title: Cauze conexate C-323/10-C-326/10: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG (C-323/10, C-324/10 și C-326/10), Doux Geflügel GmbH (C-325/10)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas [Regulamentul (CEE) nr. 3846/87 — Agricultură — Restituiri la export — Carne de pasăre — Cocoși și găini eviscerați și curățați de pene]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/11

      Hotărârea Curții (Camera a opta) din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Finanzgericht Hamburg — Germania) — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG (C-323/10, C-324/10 și C-326/10), Doux Geflügel GmbH (C-325/10)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (Cauze conexate C-323/10-C-326/10) (1)

      (Regulamentul (CEE) nr. 3846/87 - Agricultură - Restituiri la export - Carne de pasăre - Cocoși și găini eviscerați și curățați de pene)
      (2012/C 25/18)
      Limba de procedură: germana

         Instanța de trimitere

      Finanzgericht Hamburg

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamante: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG (C-323/10, C-324/10 et C-326/10), Doux Geflügel GmbH (C-325/10)

         Pârâtă: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Finanzgericht Hamburg — Interpretarea Regulamentului (CEE) nr. 3846/87 al Comisiei din 17 decembrie 1987 de stabilire a unei nomenclaturi a produselor agricole pentru restituirile la export (JO L 366 p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2765/1999 al Comisiei din 16 decembrie 1999 (JO L 338, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 30, p. 129) — Poziția 0207 12 90 — Cocoși și găini fără pene, dar nu complet eviscerate, astfel cum se prevede la respectiva poziție tarifară din nomenclatură

         Dispozitivul

                  1.

                  Subpoziția 0207 12 90 din anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 3846/87 al Comisiei din 17 decembrie 1987 de stabilire a unei nomenclaturi a produselor agricole pentru restituirile la export, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 2091/2005 al Comisiei din 15 decembrie 2005 de publicare, pentru 2006, a nomenclaturii produselor agricole pentru restituirile la export, trebuie interpretată în sensul că o carcasă de pasăre care se încadrează la această subpoziție trebuie să fie complet eviscerată astfel încât faptul că, la sfârșitul procesului mecanizat de eviscerare, o parte din intestine sau din trahee, de exemplu, rămâne atașată de aceasta afectează clasificarea sa tarifară.

                  2.

                  Codul de produs 0207 12 90 9990 din anexa I la Regulamentul nr. 3846/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 2765/1999 al Comisiei din 16 decembrie 1999, trebuie interpretat în sensul că noțiunea „compoziție neregulată” permite prezența într-o carcasă numai a maximum patru organe dintre cele pe care le desemnează, în unul sau în mai multe exemplare, cu condiția respectării totalului de patru.

                  3.

                  Subpoziția 0207 12 10 din anexa I la Regulamentul nr. 3846/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 2765/1999, trebuie interpretată în sensul că nu se încadrează la subpoziția menționată o carcasă de pasăre în care unul dintre organele menționate în subpoziția respectivă, și anume gâtul, inima, ficatul și pipota, este prezent în mai multe exemplare.

                  4.

                  Subpoziția 0207 12 10 din anexa I la Regulamentul nr. 3846/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 2765/1999, trebuie interpretată în sensul că, în vederea clasificării pentru restituirea la export, o carcasă de pasăre de care, în urma procesului mecanizat de îndepărtare a penelor, mai sunt atașate mici tuburi de pană, pene, tuleie și puf se încadrează la această subpoziție, cu condiția ca aceste resturi de pene să fie compatibile cu caracteristica de pui gata de fript și cu calitatea de a fi sănătos și adecvat pentru comercializare.

                  5.

                  Codul de produs 0207 12 90 9990 din anexa I la Regulamentul nr. 3846/87, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul nr. 2765/1999, trebuie interpretat în sensul că nu se încadrează la acest cod de produs o carcasă de pasăre în care traheea a rămas atașată de gât.

                  6.

                  În cadrul controlului vamal efectuat pentru a se stabili dacă mărfurile prezentate la export corespund poziției tarifare menționate în declarația de export, rezultatele verificării parțiale a mărfurilor declarate sunt valabile în ceea ce privește toate mărfurile din declarație, în conformitate cu articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar. Nu trebuie să se admită o marjă de eroare care să permită să se considere că o anomalie nu are efecte negative în materie de restituire.

         (1)  JO C 209 du 31.07.2010

         JO C 274 du 09.10.2010


title: Cauza T-443/08: Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt/Comisia

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/35

         Acțiune introdusă la 6 octombrie 2008 — Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt/Comisia
   (Cauza T-443/08)
   (2008/C 327/63)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamanți: Freistaat Sachsen și Land Sachsen-Anhalt (reprezentant: U. Soltész, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea, în temeiul articolului 231 alineatul (1) CE, a Deciziei Comisiei din 23 iulie 2008, în măsura în care prin aceasta Comisia a considerat că:

                           a)

                           aportul de capital din partea Germaniei pentru construcția unei noi piste de sud pentru aterizare și decolare precum și a instalațiilor aeroportuare aferente în cadrul aeroportului Leipzig/Halle constituie un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE și

                           b)

                           valoarea acestui „ajutor de stat” se ridică la 350 milioane euro;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată potrivit articolului 87 al doilea paragraf din Regulamentul de procedură al Curții.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanții contestă afirmațiile cuprinse în prima teză a articolului 1 din Decizia C(2008) 3512 final a Comisiei din 23 iulie 2008 (C 48/2006, ex N 227/2006) privind măsurile adoptate de Germania în favoarea DHL și a aeroportului Leipzig/Halle, conform cărora aportul de capital din partea Germaniei pentru aeroportul Leipzig/Halle constituie un ajutor de stat în favoarea aeroportului și că valoarea totală a acestuia se ridică la 350 milioane euro.
   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă următoarele șapte motive:
   În primul rând, reclamanții susțin că dispozițiile privind ajutorul de stat nu sunt aplicabile în speță deoarece aeroportul nu constituie o întreprindere în sensul acestor dispoziții cât privește extinderea unor infrastructuri aeroportuare regionale.
   În al doilea rând, Flughafen Leipzig/Halle GmbH reprezintă o companie de stat cu obiectiv unic („single purpose vehicle”), organizată ca o societate cu capital privat care, ca urmare, în mod evident nu poate fi considerată a fi beneficiar al unui ajutor cât privește dotarea sa de către stat cu mijloacele necesare îndeplinirii sarcinii încredințate.
   În al treilea rând, decizia atacată este lipsită de coerență, deoarece, în cuprinsul deciziei, Flughafen Leipzig/Halle GmbH ar fi considerată în același timp atât beneficiar cât și finanțator al ajutoarelor.
   În al patrulea rând, aplicarea orientărilor (1) publicate în 2005 la fapte verificate înainte de publicarea documentului încalcă principiul neretroactivității, principiile securității juridice, al protecției încrederii legitime precum și al egalității. Potrivit reclamanților, aplicabile sunt exclusiv liniile directoare ale Comisiei din 1994 (2).
   În plus, reclamanții afirmă că noile orientări încalcă dreptul comunitar primar fiind eronate în fapt și incoerente, deoarece administratorii unor aeroporturi regionale nu au calitatea de întreprinzător. Orientările din 2005 ar face să fie cuprinsă în domeniul de aplicare al normelor în materie de ajutor de stat chiar și construcția de aeroporturi, în timp ce potrivit orientărilor anterioare din 1994 această activitate ar fi fost în mod expres exclusă de la aplicarea legislației în materie de ajutor de stat. Din perspectiva cuprinsului diametral opus pe care îl prezintă orientările precedente și cele actuale, precum și dată fiind lipsa abrogării normelor din 1994, nu ar fi clar cum trebuie evaluată din punct de vedere juridic finanțarea unor infrastructuri aeroportuare.
   În al șaselea rând, potrivit reclamanților, Comisia a încălcat procedura, întrucât nu a aplicat aportului de capital pe care ea însăși l-a calificat ca atare prevederile Regulamentului (CE) nr. 659/1999 (3) privind ajutoarele deja acordate.
   În al șaptelea rând, orientările din 2005 nu ar fi respectat repartizarea competențelor între statele membre și Comisie deoarece, pe calea unei interpretări extensive a noțiunii „întreprindere” potrivit articolului 87 alineatul (1) CE, aceasta și-ar fi arogat atribuții în plus față de cadrul prevăzut prin Tratatul CE, făcând totodată ca, prin aceeași interpretare extensivă, controlul instituțiilor comunitare să se extindă și asupra unor cazuri ce intră în competența autorităților administrative naționale.

      (1)  Comunicarea Comisiei — orientări comunitare privind finanțarea aeroporturilor și ajutorul la înființare pentru companiile aeriene cu plecare de pe aeroporturi regionale (JO 2005, C 312, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 14, p. 188).

