title: Cauza T-154/10: Acțiune introdusă la 2 aprilie 2010 — Franța/Comisia

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/43

      Acțiune introdusă la 2 aprilie 2010 — Franța/Comisia
      (Cauza T-154/10)
      (2010/C 161/69)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha și J. Gstalter, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile reclamantei

                  —

                  Anularea deciziei atacate.

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei C(2010) 133 final a Comisiei din 26 ianuarie 2010 prin care s-a constatat că garanția implicită nelimitată constituită în favoarea La Poste, ce rezultă din dispozițiile de drept francez referitoare la consecințele juridice ale statutului de persoană juridică de drept public al acesteia, asimilată unei instituții publice cu caracter industrial și comercial, reprezintă un ajutor de stat incompatibil cu piața internă [ajutorul de stat nr. C 56/2007 (ex E 15/2005)].
      În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă trei motive întemeiate pe:

                  —

                  o eroare de drept, în măsura în care Comisia nu ar fi stabilit la un standard juridic corespunzător existența unui ajutor de stat. Astfel, Comisia nu ar fi respectat normele care reglementează administrarea probelor în materia ajutoarelor de stat atât în ceea ce privește sarcina probei, cât și în ceea ce privește nivelul probatoriu;

                  —

                  erori de fapt și de drept, în măsura în care Comisia ar fi reținut că există o garanție implicită nelimitată în favoarea La Poste;

                  —

                  o încălcare a noțiunii de avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. Astfel, pe de o parte, Comisia ar fi ajuns in mod eronat la concluzia că existența unei garanții ar crea un avantaj pentru La Poste și, pe de altă parte, Comisia ar fi considerat în mod eronat că notarea pozitivă a La Poste se datora existenței pretinsei garanții.


title: Cauza C-421/14: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Santander – Spania) – Banco Primus SA/Jesús Gutiérrez García (Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Contracte încheiate între profesioniști și consumatori — Clauze abuzive — Contracte de împrumut ipotecar — Procedură de executare silită a unui bun ipotecat — Termen de decădere — Sesizare din oficiu a instanțelor naționale — Autoritate de lucru judecat)

text:
               3.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 104/9

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 26 ianuarie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander – Spania) – Banco Primus SA/Jesús Gutiérrez García
   (Cauza C-421/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate între profesioniști și consumatori - Clauze abuzive - Contracte de împrumut ipotecar - Procedură de executare silită a unui bun ipotecat - Termen de decădere - Sesizare din oficiu a instanțelor naționale - Autoritate de lucru judecat))
   (2017/C 104/16)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Banco Primus SA

      Pârât: Jesús Gutiérrez García

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 6 și 7 din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții de drept național, precum a patra dispoziție tranzitorie din Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Legea 1/2013 privind măsurile pentru îmbunătățirea protecției debitorilor ipotecari, restructurarea datoriilor și închirierea de locuințe sociale) din 14 mai 2013, care supune exercitarea, de către consumatorii în privința cărora o procedură de executare ipotecară a fost inițiată, dar nu a fost finalizată înaintea datei de intrare în vigoare a acestei legi, a dreptului lor de a contesta această procedură invocând caracterul pretins abuziv al unor clauze contractuale unui termen de decădere de o lună, calculat din ziua următoare celei a publicării legii respective.

               2)

               Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că nu se opune unei norme naționale, precum cea care rezultă din cuprinsul articolului 207 din Ley 1/2000, de Enjuiciamiento Civil (Legea 1/2000 privind Codul de procedură civilă) din 7 ianuarie 2000, astfel cum a fost modificată prin Ley 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Legea 1/2013 privind măsurile pentru îmbunătățirea protecției debitorilor ipotecari, restructurarea datoriilor și închirierea de locuințe sociale) din 14 mai 2013, apoi prin Real Decreto Ley 7/2013, de medidas urgentes de naturaleza tributaria, presupuestaria y de fomento de la investigación, el desarrollo y la innovación (Decretul-lege 7/2013 privind măsuri urgente de natură fiscală și bugetară și de promovare a cercetării, dezvoltării și inovației) din 28 iunie 2013, apoi prin Real Decreto ley 11/2014, de medidas urgentes en materia concursal (Decretul-lege 11/2014 privind adoptarea unor măsuri urgente în materie de faliment) din 5 septembrie 2014, care interzice instanței naționale să reexamineze din oficiu caracterul abuziv al clauzelor unui contract în cazul în care s-a statuat deja cu privire la legalitatea ansamblului clauzelor contractului respectiv în raport cu această directivă printr-o hotărâre care a dobândit autoritate de lucru judecat.
               În schimb, în prezența uneia sau a mai multe clauze contractuale al căror caracter eventual abuziv nu a fost încă examinat în cadrul unui control jurisdicțional anterior al contractului în litigiu încheiat printr-o decizie care a dobândit autoritate de lucru judecat, Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că instanța națională, sesizată în mod legal de consumator prin intermediul unei contestații incidentale, este obligată să evalueze, la cererea părților sau din oficiu, din moment ce dispune de elementele de drept și de fapt necesare în acest scop, caracterul eventual abuziv al acestora.

               3)

               Articolul 3 alineatul (1) și articolul 4 din Directiva 93/13 trebuie interpretate în sensul că:

                           —

                           examinarea caracterului eventual abuziv al unei clauze dintr-un contract încheiat între un profesionist și un consumator implică stabilirea aspectului dacă aceasta provoacă un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract, în detrimentul consumatorului. Această examinare trebuie efectuată în raport cu normele naționale aplicabile în lipsa unui acord între părți, cu mijloacele de care dispune consumatorul, în temeiul reglementării naționale, pentru a determina încetarea utilizării acestui tip de clauze, cu natura bunurilor sau a serviciilor care fac obiectul contractului în cauză, precum și cu toate împrejurările care însoțesc încheierea acestuia;

                           —

                           din moment ce instanța de trimitere consideră că o clauză contractuală referitoare la modul de calcul al dobânzilor obișnuite, precum cea în discuție în litigiul principal, nu este exprimată în mod clar și inteligibil în sensul articolului 4 alineatul (2) din directiva menționată, revine acesteia sarcina de a examina dacă clauza respectivă este abuzivă în sensul articolului 3 alineatul (1) din directiva respectivă. În cadrul acestei examinări, revine în special instanței menționate sarcina de a compara modul de calcul al ratei dobânzilor obișnuite prevăzut de această clauză și cuantumul efectiv al acestei rate care rezultă de aici cu modalitățile de calcul utilizate în mod obișnuit și cu rata dobânzii legale, precum și cu ratele dobânzii practicate pe piață la data încheierii contractului în discuție în litigiul principal pentru un împrumut cu un cuantum și cu o durată echivalente cu cele ale contractului de împrumut în cauză și

                           —

                           în ceea ce privește aprecierea de către o instanță națională a eventualului caracter abuziv al clauzei referitoare la exigibilitatea imediată ca urmare a nerespectării de către debitor a obligațiilor sale pe o perioadă limitată, revine instanței respective sarcina de a examina dacă posibilitatea acordată profesionistului de a declara exigibil tot împrumutul depinde de neexecutarea de către consumator a unei obligații care prezintă un caracter esențial în cadrul raportului contractual în cauză, dacă această posibilitate este prevăzută pentru situațiile în care o asemenea neexecutare prezintă un caracter suficient de grav în raport cu durata și cu suma împrumutată, dacă posibilitatea respectivă derogă de la normele de drept comun aplicabile în materie în lipsa unor dispoziții contractuale specifice și dacă dreptul național prevede mijloace adecvate și eficiente care să permită consumatorului supus aplicării unei astfel de clauze să remedieze efectele respectivei exigibilități a împrumutului.

