title: Cauza C-91/17 P: Recurs introdus la 20 februarie 2017 de Cellnex Telecom S.A., anterior Abertis Telecom S.A., împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauzele conexate T-37/15 și T-38/15, Abertis Telecom Terrestre S.A. și Telecom Castilia-La Mancha, S.A./Comisia Europeană

text:
               24.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/8

         Recurs introdus la 20 februarie 2017 de Cellnex Telecom S.A., anterior Abertis Telecom S.A., împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 15 decembrie 2016 în cauzele conexate T-37/15 și T-38/15, Abertis Telecom Terrestre S.A. și Telecom Castilia-La Mancha, S.A./Comisia Europeană
   (Cauza C-91/17 P)
   (2017/C 129/10)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Recurentă: Cellnex Telecom S.A., anterior Abertis Telecom S.A. (reprezentanți: J. Buendía Sierra și A. Lamadrid de Pablo, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană și SES Astra

      Concluzii

               —

               anularea hotărârii atacate;

               —

               pronunțarea în mod definitiv supra acțiunii în anulare și anularea deciziei Comisiei;

               —

               obligarea Comisiei Europene și a SES Astra la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin hotărârea atacată s-a confirmat o decizie a Comisiei în materie de ajutoare de stat, referitoare la diferite măsuri adoptate de autoritățile publice ale comunității autonome spaniole Castilia-La Mancha pentru a garanta că semnalul de televiziune digitală terestră (TDT) ajunge în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate ale teritoriului în care locuiește doar 2,5 % din populație. Prin intermediul deciziei s-a admis că, din punct de vedere material, piața nu ar oferi serviciul respectiv în lipsa unei intervenții publice. În ciuda acestui fapt, decizia contestă calificarea acestei activități în legislația spaniolă drept serviciu de interes economic general (SIEG) pentru motivul că, din punct de vedere formal, acesta nu ar fi fost definit sau atribuit „în mod clar” de autoritățile publice. S-a arătat de asemenea că, în orice caz, acestea nu ar fi abilitate să opteze pentru o anumită tehnologie în vederea organizării SIEG.
   În susținerea recursului formulat, recurenta invocă două motive, întemeiate pe erorile de drept săvârșite în hotărârea atacată, rezultate din interpretarea articolului 14, a articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatul (1) din Protocolul 26 din TFUE cu privire la serviciile de interes general.
   În particular, prin intermediul recursului se arată că în hotărârea atacată s-a săvârșit o eroare:

               —

               prin depășirea limitei „erorii vădite” în examinarea a diverse acte de definire și de atribuire a SIEG;

               —

               prin limitarea în mod necorespunzător a „largii marje de apreciere” a statelor membre, care se aplică atât pentru definirea, cât și pentru organizarea SIEG și care include, prin urmare, alegerea modalităților de prestare a SIEG și optarea pentru o tehnologie concretă, independent de faptul că acestea figurează în actul de definire sau într-un act separat;

               —

               prin analizarea dreptului spaniol aplicabil cu modificarea cuprinsului dispozițiilor analizate și al jurisprudenței care le interpretează, interpretându-l într-un mod vădit contrar conținutului său și atribuind anumitor date o sferă de aplicare care nu le corespunde în raport cu celelalte date;

               —

               prin omiterea faptului că „definirea” și „atribuirea” SIEG uneia sau mai multor întreprinderi se pot realiza printr-unul sau mai multe acte;

               —

               prin omiterea faptului că „definirea” și „atribuirea” SIEG nu impun utilizarea unei formule sau expresii concrete, ci o analiză materială și funcțională și

               —

               prin cuantificarea avantajului presupus perceput drept echivalent cuantumului total al contractelor încheiate de autoritățile publice, neținându-se seama de faptul că acest cuantum nu este o subvenție nerambursabilă, ci o contraprestație pentru bunurile și serviciile furnizate de întreprinderea respectivă statului.


