title: Cauza C-252/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht München (Germania) la 2 mai 2016 – Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)/Josef Ebert

text:
               1.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht München (Germania) la 2 mai 2016 – Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)/Josef Ebert
   (Cauza C-252/16)
   (2016/C 279/20)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht München

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)

      Pârât: Josef Ebert
   Prin ordonanța din 31 mai 2016, Curtea a radiat cauza din registrul Curții.


title: Cauza T-199/11 P: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — Strack/Comisia [ „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Articolele 17, 17a, 19 și articolul 90, alineatul (1) din Statut — Cerere de autorizare a divulgării de documente — Cerere de autorizare a publicării unui text — Cerere de autorizare a utilizării constatărilor în fața autorităților judiciare naționale — Inadmisibilitatea acțiunii în primă instanță — Absența unui act care lezează — Articolul 90 litera (a) din Regulamentul de procedură” ]

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/20

         Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2012 — Strack/Comisia
   (Cauza T-199/11 P) (1)

   (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Articolele 17, 17a, 19 și articolul 90, alineatul (1) din Statut - Cerere de autorizare a divulgării de documente - Cerere de autorizare a publicării unui text - Cerere de autorizare a utilizării constatărilor în fața autorităților judiciare naționale - Inadmisibilitatea acțiunii în primă instanță - Absența unui act care lezează - Articolul 90 litera (a) din Regulamentul de procedură)
   2013/C 38/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurent: Guido Strack (Köln, Germania) (reprezentant: H. Tettenborn, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și B. Eggers, agenți, asistați de B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 20 ianuarie 2011, Strack/Comisia (F-132/07, nepublicată încă în Repertoriu) și prin care se solicită anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Guido Strack suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               3.

               Îl obligă pe domnul Strack la plata către Tribunal a sumei de 2 000 de euro pentru a rambursa o parte din cheltuielile de judecată pe care acesta din urmă a trebuit să le suporte.

      (1)  JO C 232, 6.8.2011.


title: Cauza T-581/13: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — The Royal County of Berkshire Polo ClubOAPI — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/26

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2013 — The Royal County of Berkshire Polo ClubOAPI — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)
   (Cauza T-581/13)
   2014/C 24/47
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: J. Maitland-Walker, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 25 iulie 2013 pronunțată în cauza R 1374/2012-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri și procedurii aflate pe rolul camerei de recurs.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementele verbale „Royal County of Berkshire POLO CLUB” pentru produse și servicii din clasele 9, 14, 16, 18, 25 și 28 — cererea de înregistrare 9 642 621

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat: mărcile comunitare înregistrate nr. 8 456 469, nr. 5 482 484, 532 895 și nr. 364 257

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția în totalitate.

      Decizia camerei de recurs: anulează în parte decizia atacată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza T-246/14: Ordonanța Tribunalului din 16 aprilie 2015 – Yoworld/OAPI – Nestlé (yogorino) („Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Retragerea opoziției — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               6.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/18

         Ordonanța Tribunalului din 16 aprilie 2015 – Yoworld/OAPI – Nestlé (yogorino)
   (Cauza T-246/14) (1)

   ((„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Retragerea opoziției - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2015/C 221/24)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Yoworld SA (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: A. Tornato și D. Hazan, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Bonne, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Elveția)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 20 decembrie 2013 (cauza R 115/2013-2), privind o procedură de opoziție între Société des produits Nestlé SA și Yoworld SA

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               2)

               Reclamanta și cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs sunt obligate la plata propriilor cheltuieli de judecată, și fiecare dintre acestea este obligată la plata unei jumătăți din cheltuielile de judecată efectuate de pârât.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza T-847/16: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2016 – Cipru/EUIPO – POCF (COWBOYS HALLOUMI)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/57

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2016 – Cipru/EUIPO – POCF (COWBOYS HALLOUMI)
   (Cauza T-847/16)
   (2017/C 022/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentanți: S. Malynicz, QC, și V. Marsland, Solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Cipru)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă color care cuprinde elementele verbale „COWBOYS HALLOUMI” – cererea de înregistrare nr. 11 281 375

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 22 septembrie 2016 în cauza R 2781/2014-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-360/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de des Verwaltungsgerichts Stuttgart (Germania) la 2 august 2007 — Andreas Kunert/Land Baden-Württemberg

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/20

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de des Verwaltungsgerichts Stuttgart (Germania) la 2 august 2007 — Andreas Kunert/Land Baden-Württemberg
   (Cauza C-360/07)
   (2007/C 269/40)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Verwaltungsgericht Stuttgart
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Andreas Kunert

      Pârât: Land Baden-Württemberg
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că se opun existenței unui monopol de stat în privința anumitor jocuri de noroc, precum pariurile sportive și loteriile, atunci când nu există în statul membru în cauză o politică coerentă și sistematică de limitare a jocurilor de noroc, în special pentru că organizatorii care dețin concesiuni într-un stat membru încurajează participarea la alte jocuri de noroc — precum pariurile sportive naționale și loteriile naționale — și pentru că, în plus, alte jocuri care prezintă un risc potențial de dependență echivalent sau superior — precum pariurile în legătură cu anumite evenimente sportive (curse hipice) și jocuri mecanice — pot fi oferite de către prestatori de servicii privați?

               2)

               Articolele 43 CE și 49 CE trebuie interpretate în sensul că autorizațiile eliberate pentru organizarea de pariuri sportive care nu sunt limitate la teritoriul național și care sunt acordate de către organismele publice competente ale statelor membre, îl îndreptățesc pe titularul autorizației, precum și pe terții mandatați de către acesta să propună și să execute și pe teritoriul altor state membre, fără autorizații naționale suplimentare, ofertele în cauză în vederea încheierii unor contracte?


title: Cauza T-569/12: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2012 — Marouf/Consiliul

text:
               2.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/23

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2012 — Marouf/Consiliul
   (Cauza T-569/12)
   2013/C 63/48
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Soulieman Marouf (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: V. Davies, Solicitor, T. Eicke, QC, A. Sander, Barrister, și R. Franklin, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei 2012/739/PESC a Consiliului privind măsuri restrictive împotriva Siriei și de abrogare a Deciziei 2011/782/PESC (astfel cum a fost modificată) (denumită în continuare „decizia Consiliului”), în măsura în care aceasta îl privește pe reclamant;

               —

               anularea Regulamentului (UE) nr. 36/2012 al Consiliului din 18 ianuarie 2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 442/2011 (astfel cum a fost modificat) și/sau a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 944/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 și/sau a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1117/2012 al Consiliului din 29 noiembrie 2012 de punere în aplicare a articolului 32 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 36/2012 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Siria (denumite în continuare „regulamentele Consiliului”), în măsura în care acestea îl privesc pe reclamant;

               —

               anularea deciziei Consiliului cuprinse în scrisoarea din 30 noiembrie 2013 (nr. de înreg. SGS12/013373) potrivit căreia „reclamantul trebuie să rămână inclus pe lista persoanelor și entităților menționate în Anexele I și II la Decizia 2012/739/PESC și în Anexele II și IIa la Regulamentul (UE) nr. 36/2012 al Consiliului …” (denumită în continuare „decizia”);

               —

               obligarea Uniunii Europene la plata de despăgubiri către reclamant și,

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În sprijinul acțiunii sale, reclamantul invocă trei argumente.
   În primul rând, reclamantul susține că măsurile restrictive ce i-au fost aplicate sunt neîntemeiate și/sau că există o vădită eroare de apreciere în contextul lipsei vreunei legături logice între reclamant și persoanele avute în vedere de măsurile restrictive adoptate de Uniunea Europeană, și anume cei care sunt responsabili pentru represiunile violente asupra populației civile din Siria.
   În al doilea rând, reclamantul susține că articolul 24 din Decizia 2012/739/PESC prin care i se împiedică intrarea sau tranzitarea teritoriului statelor membre este neîntemeiat, având în vedere drepturile pe care acesta le are în calitate de cetățean al Uniunii Europene potrivit articolului 20 alineatul (2) litera (a) și articolului 21 TFUE precum și potrivit Directivei 2004/38/CE.
   În al treilea rând, reclamantul susține că decizia Consiliului echivalează cu o încălcare a drepturilor fundamentale protejate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și de Convenția Europeană a Drepturilor Omului, inclusiv respectarea demnității umane a reclamantului, dreptul la o bună administrare, dreptul la o cale de atac efectivă și la un proces echitabil, dreptul la prezumția de nevinovăție și dreptul la apărare, dreptul la respectarea vieții sale private și de familie, a domiciliului și a secretului comunicațiilor, libertatea de a desfășura o activitate comercială și dreptul său de proprietate.


