title: Cauza T-277/19: Acțiune introdusă la 26 aprilie 2019 — BK/Biroul European de Sprijin pentru Azil

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/71

      Acțiune introdusă la 26 aprilie 2019 — BK/Biroul European de Sprijin pentru Azil
      (Cauza T-277/19)
      (2019/C 213/68)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: ΒΚ (reprezentanți: B. Christianos, A. Skoulikis și D. Karagkounis, dikigoroi)

         Pârât: Biroul European de Sprijin pentru Azil (EASO)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate a autorității împuternicite să facă numiri (AIPN) al cărei conținut este prezentat în e-mailul din 20/09/2018 al directorului departamentului administrativ și a deciziei corelative implicite a AIPN de respingere a reclamației reclamantei. În consecință, EASO va trebui să ia măsurile pe care le impune punerea în aplicare a deciziei Tribunalului, potrivit articolului 266 TFUE, cu efect retroactiv;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata tuturor cheltuielilor de judecată ale reclamantei

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea principiului încrederii legitime.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nemotivare și, prin urmare, pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură potrivit articolului 263 TFUE.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe motivarea insuficientă a deciziei atacate, care conține o eroare materială.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe o eroare de drept, în măsura în care decizia nu ține seama de interesul de serviciu și pe obligația de solicitudine a administrației în raport cu proprii agenți.


title: Cauza T-280/19: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2019 — Highgate Capital Management/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/73

      Acțiune introdusă la 30 aprilie 2019 — Highgate Capital Management/Comisia
      (Cauza T-280/19)
      (2019/C 213/70)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Highgate Capital Management LLP (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: M. Struys, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei Comisiei privind respingerea plângerii reclamantei (cazul SA.53105 — Ajutor prezumat acordat Eurobank Ergasias prin vânzarea Piraeus Bank Bulgaria) cel puțin în măsura în care aceasta se referă la nerespectarea obligațiilor de restructurare în cazurile SA.43364 și SA.43363;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia Comisiei a încălcat norme fundamentale de procedură și:

                              —

                              articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1), precum și punctul 72 din Codul de bune practici pentru desfășurarea procedurilor de control al ajutoarelor de stat (2);

                              —

                              dreptul reclamantei de a fi ascultată;

                              —

                              obligația de motivare, prevăzută la articolul 296 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                              —

                              dreptul reclamantei la o cale de atac, protejat în temeiul articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că Comisia a concluzionat în mod greșit că (i) angajamentele asumate în cazul SA.43364 în legătură cu ajutorul de stat primit de Piraeus Bank și (ii) angajamentele asumate în cazul SA.43363 în legătură cu ajutorul de stat primit de Eurobank Ergasias nu se aplicau ratione temporis întrucât încheierea vânzării Piraeus Bank Bulgaria va avea loc după 31 decembrie 2018.

         (1)  JO 2015, L 248, p. 9.

         (2)  JO 2018, C 253, p. 14.


title: Cauza T-282/19: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/75

      Acțiune introdusă la 30 aprilie 2019 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Cauza T-282/19)
      (2019/C 213/72)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipru) (reprezentanți: S. Malynicz QC (Queen’s Counsel), S. Baran, Barrister, și V. Marsland, Solicitor)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Grecia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală figurativă Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 — marca Uniunii Europene nr. 12 172 276

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2019 în cauza R 2295/2017-4

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate,

                  —

                  obligarea EUIPO să suporte propriile cheltuieli de judecată și pe cele efectuate de reclamantă în procedura de declarare a nulității.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și a Consiliului,

                  —

                  încălcarea articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 a Parlamentului European și a Consiliului.


title: Cauza T-286/19: Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Azarov/Consiliul

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/78

      Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Azarov/Consiliul
      (Cauza T-286/19)
      (2019/C 213/74)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Mykola Yanovych Azarov (Kiev, Ucraina) (reprezentanți: G. Lansky și A. Egger, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei (PESC) 2019/354 a Consiliului din 4 martie 2019 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2019, L 64, p. 7) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/352 al Consiliului din 4 martie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2019, L 64, p. 1), în măsura în care îl privesc pe reclamant;

                  —

                  dispunerea anumitor măsuri de organizare a procedurii, în conformitate cu articolul 64 din Regulamentul de procedură al Tribunalului, în special:

                              a)

                              invitarea Consiliului la a prezenta documente în ceea ce privește examinarea respectării drepturilor la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă, precum și examinarea temeiniciei acuzațiilor formulate;

                              b)

                              invitarea EAD la a prezenta documente în ceea ce privește examinarea respectării drepturilor la apărare și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă și

                  —

                  obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul se întemeiază pe un motiv potrivit căruia actele juridice atacate ar fi afectate de o eroare vădită de apreciere.
      Reclamantul invocă în continuare încălcarea obligației de control formal care revine pârâtului în ceea ce privește, printre altele, controlul autonom, verificarea competenței și respectarea drepturilor la apărare, precum și a dreptului la o protecție jurisdicțională efectivă. În această privință, pârâtul nu a îndeplinit cerințele formulate de Curtea de Justiție în Hotărârea din 19 decembrie 2018, Azarov/Consiliul (C-530/17 P, EU:C:2018:1031).
      În plus, reclamantul invocă încălcarea obligației de motivare care îi revine pârâtului, dat fiind că acesta nu a examinat temeinicia acuzațiilor formulate împotriva reclamantului.


title: Cauza T-288/19: Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Divaro/EUIPO — Grendene (IPANEMA)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/79

      Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Divaro/EUIPO — Grendene (IPANEMA)
      (Cauza T-288/19)
      (2019/C 213/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

         Părțile

         Reclamantă: Divaro, SA (Oviedo, Spania) (reprezentanți: M. Santos Quintana și M. A. Fernández Munárriz, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Grendene, SA (Sobral, Brazilia)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta în fața Tribunalului

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative IPANEMA — cererea de înregistrare nr. 14 180 038

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 22 februarie 2019 în cauza R 1785/2018-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Camerei a doua de recurs din 22 februarie 2019 în cauza R 1785/2018-2;

                  —

                  anularea Deciziei diviziei de opoziție din 10 iulie 2018 (opoziția nr. B 2 598 285).

                  —

                  dispunerea înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 14 180 038, invocate în susținerea opoziției, pentru toate produsele la care se referă cererea.

                  —

                  obligarea pârâtului la plata propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor ale reclamantei.

         Motivele invocate

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-290/19: Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Stada Arzneimittel/EUIPO (Reprezentarea a două linii roșii curbate, plasate una deasupra celeilalte)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/80

      Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Stada Arzneimittel/EUIPO (Reprezentarea a două linii roșii curbate, plasate una deasupra celeilalte)
      (Cauza T-290/19)
      (2019/C 213/76)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Germania) (reprezentanți: J.-C. Plate și R. Kaase, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative (Reprezentarea a două linii roșii curbate, plasate una deasupra celeilalte) — cererea de înregistrare nr. 1 375 540

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 13 februarie 2019 în cauza R 1918/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-295/19: Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Klymenko/Consiliul

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/80

      Acțiune introdusă la 3 mai 2019 — Klymenko/Consiliul
      (Cauza T-295/19)
      (2019/C 213/77)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moscova, Rusia) (reprezentant: M. Phelippeau, avocat)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  declararea acțiunii domnului Oleksandr Viktorovych Klymenko ca fiind admisibilă;

                  —

                  anularea Deciziei (PESC) 2019/354 a Consiliului din 4 martie 2019 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/352 al Consiliului din 4 martie 2019 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina;

