title: Cauza T-135/13: Acțiune introdusă la 28 februarie 2013 — Hitachi Chemical Europe și alții/ECHA

text:
               4.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/26

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2013 — Hitachi Chemical Europe și alții/ECHA
   (Cauza T-135/13)
   2013/C 129/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Hitachi Chemical Europe GmbH (Düsseldorf, Germania), Polynt SpA (Scanzorosciate, Italia) și Sitre Srl (Milano, Italia) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea în parte a Deciziei ED/169/2012 a ECHA prin care se include hexahidrometilftalic anhidrida, hexahidro-4-metilftalic anhidrida, hexahidro-1-metilftalic anhidrida și hexahidro-3-metilftalic anhidrida (denumite împreună în continuare „MHHPA”) în rândul substanțelor care îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 57 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (1) (REACH), în conformitate cu articolul 59 din REACH, întrucât se referă la MHHPA și la monomerii acestora și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere sau de drept întrucât: (i) sensibilizantele respiratorii nu intră în domeniul de aplicare al articolului 57 litera (f) din REACH și (ii) ECHA nu a furnizat o motivare suficientă și dovezi pentru a demonstra că MHHPA prezintă un „nivel de îngrijorare echivalent” cu cel pentru o substanță cancerigenă, mutagenă sau toxică pentru reproducere (CMR) din categoria 1 întrucât:

                           —

                           substanțele CMR cauzează efecte ireversibile în condițiile în care, în cazul MHHPA, efectele de sensibilizare respiratorie nu sunt ireversibile;

                           —

                           nu există o expunere a consumatorului sau a lucrătorului la MHHPA;

                           —

                           evaluarea MHHPA se întemeiază pe date care sunt vechi și depășite;

                           —

                           evaluarea nu a luat în considerare toate datele relevante și

                           —

                           evaluarea se bazează în principal pe o comparație cu o altă substanță, care este discutabilă din punct de vedere științific și care demonstrează datele reduse și limitate utilizate pentru evaluarea MHHPA.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare, întrucât reclamantele nu au avut posibilitatea să își susțină pe deplin cauza din cauza lipsei unor criterii obiective pentru a aprecia dacă o substanță prezintă un nivel de îngrijorare echivalent conform articolului 57 litera (f) din REACH, în special în cazul unui sensibilizant respiratoriu precum MHHPA, și întrucât ECHA nu a luat în considerare toate informațiile disponibile sau furnizate de industrie în perioada de observație.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât ECHA ar fi putut să adopte o altă măsură cu privire la MHHPA, iar prin identificarea MHHPA drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită (SVHC) a cauzat reclamantelor prejudicii care sunt disproporționate în raport cu obiectivele urmărite.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3, rectificare în JO 2009, L 36, p. 84).


title: Cauza C-390/07: Acțiune introdusă la 17 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/10

         Acțiune introdusă la 17 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord
   (Cauza C-390/07)
   (2007/C 283/18)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán, X. Lewis și H. van Vliet, agenți)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord
   Concluziile reclamantei

               1.

               Constatarea faptului că, prin:

                           —

                           neidentificarea estuarului Humber, a estuarelor Wash, Deben și Colne, a estuarului Outer Thames, Southampton Water și North East Irish Sea — cu excepția Solway Firth — ca zone sensibile în privința eutrofizării;

                           —

                           neaplicarea unei tratări mai riguroase a evacuărilor de ape urbane reziduale provenind din aglomerările cu un echivalent-locuitor (e.l.) mai mare de 10 000 în estuarul Humber, în estuarele Wash, Deben și Colne, în estuarul Outer Thames, în Southampton Water, în North East Irish Sea — cu excepția Solway Firth — și în Lough Neagh și Upper și Lower Lough Erne,

                     Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatele (1) și (2), al articolului 5 alineatele (1), (2), (3) și (5) și al anexei II la Directiva 91/271/CEE (1) a Consiliului privind tratarea apelor urbane reziduale.

               2.

               Obligarea Regatului Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În opinia Comisiei, Regatul Unit a adoptat o abordare excesiv de restrictivă în legătură cu identificarea zonelor sensibile. Aceasta nu se datorează numai standardului de probă relativ înalt cerut de Regatul Unit înainte de acceptarea faptului că un curs de apă este eutrofizat, ci și faptului că Regatul Unit nu face nicio referire la necesitatea de a identifica și acele cursuri de apă care sunt în pericol și care pot deveni eutrofizate în viitorul apropiat dacă nu se iau măsuri de protecție.
   Întrucât Regatul Unit nu a identificat estuarul Humber, estuarele Wash, Deben și Colne, estuarul Outer Thames și Southampton Water și North East Irish Sea (cu excepția Solway Firth) ca zone sensibile, apele reziduale provenind din aglomerările cu un echivalent-locuitor mai mare de 10 000 care evacuează ape reziduale în aceste zone, precum și din acele aglomerări care sunt situate în bazinele lor hidrografice corespunzătoare, nu au făcut obiectul obligațiilor de colectare și tratare prevăzute în directivă pentru zonele sensibile până la 31 decembrie 1998.
   Londra, Liverpool, Manchester, Leeds, Kingston upon Hull și Southampton se regăsesc printre aglomerările implicate. Aceasta are drept consecință încălcarea de către Regatul Unit a obligațiilor care îi revin în temeiul directivei, și în special a celor menționate în articolul 3 alineatele (1) și (2), în articolul 5 alineatele (2), (3) și (5) și în anexa II la această directivă.
   Comisia consideră, de asemenea, că Regatul Unit nu a asigurat îndeplinirea tuturor obligațiilor prevăzute în articolul 5 alineatele (2), (3) și (5) din directivă pentru un număr de aglomerări ce realizează evacuări în zonele sensibile Lough Neagh și Upper și Lower Lough Erne, astfel cum se impunea până cel târziu la 31 decembrie 1998.

      (1)  Directiva Consiliului 91/271/CEE din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale (JO L 135, p. 40).


title: Cauza T-237/05: Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2010 — Éditions Jacob/Comisia [ „Acces la documentele instituțiilor — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente referitoare la o procedură privind o operațiune de concentrare de întreprinderi — Regulamentul (CE) nr. 4064/89 — Regulamentul (CE) nr. 139/2004 — Regulamentul (CE) nr. 802/2004 — Respingerea cererii de acces — Excepție referitoare la protecția activităților de anchetă și de audit — Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale — Excepție referitoare la protecția procesului decizional — Excepție referitoare la protecția consultației juridice” ]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/32

         Hotărârea Tribunalului din 9 iunie 2010 — Éditions Jacob/Comisia
   (Cauza T-237/05) (1)

   (Acces la documentele instituțiilor - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente referitoare la o procedură privind o operațiune de concentrare de întreprinderi - Regulamentul (CE) nr. 4064/89 - Regulamentul (CE) nr. 139/2004 - Regulamentul (CE) nr. 802/2004 - Respingerea cererii de acces - Excepție referitoare la protecția activităților de anchetă și de audit - Excepție referitoare la protecția intereselor comerciale - Excepție referitoare la protecția procesului decizional - Excepție referitoare la protecția consultației juridice)
   2010/C 209/45
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Éditions Odile Jacob SAS (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial W. van Weert și O. Fréget, ulterior O. Fréget, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: X. Lewis, P. Costa de Oliveira și O. Beynet, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Lagardère SCA (reprezentanți: inițial A. Winckler, S. Sorinas Jimeno și I. Girgenson, ulterior A. Winckler, F. de Bure și J.-B. Pinçon, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 7 aprilie 2005 prin care s-a respins în parte cererea reclamantei de acces la anumite documente referitoare la o procedură privind o operațiune de concentrare de întreprinderi (Cazul COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP),

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra legalității Deciziei D(2005) 3286 a Comisiei Comunităților Europene din 7 aprilie 2005 în ceea ce privește respingerea cererii de acces, integral și parțial la documentele menționate la punctul 1 din prezenta hotărâre literele a)-c) și la 2 literele h) și j) din prezenta hotărâre.

               2.