               4)

               Directiva 93/13 trebuie interpretată în sensul că se opune unei interpretări jurisprudențiale a unei dispoziții de drept național care reglementează clauzele de exigibilitate imediată a contractelor de împrumut, precum articolul 693 alineatul (2) din Legea 1/2000, astfel cum a fost modificată prin Decretul-lege 7/2013, care interzice instanței naționale care a constatat caracterul abuziv al unei asemenea clauze contractuale să o declare nulă și să o înlăture în cazul în care, în practică, profesionistul nu a aplicat-o, ci a respectat condițiile prevăzute de această dispoziție de drept național.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014.


title: Cauza T-98/14: Acțiune introdusă la 14 februarie 2014 – Société Générale/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/36

         Acțiune introdusă la 14 februarie 2014 – Société Générale/Comisia
   (Cauza T-98/14)
   2014/C 142/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Société Générale SA (Paris, Franța) (reprezentanți: P. Zelenko, J. Marthan și D. Kupka, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 2 litera (c) din Decizia Comisiei Europene nr. C(2013) 8512 final din 4 decembrie 2013 în cazul EIRD în măsura în care prin acesta se aplică o amendă Société Générale;

               —

               reducerea cuantumului amenzii impuse prin această decizie societății Société Générale la un cuantum adecvat;

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere săvârșită de Comisie în stabilirea metodei de calcul al valorilor vânzărilor, întrucât valorile reținute în decizia atacată pe baza acestei metode nu ar reflecta pozițiile respective ale băncilor investigate pe piața vizată de încălcare în perioada încălcării (primul aspect). Reclamanta susține că, astfel, Comisia și-a încălcat obligația de diligență (al doilea aspect) și a adus atingere principiilor egalității de tratament (al treilea aspect) și încrederii legitime (al patrulea aspect).

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe nemotivare în ceea ce privește alegerea metodei pe care Comisia a aplicat-o pentru a calcula valoarea vânzărilor băncilor investigate.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe faptul că Tribunalul ar trebui să își exercite competența de fond pentru a reduce amenda reclamantei la un cuantum adecvat care să reflecte pozițiile respective pe piața relevantă ale băncilor investigate.


title: Cauza C-539/16: Ordonanța președintelui Curții din 30 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main – Germania) – Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional

text:
               11.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 300/27

         Ordonanța președintelui Curții din 30 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Frankfurt am Main – Germania) – Richard Rodriguez Serin/HOP!-Regional
   (Cauza C-539/16) (1)

   (2017/C 300/33)
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 30, 30.1.2017.


title: Cauza T-447/15: Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2016 – Indecopi/EUIPO – Synergy Group (PISCO SOUR)

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/33

         Ordonanța Tribunalului din 19 septembrie 2016 – Indecopi/EUIPO – Synergy Group (PISCO SOUR)
   (Cauza T-447/15) (1)

   (2016/C 410/48)
   Limba de procedură: spaniola
   Președintele Camerei întâi a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 320, 28.9.2015.


title: Cauza T-164/09: Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Kitou/CEPD [ „Accesul la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Regulamentul (CE) nr. 45/2001 — Nepronunțare asupra fondului” ]

text:
               19.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/22

         Ordonanța Tribunalului din 16 decembrie 2010 — Kitou/CEPD
   (Cauza T-164/09) (1)

   (Accesul la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Regulamentul (CE) nr. 45/2001 - Nepronunțare asupra fondului)
   2011/C 55/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Erasmia Kitou (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârât: Controlorul European pentru Protecția Datelor (CEPD) (reprezentanți: H. Hijmans și V. Pérez Asinari, agenți)

      Obiectul

   Anularea deciziei CEPD din 3 februarie 2009, adoptată în dosarul 2008-600, având ca obiect o reclamație din partea doamnei Kitou împotriva proiectului Comisiei Comunităților Europene de a divulga date personale.

      Dispozitivul

               1.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2.

               Obligă Controlorul European pentru Protecția Datelor (CEPD) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 153, 4.7.2009.


title: Cauza F-112/05: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 aprilie 2008 — Bain și alții/Comisia Comunităților Europene (Funcție publică — Funcționari — Remunerație — Coeficienți corectori — Transfer al unei părți din retribuții în afara țării în care a fost repartizat — Pensii — Procedură de judecare în lipsă — Aplicarea în timp a Regulamentului de procedură al Tribunalului — Fișe de remunerație — Excepție de ilegalitate)

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/38

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 23 aprilie 2008 — Bain și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza F-112/05) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Remunerație - Coeficienți corectori - Transfer al unei părți din retribuții în afara țării în care a fost repartizat - Pensii - Procedură de judecare în lipsă - Aplicarea în timp a Regulamentului de procedură al Tribunalului - Fișe de remunerație - Excepție de ilegalitate)
   (2008/C 142/71)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți:
      Neil Bain (Bruxelles, Belgia), Obhijit Chatterjee, (Bruxelles, Belgia), Richard Fordham, (Bergen, Țările de Jos), Roger Hurst, (Bergen, Țările de Jos), (reprezentant: N. Lhoëst, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Joris și D. Martin, agenți)
   Obiectul
   Anularea fișelor de salariu ale reclamanților din lunile februarie, martie și aprilie 2005, precum și a tuturor fișelor subsecvente, în măsura în care acestea se întemeiază pe dispozițiile pretins ilegale din Regulamentul nr. 723/2004 de modificare a Statutului funcționarilor, privind transferul unei părți din remunerație către țara de origine a funcționarului (fosta cauză T-419/05).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 48, 25.2.2006, p. 36 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene cu numărul T-419/05 și transferată Tribunului Funcției Publice a Uniunii Europene prin ordonanța din 15.12.2005).


title: Cauza C-652/11: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 aprilie 2013 — Mindo Srl/Comisia Europeană (Recurs — Concurență — Înțelegere — Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut — Plata amenzii de către codebitorul solidar — Interesul de a exercita acțiunea — Sarcina probei)

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/11

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 11 aprilie 2013 — Mindo Srl/Comisia Europeană
   (Cauza C-652/11) (1)

   (Recurs - Concurență - Înțelegere - Piața italiană a achiziției și a primei procesări a tutunului brut - Plata amenzii de către codebitorul solidar - Interesul de a exercita acțiunea - Sarcina probei)
   2013/C 156/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Mindo Srl (reprezentanți: G. Mastrantonio, C. Osti și A. Prastaro, avvocati)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan și L Malferrari, agenți, asitați de F. Ruggeri Laderchi și R. Nazzini, avvocati)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 5 octombrie 2011, Mindo/Comisia (T-19/06), prin care Tribunalul a statuat că nu este necesară pronunțarea cu privire la o cerere de anulare în parte a Deciziei C(2005) 4012 final a Comisiei din 20 octombrie 2005 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE (cazul COMP/C.38.281/B.2 — Tutun brut — Italia), referitoare la o înțelegere privind stabilirea prețurilor plătite producătorilor și altor intermediari și împărțirea furnizorilor pe piața italiană a tutunului brut, precum și anularea sau reducerea amenzii aplicate reclamantei — Reclamantă care face obiectul unei proceduri de insolvență aflate pe rolul instanței — Dispariția interesului de a exercita acțiunea

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 5 octombrie 2011, Mindo/Comisia (T-19/06).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare la Tribunalul Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 49, 18.2.2012.


title: Cauza C-632/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 30 noiembrie 2015 – Costin Popescu/Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               22.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 68/22

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (România) la data de 30 noiembrie 2015 – Costin Popescu/Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Cauza C-632/15)
   (2016/C 068/29)
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Părţile din acţiunea principală

      Recurent: Costin Popescu

      Intimați: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

      Întrebarea preliminară

   Dacă prevederile Directivei 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) permit Statului Român ca, în cazul conducătorilor de mopede, deținători ai unui înscris oficial care le conferea dreptul să conducă pe drumurile publice anterior datei de 19 ianuarie 2013, să instituie obligativitatea unui permis de conducere pe baza susținerii unor probe/unei examinări similare celorlalte autovehicule, pentru a putea conduce mopedele și după data de 19 ianuarie 2013.

      (1)  Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului, din 20 decembrie 2006, privind permisele de conducere (reformată) (JO L 403 p. 18, Ediție specială 07/vol. 1, p. 216).


title: Cauza T-570/11: Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2014 — Oetker Nahrungsmittel/OAPI (La qualité est la meilleure des recettes) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale La qualité est la meilleure des recettes — Marcă constituită dintr-un slogan publicitar — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/22

         Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2014 — Oetker Nahrungsmittel/OAPI (La qualité est la meilleure des recettes)
   (Cauza T-570/11) (1)

   (Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale La qualité est la meilleure des recettes - Marcă constituită dintr-un slogan publicitar - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2014/C 93/36
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Germania) (reprezentant: F. Graf von Stosch, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: K. Klüpfel și A. Schifko, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Marii camere de recurs a OAPI din 8 iulie 2011 (cauza R 1798/2010-G), privind o cerere de înregistrare ca marcă comunitară a semnului verbal La qualité est la meilleure des recettes.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 13, 14.1.2012.


title: Cauza T-199/08 R: Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 15 ianuarie 2009 — Ziegler/Comisia ( Măsuri provizorii — Concurență — Plata unei amenzi — Garanție bancară — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței )

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/38

         Ordonanța președintelui Tribunalului de Primă Instanță din 15 ianuarie 2009 — Ziegler/Comisia
   (Cauza T-199/08 R)
   („Măsuri provizorii - Concurență - Plata unei amenzi - Garanție bancară - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței’)
   (2009/C 69/87)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Ziegler SA (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: J.-L. Lodomez și J. Lodomez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial A. Bouquet și O. Beynet, ulterior A. Bouquet și N. von Lingen, agenți)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2008) 926 final a Comisiei din 11 martie 2008 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul SEE (Cazul COMP/38.543 — Servicii internaționale de mutare)
   Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se va soluționa odată cu fondul.


title: Cauza T-622/16: Acțiune introdusă la 31 august 2016 – sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)

text:
               17.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 383/23

         Acțiune introdusă la 31 august 2016 – sheepworld/EUIPO (Alles wird gut)
   (Cauza T-622/16)
   (2016/C 383/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: sheepworld AG (Ursensollen, Germania) (reprezentant: S. von Rüden, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: Marca Uniunii Europene verbală „Alles wird gut” – Cererea de înregistrare nr. 14 170 062

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 16 iunie 2016 în cauza R 212/2016-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor efectuate în cursul procedurii de recurs.