                  —

                  obligarea Consiliului Uniunii Europene la suportarea cheltuielilor de judecată în temeiul articolelor 87 și 91 din Regulamentul de procedură al Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare, întrucât actele atacate ar fi insuficient motivate.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare și a dreptului la protecție jurisdicțională efectivă garantate de principiile fundamentale ale dreptului european și enunțate în special la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și la articolele 6 și 13 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe lipsa unui temei legal în măsura în care articolul 29 din Tratatul privind Uniunea Europeană nu poate constitui temeiul juridic al măsurii restrictive luate împotriva reclamantului.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe existența unei erori vădite de apreciere, în măsura în care recurentul ar prezenta elemente care atestă lipsa unei baze factuale suficiente pentru a justifica o procedură penală.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental la respectarea proprietății, principiu fundamental al dreptului Uniunii protejat la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 1 din Protocolul adițional nr. 1 la Convenția europeană a drepturilor omului și a libertăților fundamentale.


title: Cauza T-296/19: Acțiune introdusă la 6 mai 2019 — Sumol + Compal Marcas/EUIPO — Heretat Mont-Rubi (SUM011)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/82

      Acțiune introdusă la 6 mai 2019 — Sumol + Compal Marcas/EUIPO — Heretat Mont-Rubi (SUM011)
      (Cauza T-296/19)
      (2019/C 213/78)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugalia) (reprezentanți: J. Pimenta și A. Sebastião, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Heretat Mont-Rubi, SA (Font-Rubi, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale SUM011 — cererea de înregistrare nr. 13 761 168

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 12 februarie 2019 în cauza R 1662/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate și dispunerea respingerii cererii nr. 13 761 168 de înregistrare a mărcii Uniunii Europene SUM011 pentru restul serviciilor din clasele 35 și 39;

                  —

                  obligarea celorlalte părți la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri, precum și a celor aferente procedurilor de opoziție și de recurs în fața EUIPO.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-508/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — OLX/EUIPO — Stra (STRADIA)

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/83

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — OLX/EUIPO — Stra (STRADIA)
      (Cauza T-508/18) (1)

      (2019/C 213/79)
      Limba de procedură: engleza
      Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 373, 15.10.2018.


title: Cauza T-543/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — XK/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/83

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — XK/Comisia
      (Cauza T-543/18) (1)

      (2019/C 213/80)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-546/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — XM și alții/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/83

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — XM și alții/Comisia
      (Cauza T-546/18) (1)

      (2019/C 213/81)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 399, 5.11.2018.


title: Cauza T-572/18: Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — YS/Comisia

text:
               24.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/84

      Ordonanța Tribunalului din 30 aprilie 2019 — YS/Comisia
      (Cauza T-572/18) (1)

      (2019/C 213/84)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 408, 12.11.2018.


title: Cauza C-24/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst/Republica Austria (Trimitere preliminară — Politica socială — Interdicția oricărei discriminări pe motive de vârstă — Directiva 2000/78/CE — Excluderea experienței profesionale dobândite înaintea vârstei de 18 ani — Sistem nou de salarizare și de promovare — Menținerea diferenței de tratament — Libera circulație a lucrătorilor — Articolul 45 TFUE — Regulamentul (UE) nr. 492/2011 — Articolul 7 alineatul (1) — Reglementare națională care prevede o luare în calcul parțială a perioadelor de activitate anterioare)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/2

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof — Austria) — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst/Republica Austria
      (Cauza C-24/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Interdicția oricărei discriminări pe motive de vârstă - Directiva 2000/78/CE - Excluderea experienței profesionale dobândite înaintea vârstei de 18 ani - Sistem nou de salarizare și de promovare - Menținerea diferenței de tratament - Libera circulație a lucrătorilor - Articolul 45 TFUE - Regulamentul (UE) nr. 492/2011 - Articolul 7 alineatul (1) - Reglementare națională care prevede o luare în calcul parțială a perioadelor de activitate anterioare)
      (2019/C 230/02)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Oberster Gerichtshof

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft Öffentlicher Dienst

         Pârâtă: Republica Austria

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă coroborate cu articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care intră în vigoare în mod retroactiv și care, pentru a pune capăt unei discriminări pe motive de vârstă, prevede o reîncadrare a agenților contractuali în serviciu într-un nou sistem de salarizare și de promovare în cadrul căruia prima încadrare a acestor agenți contractuali este determinată în funcție de ultima lor remunerație primită în temeiul sistemului anterior.

                  2)

                  În ipoteza în care dispozițiile naționale nu pot fi interpretate într-un mod care să fie conform Directivei 2000/78, instanța națională este ținută să asigure, în cadrul competențelor sale, protecția juridică ce decurge pentru justițiabili din această directivă și să garanteze efectul deplin al acesteia, lăsând neaplicată, dacă este necesar, orice dispoziție națională contrară. Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, din moment ce a fost constatată o discriminare, contrară dreptului Uniunii, și atât timp cât nu au fost adoptate măsuri de restabilire a egalității de tratament, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, restabilirea egalității de tratament implică să li se acorde agenților contractuali defavorizați de vechiul sistem de salarizare și de promovare aceleași avantaje ca cele de care au putut beneficia agenții contractuali favorizați de acest sistem, atât în ceea ce privește luarea în calcul a perioadelor de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani, cât și promovarea în grila de salarizare, și, pe cale de consecință, să li se acorde agenților contractuali discriminați o compensație financiară în valoarea diferenței dintre cuantumul remunerației pe care agentul contractual în cauză ar fi trebuit să o primească dacă nu ar fi fost tratat în mod discriminatoriu și cuantumul remunerației pe care a primit-o efectiv.

                  3)

                  Articolul 45 TFUE și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale în temeiul căreia, pentru a stabili vechimea unui agent contractual în grila de salarizare, se iau în considerare în totalitate perioadele de activitate anterioare realizate în cadrul unui raport de muncă cu o colectivitate teritorială sau cu o administrație locală dintr-un stat membru al Spațiului Economic European, din Republica Turcia sau din Confederația Elvețiană, cu un organ al Uniunii Europene sau cu o organizație internațională din care face parte Austria sau cu alte entități similare, în timp ce orice altă perioadă de activitate anterioară nu este luată în considerare decât în limita a zece ani și în măsura în care este relevantă.

         (1)  JO C 112, 10.4.2017.


title: C-396/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht — Austria) — Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol (Trimitere preliminară — Politica socială — Interdicția oricărei discriminări pe motive de vârstă — Directiva 2000/78/CE — Excluderea experienței profesionale dobândite înaintea vârstei de 18 ani — Sistem nou de salarizare și de promovare — Menținerea diferenței de tratament — Dreptul la o cale de atac efectivă — Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Justificări)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/3

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesverwaltungsgericht — Austria) — Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol
      (C-396/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Interdicția oricărei discriminări pe motive de vârstă - Directiva 2000/78/CE - Excluderea experienței profesionale dobândite înaintea vârstei de 18 ani - Sistem nou de salarizare și de promovare - Menținerea diferenței de tratament - Dreptul la o cale de atac efectivă - Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Justificări)
      (2019/C 230/03)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesverwaltungsgericht

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Martin Leitner

         Pârâtă: Landespolizeidirektion Tirol

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă coroborate cu articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care intră în vigoare în mod retroactiv și care, pentru a pune capăt unei discriminări pe motive de vârstă, prevede o reîncadrare a funcționarilor în serviciu într-un nou sistem de salarizare și de promovare în cadrul căruia prima încadrare a acestor funcționari este stabilită în funcție de ultima lor remunerație primită în temeiul sistemului anterior.

                  2)

                  Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și articolul 9 din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, reduce întinderea controlului pe care instanțele naționale sunt în măsură să îl exercite, excluzând chestiunile legate de temeiul „cuantumului de reîncadrare” calculat potrivit normelor vechiului sistem de salarizare și de promovare.