               Anulează Decizia D(2005) 3286 în ceea ce privește respingerea cererii de acces integral la documentele menționate la punctul 1 literele d), e), g) și h) și la punctul 2 literele b)-d), f), g) și i) din prezenta hotărâre, mai puțin la avizul serviciului juridic al Comisiei menționat la punctul 1litera g) din prezenta hotărâre.

               3.

               Anulează Decizia D(2005) 3286 în ceea ce privește respingerea cererii de acces parțial la la documentele menționate la punctul 1 literele d), e), g) și h) și la punctul 2 literele b)-d), f), g) și i) din prezenta hotărâre.

               4.

               Respinge celelalte capete de cerere.

               5.

               Comisia va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și nouă zecimi din cheltuielile de judecată efectuate de Éditions Odile Jacob SAS.

               6.

               Lagardère SCA va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 205, 20.8.2005.


title: Cauza T-197/15: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2015 – Costa/Parlamentul

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/44

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2015 – Costa/Parlamentul
   (Cauza T-197/15)
   (2015/C 198/60)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Paolo Costa (Veneția, Italia) (reprezentanți: G. Orsoni și M. Romeo, avocați)

      Pârât: Parlamentul European

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               Declararea deciziei președintelui Parlamentului European din 25 februarie 2015 și a tuturor actelor anterioare, conexe sau subsecvente, inclusiv nota de debit notificată la 27 februarie 2015, ca fiind nule și neavenite în sensul articolelor 263 și 264 din Tratatul prin funcționarea Uniunii Europene;

               —

               Obligarea Parlamentului European la plata integrală a cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-15/15, Costa/Parlamentul.


title: Cauza C-136/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 15 martie 2017 – G. C., A. F., B. H., E. D./Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

text:
               29.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 168/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Conseil d'État (Franța) la 15 martie 2017 – G. C., A. F., B. H., E. D./Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
   (Cauza C-136/17)
   (2017/C 168/33)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: G. C., A. F., B. H., E. D.

      Pârâtă: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

      Întrebările preliminare

               1)

               Având în vedere responsabilitățile, competențele și posibilitățile specifice ale operatorului unui motor de căutare, interdicția pentru alți operatori de a prelucra date prevăzută la alineatele (1) și (5) ale articolului 8 din Directiva din 24 octombrie 1995 (1), sub rezerva excepțiilor prevăzute de acest text, se aplică și acestui operator în calitate de operator al prelucrării efectuate de respectivul motor de căutare?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea adresată la punctul 1:

                           —

                           dispozițiile articolului 8 alineatele (1) și (5) din Directiva din 24 octombrie 1995 trebuie interpretate în sensul că interdicția astfel aplicată, sub rezerva excepțiilor prevăzute de această directivă, operatorului unui motor de căutare de a prelucra date care intră sub incidența acestor dispoziții l-ar obliga să admită sistematic cererile de înlăturare a unor linkuri ce duc spre pagini web care conțin astfel de date?

                           —

                           din această perspectivă, în ce mod sunt interpretate excepțiile prevăzute la articolul 8 alineatul (2) literele (a) și (e) din Directiva din 24 octombrie 1995 atunci când se aplică operatorului unui motor de căutare, având în vedere responsabilitățile, competențele și posibilitățile sale specifice. În special, un astfel de operator poate refuza admiterea unei cereri de înlăturare a unor linkuri dacă acesta constată că linkurile în cauză duc spre conținuturi care, dacă cuprind date care se încadrează în categoriile enumerate la alineatul (1) al articolului 8, intră de asemenea în domeniul de aplicare al excepțiilor prevăzute la alineatul (2) al aceluiași articol, în special literele (a) și (e)?

                           —

                           de asemenea, dispozițiile directivei din 24 octombrie 1995 trebuie interpretate în sensul că, atunci când linkurile a căror înlăturare este solicitată duc spre prelucrări de date cu caracter personal efectuate exclusiv în scopuri jurnalistice sau în scopuri artistice sau literare care, ca atare, în temeiul articolului 9 din Directiva din 24 octombrie 1995, pot colecta și prelucra date care se încadrează în categoriile menționate la articolul 8 alineatele (1) și (5) din această directivă, operatorul unui motor de căutare poate, din acest motiv, să refuze admiterea unei cereri de înlăturare?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la întrebarea adresată la punctul 1:

                           —

                           care dintre cerințele specifice din Directiva din 24 octombrie 1995 trebuie să fie îndeplinită de către operatorul unui motor de căutare, având în vedere responsabilitățile, competențele și posibilitățile sale?

                           —

                           în cazul în care constată că paginile web, către care duc linkurile a căror înlăturare este solicitată, cuprind date a căror publicare, pe paginile respective, este ilegală, dispoziţiile directivei din 24 octombrie 1995 trebuie interpretate în sensul că:

                                       —

                                       obligă operatorul unui motor de căutare să elimine aceste linkuri din lista de rezultate afișate în urma unei căutări efectuate plecând de la numele solicitantului;

                                       —

                                       sau că implică numai luarea în considerare de către operator a acestei împrejurări pentru aprecierea temeiniciei cererii de înlăturare;

                                       —

                                       sau că această împrejurare nu are impact asupra aprecierii pe care operatorul trebuie să o realizeze?

                     În plus, dacă această împrejurare nu este inoperantă, în ce mod se poate aprecia legalitatea publicării datelor în litigiu pe paginile web ce provin din prelucrări care nu intră în domeniul de aplicare teritorial al directivei din 24 octombrie 1995 și, prin urmare, al legislațiilor naționale care o pun în aplicare?

               4)

               Oricare ar fi răspunsul la întrebarea adresată la punctul 1:

                           —

                           indiferent de legalitatea publicării datelor cu caracter personal pe pagina web către care duce linkul în litigiu, dispozițiile directivei din 24 octombrie 1995 trebuie interpretate în sensul că:

                                       —

                                       atunci când solicitantul stabilește că aceste date au devenit incomplete sau inexacte ori că nu sunt actualizate, operatorul unui motor de căutare trebuie să admită cererea de înlăturare corespunzătoare?

                                       —

                                       mai precis, atunci când solicitantul demonstrează că, având în vedere derularea procedurii judiciare, informațiile cu privire la o etapă anterioară a procedurii nu mai corespund cu realitatea actuală a situației sale, operatorul unui motor de căutare este obligat să înlăture linkurile care duc spre pagini web ce conțin astfel de informații?

                           —

                           dispozițiile articolului 8 alineatul (5) din Directiva din 24 octombrie 1995 trebuie interpretate în sensul că informațiile privind punerea sub acuzare a unui individ sau care descriu un proces, și condamnarea ce rezultă, constituie date referitoare la infracțiunile și condamnările penale? În general, dacă o pagină web cuprinde date care dezvăluie condamnări sau proceduri judiciare la care a fost supusă o persoană fizică, ea intră în domeniul de aplicare al acestor dispoziții?

      (1)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10).


title: Cauza T-239/10: Acțiune introdusă la 20 mai 2010 — Italia/Comisia

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/31

         Acțiune introdusă la 20 mai 2010 — Italia/Comisia
   (Cauza T-239/10)
   2010/C 195/50
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, avvocato dello Stato, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea în temeiul articolului 264 TFUE a Notei de debit a Comisiei Europene, DG Politică regională, nr. 3241001630 din 1 martie 2010, primită la 11 martie 2010, emisă în executarea Deciziei C(2009) 10350 a Comisiei Europene din 22 decembrie 2009, notificată la 23 decembrie 2009, de reducere a contribuției financiare din partea Fondului european de dezvoltare regională, acordate inițial Italiei în favoarea programului operațional POR Puglia, din cadrul obiectivului 1 (2000-2006);

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele si principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-223/10 Regione Puglia/Comisia.


title: Cauza T-387/16: Acțiune introdusă la 20 iulie 2016 – Terna/Comisia

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/31

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2016 – Terna/Comisia
   (Cauza T-387/16)
   (2016/C 326/54)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone, D. Carria, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               în principal, anularea deciziei Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi (Direcția Generală Energie – SRD.3 – Gestiune financiară) nr. ENER/SRD.3/JCM/cID(2016)2952913 din 23 mai 2016, de simplă confirmare a deciziei anterioare Move.srd.3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, precum și anularea deciziei Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transport (Direcția Generală Energie – SRD.3 – Gestiune financiară) nr. SRD.3/JCM/cl/D(2016)4477388 din 14 iunie 2016, prin care se transmite Debit Note nr. 3241608548 prin care se dispune plata sumei de 494 871,39 euro până la 28 iulie 2016, având ca efect anularea deciziei Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi (Direcția Generală Energie – SRD.3 – Gestiune financiară) nr. Move.srd3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, în părțile în care se exclude rambursarea costurilor suportate de Terna în legătură cu proiectele nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-564583 și nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S07.91403 și se stabilește obligația de restituire a sumelor recunoscute în legătură cu proiectele menționate, în măsura indicată în tabelul anexat la decizia atacată;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi nr. ENER/SRD.3/JCM/cID (2016)2952913 din 23 mai 2016, împreună cu decizia Comisiei Europene – Direcția Generală Mobilitate și Transporturi nr. Move.srd3.dir(2015)2669621 din 6 iulie 2015, în părțile în care nu s-a redus rambursarea costurilor suportate de Terna în legătură cu proiectele nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 şi nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S07.91.403 în măsura corespunzătoare exclusiv profiturilor realizate de CESI.

