2020-5

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  modificarea deciziei atacate și constatarea faptului că acțiunea este întemeiată și că trebuie admisă înregistrarea mărcii Uniunii nr. 15 963 994 în registrul EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-298/18: Ordonanța Tribunalului din 30 septembrie 2020 – Banco Comercial Português și alții/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/67

      Ordonanța Tribunalului din 30 septembrie 2020 – Banco Comercial Português și alții/Comisia
      (Cauza T-298/18) (1)

      (2020/C 433/84)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018.


title: Cauza T-694/18: Ordonanța Tribunalului din 30 septembrie 2020 – DEI/Comisia

text:
               14.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 433/68

      Ordonanța Tribunalului din 30 septembrie 2020 – DEI/Comisia
      (Cauza T-694/18) (1)

      (2020/C 433/85)
      Limba de procedură: greaca
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 35, 28.1.2019.


title: Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht în cauza ADCADA Immobilien AG PCC/Finanzmarktaufsicht (Cauza E-10/20) 2020/C 436/07

text:
               17.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 436/9

      Cerere de aviz consultativ adresată Curții de Justiție a AELS de către Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht în cauza ADCADA Immobilien AG PCC/Finanzmarktaufsicht
      (Cauza E-10/20)
      (2020/C 436/07)
      La data de 29 iulie 2020, Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Camera de recurs a Autorității de Supraveghere a Pieței Financiare) a adresat Curții de Justiție a AELS o cerere de aviz consultativ în cauza ADCADA Immobilien AG PCC/Finanzmarktaufsicht, înregistrată la grefa Curții de Justiție la data de 5 august 2020, cu privire la următoarele întrebări:

                  1.

                  Pe baza căror criterii trebuie să se evalueze dacă, în conformitate cu articolul 2 litera (d) din Regulamentul (UE) 2017/1129 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau al admiterii de valori mobiliare la tranzacționare pe o piață reglementată, s-au furnizat informații suficiente despre condițiile ofertei și despre valorile mobiliare care fac obiectul ofertei, astfel încât să permită investitorului să adopte o decizie cu privire la cumpărarea sau subscrierea valorilor mobiliare respective?

                  2.

                  Pentru a evalua dacă există o ofertă publică în sensul articolului 2 litera (d) din regulamentul menționat, este relevant faptul că mesajul de promovare include, în mod vizibil, mențiunea „HIER INFORMIEREN” („INFORMAȚII AICI”) sau „Unverbindlich informieren” („Informații orientative”) și toate condițiile aplicabile obligațiunilor nu sunt accesibile online sau nu sunt general disponibile în alt mod?

                  3.

                  Este relevant, în sensul articolului 1 alineatul (4) litera (b) din regulamentul menționat, dacă ofertantul ia măsuri adecvate care să garanteze faptul că toate condițiile aplicabile obligațiunilor le sunt comunicate cumpărătorilor potențiali numai la cerere și că, în același timp, se asigură faptul respectivele informații sunt furnizate doar unui număr maxim de 149 de persoane fizice sau juridice, altele decât investitori calificați, pe stat membru?

                  4.

                  Este relevant, în sensul articolului 1 alineatul (4) litera (b) din regulamentul menționat, faptul că oferta este difuzată într-un stat membru prin diverse medii? În cazul unui răspuns afirmativ, în ce condiții oferta prezentată în diverse medii trebuie să fie considerată ca fiind o ofertă consolidată publică privind aceleași valori mobiliare și în ce condiții se consideră că este vorba despre o nouă ofertă? Este posibil să se furnizeze informații unui număr mai mic de 150 de persoane fizice sau juridice pe stat membru, împărțind oferta între diferite medii?


title: Cauza T-151/18: Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Ben Ali/Consiliul („Politica externă și de securitate comună – Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Tunisia – Măsuri luate împotriva unor persoane responsabile de deturnări de fonduri publice și a unor persoane și entități asociate – Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor – Menținerea numelui reclamantului pe listă – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Termen rezonabil de soluționare – Bază factuală suficientă – Termene de introducere a acțiunii – Asistență judiciară – Efect suspensiv – Admisibilitate – Condiții”)

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/19

      Hotărârea Tribunalului din 28 octombrie 2020 – Ben Ali/Consiliul
      (Cauza T-151/18) (1)

      („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate având în vedere situația din Tunisia - Măsuri luate împotriva unor persoane responsabile de deturnări de fonduri publice și a unor persoane și entități asociate - Lista persoanelor, entităților și organismelor cărora li se aplică înghețarea fondurilor - Menținerea numelui reclamantului pe listă - Dreptul la apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Termen rezonabil de soluționare - Bază factuală suficientă - Termene de introducere a acțiunii - Asistență judiciară - Efect suspensiv - Admisibilitate - Condiții”)
      (2020/C 443/22)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali (Verneuil-l’Étang, Franța) (reprezentant: K. Lara, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Lejeune, A. Jaume și V. Piessevaux, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE, prin care se solicită anularea Deciziei (PESC) 2018/141 a Consiliului din 29 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2018, L 25, p. 38), a Deciziei (PESC) 2019/135 a Consiliului din 28 ianuarie 2019 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2019, L 25, p. 23) și a Deciziei (PESC) 2020/117 a Consiliului din 27 ianuarie 2020 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2020, L 22, p. 31), în măsura în care aceste acte îl privesc pe reclamant

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează Decizia (PESC) 2018/141 a Consiliului din 29 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia și Decizia (PESC) 2019/135 a Consiliului din 28 ianuarie 2019 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia, în măsura în care acestea îl privesc pe domnul Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă Consiliul Uniunii Europene să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de domnul Ben Ali.

         (1)  JO C 263, 5.8.2019.


title: Cauza T-307/18: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Comisia („Dumping – Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din China – Instituire a unei taxe antidumping definitive – Dreptul la apărare – Calculul marjei de dumping – Țară analogă – Prejudiciu – Legătură de cauzalitate”)

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/20

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Comisia
      (Cauza T-307/18) (1)

      („Dumping - Importuri de anumite țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din China - Instituire a unei taxe antidumping definitive - Dreptul la apărare - Calculul marjei de dumping - Țară analogă - Prejudiciu - Legătură de cauzalitate”)
      (2020/C 443/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou, China) (reprezentanți: K. Adamantopoulos și P. Billiet, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Demeneix, M. França, N. Kuplewatzky și E. Schmidt, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/330 al Comisiei din 5 martie 2018 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite țevi și tuburi fără sudură, din oțel inoxidabil, originare din Republica Populară Chineză, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2018, L 63, p. 15), în măsura în care acesta o vizează pe reclamantă

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauzele conexate T-389/19-T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19-T-414/19, T-416/19-T-418/19, T-420/19-T-422/19, T-425/19-T-427/19, T-429/19-T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19-T-442/19, T-444/19-T-446/19, T-448/19, T-450/19-T-454/19, T-463/19 și T-465/19: Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Coppo Gavazzi și alții/Parlamentul [„Drept instituțional – Statutul unic al deputaților europeni – Deputați europeni aleși în circumscripții italiene – Adoptarea de către Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) a Deciziei nr. 14/2018 în materie de pensii – Modificarea cuantumului pensiilor deputaților naționali italieni – Modificarea corelativă de către Parlamentul European a cuantumului pensiilor anumitor foști deputați europeni aleși în Italia – Competența autorului actului – Obligația de motivare – Drepturi dobândite – Securitate juridică – Încredere legitimă – Drept de proprietate – Proporționalitate – Egalitate de tratament”]