      Motivul invocat

               —

               Încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-127/17: Acțiune introdusă la 10 martie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/22

         Acțiune introdusă la 10 martie 2017 – Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-127/17)
   (2017/C 151/30)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și W. Mölls, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că Republica Polonă și-a încălcat obligațiile prevăzute de articolele 3 și 7 din Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional (1) coroborate cu punctele 3.1 și 3.4 din anexa I la această directivă, întrucât a solicitat transportatorilor deținerea unor autorizații speciale pentru utilizarea anumitor drumuri publice;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Comisia reproșează Republicii Polone că a restricționat traficul autovehiculelor cu greutatea maximă autorizată pe osie de 10 t (osie nemotoare) respectiv 11,5 t (osie motoare) conform punctelor 3.1 și 3.4 din anexa I la Directiva 96/53/CE pe aproape 97 % din totalul drumurilor publice din Polonia, ceea ce contravine articolului 3 din această directivă. Această restricție rezultă din combinarea a doi factori, și anume:

               1.

               circumstanța că doar drumurile care fac parte din rețeaua transeuropeană de transport (denumită în continuare „TEN-T”), precum și alte câteva drumuri naționale sunt deschise pentru traficul autovehiculelor cu greutatea maximă autorizată pe osie de 11,5 t [articolul 41 alineatul (2) din Legea privind drumurile publice (Ustawa o drogach publicznych)], precum și

               2.

               cerința deținerii unei autorizații speciale pentru circulația pe alte drumuri [articolul 64 și următoarele din Legea privind circulația rutieră (Ustawa Prawo o ruchu drogowym)].

         Comisia reproșează Republicii Polone în plus interpretarea eronată a articolului 7 din Directiva 96/53/CE. Republica Polonă consideră că prevederile acestuia permit unui stat membru, prin restricționarea traficului autovehiculelor cu o greutate pe osia motoare de 11,5 t, să facă o excepție de la principiul general prevăzut la articolul 3 din această directivă. Este adevărat că articolul 7 alineatul (2) indică exemple concrete pentru cazurile în care traficul poate fi restricționat în mod legal (orașe, sate mici sau zone extrem de valoroase din punct de vedere al protecției naturii); în aceste cazuri este însă vorba despre restricții care se aplică doar anumitor drumuri sau structuri ale lucrărilor de construcții pe anumite porțiuni de drum. În opinia Comisiei, un stat membru nu se poate întemeia în mod rezonabil pe posibilitatea de a prevedea excepții care să se aplice în cazul a aproximativ 97 % din rețeaua sa de drumuri.
   În plus, potrivit articolului 64 alineatul (1) din Legea privind circulația rutieră (2), pentru ca autovehiculele să poată circula pe drumurile care nu fac parte din TEN-T, adică pe aproape 97 % din drumurile publice, trebuie solicitată și acordată o autorizație specială de la autoritățile competente, ceea ce implică următoarele dificultăți:

               —

               formalități administrative complexe, care necesită contactul cu diferite autorități administrative,

               —

               domeniul de aplicare teritorial al autorizației este limitat, ceea ce obligă transportatorii să solicite în general mai multe autorizații pentru fiecare rută;

               —

               timpul și costurile necesare pentru obținerea autorizației.

         În cele din urmă, potrivit articolului 64 alineatul (2) din Legea privind circulația rutieră, autorizațiile categoriei IV de utilizare a drumurilor naționale de către autovehicule cu o greutate de 11,5 t pe osie (motoare) nu pot fi utilizate în vederea transportării încărcăturilor divizibile.
   Directiva 96/53/CE nu permite o astfel de limitare sau îngreunare a libertății de circulație pentru autovehicule. O întreprindere care nu vrea să se supună acestor condiții va fi supusă unei interdicții de circulație rutieră. O astfel de reglementare încalcă articolul 3 din Directiva 96/53/CE, care împiedică prin cerințele impuse ca un stat membru „să respingă sau să interzică” utilizarea pe teritoriul său în traficul internațional a vehiculelor care corespund valorilor limită cu privire la greutate, prevăzute de anexa I la această directivă.

      (1)  JO 1996, L 235, p. 59, Ediție specială, 07/vol. 4, p.79.

      (2)  Anunțul Președintelui Dietei Republicii Polone din 30 august 2012 privind promulgarea versiunii consolidate a Legii privind circulația rutieră (Obwieszczenie Marszałka Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 30 sierpnia 2012 r. w sprawie ogłoszenia jednolitego tekstu ustawy – Prawo o ruchu drogowym) (Dz. U. 2012, poziția 1137).


title: Cauza T-565/15: Acțiune introdusă la 28 septembrie 2015 – Excalibur City/OAPI – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/66

         Acțiune introdusă la 28 septembrie 2015 – Excalibur City/OAPI – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Cauza T-565/15)
   (2015/C 398/80)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Republica Cehă) (reprezentant: E. EnginDeniz, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Ferrero SpA (Alba, Italia)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „MERLIN'S KINDERWELT” – cererea de înregistrare nr. 1 1 2 01  969

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 iulie 2015 în cauza R 1538/2014-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea în întregime a deciziei atacate;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               Încălcarea articolului 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-283/11: Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Fon Wireless/OAPI — nfon (nfon) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale nfon — Marca comunitară figurativă anterioară fon și marca națională verbală anterioară FON — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Similitudinea semnelor — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Cerere de reformare” ]

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/17

         Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Fon Wireless/OAPI — nfon (nfon)
   (Cauza T-283/11) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale nfon - Marca comunitară figurativă anterioară fon și marca națională verbală anterioară FON - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Similitudinea semnelor - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Cerere de reformare)
   2013/C 71/26
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Fon Wireless Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: inițial F. Brandolini Kujman, ulterior L. Montoya Terán, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: D. Walicka, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: nfon AG (München, Germania) (reprezentant: S. Schweyer, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 18 martie 2011 (cauza R 1017/2009-4) privind o procedură de opoziție între Fon Wireless Ltd și nfon AG

      Dispozitivul

               1.

               Reformează Decizia Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 18 martie 2011 (cauza R 1017/2009-4), în sensul respingerii acțiunii introduse de nfon AG la camera de recurs.

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Fon Wireless Ltd.

               3.

               nfon suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 32, 4.2.2012.


title: Cauza C-118/08: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado (Autonomia procedurală a statelor membre — Principiul echivalenței — Acțiune în răspundere îndreptată împotriva statului — Încălcarea dreptului Uniunii — Încălcarea Constituției)

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 26 ianuarie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Supremo — Spania) — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado
   (Cauza C-118/08) (1)

   (Autonomia procedurală a statelor membre - Principiul echivalenței - Acțiune în răspundere îndreptată împotriva statului - Încălcarea dreptului Uniunii - Încălcarea Constituției)
   2010/C 63/06
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Supremo

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL

      Pârâtă: Administración del Estado

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Supremo (Spania) — Încălcarea de către un stat membru a drepturilor conferite particularilor de dreptul Uniunii — Obligația de reparare a prejudiciului — Act contrar constituției unui stat membru și act contrar dreptului comunitar — Principiile echivalenței și efectivității

      Dispozitivul

   Dreptul Uniunii se opune aplicării unei reguli a unui stat membru în temeiul căreia o acțiune în răspunderea statului întemeiată pe o încălcare a acestui drept de o lege națională, constatată printr o hotărâre a Curții de Justiție a Comunităților Europene pronunțată în temeiul articolului 226 CE, poate fi admisă numai dacă solicitantul a epuizat în prealabil toate căile de atac interne în scopul contestării validității actului administrativ cauzator de prejudicii adoptat în temeiul acestei legi, deși o asemenea regulă nu este aplicabilă unei acțiuni în răspunderea statului întemeiată pe încălcarea Constituției de aceeași lege, constatată de instanța competentă.