title: Cauza C-547/14: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) - Regatul Unit) – The Queen, la cererea: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited/Secretary of State for Health [Trimitere preliminară — Apropierea legislațiilor — Directiva 2014/40/UE — Articolele 7 și 18 și articolul 24 alineatele (2) și (3) — Articolul 8 alineatul (3), articolul 9 alineatul (3), articolul 10 alineatul (1) literele (a), (c) și (g) și articolele 13 și 14 — Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun — Validitate — Temei juridic — Articolul 114 TFUE — Principiul proporționalității — Principiul subsidiarității — Drepturile fundamentale ale Uniunii — Libertatea de exprimare — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 11]

text:
               4.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/12

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 mai 2016 (cerere de decizie preliminară formulată High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) - Regatul Unit) – The Queen, la cererea: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited/Secretary of State for Health
   (Cauza C-547/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Apropierea legislațiilor - Directiva 2014/40/UE - Articolele 7 și 18 și articolul 24 alineatele (2) și (3) - Articolul 8 alineatul (3), articolul 9 alineatul (3), articolul 10 alineatul (1) literele (a), (c) și (g) și articolele 13 și 14 - Fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun - Validitate - Temei juridic - Articolul 114 TFUE - Principiul proporționalității - Principiul subsidiarității - Drepturile fundamentale ale Uniunii - Libertatea de exprimare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 11])
   (2016/C 243/11)
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: The Queen, la cererea: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited

      Pârât: Secretary of State for Health

      cu participarea: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 24 alineatul (2) din Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE trebuie interpretat în sensul că statele membre pot să mențină sau să introducă norme suplimentare în ceea ce privește aspectele legate de ambalarea produselor din tutun care nu sunt armonizate prin această directivă.

               2)

               Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2014/40 trebuie interpretat în sensul că interzice inserarea pe etichetele pachetelor unitare, pe ambalajul exterior, precum și pe produsele din tutun propriu-zise a informațiilor care fac obiectul acestei dispoziții, chiar dacă acestea au un conținut exact.

               3)

               Din examinarea întrebărilor preliminare adresate de High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Înalta Curte de Justiție (Anglia și Țara Galilor), Divizia Băncii Reginei (Secția administrativă)] nu a rezultat niciun element de natură să afecteze validitatea articolului 7, a articolului 18 și a articolului 24 alineatele (2) și (3) din Directiva 2014/40, precum și a dispozițiilor titlului II capitolul II din această directivă.

      (1)  JO C 56, 16.2.2015.


title: Cauza C-102/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Judecătoria Focșani (România) la data de 24 februarie 2010 — Frăsina Bejan/Tudorel Mușat

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/30

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Judecătoria Focșani (România) la data de 24 februarie 2010 — Frăsina Bejan/Tudorel Mușat
   (Cauza C-102/10)
   2010/C 113/47
   Limba de procedură: română

      Instanța de trimitere

   Judecătoria Focșani

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Frăsina Bejan

      Pârât: Tudorel Mușat

      Întrebările preliminare

               1.

               Dispozițiile art. 40 din Legea nr. 136/1995 (1) și ale art. 1-6 cu precădere art. 3 și art. 6 din Ordinul 3111/2004 al Comisiei de Supraveghere a Asigurărilor (2), cu referire la art. 10 alin. 3 din Legea nr. 136/1995 contravin dispozițiilor art. 169 FUE (ex. 153 CE)?

               2.

               În cazul în care dreptul național al unui stat membru prevede că persoana păgubită nu are dreptul la despăgubiri în baza contractului de asigurare de răspundere civilă auto în situația în care: accidentul a fost produs cu intenție, accidentul a fost produs în timpul comiterii unor fapte incriminate de dispozițiile legale privind circulația pe drumurile publice ca infracțiune săvârșită cu intenție, accidentul a fost produs în timpul când autorul infracțiunii săvârșite cu intenție încerca să se sustragă de la urmărire, persoana răspunzătoare de producerea pagubei a condus vehiculul fără consimțământul asiguratului, aceste dispoziții nu sunt excesiv de restrictive pentru realizarea obiectivului urmărit (de protecție socială, respectiv faptul că se impune a se garanta unei persoane păgubite că nu rămâne nedesdăunată pentru distrugerea proprietății sale) depășind ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia?

               3.