                  3)

                  În ipoteza în care dispozițiile naționale nu pot fi interpretate într-un mod care să fie conform Directivei 2000/78, instanța națională este ținută să asigure, în cadrul competențelor sale, protecția juridică ce decurge pentru justițiabili din această directivă și să garanteze efectul deplin al acesteia, lăsând neaplicată, dacă este necesar, orice dispoziție națională contrară. Dreptul Uniunii trebuie interpretat în sensul că, din moment ce a fost constatată o discriminare, contrară dreptului Uniunii, și atât timp cât nu au fost adoptate măsuri de restabilire a egalității de tratament, într-un caz precum cel în discuție în litigiul principal, restabilirea egalității de tratament implică să li se acorde funcționarilor defavorizați de vechiul sistem de salarizare și de promovare aceleași avantaje ca cele de care au putut beneficia funcționarii favorizați de acest sistem, atât în ceea ce privește luarea în calcul a perioadelor de serviciu realizate înaintea vârstei de 18 ani, cât și promovarea în grila de salarizare, și, pe cale de consecință, să li se acorde funcționarilor discriminați o compensație financiară în valoarea diferenței dintre cuantumul remunerației pe care funcționarul în cauză ar fi trebuit să o primească dacă nu ar fi fost tratat în mod discriminatoriu și cuantumul remunerației pe care a primit-o efectiv.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza C-431/17: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil/Dikigorikos Syllogos Athinon (Trimitere preliminară — Directiva 98/5/CE — Acces la profesia de avocat — Călugăr care a dobândit calificarea profesională de avocat în alt stat membru decât statul membru gazdă — Articolul 3 alineatul (2) — Condiția privind înscrierea la autoritatea competentă din statul membru gazdă — Certificat care atestă înscrierea la autoritatea competentă din statul membru de origine — Refuzul înscrierii — Norme profesionale și deontologice — Incompatibilitatea calității de călugăr cu exercitarea profesiei de avocat)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/4

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 7 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Symvoulio tis Epikrateias — Grecia) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil/Dikigorikos Syllogos Athinon
      (Cauza C-431/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 98/5/CE - Acces la profesia de avocat - Călugăr care a dobândit calificarea profesională de avocat în alt stat membru decât statul membru gazdă - Articolul 3 alineatul (2) - Condiția privind înscrierea la autoritatea competentă din statul membru gazdă - Certificat care atestă înscrierea la autoritatea competentă din statul membru de origine - Refuzul înscrierii - Norme profesionale și deontologice - Incompatibilitatea calității de călugăr cu exercitarea profesiei de avocat)
      (2019/C 230/04)
      Limba de procedură: greaca

         Instanța de trimitere

      Symvoulio tis Epikrateias

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil

         Pârâtă: Dikigorikos Syllogos Athinon

         Dispozitivul

      Articolul 3 alineatul (2) din Directiva 98/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998 de facilitare a exercitării cu caracter permanent a profesiei de avocat într-un stat membru, altul decât cel în care s a obținut calificarea, trebuie interpretat în sensul că se opune unei legislații naționale care interzice unui avocat care are calitatea de călugăr, înscris ca avocat la autoritatea competentă din statul membru de origine, să se înregistreze la autoritatea competentă din statul membru gazdă pentru a și exercita profesia sub titlul profesional din țara sa de origine, din cauza incompatibilității dintre calitatea de călugăr și exercitarea profesiei de avocat pe care această legislație o prevede.

         (1)  JO C 309, 18.9.2017.


title: Cauza C-494/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte di Appello di Trento — Italia) — Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti (Trimitere preliminară — Politica socială — Muncă pe durată determinată — Contracte încheiate cu un angajator din sectorul public — Măsuri prin care se urmărește să se sancționeze utilizarea abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată — Transformarea raportului de muncă în raport de muncă pe durată nedeterminată — Limitarea efectului retroactiv al transformării — Lipsa unei indemnizații financiare)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/5

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Corte di Appello di Trento — Italia) — Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR/Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti
      (Cauza C-494/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Politica socială - Muncă pe durată determinată - Contracte încheiate cu un angajator din sectorul public - Măsuri prin care se urmărește să se sancționeze utilizarea abuzivă a contractelor de muncă pe durată determinată - Transformarea raportului de muncă în raport de muncă pe durată nedeterminată - Limitarea efectului retroactiv al transformării - Lipsa unei indemnizații financiare)
      (2019/C 230/06)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Corte di Appello di Trento

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca — MIUR

         Pârâți: Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

         Dispozitivul

      Clauza 5 punctul 1 din Acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat la 18 martie 1999, care figurează în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care, astfel cum este aplicată de instanțele supreme naționale, exclude, pentru cadrele didactice din sectorul public care au beneficiat de transformarea raportului lor de muncă pe durată determinată în raport de muncă pe durată nedeterminată cu un efect retroactiv limitat, orice drept la despăgubire financiară ca urmare a utilizării abuzive a unor contracte de muncă pe durată determinată succesive, în cazul în care o astfel de transformare nu este nici incertă, nici imprevizibilă, nici aleatorie, iar limitarea luării în considerare a vechimii dobândite în temeiul respectivelor contracte de muncă pe durată determinată succesive constituie o măsură proporțională pentru a sancționa acest abuz, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

         (1)  JO C 374, 6.11.2017.


title: Cauza C-568/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/L. W. Geelen (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — A șasea directivă 77/388/CEE — Articolul 9 alineatul (2) literele (c) și (e) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 52 litera (a) — Articolul 56 alineatul (1) litera (k) — Prestări de servicii — Locul operațiunilor taxabile — Element de legătură fiscală — Sesiuni interactive cu caracter erotic filmate și difuzate în direct prin internet — Activitate de divertisment — Noțiune — Locul în care serviciile sunt efectiv prestate)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/7

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Hoge Raad der Nederlanden — Țările de Jos) — Staatssecretaris van Financiën/L. W. Geelen
      (Cauza C-568/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - A șasea directivă 77/388/CEE - Articolul 9 alineatul (2) literele (c) și (e) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 52 litera (a) - Articolul 56 alineatul (1) litera (k) - Prestări de servicii - Locul operațiunilor taxabile - Element de legătură fiscală - Sesiuni interactive cu caracter erotic filmate și difuzate în direct prin internet - Activitate de divertisment - Noțiune - Locul în care serviciile sunt efectiv prestate)
      (2019/C 230/08)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Staatssecretaris van Financiën

         Intimat: L. W. Geelen

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (c) prima liniuță din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/38/CE a Consiliului din 7 mai 2002, și articolul 52 litera (a) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că o prestare de servicii complexă precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în a oferi sesiuni interactive cu caracter erotic filmate și difuzate în direct prin internet, constituie o „activitate de divertisment”, în sensul acestor dispoziții, care trebuie considerată ca fiind „efectiv prestată”, în sensul acestora, la locul unde prestatorul și-a stabilit sediul activităților sale economice sau un sediu comercial fix de la care este prestat acest serviciu sau, în absența acestora, locul unde își are domiciliul stabil sau reședința obișnuită.

                  2)

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (e) a douăsprezecea liniuță din A șasea directivă 77/388, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2002/38, și articolul 56 alineatul (1) litera (k) din Directiva 2006/112 coroborate cu articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 1777/2005 al Consiliului din 17 octombrie 2005 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 77/388 trebuie interpretate în sensul că o prestare de servicii precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în a oferi sesiuni interactive cu caracter erotic filmate și difuzate în direct prin internet, nu intră, atunci când această prestare a fost furnizată unor beneficiari care se află toți în statul membru al prestatorului respectivelor servicii, în domeniul de aplicare al acestor dispoziții.