title: Cauza T-766/15: Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – Labeyrie/OAPI – Delpeyrat (Reprezentarea unor motive cu pești aurii pe fond albastru)

text:
               29.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/27

         Acțiune introdusă la 28 decembrie 2015 – Labeyrie/OAPI – Delpeyrat (Reprezentarea unor motive cu pești aurii pe fond albastru)
   (Cauza T-766/15)
   (2016/C 078/38)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Franţa) (reprezentant: A. Lecomte, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Franţa)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marcă comunitară figurativă în culori (reprezentarea unor motive cu pești aurii pe fond albastru) – marca comunitară nr. 3 916 509

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 15 octombrie 2015 în cauza R 2693/2014-1.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate, în măsura în care aceasta a confirmat decizia Diviziei de anulare a OAPI prin care s-a pronunțat decăderea societății LABEYRIE din drepturile asupra mărcii comunitare nr. 3 916 509 pentru desemnarea de pești, pești afumați, precum și somon afumat;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009, coroborat cu articolul 1 alineatul (1) litera (a) din același regulament, precum și a normei 22 și a normei 40 din Regulamentul nr. 2868/95.


title: Cauza T-327/03: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene ( Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Înghețarea fondurilor — Acțiune în anulare — Motivare )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/29

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 iulie 2007 — Al-Aqsa/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-327/03) (1)

   („Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Înghețarea fondurilor - Acțiune în anulare - Motivare’)
   (2007/C 199/54)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Țările de Jos) (reprezentanți: V. Koppe și L. Janssen, avocats)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și S. Marquardt, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare parțială, pe de o parte, a Deciziei 2003/480/CE a Consiliului din 27 iunie 2003 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2002/974/CE (JO L 160, p. 81) și, pe de altă parte, a Deciziei 2003/646/CE a Consiliului din 12 septembrie 2003 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul nr. 2580/2001 și de abrogare a Deciziei 2003/480 (JO L 229, p. 22).
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia 2006/379/CE a Consiliului din 29 mai 2006 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2005/930/CE, în măsura în care aceasta privește Stichting Al-Aqsa.

               2)

               Nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de declarare, în temeiul articolului 241 CE, a nelegalității Regulamentului nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001.

               3)

               Obligă Consiliul la plata, în afară propriilor cheltuieli de judecată, a cheltuielilor de judecată ale Stichting Al-Aqsa.

               4)

               Obligă Regatul Țărilor de Jos la plata propriilor cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 289, 29.11.2003.


title: Cauza C-123/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Amsterdam la 21 martie 2008 — Procedură penală împotriva lui Dominic Wolzenburg

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Rechtbank Amsterdam la 21 martie 2008 — Procedură penală împotriva lui Dominic Wolzenburg
   (Cauza C-123/08)
   (2008/C 116/33)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Rechtbank Amsterdam
   Părțile din acțiunea principală
   D. Wolzenburg
   Întrebările preliminare

               1.

               Intră în cadrul noțiunii de persoane care rămân sau care au reședința în statul membru de executare, în sensul articolului 4 punctul 6 din decizia-cadru (1), persoanele care nu au cetățenia statului membru de executare, ci a altor state membre și care, în temeiul articolului 18 alineatul (1) CE, rămân în mod legal pe teritoriul statului membru de executare, indiferent de durata șederii legale?

               2.a.

               În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, noțiunile avute în vedere în această întrebare trebuie interpretate în sensul că se referă la persoane care nu au cetățenia statului membru de executare, ci a altor state membre și care, înainte de a fi arestate în baza unui mandat european de arestare, au rămas în mod legal pe teritoriul statului membru de executare în temeiul articolului 18 alineatul (1) CE o durată minimă determinată?

               2.b.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 2.a este afirmativ care sunt cerințele care pot fi impuse în privința duratei șederii legale?

               3.

               În cazul în care răspunsul la întrebarea 2.a este afirmativ, statul membru de executare poate impune, în afara cerințelor privind durata șederii legale, și cerințe administrative suplimentare, precum deținerea unui permis de ședere pe durată nedeterminată?

               4.

               Intră în domeniul (material) de aplicare al Tratatului CE o dispoziție națională care stabilește condițiile în care autoritatea judiciară a statului membru de executare poate refuza executarea unui mandat european de arestare emis în scopul executării unei pedepse cu închisoarea?

               5.

               Având în vedere că:

                           —

                           articolul 6 alineatele 2 și 5 din OLW (2) conține o regulă potrivit căreia persoanele care nu au cetățenia olandeză, însă dețin un permis de ședere pe durată nedeterminată pe teritoriul olandez, sunt asimilate cetățenilor olandezi
                           și că

                           —

                           în plus, această regulă conduce la un refuz al predării persoanelor din categoria respectivă atunci când mandatul european de arestare privește executarea unei pedepse cu închisoarea stabilită printr-o hotărâre rămasă definitivă,

                     articolul 6 alineatele 2 și 5 din OLW conține o discriminare interzisă de articolul 12 CE, întrucât asimilarea pe care o menționează nu se aplică în mod identic cetățenilor celorlalte state membre care au un drept de ședere în temeiul articolului 18 alineatul (1) CE, care nu își pierd dreptul de ședere drept consecință a aplicării unei pedepse definitive cu închisoarea, dar care nu dețin un permis de ședere pe durată nedeterminată pe teritoriul olandez?

      (1)  Decizia cadru 2002/584/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).

      (2)  Overleveringswet (Staatsblad 2004, 195, astfel cum a fost modificată ultima dată).


title: Cauza C-223/07: Acțiune introdusă la 3 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/17

         Acțiune introdusă la 3 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-223/07)
   (2007/C 140/27)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: N. Yerrell și P. Dejmek, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară) (1) și Directivei 2004/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 de modificare a Directivei 96/48/CE a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză și a Directivei 2001/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean convențional (2) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora Comisiei, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor directive;

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul prevăzut pentru transpunerea directivei a expirat la 30 aprilie 2006.

      (1)  JO L 164, 30.4.2004, p. 44.

      (2)  JO L 164, 30.4.2004, p. 114.


title: Cauza C-593/11 P: Ordonanța Curții din 13 decembrie 2012 — Alliance One International Inc./Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței — Imputabilitatea comportamentului ilicit al filialelor în sarcina societăților-mamă ale acestora — Prezumția de nevinovăție — Dreptul la apărare — Obligația de motivare)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/4

         Ordonanța Curții din 13 decembrie 2012 — Alliance One International Inc./Comisia Europeană
   (Cauza C-593/11 P) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Stabilirea prețurilor și împărțirea pieței - Imputabilitatea comportamentului ilicit al filialelor în sarcina societăților-mamă ale acestora - Prezumția de nevinovăție - Dreptul la apărare - Obligația de motivare)
   2013/C 108/07
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Alliance One International Inc. (reprezentant: G. Mastrantonio, avvocato)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentant: E. Gippini Fournier, agent)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 9 septembrie 2011, Alliance One International/Comisia (T-25/06), prin care s-a respins o acțiune având ca obiect anularea în parte a Deciziei 2006/901/CE a Comisiei din 20 octombrie 2005, privind o procedură de aplicare a articolului 81 alineatul (1) din Tratatul CE (cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tabac brut — Italia) [notificată sub numărul C(2005) 4012] (JO L 353, p. 45), privind o înțelegere prin care se urmărea stabilirea prețurilor plătite producătorilor și celorlalți intermediari și împărțirea furnizorilor pe piața italiană a tutunului brut, precum și reducerea cuantumului amenzii aplicate recurentei

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Alliance One International Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 25, 28.1.2012.


title: Cauza C-146/07: Acțiune introdusă la data de 13 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/34

         Acțiune introdusă la data de 13 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Suediei
   (Cauza C-146/07)
   (2007/C 95/65)
   Limba de procedură: suedeza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson și W. Wils, agenți)

      Pârât: Regatul Suediei
   Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2001/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 (1) privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale sau, în orice caz, prin necomunicarea acestora către Comisie, Regatul Suediei nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul directivei, și

               —

               obligarea Regatului Suediei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea directivei a expirat la data de 31 decembrie 2005.