      Motivele și principalele argumente

   Deciziile atacate în prezenta cauză au un caracter pur confirmativ în raport cu deciziile precedente adoptate de Comisie, care au fost deja atacate imediat de reclamantă în cadrul unei acțiuni pendinte în fața Tribunalului în cauza T-544/15.
   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza menționată.


title: Cauza T-202/13: Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Group’Hygiène/Comisia ( „Acțiune în anulare — Mediu — Directiva 94/62/CE — Ambalaje și deșeuri de ambalaje — Directiva 2013/2/UE — Role, tuburi și cilindri în jurul cărora este înfășurat un material flexibil — Asociație profesională — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate” )

text:
               15.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/50

         Ordonanța Tribunalului din 7 iulie 2014 – Group’Hygiène/Comisia
   (Cauza T-202/13) (1)

   ((„Acțiune în anulare - Mediu - Directiva 94/62/CE - Ambalaje și deșeuri de ambalaje - Directiva 2013/2/UE - Role, tuburi și cilindri în jurul cărora este înfășurat un material flexibil - Asociație profesională - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”))
   2014/C 315/85
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Group’Hygiène (Paris, Franța) (reprezentanți: J.-M. Leprêtre și N. Chahid-Nouraï, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Alcover San Pedro și J.-F. Brakeland, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Directivei 2013/2/UE a Comisiei din 7 februarie 2013 de modificare a anexei I la Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind ambalajele și deșeurile de ambalaje (JO L 37, p. 10) în sensul că pe lista exemplelor de produse ilustrative pentru aplicarea criteriilor care precizează noțiunea „ambalaj” Comisia înscrie rolele, tuburile și cilindrii în jurul cărora este înfășurat un material flexibil, cu excepția celor destinați a fi părți ale unor echipamente de producție și care nu se utilizează cu scopul de a prezenta un produs ca unitate de vânzare.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Nu este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulate de Sphère France SAS și de Schweitzer SAS.

               3)

               Obligă Group’Hygiène la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 171, 15.6.2013.


title: Cauza C-583/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Versailles (Franța) la 17 noiembrie 2016 – Green Yellow Canet en Roussillon SNC/Enedis, SA

text:
               6.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Cour d’appel de Versailles (Franța) la 17 noiembrie 2016 – Green Yellow Canet en Roussillon SNC/Enedis, SA
   (Cauza C-583/16)
   (2017/C 038/13)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d’appel de Versailles

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Green Yellow Canet en Roussillon SNC

      Pârâtă: Enedis, SA

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că mecanismul obligației de achiziționare de energie electrică produsă de instalațiile care utilizează energie radiantă solară la un preț superior celui al pieței și a cărui finanțare este suportată de consumatorii finali de energie electrică, astfel cum acest mecanism rezultă din ordinele ministeriale din 10 iulie 2006 (JORF nr. 171 din 26 iulie 2006, p. 11133) și din 12 ianuarie 2010 (JORF nr. 0011 din 14 ianuarie 2010, p. 727) de stabilire a condițiilor de achiziționare a acestei energii electrice, coroborate cu Legea nr. 2000-108 din 10 februarie 2000 privind modernizarea și dezvoltarea serviciului public al energiei electrice, cu Decretul nr. 2000-1196 din 6 decembrie 2000 și cu Decretul nr. 2001-410 din 10 mai 2001, constituie un ajutor de stat?

               2.

               Și, în caz afirmativ, articolul 108 alineatul (3) TFUE trebuie interpretat în sensul că lipsa de notificare prealabilă către Comisia Europeană a acestui mecanism afectează validitatea ordinelor menționate mai sus care implică punerea în aplicare a măsurii de ajutor în litigiu?


title: Cauza C-432/05: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 13 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Högsta domstolen) — Unibet (London) Ltd, Unibet (International) Ltd/Justitiekanslern ( Principiul protecției jurisdicționale — Legislație națională care nu prevede o acțiune de sine stătătoare pentru a contesta conformitatea unei prevederi interne cu dreptul comunitar — Autonomie procedurală — Principiile echivalenței și efectivității — Protecție provizorie )

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/9

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din data de 13 martie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de Högsta domstolen) — Unibet (London) Ltd, Unibet (International) Ltd/Justitiekanslern
   (Cauza C-432/05) (1)

   („Principiul protecției jurisdicționale - Legislație națională care nu prevede o acțiune de sine stătătoare pentru a contesta conformitatea unei prevederi interne cu dreptul comunitar - Autonomie procedurală - Principiile echivalenței și efectivității - Protecție provizorie“)
   (2007/C 95/15)
   Limba de procedură: suedeza
   Instanța de trimitere
   Högsta domstolen
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Unibet (London) Ltd, Unibet (International) Ltd

      Pârât: Justitiekanslern
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Högsta domstolen — Interpretarea articolului 49 CE — Legislație națională care nu prevede existența unei acțiuni de sine stătătoare pentru a contesta neconformitatea unei prevederi legislative cu norme de rang superior — Dreptul particularilor la o protecție jurisdicțională efectivă a drepturilor pe care le au în temeiul ordinii juridice comunitare
   Dispozitivul

               1)

               Principiul protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar trebuie interpretat în sensul că acesta nu impune existența, în ordinea juridică a unui stat membru, a unei acțiuni de sine stătătoare prin care se urmărește examinarea, pe cale principală, a conformității prevederilor interne cu articolul 49 CE, atâta timp cât alte căi de drept efective, care nu sunt mai puțin favorabile decât cele care se aplică acțiunilor interne similare, permit să se aprecieze, pe cale incidentală, asupra unei astfel de conformități, aspect pe care trebuie să îl verifice judecătorul național.

               2)

               Principiul protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar trebuie interpretat în sensul că acesta impune ca, în ordinea juridică a unui stat membru, să poată fi încuviințate măsuri provizorii până la momentul în care instanța competentă se va pronunța asupra conformității prevederilor interne cu dreptul comunitar, în cazul în care încuviințarea acestor măsuri este necesară pentru a garanta deplina eficacitate a hotărârii judecătorești ce se va pronunța cu privire la existența respectivelor drepturi.

               3)

               Principiul protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul comunitar trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care există o îndoială asupra conformității prevederilor interne cu dreptul comunitar, eventuala încuviințare de măsuri provizorii pentru suspendarea aplicării respectivelor prevederi până la momentul la care instanța competentă se va pronunța asupra conformității acestora cu dreptul comunitar este reglementată de criteriile stabilite de normele interne aplicabile în fața respectivei instanțe, în măsura în care aceste criterii nu sunt mai puțin favorabile decât cele aplicabile cererilor similare de natură internă și nu fac practic imposibilă sau excesiv de dificilă protecția jurisdicțională provizorie a acestor drepturi.