         (1)  JO C 424, 11.2.2017.


title: Cauza C-631/17: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Țările de Jos — Țările de Jos) — SF/Inspecteur van de Belastingdienst (Trimitere preliminară — Securitatea socială a lucrătorilor migranți — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 11 alineatul (3) litera (e) — Resortisant al unui stat membru angajat ca marinar la bordul unei nave care arborează pavilionul unui stat terț — Angajator stabilit într-un alt stat membru decât cel în care își are reședința lucrătorul — Stabilirea legislației aplicabile)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/9

      Hotărârea Curții (Camera a treia) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Țările de Jos — Țările de Jos) — SF/Inspecteur van de Belastingdienst
      (Cauza C-631/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Securitatea socială a lucrătorilor migranți - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 11 alineatul (3) litera (e) - Resortisant al unui stat membru angajat ca marinar la bordul unei nave care arborează pavilionul unui stat terț - Angajator stabilit într-un alt stat membru decât cel în care își are reședința lucrătorul - Stabilirea legislației aplicabile)
      (2019/C 230/10)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Țările de Jos

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: SF

         Pârât: Hoge Raad der Nederlanden

         Dispozitivul

      Articolul 11 alineatul (3) litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 465/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012, trebuie interpretat în sensul că o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care o persoană care, deși lucrează ca marinar la un angajator stabilit într-un stat membru, pe o navă care arborează pavilionul unui stat terț și navighează în afara teritoriului Uniunii Europene, și-a păstrat reședința în statul membru de origine, intră în domeniul de aplicare al dispoziției menționate, astfel încât legislația națională aplicabilă este cea a statului membru de reședință al acestei persoane.

         (1)  JO C 63, 19.2.2018.


title: Cauza C-712/17: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Regionale di Lombardia — Italia) — EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Operațiuni fictive — Imposibilitatea deducerii taxei — Obligația emitentului unei facturi de a achita TVA-ul care figurează pe aceasta — Amendă în cuantum egal cu cel al TVA-ului dedus în mod nelegal — Compatibilitate cu principiile neutralității TVA-ului și proporționalității)

text:
               8.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 230/10

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 8 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Commissione Tributaria Regionale di Lombardia — Italia) — EN.SA. Srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Cauza C-712/17) (1)

      (Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Operațiuni fictive - Imposibilitatea deducerii taxei - Obligația emitentului unei facturi de a achita TVA-ul care figurează pe aceasta - Amendă în cuantum egal cu cel al TVA-ului dedus în mod nelegal - Compatibilitate cu principiile neutralității TVA-ului și proporționalității)
      (2019/C 230/11)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Commissione Tributaria Regionale di Lombardia

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EN.SA. Srl

         Pârâtă: Agenzia delle Entrate — Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Dispozitivul

                  1)

                  Într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, în care vânzări fictive de energie electrică realizate în mod circular între aceiași operatori și pentru aceleași cuantumuri nu au cauzat pierderi de venituri fiscale, Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, înțeleasă în lumina principiilor neutralității și proporționalității, trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care exclude deducerea taxei pe valoarea adăugată (TVA) aferente unor operațiuni fictive, obligând totodată persoanele care menționează TVA-ul pe o factură să achite această taxă, inclusiv pentru o operațiune fictivă, cu condiția ca dreptul național să permită rectificarea datoriei fiscale care rezultă din această obligație atunci când emitentul facturii, care nu era de bună-credință, a eliminat complet, în timp util, riscul de pierderi ale unor venituri fiscale, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

                  2)

                  Principiile proporționalității și neutralității taxei pe valoarea adăugate (TVA) trebuie interpretate în sensul că, într-o situație precum cea în discuție în litigiul principal, se opun unei norme de drept național în temeiul căreia deducerea nelegală a TVA-ului se sancționează cu o amendă egală cu cuantumul deducerii efectuate.

         (1)  JO C 112, 26.3.2018.


title: Cauza C-170/18 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 mai 2019 — CJ/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) („Recurs — Funcție publică — Agent contractual — Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor — Contract pe perioadă determinată — Reziliere a contractului — Executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene — Autoritate de lucru judecat printr-o hotărâre de anulare — limite”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/11

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 15 mai 2019 — CJ/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)
      (Cauza C-170/18 P) (1)

      („Recurs - Funcție publică - Agent contractual - Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor - Contract pe perioadă determinată - Reziliere a contractului - Executarea unei hotărâri a Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene - Autoritate de lucru judecat printr-o hotărâre de anulare - limite”)
      (2019/C 255/14)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent(ă): CJ (reprezentant: V. Kolias, dikogoros)

         Cealaltă parte din procedură: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) (reprezentanți: J. Mannheim și A. Daume, agenți, aistați de D. Waelbroeck și A. Duron, avocați)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge recursul.

                  2)

                  Îl obligă pe CJ la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 301, 27.8.2018.


title: Cauza C-226/18: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 — Articolul 212a — Proceduri de import — Datorie vamală — Scutire — Dumping — Subvenții — Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză — Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 și (UE) nr. 1239/2013 de instituire a unei taxe antidumping și a unui taxe compensatorii — Scutiri)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/13

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
      (Cauza C-226/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 - Articolul 212a - Proceduri de import - Datorie vamală - Scutire - Dumping - Subvenții - Importuri de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză - Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 și (UE) nr. 1239/2013 de instituire a unei taxe antidumping și a unui taxe compensatorii - Scutiri)
      (2019/C 255/16)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Krohn & Schröder GmbH

         Pârât: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 212a din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 648/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2005, trebuie interpretat în sensul că se aplică scutirilor de taxe antidumping și de taxe compensatorii prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1238/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză și, respectiv, la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză.

                  2)

                  Articolul 212a du Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 648/2005, trebuie interpretat în sensul că, atunci când se aplică unei datorii vamale care a luat naștere în temeiul articolului 204 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2913/92, astfel cum a fost modificat, ca urmare a depășirii termenului prevăzut la articolul 49 alineatul (1) din regulamentul menționat, condiția prevăzută la articolul 3 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de punere în aplicare nr. 1238/2013 și la articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de punere în aplicare nr. 1239/2013 nu este îndeplinită în cazul în care societatea afiliată celei cuprinse în enumerarea din anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE a Comisiei din 4 decembrie 2013 de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive, care a fabricat, a expediat și a facturat mărfurile în cauză, nu a acționat în calitate de importator al acestor mărfuri și nu le-a pus în liberă circulație, deși avea intenția de a face acest lucru și a recepționat efectiv mărfurile menționate.

         (1)  JO C 268, 30.7.2018.


title: Cauza C-235/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Taxa pe valoarea adăugată (TVA) — Directiva 2006/112/CE — Articolul 135 alineatul (1) litera (b) — Livrare de bunuri — Scutiri pentru alte activități — Acordare și negociere de credite — Carduri de carburant)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/14

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH/Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Cauza C-235/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Fiscalitate - Taxa pe valoarea adăugată (TVA) - Directiva 2006/112/CE - Articolul 135 alineatul (1) litera (b) - Livrare de bunuri - Scutiri pentru alte activități - Acordare și negociere de credite - Carduri de carburant)
      (2019/C 255/17)
      Limba de procedură: polona

         Instanța de trimitere

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Părțile din procedura principală

         Recurentă: Vega International Car Transport and Logistic — Trading GmbH

         Intimat: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Dispozitivul

      Articolul 135 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretat în sensul că, în împrejurări precum cele din cauza principală, punerea la dispoziția filialelor a unor carduri de carburant de către o societate mamă, ceea ce face posibilă pentru filiale alimentarea cu carburant a vehiculelor al căror transport îl asigură, poate fi calificată drept serviciu de acordare de credite scutit de taxa pe valoarea adăugată potrivit acestei dispoziții.