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/20

      Hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2020 – Coppo Gavazzi și alții/Parlamentul
      (Cauzele conexate T-389/19-T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, T-409/19-T-414/19, T-416/19-T-418/19, T-420/19-T-422/19, T-425/19-T-427/19, T-429/19-T-432/19, T-435/19, T-436/19, T-438/19-T-442/19, T-444/19-T-446/19, T-448/19, T-450/19-T-454/19, T-463/19 și T-465/19) (1)

      („Drept instituțional - Statutul unic al deputaților europeni - Deputați europeni aleși în circumscripții italiene - Adoptarea de către Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Oficiul președinției Camerei Deputaților, Italia) a Deciziei nr. 14/2018 în materie de pensii - Modificarea cuantumului pensiilor deputaților naționali italieni - Modificarea corelativă de către Parlamentul European a cuantumului pensiilor anumitor foști deputați europeni aleși în Italia - Competența autorului actului - Obligația de motivare - Drepturi dobândite - Securitate juridică - Încredere legitimă - Drept de proprietate - Proporționalitate - Egalitate de tratament”)
      (2020/C 443/24)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamanți: Maria Teresa Coppo Gavazzi (Milano, Italia) și ceilalți 48 de reclamanți ale căror nume sunt prevăzute în anexă (reprezentant: M. Merola, avocat)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: S. Seyr și S. Alves, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea notelor din 11 aprilie 2019, precum și, în ceea ce privește reclamantul din cauza T-465/19, a celei din 11 iunie 2019, întocmite de Parlament în cazul fiecăruia dintre reclamanți și referitoare la adaptarea cuantumului pensiilor de care beneficiază reclamanții în urma intrării în vigoare la 1 ianuarie 2019 a Deciziei nr. 14/2018 a Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge ca inadmisibilă acțiunea în cauza T-453/19, Panusa/Parlamentul.

                  2)

                  Respinge celelalte acțiuni.

                  3)

                  Doamna Maria Teresa Coppo Gavazzi și ceilalți reclamanți ale căror nume sunt prevăzute în anexă suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Parlamentul European.

         (1)  JO C 270, 12.8.2019.


title: Cauza T-624/20: Acțiune introdusă la 9 octombrie 2020 – MV/Comisia

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/22

      Acțiune introdusă la 9 octombrie 2020 – MV/Comisia
      (Cauza T-624/20)
      (2020/C 443/26)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: MV (reprezentanți: G. Pandey, D. Rovetta și V. Villante, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei din 30 iunie 2020 a Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO) de respingere a reclamației formulate de reclamant la 27 ianuarie 2020 în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, prin care s-a respins cererea de despăgubire a reclamantului cu suma de 50 000 de euro;

                  —

                  anularea Deciziei din 29 octombrie 2019 a Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO)/comisia de evaluare, prin care s-a respins cererea reclamantului de reexaminare a deciziei comisiei de evaluare de neadmitere la etapa următoare a procedurii de selecție;

                  —

                  anularea Deciziei din 5 iunie 2019 publicată pe pagina de internet a EPSO de neincludere a reclamantului în lista de persoane selecționate în vederea susținerii concursului EPSO/AD/364/19 – 3-Agenţi de securitate;

                  —

                  anularea avizului de concurs general EPSO/AD/364/19 – 3-Agenți de securitate, publicat la 24 ianuarie 2019, şi a listei complete de candidați selectați pentru a participa la concurs

                  —

                  în plus,

                              —

                              cu titlu preliminar, declararea eventual ca nevalid şi inaplicabil a articolului 90 din Statutul Funcționarilor în prezenta cauză în temeiul articolului 270 TFUE

                              —

                              dispunerea măsurilor de cercetare judecătorească solicitate, astfel cum au fost formulate în prezenta acțiune;

                              —

                              obligarea Comisiei să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum şi a celor efectuate de reclamant în prezenta procedură.

                              —

                              obligarea pârâtei la plata către reclamant a unei despăgubiri de 50 000 de euro cu titlu de prejudiciu suferit din cauza deciziilor nelegale menționate.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere la evaluarea experienței profesionale a reclamantului, săvârșită de EPSO/comisia de evaluare – încălcarea anexei II la avizul de concurs în discuție, în care se descrie experiența profesională necesară.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat, pe de o parte, pe încălcarea articolelor 1, 2, 3 şi 4 din Regulamentul Consiliului nr. 1 din 15 aprilie 1958 (1), precum şi a articolului 1d şi a articolului 28 din Statutul funcționarilor şi a articolului 1 alineatul (1) litera (f) din anexa III la Statutul funcționarilor, pe încălcarea principiilor egalității de tratament şi nediscriminării şi, pe de altă parte, pe nelegalitatea avizului de concurs în temeiul articolului 277 TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe nelegalitatea, bazată pe articolul 277 TFUE, a evaluării meritelor, precum şi a punctului 2.4 din Dispozițiile generale aplicabile concursurilor generale şi a articolului 5 din anexa III la Statutul funcționarilor, precum şi pe o încălcare a articolului 1d şi a articolelor 4, 7 şi 29 din Statutul funcționarilor.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe nelegalitatea, bazată pe articolul 277 TFUE, a anexei II la avizul de concurs în discuție, precum şi pe încălcarea articolului 1d din Statutul funcționarilor.

         (1)  Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (JO, Ediție specială în limba engleză, seria I, vol. 1952-1958, p. 59, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3), cu modificările ulterioare.


title: Cauza T-627/20: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2020 – LAICO/Consiliul

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/23

      Acțiune introdusă la 12 octombrie 2020 – LAICO/Consiliul
      (Cauza T-627/20)
      (2020/C 443/27)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Libyan African Investment Co. (LAICO) (Tripoli, Libia) (reprezentanți: A. Bahrami și N. Korogiannakis, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (PESC) 2020/1137 a Consiliului din 30 iulie 2020 privind punerea în aplicare a Deciziei (PESC) 2015/1333 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (1), în măsura în care menține numele reclamantei pe lista entităților cuprinsă în anexa IV la Decizia (PESC) 2015/1333 a Consiliului din 31 iulie 2015 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia și de abrogare a Deciziei 2011/137/PESC (2);

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2020/1130 al Consiliului din 30 iulie 2020 privind punerea în aplicare a articolului 21 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/44 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia (3) și modificarea anexei III la Regulamentul (UE) 2016/44 al Consiliului din 18 ianuarie 2016 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 204/2011 (4) în măsura în care menține numele reclamantei pe lista entităților cuprinsă în anexa III la Regulamentul (UE) 2016/44; și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată ale reclamantei efectuate în legătură cu această procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe o încălcare a Regulamentului (UE) 2016/44 al Consiliului și a Deciziei (PESC) 2015/1333 a Consiliului, în măsura în care nu sunt îndeplinite condițiile cumulative pentru înscrierea pe listă a entităților, cuprinse în considerentul (3) al Deciziei 2015/1333.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației Consiliului de a reexamina toate măsurile restrictive și de a se asigura că acestea continuă să contribuie la atingerea obiectivelor stabilite.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe erori vădite de apreciere. În special, reclamanta susține că:

                              —

                              LAICO este o societate de stat, condusă de Adunarea generală a acționarilor și de Consiliul de administrație;

                              —

                              Consiliul de administrație al LAICO este compus din specialiști înalt calificați și experimentați; și

                              —

                              societățile-mamă ale LAICO nu fac obiectul aceluiași tip de restricții.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare prevăzută la articolul 296 TFUE și a dreptului la o cale efectivă de atac.