      (1)  JO C 36, 11.2.2006.


title: Cauza C-285/16 P: Recurs introdus la 23 mai 2016 de Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 18 martie 2016 în cauza T-33/15, Grupo Bimbo/EUIPO (Bimbo)

text:
               19.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 475/10

         Recurs introdus la 23 mai 2016 de Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 18 martie 2016 în cauza T-33/15, Grupo Bimbo/EUIPO (Bimbo)
   (Cauza C-285/16 P)
   (2016/C 475/13)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V. (reprezentant: M. Edenborough QC)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Prin Ordonanța din 13 octombrie 2016, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul și a dispus ca Grupo Bimbo S.A.B. de C.V. să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-296/15: Ordonanța Tribunalului din 16 februarie 2016 – Industrias Químicas del Vallés/Comisia [„Acțiune în anulare — Produse fitosanitare — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/408 — Stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire — Înscrierea metalaxilului pe lista menționată — Lipsa afectării individuale — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate”]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/35

         Ordonanța Tribunalului din 16 februarie 2016 – Industrias Químicas del Vallés/Comisia
   (Cauza T-296/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Produse fitosanitare - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/408 - Stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire - Înscrierea metalaxilului pe lista menționată - Lipsa afectării individuale - Act normativ care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 136/50)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Industrias Químicas del Vallés, SA (Mollet del Vallès, Spania) (reprezentanţi: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas și C. Vila Gisbert, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Galindo Martín, P. Ondrůšek și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/408 al Comisiei din 11 martie 2015 privind punerea în aplicare a articolului 80 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și privind stabilirea unei liste a substanțelor susceptibile de înlocuire (JO L 67, p. 18).

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Industrias Químicas del Vallés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 254, 3.8.2015.


title: Cauza C-232/10: Ordonanța președintelui Curții din 18 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/9

         Ordonanța președintelui Curții din 18 ianuarie 2011 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-232/10) (1)

   2011/C 120/18
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 209, 31.7.2010.


title: Cauza F-5/11: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2011 — Mariën/Comisia

text:
               7.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 139/30

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2011 — Mariën/Comisia
   (Cauza F-5/11)
   2011/C 139/55
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Peter Mariën (Elsene, Belgia) (reprezentanți: B. Theeuwes și F. Pons, attorneys)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei șefului delegației Uniunii Europene în Afghanistan prin care se dispune ca membrii acestei delegații să își părăsească hotelul și să se mute într-un complex rezidențial al Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei cuprinse în mailul din 11 ianuarie 2011 al reprezentantului special și al șefului delegației Uniunii Europene în Afghanistan prin care se dispune ca reclamantul să se mute într-un complex rezidențial din Kaboul, Afghanistan;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor aferente măsurilor de cazare provizorie;

               —

               obligarea Comisiei la plata către reclamant a unei despăgubiri de 10 000 de euro pentru stresul psihologic și pentru prejudiciul suferit;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-172/14: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 07 aprilie 2014 – ING – Pensii Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA/Consiliul Concurenței

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 07 aprilie 2014 – ING – Pensii Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA/Consiliul Concurenței
   (Cauza C-172/14)
   2014/C 212/15
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamantă: ING Pensii Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

      Pârât: Consiliul Concurenței

      Întrebarea preliminară

   În cazul unei practici de împărţire a clienţilor, numărul concret, final, al acestora este relevant din perspectiva îndeplinirii condiţiei privind afectarea semnificativă a concurenţei în sensul prevederilor articolului 101 alineatul (l) litera c) din TFUE?


title: Cauza T-420/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Armani/OAPI — Annunziata Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/61

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Armani/OAPI — Annunziata Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
   (Cauza T-420/10)
   ()
   2010/C 301/97
   Limba în care a fost formulată acțiunea: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Giorgio Armani SpA (Milano, Italia) (reprezentant: M. Rapisardi, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Annunziata Del Prete (Napoli, Italia)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei R 1360/2009-2 a Camerei a doua de recurs din 8 iulie 2010 pentru motivul aplicării greșite și al încălcării articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, în măsura în care nu s-a recunoscut că există riscul de confuzie între mărcile în litigiu;

               —

               admiterea motivelor invocate de reclamantă, astfel cum au fost formulate în procedura de opoziți și conform deciziei pronunțate de divizia de opoziție;

               —

               respingerea în întregime a cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6 314 462 având numele „Annunziata del Prete”, conform articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009, pentru produsele și serviciile desemnate de aceasta;

               —

               obligarea OAPI să se conformeze deciziei și să nu admită înregistrarea mărcii „AJ AMICI JUNIOR”;

               —

               obligarea OAPI în solidar cu și/sau separat față de solicitanta Annunziata del Prete să ramburseze integral către GIORGIO ARMANI SpA toate cheltuielile de judecată efectuate de acesta pe întreaga durată a procedurii;

               —

               dispunerea, ca urmare a anulării, a plății către reclamantă a cheltuielilor susținute în cursul acestei proceduri, inclusiv cele efectuate în etapa recursului, în conformitate cu articolul 91 litera (b) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: Annunziata del Prete.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care cuprinde elementul verbal „AJ Amici Junior” (cererea de înregistrare nr. 6 314 462) pentru a desemna produse și servicii din clasele 9, 25 și 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca italiană figurativă care cuprinde elementul verbal „AJ Armani Jeans” (nr. 912 114) pentru produse din clasele 9, 25 și 35 și marca italiană figurativă care cuprinde elementul verbal „ARMANI JUNIOR” (nr. 998 554) pentru produse din clasele 25 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 în ceea ce privește existența riscului de confuzie între mărcile în litigiu și produsele desemnate de acestea.


title: Cauza T-192/12: Acțiune introdusă la 2 mai 2012 — PAN Europe/Comisia

text:
               30.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/26

         Acțiune introdusă la 2 mai 2012 — PAN Europe/Comisia
   (Cauza T-192/12)
   2012/C 194/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: J. Rutteman, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Constatarea faptului că decizia Comisiei din 9 martie 2012, prin care a fost respinsă ca inadmisibilă o cerere de reexaminare internă formulată de reclamantă, este contrară Regulamentului (CE) nr. 1367/2006/CE (1) și Convenției privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu („Convenția de la Aarhus”);

               —

               anularea deciziei Comisiei din 9 martie 2012;

               —

               obligarea Comisiei ca, în aceste condiții, să examineze pe fond cererea de reexaminare internă, într-un termen care urmează să fie stabilit de Tribunal și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a stabilit în mod greșit că reclamanta nu îndeplinea condițiile de eligibilitate stabilite la articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, întrucât reclamanta exista deja de mai mult de doi ani la momentul la care a formulat cererea de reexaminare internă.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că pârâta a stabilit în mod greșit că Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1143/2011 (2) nu poate fi considerat un act administrativ în sensul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006, ținând seama de definiția cuprinsă în articolul 2 alineatul (1) litera (g) din acest regulament, întrucât decizia de a aproba procloraz-ul este suficient de individualizată în ceea ce privește efectele și conținutul său pentru a constitui un act administrativ în sensul articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1143/2011 al Comisiei din 10 noiembrie 2011 de aprobare a substanței active procloraz, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei și a Deciziei 2008/934/CE a Comisiei (JO L 293, p. 26).


title: Cauza C-316/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 29 iunie 2012 — J. Sebastian Guevara Kamm/TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

text:
               29.9.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 295/18

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Landgericht Frankfurt am Main (Germania) la 29 iunie 2012 — J. Sebastian Guevara Kamm/TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A
   (Cauza C-316/12)
   2012/C 295/30
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht Frankfurt am Main

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: J. Sebastian Guevara Kamm

      Pârâtă: TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A

      Întrebarea preliminară

   Articolul 2 litera (j) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1), în privința „motivelor temeinice” menționate în cuprinsul său, trebuie interpretat în sensul că „motive temeinice” pot fi doar motive legate de persoana pasagerului, care periclitează traficul aerian sau siguranța altor pasageri sau care pot aduce atingere altor interese publice ori contractuale, sau „motive temeinice” pot fi și alte motive care nu sunt legate de persoana pasagerului, cum ar fi, de exemplu, în special cazurile de forță majoră?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza C-26/07: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2004/80/CE — Despăgubirea victimelor infracționalității — Netranspunerea în termenul prevăzut)

text:
               8.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Elenă
   (Cauza C-26/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2004/80/CE - Despăgubirea victimelor infracționalității - Netranspunerea în termenul prevăzut)
   (2007/C 211/17)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Condou-Durande și A. M. Rouchaud-Joët, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenă (reprezentant: N. Dafniou, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității (JO L 261, p. 15)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2004/80/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind despăgubirea victimelor infracționalității, Republica Elenă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligarea Republicii Elene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 56, 10.3.2007.