         (1)  JO C 231, 2.7.2018.


title: Cauza C-306/18: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci — Republica Cehă) — KORADO, a.s./Generální ředitelství cel (Trimitere preliminară — Tariful vamal comun — Clasificare tarifară — Nomenclatura combinată — Piese din oțel sudate — Radiatoare pentru încălzirea centrală, cu încălzire neelectrică — Pozițiile 7307 și 7322 — Noțiunile de „părți” de radiatoare și „accesorii de țevărie” — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/23 — Validitate)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/14

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 15 mai 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci — Republica Cehă) — KORADO, a.s./Generální ředitelství cel
      (Cauza C-306/18) (1)

      (Trimitere preliminară - Tariful vamal comun - Clasificare tarifară - Nomenclatura combinată - Piese din oțel sudate - Radiatoare pentru încălzirea centrală, cu încălzire neelectrică - Pozițiile 7307 și 7322 - Noțiunile de „părți” de radiatoare și „accesorii de țevărie” - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/23 - Validitate)
      (2019/C 255/18)
      Limba de procedură: ceha

         Instanța de trimitere

      Krajský soud v Ostravě — pobočka v Olomouci

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: KORADO, a.s.

         Pârâtă: Generální ředitelství cel

         Dispozitivul

      Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1101/2014 al Comisiei din 16 octombrie 2014, trebuie interpretată în sensul că piesele din oțel sudate precum cele în discuție în litigiul principal trebuie, sub rezerva aprecierii de către instanța de trimitere a tuturor elementelor de fapt de care dispune, să fie clasificate la poziția 7307 din Nomenclatura combinată ca „accesorii de țevărie”.

         (1)  JO C 240, 9.7.2018.


title: Cauza C-805/18 P: Recurs introdus la 18 decembrie 2018 de Saga Furs Oyj împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 12 octombrie 2018 în cauza T-313/18, Saga Furs/EUIPO — Support Design

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/15

      Recurs introdus la 18 decembrie 2018 de Saga Furs Oyj împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a treia) din 12 octombrie 2018 în cauza T-313/18, Saga Furs/EUIPO — Support Design
      (Cauza C-805/18 P)
      (2019/C 255/20)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Saga Furs Oyj (reprezentant: J. Kaulo, luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), Support Design AB
      Prin Ordonanța din 12 iunie 2019, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-816/18 P: Recurs introdus la 21 decembrie 2018 de OY împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 octombrie 2018 în cauza T-605/16, OY/Comisia

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/16

      Recurs introdus la 21 decembrie 2018 de OY împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 16 octombrie 2018 în cauza T-605/16, OY/Comisia
      (Cauza C-816/18 P)
      (2019/C 255/21)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurent: OY (reprezentanți: S. Rodrigues și N. Flandin, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană
      Prin Ordonanța din 12 iunie 2019, Curtea de Justiție (Camera a opta) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-820/18 P: Recurs introdus la 27 decembrie 2018 de Linak A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 18 octombrie 2018 în cauza T-368/17, Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/16

      Recurs introdus la 27 decembrie 2018 de Linak A/S împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 18 octombrie 2018 în cauza T-368/17, Linak/EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical
      (Cauza C-820/18 P)
      (2019/C 255/22)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Linak A/S (reprezentant(ți): V. von Bomhard și J. Fuhrmann, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
      Prin Ordonanța din 19 iunie 2019 Curtea de Justiție (Camera a zecea) a reținut că recursul era inadmisibil.


title: Cauza C-822/18 P: Recurs introdus la 27 decembrie 2018 de Aldo Supermarkets împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 25 octombrie 2019 în cauza T-359/17, Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/17

      Recurs introdus la 27 decembrie 2018 de Aldo Supermarkets împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 25 octombrie 2019 în cauza T-359/17, Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf
      (Cauza C-822/18 P)
      (2019/C 255/24)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Aldo Supermarkets (reprezentant: M. Thewes, avocat)

         Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG
      Prin Ordonanța din 4 iunie 2019, Curtea de Justiție (Camera a șasea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza C-310/19 P: Recurs introdus la 15 aprilie 2019 de Boudewijn Schokker împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 8 februarie 2019 în cauza T-817/17, Schokker/AESA

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/17

      Recurs introdus la 15 aprilie 2019 de Boudewijn Schokker împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera a opta) din 8 februarie 2019 în cauza T-817/17, Schokker/AESA
      (Cauza C-310/19 P)
      (2019/C 255/25)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurent: Boudewijn Schokker (reprezentanți: T. Martin, S. Orlandi, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Agenția Uniunii Europene pentru Siguranță a Aviației (AESA)

         Concluziile recurentului

                  —

                  Anularea Ordonanței din 8 februarie 2019 în cauza T-817/17, Schokker/AESA;

                  —

                  trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;

                  —

                  amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Potrivit recurentului, în primul rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a respins acțiunea pentru un motiv pe care l-a invocat din oficiu și l-a calificat eronat drept „vădit”. Astfel, Tribunalul a încălcat articolul 126 din Regulamentul său de procedură și dreptul la apărare al recurentului.
      Recurentul susține, în al doilea rând, că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că nu ar fi relevant să se controleze motivele retragerii ofertei de muncă în litigiu întrucât o ofertă de muncă poate fi retrasă în orice moment și fără nicio condiție.


title: Cauza C-331/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 23 aprilie 2019 — Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 23 aprilie 2019 — Staatssecretaris van Financiën/X
      (Cauza C-331/19)
      (2019/C 255/27)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hoge Raad der Nederlanden

         Părțile din procedura principală

         Recurent: Staatssecretaris van Financiën

         Intimat: X

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea „alimente destinate consumului uman”, utilizată la punctul 1 din anexa III la Directiva 2006/112/CE (1), trebuie interpretată în sensul că, în conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (2) al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, aceasta include orice substanță sau produs, indiferent dacă este prelucrat, parțial prelucrat sau neprelucrat, destinat sau prevăzut în mod rezonabil a fi ingerat de oameni?
                  În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, în acest caz, cum trebuie definită în mod concret această noțiune?

                  2)

                  În cazul în care produse comestibile sau de băut nu pot fi considerate alimente destinate consumului uman, pe baza căror criterii trebuie, în acest caz, să se aprecieze dacă asemenea produse pot fi considerate ca fiind produse utilizate în mod normal pentru a completa sau înlocui alimentele?

         (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO 2002, L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).


title: Cauza C-339/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 25 aprilie 2019 — SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/19

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casație și Justiție (România) la data de 25 aprilie 2019 — SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară
      (Cauza C-339/19)
      (2019/C 255/28)
      Limba de procedură: română

         Instanța de trimitere

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamante: SC Romenergo SA, Aris Capital SA

         Pârâtă: Autoritatea de Supraveghere Financiară

         Întrebarea preliminară

      Prevederile articolului 63 și următoarele TFUE coroborate cu dispozițiile articolului 2 alineatul (2) din Directiva 2004/25/CE (1) și cu dispozițiile articolului 87 din Directiva 2001/34/CE (2) trebuie interpretate în sensul că se opun cadrului legislativ național [în cazul de față dispozițiile articolului 2 alineatul (3) litera j) din Regulamentul CNVM nr. 1/2006] prin care este instituită o prezumție legală de concertare a deținerilor în cadrul unor societăți ale căror acțiuni sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată și prin care sunt asimilate unor fonduri de investiții alternative (denumite societăți de investiții financiare — S.I.F.) cu privire la:

                  1.

                  persoane care au derulat sau care derulează operațiuni economice împreună, cu sau fără legătură cu piața de capital, și

                  2.

                  persoane care în derularea unor operațiuni economice utilizează resurse financiare având aceeași sursă sau care provin de la entități diferite care sunt persoane implicate?

         (1)  Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare (JO 2004, L 142, p. 12, Ediție specială 17/vol. 2, p. 44).