         (1)  JO 2020, L 247, p. 40.

         (2)  JO 2015, L 206, p. 34.

         (3)  JO 2020, L 247, p. 14.

         (4)  JO 2016, L 12, p. 1.


title: Cauza T-634/20: Acțiune introdusă la 21 octombrie 2020 – UPTR/Parlamentul și Consiliul

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/24

      Acțiune introdusă la 21 octombrie 2020 – UPTR/Parlamentul și Consiliul
      (Cauza T-634/20)
      (2020/C 443/28)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Părțile

         Reclamantă: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (Herstal, Belgia) (reprezentant: F. Vanden Bogaerde, avocat)

         Pârâte: Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii în anulare ca fiind admisibilă;

                  —

                  anularea articolului 2 punctul 4 din Regulamentul (UE) 2020/1055 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1071/2009, (CE) nr. 1072/2009 și (UE) nr. 1024/2012 în vederea adaptării acestora la evoluțiile sectorului transportului rutier;

                  —

                  soluționarea odată cu fondul a cererii privind cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea prin dispoziția atacată a articolului 3 alineatul (3) TUE și a principiului liberei circulații a serviciilor
                  În sectorul transportului rutier și în special al cabotajului, trebuie să se urmărească o liberalizare progresivă. Prin dispoziția atacată a Regulamentului 2020/1055 nivelul de liberalizare atins până în prezent este redus având în vedere că dispoziția cuprinde o restricție semnificativă, care este mai ales în dezavantajul transportatorilor care sunt membri ai reclamantei. Obiectivul de prevenire a abuzului de cabotaj, care stă la baza dispoziției atacate, este realizat deja prin alte măsuri legislative ale Uniunii (Mobility Package).

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității
                  Anterior adoptării regulamentului din care face parte dispoziția atacată, nu a fost actualizată analiza de impact realizată anterior privind propunerea de regulament a Comisiei. Parlamentul European și Consiliul au adus modificări semnificative propunerii Comisiei și din acest motiv o actualizare a acestei analize de impact ar fi fost adecvată și necesară.


title: Cauza C-759/18: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Rădăuți – România) – OF/PG [„Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 – Competența de a soluționa o cerere de divorț – Competență în materia răspunderii părintești și a obligației de întreținere față de copilul minor al cuplului – Sesizarea instanței din statul de cetățenie a părților – Articolul 3 alineatul (1) litera (b) – Reședință a copilului minor și a părinților în alt stat membru – Articolul 12 alineatul (1) litera (b) – Prorogare de competență – Articolul 17 – Verificarea competenței – Noțiunea de «răspundere părintească»”]

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/2

      Ordonanța Curții (Camera a opta) din 3 octombrie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Judecătoria Rădăuți – România) – OF/PG
      (Cauza C-759/18) (1)

      („Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Competența de a soluționa o cerere de divorț - Competență în materia răspunderii părintești și a obligației de întreținere față de copilul minor al cuplului - Sesizarea instanței din statul de cetățenie a părților - Articolul 3 alineatul (1) litera (b) - Reședință a copilului minor și a părinților în alt stat membru - Articolul 12 alineatul (1) litera (b) - Prorogare de competență - Articolul 17 - Verificarea competenței - Noțiunea de «răspundere părintească»”)
      (2020/C 443/02)
      Limba de procedură: româna

         Instanța de trimitere

      Judecătoria Rădăuți

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: OF

         Pârât: PG

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 trebuie interpretat în sensul că, în ceea ce privește o cerere de divorț, atunci când reclamantul sesizează o instanță din statul membru de cetățenie comună a soților, în condițiile în care reședința obișnuită a acestora este situată în alt stat membru, această instanță are competența de a se pronunța asupra cererii respective în temeiul literei (b) a acestei dispoziții. Întrucât nu se impune un acord al pârâtului, nu este necesar să se examineze aspectul dacă neinvocarea de către pârât a unei excepții de necompetență constituie un acord tacit privind competența instanței sesizate.

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) și articolul 17 din Regulamentul nr. 2201/2003 trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, împrejurarea că un cuplu a cărui desfacere a căsătoriei se solicită are un copil minor nu este relevantă pentru stabilirea instanței competente să soluționeze cererea de divorȚ. Întrucât instanța din statul membru de cetățenie comună a soților, sesizată de reclamant, este competentă să se pronunțe asupra acestei cereri în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din acest regulament, respectiva instanță nu poate, nici chiar în lipsa unui acord al părților în această privință, să invoce o excepție de necompetență internațională.

                  3)

                  Articolul 12 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2201/2003 trebuie interpretat în sensul că, atunci când o instanță din statul membru de cetățenie comună a soților, sesizată de reclamant, este competentă să se pronunțe în materie de divorț în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2201/2003, condiția privind acceptarea competenței prevăzută la acest articol 12 alineatul (1) litera (b) nu poate fi considerată îndeplinită din moment ce procedura nu are ca obiect răspunderea părintească, iar pârâtul nu s-a înfățișat. În această situație, instanța sesizată, competentă să se pronunțe cu privire la divorțul soților, nu este competentă, în temeiul articolului 12 alineatul (1) litera (b) menționat și al articolului 3 litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere, să se pronunțe asupra unor chestiuni referitoare la răspunderea părintească și, respectiv, la obligația de întreținere față de copilul în cauză.

                  4)

                  Noțiunea de „răspundere părintească”, în sensul Regulamentului nr. 2201/2003, trebuie interpretată în sensul că acoperă deciziile referitoare în special la încredințarea și la reședința copilului, dar nu include contribuția părinților la cheltuielile de creștere și de educare a copilului, care se circumscrie noțiunii de „obligație de întreținere” și intră în domeniul de aplicare al Regulamentului nr. 4/2009.

         (1)  JO C 65, 18.2.2019.


title: Cauza C-251/19 P: Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 2 octombrie 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo/Banca Centrală Europeană (Recurs – Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții – Articolul 169 din Regulamentul de procedură – Lipsa unor concluzii – Lipsa de claritate a cererii introductive – Inadmisibilitate vădită)

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/3

      Ordonanța Curții (Camera a șasea) din 2 octombrie 2019 – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo/Banca Centrală Europeană
      (Cauza C-251/19 P) (1)

      (Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Articolul 169 din Regulamentul de procedură - Lipsa unor concluzii - Lipsa de claritate a cererii introductive - Inadmisibilitate vădită)
      (2020/C 443/03)
      Limba de procedură: portugheza

         Părțile

         Recurenți: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (reprezentant: M. Ribeiro, avocat)

         Cealaltă parte din procedură: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: C. Hernández Saseta și P. Ferreira Jorge, agenți)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul ca vădit inadmisibil.

                  2)

                  Obligă Comprojecto-Projectos e Construções Lda, pe domnii Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo și Julião Maria Gomes de Azevedo, precum și pe doamna Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Banca Centrală Europeană (BCE).

         (1)  JO C 182, 27.5.2019.


title: Cauza C-378/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 11 august 2020 – Stadtapotheke E

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/3

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austria) la 11 august 2020 – Stadtapotheke E
      (Cauza C-378/20)
      (2020/C 443/04)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Stadtapotheke E

         Autoritatea pârâtă: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         Altă parte la procedură: AW

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Normele naționale care obligă o instanță, cu ocazia administrării unei probe prin expertiză, necesare în cadrul unei proceduri de eliberare a unei autorizații, să obțină un raport de expertiză de la o organizație profesională autonomă ale cărei organe de decizie sunt în realitate în majoritate dominate de membri ai unei categorii profesionale ale cărei interese tind să fie contrare celor ale categoriei profesionale a solicitanților de autorizație sau – în ipoteza în care aceste norme ar fi contrare dreptului Uniunii – de la un expert oficial care este în serviciul unei autorități publice, sunt compatibile cu aparența de imparțialitate a acestei instanțe, astfel cum este impusă de articolul 47 din cartă?