      (1)  JO C 128, 24.5.2008.


title: Cauza C-318/16 P: Recurs introdus la 2 iunie 2016 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua) din 11 martie 2015 în cauza T-347/14, Yanukovych/Cosiliul

text:
               9.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/24

         Recurs introdus la 2 iunie 2016 de Ucraina împotriva Ordonanţei Tribunalului (Camera a noua) din 11 martie 2015 în cauza T-347/14, Yanukovych/Cosiliul
   (Cauza C-318/16 P)
   (2017/C 006/30)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Ucraina (reprezentant: M. Kostytska, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Viktor Viktorovych Yanukovych, Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   Prin Ordonanța din 5 octombrie 2016, Curtea (Camera a opta) a respins recursul ca inadmisibil.


title: Cauza T-516/13: Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2016 – CW/Consiliul („Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia — Îngheţarea fondurilor — Înscrierea numelui reclamantului întemeiată pe o nouă motivare în urma anulării unor măsuri anterioare de îngheţare a fondurilor — Dreptul de proprietate — Proporţionalitate — Eroare de fapt — Abuz de putere — Răspundere extracontractuală — Legătură de cauzalitate”)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/25

         Hotărârea Tribunalului din 30 iunie 2016 – CW/Consiliul
   (Cauza T-516/13) (1)

   ((„Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia - Îngheţarea fondurilor - Înscrierea numelui reclamantului întemeiată pe o nouă motivare în urma anulării unor măsuri anterioare de îngheţare a fondurilor - Dreptul de proprietate - Proporţionalitate - Eroare de fapt - Abuz de putere - Răspundere extracontractuală - Legătură de cauzalitate”))
   (2016/C 305/34)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: CW (reprezentant: A. Tekari, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Étienne și M. Bishop, agenți)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare 2013/409/PESC a Consiliului din 30 iulie 2013 privind punerea în aplicare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO 2013, L 204, p. 52), în măsura în care îl priveşte pe reclamant, și, pe de altă parte, o cerere întemeiată pe articolul 268 TFUE şi având ca obiect repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit reclamantul

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               CW suportă propriile cheltuieli de judecată precum şi cheltuielile efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

      (1)  JO C 351, 6.10.2014.


title: Cauza C-348/11: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 23 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Paris — Franța) — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières) [Articolul 92 alineatul (1) și articolul 103 alineatul (1) din Regulamentul de procedură — Inadmisibilitate vădită — Articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură — Răspuns care nu suscită nicio îndoială rezonabilă — Trimitere preliminară — Aprecierea validității — Politica comercială comună — Dumping — Import de televizoare fabricate în Thailanda — Validitatea investigației Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) — Validitatea Regulamentelor (CE) nr. 710/95 și nr. 2584/98]

text:
               4.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/4

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 23 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Paris — Franța) — Thomson Sales Europe SA/Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)
   (Cauza C-348/11) (1)

   (Articolul 92 alineatul (1) și articolul 103 alineatul (1) din Regulamentul de procedură - Inadmisibilitate vădită - Articolul 104 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură - Răspuns care nu suscită nicio îndoială rezonabilă - Trimitere preliminară - Aprecierea validității - Politica comercială comună - Dumping - Import de televizoare fabricate în Thailanda - Validitatea investigației Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) - Validitatea Regulamentelor (CE) nr. 710/95 și nr. 2584/98)
   2012/C 235/06
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal d'instance de Paris

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Thomson Sales Europe SA

      Pârâtă: Administration des douanes (Direction Nationale du Renseignement et des Enquêtes douanières)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal d'instance de Paris — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 710/95 al Consiliului din 27 martie 1995 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de receptoare de televiziune color originare din Malaezia, din Republica Populară Chineză, din Republica Coreea, din Singapore și din Thailanda și de percepere definitivă a taxei provizorii (JO L 73, p. 3) — Validitatea Regulamentului (CE) nr. 2584/98 al Consiliului din 27 noiembrie 1998 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 710/95 citat anterior (JO L 324, p. 1) — Regulamente care aplică, pentru calcularea marjei de dumping medii ponderate, o metodă care constă în aplicarea unei reduceri la zero — Validitatea investigației Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) asupra originii televizoarelor

      Dispozitivul

   Examinarea celei de a patra și a celei de a cincea întrebări nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 710/95 al Consiliului din 27 martie 1995 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de receptoare de televiziune color originare din [Malaezia], din Republica Populară Chineză, din Republica Coreea, din Singapore și din Thailanda și de percepere definitivă a taxei provizorii și a Regulamentului (CE) nr. 2584/98 al Consiliului din 27 noiembrie 1998 de modificare a Regulamentului nr. 710/95.

      (1)  JO C 282, 24.9.2011.


title: Cauza C-399/15 P: Ordonanța Curții (Camera a noua) din 12 iulie 2016 – Vichy Catalán, SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Hijos de Rivera, SA (Recurs — Marcă a Uniunii Europene — Termen de introducere a acțiunii — Caz fortuit — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Inadmisibilitate vădită)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/12

         Ordonanța Curții (Camera a noua) din 12 iulie 2016 – Vichy Catalán, SA/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Hijos de Rivera, SA
   (Cauza C-399/15 P) (1)

   ((Recurs - Marcă a Uniunii Europene - Termen de introducere a acțiunii - Caz fortuit - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Inadmisibilitate vădită))
   (2016/C 343/18)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Vichy Catalán, SA (reprezentant: R. Bercovitz Álvarez, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent), Hijos de Rivera, SA (reprezentant: C. Sueiras Villalobos, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Vichy Catalán SA la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Hijos de Rivera SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza C-260/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 26 mai 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC

text:
               31.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/29

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit) la 26 mai 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC
   (Cauza C-260/10)
   ()
   2010/C 209/40
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   The Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Regatul Unit)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Pârâtă: The Rank Group PLC

      Întrebările preliminare

               1.

               În cazul în care un stat membru, în exercitarea puterii sale discreționare conferite prin articolul 13 secțiunea B litera (f) din A șasea directivă TVA (1), a supus TVA-ului anumite tipuri de aparate utilizate pentru jocuri („aparate de joc în sensul părții a III-a”), menținând însă scutirea altor astfel de aparate (care includeau terminalele de pariuri cu cotă fixă, „FOBT”), și în cazul în care se susține că, procedând astfel, statul membru a încălcat principiul neutralității fiscale, trebuie să se considere (i) determinante, sau (ii) relevante, în cadrul comparației între aparatele de joc în sensul părții a III-a și FOBT:

                           (a)

                           faptul că FOBT ofereau activități care erau „pariuri” potrivit dreptului intern (sau activități pe care autoritatea de reglementare competentă era dispusă, în scopul exercitării competențelor sale de reglementare, să le trateze ca „pariuri” în sensul dreptului intern) și

                           (b)

                           faptul că aparatele de joc în sensul părții a III-a ofereau activități supuse unei clasificări diferite potrivit dreptului intern, și anume „jocuri” și faptul că jocurile și pariurile erau supuse unor regimuri juridice diferite de legislația acestui stat membru în materia controlului și a reglementării jocurilor de noroc? În cazul unui răspuns afirmativ, care sunt diferențele între regimurile juridice în cauză de care instanța naționala ar trebui să țină seama?

               2.