         (2)  Directiva 2001/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 mai 2001 privind admiterea valorilor mobiliare la cota oficială a unei burse de valori și informațiile care trebuie publicate cu privire la aceste valori mobiliare (JO 2001, L 184, p. 1, Ediție specială 06/vol. 4, p. 43).


title: Cauza C-341/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 30 aprilie 2019 — MH Müller Handels GmbH/MJ

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/20

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesarbeitsgericht (Germania) la 30 aprilie 2019 — MH Müller Handels GmbH/MJ
      (Cauza C-341/19)
      (2019/C 255/29)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Bundesarbeitsgericht

         Părțile din procedura principală

         Pârâtă, apelantă și recurentă: MH Müller Handels GmbH

         Reclamantă, intimată în apel și intimată în recurs: MJ

         Întrebările preliminare

                  1)

                  O discriminare indirectă constatată pe motive de apartenență religioasă în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78/CE (1) și care se bazează de o normă internă a unei întreprinderi private are caracter adecvat numai dacă această normă interzice purtarea tuturor semnelor vizibile care exprimă convingeri religioase, politice sau filozofice, și nu numai a celor ostentative și de mari dimensiuni?

                  2)

                  În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare:

                              a)

                              Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78/CE trebuie interpretat în sensul că drepturile prevăzute la articolul 10 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 9 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și libertăților fundamentale trebuie să fie luate în considerare pentru a examina dacă o discriminare indirectă pe motive de apartenență religioasă are caracter adecvat în temeiul unei norme interne a unei întreprinderi private care interzice purtarea unor semne ostentative și de mari dimensiuni care exprimă convingeri religioase, politice sau filozofice?

                              b)

                              Articolul 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2000/78/CE trebuie interpretat în sensul că dispozițiile constituționale naționale care protejează libertatea de religie trebuie să fie luate în considerare ca dispoziții mai favorabile în sensul articolului 8 alineatul (1) din Directiva 2000/78/CE, pentru a examina dacă o discriminare indirectă pe motive de apartenență religioasă are caracter adecvat în temeiul unei norme interne a unei întreprinderi private care interzice purtarea unor semne ostentative și de mari dimensiuni care exprimă convingeri religioase, politice sau filozofice?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare literele a) și b):

                              La examinarea unei instrucțiuni în temeiul unei norme interne a unei întreprinderi private care interzice purtarea unor semne ostentative și de mari dimensiuni care exprimă convingeri religioase, politice sau filozofice, dispozițiile constituționale naționale care protejează libertatea de religie trebuie să rămână neaplicate în virtutea dreptului primar al Uniunii, chiar dacă dreptul primar al Uniunii, precum articolul 16 din cartă, recunoaște normele juridice și practicile naționale?

         (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO 2000, L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7)


title: Cauza C-345/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 16 aprilie 2019 — EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/21

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Düsseldorf (Germania) la 16 aprilie 2019 — EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH
      (Cauza C-345/19)
      (2019/C 255/30)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Amtsgericht Düsseldorf

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: EUflight.de GmbH

         Pârâtă: Eurowings GmbH

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolele 4, 5, 6 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1) trebuie interpretate în sensul că pasagerii transportați cu zborul rezervat spre destinația finală cu mai mult de o oră mai devreme decât ora de plecare prevăzută inițial au dreptul la plata unei compensații în temeiul aplicării prin analogie a articolului 7 din acest regulament?

                  2)

                  Această compensație poate fi redusă în temeiul articolului 7 alineatul (2) din regulamentul menționat în funcție de distanța de zbor, dacă ora de sosire este anterioară întârzierilor la sosire prevăzute de această dispoziție sau chiar anterioară orei de sosire prevăzute inițial?

                  3)

                  Posibilitatea reducerii compensației este exclusă dacă diferența dintre ora de plecare a zborului și ora de plecare inițial prevăzută depășește limitele stabilite la articolul 7 alineatul (2) pentru întârzieri (cu alte cuvinte, mai mult de două, de trei sau de patru ore)?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO 2004, L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-353/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Köln (Germania) la 6 mai 2019 — Interseroh Dienstleistungs GmbH/Land Nordrhein-Westfalen

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/22

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Verwaltungsgericht Köln (Germania) la 6 mai 2019 — Interseroh Dienstleistungs GmbH/Land Nordrhein-Westfalen
      (Cauza C-353/19)
      (2019/C 255/31)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Verwaltungsgericht Köln (Germania)

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Interseroh Dienstleistungs GmbH

         Pârât: Land Nordrhein-Westfalen (Germania)

         Întrebările preliminare

                  1)

                              a)

                              Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (1), în special anexa III la acesta coroborată cu rubrica B3020 din anexa IX la Convenția de la Basel (2) trebuie interpretat în sensul că liniuțele cuprinse la această rubrică reprezintă diferite rubrici unice în sensul Regulamentului nr. 1013/2006?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1) litera a):

                                          Rubrica B 3020 conține deșeuri amestecate de hârtie și carton, care — precum deșeurile în discuție în litigiul principal — pe lângă ambalajele ușoare din hârtie și carton cuprinde și ambalaje pentru lichide din carton lipite/laminate?

                  2)

                  În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1) litera b):

                              a)

                              Rubrica B 30 20, în special a patra liniuță a acesteia, trebuie interpretată în sensul că deșeurile respective nu trebuie să conțină nicio materie străină, cu alte cuvinte că un deșeu nu poate fi încadrat la această rubrică dacă conține alte materii decât deșeuri și resturi de hârtie sau carton (materii străine), indiferent de cantitatea și de periculozitatea acestora?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 2) litera a):

                                          Prezența unor materii străine într-un deșeu se poate opune, din cauza, în special, a cantității lor, ca acest deșeu să se încadreze la rubrica B3020, în special la a patra liniuță a acesteia, chiar și atunci când condițiile prevăzute la așa-numitul „chapeau” al anexei III la Regulamentul nr. 1013/2006 nu sunt întrunite, cu alte cuvinte acest deșeu este contaminat de alte materii într-o măsură care nu crește riscurile asociate acestui deșeu astfel încât acesta să trebuiască să fie supus procedurii de notificare și de consimțământ scrise prealabile, ținând seama de criteriile de pericol care figurează la anexa III la Directiva 2008/98/CE (3) și care nu împiedică ca acest deșeu să fie recuperat ecologic rațional?

                  3)

                  În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 1) litera b):

                              a)

                              Punctul 3 litera (g) din anexa IIIA la Regulamentul nr. 1013/2006 trebuie interpretat în sensul că amestecurile de deșeuri respective nu trebuie să conțină nicio materie străină, cu alte cuvinte că un amestec de deșeuri nu se poate încadra la acest punct dacă conține alte deșeuri decât deșeurile enumerate la primele trei liniuțe ale rubricii B 3020 (materii străine), indiferent de cantitatea și de periculozitatea acestora?

                              b)

                              În cazul unui răspuns negativ la întrebarea 3) litera a):

                                          Materiile străine a căror prezență nu exclude în orice caz încadrarea la punctul 3 litera (g) din anexa IIIA la Regulamentul nr. 1013/2006 cuprind și deșeuri care, luate în considerare în mod separat, s-ar încadra la a patra liniuță a rubricii B 3020?

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO 2006, L 190, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 16, p. 172).

         (2)  Convenția de la Basel din 22 martie 1989 privind controlul transporturilor transfrontaliere de deșeuri periculoase și al eliminării acestora.

         (3)  Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (JO 2008, L 312, p. 3).


title: Cauza C-366/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 8 mai 2019 — „BOSOLAR” EOOD/„CHEZ ELEKTRO BULGARIA” AD

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/23

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 8 mai 2019 — „BOSOLAR” EOOD/„CHEZ ELEKTRO BULGARIA” AD
      (Cauza C-366/19)
      (2019/C 255/32)
      Limba de procedură: bulgara

         Instanța de trimitere

      Sofiyski rayonen sad

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: „BOSOLAR” EOOD

         Pârâtă:„CHEZ ELEKTRO BULGARIA” AD

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care reglementează dreptul la libertatea de a desfășura o activitate comercială în cadrul ordinii juridice a Uniunii trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții de drept național, cum ar fi articolul 18 din Prehodni i zaklyuchitelni razporedbi na Zakona za izmenenie i dopalnenie na zakona za Energetikata (Dispoziții tranzitorii și finale ale legii de modificare și de completare a legii privind energia, denumită în continuare „PZR ZIDZE”), potrivit căruia, în pofida contractului încheiat și a raportului contractual existent, care fac obiectul dispozițiilor speciale din dreptul aplicabil, unul dintre elementele contractuale principale (prețul) este modificat, printr-un act legislativ, în favoarea uneia dintre părțile contractante?