                  2)

                  O reglementare națională care stabilește o garanție previzională de clientelă potențială – mai precis la 5 500 de persoane – care în realitate nu poate fi verificată de instanțe este conformă cu cerințele articolelor 15-17 din cartă, în măsura în care în temeiul acestor dispoziții nu poate fi admisă o atingere adusă acestei garanții decât cu respectarea principiului proporționalității?


title: Cauza C-407/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 31 august 2020 – Österreichische Apothekerkammer/HA

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Wien (Austria) la 31 august 2020 – Österreichische Apothekerkammer/HA
      (Cauza C-407/20)
      (2020/C 443/05)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Wien

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Österreichische Apothekerkammer

         Pârâtă: HA

         Întrebarea preliminară

      Articolul 36 TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că o interdicție națională privind vânzarea prin corespondență a dispozitivelor medicale pentru diagnostic in vitro pentru detectarea unei infecții cu virusul HIV, care, potrivit destinației stabilite de producător, pot fi utilizate de neprofesioniști la domiciliul lor, fiind, așadar, o măsură cu efect echivalent în sensul articolului 34 TFUE, se justifică din motive de protecție a sănătății și a vieții umane?


title: Cauza C-422/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Köln (Germania) la 8 septembrie 2020 – RK/CR

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/4

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Köln (Germania) la 8 septembrie 2020 – RK/CR
      (Cauza C-422/20)
      (2020/C 443/06)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberlandesgericht Köln

         Părțile din procedura principală

         Pârât în primă instanță și apelant: RK

         Reclamantă în primă instanță și intimată: CR

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Pentru a exista, în temeiul articolului 7 litera (a) din Regulamentul nr. 650/2012 (1), o declinare de competență a instanței judecătorești sesizate anterior este necesar ca această instanță să își decline competența în mod expres sau este suficientă și o declinare implicită în cazul în care se poate deduce prin interpretare că respectiva instanță și-a declinat competența?

                  2)

                  Instanța statului membru care ar fi competentă ca urmare a declinării de competență a instanței judecătorești sesizate anterior din alt stat membru poate verifica dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 6 litera (a) și la articolul 7 litera (a) din Regulamentul nr. 650/2012 pentru ca instanța sesizată anterior să poată decide? În ce măsură este obligatorie decizia instanței sesizate anterior? În special:

                              a)

                              Instanța statului membru care ar fi competentă ca urmare a declinării de competență a instanței judecătorești sesizate anterior din alt stat membru poate verifica dacă defunctul a ales în mod valabil legea statului membru în temeiul articolului 22 din Regulamentul nr. 650/2012?

                              b)

                              Instanța statului membru care ar fi competentă ca urmare a declinării de competență a instanței judecătorești sesizate anterior din alt stat membru poate verifica dacă, în fața instanței sesizate anterior, o parte din proces a formulat, în temeiul articolului 6 litera (a) din Regulamentul nr. 650/2012, o cerere prin care solicită ca instanța respectivă să își decline competența?

                              c)

                              Instanța statului membru care ar fi competentă ca urmare a declinării de competență a instanței judecătorești sesizate anterior din alt stat membru poate verifica dacă instanța sesizată anterior a reținut în mod corect că instanțele statului membru a cărui lege a fost aleasă sunt mai bine plasate pentru a soluționa cauza succesorală?

                  3)

                  Articolul 6 litera (a) și articolul 7 litera (a) din Regulamentul nr. 650/2012, care presupun o alegere a legii aplicabile „în temeiul articolului 22”, sunt aplicabile și în cazul în care, într-un testament întocmit înaintea datei de 17 august 2015, defunctul nu a ales explicit sau tacit legea aplicabilă, iar legea aplicabilă succesiunii poate rezulta doar din articolul 83 alineatul (4) din Regulamentul nr. 650/2012?

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 650/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești și acceptarea și executarea actelor autentice în materie de succesiuni și privind crearea unui certificat european de moștenitor (JO 2012, L 201, p. 107).


title: Cauza C-425/20 P: Recurs introdus la 8 septembrie 2020 de Welmax + sp. z o. o. sp.k. împotriva Hotărârii Tribunalului din 8 iulie 2020 în cauza T-305/19, Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/5

      Recurs introdus la 8 septembrie 2020 de Welmax + sp. z o. o. sp.k. împotriva Hotărârii Tribunalului din 8 iulie 2020 în cauza T-305/19, Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Cauza C-425/20 P)
      (2020/C 443/07)
      Limba de procedură: polona

         Părțile

         Recurentă: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (reprezentant: M. Machyński, radca prawny)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin ordonanța vicepreședintei Curții din 30 octombrie 2020, recursul a fost respins ca inadmisibil.


title: Cauza C-440/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Stuttgart (Germania) la 18 septembrie 2020 – S./AD GmbH

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/6

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht Stuttgart (Germania) la 18 septembrie 2020 – S./AD GmbH
      (Cauza C-440/20)
      (2020/C 443/08)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Landgericht Stuttgart

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: S.

         Pârâtă: AD GmbH

         Întrebările preliminare

      1.   Interpretarea noțiunii de „dispozitiv de manipulare”

                  1-1:

                     Articolul 3 punctul 10 din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 (1) trebuie interpretat și aplicat în sensul că noțiunea „element de proiectare” include exclusiv elementele mecanice ale unei entități fizice?
                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1-1:

                  1-2:

                     Articolul 3 punctul 10 din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că sistemul de control al emisiilor include numai instalația de curățare a gazelor de evacuare situată în aval de tracțiunea motorului (de exemplu, sub formă de catalizatori de oxidare diesel, filtre de particule diesel, catalizatori de reducere a oxizilor de azot)?

                  1-3:

                     Articolul 3 punctul 10 din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că sistemul de control al emisiilor include măsuri de reducere a emisiilor atât interne cât și externe motorului?

            2.   Interpretarea noțiunii de „condiții de utilizare normală”

                  2-1:

                     Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că noțiunea de „condiții de utilizare normală” descrie exclusiv condițiile de conducere din noul ciclu de conducere european?
                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2-1:

                  2-2:

                     Articolul 4 alineatul (1) al doilea paragraf coroborat cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că producătorii trebuie să se asigure că valorile-limită stabilite în anexa I la acest regulament sunt respectate și în utilizarea cotidiană?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 2-2:

                  2-3:

                     Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că noțiunea de „condiții de utilizare normală” descrie condițiile de conducere efective din utilizarea cotidiană?
                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2-3:

                  2-4:

                     Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul [nr. 715/2007] trebuie interpretat și aplicat în sensul că noțiunea de „condiții de utilizare normală” descrie condițiile de conducere efective din utilizarea cotidiană ținând seama de o viteză medie de 33,6 km/h și de o viteză maximă de 120 km/h?

