title: Cauza T-574/12: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – PAN Europe și Stichting Natuur en Milieu/Comisia [„Mediu — Regulamentul (CE) nr. 149/2008 — Conținuturi maxime aplicabile reziduurilor de pesticide — Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 — Cerere de reexaminare internă — Dispariția interesului de a exercita acţiunea — Nepronunțarea asupra fondului”]

text:
               28.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/27

         Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – PAN Europe și Stichting Natuur en Milieu/Comisia
   (Cauza T-574/12) (1)

   ([„Mediu - Regulamentul (CE) nr. 149/2008 - Conținuturi maxime aplicabile reziduurilor de pesticide - Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 - Cerere de reexaminare internă - Dispariția interesului de a exercita acţiunea - Nepronunțarea asupra fondului”])
   (2015/C 320/42)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Părțile

      Reclamante: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) și Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: F. Martens, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Burggraaf, P. Ondrůšek și G. von Rintelen, ulterior B. Burggraaf, G. von Rintelen și P. Oliver și în final G. von Rintelen, H. Kranenborg și L. Pignataro-Nolin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei din 16 octombrie 2012 prin care Comisia a respins ca nefondate cererile de reexaminare internă formulate de reclamante cu privire la Regulamentul (CE) nr. 149/2008 al Comisiei din 29 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului, prin elaborarea anexelor II, III și IV de stabilire a conținuturilor maxime aplicabile reziduurilor pentru produsele care fac obiectul anexei I la regulamentul menționat (JO L 58, p. 1).

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului prezentei acțiuni.

               2)

               Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) și Stichting Natuur en Milieu suportă propriile cheltuieli de judecată precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 55, 23.2.2013.


title: Cauza C-291/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – EURO 2004. Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Trimitere preliminară — Uniunea vamală — Tariful vamal comun — Valoare în vamă — Stabilirea valorii în vamă — Valoare de tranzacție — Preț plătit efectiv — Îndoieli întemeiate pe veridicitatea prețului declarat — Preț declarat care este inferior prețului plătit în cadrul altor tranzacții privind mărfuri similare)

text:
               22.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 305/11

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 16 iunie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Ungaria) – EURO 2004. Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Cauza C-291/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Uniunea vamală - Tariful vamal comun - Valoare în vamă - Stabilirea valorii în vamă - Valoare de tranzacție - Preț plătit efectiv - Îndoieli întemeiate pe veridicitatea prețului declarat - Preț declarat care este inferior prețului plătit în cadrul altor tranzacții privind mărfuri similare))
   (2016/C 305/16)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: EURO 2004. Hungary Kft.

      Pârâtă: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Dispozitivul

   Articolul 181a din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 3254/94 al Comisiei din 19 decembrie 1994, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei practici a autorităților vamale precum cea în discuție în litigiul principal, care constă în stabilirea valorii în vamă a mărfurilor importate pe baza valorii de tranzacție a unor mărfuri similare, metodă care figurează la articolul 30 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996, atunci când valoarea de tranzacție declarată este considerată anormal de scăzută în raport cu prețurile de cumpărare statistice medii practicate la importul de mărfuri similare, în pofida faptului că autoritățile vamale nici nu au combătut, nici nu au pus într-un alt mod la îndoială autenticitatea facturii și a certificatului de transfer care au fost prezentate în vederea dovedirii prețului plătit efectiv pentru mărfurile importate, importatorul neprezentând însă, în răspunsul la o solicitare în acest sens din partea autorității vamale, alte elemente de probă sau informații pentru a demonstra exactitatea valorii de tranzacție declarate a acesteia.

      (1)  JO C 98, 14.3.2016.


title: Cauza C-377/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione la 18 august 2008 — EGN BV — Filiale Italiana/Agenzia delle Entrate

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Corte suprema di cassazione la 18 august 2008 — EGN BV — Filiale Italiana/Agenzia delle Entrate
   (Cauza C-377/08)
   (2008/C 285/41)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: EGN BV — Filiale Italiana

      Pârâtă: Agenzia delle Entrate
   Întrebarea preliminară
   În temeiul articolului 17 alineatul (3) litera (a) din Directiva 77/388/CEE (1) a Consiliului din 17 mai 1977, în cazul unor prestări de servicii de telecomunicații între persoane rezidente în diferite state membre ale Comunității și în situația în care obligația de plată a taxei pe valoarea adăugată revine destinatarului, este permisă deducerea de către furnizor a taxei aferente achiziționării sau importului de bunuri în legătură cu astfel de operațiuni, la care acesta ar avea dreptul dacă ar efectua aceleași prestații în propria țară?

      (1)  JO L 145, p. 1.


title: Cauza T-345/15: Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Modas Cristal/EUIPO – Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama (KRISTAL) [„Marca Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative KRISTAL — Mărcile naționale verbale și figurative anterioare MODAS CRISTAL și home CRISTAL — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/26

         Hotărârea Tribunalului din 14 iulie 2016 – Modas Cristal/EUIPO – Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama (KRISTAL)
   (Cauza T-345/15) (1)

   ([„Marca Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative KRISTAL - Mărcile naționale verbale și figurative anterioare MODAS CRISTAL și home CRISTAL - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 326/46)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Modas Cristal, SL (Santa Lucía, Spania) (reprezentant: E. Manresa Medina, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) (reprezentanţi: A. Muñiz Rodríguez și A. Schifko, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama Anonim Sirketi (Denizli, Turcia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 24 aprilie 2015 (cauza R 341/2014-5) privind o procedură de opoziție între Modas Cristal și Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Modas Cristal SL la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 302 din 14.9.2015.


title: Cauza C-34/15 P: Recurs introdus la 26 ianuarie 2015 de Cantina Broglie 1 Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2014 în cauza T-154/11, Cantina Broglie 1/OAPI

text:
               21.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 429/8

         Recurs introdus la 26 ianuarie 2015 de Cantina Broglie 1 Srl împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 27 noiembrie 2014 în cauza T-154/11, Cantina Broglie 1/OAPI
   (Cauza C-34/15 P)
   (2015/C 429/11)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Cantina Broglie 1 Srl (reprezentant: A. Rizzoli, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
   Prin Ordonanța din 15 octombrie 2015, Curtea (Camera a noua) a respins recursul și a dispus ca societatea Cantina Broglie 1 Srl să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-382/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Contracte de achiziții publice de servicii — Directiva 92/50/CEE — Convenții privind tratarea deșeurilor urbane — Calificare — Contract de achiziții publice — Concesiune de servicii — Măsuri de publicitate)

text:
               6.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 235/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 iulie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-382/05) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Contracte de achiziții publice de servicii - Directiva 92/50/CEE - Convenții privind tratarea deșeurilor urbane - Calificare - Contract de achiziții publice - Concesiune de servicii - Măsuri de publicitate)
   (2007/C 235/10)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A. Aresu și X. Lewis, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană (reprezentanți: I. M. Braguglia și G. Fiengo, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolelor 11, 15 și 17 din Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (JO L 209, p. 1) — Atribuirea unui contract fără publicarea anunțului corespunzător — Încheierea de convenții pentru utilizarea părții reziduale a deșeurilor urbane produsă în comunele regiunii Sicilia
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per la protezione civile — Ufficio del Commissario delegato per l'emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia a inițiat procedura de încheiere a convențiilor având ca obiect utilizarea fracțiunii reziduale a deșeurilor urbane, după colectarea selectivă, produsă în comunele regiunii Sicilia și a încheiat aceste convenții fără aplicarea procedurilor prevăzute de Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2001/78/CE a Comisiei din 13 septembrie 2001 și, în special, fără publicarea anunțului de participare corespunzător în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul directivei menționate și mai ales al articolelor 11, 15 și 17 din aceasta.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 22, 28.1.2006.


title: Cauza C-517/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 27 septembrie 2013 — Belgacom SA, preluând acțiunea introdusă de Belgacom Mobile SA/Province de Namur

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/9

         Cerere de decizie preliminară introdusă de tribunal de première instance de Namur (Belgia) la 27 septembrie 2013 — Belgacom SA, preluând acțiunea introdusă de Belgacom Mobile SA/Province de Namur
   (Cauza C-517/13)
   2013/C 352/17
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Tribunal de première instance de Namur

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Belgacom SA, preluând acțiunea introdusă de Belgacom Mobile SA

      Pârâtă: Province de Namur

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 13 din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (1) trebuie interpretat în sensul că se opune ca o reglementare a unei autorități naționale sau a unei colectivități locale să instituie, în scopuri bugetare străine de scopul acestei autorizații, o taxă pe infrastructurile de comunicații mobile, utilizate în cadrul desfășurării activităților acoperite de o autorizație generală acordată în aplicarea directivei menționate (dacă este cazul făcând distincție între ipoteza în care aceste infrastructuri sunt instalate pe bunuri private și ipoteza instalării lor pe bunuri publice) ?