               Dacă răspunsul ar fi negativ la întrebarea 2), restricția impusă nu pune persoana păgubită într-o situație discriminatoare față de cetățeni ai altor state membre UE care sunt excluși de la despăgubire doar în situațiile prevăzute de art. 2 alin. (1), liniuțele 1, 2, 3 din Directiva 84/5/CEE (3), (directiva a 2-a) privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de vehicule?

               4.

               Excluderile de la risc asigurat impuse de legislația națională în astfel de situații restrâng libertatea de stabilire și de liberă prestare a serviciilor consacrate de art. 49 FUE (ex 43 CE) și art. 56 FUE (ex 49 CE) cu referire la Directiva 92/49 CE (4) (a 3-a directivă) privind asigurarea generală directă?

               5.

               În cazul în care dreptul național al statului membru UE prevede că persoana victimă a unui eveniment rutier poate solicita persoanei care poartă răspunderea pentru rambursarea cheltuielilor rezultate din repararea sau, după caz, înlocuirea autoturismului, a altor cheltuieli ocazionate, excluderea pentru asigurător de a fi obligat de a despăgubi persoana prejudiciată ca urmare a unui eveniment rutier într-un stadiu inițial (de îndată ce s-a produs evenimentul), urmând ca ulterior în funcție de modul de soluționare a litigiului și, respectiv, de stabilirea persoanei care poartă răspunderea pentru pagubă, acesta să aibă calea unei acțiuni în regres, pentru a se facilita soluționarea rapidă și eficientă a cererilor de despăgubiri și pentru evitarea pe cât posibil a unor proceduri judiciare costisitoare ce ar putea pune părțile în imposibilitatea de a-și valorifica dreptul, chiar și în situația în care s-ar face aplicarea dispozițiilor Directivei 2003/8/CE (5) și a Recomandărilor R (81)7 și (93)1, nu poate fi considerată abuzivă, contrară însăși considerentelor tuturor directivelor privind asigurarea de răspundere civilă auto?

               6.

               În situația în care răspunsul la întrebarea 5 ar fi negativ, acesta nu ar contraveni prevederilor punctului 21 (preambul) din Directiva 2005/14/CE (6) a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto?

               7.

               Excluderea reclamantei de la despăgubire în speță în baza contractului de asigurare civilă auto nu este de natură a o pune într-o situație discriminatorie față de alte persoane ce ar fi despăgubite chiar și în situația în care persoana ce poartă răspunderea pentru prejudiciu ar rămâne necunoscută sau este neasigurată în condițiile în care reclamanta a achitat și o poliță de asigurare civilă auto obligatorie și una facultativă, în sume deloc neglijabile și cu toate acestea bunurile sale nu sunt protejate nicicum?

               8.

               Instanța națională este singura competentă să stabilească dacă un organism, precum societatea de asigurare în speță, îndeplinește criteriile care permit invocarea împotriva sa a dispozițiilor unei directive care produce efecte directe? Și, dacă răspunsul este afirmativ, care ar fi criteriile aplicabile în acest sens?

               9.

               Netranspunerea în ordinea sa juridică de către un stat membru UE a Directivei 2005/14/CE (cu toate că termenul de transpunere a expirat la 11.06.2007) și în special a dispozițiilor punctelor 20, 21, 22 este de natură a prejudicia reclamanta prin încălcarea unui drept fundamental al acesteia, de respectare a bunurilor sale, chiar dacă în prezent Directiva 2009/103/CE (7) a Parlamentului European și a Consiliului a abrogat Directivele I-V privind asigurările de răspundere auto (72/166/CE, 84/5/CE, 90/232/CEE, 2000/26/CE și 2005/14/CE), reglementările la care am făcut referire regăsindu-se în totalitate în cuprinsul noii Directive CE, ce, mai mult decât dispozițiile abrogate, protejează dreptul persoanei păgubite ca urmare a unui eveniment rutier?

               10.

               Poate instanța națională să invoce din oficiu încălcarea unei dispoziții comunitare și să declare nulitatea clauzei de excludere de la risc asigurat în cazul în care persoana prejudiciată — consumator nu a fost informată cu privire la excluderi — situațiile în care nu operează asigurarea (contrar dispozițiilor Directivei 2005/14), precum și în situația în care societatea de asigurare a impus și mai multe excluderi decât cele prevăzute în legea cadru privind asigurările Legea nr. 136/1995, chiar dacă această nulitate nu a fost invocată în fața instanței de persoana îndreptățită cu toate că legislația națională a transpus prevederile Directivei 93/13/CE (8) prin Legea nr. 193/2000 (9) ?