            3.   Admisibilitatea unor strategii de reducere a emisiilor bazate pe temperatură

                  3-1:

                     Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că este interzisă echiparea unui vehicul într-un mod în care o componentă care ar putea influența emisiile să fie proiectată în așa fel încât rata de recirculare a gazelor de evacuare să fie reglată pentru a asigura doar între 20o și 30 oC un mod cu emisii scăzute, iar în afara acestui interval de temperatură să fie redusă în mod succesiv?
                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 3-1:

                  3-2:

                     Articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că un dispozitiv de manipulare este de asemenea interzis în cazul în care funcționează în mod continuu în afara intervalului de temperatură cuprins între 20o și 30 oC, pentru a proteja motorul, și, din această cauză, recircularea gazelor de evacuare este redusă în mod semnificativ?

            4.   Interpretarea termenului „necesitate” în sensul excepției

                  4-1:

                     Articolul 5 alineatul (2) a doua teză litera (a) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că necesitatea de a utiliza dispozitive de manipulare în sensul normei poate fi afirmată numai în cazul în care, chiar și prin utilizarea tehnologiei de vârf disponibile la momentul obținerii omologării de tip a modelului de vehicul respectiv, nu s-ar fi putut asigura protecția motorului împotriva deteriorărilor sau accidentelor și funcționarea în siguranță a vehiculului?
                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 4-1:

                  4-2:

                     Articolul 5 alineatul (2) a doua teză litera (a) din Regulamentul [nr. 715/2007] trebuie interpretat și aplicat în sensul că nu este necesar să se recurgă la dispozitive de manipulare în sensul normei dacă parametrii înscriși în comanda motorului sunt aleși în așa fel încât instalația de curățare a gazelor de evacuare nu este activată sau este activată doar în mod limitat din cauza dependenței sale specifice de temperatură, ca urmare a temperaturilor previzibile în mod obișnuit în cea mai mare parte a anului?

            5.   Interpretarea noțiunii „deteriorare” în sensul excepției

                  5-1:

                     Articolul 5 alineatul (2) a doua teză litera (a) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că numai motorul trebuie protejat împotriva deteriorării?

                  5-2:

                     Articolul 5 alineatul (2) a doua teză litera (a) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că noțiunea de deteriorare trebuie exclusă în cazul în care sunt afectate așa-numite piese de schimb (cum este, de exemplu, supapa EGR)?

                  5-3:

                     Articolul 5 alineatul (2) a doua teză litera (a) din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretat și aplicat în sensul că și alte componente ale autovehiculului, în special componentele din aval ale sistemului de recirculare a gazelor de evacuare, trebuie protejate împotriva deteriorărilor sau accidentelor?

            6.   Efectele juridice și efectele sancțiunilor prevăzute pentru încălcări ale dreptului Uniunii

                  6-1:

                     Articolul 4 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 4 alineatul (2) al doilea paragraf, articolul 5 alineatul (1) și alineatul (2), precum și articolul 13 din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretate și aplicate în sensul că cel puțin protejează dreptul de autodeterminare economică al persoanei care achiziționează un vehicul care nu respectă cerințele Regulamentului nr. 715/2007?
                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 6-1:

                  6-2:

                     Articolul 4 alineatul (1) al doilea paragraf, articolul 4 alineatul (2) al doilea paragraf, articolul 5 alineatul (1) și alineatul (2), precum și articolul 13 din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretate și aplicate în sensul că statele membre trebuie să prevadă un mecanism de sancționare care, pentru motive legate de efectul util (effet utile), să acorde cumpărătorilor de vehicule dreptul de a formula o cale de atac în vederea respectării dreptului Uniunii în materie de reglementare a pieței?

                  6-3:

                              a)

                              Noțiunea de „măsură efectivă, proporțională și disuasivă”, în sensul articolului 13 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 715/2007, trebuie interpretată în sensul că un prejudiciu suferit în mod normativ de conducătorul auto nu poate fi consumat sau diminuat prin posibilitatea efectivă de utilizare a unui autovehicul care nu este conform cu Regulamentul nr. 715/2007?

                              b)

                              Ideea efectului util, inerentă dreptului Uniunii, impune ca noțiunea de măsură „efectivă, proporțională și disuasivă”, în sensul articolului 13 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 715/2007, să fie diferențiată în funcție de aspectul dacă încălcarea în sensul articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul nr. 715/2007 a intervenit cu intenție sau numai din neglijență și numai în acest din urmă caz justifică o compensare a posibilității efective de utilizare a vehiculului cumpărat?

                              c)

                              Noțiunea de măsură „efectivă, proporțională și disuasivă” în sensul articolului 13 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul (CE) nr. 715/2007 trebuie interpretată în sensul că, chiar și în cazul imputării unui avantaj de către producătorii autovehiculului, este necesar să se plătească o indemnizație economică de utilizare a capitalului obținut, și anume contraprestația, majorată cu dobânzi?

                              d)

                              Noțiunea de măsură „efectivă, proporțională și disuasivă” în sensul articolului 13 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 715/2007 trebuie interpretată în sensul că, în orice caz, producătorul unui autovehicul care nu este conform cu Regulamentul nr. 715/2007 trebuie să fie împiedicat să se prevaleze de compensarea cu o contraprestație a posibilității efective de utilizare, începând cu momentul primei cereri serioase de reluare din partea cumpărătorului?

                  6-4:

                     Articolul 18 alineatul (1) și articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE (2) trebuie interpretate și aplicate în sensul că producătorul nu își îndeplinește obligația de a elibera un certificat de conformitate valabil, în conformitate cu articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2007/46, în cazul în care a instalat în autovehicul un dispozitiv de manipulare interzis în sensul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul nr. 715/2007, iar introducerea pe piață a unui astfel de autovehicul contravine interdicției de vânzare fără un certificat de conformitate valabil, prevăzută la articolul 26 alineatul (1) din Directiva 2007/46?

                  6-5:

                     Obiectul și finalitatea Regulamentului nr. 715/2007 și ale Directivei 2007/46/CE reprezintă instituirea unor drepturi de protecție a cumpărătorului pe baza valorilor-limită stabilite în anexa I la Regulamentul nr. 715/2007, respectiv a certificatului de conformitate în sensul articolului 18 alineatul (1) din Directiva 2007/46/CE coroborat cu Regulamentul (CE) nr. 385/2009 (3), astfel încât încălcarea valorilor-limită de calitate prevăzute de regulament sau a dreptului de înmatriculare să interzică, în temeiul dreptului Uniunii, luarea în considerare, cu ocazia restituirii vehiculului pentru vicii către producător, a avantajelor utilizării?

         (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (JO 2007, L 171, p. 1).

         (2)  Directiva Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO 2007, L 263, p. 1).

         (3)  Regulamentul Comisiei din 7 mai 2009 de înlocuire a anexei IX la Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO 2009, L. 118, p. 13).


title: Cauza C-447/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 22 septembrie 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/LM

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/8

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 22 septembrie 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/LM
      (Cauza C-447/20)
      (2020/C 443/09)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Intimată: LM

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2988/95 (1) se opune unei reglementări naționale care impune beneficiarului unei subvenții obligația de a introduce o acțiune în contencios administrativ în fața instanței competente împotriva actului prin care se dispune rambursarea sumelor primite în mod nejustificat ca urmare a săvârșirii unei abateri, în caz contrar actul respectiv rămânând definitiv […] în cazul în care nu este atacat în termen (și anume, în cazul în care beneficiarul nu exercită în termen mijloacele de apărare conferite de dreptul național) și, în consecință, putând să se solicite rambursarea sumei plătite în mod nejustificat în conformitate cu normele și cu termenele de prescripție prevăzute de dreptul național?