title: Cauza T-164/11: Acțiune introdusă la 16 martie 2011 — Reddig/OAPI — Morleys (Formă de mâner de cuțit)

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/25

         Acțiune introdusă la 16 martie 2011 — Reddig/OAPI — Morleys (Formă de mâner de cuțit)
   (Cauza T-164/11)
   2011/C 152/45
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Reddig GmbH (Drebber, Germania) (reprezentant: C. Thomas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Morleys Ltd (Preston, Regatul Unit)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 decembrie 2010 în cauza R 1072/2009-2;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în cadrul procedurii în fața Tribunalului și obligarea intervenientului (eventual) la plata cheltuielilor efectuate în cadrul procedurii administrative din fața camerei de recurs; și

               —

               stabilirea unei date pentru ședința de audiere a pledoariilor, în cazul în care Tribunalul nu ar putea ajunge la o concluzie fără o astfel de ședință.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca tridimensională „dolphin”, pentru produse din clasele 6, 8 și 20 — înregistrarea mărcii comunitare nr. 2630101.

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: partea care a solicitat declararea nulității mărcii și-a întemeiat cererea pe motive de nulitate absolută, în sensul articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c), (d) și (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, și pe faptul că titularul a fost de rea-credință la momentul depunerii cererii de înregistrare, în sensul articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.

      Decizia diviziei de anulare: admite cererea de declarare a nulității și declară nulitatea integrală a înregistrării mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului, camera de recurs interpretând în mod eronat acest articol și cerințele care decurg din Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene din 14 septembrie 2010, Lego Juris/OAPI (C-48/09 P, nepublicată încă în Repertoriu).


title: Cauza C-414/12 P: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 mai 2014 – Bolloré/Comisia (Recurs — Concurență — Înțelegeri — Piața hârtiei autocopiative — Imputarea încălcării săvârșite de filială societății mamă — Participare directă a societății-mamă la încălcare — Egalitate de tratament — Durata procedurii administrative și jurisdicționale — Termen rezonabil — Dreptul la apărare)

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/4

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 8 mai 2014 – Bolloré/Comisia
   (Cauza C-414/12 P) (1)

   ((Recurs - Concurență - Înțelegeri - Piața hârtiei autocopiative - Imputarea încălcării săvârșite de filială societății mamă - Participare directă a societății-mamă la încălcare - Egalitate de tratament - Durata procedurii administrative și jurisdicționale - Termen rezonabil - Dreptul la apărare))
   2014/C 202/04
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Bolloré (reprezentanți: P. Gassenbach, C. Lemaire și O. de Juvigny, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: W. Mölls și R. Sauer, agenți, asistați de N. Coutrelis, avocat)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a doua) din 27 iunie 2012, Bolloré/Comisia (T-372/10), prin care Tribunalul a respins o cerere de anulare sau de modificare a Deciziei C(2010) 4160 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/36212 – Hârtie autocopiativă) – Decizie adoptată în urma anulării unei prime decizii – Imputarea încălcării societății-mamă, considerată în calitatea sa de autor direct – Amendă – Legalitatea incriminării și a pedepsei – Egalitatea de tratament – Termen rezonabil – Dreptul la apărare

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Bolloré la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentului recurs.

      (1)  JO C 355, 17.11.2012.


title: Cauza F-36/15: Acțiune introdusă la 27 februarie 2015 – ZZ/Curtea de Justiţie

text:
               4.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 146/52

         Acțiune introdusă la 27 februarie 2015 – ZZ/Curtea de Justiţie
   (Cauza F-36/15)
   (2015/C 146/74)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanţi: ZZ şi ZZ (reprezentanți: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke şi T. Van Lysebeth, avocaţi)

      Pârâtă: Curtea de Justiţie a Uniunii Europene

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziilor de stabilire a drepturilor reclamanților la rambursarea cheltuielilor de călătorie anuale în temeiul articolului 8 din anexa VII la Statutul funcționarilor, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1023/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2013 de modificare a Statutului funcționarilor și a RAA

      Concluziile reclamanţilor

               —

               Anularea fișelor de remunerație ale reclamanților din luna iulie 2014, în măsura în care prin acestea se face pentru prima dată aplicarea articolului 8 din anexa VII la Statut, în versiunea sa în vigoare de la 1 ianuarie, pentru stabilirea rambursării cheltuielilor de călătorie ale acestora;

               —

               obligarea Curţii de Justiţie la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-103/12: Acțiune introdusă la 28 februarie 2012 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/2

         Acțiune introdusă la 28 februarie 2012 — Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-103/12)
   2012/C 157/02
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Parlamentul European (reprezentanți: L.G. Knudsen, I. Díez Parra și I. Liukkonen, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantului

               —

               anularea Deciziei 2012/19/UE (1) a Consiliului din 16 decembrie 2011 privind privind adoptarea, în numele Uniunii Europene, a declarației privind acordarea de posibilități de pescuit în apele UE navelor de pescuit aflate sub pavilionul Republicii Bolivariene a Venezuelei în zona economică exclusivă din largul coastei Guyanei Franceze;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin acțiunea formulată, Parlamentul European solicită anularea Deciziei 2012/19/UE a Consiliului din 16 decembrie 2011 privind privind adoptarea, în numele Uniunii Europene, a declarației privind acordarea de posibilități de pescuit în apele UE navelor de pescuit aflate sub pavilionul Republicii Bolivariene a Venezuelei în zona economică exclusivă din largul coastei Guyanei Franceze. Parlamentul European contestă temeiul juridic ales. Trebuie arătat, cu titlu principal, că articolul 43 alineatul (3), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (b) TFUE, nu poate fi temeiul juridic corect, întrucât actul în cauză echivalează cu un acord internațional privind accesul la apele Uniunii în vederea exercitării unor activități de pescuit de către un stat terț. Prin urmare, actul ar fi trebuit să fie adoptat pe baza articolului 43 alineatul (2) și a articolului 218 alineatul (6) litera (a) TFUE și, așadar, după aprobarea Parlamentului European.
   În subsidiar, Parlamentul European este de părere că, întrucât Consiliul a recurs la procedura prevăzută la litera (b) a alineatului (6) al articolului 218 TFUE, a dat o interpretare eronată literei (a) a aceluiași alineat. Presupunând chiar că articolul 43 alineatul (3) TFUE poate constitui temeiul juridic adecvat pentru un act intern al Uniunii având același conținut cu decizia atacată, ceea ce Parlamentul European contestă, nu este mai puțin adevărat că, în scopul asumării de către UE a unor obligații internaționale, politica comună în domeniul pescuitului formează un tot indisociabil din punct de vedere procedural. Prin urmare, orice acord care face parte din acest domeniu este un „acord [-] în domeniile în care se aplică procedura legislativă ordinară”, în sensul articolului 218 alineatul (6) litera (a) TFUE. Astfel, actul ar fi trebuit să fie în orice caz adoptat cu respectarea procedurii de aprobare prevăzute la respectiva literă (a).

      (1)  JO 2012, L 6, p. 8.


title: Cauza C-461/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – Granton Advertising BV/Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden/kantoor Den Haag [Trimitere preliminară — A șasea directivă TVA — Scutiri — Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctele 3 și 5 — Noțiunile „alte titluri” și „alte valori mobiliare”  — Sistem de promovare a vânzărilor — Card de reduceri — Baza de impozitare]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/4

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 12 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Țările de Jos) – Granton Advertising BV/Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden/kantoor Den Haag
   (Cauza C-461/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - A șasea directivă TVA - Scutiri - Articolul 13 secțiunea B litera (d) punctele 3 și 5 - Noțiunile „alte titluri” și „alte valori mobiliare” - Sistem de promovare a vânzărilor - Card de reduceri - Baza de impozitare])
   2014/C 282/05
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Granton Advertising BV

      Pârât: Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden/kantoor Den Haag

      Dispozitivul

   Articolul 13 secțiunea B litera (d) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri – sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare trebuie interpretat în sensul că vânzarea unui card de reduceri precum cel în discuție în litigiul principal nu constituie o operațiune cu „alte titluri” sau privind „alte valori mobiliare”, în sensul punctelor 5 și, respectiv, 3 ale acestei dispoziții, care se referă la anumite operațiuni pe care statele membre trebuie să le scutească de taxa pe valoarea adăugată.