      (1)  Legea nr. 136/1995 privind asigurările și reasigurările în România, M. Of., Partea I, nr. 303 din 30.12.1995.

      (2)  Ordinul nr. 3111/2004 al Comisiei de Supraveghere a Asigurărilor, M. Of., Partea I, nr. 1243/2004 din 23.12.2004.

      (3)  A doua Directivă a Consiliului, din 30 decembrie 1983, privind apropierea legislațiilor statelor membre privind asigurarea de răspundere civilă pentru pagubele produse de autovehicule (JO L 8, p. 17, Ediție specială capitol 06/vol. 1, p. 104).

      (4)  Directiva 92/49/CEE a Consiliului, din 18 iunie 1992, de coordonare a actelor cu putere de lege și actelor administrative privind asigurarea generală directă și de modificare a Directivelor 73/239/CEE și 88/357/CEE (a treia directivă privind „asigurarea generală”) (JO L 228, p. 1, Ediție specială capitol 06/vol. 2., p. 53).

      (5)  Directiva 2003/8/CE a Consiliului, din 27 ianuarie 2003, de îmbunătățire a accesului la justiție în litigiile transfrontaliere prin stabilirea unor norme minime comune privind asistența judiciară acordată în astfel de litigii (JO L 26, p. 41, Ediție specială capitol 19/vol. 6., p. 41).

      (6)  Directiva 2005/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului, din 11 mai 2005, de modificare a directivelor 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE și 90/232/CEE și a Directivei 2000/26/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind asigurarea de răspundere civilă auto Text cu relevanță pentru SEE (JO L 149, p. 14, Ediție specială capitol 06/vol. 7., p. 212).

      (7)  Directiva 2009/103/CE a Parlamentului European și a Consiliului, din 16 septembrie 2009, privind asigurarea de răspundere civilă auto și controlul obligației de asigurare a acestei răspunderi (Text cu relevanță pentru SEE) (JO L 263, p. 11).

      (8)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului, din 5 aprilie 1993, privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială capitol 15/vol. 2, p. 273).

      (9)  Legea nr. 193/2000 privind clauzele abuzive din contractele încheiate între comercianți și consumatori, M. Of., nr. 560 din 10.11.2000, completată prin Legea nr. 363/2007 privind combaterea practicilor incorecte ale comercianților în relația cu consumatorii și armonizarea reglementărilor cu legislația europeană privind protecția consumatorilor — M. Of., Partea I, nr. 899 din 28.12.2007).


title: Cauza C-87/16 P: Recurs introdus la 11 februarie 2016 de Kenzo Tsujimoto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 2 decembrie 2015 în cauza T-528/13, Kenzo/EUIPO – Tsujimoto (KENZO ESTATE)

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/2

         Recurs introdus la 11 februarie 2016 de Kenzo Tsujimoto împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) din 2 decembrie 2015 în cauza T-528/13, Kenzo/EUIPO – Tsujimoto (KENZO ESTATE)
   (Cauza C-87/16 P)
   (2016/C 428/02)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Kenzo Tsujimoto (reprezentanți: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, W. von der Osten-Sacken, avocați)

      Celelalte părţi din procedură: Kenzo, Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   Prin ordonanța din 21 iulie 2016, Curtea de Justiție (Camera a zecea) a declarat recursul inadmisibil.


title: Cauza F-104/11: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — Bartha/Comisia (Funcție publică — Concursul general EPSO/AD/56/06 — Relansarea concursului — Măsuri de executare a hotărârii F-50/08)

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 377/20

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 5 noiembrie 2013 — Bartha/Comisia
   (Cauza F-104/11) (1)

   (Funcție publică - Concursul general EPSO/AD/56/06 - Relansarea concursului - Măsuri de executare a hotărârii F-50/08)
   2013/C 377/45
   Limba de procedură: maghiara