      (1)  JO 2001 L 272, p. 32.


title: Cauza T-28/07: Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Fels-Werke și alții/Comisie

text:
               24.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/26

         Acțiune introdusă la data de 7 februarie 2007 — Fels-Werke și alții/Comisie
   (Cauza T-28/07)
   (2007/C 69/55)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamante: Fels-Werke GmbH (Goslar, Germania), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aachen, Germania) și Spenner Zement GmbH & Co. KG (Erwitte, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte H. Posser și S. Altenschmidt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea articolului 1 punctul 2 al Deciziei Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră comunicat de Germania conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (numărul documentului nepublicat), în măsura în care acesta declară garanțiile de alocare din prima perioadă de comercializare descrise în capitolul 6.2 al planului național de alocare al Germaniei sub titlurile „Instalații noi suplimentare conform articolului 11 din ZuG 2007 “și „Alocări conform articolului 8 din ZuG 2007 “drept incompatibile cu Directiva 2003/87/CE,

               —

               anularea articolului 2 punctul 2 din această decizie, în măsura în care acesta impune Republicii Federale Germania reguli de punere în aplicare a garanțiilor de alocare din prima perioadă de comercializare descrise în capitolul 6.2 al planului național de alocare al Germaniei sub titlurile „Instalații noi suplimentare conform articolului 11 din ZuG 2007 “și „Alocări conform articolului 8 din ZuG 2007 “și, de asemenea, impune cu această ocazie validitatea acelorași factori de realizare ca și pentru alte instalații fixe comparabile,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele contestă Decizia Comisiei din 29 noiembrie 2006 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră comunicat de Germania conform Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului. Prin această decizie Comisia critică anumite aspecte ale planului național de alocare al Germaniei pentru incompatibilitatea acestora cu Anexa III a Directivei 2003/87/CE (1).
   Reclamantele, care operează instalații ce sunt supuse obligației de comercializare a cotelor de emisie, declară că sunt vizate în mod direct și individual de decizia atacată.
   În susținerea acțiunii lor reclamantele invocă patru motive:
   În primul rând, acestea afirmă că la data de 29 noiembrie 2006 pârâta nu mai era îndreptățită să respingă planul național de alocare german, pentru că termenul imperativ prevăzut în acest scop în articolul 9 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE era deja expirat.
   În plus, reclamantele contestă în sens material aplicarea eronată a articolului 9 alineatul (3) în raport cu criteriile din Anexa III a Directivei 2003/87/CE. În opinia lor garanțiile de alocare pentru instalații noi criticate de către Comisie nu ar reprezenta ajutoare în sensul articolului 87 alineatul (1) CE. Prin urmare, nu ar rezulta nicio privilegiere nejustificată a instalațiilor respective.
   Pe de altă parte, decizia atacată nu este suficient motivată și încalcă pentru acest motiv articolul 253 CE.
   În sfârșit, decizia atacată încalcă principiul comunitar al protecției încrederii legitime.

      (1)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32).


title: Cauza C-348/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Republica Letonă) la 9 iulie 2010 — SIA „Norma-A” și SIA „Dekom”

text:
               11.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 246/32

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Republica Letonă) la 9 iulie 2010 — SIA „Norma-A” și SIA „Dekom”
   (Cauza C-348/10)
   ()
   2010/C 246/54
   Limba de procedură: letona

      Instanța de trimitere

   Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: SIA „Norma-A”, SIA „Dekom”

      Pârâtă: Ludzas novada dome

      Întrebările preliminare

               1.

               Este necesară interpretarea articolului 1 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2004/17/CE (1) în sensul că trebuie considerat ca și concesiune a unor servicii publice un contract prin care contractantului i se acordă dreptul de a exploata serviciile de transport public cu autobuzul, în cazul în care o parte a contraprestației constă în dreptul de exploatare a serviciilor în cauză, autoritatea contractantă compensează prestatorul de servicii pentru pierderile apărute ca urmare exploatării, și, mai mult, dispozițiile de drept public de reglementare a prestării acestor servicii limitează riscul legat de exploatare?

               2.

               Dacă răspunsul la prima întrebare este negativ, articolul 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE, astfel cum a fost modificat prin Directiva 2007/66/CE (2), este direct aplicabil în Republica Letonă începând cu 21 decembrie 2009?

               3.

               Dacă răspunsul la a doua întrebare este afirmativ, se impune interpretarea articolului 2d alineatul (1) litera (b) din Directiva 92/13/CEE în sensul că este aplicabil contractelor de achiziții publice încheiate înainte de expirarea termenului prevăzut pentru transpunerea Directivei 2007/66/CE?

      (1)  Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, p. 1, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 3).

      (2)  Directiva 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2007 de modificare a Directivelor 89/665/CEE și 92/13/CEE ale Consiliului în ceea ce privește ameliorarea eficacității căilor de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice (JO L 335, p. 31).


title: Cauza C-670/13 P: Recurs introdus la 13 decembrie 2013 de The Cartoon Network, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 octombrie 2013 în cauza T-285/12, Cartoon Network/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/29

         Recurs introdus la 13 decembrie 2013 de The Cartoon Network, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 2 octombrie 2013 în cauza T-285/12, Cartoon Network/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-670/13 P)
   2014/C 52/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: The Cartoon Network, Inc. (reprezentant: I. Starr, Solicitor)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) și Boomerang TV, SA

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea hotărârii Tribunalului și a deciziei Oficiului sau, cu titlu subsidiar,

               —

               anularea hotărârii Tribunalului și trimiterea cauzei spre rejudecare în fața acestuia și

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurentă în prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

               1.

                  Încălcarea articolului 36 și a articolului 53 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”)

               Articolele 36 și 53 din statut prevăd că hotărârile Tribunalului se motivează. În hotărârea atacată, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept întrucât nu a motivat concluzia sa potrivit căreia publicul relevant este compus numai din profesioniști.

               2.

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009
                   (1)
                  al Consiliului: denaturarea faptelor privind publicul relevant

                           2.1.

                           Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a conchis că publicul relevant era compus numai din profesioniști și că era același pentru serviciile în cauză desemnate de marca intervenientei și pentru cele desemnate de cererea de înregistrare, întrucât concluzia respectivă se întemeia pe o denaturare a faptelor care au fost prezentate Tribunalului. Acesta din urmă și Camera de recurs ar fi trebuit să își limiteze analiza la desemnarea serviciilor care era menționată în cererea de înregistrare.

                           2.2.

                           Cu titlu subsidiar, admițând că Tribunalul a conchis în mod întemeiat că, atât pentru cererea de înregistrare, cât și pentru marca intervenientei, publicul relevant era compus numai din profesioniști, Tribunalul ar fi trebuit să statueze că nu exista un risc de confuzie între marca a cărei înregistrare se solicita și marca intervenientei, ca urmare a gradului mai mare de atenție acordat de profesioniștii relevanți.

               3.