      (2)  Comunicarea Comisiei — aplicarea articolelor 92 CE și 93 CE și a articolului 61 din Acordul privind SEE în cazul ajutoarelor de stat acordate în sectorul aviației (JO 1994, C 350, p. 7).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE.


title: Cauza T-123/08: Acțiune introdusă la 14 martie 2008 — Spitzer/OAPI — Homeland Housewares (Magic Butler)

text:
               9.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 116/27

         Acțiune introdusă la 14 martie 2008 — Spitzer/OAPI — Homeland Housewares (Magic Butler)
   (Cauza T-123/08)
   (2008/C 116/50)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: Harald Spitzer (Hörsching, Austria) (reprezentant: T. Schmitz, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Homeland Housewares, LLC (Los Angeles, Statele Unite ale Americii)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 7 ianuarie 2008 (cauza R 1508/2006-1);

               —

               respingerea opoziției formulate de Homeland Housewares, LLC împotriva mărcii verbale solicitate „Magic Butler” (nr. 4 109 906);

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Magic Butler” pentru produse din clasele 7 și 21 (cererea de înregistrare nr. 4 109 906).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Homeland Housewares, LLC.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „MAGIC BULLET” pentru produse din clasa 7 (marca comunitară nr. 4 100 483) și marca verbală „THE MAGIC BULLET” pentru produse din clasa 7 (marca comunitară nr. 3 584 885).

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în parte.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât între mărcile în conflict nu există risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-290/07 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Scott SA, Département du Loiret, Republica Franceză [Recurs — Ajutoare de stat — Preț preferențial pentru cumpărarea unui teren amenajat — Identificare a valorii de piață — Procedură oficială de investigare — Regulamentul (CE) nr. 659/1999 — Obligație de a investiga cu diligență și cu imparțialitate — Întindere a puterii de apreciere a Comisiei — Metoda costurilor — Întindere a controlului jurisdicțional]

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/6

      Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 septembrie 2010 — Comisia Europeană/Scott SA, Département du Loiret, Republica Franceză
      (Cauza C-290/07 P) (1)

      (Recurs - Ajutoare de stat - Preț preferențial pentru cumpărarea unui teren amenajat - Identificare a valorii de piață - Procedură oficială de investigare - Regulamentul (CE) nr. 659/1999 - Obligație de a investiga cu diligență și cu imparțialitate - Întindere a puterii de apreciere a Comisiei - Metoda costurilor - Întindere a controlului jurisdicțional)
      (2010/C 288/11)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Comisia Europeană (reprezentant: J. Flett, agent)

         Celelalte părți în proces: Scott SA (reprezentanți: J. Lever QC, R. Griffith, M. Papadakis, Solicitors, J. Gardner și G. Peretz, Barristers), Département du Loiret (reprezentanți: A. Carnelutti, avocat), Republica Franceză (reprezentanți: G. de Bergues, S. Seam și F. Million, agenți)

         Obiectul

      Recurs împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi) din 29 martie 2007, Scott/Comisie (T-366/00), prin care Tribunalul a anulat articolul 2 din Decizia Comisiei 2002/14/CE din12 iulie 2000 privind ajutorul de stat pus în executare de Franța în favoarea Scott Paper SA/Kimberly-Clark (JO L 12, p.1), în măsura în care are în vedere ajutorul acordat sub forma prețului preferențial al unui teren vizat la articolul 1 din această decizie

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță al Comunităților Europene din 29 martie 2007, Scott/Comisia (T-366/00).

                  2.

                  Trimite cauza Tribunalului Uniunii Europene spre rejudecare.

                  3.

                  Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

         (1)  JO C 183, 4.8.2007.


title: Cauza T-416/12: Acțiune introdusă la 20 septembrie 2012 — HP Health Clubs Iberia/OAPI — Shiseido (ZENSATIONS)

text:
               17.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/35

         Acțiune introdusă la 20 septembrie 2012 — HP Health Clubs Iberia/OAPI — Shiseido (ZENSATIONS)
   (Cauza T-416/12)
   2012/C 355/73
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: HP Health Clubs Iberia, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: S. Serrat Viñas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Shiseido Company Ltd (Tokio, Japonia)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recursuri a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 6 iunie 2012, pronunțată în cauza R 2212/2010-1;

               —

               respingerea opoziției introduse de Shiseido Company Ltd;

               —

               trimiterea cauzei la OAPI pentru ca marca solicitată să fie înregistrată pentru toate serviciile în litigiu;

               —

               obligarea pârâtului și a celeilalte părți implicate în această cauză la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul prezentei proceduri și a procedurii în fața OAPI.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „ZENSATIONS” pentru servicii din clasele 35 și 44 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 5 778 303.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Shiseido Company Ltd.

      Marca sau semnul invocat: marca verbală „ZEN” pentru produse și servicii din clasele 3, 21 și 44

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: admite calea de atac.

      Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 75 a doua teză și a articolului 76 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-135/10: Ordonanța Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Pieno žvaigždės/OAPI — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)

text:
               14.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/20

         Ordonanța Tribunalului din 15 noiembrie 2011 — Pieno žvaigždės/OAPI — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)
   (Cauza T-135/10) (1)

   2012/C 13/42
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 134, 22.5.2010.


title: Cauza T-154/16: Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2016 – Grid applications/EUIPO (APlan) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale APlan — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               30.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/48

         Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2016 – Grid applications/EUIPO (APlan)
   (Cauza T-154/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale APlan - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2017/C 030/55)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Grid applications GmbH (Viena, Austria) (reprezentant: M. Meyenburg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 15 februarie 2016 (cauza R 1819/2015-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal APlan ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Grid applications GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 200, 6.6.2016.


title: Cauza T-636/13: Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2013 — TrekStor/OAPI — MSI Technology (MovieStation)

text:
               8.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 39/24

         Acțiune introdusă la 26 noiembrie 2013 — TrekStor/OAPI — MSI Technology (MovieStation)
   (Cauza T-636/13)
   2014/C 39/42
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: TrekStor Ltd (Hong Kong, China) (reprezentant: O. Spieker, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: MSI Technology GmbH (Frankfurt am Main, Germania)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               modificarea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 27 septembrie 2013 (R 1914/2012-4) astfel încât să se respingă cererea formulată de solicitantă de nulitate a mărcii comunitare „MovieStation” din 20 iunie 2011 și aceasta să fie obligată la plata cheltuielilor de judecată.

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „MovieStation” pentru produse din clasa 9 — marca comunitară nr. 5 743 257

      Titularul mărcii comunitare: reclamanta.

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: MSI Technology GmbH.

      Motivarea cererii de declarare a nulității: dispozițiile coroborate ale articolului 52 alineatul (1) litera (a) și ale articolului 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.

      Decizia diviziei de anulare: anularea mărcii în cauză.

      Decizia camerei de recurs: respingerea căii de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009.


title: Cauza C-514/10: Hotărârea Curții (camera a treia) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší soud České republiky — Republica Cehă) — Wolf Naturprodukte GmbH/Sewar spol. s r.o. [Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Regulamentul (CE) nr. 44/2001 — Domeniu de aplicare temporal — Executarea unei hotărâri pronunțate înainte de aderarea statului de executare la Uniunea Europeană]

text:
               18.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/3

         Hotărârea Curții (camera a treia) din 21 iunie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Nejvyšší soud České republiky — Republica Cehă) — Wolf Naturprodukte GmbH/Sewar spol. s r.o.
   (Cauza C-514/10) (1)

   (Competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Regulamentul (CE) nr. 44/2001 - Domeniu de aplicare temporal - Executarea unei hotărâri pronunțate înainte de aderarea statului de executare la Uniunea Europeană)
   2012/C 250/04
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Wolf Naturprodukte GmbH

      Pârâtă: Sewar spol. s r.o.

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Nejvyšší soud České republiky — Interpretarea articolului 66 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74) — Domeniul de aplicare în timp — Punere în executare a unei hotărâri pronunțate înainte de aderarea la Uniunea Europeană a statului de executare

      Dispozitivul

   Articolul 66 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că, pentru ca acest regulament să fie aplicabil în vederea recunoașterii și a executării unei hotărâri judecătorești, este necesar ca, în momentul pronunțării acestei hotărâri, regulamentul menționat să fi fost în vigoare atât în statul membru de origine, cât și în statul membru solicitat.