               2.

               Articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) trebuie interpretat în sensul că se opune ca o reglementare a unei autorități naționale sau a unei colectivități locale să instituie, în scopuri bugetare străine de cele ale acestei autorizații, o taxă pe infrastructurile de comunicații mobile care nu figurează printre condițiile enumerate în partea A din anexa la directiva menționată, în special pentru că nu constituie o taxă administrativă în sensul articolului 12?

      (1)  JO L 108, p. 21, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 183.


title: Cauza C-46/14: Ordonanța președintelui Curții din 6 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Jürgen Kaiser/Condor Flugdienst GmbH

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/21

         Ordonanța președintelui Curții din 6 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Rüsselsheim – Germania) – Jürgen Kaiser/Condor Flugdienst GmbH
   (Cauza C-46/14) (1)

   2014/C 261/42
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 142, 12.5.2014.


title: Cauza T-512/13 P: Recurs introdus la 20 septembrie 2013 de AN împotriva Hotărârii din 11 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-111/10, AN/Comisia

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/31

         Recurs introdus la 20 septembrie 2013 de AN împotriva Hotărârii din 11 iulie 2013 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-111/10, AN/Comisia
   (Cauza T-512/13 P)
   2013/C 367/55
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: AN (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: É. Boigelot și R. Murru, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile

   Recurenta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice a Uniunii Europene (Camera a doua) din 11 iulie 2013, AN/Comisia (F-111/10);

               —

               trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunalul Funcției Publice;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe o încălcare a obligației de motivare la momentul analizării de către TFP a motivului invocat în primă instanță referitor la nelegalitatea anchetei îndreptate împotriva reclamantului, întrucât motivarea TFP de la punctele 95 și 96 din hotărârea atacată este eronată sau cel puțin insuficientă și lacunară.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe o denaturare de către TFP a situației de fapt și a elementelor de probă atât prin faptul că TFP a concluzionat că reclamantul a beneficiat de protecția prevăzută la articolul 22a alineatul (3) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene, cât și prin faptul TFP a concluzionat că reclamantul nu a furnizat nici cel mai mic indiciu de ce ancheta administrativă îndreptată împotriva sa ar fi fost deschisă ca represalii deghizate (în legătură cu punctele 87, 88 și 94 din hotărârea atacată).


title: Cauza C-394/08 P: Recurs introdus la 12 septembrie 2008 de Zipcar, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 25 iunie 2008 în cauza T-36/07, Zipcar, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/28

         Recurs introdus la 12 septembrie 2008 de Zipcar, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță (Camera a opta) pronunțate la 25 iunie 2008 în cauza T-36/07, Zipcar, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)
   (Cauza C-394/08 P)
   (2008/C 285/47)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Recurentă: Zipcar, Inc. (reprezentanți: M. Elmslie, Solicitor, N. Saunders, Barrister)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Canary Islands Car SL
   Concluziile recurentei
   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea în totalitate a Hotărârii Tribunalului de Primă Instanță din 25 iunie 2008 în cauza T-36/07;

               —

               trimiterea cererii Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) pentru ca acesta să se pronunțe asupra cauzei;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezentul recurs și în procedura în fața Tribunalului de Primă Instanță.

         Motivele și principalele argumente
   Recurenta susține că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               1)

               Extinderea inadecvată a contextului factual și juridic al controlului legalității hotărârii atacate. Se susține că Tribunalul a modificat, în cadrul hotărârii pe care a pronunțat-o, obiectul procedurii aflate pe rolul camerei de recurs a OAPI și a luat în considerare fapte și aspecte care au extins contextul factual și juridic al litigiului în fața OAPI.

               2)

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 (1). Într-adevăr, Tribunalul a afirmat că publicul relevant trebuie considerat a fi doar vorbitor de limba spaniolă „deși este acceptat că în anumite regiuni din Spania, precum Insulele Canare, limba engleză este vorbită în mod obișnuit sau că anumiți consumatori spanioli au conoștințe de limba engleză”. Aceasta reprezintă o eroare de drept deoarece este, într-adevăr, constant în jurisprudență faptul că, în aprecierea capacității și înțelegerii lingvistice a consumatorului mediu în orice situație specială, singura problemă este de a se stabili limba principală sau prioritară a statului membru în care subzistă dreptul anterior, fără a se ține seama de alte aspecte care sunt pertinente pentru stabilirea naturii consumatorului relevant.

               3)

               Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Întrucât a identificat trei categorii de similitudine între produsele și serviciile precizate în cerere și cele acoperite de dreptul anterior pretins, și anume „parțial identice”, „parțial foarte similare” și „parțial nu diferite în mod substanțial”, Curtea a comis o eroare de drept prin neluarea în considerare a efectului acestor trei categorii diferite în a aprecia dacă a existat un risc de confuzie.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-401/07: Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos

text:
               8.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 285/32

         Ordonanța președintelui Curții din 5 iunie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-401/07) (1)

   (2008/C 285/54)

      Limba de procedură: olandeza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-158/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo n° 1 de Oviedo (Spania) la 16 martie 2016 – Margarita Isabel Vega González/Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

text:
               13.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 211/30

      Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo (Spania) la 16 martie 2016 – Margarita Isabel Vega González/Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias
      (Cauza C-158/16)
      (2016/C 211/38)
      Limba de procedură: spaniola

         Instanța de trimitere

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Margarita Isabel Vega González

         Pârât: Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

         Întrebările preliminare

                  1)

                  Noțiunea „condiții de muncă” la care se referă clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, inclus în anexa la Directiva 1999/70/CE (1) a Consiliului din 28 iunie 1999 privind munca pe durată determinată, trebuie interpretată în sensul că include situația juridică în care, la fel ca personalul permanent, un lucrător aflat într-un raport de muncă pe durată determinată și care a fost ales pentru îndeplinirea unei sarcini politice reprezentative are posibilitatea să solicite și să obțină o suspendare a raportului de serviciu cu angajatorul pentru a reveni astfel pe post după expirarea mandatului parlamentar corespunzător?

                  2)

                     Principiul nediscriminării la care se referă clauza 4 din Acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, inclus în anexa la Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind munca pe durată determinată, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări regionale precum Legea nr. 3/1985 a Principatului Asturia din 26 decembrie 1985 privind organizarea funcției publice a administrației Principatului Asturia, care, la articolul 59 alineatul 2, exclude în mod total și absolut posibilitatea ca funcționarii temporari să obțină recunoașterea situației administrative de detașare atunci când sunt aleși deputați în parlament, în condițiile în care acest drept este recunoscut funcționarilor de carieră?

         (1)  JO L 1999, L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129.


title: Cauza T-214/08: Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Paul Alfons Rehbein/OAPI — Hervé Dias Martinho and Manuel Dias Martinho (Outburst)

text:
               2.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 197/32

         Acțiune introdusă la 9 iunie 2008 — Paul Alfons Rehbein/OAPI — Hervé Dias Martinho and Manuel Dias Martinho (Outburst)
   (Cauza T-214/08)
   (2008/C 197/56)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamant: Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG (Glinde, Germania) (reprezentant: T. E. Lampel, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Hervé Dias Martinho și Manuel Carlos Dias Martinho (Le Plessis Trévise, Franța)
   Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 13 martie 2008 în cauza R 1261/2007-2 și

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca comunitară vizată: marca figurativă „Outburst” pentru produse din clasele 16, 18 și 25 — cererea de înregistrare nr. 4 318 333

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamantul

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca verbală națională „Outburst” pentru produse din clasa 25 — marca germană nr. 399 40 713

      Decizia diviziei de opoziție: respinge în întregime opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul

      Motivele invocate: încălcarea articolului 43 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 40/94 al Consiliului, în măsura în care marca anterioară a făcut obiectul unei utilizări reale pentru produsele și serviciile pentru care a fost înregistrată; încălcarea articolului 76 alineatul (1) litera (f) din același regulament în măsura în care camera de recurs în mod greșit a refuzat să ia în considerare declarația pe proprie răspundere prezentată de directorul general al reclamantului; încălcarea articolului 74 alineatul (2) din regulamentul menționat precum și a normei 22 din Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Comisiei (1), în măsura în care celelalte elemente de probă prezentate în cadrul acțiunii formulate împotriva procedurii de opoziție sunt admisibile și trebuie luate în considerare la analiza utilizării reale a mărcii invocate în sprijinul opoziției; încălcarea dreptului reclamantului de a fi ascultat în măsura în care camera de recurs ar fi trebuit să țină seama de elementele de probă furnizate după expirarea termenului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 2868/95 al Consiliului din 13 decembrie 1995 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului privind marca comunitară (JO L 303, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 189).