                  2)

                  Principiul securității juridice trebuie interpretat în sensul că se opune unei noi reglementări a raporturilor juridice create în temeiul dispozițiilor speciale între particulari sau între stat și particulari, în cazul în care această nouă reglementare are un efect negativ asupra așteptărilor legitime ale particularilor și asupra drepturilor deja dobândite de aceștia?

                  3)

                  Principiul protecției încrederii legitime, unul dintre principiile fundamentale ale dreptului Uniunii având în vedere Hotărârea Curții de Justiție din 10 septembrie 2009, Plantanol (C-201/08, EU:C:2009:539), trebuie interpretat în sensul că un stat membru nu poate modifica regimul juridic aplicabil pentru producția de energie electrică din surse regenerabile fără o garantare suficientă a predictibilității, prin faptul că revocă înainte de termen măsurile legale prevăzute în vederea stimulării producerii de energie electrică din surse regenerabile, măsuri care sunt legate de contractele de cumpărare de energie electrică pe termen lung, contrar condițiilor în care actorii privați au făcut investiții în producerea de energie electrică din surse regenerabile și au încheiat contracte de cumpărare de energie electrică pe termen lung cu întreprinderi de furnizare de energie electrică reglementate de stat?

                  4)

                  Articolele 3 și 4 din Directiva 2009/28/CE (1) privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, având în vedere considerentele (8) și (14) ale directivei, trebuie interpretate în sensul că acestea obligă statele membre ca, prin măsurile naționale de transpunere a directivei, să garanteze securitatea juridică pentru investitori în domeniul producerii de energie electrică produse din surse regenerabile, inclusiv de energie solară?
                  În cazul unui răspuns afirmativ la această întrebare: potrivit articolelor 3 și 4, coroborat cu considerentele (8) și (14) ale Directivei 2009/28/CE, este admisibilă o normă națională precum articolul 18 din PZR ZIDZE, care modifică în mod substanțial condițiile preferențiale privind achiziționarea energiei electrice produse din surse regenerabile, de asemenea în ceea ce privește contractele pe termen lung de cumpărare a energiei electrice provenite din astfel de surse, care au fost deja încheiate în conformitate cu măsurile naționale adoptate inițial în scopul transpunerii directivei?

                  5)

                  Cum trebuie să fie interpretată noțiunea de „stat membru”, în scopul punerii în aplicare a dreptului Uniunii la nivel național? Luând în considerare Hotărârea Curții de Justiție din 12 iulie 1990, Foster și alții (C-188/89, EU:C:1990:313), precum și hotărârile ulterioare ale Curții de Justiție în cadrul acestei linii a jurisprudenței, include această noțiune, de asemenea, prestatorul unui serviciu de interes economic general (furnizarea de energie electrică), cum este întreprinderea pârâtă în procedura judiciară pendinte, căreia îi este transferată, în condițiile stabilite prin lege, prestarea acestui serviciu în temeiul unui act al unei autorități publice și sub supravegherea autorității respective?

         (1)  Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO 2009, L 140, p. 16).


title: Cauza C-385/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de International Protection Appeals Tribunal (Irlanda) la 16 mai 2019 — R.A.T. și D.S./Minister for Justice and Equality

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/25

      Cerere de decizie preliminară introdusă de International Protection Appeals Tribunal (Irlanda) la 16 mai 2019 — R.A.T. și D.S./Minister for Justice and Equality
      (Cauza C-385/19)
      (2019/C 255/33)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      International Protection Appeals Tribunal

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: R.A.T. și D.S.

         Pârât: Minister for Justice and Equality

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Articolul 15 din Directiva 2013/33/UE (1) are în vedere categorii distincte de „solicitanți”?

                  2)

                  Ce tip de comportamente conduc la o întârziere care poate fi atribuită solicitantului în sensul articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2013/33/UE?

         (1)  Directiva 2013/33/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a standardelor pentru primirea solicitanților de protecție internațională (JO 2013, L 180, p. 96).


title: Cauza C-400/19: Acțiune introdusă la 23 mai 2019 — Comisia Europeană/Ungaria

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/25

      Acțiune introdusă la 23 mai 2019 — Comisia Europeană/Ungaria
      (Cauza C-400/19)
      (2019/C 255/34)
      Limba de procedură: maghiara

         Părțile

         Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Sipos, A. Lewis și E. Manhaeve, agenți)

         Pârâtă: Ungaria

         Concluziile reclamantei

      Comisia solicită Curții:

                  —

                  declararea faptului că, prin limitarea stabilirii libere a prețurilor de vânzare a produselor agricole și alimentare, având în vedere în special articolul 3 alineatul 2 litera u) din mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókkal szemben alkalmazott tisztességtelen forgalmazói magatartás tilalmáról szóló, 2009. évi XCV. törvény (Legea XCV din 2009 privind interzicerea practicilor comerciale neloiale ale furnizorilor în legătură cu produsele agricole și alimentare), Ungaria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 34 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și al Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și l Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole (1);

                  —

                  obligarea Ungariei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Legea XCV din 2009 privind interzicerea practicilor comerciale neloiale ale furnizorilor în legătură cu produsele agricole și alimentare (denumită în continuare „Tfmtv”) a introdus dispoziții sectoriale referitoare la stabilirea prețurilor de vânzare cu amănuntul a produselor în discuție.
      Comisia consideră că articolul 3 alineatul 2 litera u) din Tfmtv nu se referă la caracteristicile produselor agricole și alimentare, ci exclusiv la modalitățile de vânzare a acestora, motiv pentru care trebuie să fie considerată ca referindu-se la modalități de vânzare în sensul Hotărârii Keck și Mithouard (a se vedea Hotărârea din 24 noiembrie 1993, Keck și Mithouard, cauzele conexate C-267/91 și C-268/91, EU:C:1993:905). Analiza efectelor acestei măsuri permite să se afirme că ea este o restricție cantitativă în privința schimburilor comerciale între statele membre în sensul articolului 34 TFUE.
      În opinia Comisiei, articolul 3 alineatul 2 litera u) din Tfmtv nu afectează, în realitate, în mod asemănător vânzarea produselor naționale și a celor importate și nu reprezintă o măsură proporțională prin raportare la niciun obiectiv legitim cu care este asociată.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și l Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului


title: Cauza C-402/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 24 mai 2019 — LM/Centre public d'action sociale de Seraing

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/26

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour du travail de Liège (Belgia) la 24 mai 2019 — LM/Centre public d'action sociale de Seraing
      (Cauza C-402/19)
      (2019/C 255/35)
      Limba de procedură: franceza

         Instanța de trimitere

      Cour du travail de Liège

         Părțile din procedura principală

         Reclamant: LM

         Pârât: Centre public d'action sociale de Seraing

         Întrebarea preliminară

      „Articolul 57 alineatul 2 primul paragraf punctul 1o din Legea organică belgiană din 8 iulie 1976 privind centrele publice de acțiune socială este contrar articolelor 5 și 13 din Directiva 2008/115/CE (1), coroborate cu articolul 19 alineatul (2) și cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și cu articolul 14 alineatul (1) litera (b) din această directivă și cu articolele 7 și [21] din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, astfel cum au fost interpretate prin Hotărârea Curții din 18 decembrie 2014, Abdida (C-562/13):

                  —

                     primo, întrucât acesta conduce la privarea unui străin resortisant al unui stat terț aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru de suportarea, în măsura în care este posibil, a nevoilor sale de bază în timpul exercitării acțiunii în anulare și în suspendare introduse, în nume propriu și [în calitatea sa] de reprezentant al copilului său pe atunci încă minor, împotriva unei decizii prin care li s-a impus să părăsească teritoriul unui stat membru,

                  —

                  în timp ce, secundo, pe de o parte, copilul respectiv astăzi major suferă de o boală gravă, pe care executarea acestei decizii îl poate expune unui risc serios de deteriorare gravă și ireversibilă a stării sale de sănătate și, pe de altă parte, prezența acestui părinte alături de copilul său major este considerată esențială de corpul medical, din cauza vulnerabilității sale care decurge din starea sa de sănătate (crize drepanocitare recidivante și necesitatea unei intervenții chirurgicale pentru a evita paralizia)?”