               Pentru stabilirea faptului dacă principiul neutralității fiscale impune aplicarea aceluiași tratament fiscal tipurilor de aparate menționate la întrebarea 1 (FOBT și aparatele de joc în sensul părții a III-a), ce nivel de abstracție trebuie să fie aplicat de instanța națională pentru a stabili dacă produsele sunt similare? În particular, în ce măsură trebuie să fie luate în considerare elementele următoare:

                           (a)

                           asemănările și diferențele în privința mizelor și premiilor maxime permise între FOBT și aparatele de joc în sensul părții a III-a;

                           (b)

                           faptul că FOBT puteau fi utilizate numai în anumite tipuri de localuri deținătoare de licență pentru pariuri, care erau diferite și supuse unui regim diferit față de cele deținătoare de licențe pentru jocuri (chiar dacă FOBT și până la două aparate de joc în sensul părții a III-a puteau fi utilizate împreună în localuri deținătoare de licențe pentru pariuri);

                           (c)

                           faptul că șansele de câștig pe FOBT erau direct proporționale cu cotele fixe publicate, în timp ce șansele de câștig pe aparate de joc în sensul părții a III-a puteau, în unele cazuri, să fie modificate printr-un dispozitiv care garanta pe termen lung un procentaj de remunerare determinat pentru operator și pentru jucător;

                           (d)

                           asemănări și diferențe între formatele disponibile pe FOBT și pe aparatele de joc în sensul părții a III-a;

                           (e)

                           asemănări și diferențe între FOBT și aparatele de joc în sensul părții a III-a în ceea ce privește interacțiunea care poate apărea între jucător și aparat;

                           (f)

                           problema dacă punctele menționate mai sus erau cunoscute de majoritatea jucătorilor care utilizau aparatele în cauza sau erau considerate de aceștia ca fiind relevante sau importante;

                           (g)

                           dacă diferența de tratament în privința TVA-ului este justificată de cele menționate mai sus?

               3.

               Într-o situație în care un stat membru, în exercitarea puterii sale discreționare sale potrivit articolului 13 secțiunea B litera (f) din A șasea directivă, scutește jocurile de noroc de TVA, dar reglementează aplicarea TVA în ceea ce privește o categorie determinată de aparate utilizate pentru jocuri:

                           (a)

                           poate un stat membru să invoce, în principiu, argumentul respectării diligenței necesare împotriva unei obiecții potrivit căreia principiul neutralității fiscale a fost încălcat de acel stat membru și

                           (b)

                           dacă răspunsul la litera (a) este afirmativ, ce factori sunt relevanți pentru determinarea faptului dacă statul membru poate sau nu poate invoca această apărare?

      (1)  Directiva 77/388/CEE din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-25/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapest Környéki Törvényszék (Ungaria) la 21 ianuarie 2015 – Procedură penală împotriva lui Balogh István

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Budapest Környéki Törvényszék (Ungaria) la 21 ianuarie 2015 – Procedură penală împotriva lui Balogh István
   (Cauza C-25/15)
   (2015/C 127/15)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Budapest Környéki Törvényszék

      Partea din procedura principală

   Balogh István

      Întrebarea preliminară

   Articolul 1 alineatul (1) din Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale (1), în temeiul căruia „[p]rezenta directivă instituie norme privind dreptul la interpretare și la traducere în cadrul procedurilor penale și al procedurilor de executare a unui mandat european de arestare” trebuie interpretat în sensul că instanțele maghiare au obligația să aplice această directivă și în cadrul unei proceduri speciale [capitolul XXIX din Legea XIX din 1998 privind instituirea Codului de procedură penală (a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény XXIX. fejezet)]; cu alte cuvinte, trebuie să se considere că expresia „proceduri penale” include „procedurile speciale”, astfel cum sunt prevăzute de dreptul maghiar, sau această expresie se referă doar la procedurile care se finalizează printr-o hotărâre definitivă în ceea ce privește răspunderea penală a inculpatului?

      (1)  JO L 280, p. 1.


title: Hotărâre a Curții din 31 martie 2017 în cauza E-13/16 – Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Neîndeplinirea obligațiilor – Directiva 2000/30/CE – Controale tehnice în trafic)

text:
               13.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 224/16

         HOTĂRÂRE A CURȚII
   din 31 martie 2017
   în cauza E-13/16
   Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

      (Neîndeplinirea de către un stat AELS a obligațiilor care îi revin – Neîndeplinirea obligațiilor – Directiva 2000/30/CE – Controale tehnice în trafic)

   (2017/C 224/07)
   În cauza E-13/16, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de constatare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat la punctul 17h din anexa XIII la Acordul privind SEE (Directiva 2000/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iunie 2000 privind controlul tehnic rutier al vehiculelor utilitare care circulă în Comunitate) prin faptul că nu a introdus controale tehnice în trafic în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din această directivă, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor)și judecători, a emis la 31 martie 2017 o hotărâre al cărei dispozitiv prevede următoarele:
   Curtea:

               1.

               Declară că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din actul menționat la capitolul II punctul 17h din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2000/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iunie 2000 privind controlul tehnic rutier al vehiculelor utilitare care circulă în Comunitate), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1, întrucât nu a introdus, în termenul prevăzut, controalele tehnice în trafic prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din lege.

               2.

               Dispune suportarea cheltuielilor de judecată de către Islanda.


title: Cauza T-331/10: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2012 — Yoshida Metal Industry/OAPI — Pi Design și alții (Reprezentarea unei suprafețe triunghiulare cu buline negre) [ „Marcă comunitară — Procedură de declarare a nulității — Marcă comunitară figurativă care reprezintă o suprafață cu buline negre — Formă de produs necesară obținerii unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               23.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/10

         Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2012 — Yoshida Metal Industry/OAPI — Pi Design și alții (Reprezentarea unei suprafețe triunghiulare cu buline negre)
   (Cauza T-331/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de declarare a nulității - Marcă comunitară figurativă care reprezintă o suprafață cu buline negre - Formă de produs necesară obținerii unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 184/17
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (Tsubame-shi, Japonia) (reprezentanți: S. Verea, K. Muraro și M. Balestriero, avocats)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, interveniente la Tribunal: Pi-Design AG (Triengen, Elveția); Bodum France (Neuilly-sur-Seine, Franța); Bodum Logistics A/S (Billund, Danemarca) (reprezentant: H. Pernez, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Cmareie întâi de recurs a OAPI din 20 mai 2010 (cauza R 1235/2008-1), privind o procedură de declarare a nulității între Pi-Design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S, pe de o parte și Yoshida Metal Industry Co. Ltd., pe de altă parte.

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 20 mai 2010 (cauza R 1235/2008-1).

               2.

               OAPI suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

               3.

               Pi-Design AG, Bodum France și Bodum Logistics A/S suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-556/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – TDC A/S/Teleklagenævnet [Trimitere preliminară — Reţele și servicii de comunicaţii electronice — Directiva 2002/19/CE — Articolul 2 litera (a) — Acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei, precum și la utilizarea acestora — Articolele 5, 8, 12 și 13 — Competența autorităților naționale de reglementare — Obligație referitoare la accesul la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei, precum și la utilizarea acestora — Întreprindere care are o putere semnificativă pe piață — Instalarea de cabluri de racord care leagă comutatorul de distribuție al rețelei de acces la punctul terminal al rețelei din locuința utilizatorului final — Proporționalitatea obligațiilor privind acceptarea cererilor rezonabile de acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei și la utilizarea acestora — Directiva 2002/21/CE — Articolul 8 — Obiective generale pentru îndeplinirea sarcinilor autorităților naționale de reglementare]

text:
               25.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 19 iunie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – TDC A/S/Teleklagenævnet
   (Cauza C-556/12) (1)

   ([Trimitere preliminară - Reţele și servicii de comunicaţii electronice - Directiva 2002/19/CE - Articolul 2 litera (a) - Acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei, precum și la utilizarea acestora - Articolele 5, 8, 12 și 13 - Competența autorităților naționale de reglementare - Obligație referitoare la accesul la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei, precum și la utilizarea acestora - Întreprindere care are o putere semnificativă pe piață - Instalarea de cabluri de racord care leagă comutatorul de distribuție al rețelei de acces la punctul terminal al rețelei din locuința utilizatorului final - Proporționalitatea obligațiilor privind acceptarea cererilor rezonabile de acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei și la utilizarea acestora - Directiva 2002/21/CE - Articolul 8 - Obiective generale pentru îndeplinirea sarcinilor autorităților naționale de reglementare])
   2014/C 282/09
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: TDC A/S

      Pârât: Teleklagenævnet

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 litera (a), articolul 8 și articolul 12 din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, trebuie interpretate în sensul că autoritatea națională de reglementare este abilitată să impună unui operator de comunicații electronice care are o putere semnificativă pe piață, în temeiul obligațiilor privind acceptarea cererilor rezonabile de acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei și la utilizarea acestora, o obligație de a instala, la cererea operatorilor concurenți, un cablu de racord cu o lungime care nu depășește 30 de metri, care leagă comutatorul de distribuție al rețelei de acces la punctul terminal al rețelei din locuința utilizatorului final, în cazul în care această obligație este bazată pe natura problemei identificate, este proporțională și justificată în raport cu obiectivele stabilite la articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directiva cadru), cu modificările aduse prin Directiva 2009/140, aspect a cărui verificare este de competența instanței de trimitere.

