title: Cauza T-61/17: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2017 – Selimovic/Parlamentul

text:
               18.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 121/35

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2017 – Selimovic/Parlamentul
   (Cauza T-61/17)
   (2017/C 121/52)
   Limba de procedură: suedeza

      Părțile

      Reclamant: Jasenko Selimovic (Hägersten, Suedia) (reprezentant: B. Leidhammar, avocat)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

               —

               Anularea deciziilor președintelui Parlamentului European din 22 noiembrie 2016, D 203109 și D 203110 (denumite în continuare „deciziile președintelui”);

               —

               anularea Deciziei Biroului Parlamentului European din 22 decembrie 2016, PE 595.204/BUR/DEC (denumită în continuare „decizia biroului”);

               —

               judecarea cauzei potrivit procedurii accelerate;

               —

               obligarea Parlamentului European la plata către reclamant de daune interese într-un cuantum care va fi precizat la o dată ulterioară.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv: reclamantul susține că nu a săvârșit faptele reținute în sarcina sa de hărțuire morală, în sensul articolului 12a din Statutul funcționarilor.

               2.

               Al doilea motiv: reclamantul susține că deciziile au fost adoptate potrivit unei proceduri care este contrară principiilor generale al securității juridice și dreptului la un proces echitabil, astfel cum sunt prevăzute la articolul 6 din CEDO, date fiind, printre altele, următoarele: aceeași parte a desfășurat ancheta, a examinat probele și a luat decizia (cu alte cuvinte, în cadrul unui sistem inchizitorial). Deciziile au fost adoptate fără a fi întemeiate pe o descriere clară a faptelor. Reclamantul susține că a fost privat de posibilitatea de a lua la cunoștință de acuzațiile precise împotriva sa și că nu i s-a dat posibilitatea de a contrazice acuzațiile pe fond. Reclamantului nu i s-a permis, nici personal și nici printr-un reprezentant, să adreseze întrebări celor care l-au acuzat sau martorilor secreți care au intervenit. Acesta nu a avut suficient timp să se pregătească. Parlamentul European nu a luat o poziție cu privire la argumentele și la probele reclamantului și nu a demonstrat vreo încălcare a Statutului funcționarilor.

               3.

               Al treilea motiv: reclamantul susține că decizia biroului de a respinge cererea sa de examinare a conținutului deciziilor președintelui a fost luată fără niciun temei juridic.

               4.

               Al patrulea motiv: reclamantul susține că procesele secrete potrivit unei proceduri inchizitoriale, în care nu este posibil ca un membru al Parlamentului să ia la cunoștință sau chiar să respingă acuzațiile generale de hărțuire constituie o amenințare pentru democrație, în special în lumina atingerii pe care o decizie cauzatoare de prejudicii o aduce capacității de acțiune politică a unui ales.

               5.

               Al cincilea motiv: reclamantul susține că această chestiune ar trebui soluționată rapid întrucât acesta întâmpină dificultăți specifice și practice în a-și desfășura activitatea politică și în a crea opinia în Suedia în domeniile în care a fost ales să acționeze în Parlament. O remediere rapidă ar schimba radical situația și ar da reclamantului timpul și oportunitatea de a-și continua activitatea politică și de a începe munca de campanie electorală pentru mandatul următor.

               6.

               Al șaselea motiv: reclamantul susține că Parlamentul European a acționat cu intenție sau, în orice caz, neglijent prin faptul că nu a oprit procedura deja atunci când comitetul consultativ nu a fost în măsură să discearnă măcar o faptă care să susțină acuzația, care să fi fost suficient de specifică (unde, când, cum) pentru a servi drept bază pentru recunoaștere/dezmințire sau cu privire la care să fie posibil să se aducă dovezi sau dovezi contrare și că în plus a adoptat o decizie cauzatoare de prejudicii în deplină cunoștință de incertitudinile juridice clare care au stat la baza acesteia. Acest lucru i-a adus un prejudiciu reclamantului. Prejudiciul suferit constă în costuri, suferințe și în dificultățile pe care le-a întâmpinat, în ceea ce privește activitatea sa politică în viitor ca urmare a deciziei. Reclamantul va specifica un cuantum rezonabil la o dată ulterioară.


title: Cauza C-565/11: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu — România) — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu (Restituirea unor taxe percepute de un stat membru cu încălcarea dreptului Uniunii — Regim național care limitează dobânzile aferente taxei rambursate pe care trebuie să le plătească statul respectiv — Dobânzi calculate începând din ziua care urmează datei formulării cererii de restituire a taxei — Neconformitate cu dreptul Uniunii — Principiul efectivității)

text:
               8.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 164/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 aprilie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunalul Sibiu — România) — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Cauza C-565/11) (1)

   (Restituirea unor taxe percepute de un stat membru cu încălcarea dreptului Uniunii - Regim național care limitează dobânzile aferente taxei rambursate pe care trebuie să le plătească statul respectiv - Dobânzi calculate începând din ziua care urmează datei formulării cererii de restituire a taxei - Neconformitate cu dreptul Uniunii - Principiul efectivității)
   2013/C 164/08
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Tribunalul Sibiu

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Mariana Irimie

      Pârâtă: Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Tribunalul Sibiu — Interpretarea principiilor echivalenței, efectivității și proporționalității, a articolului 6 TUE și a articolului 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Admisibilitatea unei reglementări naționale care restrânge cuantumul reparării prejudiciului suferit de particulari ca urmare a unei încălcări a dreptului Uniunii de către un stat membru — Rambursarea dobânzilor legale aferente taxei restituite

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unui regim național, precum cel în discuție în litigiul principal, care limitează dobânzile acordate cu ocazia restituirii unei taxe percepute cu încălcarea dreptului Uniunii la cele care curg începând din ziua care urmează datei formulării cererii de restituire a acestei taxe.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-226/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 7 mai 2007 — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/15

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Düsseldorf (Germania) la 7 mai 2007 — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln
   (Cauza C-226/07)
   (2007/C 155/28)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Finanzgericht Düsseldorf
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Flughafen Köln/Bonn GmbH

      Pârât: Hauptzollamt Köln
   Întrebarea preliminară
   Articolul 14 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (1) trebuie interpretat în sensul că o întreprindere ce a utilizat motorină impozitată, clasificată la poziția 2710 din Nomenclatura Combinată, pentru a produce electricitate și a solicitat rambursarea impozitului, poate invoca în mod direct această prevedere?

      (1)  JO L 283, p. 51.


title: Cauza C-639/13: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2006/112/CE — TVA — Cotă redusă — Articole destinate protecției împotriva incendiilor)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/15

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 decembrie 2014 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-639/13) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2006/112/CE - TVA - Cotă redusă - Articole destinate protecției împotriva incendiilor))
   (2015/C 065/21)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și M. Owsiany-Hornung, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Prin aplicarea unei cote reduse a taxei pe valoarea adăugată în privința livrărilor de bunuri destinate protecției împotriva incendiilor, enumerate în anexa nr. 3 la Legea din 11 martie 2004 privind impozitarea bunurilor și a serviciilor, Republica Polonă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96-98 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată coroborate cu anexa III la această directivă.

               2)

               Obligă Republica Polonă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza T-232/10: Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Couture Tech/OAPI (Reprezentarea stemei sovietice) [ Marcă comunitară — Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând stema sovietică — Motiv absolut de refuz — Caracter contrar ordinii publice sau bunelor moravuri — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 ]

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/18

         Hotărârea Tribunalului din 20 septembrie 2011 — Couture Tech/OAPI (Reprezentarea stemei sovietice)
   (Cauza T-232/10) (1)

   (Marcă comunitară - Cererea de înregistrare a mărcii comunitare figurative reprezentând stema sovietică - Motiv absolut de refuz - Caracter contrar ordinii publice sau bunelor moravuri - Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2011/C 319/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Couture Tech Ltd (Tortola, Insulele Virgine Britanice) (reprezentant: B. Whyatt, barrister)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 martie 2010 (cauza R 1509/2008-2) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ reprezentând stema sovietică ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Couture Tech Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 195, 17.7.2010.


title: Cauza F-70/09: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 mai 2010 — Nikolchov/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/57

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 5 mai 2010 — Nikolchov/Comisia
   (Cauza F-70/09) (1)

   ()
   2010/C 209/93
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua dispus radierea cauzei, ca urmare a unei soluționări amiabile.