      (1)  JO C 13, 15.11.2011.


title: Cauzele conexate C-154/15, C-307/15 și C-308/15: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Granada, Audiencia Provincial de Alicante – Spania) – Francisco Gutiérrez Naranjo/Cajasur Banco SAU (C-154/15), Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15), Banco Popular Español SA/Emilio Irles López, Teresa Torres Andreu (C-308/15) [Trimitere preliminară — Directiva 93/13/CEE — Contracte încheiate cu consumatorii — Împrumuturi ipotecare — Clauze abuzive — Articolul 4 alineatul (2) — Articolul 6 alineatul (1) — Constatarea nulității — Limitarea de către instanța națională a efectelor în timp ale constatării nulității unei clauze abuzive]

text:
               20.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 53/8

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 decembrie 2016 (cereri de decizie preliminară formulate de Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada, Audiencia Provincial de Alicante – Spania) – Francisco Gutiérrez Naranjo/Cajasur Banco SAU (C-154/15), Ana María Palacios Martínez/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15), Banco Popular Español SA/Emilio Irles López, Teresa Torres Andreu (C-308/15)
   (Cauzele conexate C-154/15, C-307/15 și C-308/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Directiva 93/13/CEE - Contracte încheiate cu consumatorii - Împrumuturi ipotecare - Clauze abuzive - Articolul 4 alineatul (2) - Articolul 6 alineatul (1) - Constatarea nulității - Limitarea de către instanța națională a efectelor în timp ale constatării nulității unei clauze abuzive])
   (2017/C 053/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanțele de trimitere

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada, Audiencia Provincial de Alicante

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Francisco Gutiérrez Naranjo (C-154/15), Ana María Palacios Martínez (C-307/15), Banco Popular Español SA (C-308/15)

      Pârâți: Cajasur Banco SAU (C-154/15), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA) (C-307/15), Emilio Irles López, Teresa Torres Andreu (C-308/15)

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii trebuie interpretat în sensul că se opune unei jurisprudențe naționale care limitează în timp efectele restitutorii legate de constatarea pe cale judiciară a caracterului abuziv, în sensul articolului 3 alineatul (1) din această directivă, al unei clauze conținute într-un contract încheiat de un profesionist cu un consumator doar la sumele plătite în mod nejustificat în aplicarea unei astfel de clauze, ulterior pronunțării deciziei care a constatat pe cale judecătorească acest caracter abuziv.

      (1)  JO C 228, 13.7.2015.

      JO C 279, 24.8.2015.


title: Cauza C-579/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 15 noiembrie 2013 — P/Commissie Sociale Zekerheid Breda, S/College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 15 noiembrie 2013 — P/Commissie Sociale Zekerheid Breda, S/College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen
   (Cauza C-579/13)
   2014/C 24/14
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: P și S

      Intimați: Commissie Sociale Zekerheid Breda și College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

      Întrebările preliminare

               1.

               Spiritul și finalitatea Directivei 2003/109/CE (1) sau articolul 5 alineatul (2) și/sau articolul 11 alineatul (1) din aceasta trebuie interpretate în sensul că sunt incompatibile cu obligația de integrare civică a resortisanților țărilor terțe care dețin statutul de rezident pe termen lung impusă printr-o reglementare națională și sancționată printr-un sistem de amenzi?

               2.

               Pentru a răspunde la prima întrebare, este important să se stabilească dacă obligația de integrare civică este impusă înainte de acordarea statutului de rezident pe termen lung?

      (1)  Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO 2004, L 16, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 225).


title: Cauza T-415/08: Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Irish Music Rights Organisation/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Împărțirea pieței geografice — Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale — Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu — Probă — Prezumția de nevinovăție” )

text:
               1.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/30

         Hotărârea Tribunalului din 12 aprilie 2013 — Irish Music Rights Organisation/Comisia
   (Cauza T-415/08) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Drepturi de autor privind execuția publică a operelor muzicale prin internet, prin satelit și retransmisia prin cablu - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Împărțirea pieței geografice - Acorduri bilaterale între societățile de gestiune colectivă naționale - Practică concertată care exclude posibilitatea de a acorda autorizații multiteritorii și multirepertoriu - Probă - Prezumția de nevinovăție)
   2013/C 156/51
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Irish Music Rights Organisation Ltd (Dublin, Irlanda) (reprezentanți: M. Favart, avocat, și D. Collins, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și J. Bourke, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamantei: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Franța) (reprezentanți: J.-F. Bellis și K. Van Hove, avocați) și European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Elveția) (reprezentanți: D. Waelbroeck, avocat, și D. Slater, solicitor)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 3 din Decizia C(2008) 3435 final a Comisiei din 16 iulie 2008 privind o procedură în conformitate cu articolul 81 [CE] și cu articolul 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/C2/38.698 — CISAC), în măsura în care vizează Irish Music Rights Organisation Ltd.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 313, 6.12.2008.


title: Cauza T-571/17: Acțiune introdusă la 22 august 2017 – UG/Comisia

text:
               23.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 357/25

         Acțiune introdusă la 22 august 2017 – UG/Comisia
   (Cauza T-571/17)
   (2017/C 357/33)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: UG (reprezentanți: M. Richard și P. Junqueira de Oliveira, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei din 18 mai 2017 (nr. R/40/17) a Comisiei Europene și a tuturor deciziilor pe care se întemeiază aceasta;

               —

               obligarea pârâtei la reangajarea reclamantului;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata salariilor restante și a unei despăgubiri de 40 000 euro;

               —

               anularea reținerilor din salariu efectuate în mod ilegal;

               —

               rambursarea sumei de 6 818,81 euro, reținută din salariu în mod nelegal cu titlu de plăți primite excedentar;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata tuturor costurilor și a cheltuielilor de judecată și la rambursarea onorariilor de avocat, evaluate provizoriu la 10 000 euro.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe încălcarea dreptului de a fi ascultat, întrucât Comisia nu ar fi organizat decât de fațadă o procedură prealabilă de concediere.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe erori materiale care ar afecta decizia atacată, întrucât motivele pe care se întemeiază ar fi imprecise, nereale și neserioase.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe un exces de putere, întrucât Comisia l-ar fi concediat pe reclamant din cauza funcțiilor sale sindicale și a faptului că a luat un concediu parental.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 42 din Statutul funcționarilor, a clauzei 5.4 din Acordul-cadru revizuit privind concediul parental, astfel cum reiese din Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE (JO 2010, L 68, p. 13), a articolului 7 din Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană – Declarație comună a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei privind reprezentarea lucrătorilor (JO 2002, L 80, p. 29), precum și a anexei IX la Statut, întrucât nu a fost respectată procedura disciplinară.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe lipsa de proporționalitate a sancțiunii.


title: Cauza C-233/07: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 8 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Mediu — Directiva 91/271/CEE — Tratarea apelor urbane reziduale — Decizia 2001/720/CE — Derogare în ceea ce privește tratarea apelor reziduale urbane provenind din aglomerarea de pe Coasta Estoril — Încălcarea articolelor 2, 3 și 5 din decizia menționată)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 158/7

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 8 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Portugheză
   (Cauza C-233/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Mediu - Directiva 91/271/CEE - Tratarea apelor urbane reziduale - Decizia 2001/720/CE - Derogare în ceea ce privește tratarea apelor reziduale urbane provenind din aglomerarea de pe Coasta Estoril - Încălcarea articolelor 2, 3 și 5 din decizia menționată)
   (2008/C 158/10)
   Limba de procedură: portugheza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și P. Andrade, agenți)

      Pârâtă: Republica Portugheză (reprezentanți: L. Fernandes și M. J. Lois, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Decizia Comisiei din 8 octombrie 2001 prin care se acordă Portugaliei o derogare cu privire la tratarea apelor urbane reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril (JO L 269, p. 14)
   Dispozitivul

               1)

               Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul articolelor 2, 3 și 5 din Decizia 2001/720/CE,

                           —

                           întrucât nu a supus apele urbane reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril, în timpul sezonului balnear, cel puțin unei tratări primare riguroase și unei dezinfectări, anterior evacuării în mare, potrivit articolului 2 din Decizia 2001/720 a Comisiei din 8 octombrie 2001 prin care se acordă Portugaliei o derogare cu privire la tratarea apelor urbane reziduale din aglomerarea de pe Coasta Estoril;

                           —

                           întrucât nu a supus apele urbane reziduale provenind din aglomerarea menționată, în afara sezonului balnear, cel puțin unei tratări primare, anterior evacuării în mare, potrivit articolului 3 din această decizie;

                           —

                           întrucât a permis ca evacuările de ape urbane reziduale din aceeași aglomerare să producă efecte negative asupra mediului.

               2)

               Obligă Republica Portugheză la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza C-224/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bolzano (Italia) la 19 iunie 2009 — Procedură penală împotriva Marthei Nussbaumer

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale di Bolzano (Italia) la 19 iunie 2009 — Procedură penală împotriva Marthei Nussbaumer
   (Cauza C-224/09)
   2009/C 205/42
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bolzano

      Partea din acțiunea principală

   Martha Nussbaumer

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile naționale prevăzute în Decretul legislativ nr. 81 din 9 aprilie 2008, în special dispozițiile articolului 90 paragraful 11 încalcă dispozițiile articolului 3 din Directiva 92/57/CEE din 24 iunie 1992 (1) în măsura în care acordă derogări pentru un șantier pe care sunt prezente mai multe întreprinderi de construcții, de la obligația beneficiarului sau a dirigintelui de șantier de a desemna un coordonator al elaborării proiectului lucrării prevăzută la alineatul (3) al acestui articol, pentru lucrări private care nu necesită autorizație de construcție, independent de aprecierea naturii lucrărilor și a riscurilor specifice precum cele enumerate la anexa II la directivă?