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2988/95 se opune unei reglementări naționale conform căreia beneficiarul unei subvenții nu poate invoca împlinirea termenului de prescripție de patru sau de opt ani în procedura judiciară de executare silită inițiată împotriva sa, deoarece această chestiune poate fi analizată numai în cadrul unei acțiuni în contencios administrativ introduse împotriva actului prin care se dispune rambursarea sumelor primite în mod nejustificat, ca urmare a constatării unei abateri?
                  În cazul unui răspuns negativ la aceste întrebări preliminare:

                  3)

                  Termenul de prescripție de trei ani prevăzut la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie considerat un termen de prescripție al datoriei rezultate din actul prin care se solicită rambursarea sumelor primite în mod nejustificat ca urmare a unor abateri privind finanțarea? Termenul respectiv începe să curgă de la data adoptării acestui act?
                  În cele din urmă, trebuie să se clarifice de asemenea următoarea întrebare:

                  4)

                  Articolul 3 din Regulamentul nr. 2988/95 [se opune] unei reglementări naționale conform căreia termenul de trei ani prevăzut pentru prescripția datoriei care rezultă din actul prin care se solicită rambursarea sumelor primite în mod nejustificat ca urmare a unor abateri privind finanțarea trebuie să înceapă să curgă de la data adoptării acelui act și trebuie întrerupt prin notificarea inițierii procedurii de executare silită a sumelor respective, fiind suspendat până la luarea unei decizii definitive prin care se pune capăt procedurilor de reclamație, contestație, recurs sau opoziție, atunci când determină suspendarea recuperării datoriei?

         (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO 1995, L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-448/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 22 septembrie 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/9

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 22 septembrie 2020 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/BD, Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Cauza C-448/20)
      (2020/C 443/10)
      Limba de procedură: portugheza

         Instanța de trimitere

      Supremo Tribunal Administrativo

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Intimate: BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2988/95 (1) se opune unei reglementări naționale care impune beneficiarului unei subvenții obligația de a introduce o acțiune în contencios administrativ în fața instanței competente împotriva actului prin care se dispune rambursarea sumelor primite în mod nejustificat ca urmare a săvârșirii unei abateri, în caz contrar actul respectiv rămânând definitiv dacă nu este atacat în termen (și anume, dacă beneficiarul nu exercită în termen mijloacele de apărare conferite de dreptul național) și, în consecință, putând să se solicite rambursarea sumei plătite în mod nejustificat în conformitate cu normele și cu termenele de prescripție prevăzute de dreptul național?

                  2)

                  Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2988/95 se opune unei reglementări naționale conform căreia beneficiarul unei subvenții nu poate invoca împlinirea termenului de prescripție de patru sau de opt ani în procedura judiciară de executare silită inițiată împotriva sa, deoarece această chestiune poate fi analizată numai în cadrul unei acțiuni în contencios administrativ introduse împotriva actului prin care se dispune rambursarea sumelor primite în mod nejustificat, ca urmare a constatării unei abateri?
                  În cazul unui răspuns negativ la aceste întrebări preliminare:

                  3)

                  Termenul de prescripție de trei ani prevăzut la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul nr. 2988/95 trebuie considerat un termen de prescripție a datoriei rezultate din actul prin care se solicită rambursarea sumelor primite în mod nejustificat ca urmare a unor abateri privind finanțarea? Termenul respectiv începe să curgă de la data adoptării acestui act?
                  În cele din urmă, trebuie să se clarifice de asemenea dacă:

                  4)

                  Articolul 3 din Regulamentul nr. 2988/95 [se opune] unei reglementări naționale conform căreia termenul de trei ani prevăzut pentru prescripția datoriei care rezultă din actul prin care se solicită rambursarea sumelor primite în mod nejustificat ca urmare a unor abateri privind finanțarea trebuie să înceapă să curgă de la data adoptării acelui act și trebuie întrerupt prin notificarea inițierii procedurii de executare silită a sumelor respective, fiind suspendat până la luarea unei decizii definitive prin care se pune capăt procedurilor de reclamație, contestație, recurs sau opoziție, atunci când determină suspendarea recuperării creanței?

         (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO 1995, L 312, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza C-459/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, locul ședinței Utrecht (Țările de Jos) la 15 septembrie 2020 – X/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/10

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Den Haag, locul ședinței Utrecht (Țările de Jos) la 15 septembrie 2020 – X/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Cauza C-459/20)
      (2020/C 443/11)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Den Haag, locul ședinței Utrecht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: X

         Pârât: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 20 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca, atunci când un resortisant al unei țări terțe are în întreținere copilul său minor, cetățean al Uniunii Europene, și când acest minor se află într-o relație de dependență efectivă față de acest resortisant al unei țări terțe, un stat membru să îi refuze acelui resortisant dreptul de ședere în statul membru a cărui cetățenie o deține cetățeanul minor al Uniunii Europene, deși acesta din urmă se află în afara teritoriului acestui stat membru sau al Uniunii și/sau nu s-a aflat niciodată pe teritoriul Uniunii, fapt care ar presupune că cetățeanului minor al Uniunii Europene îi este efectiv refuzat accesul pe teritoriul acesteia?

                  2)

                              (a)

                              Cetățenii (minori) ai Uniunii Europene trebuie să invoce existența sau să justifice un interes în exercitarea drepturilor pe care le au în temeiul statutului de cetățean al Uniunii Europene?

                              (b)

                              În acest context, poate avea un rol faptul că, în mod normal, cetățenii minori ai Uniunii Europene nu își pot revendica drepturile în mod independent și nu dețin ei înșiși controlul asupra reședinței lor, ci depind în acest sens de părinte (părinți), și că acest lucru ar putea presupune că se solicită, în numele unui cetățean minor al Uniunii Europene, exercitarea drepturilor sale în calitate de cetățean al Uniunii, deși este posibil ca acest lucru să contravină celorlalte interese ale sale, menționate, printre altele, în Hotărârea Chavez-Vilchez (1)?

                              (c)

                              Aceste drepturi sunt absolute, în sensul că nu pot fi ridicate obstacole împotriva lor sau că există chiar o obligație pozitivă a statului membru a cărui cetățenie o deține cetățeanul (minor) al Uniunii Europene de a permite exercitarea acestor drepturi?

                  3)

                              (a)

                              Pentru a aprecia dacă există o relație de dependență, astfel cum se menționează la punctul 1), i se atribuie o importanță decisivă chestiunii dacă părintele, resortisant al unei țări terțe, înainte de cererea de acordare a dreptului de ședere sau de decizia prin care i se refuză acest drept sau înainte de momentul în care o instanță judecătorească (națională) trebuie să decidă într-o procedură judiciară desfășurată ca urmare a acestui refuz, asigura sau nu întreținerea zilnică a cetățeanului minor al Uniunii Europene și dacă există alte persoane care și-au asumat în trecut această întreținere și/sau acestea și-o pot asuma (în continuare)?

                              (b)

                              În acest context, cetățeanului minor al Uniunii Europene i se poate solicita ca, pentru a-și putea exercita în mod efectiv drepturile conferite de dreptul Uniunii, să se stabilească pe teritoriul Uniunii la celălalt părinte, cetățean al Uniunii Europene, care este posibil să nu mai aibă autoritate asupra minorului?

                              (c)

                              În caz afirmativ, situația este diferită dacă acest părinte are (a avut) sau nu autoritatea asupra minorului și/sau el își asumă (și-a asumat) sau nu îngrijirea legală, financiară sau afectivă a minorului și dacă părintele este sau nu este dispus să își asume această îngrijire a minorului și/sau întreținerea acestuia?