               2)

               Articolele 8 și 12 din Directiva 2002/19, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/140, coroborate cu articolul 13 din aceasta trebuie interpretate în sensul că o autoritate națională de reglementare, în cazul în care are în vedere să impună unui operator de comunicații electronice care are o putere semnificativă pe piață instalarea unor cabluri de racord pentru a conecta utilizatorul final la rețea, trebuie să țină seama de investiția inițială realizată de operatorul în cauză și de existența unui control al prețurilor care permite recuperarea costurilor de instalare.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza T-215/07 R: Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 15 noiembrie 2007 — Donnici/Parlamentul European ( Măsuri provizorii — Decizie a Parlamentului European — Verificarea prerogativelor aleșilor — Invalidarea unui mandat parlamentar rezultat din aplicarea dreptului electoral național — Cerere de suspendare a executării — Admisibilitate — Fumus boni juris — Urgență — Evaluare comparativă a intereselor )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/16

         Ordonanța judecătorului delegat cu luarea măsurilor provizorii din 15 noiembrie 2007 — Donnici/Parlamentul European
   (Cauza T-215/07 R)
   („Măsuri provizorii - Decizie a Parlamentului European - Verificarea prerogativelor aleșilor - Invalidarea unui mandat parlamentar rezultat din aplicarea dreptului electoral național - Cerere de suspendare a executării - Admisibilitate - Fumus boni juris - Urgență - Evaluare comparativă a intereselor’)
   (2008/C 8/31)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Beniamino Donnici (Castrolibero, Italia) (reprezentanți: M. Sanino, G. M. Roberti, I. Perego și P. Salvatore, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: H. Krück, N. Lorenz și A. Caiola, agenți)

      Intervenientă în susținerea reclamantului: Republica Italiană (reprezentanți: I. Braguglia, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Intervenient în susținerea pârâtului: Achille Occhetto (Roma, Italia) (reprezentanți: P. De Caterini și F. Paola, avocați)
   Obiectul
   Cerere de suspendare a executării Deciziei Parlamentului European din 24 mai 2007 privind verificarea prerogativelor lui Beniamino Donnici [2007/2121(REG)], până la pronunțarea Tribunalului asupra acțiunii principale.
   Dispozitivul

               1)

               Suspendă executarea Deciziei Parlamentului European din 24 mai 2007 privind verificarea prerogativelor lui Beniamino Donnici [2007/2121(REG)].

               2)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza F-83/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 februarie 2014 — Bodson și alții/BEI (Funcție publică — Personalul BEI — Natura contractuală a raportului de muncă — Remunerație — Reforma regimului de prime al BEI)

text:
               22.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 85/26

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 12 februarie 2014 — Bodson și alții/BEI
   (Cauza F-83/12) (1)

   (Funcție publică - Personalul BEI - Natura contractuală a raportului de muncă - Remunerație - Reforma regimului de prime al BEI)
   2014/C 85/43
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Jean-Pierre Bodson și alții (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: L. Levi, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams și G. Nuvoli, agenț și, P. E. Partsch, avocat)

      Obiectul

   Pe de o parte, cererea de anulare a deciziilor de aplicare în cazul reclamanților a unei prime în temeiul noului sistem de performanțe, astfel cum rezultă din decizia din 14 decembrie 2010 a Consiliului de administrație și din deciziile din 9 noiembrie 2010 și din 16 noiembrie 2011 ale Comitetului de direcție, pe de o parte, și, pe de altă parte, cererea subsecventă de obligare a pârâtei la plata diferenței de remunerație, precum și la plata unor daune interese

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Bodson și ceilalți șapte reclamanți ale căror nume figurează în anexă suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Banca Europeană de Investiții.

      (1)  JO C 295, 29.9.2012, p. 34.


title: Cauza C-428/12: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 34 TFUE și 36 TFUE — Măsuri cu efect echivalent restricțiilor cantitative la import — Transport privat complementar de mărfuri — Primul vehicul din flota unei întreprinderi — Norme privind obținerea autorizației de transport rutier — Siguranța rutieră și protecția mediului)

text:
               26.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 159/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 3 aprilie 2014 – Comisia Europeană/Regatul Spaniei
   (Cauza C-428/12) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Articolele 34 TFUE și 36 TFUE - Măsuri cu efect echivalent restricțiilor cantitative la import - Transport privat complementar de mărfuri - Primul vehicul din flota unei întreprinderi - Norme privind obținerea autorizației de transport rutier - Siguranța rutieră și protecția mediului))
   2014/C 159/06
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: I. Galindo Martin și G. Wilms, agenți)

      Pârât: Regatul Spaniei (reprezentanți: J. García-Valdecasas Dorrego și Centeno Huerta, agenți)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Încălcarea articolelor 34 TFUE și 36 TFUE –Legislație națională care impune pentru obținerea unei „autorizații de transport privat complementar” ca prima înmatriculare a primului vehicul greu din flota unei întreprinderi să nu fie mai veche de cinci luni

      Dispozitivul

               1)

               Prin impunerea, la articolul 31 din Decretul FOM/734/2007 din 20 martie 2007 de punere în aplicare a Legii de reglementare a transporturilor terestre în materia autorizațiilor de transport rutier de mărfuri, pentru vehiculele a căror masă maximă autorizată depășește 3,5 tone, a condiției potrivit căreia, în vederea obținerii unei autorizații de transport privat complementar de mărfuri, primul vehicul al flotei unei întreprinderi să nu fi fost înmatriculat prima dată cu mai mult de cinci luni în urmă, Regatul Spaniei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 34 TFUE.

               2)

               Obligă Regatul Spaniei la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 379, 8.12.2012.


title: Cauza T-665/13: Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — Zitro IP/OAPI — Gamepoint (SPIN BINGO)

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/13

         Acțiune introdusă la 16 decembrie 2013 — Zitro IP/OAPI — Gamepoint (SPIN BINGO)
   (Cauza T-665/13)
   2014/C 61/22
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Zitro IP Sàrl. (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: A. Canela Giménez, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Gamepoint BV (Haga, Țările de Jos)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 14 octombrie 2013 în cauza R 1388/2012-4;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă în culori care cuprinde elementul verbal „SPIN BINGO” pentru produse și servicii din clasele 9, 41 și 42 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 9 545 658.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „ZITRO SPIN BINGO” pentru produse și servicii din clasele 9, 28 și 41 — marca comunitară înregistrată sub nr. 9 058 868.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: anulează decizia atacată și respinge opoziția.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul privind marca comunitară.


title: Cauza C-42/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Belgia) la 25 ianuarie 2010 — 1. Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, 2. Marc Janssens/Belgische Staat

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/20

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Raad van State (Belgia) la 25 ianuarie 2010 — 1. Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, 2. Marc Janssens/Belgische Staat
   (Cauza C-42/10)
   2010/C 100/31
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW, Marc Janssens

      Pârât: Belgische Staat

      Intervenient: Luk Vangheluwe

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 3 litera (b), articolul 4 alineatul (2), articolul 5 și articolul 17 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 998/2003 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 26 mai 2003 privind cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie și de modificare a Directivei 92/65/CEE a Consiliului, precum și articolele și anexele Deciziei 2003/803/CE (2) a Comisiei din 26 noiembrie 2003 de stabilire a pașaportului tip pentru circulația intracomunitară a câinilor, pisicilor și a dihorilor domestici se opun unei reglementări naționale care, în ceea ce privește pașaportul pentru pisici și dihori domestici, face trimitere la modelul și la condițiile suplimentare impuse prin Decizia Comisiei din 26 noiembrie 2003, însă, în plus, stabilește că fiecare pașaport trebuie prevăzut cu un număr unic compus din 13 caractere, și anume codul ISO al Belgiei, „BE”, urmat de numărul de autorizare eliberat de emitent, compus din două cifre, și de un număr suplimentar compus din nouă cifre?

               2.

               Articolul 3 litera (b), articolul 4 alineatul (2), articolul 5 și articolul 17 al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 998/2003 […], precum și articolele și anexele Deciziei 2003/803/CE […] se opun unei reglementări naționale care impune de asemenea utilizarea pașaportului european pentru animalele de companie ca dovadă a identificării și a înregistrării câinilor și prevede în această privință că terții efectuează, prin intermediul unor etichete autocolante de identificare, modificări referitoare la datele de identificare ale proprietarului și ale animalului în părțile I-III ale pașaportului european eliberat de un veterinar autorizat, respectivele etichete fiind lipite deasupra datelor de identificare anterioare?