      (1)  JO C 244, 10.10.2009, p.16.


title: Cauza T-490/10: Acțiune introdusă la 14 octombrie 2010 — Endesa y Endesa Generación/Comisia

text:
               4.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/52

         Acțiune introdusă la 14 octombrie 2010 — Endesa y Endesa Generación/Comisia
   (Cauza T-490/10)
   ()
   2010/C 328/81
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamante: Endesa, SA (Madrid, Spania), Endesa Generación, SA (Sevilla, Spania) (reprezentant: M. Merola, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               Considerarea acțiunii ca prezentată în termen și admisibilă;

               —

               declararea acțiunii ca întemeiată și anularea deciziei atacate în întregime;

               —

               obligarea pârâtei la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamante în prezenta cauză.

      Motivele și principalele argumente

   Decizia atacată în prezenta acțiune este aceeași ca și cea care face obiectul cauzelor T-484/10, Gas Natural Fenosa SDG/Comisia și T-486/10, Iberdrola/Comisia.
   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive:

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când a considerat că măsura notificată respectă Directiva 2003/54/CE (1). În legătură cu acest motiv, reclamantele susțin că:

                           —

                           interpretând articolul 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE în sensul că nu impune autorităților naționale să invoce și să dovedească existența unor motive de siguranță a aprovizionării în vederea adoptării de măsuri incompatibile cu regulile de armonizare cuprinse în directivă, Comisia a săvârșit o eroare vădită. O astfel de interpretare este contrară regulii potrivit căreia excepțiile sunt de strictă interpretare.

                           —

                           interpretarea dată de Comisiei articolului 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE echivalează cu a autoriza statele membre să aplice pe termen nedefinit o dispoziție care poate fi aplicată numai tranzitoriu, potrivit articolului 114 din tratat. Interpretarea adoptată de Comisie este așadar incompatibilă cu temeiul juridic al Directivei 2003/54/CE.

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare vădită atunci când a calculat marja de 15 % stabilită prin Directiva 2003/54/CE, astfel încât aceasta este privată de efectul util urmărit de legiuitorul Uniunii.

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare vădită deoarece în Spania nu există probleme de securitate a aprovizionării de natură să justifice adoptarea măsurii notificate.

                           —

                           Măsura notificată nu respectă condițiile impuse la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2003/54/CE, care prevede că obligațiile de serviciu public trebuie să fie clar definite, transparente, nediscriminatorii și verificabile și trebuie să garanteze egalitatea accesului întreprinderilor de energie electrică din Uniune la consumatorii naționali.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe eroarea vădită săvârșită de Comisie atunci când a considerat că articolul 106 alineatul (2) din tratat se aplică în cazul măsurii notificate. În legătură cu acest motiv, reclamantele susțin următoarele:

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare vădită atunci când a considerat că prevederile articolului 11 alineatul (4) din Directiva 2003/54/CE fac să nu mai fie necesară examinarea aspectului dacă în speță sunt îndeplinite cerințele indispensabile pentru definirea obligației de serviciu public.

                           —

                           Comisia a săvârșit o eroare vădită întrucât nu a evaluat corect caracterul proporțional al măsurii notificate și întrucât a limitat analiza acestui aspect la lipsa unei compensații excesive.

                           —

                           Atunci când a făcut aplicarea articolului 106 alineatul (2) din tratat, Comisia nu a analizat atingerea pe care măsura notificată o aduce dreptului de proprietate consacrat în Carta drepturilor fundamentale a UE.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea normelor de procedură. În această privință, reclamantele susțin următoarele:

                           —

                           Comisia a încălcat articolul 108 din tratat și articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul nr. 659/1999 (2) întrucât nu a efectuat o investigație oficială, deși existau indicii obiective și concludente în sensul că evaluarea măsurii notificate presupunea serioase dificultăți.

                           —

                           Comisia a săvârșit un abuz de putere întrucât a utilizat etapa prenotificării pentru a evita deschiderea unei proceduri oficiale de anchetă.

      (1)  Directiva 2003/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 96/92/CE (JO L 176, p. 37, Ediție specială, 12/vol. 2, p. 61).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol.1, p. 41).


title: Cauza T-85/07: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008 — Gabel Industria Tessile/OAPI — Creaciones Garel (GABEL) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare GABEL — Marcă figurativă comunitară anterioară GAREL — Respingerea în parte a înregistrării — Întinderea examinării care trebuie efectuată de camera de recurs — Obligația de a se pronunța asupra căii de atac în întregul său — Articolul 62 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 )

text:
               19.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/19

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 10 iunie 2008 — Gabel Industria Tessile/OAPI — Creaciones Garel (GABEL)
   (Cauza T-85/07) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare GABEL - Marcă figurativă comunitară anterioară GAREL - Respingerea în parte a înregistrării - Întinderea examinării care trebuie efectuată de camera de recurs - Obligația de a se pronunța asupra căii de atac în întregul său - Articolul 62 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94’)
   (2008/C 183/40)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Gabel Industria Tessile SpA (Rovellasca, Italia) (reprezentant: A. Petruzzelli, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: O. Montalto și L.Rampini, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Creaciones Garel, SA (Logroño, Spania)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI la 25 ianuarie 2007 (cauza R 960/2006-2) privind o procedură de opoziție între Creaciones Garel SA și Gabel Industria Tessile SpA.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 ianuarie 2007 (cauza R 960/2006-2).

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Gabel Industria Tessile SpA și OAPI suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 117, 26.5.2007.


title: Cauza T-385/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 aprilie 2009 — Valero Jordana/Comisia ( Funcție publică — Funcționari — Acțiune în anulare — Acțiune în despăgubiri — Promovare — Atribuirea punctelor de prioritate )

text:
               16.5.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/30

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 aprilie 2009 — Valero Jordana/Comisia
   (Cauza T-385/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Acțiune în anulare - Acțiune în despăgubiri - Promovare - Atribuirea punctelor de prioritate”)
   2009/C 113/60
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Gregorio Valero Jordana (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Merola și I. van Schendel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial V. Joris și C. Berardis-Kayser, ulterior V. Joris și G. Berscheid, agenți, asistați de D. Waelbroeck, avocat)

      Obiectul

   Anularea:

               —

               deciziei directorului general al Serviciului Juridic al Comisiei de a atribui reclamantului un singur punct de prioritate al direcției generale în temeiul exercițiului de promovare 2003, comunicată la 7 iulie 2003 și confirmată printr-o decizie a autorității împuternicite să facă numiri notificată la 16 decembrie 2003;

               —

               a deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a atribui reclamantului un total de 20 de puncte în temeiul exercițiului de promovare 2003, notificată la 16 decembrie 2003; a listei de merit a funcționarilor cu gradul A 5 în temeiul exercițiului 2003, publicată în Informations administratives nr. 69-2003 din 13 noiembrie 2003; a listei funcționarilor promovați în gradul A 4 în temeiul exercițiului 2003, publicată în Informations administratives nr. 73-2003 din 27 noiembrie 2003; a deciziei de a nu înscrie numele reclamantului pe listele menționate;

               —

               a deciziei autorității împuternicite să facă numiri de a nu acorda reclamantului un punct de prioritate suplimentar în temeiul exercițiului de promovare 2003, astfel cum rezultă din scrisoarea din 22 februarie 2007 și din decizia din 17 aprilie 2007,

         și plata unei despăgubiri de 5 000 de euro.

      Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile Comisiei de fixare a numărului total de puncte de promovare pentru domnul Gregorio Valero Jordana la 20 de puncte și de refuz al înscrierii acestuia pe lista funcționarilor promovați în gradul A 4 în temeiul exercițiului de promovare 2003.

               2)

               Respinge celelalte capete de cerere.