title: Cauza C-45/15 P: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 30 mai 2017 – Safa Nicu Sepahan Co./Consiliul Uniunii Europene [Recurs — Acțiune în despăgubire — Politica externă și de securitate comună (PESC) — Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran — Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice — Prejudiciu material — Prejudiciu moral — Eroare de apreciere a cuantumului despăgubirii — Inexistență — Recurs incident — Condiții necesare pentru angajarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene — Obligația de a dovedi temeinicia măsurilor restrictive — Încălcare suficient de gravă]

text:
               31.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 249/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 30 mai 2017 – Safa Nicu Sepahan Co./Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-45/15 P) (1)

   ([Recurs - Acțiune în despăgubire - Politica externă și de securitate comună (PESC) - Măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran - Lista persoanelor și a entităților cărora li se aplică înghețarea fondurilor și a resurselor economice - Prejudiciu material - Prejudiciu moral - Eroare de apreciere a cuantumului despăgubirii - Inexistență - Recurs incident - Condiții necesare pentru angajarea răspunderii extracontractuale a Uniunii Europene - Obligația de a dovedi temeinicia măsurilor restrictive - Încălcare suficient de gravă])
   (2017/C 249/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Safa Nicu Sepahan Co. (reprezentant: A. Bahrami, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: R. Liudvinaviciute-Cordeiro, M. Bishop și I. Gurov, agenți)

      Intervenient în susținerea Consiliului Uniunii Europene: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentant: M. Gray, agent)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile introduse de Safa Nicu Sepahan Co. și de Consiliul Uniunii Europene.

               2)

               Safa Nicu Sepahan Co. și Consiliul Uniunii Europene suportă cheltuielile lor de judecată respective.

               3)

               Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 118, 13.4.2015.


title: Cauza T-778/14: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2016 – Ugly/OAPI – Group Lottuss (COYOTE UGLY) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COYOTE UGLY — Motive relative de refuz — Decădere din drepturile asupra mărcii comunitare verbale anterioare — Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Absența unei mărci neînregistrate — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 — Absența unei mărci de notorietate în sensul articolului 6a din Convenția de la Paris — Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009”]

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/32

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2016 – Ugly/OAPI – Group Lottuss (COYOTE UGLY)
   (Cauza T-778/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COYOTE UGLY - Motive relative de refuz - Decădere din drepturile asupra mărcii comunitare verbale anterioare - Articolul 8 alineatul (1) literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Absența unei mărci neînregistrate - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 - Absența unei mărci de notorietate în sensul articolului 6a din Convenția de la Paris - Articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   (2016/C 136/45)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Ugly, Inc. (New York, Statele Unite) (reprezentanţi: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert și C. Mackey, solicitors)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: A. Lukošiūtė, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a OAPI din 16 septembrie 2014 (cauza R 1369/2013-5) privind o procedură de opoziție între Ugly, Inc. și Group Lottuss Corp.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Ugly, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 26, 26.1.2015.


title: Cauza C-427/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 3 august 2015 – NEW WAVE CZ a.s./ALLTOYS spol. s r. o.

text:
               9.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 371/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Nejvyšší soud České republiky (Republica Cehă) la 3 august 2015 – NEW WAVE CZ a.s./ALLTOYS spol. s r. o.
   (Cauza C-427/15)
   (2015/C 371/17)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: NEW WAVE CZ a.s.

      Pârâtă: ALLTOYS spol. s r. o.

      Întrebarea preliminară

   Articolul 8 alineatul (1) din Directiva 2004/48/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie interpretat în sensul că ne situăm în cadrul unei acțiuni referitoare la încălcarea unui drept de proprietate intelectuală și în cazul în care, după încheierea definitivă a procedurii în care s-a constatat că un drept de proprietate intelectuală a fost încălcat, reclamantul solicită, într-o procedură separată, informații referitoare la originea și la rețelele de distribuție a mărfurilor sau a serviciilor prin care se încalcă dreptul de proprietate intelectuală respectiv (de exemplu, pentru a avea posibilitatea să cuantifice prejudiciul în mod precis și ulterior să solicite repararea acestuia)?

      (1)  JO L 157, p. 45, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 56.


title: Cauza C-246: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda [Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — A șasea directivă TVA — Articolul 2 punctul 1 și articolul 4 alineatele (1) și (2) — Noțiunea activități economice — Birouri publice de asistență juridică — Servicii de asistență juridică furnizate în cadrul unei proceduri judiciare în schimbul unei contribuții parțiale plătite de beneficiar — Noțiunea legătură directă între serviciul furnizat și contravaloarea primită]

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/7

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Finlanda
   (Cauza C-246) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - A șasea directivă TVA - Articolul 2 punctul 1 și articolul 4 alineatele (1) și (2) - Noțiunea «activități economice» - Birouri publice de asistență juridică - Servicii de asistență juridică furnizate în cadrul unei proceduri judiciare în schimbul unei contribuții parțiale plătite de beneficiar - Noțiunea «legătură directă» între serviciul furnizat și contravaloarea primită)
   2009/C 312/10
   Limba de procedură: finlandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: P. Aalto și D. Triantafyllou, agenți)

      Pârâtă: Republica Finlanda (reprezentant: A. Guimaraes-Purokoski, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 2 punctul 1 și a articolului 4 alineatele (1), (2) și (5) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Legislație națională care prevede un tratament diferit din punctul de vedere al TVA pentru serviciile de consultanță juridică după cum acestea sunt prestate de juriști privați sau de juriști care lucrează la birourile publice de asistență juridică — Denaturări ale concurenței

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 209, 15.8.2008.


title: Cauza T-616/11 P: Recurs introdus la 28 noiembrie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 8 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-69/10, Marcuccio/Comisia

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/65

      Recurs introdus la 28 noiembrie 2011 de Luigi Marcuccio împotriva Ordonanței din 8 septembrie 2011 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-69/10, Marcuccio/Comisia
      (Cauza T-616/11 P)
      (2012/C 25/124)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Recurent: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile

      Recurentul solicită Tribunalului:

                  —

                        În principal
                     , admiterea tuturor cererilor formulate de recurent în primă instanță,

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata către recurent a cheltuielilor de judecată aferente recursului.

                  —

                        În subsidiar
                     , trimiterea cauzei primei instanțe, care, într-o compunere diferită, să se pronunțe din nou pe fond cu privire la cererile menționate anterior.

         Motivele și principalele argumente

      Prezentul recurs este îndreptat împotriva Ordonanței din 8 septembrie 2011 în cauza F-69/10, prin care a fost respinsă ca vădit nefondată o acțiune având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei prin care Comisia a respins cererea sa de despăgubire pentru prejudiciul suferit, potrivit afirmațiilor sale, din cauza trimiterii către reprezentantul său, în cauza în care a fost pronunțată Hotărârea din 10 iunie 2008, T-18/04, Marcuccio/Comisia, a unei scrisori privind plata cheltuielilor de judecată aferente acestei proceduri și, pe de altă parte, obligarea Comisiei la plata de despăgubiri pentru prejudiciul suferit.
      În susținerea pretențiilor, recurentul invocă două motive:

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe lipsa absolută de motivare privind „concluziile referitoare la despăgubiri” (titlu care figurează la punctele 21 și 22 din ordonanța atacată), având în vedere în special caracterul lor nedeterminat, paradoxal, lipsa cercetării judecătorești și denaturarea faptelor, caracterul nesusținut, ilogic, incoerent, nerezonabil, incorect, eronat și fals al interpretării și al aplicării normelor de drept referitoare la nașterea răspunderii extracontractuale a instituțiilor Uniunii Europene; a noțiunii de obligație de motivare care revine instituțiilor și instanței Uniunii Europene; a noțiunii de analogie și de comportament ilicit din partea unei instituții a Uniunii Europene.