      (1)  JO C 9, 12.1.2013.


title: Cauza C-119/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Republica Lituania) la 18 martie 2008 — UAB Mechel Nemunas /Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Republica Lituania) la 18 martie 2008 — UAB „Mechel Nemunas”/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos
   (Cauza C-119/08)
   (2008/C 128/45)
   Limba de procedură: lituaniana
   Instanța de trimitere
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Curtea Administrativă Supremă)
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: UAB „Mechel Nemunas”

      Pârât: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos (Inspectoratul Național pentru Impozite de pe lângă Ministerul Finanțelor din Republica Lituania)
   Întrebarea preliminară
   Prima directivă 67/227/CEE (1) a Consiliului și/sau articolul 33 din A șasea directivă 77/388/CEE (2) a Consiliului trebuie interpretate în sensul că interzic unui stat membru să mențină și să perceapă un impozit precum contribuția din venituri prevăzută de Legea Republicii Lituania privind finanțarea programului de întreținere și de dezvoltare a rețelei rutiere, astfel cum a fost descrisă anterior în prezenta decizie de trimitere?

      (1)  Prima Directivă 67/227/CEE Consiliului din 11 aprilie 1967 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri (JO 71, p. 1301).

      (2)  Directiva 77/388/CEE: a șasea Directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre privind impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza T-178/15: Ordonanța Tribunalului din 8 iunie 2016 – Kohrener Landmolkerei și DHG/Comisia [„Sistem de specialități tradiționale garantate — Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 — Scrisoarea Comisiei prin care autoritățile naționale competente sunt informate despre depunerea tardivă a actului lor de opoziție — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/45

         Ordonanța Tribunalului din 8 iunie 2016 – Kohrener Landmolkerei și DHG/Comisia
   (Cauza T-178/15) (1)

   ([„Sistem de specialități tradiționale garantate - Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 - Scrisoarea Comisiei prin care autoritățile naționale competente sunt informate despre depunerea tardivă a actului lor de opoziție - Acțiune vădit nefondată”])
   (2016/C 270/51)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Germania) și DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Germania) (reprezentant: A Wagner, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Guillem Carrau și G. von Rintelen, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și privind anularea deciziei cuprinse în scrisoarea din 9 februarie 2015 a directorului direcției B „Relații multilaterale și politica în domeniul calității” din cadrul Direcției generale Agricultură și Dezvoltare Rurală a Comisiei, cu referința Ares (2015)529719, prin care autoritățile germane competente sunt informate că depunerea la 5 ianuarie 2015 a actului lor de opoziție în temeiul articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr.o1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare (JO 2012, L 343, p. 1) era în afara termenului.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca fiind vădit nefondată.

               2)

               Kohrener Landmolkerei GmbH și DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-37/16: Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene CAFFÈ NERO — Motive absolute de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter descriptiv — Marcă de natură să înșele publicul — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/23

         Hotărârea Tribunalului din 27 octombrie 2016 – Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO)
   (Cauza T-37/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene CAFFÈ NERO - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Marcă de natură să înșele publicul - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 462/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Caffè Nero Group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentant: L. Cassidy, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2015 (cauza R 954/2015-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ CAFFÈ NERO ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Caffè Nero Group Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 21.3.2016.


title: Cauza T-89/14: Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2016 – Export Development Bank of Iran/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Iranului — Înghețarea fondurilor — Nouă includere a numelui reclamantei după anularea de către Tribunal a includerii inițiale — Eroare de drept — Eroare de fapt — Obligația de motivare — Drepturi de apărare — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Proporționalitate — Egalitate de tratament”)

text:
               23.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/22

         Hotărârea Tribunalului din 30 noiembrie 2016 – Export Development Bank of Iran/Consiliul
   (Cauza T-89/14) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Iranului - Înghețarea fondurilor - Nouă includere a numelui reclamantei după anularea de către Tribunal a includerii inițiale - Eroare de drept - Eroare de fapt - Obligația de motivare - Drepturi de apărare - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Proporționalitate - Egalitate de tratament”))
   (2017/C 022/28)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (reprezentant: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: V. Piessevaux și M. Bishop, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Aresu și D. Gauci, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect, în principal, anularea Deciziei 2013/661/PESC a Consiliului din 15 noiembrie 2013 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 306, p. 18) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1154/2013 al Consiliului din 15 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO 2013, L 306, p. 3), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă, și, în subsidiar anularea Deciziei 2013/661 și a Regulamentului de punere în aplicare nr. 1154/2013 în măsură în care aceste acte o privesc pe reclamantă după dată de 20 ianuarie 2014

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Export Development Bank of Iran suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Consiliului Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 135, 5.5.2014.


title: Cauza T-198/07: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Cementownia Warta /Comisia ( Acțiune în anulare — Directiva 2003/87/CE — Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră — Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 — Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții — Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie — Lipsă a interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/38

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 23 septembrie 2008 — Cementownia „Warta”/Comisia
   (Cauza T-198/07) (1)

   („Acțiune în anulare - Directiva 2003/87/CE - Sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră - Planul național de alocare a cotelor de emisie pentru Polonia pentru perioada 2008-2012 - Decizie a Comisiei de a nu ridica obiecții dacă sunt îndeplinite anumite condiții - Competența statelor membre în ceea ce privește alocarea individuală a cotelor de emisie - Lipsă a interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 301/64)
   Limba de procedură: polona
   Părțile

      Reclamantă: Cementownia „Warta” S.A. (Trębaczewo, Polonia) (reprezentanți: P. K. Rosiak și F. Puel, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: U. Wölker și K. Herrmann, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei C (2007) 1295 final a Comisiei din 26 martie 2007 privind planul național de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră notificat de Republica Polonă pentru perioada 2008-2012, în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, p. 32, Ediție specială, 15/vol. 10, p. 78)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Cementownia „Warta” S.A. suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza T-491/07: Acțiune introdusă la 27 decembrie 2007 — CB/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/46

         Acțiune introdusă la 27 decembrie 2007 — CB/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-491/07)
   (2008/C 64/76)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Groupement des cartes bancaires (CB) GIE (Paris, Franța) (reprezentanți: A. Georges, J. Ruiz Calzado, É. Barbier de La Serre, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea în totalitate a deciziei atacate;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune, reclamantul solicită anularea Deciziei C(2007) 5060 final a Comisiei din 17 octombrie 2007 privind o procedură de aplicare a articolului 81 CE (cauza COMP/D1/38606 — GROUPEMENT DES CARTES BANCAIRES „CB”) referitoare la măsuri tarifare de adeziune la grup, aplicabile noilor membri, și la mecanismul numit „al ceasurilor deșteptătoare” aplicabil membrilor grupului care de la data adeziunii lor nu au desfășurat o activitate semnificativă în domeniul cardurilor bancare.
   În susținerea acțiunii sale, reclamantul invocă șase motive.
   Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 81 CE și a principiului egalității de tratament, precum și pe lipsa de motivare, ca urmare a unor pretinse deficiențe ale metodei de analiză a măsurilor și a piețelor reținută de către Comisie, în măsura în care aceasta nu ar fi ținut cont de o imagine de ansamblu, de toate datele relevante, nici de cadrul concret în care acestea au fost adoptate și în care își manifestă efectele.
   În al doilea rând, reclamantul invocă un motiv întemeiat pe încălcarea articolului 81 alineatul (1) CE, ca urmare a erorilor de drept, de fapt și de apreciere pe care Comisia le-ar fi săvârșit la momentul examinării obiectului măsurilor care i-au fost notificate. Aceasta apreciază că obligația de a examina obiectul unei decizii a unei asocieri de întreprinderi ar fi fost încălcată de către Comisie și aceasta din urmă nu ar fi demonstrat că obiectul respectiv este anticoncurențial.
   Prin al treilea motiv, reclamantul susține că decizia atacată ar încălca articolul 81 alineatul (1) CE, de asemenea ca urmare a erorilor de drept, de fapt și de apreciere pe care Comisia le-ar fi săvârșit la momentul examinării efectelor măsurilor care i-au fost notificate.
   În subsidiar, reclamantul susține că la momentul examinării aplicabilității celor patru condiții impuse pentru a beneficia de o exceptare, Comisia ar fi încălcat articolul 81 alineatul (3) CE.
   Al cincilea motiv invocat de către reclamant se întemeiază pe încălcarea principiului bunei administrări, încălcare ce rezultă din pretinse omisiuni, contradicții și denaturări ale anumitor argumente ale sale cuprinse în decizia atacată.
   Ultimul motiv se întemeiază pe încălcarea principiilor proporționalității și securității juridice.


title: Cauza C-277/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 17 mai 2016 – Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               12.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 335/30

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Najwyższy (Polonia) la 17 mai 2016 – Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Cauza C-277/16)
   (2016/C 335/40)
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Sąd Najwyższy

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Polkomtel sp. z o.o.