                              (d)

                              Dacă se constată că părintele resortisant al unei țări terțe are autoritatea exclusivă asupra cetățeanului minor al Uniunii Europene, aceasta înseamnă că cerinței privind îngrijirea legală, financiară și/sau afectivă i se acordă o importanță mai mică?

         (1)  C-133/15, EU:C:2017:354.


title: Cauza C-466/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 septembrie 2020 – HEITEC AG/HEITECH Promotion GmbH, RW

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/12

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 25 septembrie 2020 – HEITEC AG/HEITECH Promotion GmbH, RW
      (Cauza C-466/20)
      (2020/C 443/13)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesgerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: HEITEC AG

         Pârâtă: HEITECH Promotion GmbH, RW

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Este posibil să fie exclusă toleranța, în sensul articolului 9 alineatele (1) și (2) din Directiva 2008/95/CE (1), precum și al articolului 54 alineatele (1) și (2) și al articolului 111 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2), nu numai prin intermediul unei căi de atac introduse în fața unei autorități administrative sau judiciare, ci și printr-un comportament adoptat fără intervenția unei autorități administrative sau judiciare?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: O punere în întârziere prin care titularul semnului anterior solicită titularului semnului ulterior, înainte de inițierea unei proceduri judiciare, să înceteze utilizarea semnului și să se oblige la plata de penalități contractuale în cazul nerespectării constituie un comportament care se opune toleranței în sensul articolului 9 alineatele (1) și (2) din Directiva 2008/95/CE, precum și al articolului 54 alineatele (1) și (2) și al articolului 111 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009?

                  3)

                  La calcularea, în cazul unei acțiuni judiciare, a termenului de decădere prin toleranță de cinci ani, prevăzut la articolul 9 alineatele (1) și (2) din Directiva 2008/95/CE, precum și la articolul 54 alineatele (1) și (2) și la articolul 111 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, trebuie să se țină seama de data introducerii acțiunii la instanță sau de data la care s-a comunicat pârâtului acțiunea? Prezintă relevanță, în acest context, faptul că data la care s-a comunicat pârâtului acțiunea a fost amânată, din culpa titularului mărcii anterioare, până după expirarea termenului de cinci ani?

                  4)

                  Decăderea prevăzută la articolul 9 alineatele (1) și (2) din Directiva 2008/95/CE, precum și la articolul 54 alineatele (1) și (2) și la articolul 111 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 afectează, pe lângă acțiunea în încetarea încălcării, și cererile accesorii în materie de mărci, precum cererea de daune interese, de furnizare de informații și de distrugere?

         (1)  Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 2008, L 299, p. 25)

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (versiune codificată) (JO 2009, L 78, p. 1)


title: Cauza C-498/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Midden-Nederland (Țările de Jos) la 29 septembrie 2020 – ZK, în calitate de succesor al lui JM, lichidator al falimentului BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG. Intervenientă: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/13

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Midden-Nederland (Țările de Jos) la 29 septembrie 2020 – ZK, în calitate de succesor al lui JM, lichidator al falimentului BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG. Intervenientă: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland
      (Cauza C-498/20)
      (2020/C 443/14)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Midden-Nederland

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: ZK, în calitate de succesor al lui JM, lichidator al falimentului BMA Nederland BV

         Pârâtă: BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG

         Intervenientă: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a.

                              Noțiunea „locul unde s-a produs […] fapta prejudiciabilă” din articolul 7 teza introductivă și punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (reformare) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles Ia”) trebuie interpretată în sensul că „locul unde s-a produs evenimentul cauzator al prejudiciului” (Handlungsort) este sediul societății de la care nu se pot recupera creanțele creditorilor săi întrucât această irecuperabilitate este consecința unei încălcări a obligației de diligență față de acești creditori de către societatea-mamă de prim rang a acestei societăți?

                              b.

                              Noțiunea „locul unde s-a produs […] fapta prejudiciabilă” din articolul 7 teza introductivă și punctul 2 din Regulamentul Bruxelles Ia trebuie interpretată în sensul că „locul materializării prejudiciului” (Erfolgsort) este sediul societății de la care nu se pot recupera creanțele creditorilor săi întrucât această irecuperabilitate este consecința unei încălcări a obligației de diligență față de acești creditori de către societatea-mamă de prim rang a acestei societăți?

                              c.

                              Sunt necesare împrejurări suplimentare care să justifice că instanța competentă este cea în jurisdicția căreia se află sediul societății de la care nu se pot face recuperări și, în caz afirmativ, care sunt aceste împrejurări?

                              d.

                              Împrejurarea că lichidatorul neerlandez al societății de la care nu se pot recupera creanțele creditorilor săi a înaintat o cerere de despăgubire în baza unei fapte ilicite, în cadrul misiunii sale legale de lichidare a masei credale și în favoarea (dar nu în numele) adunării creditorilor, influențează stabilirea instanței competente în temeiul articolului 7 teza introductivă și punctul 2 din Regulamentul Bruxelles Ia? O astfel de cerere implică faptul că nu este posibilă o analiză a poziției individuale a creditorilor individuali și că terțul abordat nu poate folosi față de lichidator toate mijloacele de apărare pe care poate le-ar fi avut la dispoziție față de anumiți creditori individuali.

                              e.

                              Împrejurarea că o parte dintre creditorii în favoarea cărora lichidatorul înaintează cererea au domiciliul în afara teritoriului Uniunii Europene influențează stabilirea instanței competente în temeiul articolului 7 teza introductivă și punctul 2 din Regulamentul Bruxelles Ia?

                  2)

                  Răspunsul la prima întrebare este diferit în cazul în care este vorba despre o acțiune formulată de o fundație care are drept obiectiv reprezentarea intereselor colective ale creditorilor care au suferit prejudiciul menționat la prima întrebare? O astfel de acțiune colectivă implică faptul că în procedură nu se stabilește a) care sunt domiciliile creditorilor menționați anterior, b) care sunt împrejurările deosebite în care au luat naștere creanțele creditorilor individuali asupra societății și c) dacă există față de creditorii individuali o obligație de diligență precum cea menționată anterior și dacă aceasta a fost încălcată.

                  3)

                  Articolul 8 teza introductivă și punctul 2 din Regulamentul Bruxelles Ia trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care instanța sesizată cu cererea inițială revine asupra hotărârii sale potrivit căreia această acțiune este sub jurisdicția sa, acest lucru presupune că jurisdicția sa se pierde în mod automat și asupra acțiunilor formulate de intervenient?

                  4)

                              a.

                              Articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 864/2007 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind legea aplicabilă obligațiilor necontractuale (denumit în continuare „Regulamentul Roma II”) trebuie interpretat în sensul că „locul în care se produce prejudiciul” este locul în care își are sediul societatea de la care nu se poate recupera prejudiciul suferit de creditorii societății ca urmare a încălcării obligației de diligență menționate anterior?

                              b.

                              Împrejurarea că acțiunile sunt formulate de un lichidator în baza misiunii sale legale de lichidare a masei credale și de reprezentare a intereselor colective în favoarea (dar nu în numele) adunării creditorilor, influențează stabilirea acestui loc?

                              c.

                              Împrejurarea că o parte dintre creditori au domiciliul în afara teritoriului Uniunii Europene influențează stabilirea acestui loc?

                              d.