               2)

               Dispozițiile naționale prevăzute în Decretul legislativ nr. 81 din 9 aprilie 2008, în special dispozițiile articolului 90 paragraful 11 încalcă dispozițiile articolului 3 din Directiva 92/57/CEE din 24 iunie 1992 în ceea ce privește obligația care revine beneficiarului sau dirigintelui de șantier de a desemna în toate cazurile un coordonator pe durata execuției lucrării pe șantiere, indiferent de natura lucrărilor, și prin urmare și în cazul lucrărilor private care nu necesită autorizație de construcție, care pot comporta riscurile enumerate la anexa II la directivă?

               3)

               Dispoziția introdusă de articolul 90 paragraful 11 din Decretul legislativ nr. 81 din 9 aprilie 2008 în partea în care prevede obligația coordonatorului execuției lucrării de a stabili un plan de securitate numai în ipoteza în care, în cazul lucrărilor private care nu necesită autorizație de construcție, ar interveni și alte întreprinderi pe lângă prima întreprindere căreia i-au fost atribuite lucrările inițial, este contrară articolului 3 din Directiva 92/57/CEE din 24 iunie 1992 care impune în toate cazurile obligația de a desemna un coordonator al execuției lucrărilor indiferent de natura lucrărilor și care exclude derogarea de la obligația de a stabili un plan de securitate și de sănătate atunci când este vorba despre lucrări care comportă riscuri specifice precum cele enumerate la anexa II la directivă?

      (1)  JO L 245, p. 6, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 236.


title: Cauza T-192/07: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Comité de défense de la viticulture charentaise/Comisia ( „Concurență — Decizie de respingere a unei plângeri — Lipsa unui interes comunitar — Conținutul plângerii — Competența autorului actului — Obligația de motivare” )

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/11

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Comité de défense de la viticulture charentaise/Comisia
   (Cauza T-192/07) (1)

   (Concurență - Decizie de respingere a unei plângeri - Lipsa unui interes comunitar - Conținutul plângerii - Competența autorului actului - Obligația de motivare)
   2012/C 126/21
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Comité de défense de la viticulture charentaise (Sainte-Sévère, Franța) (reprezentant: C. E. Gudin, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial F. Arbault și V. Bottka, ulterior V. Bottka și L. Malferrari, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei SG-Grefa (2007) D/202076 a Comisiei din 3 aprilie 2007 de respingere a plângerii în cauza cu referința COMP/38.863/B2 MODEF referitoare la încălcări ale Tratatului CE

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Comité de défense de la viticulture charentaise suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 170, 21.7.2007.


title: Cauza F-15/10: Acțiune introdusă la 26 februarie 2010 — Andres și alții/BCE

text:
               22.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 134/54

         Acțiune introdusă la 26 februarie 2010 — Andres și alții/BCE
   (Cauza F-15/10)
   2010/C 134/91
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Carlos Andres și alții (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentanți: M. Vandenbussche și L. Levi, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Pe de o parte, anularea fișelor de salariu ale reclamanților pentru luna iunie 2009, precum și a fișelor de salariu ulterioare, în măsura în care aceste fișe reprezintă aplicarea reformei regimului pensiilor aprobată la 4 mai 2009. Pe de altă parte, repararea prejudiciului suferit de reclamanți

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea fișelor de salariu ale reclamanților pentru luna iunie 2009, în măsura în care aceste fișe reprezintă prima aplicare, în privința reclamanților, a reformei regimului pensiilor aprobată de Consiliul guvernatorilor la 4 mai 2009, precum și anularea, în aceeași măsură, a tuturor fișelor de salariu ulterioare, precum și a viitoarelor buletine de pensii;

               —

               în măsura în care va fi necesar, anularea deciziilor de respingere a cererilor de reexaminare („administrative review”) și a reclamațiilor interne („grievance procedure”), decizii din data de 28 august 2009 și, respectiv, din 17 decembrie 2009;

               —

               în consecință, obligarea pârâtei la plata diferenței de remunerație și de pensie care rezultă din decizia citată anterior a Consiliul guvernatorilor adoptată la 4 mai 2009 în raport cu aplicarea regimului anterior de pensii; această diferență de remunerație și de pensie trebuie majorată cu dobânzile de întârziere calculate de la data de 15 iunie 2009, și, ulterior, în ziua de 15 a fiecărei luni, până la plata integrală, aceste dobânzi urmând a fi stabilite la nivelul dobânzii aplicate de BCE majorată cu 3 puncte;

               —

               obligarea pârâtei la plata de daune interese pentru prejudiciul suferit ca urmare a pierderii puterii de cumpărare, acest prejudiciu fiind evaluat ex aequo et bono și în mod provizoriu la un procent de 1 % din remunerația lunară a fiecărui reclamant;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-158/14: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – A, B, C, D/Minister van Buitenlandse Zaken [Trimitere preliminară — Politica externă și de securitate comună (PESC) — Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului — Poziția comună 2001/931/PESC — Decizia-cadru 2002/475/JAI — Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 — Articolul 2 alineatul (3) — Înscrierea organizației „Tigrii Eliberării din Tamil Eelam (LTTE)” pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților implicate în acte de terorism — Întrebare preliminară privind validitatea acestei înscrieri — Conformitate cu dreptul internațional umanitar — Noțiunea „act de terorism” — Activități ale forţelor armate pe durata unui conflict armat]

text:
               15.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 14 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Țările de Jos) – A, B, C, D/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Cauza C-158/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului - Poziția comună 2001/931/PESC - Decizia-cadru 2002/475/JAI - Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 - Articolul 2 alineatul (3) - Înscrierea organizației „Tigrii Eliberării din Tamil Eelam (LTTE)” pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților implicate în acte de terorism - Întrebare preliminară privind validitatea acestei înscrieri - Conformitate cu dreptul internațional umanitar - Noțiunea „act de terorism” - Activități ale forţelor armate pe durata unui conflict armat])
   (2017/C 151/02)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: A, B, C, D

      Intimat: Minister van Buitenlandse Zaken

      Dispozitivul

               1)

               Nu este evident, în sensul jurisprudenței întemeiate pe Hotărârea din 9 martie 1994, TWD Textilwerke Deggendorf (C 188/92, EU:C:1994:90), și pe Hotărârea din 15 februarie 2001, Nachi Europe (C 239/99, EU:C:2001:101), că ar fi fost admisibile acțiuni în anulare formulate, în fața Tribunalului Uniunii Europene, de persoane care se află într o situație precum cea a apelanților din litigiul principal, împotriva Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 610/2010 al Consiliului din 12 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1285/2009 sau împotriva actelor Uniunii anterioare acestui regulament de punere în aplicare, referitoare la înscrierea entității „Tigrii Eliberării din Tamil Eelam (LTTE)” pe lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului.

               2)

               Întrucât Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului și Regulamentul nr. 2580/2001 nu se opun ca activitățile forțelor armate pe durata unui conflict armat, în sensul dreptului internațional umanitar, să constituie „acte de terorism”, în sensul acestor acte ale Uniunii, faptul că activitățile entității „Tigrii Eliberării din Tamil Eelam (LTTE)” pot constitui astfel de activități nu afectează validitatea Regulamentului de punere în aplicare nr. 610/2010, precum și a actelor Uniunii anterioare acestui regulament de punere în aplicare, referitoare la înscrierea menționată la punctul 1 din prezentul dispozitiv.

      (1)  JO C 194, 24.6.2016.


title: Cauza C-32/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil n°  1 de Alicante (Spania) la 28 ianuarie 2008 — Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA)/Cul de Sac Espacio Creativo S.L. și Acierta Product & Position S.A.

text:
               12.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/14

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (Spania) la 28 ianuarie 2008 — Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA)/Cul de Sac Espacio Creativo S.L. și Acierta Product & Position S.A.
   (Cauza C-32/08)
   (2008/C 92/25)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fundación Española para la Innovación de la Artesanía (FEIA)

      Pârâte: Cul de Sac Espacio Creativo S.L. și Acierta Product & Position S.A.
   Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 14 alineatul (3) din RDMC [Regulamentul (CE) nr. 6/2002 al Consiliului din 12 decembrie 2001 privind desenele sau modelele industriale comunitare (1)] trebuie interpretat în sensul că se aplică doar cu privire la desenele și la modelele comunitare realizate în cadrul unui raport de muncă în care creatorul-autor este supus unui contract ce face obiectul dreptului muncii și care reunește caracteristicile de subordonare și de muncă prestată în favoarea altei persoane? sau

               2)

               Termenii „salariat” și „angajator” din articolul 14 alineatul (3) din RDMC trebuie interpretate în sens larg astfel încât să includă situații diferite de raportul de muncă precum cele în care, în temeiul unui contract civil/comercial (și în consecință fără a exista subordonare, muncă prestată în favoarea altei persoane și caracter obișnuit) o persoană (autor) se obligă să realizeze un desen/model (desen) în favoarea altei persoane în schimbul unui preț cert și în consecință se consideră că acesta aparține persoanei care face comanda, cu excepția cazului în care în contract se prevede contrariul?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, întrucât situațiile privind desene/modele create în cadrul unui raport de muncă și situațiile privind desene/modele create în cadrul unui raport care nu este de muncă reprezintă realități de fapt distincte

                           (a)

                           trebuie aplicată norma generală prevăzută la articolul 14 alineatul (1) din RDMC, și, în consecință, trebuie să se considere că desenele/modelele aparțin autorului, cu excepția cazului în care în contract părțile prevăd contrariul, sau

                           (b)

                           instanța competentă în domeniul desenelor comunitare trebuie să recurgă la legislația națională care reglementează desenele și modelele la care trimite articolul 88 alineatul (2) din RDMC?