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009: denaturarea faptelor privind similitudinea serviciilor; încălcarea articolului 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009

               Tribunalul a săvârșit o eroare atunci când a conchis că serviciile desemnate de cererea de înregistrare a mărcii erau similare cu serviciile desemnate de marca intervenientei, ținând seama, printre altele, de natura acestora, scopul avut în vedere, utilizatorii finali și publicul relevant. În plus, Tribunalul și Camera de recurs a săvârșit o eroare întemeindu-se din oficiu pe anumite fapte.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-347/13: Acțiune introdusă la 1 iulie 2013 — Hawe Hydraulik/OAPI — HaWi Energietechnik (HAWI)

text:
               31.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/37

         Acțiune introdusă la 1 iulie 2013 — Hawe Hydraulik/OAPI — HaWi Energietechnik (HAWI)
   (Cauza T-347/13)
   2013/C 252/63
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Hawe Hydraulik SE (München, Germania) (reprezentanți: G. Würtenberger și R. Kunze, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei R 1690/2012-4 a Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 26 aprilie 2013 privind cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 558 589„HAVI”;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: HaWi Energietechnik AG

      Marca comunitară vizată: marca verbală „HAWI” pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 35, 37 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 558 589

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: marca figurativă care conține elementul verbal „HAWE”, pentru produse din clasele 7 și 9

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 42 alineatul (2) și a articolului 78 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea dreptului de a fi ascultat în ceea ce privește aprecierea eronată a valorii probante a declarației sub jurământ;

               —

               încălcarea dreptului de a fi ascultat în ceea ce privește aprecierea eronată a valorii probante a extraselor de pe internet;

               —

               încălcarea dreptului de a fi ascultat în ceea ce privește aprecierea eronată a probelor privind utilizarea în ansamblul lor;

               —

               încălcarea dreptului de a fi ascultat în ceea ce privește neluarea în considerare a probelor privind utilizarea;

               —

               încălcarea articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-262/06 P: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/D ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Anularea în primă instanță a deciziei Comisiei — Boală profesională — Refuz de a recunoaște originea profesională a bolii sau a agravării bolii de care suferă funcționarul — Admisibilitatea recursului — Admisibilitatea motivului examinat în primă instanță — Autoritate de lucru judecat )

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/47

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 1 iulie 2008 — Comisia Comunităților Europene/D
   (Cauza T-262/06 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Anularea în primă instanță a deciziei Comisiei - Boală profesională - Refuz de a recunoaște originea profesională a bolii sau a agravării bolii de care suferă funcționarul - Admisibilitatea recursului - Admisibilitatea motivului examinat în primă instanță - Autoritate de lucru judecat’)
   (2008/C 209/82)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J. Curall, agent)

      Cealaltă parte în proces: D (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J. Van Rossum, S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen și É. Marchal, avocats)

      Intervenientă în susținerea recurentei: Axa Belgium (reprezentanți: inițial C. Goossens, P. Meessen și S. Wilmet, ulterior C. Goossens și P. Meessen, avocats)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 12 iulie 2006 D/Comisia (F-18/05, nepublicată încă în Recueil) și având ca obiect anularea acestei hotărâri
   Dispozitivul

               1)

               Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene din 12 iulie 2006, D/Comisia (F-18/05).

               2)

               Trimite cauza Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene.

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 294, 2.12.2006.


title: Cauza T-247/10: Acțiune introdusă la 28 mai 2010 — medi/OAPI — Deutsche Medi Präventions (deutschemedi.de)

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/48

         Acțiune introdusă la 28 mai 2010 — medi/OAPI — Deutsche Medi Präventions (deutschemedi.de)
   (Cauza T-247/10)
   ()
   2010/C 209/72
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Germania) (reprezentanți: D. Terheggen, H. Lindner și T. Kiputh, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Deutsche Medi Präventions GmbH (Düsseldorf, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 16 martie 2010 în cauza R 1366/2008-4;

               —

               respingerea în întregime a cererii de înregistrare a mărcii comunitare EM 5 089 099;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Deutsche Medi Präventions GmbH.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „deutschemedi.de” privind servicii din clasa 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală germană „medi.eu” pentru produse și servicii din clasele 5, 10, 35, 39, 41, 42 și 44; marca verbală germană „medi welt” pentru produse și servicii din clasele 5, 10, 35, 38, 39, 41, 42, 43 și 44; marca verbală germană „medi-Verband” pentru produse și servicii din clasele 5, 10, 35, 38, 39, 41, 42, 43 și 44; marca verbală comunitară „World of medi” pentru produse și servicii din clasele 3, 5, 10, 35, 41 și 42; marca figurativă germană care include elementele verbale „medi Ich fühl mich besser” pentru produse și servicii din clasele 5, 10, 35, 38, 39, 41, 42, 43 și 44; un nume comercial/o denumire socială care include elementul verbal „medi” pentru toate produsele și serviciile care poartă mărcile menționate mai sus pe teritoriul Uniunii.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) pentru motivul că există un risc de confuzie între mărcile în conflict și că reclamanta a dovedit că este titulara numelui comercial/a denumirii sociale în cauză; încălcarea dreptului de a fi ascultat în sensul articolului 73 din Regulamentul nr. 207/2009.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-12/08 P: Recurs introdus la 4 ianuarie 2008 de M împotriva ordonanței pronunțate la 19 octombrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-23/07, M/EMEA

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/59

         Recurs introdus la 4 ianuarie 2008 de M împotriva ordonanței pronunțate la 19 octombrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-23/07, M/EMEA
   (Cauza T-12/08 P)
   (2008/C 64/95)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: M (Broxbourne, Regatul Unit) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Agenția Europeană pentru Medicamente (EMEA)
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea ordonanței Tribunalului Funcției Publice din 19 octombrie 2007, M/Agenția Europeană pentru Medicamente în cauza F-23/07,

               —

               anularea deciziei Agenției din 25 octombrie 2006 în măsura în care aceasta respinge cererea din 8 august 2006 de sesizare a comisiei privind invaliditatea,

               —

               anularea deciziei Agenției prin care se respinge cererea de despăgubiri,

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața celor două instanțe.

         Motivele și principalele argumente
   În recursul său, recurentul solicită anularea ordonanței Tribunalului Funcției Publice prin care se respinge ca inadmisibilă acțiunea având ca obiect anularea deciziei din 25 octombrie 2006 prin care Agenția Europeană pentru Medicamente a respins cererea acestuia de constituire a unei comisii privind invaliditatea, precum și a deciziei din 31 ianuarie 2007 de respingere a cererii acestuia de despăgubiri.
   În susținerea recursului său, recurentul invocă un motiv unic întemeiat pe nerespectarea de către Tribunalul Funcției Publice a dreptului comunitar. Acesta arată că Tribunalul ar fi săvârșit o eroare de interpretare a obiectului acțiunii sale în primă instanță și, prin urmare, s-ar fi pronunțat ultra petita. Acesta susține de asemenea că Tribunalul ar fi încălcat în plus articolul 33 alineatele (1) și (2) din RAA.


title: Cauza T-535/16: Ordonanța Tribunalului din 5 decembrie 2016 – McGillivray/Comisia

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/55

         Ordonanța Tribunalului din 5 decembrie 2016 – McGillivray/Comisia
   (Cauza T-535/16) (1)

   (2017/C 038/72)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015 (cauză înregistrată inițial în fața Tribunalului funcției publice a Uniunii Europene sub numărul F-12/15 și transferată Tribunalului Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-253/13: Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               7.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/30

         Ordonanța președintelui Curții din 21 octombrie 2013 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-253/13) (1)

   2014/C 102/46
   Limba de procedură: bulgara
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-300/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf -Germania) — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik/AOK Rheinland/Hamburg (Directiva 2004/18/CE — Contracte de achiziții publice de bunuri și de servicii — Case publice de asigurări de sănătate — Organisme de drept public — Autorități contractante — Cerere de ofertă — Confecționarea și furnizarea de încălțăminte ortopedică adaptată nevoilor individuale ale pacienților — Consiliere detaliată acordată pacienților)

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/4

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 iunie 2009 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf -Germania) — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik/AOK Rheinland/Hamburg
   (Cauza C-300/07) (1)

   (Directiva 2004/18/CE - Contracte de achiziții publice de bunuri și de servicii - Case publice de asigurări de sănătate - Organisme de drept public - Autorități contractante - Cerere de ofertă - Confecționarea și furnizarea de încălțăminte ortopedică adaptată nevoilor individuale ale pacienților - Consiliere detaliată acordată pacienților)
   2009/C 180/06
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik

      Pârâtă: AOK Rheinland/Hamburg

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 1 alineatul (2) literele (c) și (d), alineatele (4) și (5) și alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, p. 114, Ediție specială, 06/vol. 8, p. 116) — Cerere de ofertă din partea unei case de asigurări de sănătate care aparține sistemului legal de asigurări pentru livrarea de încălțăminte ortopedică către asigurați — Noțiunea „organism de drept public” — Prestații care cuprind livrarea de încălțăminte fabricată potrivit cerințelor individuale ale fiecărui asigurat, precum și o consultație detaliată cu privire la utilizarea bunului — Calificarea acestor prestații drept „contract de achiziții publice de bunuri” sau „contract de achiziții publice de servicii”?