                              Împrejurarea că între societatea neerlandeză în faliment și societatea-mamă de prim rang a acesteia au existat acorduri de finanțare în care forul ales a fost instanța germană, iar dreptul aplicabil stabilit a fost cel german, are drept rezultat că pretinsa faptă ilicită a BMA AG are în mod vădit mai multă legătură cu o altă țară decât Țările de Jos, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul Roma II?

         (1)  JO 2012, L 351, p. 1

         (2)  JO 2007, L 199, p. 40.


title: Cauza C-512/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Noord-Holland (Țările de Jos) la 13 octombrie 2020 – P/Swiss International Air Lines AG

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/14

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Noord-Holland (Țările de Jos) la 13 octombrie 2020 – P/Swiss International Air Lines AG
      (Cauza C-512/20)
      (2020/C 443/15)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Rechtbank Noord-Holland

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: P

         Pârâtă: Swiss International Air Lines AG

         Întrebarea preliminară

      Având în vedere articolul 15 din Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian din 21 iunie 1999 (1) și Deciziile Comitetului nr. 1/2006 (2) și nr. 1/2017 (3), în cazul unor zboruri cu legătură directă în cadrul cărora, între plecarea de pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat membru și sosirea pe un aeroport situat pe teritoriul unui stat terț, a avut loc o escală planificată în Elveția, unde s-a schimbat avionul, Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (4) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 se aplică și zborului cu legătură directă cu plecare din Elveția către o țară terță?

         (1)  JO 2002, L 114, p. 73, Ediție specială, 11/vol. 27, p. 25.

         (2)  2006/727/CE: Decizia nr. 1/2016 a Comitetului pentru transport aerian Comunitatea-Elveția din 18 octombrie 2006 de modificare a anexei la Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (JO 2006, L 298, p. 23).

         (3)  Decizia nr. 1/2017 a Comitetului mixt pentru transport aerian Uniunea Europeană-Elveția instituit în temeiul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian din 29 noiembrie 2017 de înlocuire a anexei la Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (JO 2017, L 348, p. 46).

         (4)  JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218.


title: Cauza C-530/20: Cerere de decizie preliminară introdusă de Satversmes tiesa (Letonia) la 20 octombrie 2020 – SIA „EUROAPTIEKA”/Ministru kabinets

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/16

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Satversmes tiesa (Letonia) la 20 octombrie 2020 – SIA „EUROAPTIEKA”/Ministru kabinets
      (Cauza C-530/20)
      (2020/C 443/17)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Satversmes tiesa

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: SIA „EUROAPTIEKA”

         Pârât: Ministru kabinets

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Activitățile menționate în dispoziția în litigiu trebuie considerate publicitate pentru medicamente, în sensul titlului VIII din Directiva 2001/83/CE (1) intitulat „Publicitatea”?

                  2)

                  Articolul 90 din Directiva 2001/83/CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru care extinde lista formelor de publicitate interzise și impune restricții mai stricte decât cele prevăzute expres la articolul 90 din dispoziția menționată?

                  3)

                  Reglementarea în discuție în litigiul principal restrânge publicitatea pentru medicamente cu scopul de a încuraja utilizarea rațională a acestora, în sensul articolului 87 alineatul (3) din Directiva 2001/83/CE?

         (1)  Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO 2001, L 311, p. 67, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 3).


title: Cauza C-621/20 P: Recurs introdus la 20 noiembrie 2020 de Comitetul Unic de Rezoluție împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 23 septembrie 2020 în cauza T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Comitetul Unic de Rezoluție

text:
               21.12.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 443/17

      Recurs introdus la 20 noiembrie 2020 de Comitetul Unic de Rezoluție împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 23 septembrie 2020 în cauza T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Comitetul Unic de Rezoluție
      (Cauza C-621/20 P)
      (2020/C 443/18)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Comitetul Unic de Rezoluție (reprezentanți: K.-Ph. Wojcik, H. Ehlers, P. A. Messina și J. Kerlin, agenți, precum și H.-G. Kamann, F. Louis, P. Gey, avocați)

         Celelalte părți din procedură: Landesbank Baden-Württemberg, Comisia Europeană

         Concluziile recurentului

      Comitetul Unic de Rezoluție solicită Curții:

                  1.

                  anularea Hotărârii Tribunalului din 23 septembrie 2020 în cauza T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/Comitetul Unic de Rezoluție (SRB), EU:T:2020:435;

                  2.

                  respingerea acțiunii în anulare;

                  3.

                  obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Primul motiv de recurs: încălcarea articolului 85 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, denaturarea elementelor de probă și încălcarea dreptului SRB la un proces echitabil
      În primul rând, SRB susține că Tribunalul a interpretat și a aplicat în mod eronat articolul 85 alineatul (3) din Regulamentul său de procedură, considerând că SRB nu și-a autentificat potrivit cerințelor legale decizia privind calculul contribuțiilor ex ante pentru 2017 (SRB/ES/SRF/2017/05), întrucât elementele de probă aferente autentificării conform legii depuse de acesta în ședință au fost considerate inadmisibile. SRB susține în această privință, primo, că era justificat să depună în ședință elemente de probă aferente autentificării conform legii a deciziei menționate anterior, întrucât problema lipsei autentificării nu fusese tratată în prealabil nici în cursul procedurii scrise, nici în cadrul măsurilor de organizare a procedurii sau al măsurilor de cercetare judecătorească ale Tribunalului. SRB susține, secundo, că Tribunalul, neținând seama de aceste elemente de probă și constatând că acestea, presupunând că sunt admisibile, nu erau susținute, a denaturat elementele de probă aflate la dispoziția sa. În plus, Tribunalul, constatând că aceste probe, în orice caz, nu permiteau să se stabilească o legătură indisociabilă între foaia de parcurs semnată de președintele SRB și anexa la decizia atacată, nu a ținut seama de numărul de referință înscris pe foaia de parcurs, care o leagă în mod indisociabil de dosarul electronic, care cuprinde decizia atacată și anexa la aceasta. SRB susține, tertio, că Tribunalul i-a încălcat dreptul la un proces echitabil neinvocând problema lipsei autentificării înainte de ședință, neacceptând oferta SRB de a depune elemente de probă suplimentare și nesemnalând SRB în niciun moment că elementele de probă erau insuficiente.
      Al doilea motiv de recurs: încălcarea articolului 296 TFUE și a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale
      În al doilea rând, SRB susține că Tribunalul a exagerat întinderea cerințelor articolului 296 TFUE și ale articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale constatând că metoda de calcul prevăzută la articolele 4-7, precum și la articolul 9 și în anexa I la Regulamentul delegat 2015/63 (1) era opacă și că, în consecință, decizia atacată, prin forța lucrurilor, nu putea fi modificată corespunzător cerințelor legale, dat fiind că Landesbank Baden-Württemberg nu putea verifica pe deplin exactitatea calculului. SRB apreciază că Tribunalul nu a reușit să concilieze aceste cerințe cu obligația de confidențialitate prevăzută la articolul 339 TFUE, care de altfel nu a fost evocat în hotărârea atacată, nici cu alte principii de drept al Uniunii. Potrivit SRB, regulamentul delegat a creat un echilibru între principiul transparenței, obligația de păstrare a secretului profesional și celelalte obiective urmărite de regulamentul menționat, în special cel care constă în atingerea unui anumit nivel-țintă de contribuții în scopul finanțării Fondului unic de rezoluție și în perceperea contribuțiilor de la toate instituțiile vizate, în mod echitabil și proporțional. SRB estimează că a respectat cum se cuvine acest cadru juridic în motivarea deciziei atacate.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).