               4)

               În cazul în care s-ar aplica trimiterea la legislația națională, dacă aceasta asimilează (astfel cum este cazul în dreptul spaniol) desenele/modelele create în cadrul unui raport de muncă (care aparțin angajatorului, cu excepția unei convenții contrare) cu desenele/modelele create în baza unei comenzi (care aparțin părții care face comanda, cu excepția unei convenții contrare), este posibilă aplicarea dreptului național în acest caz?

               5)

               În cazul unui răspuns negativ la a patra întrebare, această soluție (desenele/modelele aparțin părții care face comanda, cu excepția unei convenții contrare) nu ar fi în contradicție cu răspunsul negativ la a doua întrebare?

      (1)  JO 2002, L 3, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 33, p. 70.


title: Cauza T-150/09: Acțiune introdusă la 10 aprilie 2009 — Ningbo Yonghong Fasteners/Consiliul

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/53

         Acțiune introdusă la 10 aprilie 2009 — Ningbo Yonghong Fasteners/Consiliul
   (Cauza T-150/09)
   2009/C 141/109
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (reprezentanți: F. Graafsma și J. Cornelis, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (1) în temeiul unei presupuse încălcări a articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 384/96 (2) și în temeiul unei erori vădite de apreciere a situației de fapt săvârșite cu ocazia respingerii cererii reclamantei de tratament ca societate care funcționează în condițiile unei economii de piață („TEP”).
   În primul rând, reclamanta afirmă că decizia privind TEP nu a fost adoptată de Comisie în termenul impus prin articolul 2 alineatul (7) litera (c) al doilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 384/96. Se susține că, prin faptul că a adoptat decizia privind TEP după ce a primit toate informațiile solicitate în chestionarul antidumping, Comisia și-a încălcat obligația care îi revine potrivit dispoziției sus-menționate, al cărei scop este de a asigura că rezultatul verificării îndeplinirii criteriilor TEP nu depinde de efectul acestuia asupra calculului marjei de dumping.
   În al doilea rând, reclamanta afirmă că a fost săvârșită o eroare vădită de apreciere de către Consiliu atunci când a concluzionat că costurile celui mai important factor de producție, sârma laminată din oțel, nu reflectau în esență valorile de piață potrivit articolului 2 alineatul (7) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96. Se susține că această eroare vădită de apreciere este cauzată de încălcarea de către Comisie și Consiliu a obligațiilor de diligență și de bună administrare deoarece nu au examinat cu atenție și imparțialitate toate probele pertinente care le-au fost prezentate.
   În sfârșit, reclamanta pretinde că interpretarea dată de Consiliu articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 384/96 este o interpretare inacceptabilă și, prin urmare, o încălcare a dispoziției respective. Mai mult, reclamanta susține că interpretarea dată de Consiliu articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c) nu numai că nu ține seama de faptul că aprecierea privind TEP trebuie efectuată la nivelul specific societății, ci această interpretare impune și o sarcină a probei care nu este rezonabilă. În plus, potrivit reclamantei, interpretarea Consiliului face ca posibilitatea de repartizare a costurilor de producție care sunt denaturate de o situație specială de pe piață potrivit articolului 2 alineatul (5) din Regulamentul nr. 384/96 să devină superfluă și, astfel, contravine obligației de interpretare a unei dispoziții de drept comunitar în conformitate cu contextul și cu scopul acesteia.

      (1)  JO L 29, p. 1.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO 1996, L 56, p. 1).


title: Cauza T-288/08: Acțiune introdusă la 25 iulie 2008 — Cadila Healthcare/OAPI — Novartis (ZYDUS)

text:
               27.9.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/18

         Acțiune introdusă la 25 iulie 2008 — Cadila Healthcare/OAPI — Novartis (ZYDUS)
   (Cauza T-288/08)
   (2008/C 247/35)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, India) (reprezentanți: S. Bailey, A. Juaristi și F. Potin, lawyers)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Novartis AG (Basel, Elveția)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 mai 2008 pronunțate în cauza R 1092/2007-2 și

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor efectuate în cursul procedurii care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamanta.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ZYDUS” pentru produse din clasele 3, 5 și 10 — cererea nr. 3 277 662.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca comunitară „ZIMBUS” înregistrată sub nr. 2 356 964 pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția în ceea ce privește partea de produse contestată.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul în parte.

      Motivele invocate: Camera de recurs a făcut o apreciere eronată în decizia sa în sensul că există un risc de confuzie între marca anterioară și marca solicitată, încălcând principiile generale de dreptul mărcilor, în special articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului.


title: Cauza C-208/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 5 mai 2015 – Stock ’94 Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/27

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Kúria (Ungaria) la 5 mai 2015 – Stock ’94 Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Cauza C-208/15)
   (2015/C 236/37)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Kúria

      Părțile din procedura principală

      Recurentă: Stock ’94 Szolgáltató Zrt.

      Intimată: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 1 alineatul (2), articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (c), articolul 14 alineatul (1), articolul 24 alineatul (1), articolul 73, articolul 78 litera (b) și articolul 135 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 (1) (denumită în continuare „Directiva privind TVA-ul”) trebuie interpretate în sensul că livrarea de bunuri și acordarea unui împrumut, efectuate în temeiul unui contract încheiat între integrator și integrat, constituie operațiuni independente („distinct and independent”) în scopuri de TVA sau în sensul că are loc o operațiune unică („single”) a cărei bază de impozitare include, în plus față de contravaloarea bunurilor livrate, dobânzile aferente împrumutului acordat?

               2)

               Dacă cea de a doua interpretare este conformă cu Directiva privind TVA-ul, această directivă poate fi interpretată, în raport cu operațiunea unică („single”) care include livrarea de bunuri supusă TVA-ului și prestarea de servicii scutită de TVA, în sensul că operațiunea respectivă reprezintă o excepție de la principiul universalității TVA-ului? În cazul unui răspuns afirmativ, ce condiții trebuie îndeplinite?

               3)

               Faptul că integratorul poate efectua, conform contractului, noi prestări de servicii în favoarea integratului și la cererea acestuia sau că poate cumpăra bunurile agricole produse de integrat influențează răspunsul la întrebările anterioare și, în cazul unui răspuns afirmativ, în ce măsură?

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 9/vol. 3, p. 7).


title: Cauza T-368/06: Acțiune introdusă la data de 8 decembrie 2006 — Rath/OAPI — Sanorell Pharma (Immunocell)

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/29

         Acțiune introdusă la data de 8 decembrie 2006 — Rath/OAPI — Sanorell Pharma (Immunocell)
   (Cauza T-368/06)
   (2007/C 56/58)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamant: Matthias Rath (Cape Town, Africa de Sud) (reprezentanți: Rechtsanwältin S. Ziegler, Rechtsanwälte C. Kleiner și F. Dehn)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: Sanorell Pharma GmbH&Co.
   Concluziile reclamantului

               —

               anularea deciziei camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din data de 3 octombrie 2006;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: reclamantul.

      Marca comunitară vizată: marca verbală „Immunocell“ pentru produsele și serviciile din clasele 5, 16 și 41 (cererea nr. 1 065 903).

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Sanorell Pharma GmbH&Co.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală „IMMUNORELL“ pentru produsele din clasa 5 (marcă comunitară nr. 808 014), în condițiile în care opoziția a fost formulată numai împotriva înregistrării în clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: admiterea opoziției, respingerea în parte a cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.