      Părțile

      Reclamant: Gabór Bartha (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: P. Homoki, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall, V. Bottka, A. Sipos, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei EPSO de a relansa procedura concursului general EPSO/AD/56/06, precum și a deciziei comisiei de evaluare privind rezultatele concursului EPSO/AD/56/06 — Administratori de gradul AD 5 de cetățenie maghiară și cerere de despăgubire

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Domnul Bartha suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 25, 28.1.2013, p. 68.


title: Cauza C-545/15: Ordonanța președintelui Curții din 16 martie 2016 - Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               18.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/36

         Ordonanța președintelui Curții din 16 martie 2016 - Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-545/15) (1)

   (2016/C 260/44)
   Limba de procedură: polona
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 16, 18.1.2016.


title: Cauza T-428/15: Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Schräder/OCSP – Hansson (SUMOST-02)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/18

         Acțiune introdusă la 30 iulie 2015 – Schräder/OCSP – Hansson (SUMOST-02)
   (Cauza T-428/15)
   (2015/C 328/18)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Germania) (reprezentant: T. Leidereiter, avocat)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jørn Hansson (Søndersø, Danemarca)

      Datele privind procedura în fața OCSP

      Solicitantul: reclamantul

      Denumirea soiului de plante pentru care se solicită protecție comunitară:„SUMOST-02” (cererea nr. 2001/1759)

      Procedura care s-a aflat pe rolul OCSP: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei de recurs a OCSP din 24 februarie 2015 în cauza A007/2009

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OCSP la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 48 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2100/94;

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 2100/94 și a normelor privind repartizarea sarcinii probei și administrarea probelor.


title: Cauza C-105/16 P: Recurs introdus la 19 februarie 2016 de Republica Polonă împotriva Hotărârii Tribunalului din 3 decembrie 2015 în cauza T-367/13, Republica Polonă/Comisia Europeană

text:
               18.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 136/20

         Recurs introdus la 19 februarie 2016 de Republica Polonă împotriva Hotărârii Tribunalului din 3 decembrie 2015 în cauza T-367/13, Republica Polonă/Comisia Europeană
   (Cauza C-105/16 P)
   (2016/C 136/26)
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Recurentă: Republica Polonia (reprezentant: B. Majczyna, agent)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 3 decembrie 2015 în cauza T-367/13, Republica Polonă/Comisia Europeană, în măsura în care a fost respins primul aspect referitor la cerința utilizării a cel puțin 50 % din sprijinul financiar pentru măsurile de restructurare, invocat în cadrul primului motiv al acțiunii în anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/214/UE a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu nr. C(2013) 2436] (1);