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 1 alineatul (9) al doilea paragraf litera (c) prima ipoteză din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii trebuie interpretat în sensul că există finanțare în cea mai mare parte de către stat atunci când activitățile caselor publice de asigurări de sănătate sunt finanțate în principal prin contribuții care trebuie plătite de persoanele afiliate și care sunt impuse, calculate și încasate conform unor norme de drept public precum cele în discuție în acțiunea principală. Astfel de case publice de asigurări de sănătate trebuie considerate organisme de drept public și, prin urmare, autorități contractante în scopul aplicării dispozițiilor acestei directive.

               2)

               În cazul în care un contract de achiziții publice mixt are ca obiect atât produse, cât și servicii, criteriul care trebuie aplicat pentru a stabili dacă respectivul contract trebuie considerat un contract de achiziții de bunuri sau un contract de achiziții de servicii este valoarea respectivă a produselor și a serviciilor cuprinse în acest contract. În cazul furnizării de mărfuri care sunt fabricate și adaptate în funcție de nevoile individuale ale fiecărui client și cu privire la utilizarea cărora fiecare client trebuie consiliat în mod individual, confecționarea mărfurilor menționate trebuie inclusă în partea „bunuri” a respectivului contract, în scopul calculării valorii fiecăreia dintre componentele acestuia.

               3)

               În ipoteza în care, în contractul vizat, prestarea de servicii s-ar dovedi preponderentă în raport cu furnizarea de produse, va trebui considerat „acord cadru” în sensul articolului 1 alineatul (5) din Directiva 2004/18 un acord precum cel în discuție în acțiunea principală încheiat între o casă publică de asigurări de sănătate și un operator economic, în care sunt definite remunerațiile pentru diferitele forme de asistență care trebuie acordată de acest operator, precum și durata de aplicare a acordului, iar operatorul menționat își asumă obligația de a presta serviciul în favoarea persoanelor asigurate care i-ar solicita acest lucru și, în ceea ce privește casa de asigurări menționată, aceasta este singura debitoare a remunerației respectivului operator.

      (1)  JO C 235, 6.10.2007.


title: Cauza C-283/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Herbert Blesgen/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/19

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 18 mai 2017 – Herbert Blesgen/TUIfly GmbH
   (Cauza C-283/17)
   (2017/C 283/26)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Herbert Blesgen

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-55/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 februarie 2011 — Vodafone España, S.A.

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/12

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Supremo (Spania) la 7 februarie 2011 — Vodafone España, S.A.
   (Cauza C-55/11)
   2011/C 139/22
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Vodafone España, S.A.

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (1) trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care permite impunerea unei taxe pentru drepturile de instalare a infrastructurilor pe domeniul public municipal către întreprinderile operatoare care, fără a fi titularele rețelei, o utilizează pentru a presta servicii de telefonie mobilă?

               2.

               În cazul în care impunerea este considerată compatibilă cu articolul 13 din Directiva 2002/20/CE, condițiile în care taxa este impusă prin ordonanța locală în discuție îndeplinesc cerințele de obiectivitate, proporționalitate și nediscriminare prevăzute de dispoziția respectivă, precum și necesitatea de a garanta utilizarea optimă a infrastructurilor în cauză?

               3.

               Trebuie recunoscut efect direct articolului 13 din Directiva 2002/20/CE?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.


title: Cauza T-270/15: Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2016 – ANKO/REA („Clauză compromisorie — Convenție de subvenție încheiată în cadrul celui de al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) — Proiect ESS — Conformitate cu stipulațiile contractuale a suspendării plăților față de reclamantă și a condițiilor de încetare a respectivei suspendări a plăților — Dobânzi de întârziere”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/24

         Hotărârea Tribunalului din 29 noiembrie 2016 – ANKO/REA
   (Cauza T-270/15) (1)

   ((„Clauză compromisorie - Convenție de subvenție încheiată în cadrul celui de al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) - Proiect ESS - Conformitate cu stipulațiile contractuale a suspendării plăților față de reclamantă și a condițiilor de încetare a respectivei suspendări a plăților - Dobânzi de întârziere”))
   (2017/C 022/31)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grecia) (reprezentant: V. Christianos, avocat)

      Pârâtă: Agenția Executivă pentru Cercetare (reprezentanți: S. Payan Lagrou și V. Canetti, agenți, inițial asistați de O. Lytra, ulterior A. Saratsi, avocați)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 272 TFUE prin care se solicită constatarea faptului că suspendarea plății, impusă de REA, a soldului contribuției financiare datorate reclamantei în temeiul executării convenției de subvenție nr. 217951, pentru finanțarea proiectului intitulat „Emergency support system”, încheiată în cadrul celui de al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013), constituie o încălcare a obligațiilor sale contractuale și a faptului că REA trebuie să plătească ANKO suma menționată, plus dobânda legală de la data comunicării acțiunii

      Dispozitivul

               1)

               Constată că Agenția Executivă pentru Cercetare (REA) a suspendat plata către ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias cu încălcarea punctului II.5 alineatul 3 litera d) din condițiile generale anexate la convenția de subvenție nr. 217951 pentru finanțarea proiectului intitulat „Emergency support system”, încheiată în cadrul celui de al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013).

               2)

               Obligă REA să plătească ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias o sumă corespunzătoare plăților intermediare care nu ar fi trebuit să fie suspendate privind participarea acesteia din urmă la proiectul intitulat „Emergency support system”, în limitele soldului contribuției financiare disponibile la momentul suspendării lor, majorată cu dobânzi de întârziere, care încep să curgă, pentru fiecare perioadă de raportare, la expirarea termenului de plată de 105 zile după primirea rapoartelor corespunzătoare, la rata în vigoare în prima zi a lunii termenului de plată, astfel cum a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria C, majorată cu 3,5 puncte procentuale.

               3)

               Obligă REA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza C-443/06: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 octombrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Erika Hollmann/Fazenda Pública (Impozitare directă — Impozitarea câștigurilor din proprietăți imobiliare — Libera circulație a capitalurilor — Bază de impozitare — Discriminare — Coerența sistemului fiscal)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/15

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 11 octombrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Supremo Tribunal Administrativo — Portugalia) — Erika Hollmann/Fazenda Pública
   (Cauza C-443/06) (1)

   (Impozitare directă - Impozitarea câștigurilor din proprietăți imobiliare - Libera circulație a capitalurilor - Bază de impozitare - Discriminare - Coerența sistemului fiscal)
   (2007/C 297/23)
   Limba de procedură: portugheza
   Instanța de trimitere
   Supremo Tribunal Administrativo
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Erika Hollman

      Pârâtă: Fazenda Pública

      Intervenient: Ministério Público
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretarea articolelor 12 CE, 18 CE, 39 CE, 43 CE și 56 CE — Impozitarea câștigurilor ce rezultată cu ocazia înstrăinării cu titlu oneros a bunurilor imobile — Excludere de la exonerarea parțială, prevăzută pentru persoanele rezidente pe teritoriul național în domeniul câștigurilor din înstrăinările efectuate de persoane rezidente într-un alt stat membru
   Dispozitivul
   Articolul 56 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în cauză în acțiunea principală, care supune câștigurile ce rezultă din cesiunea unui bun imobil situat într-un stat membru, în speță Portugalia, dacă această cesiune este efectuată de un rezident al unui alt stat membru, unei sarcini fiscale superioare celei care s-ar aplica pentru același tip de operațiune câștigurilor realizate de un rezident al statului membru în care se situează acest bun imobil.