      Pârât: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 13 coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) (1), în versiunea originară, trebuie interpretat în sensul că atunci când impune unui operator care se bucură de o putere semnificativă pe piață obligația de a stabili prețurile în funcție de costuri, autoritatea națională de reglementare este autorizată, în scopul promovării eficienței și a concurenței durabile, să stabilească prețul pentru serviciul care face obiectul acestei obligații la un nivel situat sub costurile acceptate pentru acest serviciu furnizat de către operator și verificate de autoritatea națională de reglementare?

               2)

               Articolul 13 alineatul (3) coroborat cu articolul 8 alineatul (4) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul), în versiunea originară, coroborat cu articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că autoritatea națională de reglementare este autorizată să impună operatorului obligat la stabilirea prețurilor în funcție de costuri obligația de a stabili anual prețurile în funcție de cele mai recente informații privind costurile și de a prezenta autorității în scopul verificării, înainte de a fi introdus pe piață, prețul astfel stabilit împreună cu justificarea costurilor?

               3)

               Articolul 13 alineatul (3) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul), în versiunea originară, coroborat cu articolul 16 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie interpretat în sensul că autoritatea națională de reglementare poate impune unui operator obligat la stabilirea prețurilor în funcție de costuri ajustarea prețului numai în cazul în care operatorul a stabilit inițial prețul în mod autonom și apoi a început să-l practice pe piață, sau în sensul că autoritatea de reglementare are această facultate și în cazul în care operatorul aplică prețul stabilit anterior de către această autoritate, însă din explicațiile motivate privind stabilirea prețului pentru următoarea perioadă de raportare rezultă că prețul stabilit anterior de autoritatea de reglementare depășește costurile suportate de operator?

      (1)  JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169


title: Cauzele conexate C-200/07 și C-201/07: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07) (Trimitere preliminară — Parlamentul European — Foaie volantă care cuprinde afirmații ofensatoare, distribuită de un membru al Parlamentului European — Cerere de reparare a prejudiciului moral — Imunitatea membrilor Parlamentului European)

text:
               6.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 313/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 octombrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Alfonso Luigi Marra/Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07)
   (Cauzele conexate C-200/07 și C-201/07) (1)

   (Trimitere preliminară - Parlamentul European - Foaie volantă care cuprinde afirmații ofensatoare, distribuită de un membru al Parlamentului European - Cerere de reparare a prejudiciului moral - Imunitatea membrilor Parlamentului European)
   (2008/C 313/09)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Alfonso Luigi Marra

      Pârâți: Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07)
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolului 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene (JO L 152, p. 13) și a articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul intern al Parlamentului European (JO L 44, p. 1) — Solicitare de reparare a prejudiciului moral suferit ca urmare a unor expresii ofensatoare formulate de un membru al Parlamentului European — Competența instanței civile de a se pronunța cu privire la existența imunității în cazul lipsei unei decizii a Parlamentului European
   Dispozitivul
   Normele comunitare referitoare la imunitățile membrilor Parlamentului European trebuie interpretate în sensul că, într-o acțiune în despăgubiri introdusă împotriva unui deputat european cu privire la opiniile exprimate de acesta,

               —

               în cazul în care instanța națională care trebuie să judece o astfel de acțiune nu a primit nicio informație privind o cerere a acestui deputat adresată Parlamentului European având ca obiect apărarea imunității prevăzute la articolul 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene din 8 aprilie 1965, aceasta nu este obligată să solicite Parlamentului European să se pronunțe asupra existenței condițiilor privind imunitatea;

               —

               în cazul în care instanța națională este informată despre faptul că acest deputat a adresat Parlamentului European o cerere de apărare a imunității respective, în sensul articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul intern al Parlamentului European, aceasta trebuie să suspende procedura jurisdicțională și să solicite Parlamentului European emiterea unui aviz în termenul cel mai scurt posibil;

               —

               în cazul în care instanța națională consideră că deputatul european beneficiază de imunitatea prevăzută la articolul 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene, aceasta este obligată să respingă acțiunea introdusă împotriva deputatului european vizat.

      (1)  JO C 229, 17.9.2005.


title: Cauza T-85/08: Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Exalation/OAPI (Vektor-Lycopin)

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/36

         Acțiune introdusă la 19 februarie 2008 — Exalation/OAPI (Vektor-Lycopin)
   (Cauza T-85/08)
   (2008/C 107/61)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Exalation Ltd (Ilford, Marea Britanie) (reprezentant: K. Zingsheim, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 17 decembrie 2007 (R 1037/2007-4) și a deciziei Oficiului din 4 mai 2007 și obligarea Oficiului să înscrie în registrul mărcilor comunitare marca solicitată: „Vektor Lycopin”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Vektor Lycopin” pentru produse din clasele 5, 29 și 30 (cerere de înregistrare nr. 4 838 983).

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât marca solicitată are caracter distinctiv suficient și nu este descriptivă

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146),


title: Cauza C-193/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Spania) – E/Subdelegación del Gobierno en Álava [Trimitere preliminară — Cetățenia Uniunii — Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre — Directiva 2004/38/CE — Articolul 27 alineatul (2) al doilea paragraf — Restrângere a dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică — Expulzare de pe teritoriu din motive de ordine publică sau siguranță publică — Conduită care constituie o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății — Amenințare reală și prezentă — Noțiune — Cetățean al Uniunii care are reședința în statul membru gazdă în care execută o pedeapsă cu închisoarea pronunțată pentru sancționarea unor infracțiuni repetate de abuz sexual asupra minorilor]

text:
               4.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 293/9

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 13 iulie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Spania) – E/Subdelegación del Gobierno en Álava
   (Cauza C-193/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cetățenia Uniunii - Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre - Directiva 2004/38/CE - Articolul 27 alineatul (2) al doilea paragraf - Restrângere a dreptului de intrare și a dreptului de ședere pentru motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică - Expulzare de pe teritoriu din motive de ordine publică sau siguranță publică - Conduită care constituie o amenințare reală, prezentă și suficient de gravă la adresa unui interes fundamental al societății - Amenințare reală și prezentă - Noțiune - Cetățean al Uniunii care are reședința în statul membru gazdă în care execută o pedeapsă cu închisoarea pronunțată pentru sancționarea unor infracțiuni repetate de abuz sexual asupra minorilor])
   (2017/C 293/11)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Părțile din procedura principală

      Reclamant/apelant: E

      Pârâtă/intimată: Subdelegación del Gobierno en Álava

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatul (2) al doilea paragraf din Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, trebuie interpretat în sensul că împrejurarea că o persoană este încarcerată la momentul adoptării deciziei de expulzare, fără să existe o perspectivă de liberare într-un viitor apropiat, nu exclude posibilitatea ca conduita acesteia să constituie, dacă este cazul, o amenințare având caracter real și prezent la adresa unui interes fundamental al societății din statul membru gazdă.