               —

               anularea Deciziei de punere în aplicare 2013/214/UE a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), în măsura în care este efectuată o corecție extrapolată de 11 %, reprezentând 4 583 950,92 euro și 39 583 726,30 euro, din cheltuielile declarate de Republica Polonă privind ajutorul pentru agricultura de semisubzistență;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Polonă solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 3 decembrie 2015 în cauza T-367/13, Republica Polonă/Comisia Europeană, în măsura în care a fost respins primul aspect referitor la cerința utilizării a cel puțin 50 % din sprijinul financiar pentru activități de restructurare, invocat în cadrul primului motiv al acțiunii în anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/214/UE a Comisiei din 2 mai 2013 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli contractate de statele membre în cadrul secțiunii Garantare a Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA), în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [notificată cu nr. C(2013) 2436], anularea acestei decizii, în măsura în care este efectuată o corecție extrapolată de 11 %, reprezentând 4 583 950,92 euro și 39 583 726,30 euro, din cheltuielile declarate de Republica Polonă pentru ajutorul pentru agricultura de semisubzistență, și obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată efectuate în ambele proceduri.
   În hotărârea atacată, Tribunalul a respins acțiunea formulată de Republica Polonă de anulare a deciziei menționate, în care se prevede excluderea cheltuielilor privind ajutorul pentru agricultura de semisubzistență comunicate de Republica Polonă, în cuantum de 8 292 783,94 euro și de 71 610 559,39 euro.
   În privința cheltuirii fondurilor pentru susținerea agriculturii de semisubzistență, Comisia a imputat Republicii Polone cinci neregularități, printre care se numără și neîndeplinirea cerinței cuprinse la articolul 33b din Regulamentul nr. 1257/1999 (2) ca exploatația agricolă să utilizeze minimum 50 % din fondurile de susținere a activităților de restructurare. Această neregularitate a constituit astfel temeiul efectuării de către Comisie a unei corecții extrapolate în cuantum de 11 % din cheltuielile declarate privind ajutorul pentru agricultura de semisubzistență, care corespunde procentului din solicitările care nu ar fi îndeplinit cerința utilizării a 50 % din sprijinul financiar pentru restructurare dintr-un total de 100 de cereri controlate de Comisie în mod inopinat.
   În acest context, Republica Polonă critică hotărârea atacată pentru o aplicare eronată a articolului 33b din Regulamentul nr. 1257/1999, care s-ar întemeia pe prezumția că autorizarea ajutorului pentru agricultura de semisubzistență este condiționată de necesitatea utilizării a cel puțin 50 % din sprijinul pentru activitățile de restructurare, chiar dacă o asemenea cerință nu are niciun temei într-o dispoziție a dreptului Uniunii.
   Aplicarea eronată a dispoziției sus-menționate a determinat Tribunalul să considere că, în decizia în litigiu, Comisia a concluzionat în mod întemeiat că Republica Polonă ar fi trebuit să aprobe numai cererile inițiale de sprijin financiar în care exploatațiile agricole beneficiare s-ar fi obligat să utilizeze cel puțin 50 % din ajutorul pentru activitățile de restructurare.
   Critica întemeiată pe neîndeplinirea cerinței ca exploatația agricolă să utilizeze cel puțin 50 % din ajutorul pentru activitățile de restructurare ar constitui temeiul aplicării corecției financiare în cuantum de 11 % din cheltuielile declarate privind ajutorul pentru agricultura de semisubzistență.
   În opinia Republicii Polone, cerința ca exploatația agricolă să utilizeze minimum 50 % din ajutorul pentru activitățile de restructurare nu reiese din dreptul Uniunii. Niciuna dintre dispozițiile dreptului Uniunii în care sunt stabilite condițiile de autorizare a ajutorului pentru agricultura de semisubzistență nu prevede condiția utilizării a cel puțin 50 % din ajutorul pentru activitățile de restructurare. Articolul 33b din Regulamentul nr. 1257/1999 nu prevede o asemenea condiție. Nici Regulamentul nr. 141/2004 (3), care cuprinde dispoziții de punere în aplicare a unor măsuri specifice pentru dezvoltarea rurală, prevăzute în capitolul IXa din Regulamentul nr. 1257/1999, nu a menționat o asemenea cerință din partea Comisiei.
   Astfel, autoritățile poloneze nu au încălcat obligațiile de control care le revin potrivit condițiilor menționate mai sus în vederea autorizării sprijinului în cadrul măsurii „Ajutorul pentru agricultura de semisubzistență”. Prin urmare, nu ar fi justificată efectuarea unei corecții financiare în legătură cu această neregularitate. În consecință, Tribunalul a respins în mod neîntemeiat acțiunea în anulare a Deciziei de punere în aplicare 2013/214/UE, în măsura în care în cuprinsul acesteia a fost efectuată o corecție extrapolată în cuantum de 11 % din cheltuielile declarate de Republica Polonă privind ajutorul pentru agricultura de semisubzistență.

      (1)  JO L 123, p. 11.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (JO L 160, p. 80, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 134).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 141/2004 al Comisiei din 28 ianuarie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului în ceea ce privește măsurile tranzitorii de dezvoltare rurală care se aplică Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei (JO L 24, p. 25, Ediție specială, 03/vol. 53, p. 20).


title: Cauza C-546/10 P: Ordonanța Curții (Camera șasea) din 13 septembrie 2011 — Hans-Peter Wilfer/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) [Recurs — Marcă comunitară — Semn figurativ ce reprezintă un cap de chitară — Refuz de înregistrare — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Examinare din oficiu a faptelor — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Admisibilitatea unor elemente de probă prezentate pentru prima dată în fațaTribunalului — Egalitate de tratament]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/23