      Motivele invocate: decizia atacată încalcă articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), deoarece nu există risc de confuzie între mărcile în conflict.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994 L 11, p. 11).


title: Cauza F-28/05: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 septembrie 2009 — Callewaert/Comisia

text:
               30.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/82

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice din 17 septembrie 2009 — Callewaert/Comisia
   (Cauza F-28/05) (1)

   2010/C 24/158

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 193, 6.8.2005, p. 29 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene sub numărul T-192/05 și transferată la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene prin Ordonanța din 15. 12. 2005).


title: Cauza C-317/10 P: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH/UniCredito Italiano SpA, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) — Mărcile verbale UNIWEB și UniCredit Wealth Management — Opoziție a titularului mărcilor verbale naționale UNIFONDS și UNIRAK, precum și al mărcii figurative naționale UNIZINS — Aprecierea riscului de confuzie — Risc de asociere — Serie sau familie de mărci]

text:
               6.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 232/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 16 iunie 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH/UniCredito Italiano SpA, Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-317/10 P) (1)

   (Recurs - Marcă comunitară - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) - Mărcile verbale UNIWEB și UniCredit Wealth Management - Opoziție a titularului mărcilor verbale naționale UNIFONDS și UNIRAK, precum și al mărcii figurative naționale UNIZINS - Aprecierea riscului de confuzie - Risc de asociere - Serie sau familie de mărci)
   2011/C 232/15
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Union Investment Privatfonds GmbH (reprezentanți: J. Zindel și C. Schmid, avocați)

      Celelalte părți în proces: UniCredito Italiano SpA, (reprezentant: G. Floridia, avocat), Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a treia) din 27 aprilie 2010 — UniCredito Italiano/OAPI — Union Investment Privatfonds (cauzele conexate T-303/06 și T-337/06) prin care Tribunalul a respins cererile formulate de Union Investisment Privatfonds GmbH privind acțiunile introduse împotriva a două decizii ale Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 septembrie 2006 (cauzele conexate R 196/2005-2 și R 211/2005-2) și din 25 septembrie 2006 (cauzele conexate R 456/2005-2 și R 502/2005-2) privind proceduri de opoziție între Union Investment Privatfonds GmbH și UniCredito Italiano SpA

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 27 aprilie 2010, UniCredito Italiano/OAPI — Union Investment Privatfonds (UNIWEB) (T-303/06 și T-337/06).

               2.

               Trimite cauza spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene.

               3.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.

      (1)  JO C 146, 11.9.2010.


title: Cauza C-28/08 P: Recurs introdus la 24 ianuarie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 8 noiembrie 2007 în cauza T-194/04, Comisia Comunităților Europene/The Bavarian Lager Co. Ltd, European Data Protection Supervisor (EDPS)

text:
               29.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 79/21

         Recurs introdus la 24 ianuarie 2008 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) pronunțate la 8 noiembrie 2007 în cauza T-194/04, Comisia Comunităților Europene/The Bavarian Lager Co. Ltd, European Data Protection Supervisor (EDPS)
   (Cauza C-28/08 P)
   (2008/C 79/36)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Docksey și P. Aalto, agenți)

      Celelalte părți în proces: The Bavarian Lager Co. Ltd, European Data Protection Supervisor
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               casarea în întregime a hotărârii atacate,

               —

               pronunțarea unei hotărâri definitive cu privire la chestiunile care fac obiectul acestui recurs, și

               —

               obligarea reclamantei din cauza T-194/04 la plata cheltuielilor de judecată efectuate de către Comisia Comunităților Europene în acea cauză și în prezentul recurs sau, în cazul pronunțării în recurs a unei hotărâri defavorabile Comisiei, obligarea acesteia din urmă la plata a jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de reclamanta din cauza T-194/04, aferente cauzei respective.

         Motivele și principalele argumente
   Prezentul recurs privește interpretarea excepțiilor referitoare la protecția vieții private, protecția datelor și la activitățile de anchetă prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b) și respectiv la articolul 4 alineatul (2) a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (1).
   Tribunalul de Primă Instanță s-a pronunțat în sensul că articolul 8 litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (2) nu se poate aplica în cazul datelor cu caracter personal din documentele deținute de o instituție căreia i se aplică Regulamentul nr. 1049/2001. Cu toate acestea, nici dispozițiile Regulamentului nr. 45/2001, nici cele ale Regulamentului nr. 1049/2001 nu impun sau autorizează ca această prevedere să devină inaplicabilă pentru a permite ca o normă din Regulamentul nr. 1049/2001 să producă efecte. Prin urmare, TPI a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a interpretat articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1049/2001 în sensul că acesta impune anularea unei prevederi de drept comunitar.
   În al doilea rând, Tribunalul s-a pronunțat în sensul că, în pofida faptului că articolul 4 alineatul (1) litera (b) face o trimitere precisă la legislația comunitară privind protecția datelor, datele cu caracter personal din documente trebuie dezvăluite publicului în conformitate cu Regulamentul nr. 1049/2001, cu excepția cazurilor în care există un risc cert de a aduce atingere protecției dreptului la viață privată și la integritate ale persoanei.
   Prin limitarea domeniului de aplicare a excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b) la astfel de cazuri, Tribunalul a adoptat o interpretare restrictivă a excepției prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b), ceea ce face ca cerința suplimentară din a doua parte a acestei excepții („în special în conformitate cu legislația comunitară privind protecția datelor personale”) să fie lipsită de efectul său util. Tribunalul a comis o eroare de drept prin faptul că a limitat excepția menționată excluzând din domeniul său de aplicare legislația comunitară privind protecția datelor, în cazurile în care se solicită accesul la datele cu caracter personal cuprinse într-un document.
   În al treilea rând, Tribunalul a adoptat o interpretare a excepției privind protecția „activităților de anchetă”, ceea ce face dubitativă capacitatea Comisiei de a își îndeplini funcțiile sale în mod efectiv bazându-se pe informațiile primite în mod confidențial de la terți pentru ca aceștia să asiste Comisia în efectuarea anchetelor.
   TPI a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a interpretat excepția referitoare la anchete prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul nr. 1049/2001 în sensul că nu poate Comisia nici să asigure garanțiile de confidențialitate oferite în cursul anchetelor sale privind o presupusă încălcare a dreptului comunitar, nici să respecte astfel de garanții în viitor.
   În sfârșit, recursul Comisiei se referă și la cheltuielile de judecată.

      (1)  JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.

      (2)  JO L 8, p. 1. Ediție specială, 13/vol. 30, p. 142.


title: Cauza T-263/09: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2009 — Mannatech/OAPI (BOUNCEBACK)

text:
               16.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 11/39

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 12 noiembrie 2009 — Mannatech/OAPI (BOUNCEBACK)
   (Cauza T-263/09) (1)

   2010/C 11/75

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Camerei a cincea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 205, 29.8.2009.


title: Cauza C-335/09 P: Recurs introdus la 24 august 2009 de Republica Polonă împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi extinsă) pronunțate la 10 iunie 2009 în cauza T-257/04, Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene

text:
               21.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/21

         Recurs introdus la 24 august 2009 de Republica Polonă împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera întâi extinsă) pronunțate la 10 iunie 2009 în cauza T-257/04, Republica Polonă/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza C-335/09 P)
   2009/C 282/39
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonă (reprezentant: M. Dowgielewicz)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță a Comunităților Europene din 10 iunie 2009 în cauza Polonia/Comisia, T-257/04;

               —

               anularea articolului 3 și a articolului 4 alineatul (3) și alineatul (5) a opta liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din 10 noiembrie 2003 privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 230/2004 al Comisiei din 10 februarie 2004 (2), precum și prin Regulamentul (CE) nr. 735/2004 al Comisiei din 20 aprilie 2004 (3);

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în fața Tribunalului și a Curții;

               —

               soluționarea recursului de către Marea Cameră.

      Motivele și principalele argumente

   În primul rând, în măsura în care, în ceea ce privește Regulamentul nr. 1972/2003, Tribunalul a considerat că acțiunea este tardivă și că trebuie respinsă ca inadmisibilă (punctele 32-63 din hotărârea atacată), se reproșează că:

               —

               Tribunalul a realizat o interpretare eronată a Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene (4) și a Tratatului de aderare considerând că termenul de formulare a unei acțiunii în anularea Regulamentului nr. 1972/2003 a început să curgă în ziua publicării regulamentului menționat în limbile oficiale ale Comunității alcătuite din 15 state membre și, prin urmare, înainte de publicarea în limbile oficiale ale Comunității extinse;

               —

               Tribunalul a realizat o interpretare eronată a articolului 230 al patrulea paragraf CE considerând că Republica Polonă putea, în calitatea sa de persoană juridică, conform acestei dispoziții, să formuleze în mod eficient o acțiune în anularea Regulamentului nr. 1972/2003 înainte de aderarea sa la Uniunea Europeană;

               —

               Tribunalul a încălcat principiul comunității de drept și al protecției juridice efective lipsind Republica Polonă de dreptul de a supune unui control jurisdicțional de legalitate Regulamentul nr. 1972/2003, deși acesta era adresat Republicii Polone în calitate de stat membru;

               —

               Tribunalul a încălcat principiul solidarității și al bunei credințe lipsind Republica Polonă de dreptul de a supune unui control jurisdicțional de legalitate un act care modifică în mod ilegal condițiile de aderare a Republicii Polone la Uniunea Europeană și încalcă în mod unilateral și arbitrar echilibrul drepturilor și obligațiilor care rezultă din apartenența la Comunitate;

               —

               Tribunalul de Primă Instanță a săvârșit o neregularitate de procedură neexaminând argumentele privind încălcarea principiului solidarității și al bunei credințe și motivând insuficient hotărârea atacată.