      (1)  JO C 326, 30.12.2006.


title: Cauza T-330/08: Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2012 — Ligny Pesca di Guaiana Francesco și alții/Comisia [ „Acțiune în anulare — Regulamentul (CE) nr. 530/2008 — Redresarea stocurilor de ton roșu — Stabilirea capturilor totale admisibile (TAC) pentru anul 2008 — Act cu aplicabilitate generală — Lipsa afectării individuale — Inadmisibilitate” ]

text:
               14.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 109/12

         Ordonanța Tribunalului din 14 februarie 2012 — Ligny Pesca di Guaiana Francesco și alții/Comisia
   (Cauza T-330/08) (1)

   (Acțiune în anulare - Regulamentul (CE) nr. 530/2008 - Redresarea stocurilor de ton roșu - Stabilirea capturilor totale admisibile (TAC) pentru anul 2008 - Act cu aplicabilitate generală - Lipsa afectării individuale - Inadmisibilitate)
   2012/C 109/26
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamanți: Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc (Trapani, Italia) și ceilalți șase reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță (reprezentanți: A. Clarizia, P. Ziotti, P. De Luca, A. Amatucci și R. Malinconico, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Banks și D. Nardi, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a articolului 1 și a articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 530/2008 al Comisiei din 12 iunie 2008 de stabilire a unor măsuri de urgență în ceea ce privește navele de pescuit cu plase-pungă care pescuiesc ton roșu în Oceanul Atlantic, la est de meridianul de 45° longitudine vestică, și în Marea Mediterană (JO L 155, p. 9)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2.

               Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc (Trapani, Italia) și ceilalți șase reclamanți ale căror nume figurează în anexa la ordonanță suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 272, 25.10.2008.


title: Cauza C-524/04: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 13 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue (Libertatea de stabilire — Libera circulație a capitalurilor — Impozit pe profit — Dobânzi aferente împrumuturilor plătite unei societăți afiliate rezidente într-un alt stat membru sau într-un stat terț — Calificarea dobânzilor drept profituri distribuite — Coerența sistemului fiscal — Evaziune fiscală)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/5

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 13 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către High Court of Justice (Chancery Division) — Regatul Unit) — Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue
   (Cauza C-524/04) (1)

   (Libertatea de stabilire - Libera circulație a capitalurilor - Impozit pe profit - Dobânzi aferente împrumuturilor plătite unei societăți afiliate rezidente într-un alt stat membru sau într-un stat terț - Calificarea dobânzilor drept profituri distribuite - Coerența sistemului fiscal - Evaziune fiscală)
   (2007/C 95/07)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation

      Pârât: Commissioners of Inland Revenue
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — High Court of Justice (Chancery Division) — Interpretarea articolelor 43 CE, 49 CE și 56 CE — Legislație fiscală națională — Posibilitatea pentru o societate stabilită pe teritoriul național de a deduce, în scopuri fiscale, dobânzile plătite aferente unui împrumut acordat de către o societate-mamă — Situație diferită în funcție de statul în care este stabilită societatea-mamă
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 43 CE se opune unei legislații a unui stat membru care limitează posibilitatea pentru o societate rezidentă de a deduce, în scopuri fiscale, dobânzile plătite aferente fondurilor împrumutate de la o societate-mamă, direct sau indirect, rezidentă într-un alt stat membru sau de la o societate rezidentă într-un alt stat membru controlată de către o astfel de societate-mamă, fără a supune acestei limitări o societate rezidentă care împrumută fonduri de la o altă societate de asemenea rezidentă, cu excepția cazului în care, pe de o parte, această legislație se bazează pe analiza unor elemente obiective și verificabile care să permită identificarea unui aranjament pur artificial realizat numai în scopuri fiscale, prevăzând posibilitatea pentru contribuabil de a prezenta, dacă este cazul și fără a fi supus unor constrângeri administrative excesive, elemente referitoare la rațiunile de natură comercială aflate la baza operațiunii în discuție și, pe de altă parte, când existența unui astfel de aranjament este dovedită, respectiva legislație nu consideră aceste dobânzi drept profituri distribuite decât în măsura în care acestea depășesc ceea ce s-ar fi convenit în condiții de concurență deplină.

               2)

               O legislație a unui stat membru de natura celei avute în vedere la prima întrebare nu intră sub incidența articolului 43 CE atunci când aceasta se aplică unei situații în care o societate rezidentă primește un împrumut de la o societate rezidentă într-un alt stat membru sau într-un stat terț, care nu controlează ea însăși societatea debitoare, și când aceste două societăți sunt controlate, direct sau indirect, de către o societate afiliată comună rezidentă într-un stat terț.

               3)

               În lipsa unei reglementări comunitare, este de competența sistemului de drept intern al fiecărui stat membru să desemneze instanțele competente și să reglementeze căile procedurale de acțiune în justiție destinate să asigure ocrotirea drepturilor pe care justițiabilii le au în temeiul dreptului comunitar, inclusiv stabilirea naturii acțiunilor introduse de persoanele lezate la instanțele naționale. Acestea sunt ținute totuși să asigure că justițiabilii dispun de o cale efectivă de atac care să le permită să obțină restituirea impozitului perceput fără temei și a sumelor plătite acestui stat membru sau reținute de către acesta în legătură directă cu acest impozit. În ceea ce privește alte prejudicii pe care le-ar fi suferit o persoană ca urmare a unei încălcări a dreptului comunitar imputabile unui stat membru, acesta din urmă este obligat să repare prejudiciile cauzate particularilor în condițiile enunțate la punctul 51 din hotărârea Brasserie du Pêcheur și Factortame (C-46/93 și C-48/93), fără ca aceasta să excludă ca, în temeiul dreptului național, răspunderea statului să poată fi angajată în condiții mai puțin restrictive.
               Când se dovedește că legislația unui stat membru constituie un obstacol în calea libertății de stabilire interzis de articolul 43 CE, instanța de trimitere poate, în vederea stabilirii prejudiciilor care trebuie reparate, să verifice dacă persoanele lezate au dat dovadă de o diligență rezonabilă pentru a evita aceste prejudicii sau pentru a le limita întinderea și, în special, dacă acestea au folosit în timp util toate căile legale pe care le aveau la dispoziție. Cu toate acestea, pentru a evita ca exercitarea drepturilor pe care articolul 43 CE le conferă particularilor să devină imposibilă sau excesiv de dificilă, instanța de trimitere poate determina dacă aplicarea acestei legislații, coroborată, dacă este cazul, cu prevederile pertinente ale convențiilor pentru evitarea dublei impuneri, ar fi condus în toate cazurile la respingerea solicitărilor reclamantelor în acțiunea principală adresate administrației fiscale a statului membru în cauză.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza T-238/07: Acțiune introdusă la 11 iulie 2007 — Ristic și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/42

         Acțiune introdusă la 11 iulie 2007 — Ristic și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-238/07)
   (2007/C 211/79)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamante: Ristic AG (Burgthann, Germania), Piratic Meeresfrüchte Import GmbH (Burgthann, Germania), Prime Catch Seafood GmbH (Burgthann, Germania) și Rainbow Export Processing S.A. (San José, Costa Rica) (reprezentant: H. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea Deciziei Comisiei din 16 mai 2007 (2007/362/CE) în temeiul articolului 231 primul paragraf CE, în măsura în care aceasta modifică Decizia 2004/432/CE în sensul că anexa la aceasta din urmă nu mai include în prima coloană mențiunea codului ISO2 pentru Costa Rica, în a doua coloană numele acesteia, iar în a opta coloană nu mai este marcat „X” în dreptul numelui acesteia pentru a arăta că, în temeiul Deciziei 2004/432/CE, pot fi importate în Uniunea Europeană animale și produse de origine animală din Costa Rica provenite din acvacultură;

               —

               constatarea obligației Comunității Europene de a repara prejudiciul cauzat reclamantelor prin decizia Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele contestă Decizia Comisiei 2007/362/CE (1), în măsura în care aceasta înlătură Costa Rica, în privința animalelor și a produselor de origine animală provenite din acvacultură, din lista țărilor terțe ale căror planuri de monitorizare a reziduurilor au fost aprobate.
   Reclamantele sunt întreprinderi a căror activitate constă în special în prelucrarea și comercializarea creveților proveniți din acvacultură în Costa Rica și Ecuador. Reclamantele arată că decizia atacată le privește atât în mod direct, cât și individual, în sensul articolului 230 al patrulea paragraf CE.
   În susținerea acțiunii, reclamantele arată în special că decizia contestată este nelegală ca urmare a încălcării principiului proporționalității. Acestea invocă în plus încălcarea dreptului de a fi audiat, precum și un abuz de putere din partea pârâtei.