      (1)  JO L 146, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 47, p. 190.

      (2)  JO L 313, p.1, Ediție specială, 03/vol. 51, p. 140.


title: Cauza T-200/12: Acțiune introdusă la 9 mai 2012 — Shannon Free Airport Development/Comisia

text:
               25.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/22

         Acțiune introdusă la 9 mai 2012 — Shannon Free Airport Development/Comisia
   (Cauza T-200/12)
   2012/C 258/41
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Shannon Free Airport Development Co. Ltd (Shannon, Irlanda) (reprezentant: S. Pappas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei din 28 februarie 2012 a delegației Uniunii Europene în Ucraina, secțiunea Contracte și Finanțe, adoptată în cadrul cererii de ofertă EuropeAid/131567/C/SER/UA „Proiect de susținere și de diversificare a turismului în Crimeea”, precum și a deciziilor ulterioare adoptate în acest cadru de aceeași autoritate și de directorul DG Dezvoltare a Comisiei Europene;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe încălcarea cerinței fundamentale de procedură constând în obligația de motivare, întrucât

                           —

                           jurisprudența și legislația impun pârâtei obligația de a explica în mod clar avantajele ofertei selectate, în loc să se limiteze la a contesta valoarea elementelor de probă prezentate de reclamantă; o bună administrare presupune examinarea veridicității acestora și abordarea corectă a afirmațiilor, mai ales în anumite circumstanțe agravante;

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea cerinței fundamentale de procedură referitoare la respectarea procedurii aplicabile, întrucât

                           —

                           procedura de evaluare care trebuia urmată de comitetul de evaluare a fost afectată de neregularități de care pârâta era conștientă, dar nu le-a luat în considerare înainte de publicarea rezultatelor. Deciziile care au fost adoptate ulterior sunt, așadar, nelegale în măsura în care se întemeiază pe rezultatul acestor neregularități.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe nerespectarea egalității de tratament și pe abuz de putere, întrucât

                           —

                           procedura nelegală a fost aplicată numai în privința consorțiului din care făcea parte reclamanta, ceea ce contravine principiului nediscriminării. Rezultă de asemenea că unicul scop al procedurii nelegale a fost eliminarea consorțiului reclamantei de pe primul loc din lista de evaluare.


title: Cauza T-513/12: Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2012 — NCL/OAPI — (NORWEGIAN GETAWAY)

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/65

         Acțiune introdusă la 22 noiembrie 2012 — NCL/OAPI — (NORWEGIAN GETAWAY)
   (Cauza T-513/12)
   2013/C 26/129
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: NCL Corporation Ltd (Miami, Statele Unite ale Americii) (reprezentant: N. Grüger, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Anularea Deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) în cauza R 1014/2012-4 din 12 septembrie 2012 și trimiterea cauzei camerei de recurs;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care privește serviciile din clasa 39: „Arranging of cruises (organizarea de croaziere), Cruise ship services (servicii de croazieră), Cruise arrangement (organizare de croaziere)” și trimiterea cauzei camerei de recurs;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „NORWEGIAN GETAWAY” pentru servicii din clasa 39 — cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 10 281 939

      Decizia examinatorului: Respinge cererea de înregistrare

      Decizia camerei de recurs: Respinge calea de atac

      Motivele invocate: Încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) coroborat cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-160/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 2 aprilie 2012 — Maria Rosa Gramegna/ASL Lodi și alții

text:
               2.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 157/5

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) la 2 aprilie 2012 — Maria Rosa Gramegna/ASL Lodi și alții
   (Cauza C-160/12)
   2012/C 157/08
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maria Rosa Gramegna

      Pârâți: ASL Lodi și alții

      Întrebarea preliminară

   Principiul libertății de stabilire, al nediscriminării și al protecției concurenței prevăzute la articolul 49 TFUE și următoarele se opun unei reglementări naționale care nu îi permite farmacistului autorizat și înscris în ordinul profesional respectiv, dar care nu este proprietarul unei activități comerciale încadrate în planul organic, să poată distribui cu amănuntul, în parafarmacia pe care o deține, chiar și acele medicamente eliberate pe baza prescripției medicale pe „rețetă albă”, adică neacoperite de Serviciul Național de Sănătate și care sunt integral în sarcina cetățeanului, stabilind, și în acest domeniu, o interdicție a vânzării anumitor categorii de produse farmaceutice și o limitare numerică a activităților comerciale care se pot înființa pe teritoriul național?


title: Cauza T-505/14: Ordonanța Tribunalului din 23 februarie 2015 – Seven for all mankind/OAPI – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SEVEN FOR ALL MANKIND — Marca comunitară figurativă anterioară Seven și marca internațională figurativă anterioară Seven — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Acțiune vădit nefondată”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/26

         Ordonanța Tribunalului din 23 februarie 2015 – Seven for all mankind/OAPI – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)
   (Cauza T-505/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale SEVEN FOR ALL MANKIND - Marca comunitară figurativă anterioară Seven și marca internațională figurativă anterioară Seven - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Acțiune vădit nefondată”])
   (2015/C 127/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Seven for all mankind LLC (Vernon, California, Statele Unite) (reprezentant: A. Gautier-Sauvagnac, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă în faţa Tribunalului: Seven SpA (Leinì, Italia) (reprezentant: L. Trevisan, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 9 aprilie 2014 (cauza (R 1277/2013-1) privind o procedură de opoziție între Seven SpA și Seven for all mankind LLC

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Seven for all mankind LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 292, 1.9.2014.


title: Cauza T-212/10: Acțiune introdusă la 3 mai 2010 — Strålfors Aktiebolag/OAPI — (IDENTIFICATION SOLUTIONS)

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/21

         Acțiune introdusă la 3 mai 2010 — Strålfors Aktiebolag/OAPI — (IDENTIFICATION SOLUTIONS)
   (Cauza T-212/10)
   2010/C 195/35
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Strålfors AB (Malmö, Suedia) (reprezentant: M. Nielsen, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 22 ianuarie 2010 în cauza R 1112/2009-2;

               —

               admiterea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS” pentru „etichete și cutii din hârtie și carton (nu pentru identificarea persoanelor fizice); articole de legătorie; adezivi pentru papetărie sau menaj, materiale pentru artiști; pensule; mașini de scris și articole de birou (cu excepția mobilierului); material didactic sau pentru învățământ (cu excepția aparatelor); materiale plastice pentru ambalaj (neincluse în alte clase); caractere tipografice; forme de tipar” din clasa 16 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „IDENTIFICATION SOLUTIONS” pentru produse din clasa 16 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8235186

      Decizia examinatorului: respinge în parte cererea de înregistrare a mărcii comunitare

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac și confirmă decizia atacată

      Motivele invocate: reclamanta susține că cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 8235186 „IDENTIFICATION SOLUTIONS” trebuie admisă în ceea ce privește înregistrarea mărcii respective pentru produse din clasa 16 întrucât „IDENTIFICATION SOLUTIONS” are un caracter distinctiv pentru aceste produse și așadar îndeplinește cerințele prevăzute de articolul 4 din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza C-108/11: Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/13

         Acțiune introdusă la 2 martie 2011 — Comisia Europeană/Irlanda
   (Cauza C-108/11)
   2011/C 145/19
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: R. Lyal, C. Soulay, agenți)

      Pârâtă: Irlanda

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin aplicarea unei cote a TVA-ului de 4,8 % pentru livrările de ogari și de cai care în mod normal nu sunt destinate preparării de alimente, pentru închirierea de cai și pentru anumite servicii de inseminare, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96, 98 (coroborate cu anexa III) și 110 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1);