               3)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 284, 20.11.2004.


title: Cauza T-750/14: Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Ivo-Kermartin/EUIPO – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ELGO — Mărcile Uniunii Europene verbale și figurative anterioare ERGO — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Risc de confuzie — Limitări succesive ale cererii de înregistrare — Articolul 43 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 — Dreptul de a fi ascultat — Norma 69 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”]

text:
               27.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/14

         Hotărârea Tribunalului din 12 mai 2016 – Ivo-Kermartin/EUIPO – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
   (Cauza T-750/14) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ELGO - Mărcile Uniunii Europene verbale și figurative anterioare ERGO - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Risc de confuzie - Limitări succesive ale cererii de înregistrare - Articolul 43 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 75 a doua teză din Regulamentul nr. 207/2009 - Dreptul de a fi ascultat - Norma 69 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95”])
   (2016/C 232/18)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Ivo-Kermartin GmbH (Walzenhausen, Elveția) (reprezentant: F. Henkel, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Hanne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Germania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 august 2014 (cauza R 473/2014-4) privind o procedură de opoziție între Ergo Versicherungsgruppe AG și Ivo-Kermartin GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Ivo-Kermartin GmbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza T-583/14: Acțiune introdusă la 4 august 2014 – Giand/OAPI – Flamagas (FLAMINAIRE)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/21

         Acțiune introdusă la 4 august 2014 – Giand/OAPI – Flamagas (FLAMINAIRE)
   (Cauza T-583/14)
   2014/C 351/27
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Giand Srl (Rimini, Italia) (reprezentant: F. Caricato, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Flamagas, SA (Barcelona, Spania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 11 iunie 2014 în cauza R 2117/2011-4, considerând inexistent riscul de confuzie între mărcile în cauză;

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la OAPI pentru reformarea deciziei pe fond și pentru înregistrarea mărcii comunitare nr. 8 6 80  746 pentru toate produsele vizate, fără a aduce atingere mărcilor necontestate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente celor trei grade de jurisdicție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „FLAMINAIRE” pentru produse din clasele 16 și 34 – cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 6 80  746

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Flamagas, SA

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale internaționale și naționale pentru produse din clasele 16 și 34

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în parte opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea principiului non bis in idem;

               —

               aprecierea eronată a riscului de confuzie;

               —

               aprecierea eronată a elementelor de probă.


title: Cauza T-252/10: Acțiune introdusă la 28 mai 2010 — Cross Czech/Comisia

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/51

         Acțiune introdusă la 28 mai 2010 — Cross Czech/Comisia
   (Cauza T-252/10)
   ()
   2010/C 209/76
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cross Czech a.s. (Praga, Republica Cehă) (reprezentant: T. Schollaert, lawyer)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Comisiei INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 din 12 martie 2010 și

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamanta solicită, în temeiul articolului 263 TFUE, anularea Deciziei Comisiei INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 din 12 martie 2010, având numărul de referință 09-BA74-006, constând dintr-o scrisoare de confirmare a constatărilor raportului de audit B74-06 în legătură cu auditul declarațiilor fiscale pentru perioada 1 februarie 2005-30 aprilie 2008 pentru proiectele eMapps.com, CEEC IST NET și TRANSFER EAST, încheiate în cadrul Celei de al șaselea program-cadru al UE pentru acțiuni de cercetare și de dezvoltare tehnologică (2002-2006).
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive de drept:
   Reclamanta arată că decizia atacată încalcă Tratatul sau oricăror dispoziții de aplicare a acestuia, întrucât:

               —

               se întemeiază pe constatări de fapt incorecte și insuficiente ale Comisiei;

               —

               reflectă aplicarea incorectă a contractelor privind proiectele în discuție, în special în ceea ce privește constatarea referitoare la încălcarea contractelor de către reclamantă;

               —

               se întemeiază pe o eroare vădită de apreciere a faptelor în ceea ce privește pretinsa încălcare a contractelor privind aceste proiecte, care a condus la nerespectarea dispozițiilor legale aplicabile și, prin urmare, la săvârșirea unei erori de drept;

               —

               se întemeiază pe erori de apreciere și

               —

               încalcă atât drepturile procedurale ale reclamantei în procedura care precedă adoptarea deciziei atacate, cât și principiul diligenței.


title: Cauza C-328/08: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/35/CE — Răspundere pentru mediul înconjurător — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/22

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 22 decembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-328/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/35/CE - Răspundere pentru mediul înconjurător - Netranspunere în termenul prevăzut)
   (2009/C 44/37)
   Limba de procedură: finlandeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și I. Koskinen, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentant: Guimaraes-Purokoski, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului (JO L 143, p. 56, Ediție specială, 15/vol. 11, p. 168)
   Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului, Republica Finlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Finlanda la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 236, 13.9.2008.


title: Cauza C-258/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 9 mai 2016 – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 9 mai 2016 – Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
   (Cauza C-258/16)
   (2016/C 260/37)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Finnair Oyj

      Intimată: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 31 alineatul (4) din Convenția de la Montreal trebuie interpretat în sensul că menținerea dreptului de a introduce acțiunea presupune, pe lângă formularea reclamației în termen, ca reclamația să fie formulată în termen și în scris în sensul articolului 31 alineatul (3)?

               2)

               În cazul în care menținerea dreptului de a introduce acțiunea presupune ca reclamația introdusă în termen să ia forma scrisă, articolul 31 alineatul (3) din Convenția de la Montreal trebuie interpretată în sensul că cerința referitoare la forma scrisă poate fi îndeplinită prin mijloace electronice inclusiv prin înregistrarea daunei reclamate în sistemul informațional al operatorului de transport aerian?

               3)

               Convenția de la Montreal se opune unei interpretări potrivit căreia cerința privind forma scrisă se consideră îndeplinită atunci când, cu cunoștința pasagerului, un reprezentant al operatorului de transport aerian introduce reclamația/plângerea cu privire la daună în scris în sistemul operatorului de transport aerian, fie în format hârtie, fie prin mijloace electronice?

               4)

               Articolul 31 din Convenția de la Montreal impune alte condiții privind conținutul reclamației decât cea că transportatorului aerian trebuie să i se aducă la cunoștință prejudiciul suferit?


title: Cauza T-405/14: Acțiune introdusă la 31 mai 2014 – Yavorskaya/Consiliul și alții

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/41

         Acțiune introdusă la 31 mai 2014 – Yavorskaya/Consiliul și alții
   (Cauza T-405/14)
   2014/C 261/67
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Elena Yavorskaya (Moscova, Rusia) (reprezentanți: D. Grisay, C. Hartman și Y. G. Georgiades, avocați)

      Pârâți: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană (BCE) și Eurogrupul, reprezentat de Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea admisibilității prezentei cereri de constatare a răspunderii extracontractuale întemeiate pe articolul 340 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               —

               declararea acțiunii ca fiind fondată pentru motivul că măsurile impuse Republicii Cipru de diversele instituții ale Uniunii Europene în materie de sechestru al activelor bancare constituie o încălcare suficient de gravă a principiilor fundamentale ale dreptului Uniunii Europene, care conferă drepturi particularilor, ceea ce constituie o încălcare în sensul articolului 340 TFUE;

               —

               declararea faptului că comportamentul Uniunii Europene constituie o încălcare gravă, care a avut drept consecință să cauzeze reclamantei un prejudiciu estimat, ținând seama de toate prevederile, la suma de 3 2 99  855,45 EUR, sub rezerva reducerii sau majorării pe parcursul procedurii, în special ținând seama de dobânzile și de cheltuielile eventual datorate;

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata sumelor sus-menționate;

               —

               în plus, obligarea Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic întemeiat pe o încălcare de către Uniunea Europeană a unei obligații extracontractuale, mai precis pe o încălcare a dreptului de proprietate și a principiului nediscriminării.
   Astfel, măsurile impuse Republicii Cipru de Uniunea Europeană ar fi condus la blocarea activelor reclamantei din Laïki Bank, fără să i se plătească vreo despăgubire justă și prealabilă.
   Uniunea Europeană ar fi încălcat astfel în mod evident și nerezonabil dreptul de proprietate al reclamantei și în măsura în care numai depozitele de sub 1 00  000 EUR de la Laïki Bank au fost garantate în funcție de măsurile de europene impuse autorităților cipriote, principiul nediscriminării.