         (1)  Directiva 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală (JO 2008, L 348, p. 98).


title: Cauza C-410/19: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 27 mai 2019 — The Software Incubator Ltd v Computer Associates (UK) Ltd

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/27

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Supreme Court of the United Kingdom (Regatul Unit) la 27 mai 2019 — The Software Incubator Ltd v Computer Associates (UK) Ltd
      (Cauza C-410/19)
      (2019/C 255/36)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Supreme Court of the United Kingdom

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: The Software Incubator Ltd

         Pârâtă: Computer Associates (UK) Ltd

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Atunci când copiile unui program informatic sunt furnizate clienților unui comitent pe cale electronică, iar nu pe un suport material, acestea constituie „produse” în sensul noțiunii respective astfel cum apare în definiția agentului comercial de la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1986 privind coordonarea legislației statelor membre referitoare la agenții comerciali independenți? (1)

                  2)

                  Dacă programul informatic este furnizat clienților unui comitent prin acordarea unei licențe perpetue către client pentru utilizarea unei copii a programului informatic respectiv, aceasta constituie o „vânzare […] a produselor” în sensul noțiunii menționate astfel cum apare în definiția agentului comercial de la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 86/653?

         (1)  JO 1986, L 382, p. 17, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 176.


title: Cauza C-440/19 P: Recurs introdus la 6 iunie 2019 de Pometon SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 28 martie 2019 în cauza T-433/16, Pometon/Comisia

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/28

      Recurs introdus la 6 iunie 2019 de Pometon SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 28 martie 2019 în cauza T-433/16, Pometon/Comisia
      (Cauza C-440/19 P)
      (2019/C 255/37)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurentă: Pometon SpA (reprezentanți: E. Fabrizi, V. Veneziano, A. Molinaro, avocați)

         Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită Curții:
      în principal, anularea hotărârii atacate întrucât prin aceasta s-au respins motivele acțiunii privind anularea deciziei atacate în totalitate și, în consecință, anularea deciziei atacate;
      în subsidiar:

                  —

                  anularea hotărârii atacate, în care Tribunalul a exclus în mod injust întreruperea pretinsei participări a Pometon la înțelegerea în litigiu în perioada 18 noiembrie 2005 — 20 martie 2007 și, prin urmare, reducerea, în exercitarea competenței sale de fond, a sancțiunii pecuniare impuse în sarcina Pometon;

                  —

                  reducerea, în orice caz, în exercitarea competenței sale de fond, a sancțiunii pecuniare impuse în sarcina Pometon, pentru motivul că Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament;

            în orice caz, obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezenta procedură și în procedura desfășurată la Tribunal.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.

                  1.

                     Primul motiv: Tribunalul a aplicat în mod eronat principiile fundamentale care stau la baza ordinii juridice a Uniunii Europene, și anume principiul prezumției de nevinovăție și principiul imparțialității procedurii, prin faptul că nu a constatat încălcarea de către Comisie a principiilor fundamentale menționate.

                  2.

                     Al doilea motiv: Tribunalul a încălcat principiile în materie de sarcină a probei și nu a aplicat principiul prezumției de nevinovăție prin faptul că a confirmat concluziile Comisiei potrivit cărora Pometon ar fi participat la presupusa înțelegere; acesta ar fi formulat în plus o motivare contradictorie sau insuficientă în această privință.
                  Tribunalul a statuat în sensul culpabilității recurentei pe baza unor supoziții și a unor „plauzibilități”, referindu-se, pe de altă parte, în mod generic la documentele pe care s-au bazat astfel de prezumții.

                  3.

                     Al treilea motiv: Tribunalul a aplicat în mod eronat principiile în materie de sarcină a probei și nu a aplicat principiul prezumției de nevinovăție, declarând că Comisia a demonstrat corespunzător cerințelor legale faptul că Pometon nu a întrerupt participarea sa la încălcare în perioada de aproximativ 16 luni cuprinsă între 18 noiembrie 2005 și 20 martie 2007, chiar dacă nu dispunea de dovezi privind existența unor practici coluzorii în această perioadă; de asemenea, a formulat o motivare contradictorie sau insuficientă în această privință.

                  4.

                     Al patrulea motiv: Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament prin stabilirea cuantumului amenzii aplicate Pometon și a formulat o motivare contradictorie sau insuficientă în acest sens. Mai exact, Tribunalul a modificat cuantumul sancțiunii impuse recurentei aplicând un procent de reducere a cuantumului de bază al sancțiunii care nu este coerent cu procentele de reducere aplicate de Comisie celorlalte părți și nu a oferit nicio justificare obiectivă pentru un astfel de tratament.


title: Cauza T-433/15: Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2019 — Bank Saderat/Consiliul („Răspundere extracontractuală — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului — Înghețarea fondurilor — Restricție în materie de admitere pe teritoriile statelor membre — Repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă în urma includerii sau a menținerii numelui său pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsurile restrictive în cauză — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/30

      Hotărârea Tribunalului din 5 iunie 2019 — Bank Saderat/Consiliul
      (Cauza T-433/15) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor - Restricție în materie de admitere pe teritoriile statelor membre - Repararea prejudiciului pretins suferit de reclamantă în urma includerii sau a menținerii numelui său pe lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică măsurile restrictive în cauză - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor”)
      (2019/C 255/38)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Bank Saderat plc (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Jeffrey, S. Ashley, A. Irvine, solicitors, M. Demetriou, QC, și R. Blakeley, barrister)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: inițial M. Bishop și N. Rouam, ulterior M. Bishop și H. Marcos Fraile, agenți)

         Intervenientă în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial M. Konstantinidis și D. Gauci, ulterior M. Konstantinidis, A. Tizzano și C. Zadra, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE prin care se solicită repararea prejudiciilor pe care reclamanta pretinde că le-ar fi suferit din cauza înscrierii numelui său în lista persoanelor și entităților desemnate care figurează în Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2007, L 103, p. 1), Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO 2010, L 281, p. 1) și Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO 2012, L 88, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Bank Saderat plc suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

                  3)

                     Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza T-399/17: Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Dalli/Comisia („Răspundere extracontractuală — Investigație a OLAF — Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor — Prejudiciu moral — Legătură de cauzalitate”)

text:
               29.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 255/31

      Hotărârea Tribunalului din 6 iunie 2019 — Dalli/Comisia
      (Cauza T-399/17) (1)

      („Răspundere extracontractuală - Investigație a OLAF - Încălcare suficient de gravă a unei norme de drept care conferă drepturi particularilor - Prejudiciu moral - Legătură de cauzalitate”)
      (2019/C 255/39)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: John Dalli (St. Julians, Malta) (reprezentanți: L. Levi și S. Rodrigues, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-P. Keppenne și J. Baquero Cruz, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE și având ca obiect repararea prejudiciului pe care reclamantul pretinde că l-ar fi suferit ca urmare a unor comportamente pretins nelegale ale Comisiei și ale Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF), legate de încetarea funcției sale de membru al Comisiei la 16 octombrie 2012

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Domnul John Dali suportă propriile cheltuieli de judecată precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

         (1)  JO C 277, 21.8.2017.