                              —

                              Al doilea motiv, întemeiat pe caracterul nelegal al concluziilor primei instanțe privind „cheltuielile de judecată” (titlu care figurează la punctele 28 și 29 din ordonanța atacată).


title: Cauza T-330/09: Acțiune introdusă la 19 august 2009 — Rapid Eye/Comisia

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/69

         Acțiune introdusă la 19 august 2009 — Rapid Eye/Comisia
   (Cauza T-330/09)
   2009/C 267/127
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Rapid Eye AG (Brandenburg an der Havel, Germania) (reprezentant: T. Jestaedt, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Comisiei, comunicată prin scrisoarea din 9 iunie 2009, în cazul „Ajutor de stat CP 183/2009 — Germania”, RapidEye AG (control ex post MSR 1998 — N 416/2002), în măsura în care Comisia nu a autorizat o intensitate a ajutorului de 35 % din echivalentul-subvenție brut și o valoare a ajutorului de 44 199 321,36 euro și a solicitat formularea unei noi notificări pentru un ajutor a cărui intensitate este de 30,22 %, iar valoarea maximă a acestuia depășește 37 316 000 euro;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin Decizia C(2002) 3570 final din 2 octombrie 2002, Comisia a autorizat un ajutor de stat în favoarea RapidEye AG (Ajutorul de stat nr. 416/2002 — Germania [Brandenburg], ajutor în favoarea RapidEye AG), conform Cadrului multisectorial privind ajutorul regional pentru proiecte mari de investiții (1), decizie care a prevăzut intensitatea maximă a ajutorului și valoarea maximă a ajutorului (denumită în continuare „Decizia Comisiei din 2 octombrie 2002”).
   În prezenta procedură, acțiunea reclamantei este îndreptată împotriva scrisorii D(2009) 569 a Comisiei din 9 iunie 2009 privind ajutorul de stat CP 183/2009 — Germania, RapidEye (control ex post MSR 1998 — N 416/2002). Prin intermediul acesteia, autoritățile germane sunt solicitate în special să se conformeze intensității și valorii ajutorului, stabilite prin Decizia Comisiei din 2 octombrie 2002, și să confirme că vor fi recuperate toate sumele plătite beneficiarului care depășesc aceste valori maxime.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.
   În primul rând, reclamanta invocă încălcarea articolelor 87 CE și 88 CE și a articolului 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 (2) întrucât, în opinia sa, Decizia Comisiei din 2 octombrie 2002 a avut în vedere un ajutor cu o intensitate maximă de 35 %.
   În plus, reclamanta arată că pârâta a considerat în mod abuziv, în mod contrar Deciziei din 2 octombrie 2002, că acordarea unui ajutor cu o intensitate maximă de 35 % necesită o nouă notificare.
   În al treilea rând, reclamanta invocă încălcarea principiului încrederii legitime întrucât reclamanta a finalizat investiția beneficiind de acest ajutor, având încrederea legitimă că ajutorul acordat a avut o intensitate de 35 %.
   În continuare, în subsidiar, reclamanta invocă încălcarea articolului 88 alineatul (3) CE. În acest context, reclamanta susține că, inclusiv în ipoteza în care Decizia Comisiei din 2 octombrie 2002 trebuie interpretată în sensul că autorizează o intensitate maximă a ajutorului de numai 30,22 %, majorarea acesteia la 35 % trebuie considerată o modificare neesențială a ajutorului, care nu necesită o nouă notificare.
   În sfârșit, tot în subsidiar, reclamanta invocă încălcarea articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008 (3). Cu privire la acest aspect, Comisia este criticată pentru faptul că solicită o nouă notificare a majorării intensității maxime a ajutorului la 35 %, fără a examina dacă ajutorul este exceptat de la obligația de notificare în temeiul articolului 3 din Regulamentul nr. 800/2008.

      (1)  JO 1998, C 107, p. 7.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (JO L 214, p. 3).


title: Cauza T-207/10: Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Deutsche Telekom/Comisia

text:
               17.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 195/20

         Acțiune introdusă la 6 mai 2010 — Deutsche Telekom/Comisia
   (Cauza T-207/10)
   2010/C 195/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Deutsche Telekom AG (Bonn, Germania) (reprezentanti: A. Cordewener și J. Schönfeld, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei K(2009) 8107 final corectată a Comisiei din 28 octombrie 2009 (în versiunea corectată din 8 decembrie 2009) în ceea ce privește norma referitoare la protecția încrederii legitime, prevăzută la articolul 1 alineatele 2 și 3, în favoarea anumitor investitori spanioli care sunt desemnați în aceasta;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta se îndreaptă împotriva Deciziei K(2009) 8107 final corectată a Comisiei din 28 octombrie 2009, în care Comisia a decis că schema de ajutor sub forma unei dispoziții fiscale prevăzute la articolul 12 alineatul 5 din Legea spaniolă privind impozitarea societăților (denumită în continuare „TRLIS”) referitoare la amortizarea fiscală a fondului de comerț în cazul dobândirii unei participații semnificative într-o întreprindere străină era incompatibil cu piața comună în privința ajutoarelor care au fost acordate beneficiarilor care efectuează achiziții în interiorul Comuniății. Decizia prevede ajutoarele care trebuie recuperate de Regatul Spaniei.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă, în primul rând, faptul că avantajul fiscal legat de aplicarea articolului 12 alineatul 5 din TRLIS a fost acordat oficial în mod nelegal, întrucât, în mod contrar articolului 88 alineatul (3) prima teză CE [în prezent articolul 108 alineatul (3) prima teză TFUE], Regatul Spaniei nu a notificat în prealabil Comisiei legea relevantă și chiar a aplicat legea, cu încălcarea interdicției de punere în aplicare prevăzute la articolul 88 alineatul (3) a treia teză CE [în prezent articolul 108 alineatul (3) a treia teză TFUE]. În plus, articolul 12 alineatul 5 din TRLIS ar trebui considerat nelegal pe fond, pentru motivul că, în temeiul articolului 87 alineatul (1) CE [în prezent articolul 107 alineatul (1) TFUE] această dispoziție nu ar fi compatibilă cu piața comună și o autorizare în temeiul articolului 87 alineatul (2) sau alineatul (3) CE [în prezent articolul 107 alineatul (2) sau alineatul (3) TFUE] iese din discuție.
   În al doilea rând, în ceea ce privește consecințele pe care ar trebui să le determine constatarea caracterului incompatibil cu dreptul comunitar al unei scheme de ajutor naționale, reclamanta susține că statul membru în cauză ar avea obligația să recupereze un astfel de ajutor de la beneficiari. În această privință, reclamanta susține că acest principiu fundamental este prevăzut expres mai întâi în prima teză a articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/99 (1).
   În sfârșit, reclamanta arată că, în prezenta cauză, nu există niciun motiv pentru care să nu se dispună recuperarea, în lipsa încrederii legitime a beneficiarilor spanioli ai ajutorului care trebuie protejată. În această privință, reclamanta susține inter alia că, prin faptul că a întemeiat excepția pe care a acordat-o anumitor grupuri de investitori spanioli pe principiul protecției încrederii legitime, Comisia ar fi aplicat în mod greșit principiile generale de drept primar și precum și articolul 14 alineatul (1) a doua teză din Regulamentul nr. 659/99. Pe de o parte, reclamanta susține că principiul protecției încrederii legitime nu este aplicabil beneficiarilor din cauza lipsei notificării corespunzătoare de către statul spaniol a articolului 12 alineatul 5 din TRLIS. Pe de altă parte, reclamanta arată că nu s-ar îndeplini condițiile pentru recunoașterea protecției încrederii legitime a beneficiarilor. În plus, interesul Comunității în restabilirea unor condiții echitabile ale pieței prin recuperarea ajutorului acordat ar prevala asupra intereselor individuale ale beneficiarilor în obținerea unui avantaj fiscal pentru anii trecuți precum și pentru cei viitori.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului [88 CE] (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41).


title: Cauza T-340/07 RENV: Hotărârea Tribunalului din 2 octombrie 2014 – Evropaïki Dynamiki/Comisia („Clauză compromisorie – Contract privind sprijinul financiar comunitar acordat unui proiect în cadrul programului eContent – Rezilierea contractului de către Comisie – Rambursarea costurilor eligibile”)

text:
               10.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 395/31

      Hotărârea Tribunalului din 2 octombrie 2014 – Evropaïki Dynamiki/Comisia
      (Cauza T-340/07 RENV) (1)

      ((„Clauză compromisorie - Contract privind sprijinul financiar comunitar acordat unui proiect în cadrul programului eContent - Rezilierea contractului de către Comisie - Rambursarea costurilor eligibile”))
      (2014/C 395/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial E. Manhaeve și M. Wilderspin, ulterior M. Wilderspin, S. Delaude și L. Cappeletti și în cele din urmă S. Delaude și L. Cappeletti, agenți, asistați de D. Philippe și de M. Gouden, avocați)

         Obiectul

      Acțiune întemeiată pe o clauză compromisorie prin care se urmărea obligarea Comisiei la plata, pe de o parte, a unor sume pretins a fi datorate reclamantei și, pe de altă parte, a unor daune interese în urma rezilierii unui contract privind sprijinul financiar comunitar acordat proiectului „e-Content Exposure and Business Opportunities” (contractul EDC-53007 EEBO/27873), încheiat în cadrul programului comunitar multianual pentru stimularea dezvoltării și utilizării de conținut digital european în rețelele globale și pentru promovarea diversității lingvistice în societatea informațională.