title: Cauza C-322/12: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Belgia) — État belge/GIMLE SA [A patra directivă 78/660/CEE — Articolul 2 alineatul (3) — Principiul imaginii fidele — Articolul 2 alineatul (5) — Obligație de derogare — Articolul 32 — Metodă de evaluare pe baza costului istoric — Preț de achiziție vădit inferior valorii reale]

text:
               23.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 344/34

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 3 octombrie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation — Belgia) — État belge/GIMLE SA
   (Cauza C-322/12) (1)

   (A patra directivă 78/660/CEE - Articolul 2 alineatul (3) - Principiul imaginii fidele - Articolul 2 alineatul (5) - Obligație de derogare - Articolul 32 - Metodă de evaluare pe baza costului istoric - Preț de achiziție vădit inferior valorii reale)
   2013/C 344/58
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: État belge

      Pârâtă: GIMLE SA

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Cour de cassation (Belgia) — Interpretarea articolului 2 alineatele (3), (4) și (5) din cea de A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (JO L 222, p. 11, Ediție specială, 17/vol.1, p. 21) — Conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale — Principiul imaginii fidele — Preț de achiziție a bunurilor care nu corespunde valorii reale a acestora și care oferă o imagine denaturată a patrimoniului societății — Obligație de a deroga de la principiul înregistrării în contabilitate a activelor la prețul de achiziție și de a înregistra în contabilitate activele imediat la valoarea de revânzare a acestora

      Dispozitivul

   Principiul imaginii fidele prevăzut la articolul 2 alineatele (3)-(5) din A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului [44 alineatul (2) litera (g) CE] privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale nu permite o derogare de la principiul evaluării activelor pe baza prețului de achiziție sau a costului de producție, care figurează la articolul 32 din directiva menționată, în favoarea unei evaluări pe baza valorii reale a acestora, în cazul în care prețul de achiziție ori costul de producție este vădit inferior valorii lor reale.

      (1)  JO C 287, 22.9.2012.


title: Cauza T-523/10: Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — Interkobo/OAPI — XXXLutz Marken (my baby) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative my baby — Mărcile națională și internațională verbale anterioare MYBABY și marca națională figurativă anterioară mybaby — Motiv relativ de refuz — Lipsa depunerii de dovezi în limba de procedură a opoziției — Încredere legitimă — Norma 19 alineatul (3), norma 20 alineatul (1) și norma 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95” ]

text:
               11.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/17

         Hotărârea Tribunalului din 27 iunie 2012 — Interkobo/OAPI — XXXLutz Marken (my baby)
   (Cauza T-523/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative my baby - Mărcile națională și internațională verbale anterioare MYBABY și marca națională figurativă anterioară mybaby - Motiv relativ de refuz - Lipsa depunerii de dovezi în limba de procedură a opoziției - Încredere legitimă - Norma 19 alineatul (3), norma 20 alineatul (1) și norma 98 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2868/95)
   2012/C 243/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Interkobo sp. z o.o. (Łódź, Polonia) (reprezentanți: R. Skubisz și K. Ziemski, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Austria) (reprezentant: H. Pannen, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 8 septembrie 2010 (cauza R 88/2009-4), privind o procedură de opoziție între Interkobo sp. z o.o. și XXXLutz Marken GmbH.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Interkobo sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 15.1.2011.


title: Cauza C-140/15 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Recurs — Fondurile de coeziune — Reducerea sprijinului financiar — Procedura de adoptare a deciziei de către Comisia Europeană — Existența unui termen — Nerespectarea termenului stabilit — Consecințe)

text:
               14.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 419/17

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 21 septembrie 2016 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-140/15 P) (1)

   ((Recurs - Fondurile de coeziune - Reducerea sprijinului financiar - Procedura de adoptare a deciziei de către Comisia Europeană - Existența unui termen - Nerespectarea termenului stabilit - Consecințe))
   (2016/C 419/21)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

      Cealaltă parte din procedură: Regatul Spaniei (reprezentant: A. Rubio González, agent)

      Intervenient în susținerea Regatului Spaniei: Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: B. Koopman și M. Bulterman, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 155, 11.5.2015.


title: Cauza C-267/11 P: Recurs introdus la 30 mai 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 22 martie 2011 în cauza T-369/07, Republica Letonia/Comisia Europeană

text:
               30.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 226/17

         Recurs introdus la 30 mai 2011 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) pronunțate la 22 martie 2011 în cauza T-369/07, Republica Letonia/Comisia Europeană
   (Cauza C-267/11 P)
   2011/C 226/32
   Limba de procedură: letona

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. White și I. Rubene)

      Celelalte părți în proces: Republica Letonia, Republica Lituania, Republica Slovacă, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii care face obiectul prezentului recurs.

               —

               obligarea Republicii Letonia la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivul unic al recursului este încălcarea termenului de trei luni stabilit la articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE (1).
   Comisia consideră că în cadrul analizei sale, Tribunalul a unit prima și a doua teză ale articolului 9 alineatul (3) și, prin urmare, această interpretare nu este conformă cu obiectivele stabilite în alineatul menționat.
   Această interpretare a articolului 9 alineatul (3) din directivă este contrară interpretării adoptate de Tribunalul însuși în altă cauză, în cadrul căreia acesta a considerat în mod corect că articolul 9 alineatul (3) a doua teză constituie un temei juridic separat.
   În interpretarea Tribunalului cu privire la articolul 9 alineatul (3) din directivă, Comisia se întemeiază pe modul de redactare a dispoziției, care corespunde pe de plin obiectivului dispoziției menționate. Prin urmare, în cazul în care Comisia respinge planul național de alocare a cotelor prezentat de statul membru, acesta din urmă trebuie să îl modifice ținând seama de obiecțiile formulate de Comisie și nu îl va putea aplica până când Comisia nu va accepta modificările. Nu există un termen pentru această decizie de acceptare.
   Comisia semnalează că decizia atacată privește modificările aduse planului național de alocare, iar nu însuși planulul național de alocare notificat.
   Or, având în vedere că Tribunalul nu a considerat că articolul 9 alineatul (3) a doua teză din directivă stabilește o procedură diferită, acesta a fost nevoit să considere modificările notificate drept notificarea unui nou plan național de alocare și, prin urmare, să aplice incorect termenul de trei luni.

      (1)  JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78.


title: Cauza C-87/15 P: Recurs introdus la 20 februarie 2015 de Alfa Acciai SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2014 în cauza T-85/10, Alfa Acciai/Comisia

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/21

         Recurs introdus la 20 februarie 2015 de Alfa Acciai SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 9 decembrie 2014 în cauza T-85/10, Alfa Acciai/Comisia
   (Cauza C-87/15 P)
   (2015/C 146/29)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Alfa Acciai SpA (reprezentanți: D.M. Fosselard, avocat, D. Slater, solicitor, A. Duron, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               Anularea hotărârii atacate a Tribunalului pentru motivele indicate în expunerea cererii

               —

               pronunțându-se cu titlu definitiv, în conformitate cu articolul 61 din Statutul Curții de Justiție, anularea deciziei în ceea ce o privește pe recurentă;

               —

               cu titlu subsidiar, în ipoteza în care Curtea ar ajunge la concluzia că nu există niciun motiv care să permită anularea în întregime a deciziei, reducerea amenzii aplicate recurentei pentru motivele indicate mai sus;

               —

               în caz contrar, în cazul în care Curtea nu s-ar pronunța în mod definitiv în cauză, lăsarea cererii privind cheltuielile de judecată spre a fi soluționată odată cu fondul și trimiterea cauzei la Tribunalul Uniunii Europene spre rejudecare în conformitate cu hotărârea Curții;