      (1)  JO C 251, 11.7.2016.


title: Cauza T-482/08: Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2010 — Atlas Transport/OAPI — Hartmann (ATLAS TRANSPORT) [ „Marcă comunitară — Procedură de decădere — Marca comunitară verbală ATLAS TRANSPORT — Utilizarea serioasă a mărcii — Articolul 15 și articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 15 și articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/35

         Hotărârea Tribunalului din 10 iunie 2010 — Atlas Transport/OAPI — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
   (Cauza T-482/08) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de decădere - Marca comunitară verbală ATLAS TRANSPORT - Utilizarea serioasă a mărcii - Articolul 15 și articolul 50 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenite articolul 15 și articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009])
   2010/C 209/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Germania) (reprezentanți: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern și B. Weichhaus, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) (reprezentanți: G. Schneider și S. Schäffner, agenți)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Alfred Hartmann (Leer, Germania) (reprezentant: C. Drews, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 9 septembrie 2008 (cauza R 1858/2007-4) referitoare la o procedură de decădere între Alfred Hartmann, pe de o parte, și Atlas Transport GmbH, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) OAPI din 9 septembrie 2008 (cauza R 1858/2007-4).

               2.

               Obligă OAPI să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cele efectuate de Atlas Transport GmbH.

               3.

               Alfred Hartmann va suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 32, 7.2.2009


title: Cauza T-101/11: Acțiune introdusă la 23 februarie 2011 — Mizuno/OAPI — Golfino (G)

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/16

         Acțiune introdusă la 23 februarie 2011 — Mizuno/OAPI — Golfino (G)
   (Cauza T-101/11)
   2011/C 120/37
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mizuno Corp. (Osaka, Japonia) (reprezentanți: T. Raab și H. Lauf, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Golfino AG (Glinde, Germania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 15 decembrie 2010, pronunțată în cauza R 821/2010-1,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă care conține litera „G” și simboluri pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Golfino AG.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă care conține litera „G” și simbolul „plus” pentru produse și servicii din clasele 18, 25 și 35.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac și respinge cererea de înregistrare a mărcii.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) și, incidental, a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1), întrucât nu există un risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).


title: Cauza T-4/13: Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2013 — Communicaid Group/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/24

         Acțiune introdusă la 9 ianuarie 2013 — Communicaid Group/Comisia
   (Cauza T-4/13)
   2013/C 71/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Communicaid Group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Brennan, Solicitor, F. Randolph, QC, și M. Gray, Barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea, fie în parte, în măsura în care CLL-Allingua a fost clasată pe primul loc, fie în întregime, a fiecăreia dintre deciziile Comisiei Europene din 30 octombrie 2012 privind loturile 1, 2, 3, 7, 8 și 9, adoptate în cadrul procedurii de cerere de ofertă HR/R.3/PR/2012/002 pentru contracte-cadru (multiple) privind formarea lingvistică a personalului instituțiilor, organismelor și agențiilor Uniunii Europene din Bruxelles (JO 2012, S 45-72734) și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               În cadrul primului motiv, reclamanta susține că Comisia a încălcat principiile transparenței, nediscriminării și egalității de tratament și a încălcat articolul 94 din Regulamentul financiar (1) prin faptul că nu a exclus CLL-Allingua din procedura de licitație, în condițiile în care CLL-Allingua a fost asistată la pregătirea ofertei de unul dintre angajații săi care lucrase în unitatea Comisiei în cauză și într-un comitet de evaluare pentru o procedură de cerere de ofertă foarte asemănătoare, la care participaseră atât Communicaid, cât și CLL-Allingua, precum și în timpul etapelor preparatorii ale licitației, încălcându-și astfel obligația de loialitate față de Uniunea Europeană și oferind CLL-Allingua un avantaj nejustificat asupra Communicaid.

               2.

               În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta susține că Comisia a încălcat principiile transparenței, nediscriminării și egalității de tratament și a interpretat în mod greșit articolul III.2.2) din anunțul de participare (JO S 45-72734), prin faptul că a stabilit că CLL-Allingua avea capacitatea economică și financiară de a executa contractul, în condițiile în care nu erau suficiente elemente în susținerea unei astfel de concluzii și ar fi trebuit să se considere că CLL-Allingua nu îndeplinea această condiție prealabilă.

               3.

               În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că au fost comise mai multe erori de apreciere cu privire la fiecare dintre cele patru criterii, și anume că comitetul de evaluare a apreciat în mod repetat ofertele în funcție de sub-criterii de atribuire care nu au fost anunțate în prealabil, a acordat note incoerente, ceea ce a avut ca efect faptul că Communicaid a primit un punctaj mai mic, iar CLL-Allingua un punctaj mai mare la evaluarea tehnică a tuturor loturilor și nu a prezentat motive convingătoare pentru aprecierile sale.

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).


title: Cauza C-500/08: Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/16

         Acțiune introdusă la 19 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-500/08)
   (2009/C 6/27)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: F. Erlbacher și E. Vesco, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană
   Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/94/CE a Consiliului din 20 decembrie 2005 privind măsurile comunitare de combatere a influenței aviare și de abrogare a Directivei 92/40/CEE (1) sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor acte Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Termenul pentru transpunerea Directivei 2005/94/CE a expirat la 1 iulie 2007.

      (1)  JO L 10, p. 16, Ediție specială, 03/vol. 69, p. 3.


title: Cauza T-169/13: Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Benelli Q.J./OAPI — Demharter (MOTO B)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/27

         Acțiune introdusă la 21 martie 2013 — Benelli Q.J./OAPI — Demharter (MOTO B)
   (Cauza T-169/13)
   2013/C 147/48
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Italia) (reprezentant: P. Lukácsi, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Demharter GmbH (Dillingen, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtului și trimiterea cauzei la OAPI pentru examinare suplimentară și adoptarea unei noi decizii ca urmare a faptului că mărcile precedente ale reclamantei trebuie considerate mărci anterioare, în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, astfel încât opoziția formulată de reclamantă și întemeiată pe riscul de confuzie să fie examinată pe fond;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „MOTO B” având culorile negru, alb, roșu, auriu, verde, maro și gri pentru produse din clasele 9, 12, și 15 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8 780 926

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta

      Marca sau semnul invocat: mărcile figurative italiene, de notorietate și neînregistrate „MOTOBI” și altele

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-95/04 P: Hotărârea Curții (camera a treia) din 15 martie 2007 — British Airways plc/Comisia Comunităților Europene, Virgin Atlantic Airways Ltd (Recurs — Abuz de poziție dominantă — Companie aeriană — Acorduri încheiate cu agențiile de voiaj — Prime legate de creșterea vânzărilor de bilete emise de această companie în decursul unei perioade determinate în raport cu o perioadă de referință — Prime acordate nu numai pentru biletele vândute după atingerea obiectivului de vânzări, ci pentru toate biletele vândute în decursul perioadei luate în considerare)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/2

         Hotărârea Curții (camera a treia) din 15 martie 2007 — British Airways plc/Comisia Comunităților Europene, Virgin Atlantic Airways Ltd
   (Cauza C-95/04 P) (1)

   (Recurs - Abuz de poziție dominantă - Companie aeriană - Acorduri încheiate cu agențiile de voiaj - Prime legate de creșterea vânzărilor de bilete emise de această companie în decursul unei perioade determinate în raport cu o perioadă de referință - Prime acordate nu numai pentru biletele vândute după atingerea obiectivului de vânzări, ci pentru toate biletele vândute în decursul perioadei luate în considerare)
   (2007/C 95/02)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: British Airways plc (reprezentanți: R. Subiotto, solicitor, R. O'Donoghue, barrister, W. Wood, QC)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Oliver, A. Nijenhuis și M. Wilderspin, agenți), Virgin Atlantic Airways Ltd (reprezentanți: J. Scott, solicitor, C. West, barrister, și N. Green, QC)
   Obiectul
   Recurs introdus împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (camera întâi) din 17 decembrie 2003, British Airways/Comisie (T-219/99), prin care s-a respins ca neîntemeiată o cerere de anulare a Deciziei Comisiei din 14 iulie 1999 privind o procedură de aplicare a articolului 82 din Tratat (IV/D-2/34.780 — Virgin/British Airways) privind acordurile încheiate între British Airways și agențiile de voiaj pentru stabilirea unor sisteme de comision și alte avantaje legate de creșterea volumului de vânzări de bilete ale companiei aeriene menționate
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă British Airways la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 106, 30.4.2004.