         Dispozitivul

                  1)

                  Obligă Comisia Europeană la plata către Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a sumei de 8 843,10 euro.

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Comisia suportă 5 % din propriile cheltuieli de judecată și din cele efectuate de Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis, aceasta din urmă urmând să suporte 95 % din propriile cheltuieli de judecată și din cele efectuate de Comisie.

         (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza C-192/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 24 aprilie 2015 – T.D. Rease, P. Wullems/College bescherming persoonsgegevens

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/26

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 24 aprilie 2015 – T.D. Rease, P. Wullems/College bescherming persoonsgegevens
   (Cauza C-192/15)
   (2015/C 236/35)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: T.D. Rease, P. Wullems

      Pârât: College bescherming persoonsgegevens

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunea „recurge[re] la mijloace” în sensul articolului 4 alineatul (1) litera (c) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială 13/vol. 17, p. 10) include acordarea, în afara Uniunii Europene, de către un operator în sensul articolului 2 litera (d) din această directivă, a unui mandat unei societăți de investigație, stabilite în cadrul Uniunii Europene, să utilizeze mijloace de prelucrare a datelor cu caracter personal pe teritoriul unui stat membru?

               2)

               Ținând seama de obiectivul acesteia, Directiva 95/46 […], în special articolul 28 alineatele (3) și (4) din aceasta, permite autorităților naționale, în cadrul punerii în aplicare a protecției individului de către autoritatea de supraveghere prevăzută de directiva menționată, să stabilească priorități care să determine să se renunțe la această punere în aplicare în cazul în care încălcarea directivei nu este invocată decât de o singură persoană sau de un grup redus de persoane?


title: Cauza T-104/13: Acțiune introdusă la 20 februarie 2013 — Toshiba/Comisia

text:
               20.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 114/41

         Acțiune introdusă la 20 februarie 2013 — Toshiba/Comisia
   (Cauza T-104/13)
   2013/C 114/63
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Toshiba Corp. (Tokyo, Japan) (reprezentant: J. MacLennan, Solicitor, J. Jourdan, A. Schulz and P. Berghe, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) litera (d) din Decizia Comisiei din 5 decembrie 2012, în cazul COMP/39.437 — tuburi pentru ecrane de televizor și calculator;

               —

               anularea articolului 1 alineatul (2) litera (e) din Decizia Comisiei din 5 decembrie 2012, în cazul COMP/39.437 — tuburi pentru ecrane de televizor și calculator;

               —

               anularea articolului 2 alineatul (2) litera (g) din decizia atacată sau, în subsidiar, reducerea amenzii după cum Tribunalul va considera adecvat;

               —

               anularea articolului 2 alineatul (2) litera (h) din decizia atacată, sau, în subsidiar, anularea articolului 2 alineatul (2) litera (h) în măsura în care Toshiba este obligată să răspundă în solidar sau, în subsidiar, reducerea amenzii după cum Tribunalul va considera adecvat;

               —

               dispunerea oricărei măsuri necesare în împrejurările cauzei;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii formulate, reclamanta invocă șase motive.

               1.

               Primul motiv se întemeiază pe faptul că, prin decizia atacată, Toshiba Corporation a fost considerată în mod eronat răspunzătoare pentru încălcarea articolului 101 TFUE pentru perioada 16 mai 2000 — 11 aprilie 2002.

               2.

               Al doilea motiv se întemeiază pe faptul că, prin decizia atacată, Toshiba Corporation a fost considerată în mod eronat răspunzătoare pentru încălcarea articolului 101 TFUE pentru perioada 12 aprilie 2002 — 31 martie 2003.

               3.

               Al treilea motiv se întemeiază pe faptul că, prin decizia atacată, Toshiba Corporation a fost considerată în mod eronat răspunzătoare pentru încălcarea articolului 101 TFUE pentru perioada 1 aprilie 2003 — 12 iunie 2006.

               4.

               Al patrulea motiv se întemeiază pe faptul că, prin decizia atacată, Toshiba Corporation a fost considerată în mod eronat răspunzătoare în solidar pentru participarea la încălcare a Matsushita Toshiba Picture Display Co., Ltd. (denumită în continuare „MTPD”) în perioada 1 aprilie 2003 — 12 iunie 2006.

               5.

               Al cincilea motiv, invocat în subsidiar față de al patrulea motiv, se întemeiază pe faptul că, prin decizia atacată, MTPD a fost considerată în mod eronat răspunzătoare pentru participarea la încălcare în perioada 1 aprilie 2003 — 12 iunie 2006.

               6.

               Al șaselea motiv se întemeiază pe faptul că, prin decizia atacată, în mod eronat s-a aplicat o amendă la articolul 2 alineatul (2) litera (g) și la articolul 2 alineatul (2) litera (h) sau, în subsidiar, în mod eronat s-au calculat aceste amenzi.


title: Cauzele conexate T-447/09 și T-449/09: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2013 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/27

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2013 — Centre national de la recherche scientifique/Comisia
   (Cauzele conexate T-447/09 și T-449/09) (1)

   2013/C 71/43
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a doua a dispus radierea cauzelor conexate.

      (1)  JO C 24, 30.1.2010.


title: Cauza T-705/16 P: Recurs introdus la 3 octombrie 2016 de WQ (*) împotriva Hotărârii din 21 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-1/16, WQ (*)/Parlamentul

text:
                  5.12.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 454/29

         Recurs introdus la 3 octombrie 2016 de  WQ (*1) împotriva Hotărârii din 21 iulie 2016 a Tribunalului Funcției Publice în cauza F-1/16,  WQ (*1)/Parlamentul
         (Cauza T-705/16 P)
         (2016/C 454/51)
         Limba de procedură: franceza

            Părțile

            Recurent: WQ (*1) (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

            Cealaltă parte din procedură: Parlamentul European

            Concluziile

         Recurentul solicită Tribunalului:

                     —

                     anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice în cauza F-1/16,  WQ (*1)/Parlamentul;

                     —

                     anularea deciziei AIPN din 27 martie 2015 de a nu include numele recurentului pe lista funcționarilor selecționați pentru a participa la programul de formare al campaniei de certificare 2014;

                     —

                     obligarea Parlamentului la plata cheltuielilor de judecată aferente celor două proceduri.

            Motivele și principalele argumente

         În susținerea recursului, recurenta invocă trei motive.

                     1.

                     Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept pe care Tribunalul Funcției Publice (TFP) ar fi săvârșit-o în examinarea motivului invocat de recurent în primă instanță, întemeiat pe încălcarea principiului general al egalității de tratament, prin faptul că a statuat că acesta se afla într-o situație de fapt diferită de cea a unui candidat care dispune de o diplomă de același nivel, care a urmat un curs de mai puțin de un an.

                     2.

                     Al doilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept care ar rezulta din faptul că TFP a hotărât ca decizia în litigiu, și anume aceea de a nu include numele recurentului pe lista funcționarilor selecționați pentru a participa la programul de formare al campaniei de certificare 2014, nu încălca articolul 165 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la repartizarea competențelor între Uniune și statele membre în domeniul învățământului.

                     3.

                     Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare de drept pe care TFP ar fi săvârșit-o prin faptul că a respins excepția de nelegalitate invocată de recurentul în primă instanță, pentru motivul că criteriul de a fi urmat un curs de cel puțin un an era justificat și proporțional având în vedere natura procedurii de certificare. În acest cadru, recurentul apreciază că TFP ar fi procedat de asemenea la o denaturare a argumentelor sale considerând că acesta nu a contestat faptul că luarea în considerare a titlului în litigiu ar fi condus la valorificarea de două ori a experienței profesionale dobândite în cadrul instituțiilor.