      (1)  Decizia Comisiei 2007/362/CE de modificare a Deciziei 2004/432/CE de aprobare a planurilor de monitorizare a reziduurilor, prezentate de țările terțe în conformitate cu Directiva 96/23/CE a Consiliului [notificată cu numărul C(2007) 2088] (JO L 138, p. 18).


title: Cauza T-1/07: Acțiune introdusă la data de 2 ianuarie 2007 — Apache Footwear și Apache II Footwear/Consiliu

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/30

         Acțiune introdusă la data de 2 ianuarie 2007 — Apache Footwear și Apache II Footwear/Consiliu
   (Cauza T-1/07)
   (2007/C 56/60)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: Apache Footwear Ltd (Guangzhou, China) și Apache II Footwear Ltd (Qingyuan, China) (reprezentanți: O. Prost și S. Ballschmiede, lawyers)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (1), în măsura în care instituie un drept de 16,5 % asupra importurilor de produse fabricate de reclamante;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta cerere, reclamantele solicită, în baza articolului 230 alineatul (4) CE, anularea parțială a regulamentului contestat, în măsura în care acesta instituie drepturi antidumping definitive asupra importurilor lor în Uniunea Europeană.
   Reclamantele invocă trei motive în sprijinul solicitărilor lor:
   În primul rând, reclamantele susțin că, atunci când a analizat dacă acestea îndeplinesc criteriile pentru a li se acorda statutul de societăți care funcționează conform principiilor economiei de piață, în baza articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (denumit în continuare „Regulamentul de bază“), Consiliul a încălcat acest articol, precum și obligația de motivare prevăzută la articolul 253 CE, în măsura în care nu a analizat dacă reclamantele au făcut obiectul unei intervenții semnificative a statului.
   În al doilea rând, reclamantele pretind că, prin refuzul de a lua în considerare anumite informații adiționale esențiale, Consiliul și-a încălcat obligația de diligență și bună administrare și, în consecință, a comis o eroare manifestă de apreciere.
   În al treilea rând, reclamantele susțin că, prin refuzul de a exclude încălțămintea pentru copii din câmpul de aplicare a măsurilor, în faza regulamentului definitiv, Consiliul a încălcat articolul 21 din Regulamentul de bază și obligația de motivare prevăzută de articolul 253 CE și a comis o eroare manifestă de apreciere.

      (1)  JO 2006, L 275, p. 1.


title: Cauza T-853/16: Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Techniplan/Comisia

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/58

         Acțiune introdusă la 5 decembrie 2016 – Techniplan/Comisia
   (Cauza T-853/16)
   (2017/C 022/78)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Techniplan (Roma, Italia) (reprezentanți: R. Giuffrida și A. Bonavita, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea încălcării articolului 265 TFUE de către Comisia Europeană, în măsura în care nu a luat poziție față de cererea transmisă de Techniplan printr-o scrisoare formală de punere în întârziere;

               —

               impunerea obligației de a face prevăzute la articolul 266 TFUE și a unei sume cu titlu de despăgubiri pentru fiecare zi de întârziere în executare, precum și obligarea Comisiei la plata cheltuielilor cu procesul.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta este o societate de inginerie, căreia i s-au adjudecat o serie de proiecte în țări africane (Controlul și supravegherea lucrărilor de planificare și de asfaltare a străzii Banikoara-Kandi, în Benin, Controale asupra lucrărilor pe strada RN32 Ouallah-Miringoni, în Comore, Supravegherea lucrărilor de întreținere obișnuită pe străzile asfaltate la Anjouan și Moheli în Comore, Supravegherea și controlul lucrărilor de întreținere obișnuită Grande Comores, în Comore, Controlul și supravegherea lucrărilor de construcție ale străzii naționale nr. 1 Kinkala-Mindouli, în Congo, și Controlul și supravegherea lucrărilor de planificare și de asfaltare a străzii Bouar-Fambélé, în Republica Centrafricană, și Pregătirea și monitorizarea lucrărilor în cadrul PA PNDS, în Republica Democrată Congo).
   Reclamanta precizează în această privință că toate aceste proiecte au fost finalizate și verificate de ordonatori de credite naționali, facturile corespunzătoare au fost plătite și aprobate de organele Comisiei Europene, finanțatoare a proiectelor. Cu toate acestea, într-un mod neașteptat, facturile au început să fie achitate doar în parte. Potrivit reclamantei, Comisia a aplicat chiar o sancțiunea neprecizată suficient în favoarea Fondului European de Dezvoltare, fără să se formuleze o obiecție precisă. În fapt, însăși Comisia Europeană este cea care procedează la compensarea arbitrară a creditelor invocate de Techniplan cu pretinse debite insuficient precizate.
   Față de astfel de măsuri, reclamanta a trimis o scrisoare formală de punere în întârziere în temeiul articolului 265 TFUE, invitând Comisia Europeană să emită un act sau să ia poziție în mod oficial cu privire la cererea sa de plată și la natura reală a sancțiunilor aplicate.
   În susținerea acțiunii sale, reclamanta arată că organele competente ale Comisiei Europene au acționat cu încălcarea principiilor securității juridice și transparenței. Această împrejurare ar fi prejudiciat grav situația subiectivă a Techniplat, care ar fi în schimb titulară a unei încrederi legitime de a cunoaște cu certitudine, în orice moment și situație, care sunt drepturile și obligațiile garantate deopotrivă de dispozițiile ordinii europene.


title: Cauza C-259/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 13 mai 2013 — Elena Recinto-Pfingsten/Swiss International Air Lines AG

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/20

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesgerichtshof (Germania) la 13 mai 2013 — Elena Recinto-Pfingsten/Swiss International Air Lines AG
   (Cauza C-259/13)
   2013/C 260/34
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesgerichtshof

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Elena Recinto-Pfingsten

      Pârâtă: Swiss International Air Lines AG

      Întrebările preliminare

   Acordul (1) dintre Confederația Elvețiană și Comunitatea Europeană privind transportul aerian din 21 iunie 1999, în versiunea Deciziei nr. 2/2010 (2) a Comitetului mixt pentru transport aerian Comunitate/Elveția din 26 noiembrie 2010, trebuie interpretat în sensul că Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (3) al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (denumit în continuare Regulamentul privind drepturile pasagerilor) se aplică conform articolului 3 alineatul (1) litera (a) și pasagerilor care pleacă de pe aeroporturi din Elveția către un stat terț?

      (1)  Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian — Act final — Declarații comune — Informații referitoare la intrarea în vigoare a celor șapte acorduri încheiate cu Confederația Elvețiană privind libera circulație a persoanelor, transportul aerian și terestru, achizițiile publice, cooperarea științifică și tehnologică, recunoașterea reciprocă a evaluării conformității și schimburile de produse agricole (JO 2002 L 114, p. 73).

      (2)  Decizia nr. 2/2010 a Comitetului mixt pentru transportul aerian Comunitate/Elveția, instituit în temeiul acordului dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian din 26 noiembrie 2010 de înlocuire a anexei la Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian (JO L 347, p. 54).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-578/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 17 noiembrie 2016 – C. K., H. F. și minorul A. S./Republica Slovenia

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) la 17 noiembrie 2016 – C. K., H. F. și minorul A. S./Republica Slovenia
   (Cauza C-578/16)
   (2017/C 022/24)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: C. K., H. F. și minorul A. S.