               —

               în sfârșit, în conformitate cu articolul 69 din Regulamentul de procedură, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât în procedura de pe rolul Tribunalului, cât și în cea de pe rolul Curții.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive:
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 10 din Regulamentul nr. 773/2004 (1). În special, Tribunalul a reținut că în mod legitim Comisia a readoptat decizia atacată în cadrul procedurii în primă instanță (denumită în continuare „decizia”), fără să fie necesară transmiterea anterioară a unei noi comunicări privind obiecțiunile.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, recurenta reține că Tribunalul a încălcat articolul 14 din Regulamentul nr. 773/2014. Încălcarea constă în faptul că Tribunalul a stabilit că în temeiul dispozițiilor Regulamentului nr. 1/2003 (2), Comisia putea readopta decizia, fără ca reprezentanții statelor membre să fi avut posibilitatea de a audia în mod direct întreprinderile.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat principiul colegialității. Tribunalul a statuat că în mod legitim Comisia a adoptat decizia potrivit unei proceduri în care colegiul nu a adoptat întregul text al deciziei în același moment, ci două părți ale deciziei au fost adoptate în două momente diferite, întemeindu-se pe împrejurarea că aceste două părți, luate împreună, puteau constitui o decizie completă.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurenta denunță o încălcare a articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale, interpretat în lumina articolului 6 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului. Această încălcare constă într-o încălcare de către Tribunal a dreptului recurentei la un proces desfășurat într-un termen rezonabil. În concret, între închiderea fazei scrise a procedurii și decizia de deschidere a fazei orale de către Tribunal au trecut aproximativ trei ani. O astfel de întârziere a încălcat dreptul prevăzut la articolul 47 din cartă la o cale de atac eficientă și la judecarea cauzei într-un termen rezonabil. În speță, încălcarea articolului 47 rezultă ca fiind deosebit de gravă, ținând seama că recurenta a trebuit să aștepte mai mult de 14 ani până când o instanță (Tribunalul) a soluționat cauza pe fond, întrucât prima decizie a Comisiei a fost anulată pentru motive procedurale după o procedură care a durat aproximativ șapte ani.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv, recurenta denunță o încălcare a articolului 65 din Tratatul CECO. În special, recurenta susține că Tribunalul nu a ținut seama de contextul specific al Tratatului CECO și de obligațiile de publicitate și de nediscriminare impuse întreprinderilor în contextul tratatului, ceea ce a determinat o aplicare eronată a jurisprudenței Curții cu privire la noțiunea de înțelegere. Recurenta susține că publicarea, de altfel în mod repetat de a lungul timpului, a unor liste de prețuri nealineate la prețul propus în contextul înțelegerii, a avut ca efect suspendarea înțelegerii, al cărei obiect, potrivit Tribunalului, era stabilirea prețurilor minime. Cu toate acestea, Tribunalul a considerat că era necesară în plus o distanțare publică.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale interpretat în lumina articolului 6 din Convenția Europeană a Drepturilor Omului, atunci când a statuat că durata procedurii administrative (mai precis a procedurii de la Comisia Europeană) nu era excesivă, în sensul dispozițiilor sus-menționate. În speță, procedura administrativă a durat, în întregime, aproape 54 de luni, procedura inițială și procedura ulterioară de readoptare inclusiv. În plus, termenul de mai mult de doi ani necesar Comisiei pentru a readopta decizia pare excesiv. Motivarea invocată de Tribunal pentru a justifica durata procedurii de readoptare este necorespunzătoare și contradictorie, pe lângă faptul că este evidentă încălcarea jurisprudenței anterioare a Tribunalului.
   Prin intermediul celui de al șaptelea motiv, recurenta denunță o încălcare a articolului 23 din Regulamentul nr. 1/2003 și a principiului egalității de tratament. În special, în speță, Comisia a împărțit întreprinderile în grupuri pentru a stabili amenda de bază care va fi aplicată fiecărei întreprinderi, încercând, potrivit afirmațiilor din decizie, să mențină o corelație între cota medie de piață a fiecărui grup și amenda de bază aplicată fiecărei întreprinderi din cadrul fiecărui unui grup. Deși a recunoscut ulterior că în cazul unuia dintre aceste grupuri Comisia a subestimat cota medie de piață, astfel încât nu fusese menținut raportul de proporționalitate pe care Comisia intenționa să îl mențină, Tribunalul nu a considerat că trebuie să restabilească acest raport.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 [CE] și 82 [CE] (JO L 123, p. 18, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 242).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 167, rectificare în Ediție specială 08/vol. 4, p. 269).


title: Cauza T-132/15: Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – IR/EUIPO – Pirelli Tyre (popchrono) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de decădere — Marca Uniunii Europene verbală popchrono — Lipsa utilizării serioase a mărcii — Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/34

         Hotărârea Tribunalului din 14 martie 2017 – IR/EUIPO – Pirelli Tyre (popchrono)
   (Cauza T-132/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de decădere - Marca Uniunii Europene verbală popchrono - Lipsa utilizării serioase a mărcii - Articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 144/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamant: IR (reprezentant: C. de Marguerye, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: inițial S. Palmero Cabezas, ulterior D. Gája, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: T. Malte Müller și F. Togo, avocați)

      Obiectul

   Acțiune introdusă împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 februarie 2015 (cauza R 217/2014-5) privind o procedură de decădere între Pirelli Tyre și domnul IR

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe domnul IR la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 311, 21.9.2015.


title: Cauza T-207/96: Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2011 — Van Rossum/Consiliul și Comisia

text:
               9.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 204/29

         Ordonanța Tribunalului din 17 mai 2011 — Van Rossum/Consiliul și Comisia
   (Cauza T-207/96) (1)

   2011/C 204/52
   Limba de procedură: olandeza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 74, 8.3.1997.


title: Cauza T-695/16 P: Recurs introdus la 29 septembrie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 20 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-104/15, U (*)/Comisia

text:
                  28.11.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 441/28

         Recurs introdus la 29 septembrie 2016 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii din 20 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-104/15,  U (*1)/Comisia
         (Cauza T-695/16 P)
         (2016/C 441/33)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: A.-C. Simon, F. Simonetti și G. Gattinara, agenți)

            Celelalte părți din procedură: U (*1) și Parlamentul European

            Concluziile

         Recurenta solicită Tribunalului:

                     —

                     anularea Hotărârii din 20 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-104/15,  U (*1)/Comisia;

                     —

                     în ceea ce privește procedura în primă instanță, în măsura în care Tribunalul ar considera cauza în stare de judecată, respingerea acțiunii ca nefondată și obligarea reclamantei în primă instanță la plata cheltuielilor de judecată;

                     —

                     în ceea ce privește procedura din recurs, obligarea fiecărei părți să suporte propriile cheltuieli de judecată aferente acestei proceduri.

            Motivele și principalele argumente

         În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

                     1.

                     Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept, pe o încălcare a obligației de motivare, precum și pe o încălcare a obligației de a se pronunța ultra petita, în ceea ce privește punctele 53-56, 60 și 75-78 din hotărârea atacată.

                     2.

                     Al doilea motiv, întemeiat pe mai multe erori de drept în interpretarea articolului 20 din anexa VIII la Statutul funcționarilor, în ceea ce privește punctele 31, 57-60 și 61-65 prima teză din hotărârea atacată.

                     3.

                     Al treilea motiv, întemeiat pe mai multe erori de drept și pe o încălcare a obligației de motivare, în ceea ce privește punctele 65 și 67-79 din hotărârea atacată.