            (*1)  Informații șterse în contextul cadrului legal de protecție cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal.


title: Cauza T-231/17: Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – SE/Consiliul

text:
               3.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/31

         Acțiune introdusă la 20 aprilie 2017 – SE/Consiliul
   (Cauza T-231/17)
   (2017/C 213/43)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: SE (reprezentant: N. de Montigny, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:
   anularea

               —

               deciziei Unității drepturi individuale din 22 iunie 2016 prin care i se refuză recunoașterea drept copil aflat în întreţinere a nepoatei sale;

               —

               în măsura necesară, a deciziei explicite din 24 ianuarie 2017 de respingere a reclamației introduse la 19 septembrie 2016;

         astfel,

               —

               declararea faptului că nepoata reclamantului se află în întreținerea acestuia, în temeiul articolului 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la statut începând din 13 iunie 2016;

               —

               recunoașterea în favoarea nepoatei reclamantului a beneficiului asigurării prin casa de asigurări (RCAM) prin intermediul reclamantului începând din 13 iunie 2016;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe o eroare de drept, precum și pe erori de apreciere și de interpretare a articolului 2 alineatul (2) al treilea paragraf din anexa VII la Statutul funcționarilor, pe care Consiliul le-ar fi săvârșit la adoptarea deciziilor atacate

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului bunei administrări

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 24 din Carta drepturilor fundamentale


title: Cauza T-447/16: Acțiune introdusă la 4 august 2016 – Pirelli Tyre/EUIPO – Yokohama Rubber (Reprezentarea unei benzi de rulare)

text:
               26.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 350/27

         Acțiune introdusă la 4 august 2016 – Pirelli Tyre/EUIPO – Yokohama Rubber (Reprezentarea unei benzi de rulare)
   (Cauza T-447/16)
   (2016/C 350/33)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: T. Müller și F. Togo, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokyo, Japonia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: reclamanta.

      Marca în litigiu: marca figurativă (Reprezentarea unei benzi de rulare – marca Uniunii Europene nr. 2 319 176.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 28 aprilie 2016 în cauza R 2583/2014-5.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate în măsura în care prin aceasta s-a declarat nulitatea mărcii, iar reclamanta a fost obligată la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în fața EUIPO.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) și litera (e) punctul (ii) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza T-532/10: Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2010 — Cosepuri/EFSA

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/43

         Acțiune introdusă la 13 noiembrie 2010 — Cosepuri/EFSA
   (Cauza T-532/10)
   ()
   2011/C 30/79
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Bologna, Italia) (reprezentant: F. Fiorenza, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea respingerii cererii de acces la dosarul opus Cosepuri în data de 15 septembrie 2010;

               —

               obligarea EFSA la prezentarea documentelor confidențiale,

               —

               obligarea EFSA la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta în prezenta cauză, aceeași precum în cauza T-339/10 (1), Cosepuri/EFSA, solicită anularea deciziei Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) din 15 septembrie 2010 privind cererea de ofertă 2010/S 51-074689 reluată în procesul-verbal CFT/EFSA/FIN/2010/01, care are ca obiect atribuirea serviciului de navetă în Italia și în Europa, încheiat cu atribuirea către o altă întreprindere.
   Prin intermediul deciziei atacate, EFSA a refuzat accesul la anumite acte din cadrul cererii de ofertă și, în special, la actele privitoare la condițiile de admitere și de atribuire a ofertei considerate cea mai avantajoasă din punct de vedere economic.
   În susținerea pretențiilor formulate, reclamanta invocă încălcarea dispozițiilor relevante din Regulamentul (CE) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 (2) și din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (3), precum și încălcarea obligației de motivare a deciziei, a principiului transparenței și a dreptului de acces la dosar. În plus, reclamanta a invocat un abuz de putere.
   Reclamanta critică în special lipsa menționării de către pârâtă a prejudiciului concret produs societății adjudecatare a contractului prin accesul la documentele solicitate, precum și lipsa motivării refuzului parțial al cererii întrucât, în raport cu cererea de ofertă, este vorba despre date comparative care apar în documentele prezentate de concurenți pentru cererea de oferte și care nu cuprind, în consecință, informații comerciale confidențiale. Pe de altă parte, reclamanta solicită conexarea prezentei proceduri și a cauzei T-339/10, aflată în prezent pe rolul Tribunalului.

      (1)  JO C 288, p. 47.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198).

      (3)  JO L 1745, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76.


title: Cauza C-427/05: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria regionale di Genova) — Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1/Porto Antico di Genova SpA (Fonduri structurale — Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 — Articolul 21 alineatul (3) al doilea paragraf — Interzicerea deducerii — Calculul venitului impozabil — Luarea în considerare a subvențiilor comunitare primite)

text:
               22.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 315/9

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 25 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Commissione tributaria regionale di Genova) — Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1/Porto Antico di Genova SpA
   (Cauza C-427/05) (1)

   (Fonduri structurale - Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 - Articolul 21 alineatul (3) al doilea paragraf - Interzicerea deducerii - Calculul venitului impozabil - Luarea în considerare a subvențiilor comunitare primite)
   (2007/C 315/14)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1

      Pârâtă: Porto Antico di Genova SpA
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Commissione tributaria regionale di Genova — Interpretarea articolului 21 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2082/93 al Consiliului din 20 iulie 1993 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului de stabilire a dispozițiilor pentru punerea în aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea activităților diferitelor Fonduri structurale între ele, pe de o parte, și cu operațiunile Băncii Europene de Investiții și cu cele ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte (JO L 193, p. 20) — Compatibilitatea unei dispoziții naționale care ia în considerare, în calculul venitului impozabil, ajutoarele comunitare primite
   Dispozitivul
   Articolul 21 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de stabilire a dispozițiilor pentru punerea în aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea activităților diferitelor Fonduri structurale între ele, pe de o parte, și cu operațiunile Băncii Europene de Investiții și cu cele ale altor instrumente financiare existente, pe de altă parte, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2082/93 al Consiliului din 20 iulie 1993, trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări fiscale naționale, cum este cea din articolul 55 alineatul (3) litera (b) din Decretul nr. 917 al Președintelui Republicii din 22 decembrie 1986, care include subvențiile plătite de Fondurile structurale comunitare în determinarea venitului impozabil.

      (1)  JO C 36, 11.2.2006.


title: Cauzele conexate C-475/13 et C-476/13: Ordonanța președintelui Curții din 21 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Walter Jubin (C-475/13), Heidemarie Retzlaff (C-476/13)/easyJet Airline Co. Ltd

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/19

         Ordonanța președintelui Curții din 21 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesgerichtshof – Germania) – Walter Jubin (C-475/13), Heidemarie Retzlaff (C-476/13)/easyJet Airline Co. Ltd
   (Cauzele conexate C-475/13 et C-476/13) (1)

   2014/C 261/34
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 359, 7.12.2013.


title: Cauza C-287/13 P: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 22 mai 2014 – Bilbaína de Alquitranes, SA și alții/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) — Articolul 59 și anexa XIII — Identificarea smoalei de gudron de cărbune la temperatură înaltă drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită, care trebuie supusă procedurii de autorizare — Egalitate de tratament]

text:
               11.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/6

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 22 mai 2014 – Bilbaína de Alquitranes, SA și alții/Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA)
   (Cauza C-287/13 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (Regulamentul REACH) - Articolul 59 și anexa XIII - Identificarea smoalei de gudron de cărbune la temperatură înaltă drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită, care trebuie supusă procedurii de autorizare - Egalitate de tratament])
   2014/C 261/08
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (reprezentant: K. Van Maldegem, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: M. Heikkilä, W. Broere și T. Zbihlej, agenți, asistați de J. Stuyck și de A.-M. Vandromme, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Bilbaína de Alquitranes SA, Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV și Rütgers Poland sp. z o.o. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 252, 31.8.2013.


title: Cauza C-1/11 SA: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 noiembrie 2012 — Luigi Marcuccio/Comisia Europeană (cerere de autorizare a popririi și a sechestrului împotriva Uniunii Europene)

text:
               9.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/10

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 19 noiembrie 2012 — Luigi Marcuccio/Comisia Europeană
   (Cauza C-1/11 SA) (1)

   (cerere de autorizare a popririi și a sechestrului împotriva Uniunii Europene)
   2013/C 38/12
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Luigi Marcuccio (reprezentant: G. Cipressa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și C. Berardis-Kayser, agenți, asistați de A. Dal Ferro, avocat)

      Obiectul

   Protocolul privind privilegiile și imunitățile — Cerere de autorizare a unei popriri în mâinile Comisiei asupra sumelor datorate Uniunii de Republica Italiană și, în subsidiar, a unui sechestru asupra bunurilor mobile aparținând Uniunii aflate pe teritoriul Republicii Italiene — Ridicarea imunității Comisiei — Articolul 1 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de poprire și de sechestru.