         În al doilea rând, în măsura în care Tribunalul respinge prin hotărârea atacată cererea de anulare a părții din Regulamentul nr. 735/2004 în care șapte categorii de produse originare din Polonia sunt supuse măsurii prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1972/2003 (punctele 80-136 din hotărârea atacată), se reproșează că:

               —

               Tribunalul a încălcat articolul 41 din Tratatul de aderare și principiul proporționalității întrucât a apreciat cuantumul taxei prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1972/2003 ca fiind adecvat și indispensabil realizării obiectivelor măsurii tranzitorii în litigiu, deși o taxă corespunzătoare diferenței dintre taxele vamale ar fi fost suficientă pentru prevenirea speculei și pentru neutralizarea profiturilor speculative, întrucât taxa în cuantum superior nu ar putea contribui la realizarea obiectivelor de prevenție având în vedere data intrării sale în vigoare (11 zile înainte de aderare) și întrucât nu există nicio legătură între cuantumul taxei instituite și obiectivele presupuse;

               —

               Tribunalul a încălcat principiul nediscriminării considerând cuantumul taxei prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1972/2003 ca fiind stabilit pe baza unor criterii obiective de diferențiere.

         În al treilea rând, în măsura în care Tribunalul, prin hotărârea atacată, respinge cererea de anulare a părții din Regulamentul nr. 735/2004 în care șapte categorii de produse originare din Polonia sunt incluse în lista de produse care figurează la articolul 4 alineatul (5) a opta liniuță din Regulamentul nr. 1972/2003 (punctele 137-160 din hotărârea atacată), se reproșează că:

               —

               Tribunalul a încălcat articolul 41 din Tratatul de aderare și principiul proporționalității considerând că este necesar, pentru realizarea obiectivelor măsurilor prevăzute în Regulamentul nr. 1972/2003, să fie supuse taxelor prevăzute la articolul 4 din regulamentul menționat produsele pentru care taxele la import aplicabile în Polonia înainte de aderare erau superioare sau egale taxelor la import aplicabile în Comunitate.

         În al patrulea rând, în măsura în care Tribunalul, prin hotărârea atacată, respinge cererea de anulare a părții din Regulamentul nr. 735/2004 în care șapte categorii de produse originare din Polonia sunt supuse măsurii prevăzute la articolul 3 din Regulamentul nr. 1972/2003 (punctele 161-249 din hotărârea atacată), se reproșează că:

               —

               Tribunalul a încălcat dreptul comunitar — și anume a interpretat eronat articolul 3 din Regulamentul nr. 1972/2003 și articolul 41 din Tratatul de aderare și a încălcat principiul ierarhiei normelor juridice — considerând că articolul 3 din Regulamentul nr. 1972/2003 este necesar pentru garantarea efectului util al articolului 4 din acest regulament și că ar fi fost posibilă adoptarea sa în temeiul articolului 41 din Tratatul de aderare, ca derogare de la dispozițiile acestui tratat;

               —

               Tribunalul a încălcat articolul 253 CE considerând că motivarea măsurii tranzitorii atacate este suficientă;

               —

               Tribunalul a încălcat principiul liberei circulații a mărfurilor considerând că măsurile provizorii adoptate în temeiul articolului 41 din Tratatul de aderare nu trebuie supuse unei aprecieri a conformității cu articolul 253 CE;

               —

               Tribunalul a încălcat principiul nediscriminării considerând justificat în mod obiectiv tratamentul diferențiat dintre operatorii din Republica Polonă și cei din Comunitatea alcătuită din 15 state membre, constând în a supune taxei la import erga omnes produsele plasate în ziua aderării sub un regim suspensiv și care se aflau în liberă circulația în Polonia înainte de aderare și în a scuti de respectiva taxă aceleași produse care, înainte de aderare, se aflau în liberă circulație în Comunitatea cu 15 state membre și pentru care nu fusese solicitată nicio restituire la export;

               —

               Tribunalul a încălcat principiul încrederii legitime considerând că nu s-a creat de către Comunitate o situație care să justifice nașterea unei încrederi legitime pentru operatorii polonezi.

      (1)  JO L 293, p. 3, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 100.

      (2)  JO L 39, p. 13, Ediție specială, 03/vol. 53, p. 186.

      (3)  JO L 114, p. 13, Ediție specială, 03/vol. 55, p. 213.

      (4)  JO L 17, p. 385, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 3.


title: Cauza C-525/04 P: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2007 — Regatul Spaniei/Comisia Comunităților Europene, Lenzing AG (Recurs — Ajutoare de stat — Nerecuperarea contribuțiilor, a suprataxelor de întârziere și a dobânzilor datorate — Admisibilitate — Criteriul creditorului privat)

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/2

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 noiembrie 2007 — Regatul Spaniei/Comisia Comunităților Europene, Lenzing AG
   (Cauza C-525/04 P) (1)

   (Recurs - Ajutoare de stat - Nerecuperarea contribuțiilor, a suprataxelor de întârziere și a dobânzilor datorate - Admisibilitate - Criteriul creditorului privat)
   (2008/C 8/02)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Regatul Spaniei (reprezentant: J.M. Rodríguez Cárcamo, agent)

      Celelalte părți în proces: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și J. L. Buendía Sierra, agenți, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt), Lenzing AG (reprezentant: U. Soltész, Rechtsanwalt)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a cincea extinsă) din 21 octombrie 2004, Lenzing/Comisia (T-36/99), în măsura în care Tribunalul a anulat articolul 1 alineatul (1) din Decizia 1999/395/CE a Comisiei din 28 octombrie 1998 privind ajutorul de stat acordat de Spania societății Sniace SA, cu sediul în Torrelavega, Cantabria (JO 1999, L 149, p. 40), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2001/43/CE a Comisiei din 20 septembrie 2000 (JO L 11, p. 46) — Admisibilitatea unei acțiuni în anulare introdusă de o întreprindere concurentă a întreprinderii care a beneficiat de ajutor — Noțiunea de persoană vizată în mod individual de decizia atacată — Acorduri de reeșalonare și de rambursare a datoriilor — Criteriul creditorului privat
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Regatul Spaniei suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Lenzing AG.

               3)

               Comisia Comunităților Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 69, 19.3.2005.


title: Cauza T-216/12: Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2015 – Technion și Technion Research & Development Foundation/Comisia („Asistență financiară — Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative — Recuperarea sumelor plătite de Comisie în cadrul unui contract de cercetare în aplicarea concluziilor unui audit financiar — Compensarea creanțelor — Recalificarea parțială a acțiunii — Cerere prin care se vizează constatarea inexistenței unei creanțe contractuale — Clauză compromisorie — Costuri eligibile — Îmbogățire fără justă cauză — Obligația de motivare”)

text:
               30.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/27

         Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2015 – Technion și Technion Research & Development Foundation/Comisia
   (Cauza T-216/12) (1)

   ((„Asistență financiară - Al șaselea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative - Recuperarea sumelor plătite de Comisie în cadrul unui contract de cercetare în aplicarea concluziilor unui audit financiar - Compensarea creanțelor - Recalificarea parțială a acțiunii - Cerere prin care se vizează constatarea inexistenței unei creanțe contractuale - Clauză compromisorie - Costuri eligibile - Îmbogățire fără justă cauză - Obligația de motivare”))
   (2015/C 398/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Technion – Israel Institute of Technology (Haifa, Israel) și Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (reprezentant: D. Grisay, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: D. Calciu și F. Moro, agenți, asistați inițial de L. Defalque și S. Woog, ulterior de L. Defalque și J. Thiry, avocați)

      Obiectul

   Pe de o parte, o cerere de anulare, în temeiul articolului 263 TFUE, a deciziei Comisiei de compensare, conținută în scrisoarea din 13 martie 2012 adresată Technion – Israel Institute of Technology și prin care se urmărește recuperarea sumei de 97  118,69 euro care corespunde cuantumului sumelor ajustate plus dobânzi pentru contractul nr. 034984 (Mosaica), în urma concluziilor unui audit financiar cu privire în special la acest contract încheiat în cadrul celui de Al șaselea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative, care contribuie la crearea Spațiului European de Cercetare și de Inovare (2002-2006), și, pe de altă parte, o cerere prin care se vizează constatarea, în temeiul articolului 272 TFUE, a inexistenței creanței pe care Comisia pretinde că o deține față de Technion, în temeiul contractului Mosaica, și care a făcut obiectul compensării în litigiu.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Technion – Israel Institute of Technology și Technion Research & Development Foundation Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 243, 11.8.2012.


title: Cauza F-93/07: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 — Beatriz Acosta Iborra și alții/Comisia (Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2006 — Capacitatea de a lucra într-o a treia limbă)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/72

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 11 decembrie 2008 — Beatriz Acosta Iborra și alții/Comisia
   (Cauza F-93/07) (1)