            (*1)  Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.


title: Cauza C-507/04: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Conservarea păsărilor sălbatice — Directiva 79/409/CEE — Măsuri de transpunere)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/2

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 12 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-507/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Conservarea păsărilor sălbatice - Directiva 79/409/CEE - Măsuri de transpunere)
   (2007/C 211/03)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. van Beek, B. Schima și M. Lang, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: H. Dossi, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunerea incompletă și incorectă a Directivei 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 103, p. 1)
   Dispozitivul

               1)

               Prin netranspunerea corectă a:

                           —

                           articolului 1 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice în Burgenland, în Carintia, în Austria Inferioară, în Austria Superioară și în Styria;

                           —

                           articolului 5 din Directiva 79/409 în Burgenland, în Carintia, în Austria Inferioară, în Austria Superioară și în Styria;

                           —

                           articolului 6 alineatul (1) din Directiva 79/409 în Austria Superioară;

                           —

                           articolului 7 alineatul (1) din Directiva 79/409 în Carintia, în Austria Inferioară și în Austria Superioară;

                           —

                           articolului 7 alineatul (4) din Directiva 79/409 în următoarele landuri și cu privire la următoarele specii:

                                       —

                                       în Carintia în ceea ce privește cocoșul de munte, cocoșul de mesteacăn, lișița, sitarul de pădure, porumbelul gulerat și guguștiucul,

                                       —

                                       în Austria Inferioară în ceea ce privește porumbelul gulerat, cocoșul de munte, cocoșul de mesteacăn și sitarul de pădure,

                                       —

                                       în Austria Superioară în ceea ce privește cocoșul de munte, cocoșul de mesteacăn și sitarul de pădure,

                                       —

                                       în landul Salzburg în ceea ce privește cocoșul de munte, cocoșul de mesteacăn și sitarul de pădure,

                                       —

                                       în Styria în ceea ce privește cocoșul de munte, cocoșul de mesteacăn și sitarul de pădure,

                                       —

                                       în Tirol în ceea ce privește cocoșul de munte și cocoșul de mesteacăn,

                                       —

                                       în Vorarlberg în ceea ce privește cocoșul de mesteacăn,

                                       —

                                       în landul Viena în ceea ce privește sitarul de pădure;

                           —

                           articolului 8 din Directiva 79/409 în Austria Inferioară;

                           —

                           articolului 9 alineatele (1) și (2) din Directiva 79/409 în Burgenland, în Austria Inferioară, în ceea ce privește articolul 20 alineatul (4) din Legea Austriei Inferioare privind protecția naturii (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz) în Austria Superioară, în landul Salzburg, în Tirol și în Styria;

                           —

                           articolului 11 în Austria Inferioară,

                     Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 10 CE și 249 CE, precum și al articolului 18 din Directiva 79/409.

               2)

               Respinge acțiunea în rest.

               3)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 45, 19.2.2005.


title: Cauza C-124/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 aprilie 2009 — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat

text:
               6.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 3 aprilie 2009 — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat
   (Cauza C-124/09)
   2009/C 129/18
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Smit Reizen BV

      Pârât: Minister van Verkeer en Waterstaat

      Întrebările preliminare

               1)

               În cadrul aplicării articolului 1 partea introductivă și punctul 5 din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85 (1) al Consiliului din 20 decembrie 1985 de armonizare a anumitor dispoziții din domeniul social privind transportul rutier și a articolului 15 din Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 (2) al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier, cum trebuie interpretată noțiunea „centru de exploatare” care figurează la punctul 21 și următoarele din Hotărârea Curții din 18 ianuarie 2001 pronunțată în cauza C-297/99 (3), Skills Motors Coatches Ltd?

               2)

               Are vreo influență asupra aprecierii dacă este vorba despre repaus, în sensul articolului 1 partea introductivă și punctul 5 din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85 […], aspectul dacă un conducător auto se deplasează singur la locul în care trebuie să preia un vehicul echipat cu aparatură de înregistrare sau dacă este dus în acel loc de o altă persoană?

      (1)  JO L 370, p. 1, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 45.

      (2)  JO L 370, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 234.

      (3)  Rec., p. I-573.


title: Cauza C-480/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 octombrie 2014 – Società Sogno di Tolosa Limited și alții/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Consiglio di Stato (Italia) la 29 octombrie 2014 – Società Sogno di Tolosa Limited și alții/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato
   (Cauza C-480/14)
   (2015/C 007/23)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Consiglio di Stato

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Società Sogno di Tolosa Limited, Ds di Dimarco Enzo & C. Sas, Centro Servizi di Barillà Marco, Assok di Rambaldi Stefano e Casbarra Luca Snc, Dg Comunicazioni di Di Giorno Giancarlo, Tamara Maraboli, Andrea Cappiello, Depa di Delberba C. Sas, Luca Campioni, Danio Milazzo, Andrea Menna, Emilio Schiavone, Sandro Casalboni, Lorena Bertora, Andromeda di Novellis Alessandro și Stellini Roberto Snc

      Pârâți: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

      Alte părți în procedură: Carmelo Sisino și alții

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, precum și principiile afirmate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea pronunțată la 16 februarie 2012 în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun organizării unei proceduri de cerere de oferte cu privire la concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor acordate anterior, în condițiile în care procedura de cerere de oferte menționată este organizată în scopul remedierii consecințelor derivate din nelegalitatea excluderii unui anumit număr de operatori din cadrul procedurilor de cerere de oferte?

               2)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, precum și principiile afirmate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun posibilității ca cerința unei alinieri temporale a scadențelor concesiunilor să constituie o justificare adecvată pentru o durată a concesiunilor care fac obiectul procedurii de cerere de oferte mai redusă decât cea a concesiunilor atribuite în trecut?


title: Cauza C-335/16: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Velikoj Gorici – Croația) – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika (Trimitere preliminară — Mediu — Deșeuri — Directiva 2008/98/CE — Recuperarea costurilor gestionării deșeurilor — Principiul „poluatorul plătește” — Noțiunea „deținători de deșeuri” — Prețul solicitat pentru gestionarea deșeurilor — Taxă specifică destinată finanțării de investiții de capital)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/5

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 30 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Općinski sud u Velikoj Gorici – Croația) – VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika
   (Cauza C-335/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mediu - Deșeuri - Directiva 2008/98/CE - Recuperarea costurilor gestionării deșeurilor - Principiul „poluatorul plătește” - Noțiunea „deținători de deșeuri” - Prețul solicitat pentru gestionarea deșeurilor - Taxă specifică destinată finanțării de investiții de capital))
   (2017/C 161/06)
   Limba de procedură: croata

      Instanța de trimitere

   Općinski sud u Velikoj Gorici

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: VG Čistoća d.o.o.

      Pârâți: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

      Dispozitivul

   Articolul 14 și articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive trebuie interpretate în sensul că, în stadiul actual al dreptului Uniunii, nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede, în scopul finanțării unui serviciu de gestionare și de eliminare a deșeurilor urbane, un preț calculat pe baza unei evaluări a volumului de deșeuri generat de utilizatorii acestui serviciu, iar nu pe baza cantității de deșeuri efectiv produse și predate spre colectare de aceștia, precum și plata de către utilizatori, în calitatea lor de deținători ai deșeurilor, a unei taxe suplimentare din al cărei venit se urmărește finanțarea de investiții de capital necesare tratării deșeurilor, inclusiv reciclarea lor. Revine însă instanței de trimitere sarcina de a verifica, pe baza elementelor de fapt și de drept care i-au fost prezentate, dacă aceasta nu conduce la impunerea în sarcina anumitor „deținători” de costuri vădit disproporționate în raport cu volumele sau cu natura deșeurilor pe care le pot produce. În acest scop, instanța națională va putea în special să țină seama de criterii legate de tipul de bunuri imobile ocupate de utilizatori, de suprafața și de afectarea acestor bunuri, de capacitatea productivă a „deținătorilor”, de volumul containerelor puse la dispoziția utilizatorilor, precum și de frecvența strângerii deșeurilor, în măsura în care acești parametri sunt de natură să influențeze în mod direct cuantumul costurilor gestionării deșeurilor.