      Pârâtă: Republica Slovenia

      Întrebările preliminare

               1)

               Interpretarea normelor referitoare la aplicarea clauzei discreționare în temeiul articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III aparține, având în vedere natura acestei dispoziții, în ultimă instanță, instanței statului membru iar aceste norme exonerează instanța ale cărei decizii nu sunt supuse vreunei căi de atac de obligația de a supune cauza Curții de Justiție în temeiul articolului 267 al treilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?
               Cu titlu subsidiar, în cazul în care se răspunde negativ la întrebarea anterioară:

               2)

               Aprecierea circumstanțelor în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Regulamentul Dublin III (într-o situație precum cea care face obiectul trimiterii) este suficientă pentru a îndeplini cerințele prevăzute la articolul 4 și la articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, coroborate cu articolul 3 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și cu articolul 33 din Convenția de la Geneva?
               În legătură cu această întrebare

               3)

               Din interpretarea articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III decurge că aplicarea clauzei discreționare de către statul membru este obligatorie în vederea asigurării unei protecții efective împotriva unei încălcări a drepturilor în temeiul articolului 4 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în situații precum cea care face obiectul prezentei trimiteri și că această aplicare interzice transferul solicitantului de protecție internațională către statul membru competent care a admis competența sa în conformitate cu acest regulament?
               În cazul în care se răspunde afirmativ la întrebarea anterioară:

               4)

               Clauza discreționară în temeiul articolului 17 alineatul (1) din Regulamentul Dublin III poate constitui temeiul care să permită solicitantului de protecție internațională sau unei alte persoane în cadrul unei proceduri de transfer în sensul acestui regulament să invoce aplicarea sa, cu privire la care trebuie să aprecieze autoritățile administrative competente și instanțele statului membru sau autoritățile administrative și instanțele menționate sunt obligate să constate din oficiu circumstanțele citate?


title: Cauza C-11/07: Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hof van Beroep te Gent (Belgia) la data de 18 ianuarie 2007 — Hans Eckelkamp și alții/Statul belgian

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/21

         Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de către Hof van Beroep te Gent (Belgia) la data de 18 ianuarie 2007 — Hans Eckelkamp și alții/Statul belgian
   (Cauza C-11/07)
   (2007/C 56/39)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   Hof van Beroep te Gent
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Hans Eckelkamp și alții

      Pârât: Statul belgian
   Întrebarea preliminară
   Se opun articolul 12, coroborat cu articolele 17 și 18 CE, și articolul 56, coroborat cu articolul 58 CE, unei reguli naționale a unui stat membru conform căreia, în cazul dobândirii prin succesiune a unui bun imobil situat într-un stat membru (statul membru în care este situat imobilul), acesta percepe un impozit pe valoarea bunului imobil, situație în care autorizează o deducere echivalentă cu valoarea sarcinilor ce grevează bunul imobil (de exemplu obligații garantate printr-o procură ipotecară asupra bunului imobil) în cazul în care defunctul locuia la data decesului său în statul în care este situat bunul, însă nu și în cazul în care defunctul locuia la data decesului său într-un alt stat membru (statul de reședință)?


title: Cauza C-86/10: Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 23 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Siegburg — Germania) — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH

text:
               27.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/27

         Ordonanța președintelui Camerei a doua a Curții din 23 mai 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Arbeitsgericht Siegburg — Germania) — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH
   (Cauza C-86/10) (1)

   2011/C 252/52
   Limba de procedură: germana
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-501/07: Acțiune introdusă la 24 decembrie 2007 — R.S. Arbeitsschutz Bedarfshandesgesellschaft/OAPI — RS Components (RS)

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/53

         Acțiune introdusă la 24 decembrie 2007 — R.S. Arbeitsschutz Bedarfshandesgesellschaft/OAPI — RS Components (RS)
   (Cauza T-501/07)
   (2008/C 64/84)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: R.S. Arbeitsschutz Bedarfshandesgesellschaft mbH (Kaltenkirchen, Germania) (reprezentant: M. Ivens, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: RS Components Ltd (Corby, Regatul Unit)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei a doua de recurs din 16 octombrie 2007 în cauza R 531/2007-2, comunicată reclamantei la 26 octombrie 2007 precum și a deciziei diviziei de opoziție din 13 februarie privind opoziția nr. B 902 660.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca comunitară figurativă compusă dintr-o reprezentare stilizată a unei mâini sau a unei mănuși și a literelor majuscule „RS” cu caractere îngroșate pentru produse din clasele 9, 17 și 25 — cererea de înregistrare nr. 4 113 981

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: RS Components Ltd

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară figurativă „RS” întregistrată pentru produse din clasele 9, 17 și 25

      Decizia diviziei de opoziție: admite în totalitate opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza T-20/13 P: Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2014 – Marcuccio/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Pensii și prestația de invaliditate — Pensionare din motiv de invaliditate — Comisia de invaliditate — Compunere — Desemnarea medicilor — Nedesemnarea de către funcționarul interesat a celui de al doilea medic — Desemnarea celui de al doilea medic de către președintele Curții — Desemnarea celui de al treilea medic de comun acord de către primul și al doilea medic desemnați — Articolul 7 din anexa II la statut — Respingerea acțiunii în primă instanță după trimiterea de către Tribunal spre rejudecare” )

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/32

         Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2014 – Marcuccio/Comisia
   (Cauza T-20/13 P) (1)

   ((„Recurs - Funcție publică - Funcționari - Pensii și prestația de invaliditate - Pensionare din motiv de invaliditate - Comisia de invaliditate - Compunere - Desemnarea medicilor - Nedesemnarea de către funcționarul interesat a celui de al doilea medic - Desemnarea celui de al doilea medic de către președintele Curții - Desemnarea celui de al treilea medic de comun acord de către primul și al doilea medic desemnați - Articolul 7 din anexa II la statut - Respingerea acțiunii în primă instanță după trimiterea de către Tribunal spre rejudecare”))
   2014/C 282/42
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, C. Berardis-Kayser și G. Gattinara, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Recurs introdus împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 6 noiembrie 2012, Marcuccio/Comisia (F-41/06 RENV), având ca obiect anularea acestei hotărâri

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Domnul Luigi Marcuccio suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană în cadrul prezentei proceduri.

      (1)  JO C 71, 9.3.2013.


title: Cauza T-137/08: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 28 octombrie 2009 — BCS/OAPI — Deere (Combinație a culorilor verde și galben) [ Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară care constă într o combinație a culorilor verde și galben — Motiv absolut de refuz — Caracter distinctiv dobândit prin utilizare — Articolul 7 alineatul (3) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 7 alineatul (3) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] — Motiv relativ de refuz — Marcă națională anterioară neînregistrată care constă într o combinație a culorilor verde și galben — Articolul 8 alineatul (4) și articolul 52 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009] — Obligația de motivare — Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009) ]

text:
               5.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/21

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 28 octombrie 2009 — BCS/OAPI — Deere (Combinație a culorilor verde și galben)
   (Cauza T-137/08) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară care constă într o combinație a culorilor verde și galben - Motiv absolut de refuz - Caracter distinctiv dobândit prin utilizare - Articolul 7 alineatul (3) și articolul 51 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 7 alineatul (3) și articolul 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009] - Motiv relativ de refuz - Marcă națională anterioară neînregistrată care constă într o combinație a culorilor verde și galben - Articolul 8 alineatul (4) și articolul 52 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenite articolul 8 alineatul (4) și articolul 53 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009] - Obligația de motivare - Articolul 73 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009)”)
   2009/C 297/29
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: BCS SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Franzosi, V. Jandoli și F. Santonocito, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Deere & Company (Wilmington, Statele Unite) (reprezentanți: J. Gray, solicitor, și A. Tornato, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 16 ianuarie 2008 (cauza R 222/2007-2) privind o procedură de declarare a nulității între BCS SpA și Deere & Company

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă BCS SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 142, 7.6.2008.


title: Cauza F-80/12: Acțiune introdusă la 26 iulie 2012 — ZZ/EIT

text:
               20.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/18

         Acțiune introdusă la 26 iulie 2012 — ZZ/EIT
   (Cauza F-80/12)
   2012/C 319/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: L. Levi, A. Blot, avocați)

      Pârât: Institutul European de Inovare și Tehnologie (EIT)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei prin care reclamantul a fost repartizat pe un alt post

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei prin care reclamantul a fost numit în postul de consilier, astfel cum a fost anunțat la 16 septembrie 2011 și confirmată prin fișa postului actualizată care i-a fost comunicată la 6 octombrie 2011;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei implicite de respingere a plângerii formulate de reclamant la 16 decembrie 2011;

               —

               obligarea pârâtului la plata integrală a cheltuielilor de judecată.