               —

               obligarea Irlandei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Potrivit articolului 96 din Directiva TVA, cota normală a TVA-ului stabilită de fiecare stat membru, care trebuie să fie în valoare de cel puțin 15 %, se aplică tuturor livrărilor de bunuri și prestărilor de servicii. O rată diferită de rata normală poate fi aplicată numai în măsura în care este autorizată prin alte dispoziții ale directivei.
   Articolul 98 prevede că statele membre pot aplica fie una, fie două cote reduse pentru livrările de bunuri sau prestările de servicii din categoriile prevăzute în anexa III la directivă. Livrările actualmente în cauză nu figurează în anexa III.
   Directiva TVA cuprinde, de asemenea, dispoziții tranzitorii care permit statelor membre să continue aplicarea cotelor care derogă de la normele generale referitoare la structura și la nivelurile cotelor care figurează în directivă, dacă dispozițiile naționale relevante erau în vigoare la 1 ianuarie 1991.
   Potrivit articolului 113 din Directiva TVA, statele membre care, la 1 ianuarie 1991, aplicau cote reduse inferioare valorii minime stabilite la articolul 99, pot să aplice una dintre cotele reduse prevăzute la articolul 98 pentru astfel de bunuri sau servicii. Cu toate acestea, întrucât cota aplicată de Irlanda pentru bunurile și serviciile în cauză este inferioară valorii minime stabilite la articolul 99 din Directiva TVA, articolul 113 este inutil.
   Articolul 110 din directivă se aplică, de asemenea, cotelor inferioare valorii minime stabilite la articolul 99. Acesta prevede un regim tranzitoriu pentru anumite măsuri naționale adoptate din rațiuni sociale bine definite (de exemplu reducerea sarcinii fiscale aplicate consumului de bunuri și servicii care acoperă necesități sociale fundamentale) și în favoarea consumatorilor finali. Comisia susține că livrarea de cai și de ogari (pentru alte scopuri decât prepararea de alimente), închirierea de cai și serviciile de inseminare nu pot fi considerate necesare pentru acoperirea unor necesități sociale fundamentale. De asemenea, Comisia susține că, dat fiind că o proporție importantă a cailor și a ogarilor este destinată curselor sau reproducerii, avantajul măsurii nu poate fi considerat ca fiind în favoarea consumatorilor finali.

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 03, p. 7.


title: Cauza T-255/14: Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2015 – Aalto korkeakoulusäätiö/OAPI (APPCAMPUS)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/61

         Ordonanța Tribunalului din 10 iunie 2015 – Aalto korkeakoulusäätiö/OAPI (APPCAMPUS)
   (Cauza T-255/14) (1)

   (2015/C 311/69)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 235, 21.7.2014.


title: Cauza T-723/15: Acțiune introdusă la 4 decembrie 2015 – Genossenschaftsverband Bayern/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/40

         Acțiune introdusă la 4 decembrie 2015 – Genossenschaftsverband Bayern/Comisia
   (Cauza T-723/15)
   (2016/C 059/46)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Genossenschaftsverband Bayern e. V. (München, Germania) (reprezentanți: C. Bittner și N. Thies, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta:

                           —

                           s-a stabilit la articolul 1 că Germania ar fi acordat, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) TFUE, pentru testele privind calitatea laptelui efectuate în Bavaria, ajutoare pentru unitățile de prelucrare a laptelui vizate din Bavaria și că aceste ajutoare ar fi incompatibile cu piața internă începând de la 1 ianuarie 2007

                           —

                           s-a dispus la articolele 2-4 recuperarea de la beneficiari a acestor ajutoare plus dobânzile;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea în parte a Deciziei C(2015) 6295 final a Comisiei din 18 septembrie 2015 privind ajutorul de stat SA.35484 (2013/C) [ex SA.35484 (2012/NN)] acordat de Germania pentru testele privind calitatea laptelui în cadrul Legii privind laptele și grăsimea.
   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă șase motive care sunt în substanță identice sau similare celor invocate în cauza T-722/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns/Comisia.


title: Cauza T-452/17: Acțiune introdusă la 20 iulie 2017 – TL/CEPD

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/28

         Acțiune introdusă la 20 iulie 2017 – TL/CEPD
   (Cauza T-452/17)
   (2017/C 347/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: TL (reprezentanți: T. Léonard și M. Cock, avocați)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, întrucât a respins plângerea pentru motivul că aceasta ar consta într-o cerere de revizuire şi nu a răspuns la argumentele invocate de reclamant, decizia Autorităţii Europene pentru Protecţia Datelor (AEPD) din 16 mai 2017 referitoare la refuzul cererii de anonimizare a hotărârii [(confidenţial)] (1) şi a paginilor web care conţin date cu caracter personal încalcă:

                           —

                           articolul 46 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO 2001, L 8, p. 1, Ediţie specială, 13/vol. 30, p. 142) şi articolele 33 şi 34 alineatul (1) din Decizia 2013/504/UE a Autorității Europene pentru Protecția Datelor din 17 decembrie 2012 privind adoptarea Regulamentului de procedură (JO 2013, L 273, p. 41), adoptate în vederea punerii în aplicare a articolului 46 litera (a) menţionat, care învesteşte AEPD cu funcţia de examinare a plângerilor şi de informare a persoanei interesate cu privire la rezultatele examinării sale;

                           —

                           articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care impune instituţiilor şi organelor Uniunii o obligaţie generală de motivare;

               —

               constatarea faptului că, întrucât a considerat AEPD necompetentă să soluţioneze plângerea reclamantului, decizia atacată încalcă articolul 46 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001, interpretat în lumina articolului 8 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

         în consecinţă:

               —

               declararea nulităţii deciziei atacate;

               —

               obligarea AEPD la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă două motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe lipsa unui răspuns al AEPD la plângerea introdusă de reclamant. Întrucât a respins plângerea pentru motivul că aceasta consta într-o cerere de revizuire şi nu a răspuns la argumentele invocate de reclamant în susţinerea cererii sale de anonimizare, decizia atacată ar încălca articolul 46 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001, care învesteşte AEPD cu funcţia de examinare a plângerilor şi de informare a persoanei interesate cu privire la rezultatele examinării sale, precum şi articolele 33 şi 34 alineatul (1) din Decizia 2013/504/UE a Autorității Europene pentru Protecția Datelor din 17 decembrie 2012 privind adoptarea Regulamentului de procedură, adoptate în vederea punerii în aplicare a articolului 46 litera (a) menţionat anterior, în temeiul cărora AEPD soluţionează plângerile şi îl informează pe reclamant cu privire la rezultatul unei plângeri și la măsurile luate. Potrivit reclamantului, AEPD nu a soluţionat plângerea întrucât a calificat-o în mod greşit drept cerere de revizuire. În plus, decizia atacată ar încălca articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care impune instituţiilor şi organelor Uniunii o obligaţie generală de motivare.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 46 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001, interpretat în lumina articolului 8 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în măsura în care AEPD ar fi considerat în mod greşit că nu era competentă să soluţioneze plângerea reclamantului.

      (1)  Date confidenţiale ocultate.


title: Cauza T-582/10: Ordonanța Tribunalului din 18 februarie 2015 – Acron și Dorogobuzh/Consiliul

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/39

         Ordonanța Tribunalului din 18 februarie 2015 – Acron și Dorogobuzh/Consiliul
   (Cauza T-582/10) (1)

   (2015/C 127/52)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a treia a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza C-685/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austria) – Online Games Handels GmbH și alții/Landespolizeidirektion Oberösterreich (Trimitere preliminară — Articolul 49 TFUE — Libertatea de stabilire — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare restrictivă a unui stat membru — Sancțiuni administrative cu caracter penal — Motive imperative de interes general — Proporționalitate — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 47 — Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă — Reglementare națională care prevede obligația instanței de a cerceta din oficiu elementele cu privire la care este sesizată în cadrul urmăririi contravențiilor cu caracter penal — Conformitate)

text:
               21.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 277/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 14 iunie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austria) – Online Games Handels GmbH și alții/Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Cauza C-685/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 49 TFUE - Libertatea de stabilire - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare restrictivă a unui stat membru - Sancțiuni administrative cu caracter penal - Motive imperative de interes general - Proporționalitate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 47 - Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă - Reglementare națională care prevede obligația instanței de a cerceta din oficiu elementele cu privire la care este sesizată în cadrul urmăririi contravențiilor cu caracter penal - Conformitate))
   (2017/C 277/12)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden

      Pârâtă: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Dispozitivul

   Articolele 49 și 56 TFUE, astfel cum sunt interpretate în special în Hotărârea din 30 aprilie 2014, Pfleger și alții (C-390/12, EU:C:2014:281), citite în lumina articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun unui regim procedural național potrivit căruia, în cadrul procedurilor administrative cu caracter penal, instanța chemată să se pronunțe asupra conformității cu dreptul Uniunii a unei reglementări care restrânge exercitarea unei libertăți fundamentale a Uniunii Europene, precum libertatea de stabilire sau libera prestare a serviciilor în interiorul Uniunii Europene, este obligată să cerceteze din oficiu elementele cauzei cu care este sesizată în cadrul examinării existenței unor contravenții, cu condiția ca un asemenea regim să nu aibă drept consecință obligarea acestei instanțe de a se substitui autorităților competente ale statului membru în cauză cărora le revine atribuția de a furniza elementele de probă necesare pentru a permite instanței menționate să verifice dacă această restricție este justificată.

      (1)  JO C 118, 4.4.2016.