      (1)  JO C 296, 16.8.2016


title: Cauza T-519/10: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2010 — Seikoh Giken/OAPI — Seiko (SG SEIKOH GIKEN)

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/32

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2010 — Seikoh Giken/OAPI — Seiko (SG SEIKOH GIKEN)
   (Cauza T-519/10)
   ()
   2011/C 13/61
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Matsudo-shi, Japonia) (reprezentanți: G. Marín Raigal, P. López Ronda și G. Macias Bonilla, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Seiko Kabushiki Kaisha (Chuo-ku, Japonia)

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 12 august 2010 în cauza R 1553/2009-1;

               —

               respingerea în totalitate a opoziției formulate împotriva înregistrării mărcii solicitate pentru produsele din clasa 25;

               —

               obligarea pârâtului să autorizeze înregistrarea mărcii solicitate;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză și

               —

               obligarea celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta cauză, în ipoteza în care ar formula o cerere de intervenție.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „SG SEIKOH GIKEN”, pentru produse din clasele 3, 7 și 9 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 908461

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: înregistrarea ca marcă comunitară nr. 2390953 a mărcii verbale „SEIKO”, pentru produse și servicii din clasele 1 — 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: reclamanta consideră că decizia atacată a Camerei întâi de recurs încalcă dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, denumit în continuare „RMC”, întrucât se întemeiază pe o interpretare eronată și incorectă și pe o aplicare necorespunzătoare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din RMC și a jurisprudenței aplicabile.


title: Cauza C-489/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 10 septembrie 2013 — Ronny Verest, Gaby Gerards/Belgische Staat

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 10 septembrie 2013 — Ronny Verest, Gaby Gerards/Belgische Staat
   (Cauza C-489/13)
   2013/C 352/12
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Ronny Verest, Gaby Gerards

      Intimat: Belgische Staat

      Întrebarea preliminară

   Articolul 56 din Tratatul CE se opune impozitării într-un stat membru a unor imobile neînchiriate situate într-un alt stat membru pe un alt temei decât venitul cadastral local al acestor imobile, în special în acest caz în care se pornește de la premisa că venitul cadastral local se stabilește în același mod precum venitul cadastral belgian rezultat din imobilele situate în Belgia?


title: Cauza T-175/10: Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2011 — Milux/OAPI (FERTILITYINVIVO) ( „Marcă comunitară — Reprezentare a reclamantei de către un avocat care nu are calitatea de terț — Inadmisibilitate” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/28

         Ordonanța Tribunalului din 21 martie 2011 — Milux/OAPI (FERTILITYINVIVO)
   (Cauza T-175/10) (1)

   (Marcă comunitară - Reprezentare a reclamantei de către un avocat care nu are calitatea de terț - Inadmisibilitate)
   2011/C 145/47
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Milux Holding SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: J. Bojs, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 2 februarie 2010 (cauza R 1116/2009-4) privind cererea de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal FERTILITYINVIVO

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Obligă Milux Holding SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-472/08: Acțiune introdusă la 22 octombrie 2008 — Companhia Muller de Bebidas/OAPI — Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/38

         Acțiune introdusă la 22 octombrie 2008 — Companhia Muller de Bebidas/OAPI — Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)
   (Cauza T-472/08)
   (2009/C 6/75)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Companhia Muller de Bebidas (Pirassununga, Brazilia) (reprezentanți: G. Da Cunha Ferreira și I. Bairrão, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Missiato Industria e Comercio Lda (Santa Rita do Passa Quatro, Brazilia)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (OAPI) din 4 iulie 2008, pronunțată în cauza R 1687/2007-1, în măsura în care aceasta a confirmat decizia de autorizare a înregistrării mărcii comunitare vizate;

               —

               declararea nulității înregistrării mărcii comunitare vizate pentru toate produsele protejate, pentru motivul că există un risc de confuzie cu mărcile invocate în susținerea opoziției și

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „61 A NOSSA ALEGRIA” pentru produse din clasa 33

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în susținerea opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat în susținerea opoziției: marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Portugalia sub nr. 273 105 pentru produse din clasa 33; marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Portugalia sub nr. 331 952 pentru produse din clasa 33; marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Benelux sub nr. 576 901 pentru produse din clasele 32 și 33; marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Danemarca sub nr. 1998 03649 pentru produse din clasa 33; seria de mărci figurative „CACHAÇA 51” înregistrată în Regatul Unit sub nr. 2 248 316 pentru produse din clasa 33; marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Spania sub nr. 2 354 943 pentru produse din clasa 33; marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Germania sub nr. 30 071 545; marca figurativă „CACHAÇA 51” înregistrată în Austria sub nr. 161 564 pentru produse din clasa 33; marca figurativă portugheză notorie „CACHAÇA 51” pentru produse din clasa 33; marca verbală portugheză notorie „CACHAÇA 51” pentru produse din clasa 33.

      Decizia diviziei de opoziție: respingerea în tot a opoziției

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a săvârșit o eroare prin faptul că a apreciat că nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict; încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului în măsura în care camera de recurs a săvârșit o eroare prin faptul că a apreciat că elementele de probă prezentate de către reclamantă nu sunt suficiente pentru a demonstra notorietatea mărcii anterioare în Portugalia sau, cel puțin, caracterul său distinctiv deosebit, în ansamblul său.


title: Cauza F-126/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 9 aprilie 2013 — de Brito Sequeira Carvalho/Comisia

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/41

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 9 aprilie 2013 — de Brito Sequeira Carvalho/Comisia
   (Cauza F-126/12) (1)

   2013/C 171/86
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013 p. 29


title: Cauza T-136/14: Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Tilda Riceland Private/OAPI – Siam Grains (BASmALI) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BASmALI — Marca anterioară neînregistrată sau semnul anterior BASMATI — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/43

         Hotărârea Tribunalului din 30 septembrie 2015 – Tilda Riceland Private/OAPI – Siam Grains (BASmALI)
   (Cauza T-136/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative BASmALI - Marca anterioară neînregistrată sau semnul anterior BASMATI - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 389/46)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, India) (reprezentanţi: S. Malynicz, barrister, N. Urwin și D. Sills, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: P. Geroulakos și P. Bullock, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Siam Grains Co. Ltd (Bangkok, Thailanda)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 decembrie 2013 (cauza R 1086/2012-4), privind o procedură de opoziție între Tilda Riceland Private Ltd și Siam Grains Co. Ltd

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 18 decembrie 2013 (cauza R 1086/2012-4).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Tilda Riceland Private Ltd.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza C-159/13 P: Recurs introdus la 28 martie 2013 de Fercal — Consultadoria e Serviços, Ld a împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 ianuarie 2013 în cauza T-474/09, Fercal/OAPI — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes)

text:
               15.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/18

         Recurs introdus la 28 martie 2013 de Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 24 ianuarie 2013 în cauza T-474/09, Fercal/OAPI — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes)
   (Cauza C-159/13 P)
   2013/C 171/36
   Limba de procedură: portugheza

      Părțile

      Recurentă: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (reprezentant: A. J. Rodrigues, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Concluziile recurentei

               (a)

               anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) pronunțate la 24 ianuarie 2013 și comunicate la 25 ianuarie 2013 în cauza T-474/09 și, pe cale de consecință, anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (denumit în continuare „OAPI”) din 18 august 2009, R 1253/2008-2, în procedura de anulare nr. 2004 C (cererea nr. 1 077 858 de înregistrare a mărcii comunitare JACKSON SHOES), decizie care a fost notificată recurentei la 30 septembrie 2009, în conformitate cu dispozițiile dreptului comunitar aplicabile;

               (b)

               confirmarea astfel a validității mărcii recurentei și menținerea în vigoare a acestei mărci;

               (c)