               2.

               Domnul Luigi Marcuccio și Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 89, 24.3.2012.


title: Cauza C-1/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 2 ianuarie 2009 — Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication/Société internationale de diffusion et d'édition

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/24

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d'État (Franța) la 2 ianuarie 2009 — Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication/Société internationale de diffusion et d'édition
   (Cauza C-1/09)
   (2009/C 69/42)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Conseil d'État
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication

      Pârâtă: Société internationale de diffusion et d'édition.
   Întrebările preliminare

               1)

               Instanța națională poate suspenda judecarea cauzei în ceea ce privește obligația de a restitui un ajutor de stat până când Comisia Comunităților Europene adoptă o decizie definitivă privind compatibilitatea ajutorului cu dispozițiile care reglementează piața comună, atunci când instanța comunitară a anulat prima decizie a Comisiei prin care acest ajutor a fost declarat compatibil?

               2)

               Adoptarea de către Comisie a trei decizii prin care ajutorul a fost declarat compatibil piața comună, înainte ca aceste decizii să fie anulate de Tribunalul de Primă Instanță al Comunităților Europene, poate constitui o circumstanță excepțională care să determine instanța națională să limiteze obligația de recuperare a ajutorului?


title: Cauza C-523/09: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tartu Ringkonnakohus — Republica Estonia) — Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS/Veterinaar- ja Toiduamet (Politica agricolă comună — Onorarii pentru inspecții și controale sanitare ale producției de lapte)

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/7

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 7 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tartu Ringkonnakohus — Republica Estonia) — Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS/Veterinaar- ja Toiduamet
   (Cauza C-523/09) (1)

   (Politica agricolă comună - Onorarii pentru inspecții și controale sanitare ale producției de lapte)
   2011/C 269/11
   Limba de procedură: estona

      Instanța de trimitere

   Tartu Ringkonnakohus

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS

      Pârât: Veterinaar- ja Toiduamet

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tartu Ringkonnakohus — Interpretarea articolelor 26 și 27 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 58, p. 216) și a anexelor IV și VI la regulamentul menționat — Calcularea onorariilor percepute în scopul controalelor oficiale ale producției de lapte — Perceperea de onorarii echivalente taxelor minime aplicabile în temeiul regulamentului, dar superioare costurilor reale suportate de autoritățile competente pentru efectuarea controalelor oficiale

      Dispozitivul

   Articolul 27 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor trebuie interpretat în sensul că permite unui stat membru să perceapă, fără a fi necesar să adopte o măsură de punere în aplicare la nivel național, onorarii în cuantumurile minime prevăzute în secțiunea B din anexa IV la acest regulament, deși costurile legate de inspecțiile și de controalele sanitare prevăzute de regulamentul menționat suportate de autoritățile competente sunt inferioare acestor cuantumuri, din moment ce nu sunt îndeplinite condițiile stabilite pentru aplicarea articolului 27 alineatul (6) din același regulament.

      (1)  JO C 63, 13.3.2010.


title: Cauza C-634/13 P: Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Total Marketing Services, succesoare în drepturi a Total Raffinage Marketing, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 13 septembrie 2013 în cauza T-566/08, Total Raffinage Marketing/Comisia

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/22

         Recurs introdus la 4 decembrie 2013 de Total Marketing Services, succesoare în drepturi a Total Raffinage Marketing, împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 13 septembrie 2013 în cauza T-566/08, Total Raffinage Marketing/Comisia
   (Cauza C-634/13 P)
   2014/C 45/38
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Total Marketing Services, succesoare în drepturi a Total Raffinage Marketing (reprezentanți: A. Vandencasteele, C. Lemaire, S. Naudin, avocați)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul, în mod greșit, nu a luat în considerare încetarea participării Total Marketing Services (denumită în continuare „TMS”) la încălcare după 12 mai 2004;

               —

               anularea hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul, în mod greșit, a exclus existența oricărei diferențe nejustificate de tratament între TMS și Repsol în privința duratei participării lor la încălcare;

               —

               anularea hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul, în mod greșit, nu a luat în considerare întreruperea participării TMS la încălcare în intervalul 26 mai 2000-27 iunie 2001;

               —

               anularea hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul nu a răspuns la motivul întemeiat pe neexaminarea dovezilor comportamentului concurențial al TMS pe piață;

               —

               soluționarea în mod definitiv, în temeiul articolului 61 din Statutul Curții de Justiție și, pe acest temei, anularea deciziei în măsura în care privește TMS, iar în exercitarea competenței de fond, reducerea amenzii aplicate TMS;

               —

               în cazul în care Curtea nu soluționează în mod definitiv prezenta cauză, amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată și trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal, în conformitate cu hotărârea Curții;

               —

               în sfârșit, în conformitate cu articolul [184] din Regulamentul de procedură, obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate atât la Tribunal, cât și la Curte.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă patru motive.
   Prin intermediul primului motiv, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 101 TFUE, normele privind administrarea probelor, principiile prezumției de nevinovăție și securității juridice, precum și cerința de motivare prin faptul că a statuat că recurenta a participat la încălcare în intervalul 12 mai 2004-28 aprilie 2005 deoarece aceasta nu a demonstrat că se distanțase în mod public de înțelegere în acea perioadă.
   Prin intermediul celui de al doilea motiv, considerat în ansamblul celor două aspecte ale sale, recurenta susține că Tribunalul a încălcat, pe de o parte, principiul egalității de tratament și obligația sa motivare și, pe de altă parte, a denaturat mijloacele de probă scrise referitoare la invitațiile primite de TMS și Repsol în măsura în care, în mod greșit, nu a luat în considerare retragerea TMS din înțelegere după reuniunea din 11-12 mai 2004, însă a admis retragerea Repsol după reuniunea din 3-4 august 2004.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv, considerat în ansamblul celor două aspecte ale acestuia, recurenta susține că Tribunalul a încălcat articolul 101 TFUE, normele privind administrarea probelor, principiile prezumției de nevinovăție și securității juridice, precum și cerința de motivare prin faptul că a statuat că TMS nu și-a întrerupt participarea la încălcare în intervalul 26 mai 2000-26 iunie 2001 deoarece aceasta nu a demonstrat că se distanțase în mod public de înțelegere în acea perioadă.
   În sfârșit, prin intermediul celui de al patrulea motiv, recurenta critică Tribunalul pentru faptul că a încălcat principiile protecției jurisdicționale efective, individualizării pedepselor și a sancțiunilor, precum și cerința de motivare în măsura în care a înlăturat fără a-l examina motivul întemeiat pe neluarea în considerare a dovezilor privind comportamentul concurențial al TMS.


title: Cauza T-366/11 RENV: Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2015 – Bial-Portela/OAPI – Isdin (ZEBEXIR) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZEBEXIR — Marca comunitară verbală anterioară ZEBINIX — Motive relative de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               20.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 127/17

         Hotărârea Tribunalului din 3 martie 2015 – Bial-Portela/OAPI – Isdin (ZEBEXIR)
   (Cauza T-366/11 RENV) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale ZEBEXIR - Marca comunitară verbală anterioară ZEBINIX - Motive relative de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2015/C 127/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalia) (reprezentanți: B. Braga da Cruz și J. Pimenta, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Isdin, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanți: P. López Ronda, G. Macias Bonilla și G. Marín Raigal, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 6 aprilie 2011 (cauza R 1212/2009-1), cu privire la o procedură de opoziție între Bial-Portela & Ca, SA și Isdin, SA

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 6 aprilie 2011 (cauza R 1212/2009-1).

               2)

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Bial-Portela & Ca, SA.