      Ordonanța Curții (Camera șasea) din 13 septembrie 2011 — Hans-Peter Wilfer/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
      (Cauza C-546/10 P) (1)

      (Recurs - Marcă comunitară - Semn figurativ ce reprezintă un cap de chitară - Refuz de înregistrare - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Examinare din oficiu a faptelor - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) și articolul 74 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Admisibilitatea unor elemente de probă prezentate pentru prima dată în fațaTribunalului - Egalitate de tratament)
      (2012/C 25/40)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Recurent: Hans-Peter Wilfer (reprezentant: W. Prinz, avocat)

         Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

         Obiectul

      Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 8 septembrie 2010, Wilfer/OAPI (T-458/08) prin care Tribunalul a respins acțiunea în anulare împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 25 iulie 2008 de respingere a căii de atac împotriva deciziei examinatorului prin care se refuză în parte înregistrarea semnului figurativ ce reprezintă un cap de chitară în culorile argintiu, gri și maro drept marcă comunitară pentru anumite produse din clasele 9 și 15 — Caracterul distinctiv al unui semn figurativ constituit prin reprezentarea bidimensională a unei părți a produsului

         Dispozitivul

                  1.

                  Respinge recursul.

                  2.

                  Îl obligă pe domnul Wilfer la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 30, 29.1.2011.


title: Cauza C-141/09: Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2009 — Comisia/Marele Ducat al Luxemburgului

text:
               13.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 63/44

         Ordonanța președintelui Curții din 15 decembrie 2009 — Comisia/Marele Ducat al Luxemburgului
   (Cauza C-141/09) (1)

   2010/C 63/76

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 141, 20.6.2009.


title: Cauza C-507/09 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2009 de Goldman Management AD împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 16 noiembrie 2009 în cauza T-354/09

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/15

         Recurs introdus la 7 decembrie 2009 de Goldman Management AD împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță pronunțate la 16 noiembrie 2009 în cauza T-354/09
   (Cauza C-507/09 P)
   ()
   2010/C 221/24
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Recurentă: Goldman Management AD (reprezentant: I. Lilkova, avocat)

      Celelalte părți în proces: Comisia Europeană, Bulgaria
   Prin Ordonanța din 6 mai 2010, Curtea (Camera a șaptea) a respins recursul ca vădit inadmisibil.


title: Cauza C-529/12: Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Andrea Lange/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 184/22

         Ordonanța președintelui Curții din 11 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Hamburg – Germania) – Andrea Lange/ERGO Lebensversicherung AG
   (Cauza C-529/12) (1)

   2014/C 184/31
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 38, 9.2.2013.


title: Cauza T-708/15: Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Cham și Bena Properties/Consiliul

text:
               7.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/35

         Ordonanța Tribunalului din 14 septembrie 2016 – Cham și Bena Properties/Consiliul
   (Cauza T-708/15) (1)

   (2016/C 410/61)
   Limba de procedură: franceza
   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/1

         (2007/C 56/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 42, 24.2.2007

   Publicaţii anterioare

      JO C 20, 27.1.2007

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza C-678/13: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               1.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 61/5

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-678/13)
   2014/C 61/08
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Lozano Palacios și D. Milanowska agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea, în temeiul articolului 258 primul paragraf TFUE, că prin aplicarea unei cote reduse de TVA livrărilor

                           —

                           de echipamente medicale, de materiale auxiliare și de alte aparate care nu sunt pentru utilizarea personală exclusivă a persoanelor cu handicap și/sau care nu sunt în mod normal destinate atenuării sau tratării handicapurilor,

                           —

                           de produse precum, în special, dezinfectanți, produse și preparate utilizate în scopuri farmaceutice și produse utilizate în stațiuni termale, care nu sunt nici produse farmaceutice utilizate în mod normal pentru îngrijirea sănătății, prevenirea bolilor și tratarea în scopuri medicale și veterinare, nici produse utilizate în scopuri de contracepție și de protecție igienică,

                     enumerate la anexa 3 din Legea poloneză privind taxa pe valoarea adăugată [ustawa o podatku VAT] referitoare la aparatura medicală, articolele medicale și produsele farmaceutice, Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 96-98 din Directiva TVA (1), coroborate cu anexa III la această directivă,