   (Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2006 - Capacitatea de a lucra într-o a treia limbă)
   (2009/C 44/126)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Beatriz Acosta Iborra (Alkmaar, Țările de Jos), și nouă alți funcționari ai Comisiei, (reprezentanți: N. Lhoëst, ulterior N. Lhoëst și S. Fernández Menéndez, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și G. Berscheid, agenți)

      Intervenient: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: I. Šulce și M. Simm, agenți)
   Obiectul
   Anularea deciziei de a nu promova reclamanții în lipsa unei dovezi a capacității acestora de a lucra într-o a treia limbă, în cadrul exercițiului de promovare 2006.
   Dispozitivul

               1)

               Anulează deciziile de a nu promova în cadrul exercițiului de promovare 2006 doamna Acosta Iborra și nouă alți funcționari ai Comisiei Comunităților Europene ale căror nume figurează în anexa la prezenta hotărâre.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata propriilor cheltuieli de judecată și la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamanți.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene își suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 283, 24.11.2007, p. 44.


title: Cauza T-391/07: Acțiune introdusă la 15 octombrie 2007 — Alber/OAPI (parte a unui mâner)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/41

         Acțiune introdusă la 15 octombrie 2007 — Alber/OAPI (parte a unui mâner)
   (Cauza T-391/07)
   (2007/C 315/78)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamant: Alfons Alber (Vöran, Italia) (reprezentant: S. Schneller, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei camerei de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 16 august 2007, precum și a deciziei Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne din 16 ianuarie 2007, în măsura în care respinge înregistrarea mărcii comunitare nr. 4 396 727 pentru produse din categoria „Ustensile de mână și acționate manual, pentru activități agricole, horticole și forestiere, inclusiv foarfece; mașini de tuns manuale”;

               —

               întrunirea unei ședințe la Tribunalul de Primă Instanță;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               în subsidiar, trimiterea cauzei la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca tridimensională „Parte a unui mâner” pentru produse din clasele 6 și 8 (marca nr. 4 396 727).

      Decizia examinatorului: respinge parțial înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea principiului examinării din oficiu în temeiul articolului 74 alineatul (1) prima teză din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) și încălcarea articolului 7 din același regulament. În subsidiar, lipsa motivării în temeiul articolului 73 prima teză din Regulamentul nr. 40/94.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție Specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-718/16: Acțiune introdusă la 4 octombrie 2016 – Mad Dogg Athletics/EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)

text:
               12.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 462/30

         Acțiune introdusă la 4 octombrie 2016 – Mad Dogg Athletics/EUIPO – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)
   (Cauza T-718/16)
   (2016/C 462/39)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamantă: Mad Dogg Athletics, Inc. (Venice, California, Statele Unite) (reprezentant: J. Steinberg, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aerospinning Master Franchising Ltd. s.r.o. (Praga, Republica Cehă)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „SPINNING” – Marca Uniunii Europene nr. 175 117

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 21/7/2016 în cauza R 2375/2014-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care prin ea s-a pronunțat decăderea mărcii Uniunii Europene nr. 000175117 pentru produsele „aparate de fitness” cuprinse în clasa 28 și serviciile „cursuri de fitness” cuprinse în clasa 41;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat (Motivele invocate)

               —

               încălcarea articolului 51 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

               —

               încălcarea articolului 41 alineatul (2) litera (c) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.


title: Cauza T-91/09 P: Hotărârea Tribunalului din 1 septembrie 2010 — Skareby/Comisia ( „Recurs — Funcție publică — Funcționari — Evaluare — Raport asupra evoluției carierei — Exercițiul de evaluare 2005 — Raport simplificat întocmit pentru perioada cuprinsă între lunile ianuarie și septembrie 2005 — Preluare integrală a aprecierilor care figurau în raportul asupra evoluției carierei întocmit pentru anul 2004 care a fost anulat în parte ulterior hotărârii atacate” )

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/38

      Hotărârea Tribunalului din 1 septembrie 2010 — Skareby/Comisia
      (Cauza T-91/09 P) (1)

      (Recurs - Funcție publică - Funcționari - Evaluare - Raport asupra evoluției carierei - Exercițiul de evaluare 2005 - Raport simplificat întocmit pentru perioada cuprinsă între lunile ianuarie și septembrie 2005 - Preluare integrală a aprecierilor care figurau în raportul asupra evoluției carierei întocmit pentru anul 2004 care a fost anulat în parte ulterior hotărârii atacate)
      (2010/C 288/73)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Recurentă: Carina Skareby (Louvain, Belgia) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Berscheid și J. Baquero Cruz, agenți)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 15 decembrie 2008, Skareby/Comisia (F-34/07, nepublicată încă în Repertoriu), având ca obiect anularea acestei hotărâri

         Dispozitivul

                  1.

                  Anulează Hotărârea Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera întâi) din 15 decembrie 2008, Skareby/Comisia (F-34/07, nepublicată încă în Repertoriu), în ceea ce privește respingerea de către Tribunalul Funcției Publice a motivului întemeiat pe lipsa evaluării eficienței doamnei Carina Skareby pentru perioada cuprinsă între lunile ianuarie și septembrie 2005.

                  2.

                  Anulează decizia din 18 iulie 2006 de întocmire a raportului asupra evoluției carierei doamnei Skareby pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie și 31 decembrie 2005, în măsura în care aceasta se referă la punctul 6.1, intitulat „Eficiența”.

                  3.

                  Respinge acțiunea introdusă la Tribunalul Funcției Publice cu numărul F-34/07 în ceea ce privește celelalte capete de cerere.

                  4.

                  Obligă Comisia Europeană să suporte toate cheltuielile de judecată aferente prezentei proceduri și celei desfășurate în fața Tribunalului Funcției Publice.

         (1)  JO C 102, 1.5.2009.


title: Cauza C-478/07: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 25 octombrie 2007 — Budejovicky Budvar narodni podnik/Rudolf Ammersin GmbH

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Handelsgericht Wien (Austria) la 25 octombrie 2007 — Budejovicky Budvar narodni podnik/Rudolf Ammersin GmbH
   (Cauza C-478/07)
   (2008/C 22/45)
   Limba de procedură: germana
   Instanța de trimitere
   Handelsgericht Wien
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Budejovicky Budvar narodni podnik

      Pârâtă: Rudolf Ammersin GmbH
   Întrebările preliminare

               1)

               În hotărârea din 18 noiembrie 2003 (C-216/01), Curtea de Justiție a Comunităților Europene a stabilit că, pentru a fi compatibilă cu articolul 28 CE, protecția ca indicație geografică a unei denumiri care nu este în țara de origine nici numele unui loc, nici al unei regiuni, este necesar ca această denumire să îndeplinească următoarele cerințe:

                           —

                           în funcție de împrejurările de fapt și

                           —

                           de concepțiile din țara de origine, să desemneze o regiune sau un loc din acel stat

                           —

                           iar protecția sa trebuie să fie justificată potrivit criteriilor prevăzute la articolul 30 CE.

                     Aceste cerințe înseamnă

                           1.1

                           că denumirea ca atare îndeplinește o funcție concretă de indicație geografică a unui loc specific sau a unei anumite regiuni, sau este suficient ca denumirea asociată produsului pe care îl desemnează să fie aptă să indice consumatorilor că acest produs provine dintr-un loc specific sau dintr-o anumită regiune din țara de origine;

                           1.2

                           că acele trei condiții reprezintă condiții cumulative care trebuie analizate separat;

                           1.3

                           că trebuie efectuat un sondaj în rândul consumatorilor pentru a stabili concepțiile din țara de origine și — în cazul unui răspuns afirmativ — că pentru protecția denumirii este necesar un nivel scăzut, mediu sau ridicat de notorietate și de recunoaștere;

                           1.4

                           că denumirea a fost efectiv utilizată ca indicație geografică în țara de origine de mai multe întreprinderi, nu doar de una singură, și că utilizarea acesteia ca marcă de către o singură întreprindere se opune protecției?

               2)

               Împrejurarea că o denumire nu a fost notificată în termenul de șase luni prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 918/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 privind dispozițiile tranzitorii în materie de protecție a denumirilor de origine și a indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare ca urmare a aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei (1), și nici înregistrată potrivit Regulamentului (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (2), are ca efect invalidarea unei protecții naționale existente, respectiv, în orice caz, a unei protecții extinse bilaterale într-un alt stat dacă denumirea constituie, potrivit dreptului național al statului de origine, o indicație geografică calificată?

               3)

               Împrejurarea că, în cadrul tratatului de aderare încheiat între statele membre ale Uniunii Europene și un nou stat membru, acest stat membru a invocat, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 510/2006, protecția mai multor indicații geografice calificate pentru un produs alimentar, are ca urmare faptul că protecția națională conferită unei alte denumiri care desemnează același produs sau, în orice caz, protecția extinsă bilateral într-un alt stat membru nu mai trebui menținută și că, în această privință, Regulamentul (CE) nr. 510/2006 are caracter definitiv?

      (1)  JO L 163, p. 88.

      (2)  JO L 93, p. 12, Ediție specială, 03/vol. 71, p. 114.