               3)

               Isdin, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 269, 10.9.2011.


title: Cauza C-487/11: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administratīvā rajona tiesa — Letonia) — Laimonis Treimanis/Valsts ieņēmumu dienests [Regulamentul (CEE) nr. 918/83 — Articolul 1 alineatul (2) litera (c), articolul 2 și articolul 7 alineatul (1) — Scutire de la plata taxelor la importul de bunuri personale — Noțiunea „proprietate destinată necesităților casnice” — Autovehicul importat pe teritoriul Uniunii — Vehicul utilizat de un membru al familiei proprietarului care a efectuat importul]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/11

      Hotărârea Curții (Camera a doua) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Administratīvā rajona tiesa — Letonia) — Laimonis Treimanis/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-487/11) (1)

      (Regulamentul (CEE) nr. 918/83 - Articolul 1 alineatul (2) litera (c), articolul 2 și articolul 7 alineatul (1) - Scutire de la plata taxelor la importul de bunuri personale - Noțiunea „proprietate destinată necesităților casnice” - Autovehicul importat pe teritoriul Uniunii - Vehicul utilizat de un membru al familiei proprietarului care a efectuat importul)
      (2012/C 331/17)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Administratīvā rajona tiesa

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamant: Laimonis Treimanis

         Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Administratīvā rajona tiesa Rīgas tiesu nams — Interpretarea articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale (JO L 105, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 2, pag. 126) — Scutire de taxe la importul de bunuri personale — Noțiunea „casnice” — Vehicul automobil care a fost utilizat pentru necesitățile casnice într-un stat terț — Importul respectivului vehicul de către proprietarul său, care are reședința principală în statul terț, într-un stat membru al Uniunii Europene, în vederea utilizării acestuia cu titlu gratuit de către un membru al familiei proprietarului care și-a transferat reședința în respectivul stat membru după ce a făcut parte din aceeași gospodărie cu proprietarul înainte de importul vehiculului

         Dispozitivul

      Articolul 2 și articolul 7 alineatul (1) Regulamentul (CEE) nr. 918/83 al Consiliului din 28 martie 1983 privind instituirea unui regim comunitar de scutiri de drepturi vamale trebuie interpretate în sensul că un autovehicul de uz personal importat dintr-un stat terț pe teritoriul vamal al Uniunii Europene poate fi importat cu scutire de la plata taxelor la import cu condiția ca importatorul să își fi mutat efectiv reședința obișnuită pe teritoriul vamal al Uniunii Europene, aspect care trebuie verificat de instanța națională. Autoturismul utilizat cu titlu gratuit de un membru al familiei acestui importator, și anume de o persoană care locuiește sub același acoperiș cu importatorul sau care se află în principal în întreținerea acestuia, aspect care trebuie verificat de instanța națională, este considerat destinat necesităților casnice ale importatorului și această utilizare nu determină pierderea beneficiului scutirii menționate.

         (1)  JO C 347, 26.11.2011.


title: Cauza T-122/09: Acțiune introdusă la 23 martie 2009 — Zhejiang Xinshiji Foods și Hubei Xinshiji Foods/Consiliul

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/44

         Acțiune introdusă la 23 martie 2009 — Zhejiang Xinshiji Foods și Hubei Xinshiji Foods/Consiliul
   (Cauza T-122/09)
   2009/C 141/95
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd și Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd (reprezentanți F. Carlin, Barrister, A. MacGregor, Solicitor, N. Niejahr și Q. Azau, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantelor

               —

               Anularea regulamentului în măsura în care acesta impune taxe antidumping asupra produselor fabricate și exportate de reclamante;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată și a tuturor celorlalte cheltuieli efectuate de reclamante în legătură cu prezenta procedură.

      Motivele și principalele argumente

   Prin cererea formulată, reclamantele solicită anularea, în temeiul articolului 230 CE, a Regulamentului (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (1) (denumit în continuare „regulamentul final”), în măsura în care acesta privește reclamantele.
   Reclamantele susțin că regulamentul final trebuie anulat în măsura în care le privește, deoarece acesta încalcă dreptul la apărare al reclamantelor, obligația de motivare precum și principiul bunei administrări.
   Reclamantele arată că dreptul lor la apărare a fost încălcat:

               (i)

               prin neinformarea la timp cu privire la faptele esențiale, după cum prevede articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul (CE) al Consiliului nr. 384/96 (2), precum și prin nefurnizarea de explicații corespunzătoare cu privire la discrepanțele cuprinse în datele cu privire la volumul de vânzări industriale comunitare, ceea ce a avut drept consecință faptul că reclamantele nu au putut să își exprime opinia sau să își apere interesele în mod util;

               (ii)

               în contextul determinării prejudiciului, în care Comisia:

                           (a)

                           nu a oferit niciun răspuns la întrebările reclamantelor cu privire la discrepanțele cuprinse de datele asupra volumului de vânzări industriale comunitare, într-un termen care să permită reclamantelor să își exprime opinia înainte ca regulamentul final să fie adoptat de Consiliu

                           (b)

                           nu a oferit explicațiile solicitate de reclamante în ceea ce privește refuzul de a lua în considerare în mod corespunzător impactul prețurilor asupra materiilor prime;

                           (c)

                           nu a explicat modul în care a calculat valoarea de 2 % pentru majorarea costurilor de import și a marjei importatorului.

               (iii)

               prin săvârșirea de către Comisie a unei erori vădite de apreciere deoarece nu s-a ținut cont în mod corespunzător de discrepanțele importante cuprinse în cadrul datelor privind vânzările industriale comunitare la determinarea prejudiciului.

         Reclamantele susțin că regulamentul final încalcă deopotrivă articolul 253 CE întrucât nu motivează suficient un element esențial de fapt pe care se întemeiază, mai exact valoarea de 2 % a majorării costurilor de import și a marjei importatorului, relevantă în contextul constatărilor efectuate în cadrul regulamentului definitiv care au condus la impunerea taxelor antidumping definitive aplicabile reclamantelor.
   În sfârșit, reclamantele pretind că, din perspectiva celor indicate de acestea pe parcursul întregii proceduri cu privire la incapacitatea dovedită în numeroase rânduri de Comisie cât privește necesitatea de a oferi explicații adecvate pentru temeiurile factuale indicate pentru adoptarea măsurilor antidumping definitive și în vederea ocrotirii corespunzătoare a dreptului la apărare al reclamantelor, Consiliul a încălcat principiul bunei administrări la adoptarea regulamentului final în forma propusă de Comisie.

      (1)  JO L 350, p. 35

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene


title: Cauza T-354/14: Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2015 – Comercializadora Eloro/OAPI – Zumex Group (zumex) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ZUMEX — Marcă națională verbală anterioară JUMEX — Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/49

         Hotărârea Tribunalului din 9 decembrie 2015 – Comercializadora Eloro/OAPI – Zumex Group (zumex)
   (Cauza T-354/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ZUMEX - Marcă națională verbală anterioară JUMEX - Lipsa utilizării serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 038/64)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Mexic) (reprezentant: J. de Castro Hermida, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: S. Palmero Cabezas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Zumex Group, SA (Moncada, Spania) (reprezentant: M. C. March Cabrelles, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 13 februarie 2014 (cauza R 391/2012-1), referitoare la o procedură de opoziție între Comercializadora Eloro, SA și Zumex Group, SA.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comercializadora Eloro, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 253, 4.8.2014.


title: Cauza C-87/07: Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 10 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/34

         Ordonanța președintelui Camerei a șaptea a Curții din 10 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Malta
   (Cauza C-87/07) (1)

   (2007/C 297/65)

      Limba de procedură: malteza

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 82, 14.4.2007.


title: Cauza T-79/09: Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2014 – Franța/Comisia ( „Ajutoare de stat — Regim-cadru de acțiuni desfășurate de organizații profesionale agricole recunoscute în Franța în favoarea membrilor grupurilor agricole reprezentate — Finanțare prin cotizații voluntare declarate obligatorii — Decizie prin care sistemul de ajutoare este declarat compatibil cu piața comună — Retragerea deciziei — Nepronunțare asupra fondului” )

text:
               14.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/31

         Ordonanța Tribunalului din 31 ianuarie 2014 – Franța/Comisia
   (Cauza T-79/09) (1)

   ((„Ajutoare de stat - Regim-cadru de acțiuni desfășurate de organizații profesionale agricole recunoscute în Franța în favoarea membrilor grupurilor agricole reprezentate - Finanțare prin cotizații voluntare declarate obligatorii - Decizie prin care sistemul de ajutoare este declarat compatibil cu piața comună - Retragerea deciziei - Nepronunțare asupra fondului”))
   2014/C 112/41
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: inițial E. Belliard, G. de Bergues și A.-L. Vendrolini ulterior E. Belliard, G. de Bergues și J. Gstalter și în cele din urmă E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas și J. Bousin, agenți)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial B. Stromsky și C. Urraca Caviedes, ulterior B. Stromsky, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C (2008) 7846 final a Comisiei din 10 decembrie 2008 privind ajutorul de stat nr. 561/2008 privind regimul-cadru de acțiuni desfășurate de organizații profesionale agricole recunoscute în Franța în favoarea membrilor grupurilor agricole reprezentate.

      Dispozitivul

               1)

               Nu mai este necesară pronunțare asupra fondului acțiunii.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 113, 16.5.2009.