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Chiar dacă este adevărat că există similitudini grafice și fonetice între numele JACKSON și JACSON, compararea semnelor aflate în conflict trebuie realizată prin examinarea acestora în ansamblul lor: JACKSON SHOES/JACSON OF SCANDINAVIA AB.
   Reiese din cuprinsul articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104/CEE (1) a Consiliului din 21 decembrie 1988 că percepția mărcilor de către consumatorul mediu este determinantă pentru aprecierea globală a riscului de confuzie.
   Consumatorul mediu care examinează în mod global semnele aflate în conflict constată cu ușurință că este vorba despre semne distinctive de tipuri diferite: o marcă și un nume comercial — în acest caz, ca urmare a includerii siglei „AB”, care contribuie la excluderea oricărei posibilități ca consumatorul mediu să fie indus în eroare de marca „JACKSON SHOES”.
   Potrivit recurentei, acest aspect este important, întrucât articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 89/104/CEE prevede că percepția mărcilor de către consumatorul mediu este determinantă pentru aprecierea globală a riscului de confuzie.
   Este vorba despre semne cu funcții bine definite și clar distincte: marca este un semn care permite să se distingă produsele sau serviciile unei întreprinderi de cele ale altor întreprinderi (articolul 4 in fine din regulamentul privind marca comunitară), pe când funcția numelui comercial este de a identifica o întreprindere astfel încât să poată fi deosebită de alte întreprinderi.
   Pe de altă parte, folosirea unor nume similare — ceea ce reprezintă o practică curentă în mai multe țări — nu este de natură să creeze un risc de confuzie atunci când aceste nume se combină cu alte elemente, astfel încât consumatorul mediu nu este indus în eroare, și nici nu determină o concurență neloială prin crearea unei confuzii între produsele recurentei și cele ale părții adverse.
   Nu se poate recunoaște (pe baza unui simplu nume comercial utilizat în Suedia) dreptul de utilizare exclusivă (cu atât mai puțin în toate statele Uniunii Europene!) a unui nume care este utilizat în mod curent în numeroase alte țări ale Uniunii Europene de mii de persoane și, de asemenea, de alte întreprinderi.
   Nu i s poate recunoaște părții adverse nici dreptul de a împiedica recurenta să înregistreze, pentru clasa 25, marca JACKSON SHOES, în condițiile în care, de fapt, au fost deja înregistrate pentru această clasă alte mărci comunitare cu acest nume.
   În plus, partea adversă a admis coexistența pe piață a diferitelor mărci enumerate și descrise de recurentă, fără a le contesta și fără a susține că erau de natură să inducă în eroare consumatorul mediu sau că ar exista vreun conflict între ele.
   Cine adoptă ca semn distinctiv un element care are un caracter distinctiv redus și care figurează de asemenea în cadrul multor alte semne distinctive ale unor terți nu poate împiedica utilizarea din nou a respectivului semn (sau a unui semn similar) de către terți, combinată cu alte elemente.
   Nimic nu împiedică coexistența — care, de altfel, poate fi deja constatată în fapt — a unor semne distinctive care utilizează nume comune similare, cu condiția ca, în ansamblu, să fie posibil ca acestea să fie distinse unele de altele.
   Contrar celor susținute de partea adversă, este stabilit că recurenta a prezentat numeroase probe cu privire la existența sa și la activitatea sa comercială, nu numai în întregul spațiu comunitar, ci și în țări din America de Nord și din nordul Africii, chiar dacă nu prin intermediul unui catalog, precum partea adversă, acest catalog fiind redactat exclusiv în limba maternă și, prin urmare, fiind limitat din punct de vedere geografic, ci printr-o practică multilingvă concretizată printr-o prezență la cele mai importante târguri mondiale de încălțăminte.
   Marca comunitară JACKSON SHOES nu poate fi confundată cu numele comercial JACSON OF SCANDINAVIA AB, cu atât mai mult cu cât cele două coexistă deja de destul de multă vreme și niciuna dintre părți nu a invocat că a suferit prejudicii ca urmare a respectivei coexistențe și nu a pus în discuție concurența dintre produse, având în vedere în plus că consumatorul, când întâlnește semnele aflate în conflict, constată cu ușurință că este vorba despre o marcă și despre un nume comercial, cu alte cuvinte, în mod indiscutabil, despre două semne distinctive de tipuri diferite.
   În plus, astfel cum a recunoscut Tribunalul în hotărârea atacată și cum au admis și părțile, atunci când consumatorul mediu întâlnește respectiva marcă comunitară și respectivul nume comercial, nu este posibilă nicio confuzie între cele două semne. În plus, „[…] la examinarea similitudinii mărcilor, trebuie luată în considerare impresia de ansamblu produsă de acestea” [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2009, Spa Monopole/OAPI — De Francesco Import (SpagO), T-438/07, Rep., p. II-4115, punctul 23 și jurisprudența citată].
   Pe de altă parte, și aceasta are o importanță capitală în vederea soluționării corecte a prezentului litigiu, intimata, și anume OAPI, a autorizat înregistrarea mai multor mărci care conțineau expresia „JAKSON” pentru a desemna pantofi, astfel încât nu poate face total abstracție de această realitate în momentul în care se pronunță asupra unei cereri de înregistrare a unei noi mărci comunitare cu același nume (curent) „JAKSON”.
   Prin faptul că nu a ținut seama de această realitate, OAPI a acționat în mod discreționar și a încălcat principiul egalității.
   Hotărârea atacată încalcă dispozițiile articolului 8 alineatul (4) și ale articolului 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (2) al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară.

      (1)  Directiva 89/104/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988, Prima directivă de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci (JO 1989, L 40, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 92).

      (2)  JO L 78, p. 1.


title: Cauza C-1/07: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Siegen — Germania) — Procedură penală împotriva lui Frank Weber (Directiva 91/439/CEE — Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere — Suspendare temporară a permisului de conducere — Retragerea dreptului de a conduce — Valabilitatea unui al doilea permis de conducere obținut într-un alt stat membru în perioada de suspendare temporară)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/2

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 noiembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Landgericht Siegen — Germania) — Procedură penală împotriva lui Frank Weber
   (Cauza C-1/07) (1)

   (Directiva 91/439/CEE - Recunoaștere reciprocă a permiselor de conducere - Suspendare temporară a permisului de conducere - Retragerea dreptului de a conduce - Valabilitatea unui al doilea permis de conducere obținut într-un alt stat membru în perioada de suspendare temporară)
   (2009/C 6/03)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Landgericht Siegen
   Partea din acțiunea principală
   Frank Weber
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Landgericht Siegen — Interpretarea articolului 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62) — Nerecunoașterea de către statul membru de reședință, pe teritoriul său, a unui permis de conducere obținut într-un alt stat membru într-o perioadă de interdicție de a conduce înainte de retragerea administrativă a dreptului de a conduce de către statul membru de reședință
   Dispozitivul
   Articolul 1 alineatul (2) și articolul 8 alineatele (2) și (4) din Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 septembrie 2003, trebuie interpretate în sensul că nu se opun ca un stat membru să refuze recunoașterea pe teritoriul său a dreptului de a conduce care rezultă dintr-un permis de conducere emis într-un alt stat membru unei persoane care face obiectul unei măsuri de retragere a dreptului de a conduce pe teritoriul primului stat membru, deși această retragere a fost pronunțată ulterior emiterii permisului menționat, din moment ce acesta a fost obținut în perioada în care era în vigoare o măsură de suspendare a permisului emis în primul stat membru și din moment ce atât măsura de suspendare, cât și măsura de retragere sunt justificate prin motive existente la data emiterii celui de al doilea permis de conducere.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza T-41/17: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2017 – Lotte/EUIPO – Nestlé Schöller (Reprezentarea unui urs koala)

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/16

         Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2017 – Lotte/EUIPO – Nestlé Schöller (Reprezentarea unui urs koala)
   (Cauza T-41/17)
   (2017/C 095/25)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Lotte Co. Ltd (Tokyo, Japonia) (reprezentant: M. Knitter, Rechtsanwältin)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG (Nürnberg, Germania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă (reprezentarea unui urs koala) – cererea de înregistrare nr. 6 158 463

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 octombrie 2016 în cauza R 250/2016-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               respingerea în totalitate a opoziției;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 42 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea normei 22 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2868/95;

               —

               încălcarea articolului 15 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-503/08: Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/17

         Acțiune introdusă la 20 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Spaniei
   (Cauza C-503/08)
   (2009/C 6/29)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Dejmek și E. Adsera Ribera, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei
   Concluziile reclamantei

               —

               Să se constate că, prin faptul că nu a adoptat actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/56/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind fuziunile transfrontaliere ale societăților comerciale pe acțiuni, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în temeiul articolului 19 din această directivă;

               —

               obligarea Regatului Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul stabilit pentru adaptarea dreptului intern la Directiva 2005/56/CE s-a împlinit la 15 decembrie 2007.

      (1)  JO L 310, p. 1, Ediție Specială, 17/vol. 2, p. 107.