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, Comisia susține că Republica Polonă aplică o cotă redusă de TVA unor produse care nu se înscriu în niciuna dintre categoriile de produse enumerate la anexa III la Directiva TVA. Aceste produse ar trebui, dimpotrivă, să fie supuse unei cote standard în măsura în care nu se fac obiectul excepției prevăzute la articolul 98 alineatul (2) din această directivă.
   În opinia Comisiei, produsele în litigiu nu pot fi calificate nici ca fiind produse farmaceutice utilizate în mod normal pentru îngrijirea sănătății, prevenirea bolilor și tratamentul în scopuri medicale și veterinare, nici ca fiind echipamente destinate în mod normal atenuării sau tratării handicapurilor sau pentru utilizarea personală exclusivă a persoanelor cu handicap. În plus, numeroase categorii de produse care beneficiază de cota redusă de TVA în temeiul dispozițiilor de drept polonez nu sunt clare sau sunt definite în mod imprecis, ceea ce face imposibilă stabilirea produselor avute efectiv în vedere.

      (1)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7).


title: Cauza C-227/07: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Comunicații electronice — Rețele și servicii — Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) — Articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) primul paragraf — Transpunere incorectă)

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 13 noiembrie 2008 — Comisia Comunităților Europene/Republica Polonă
   (Cauza C-227/07) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Comunicații electronice - Rețele și servicii - Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) - Articolul 4 alineatul (1) și articolul 5 alineatul (1) primul paragraf - Transpunere incorectă)
   (2009/C 6/09)
   Limba de procedură: poloneza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Shotter și K. Mojzesowicz, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă (reprezentanți: E. Ośniecka-Tamecka, T. Nowakowski și M. Dowgielewicz, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Transpunerea incorectă a articolului 4 alineatul (1) și a articolului 5 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) (JO L 108, p. 7, Ediție specială, 13/vol. 35, p. 169) — Reglementare națională privind telecomunicațiile care obligă, printr-o dispoziție legislativă generală, operatorii rețelelor publice de telecomunicații să negocieze cu bună-credință contractele de acces și care prevede că autoritatea de reglementare poate, dacă părțile nu ajung la un acord și la cererea uneia dintre părți, să adopte o decizie care va înlocui contractul părților.
   Dispozitivul

               1)

               Prin netranspunerea corectă a articolului 4 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul), Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Respinge acțiunea cu privire la restul motivelor.

               3)

               Comisia Comunităților Europene și Republica Polonă suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 199, 25.8.2007.


title: Cauza T-302/11 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 iulie 2011 — HeidelbergCement/Comisia [ „Măsuri provizorii — Concurență — Solicitare de informații — Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” ]

text:
               24.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 282/24

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 29 iulie 2011 — HeidelbergCement/Comisia
   (Cauza T-302/11 R)
   (Măsuri provizorii - Concurență - Solicitare de informații - Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 282/51
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Germania) (reprezentanți: U. Denzel, T. Holzmüller și P. Pichler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: M. Kellerbauer, R. Sauer și C. Hödlmayr, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării Deciziei C(2011) 2361 final a Comisiei din 31 martie 2011 privind o procedură de aplicare a articolului 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (cazul 39.520 — ciment și produse conexe).

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-172/14 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iunie 2014 – Stahlwerk Bous/Comisia ( „Măsuri provizorii — Ajutoare de stat — Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile — Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat — Cerere de suspendare a executării — Urgență — Fumus boni juris” )

text:
               22.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 329/14

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 10 iunie 2014 – Stahlwerk Bous/Comisia
   (Cauza T-172/14 R)
   ((„Măsuri provizorii - Ajutoare de stat - Promovare națională a producției de energie electrică din surse regenerabile - Decizia Comisiei de a deschide procedura oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat - Cerere de suspendare a executării - Urgență - Fumus boni juris”))
   2014/C 329/17
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Stahlwerk Bous GmbH (Bous, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: T. Maxian Rusche și R. Sauer, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a efectelor juridice a deciziei prin care Comisia a deschis o procedură oficială de investigare în materia ajutoarelor de stat în ceea ce privește legea germană privind sursele regenerabile de energie

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2)

               Anulează Decizia din 7 aprilie 2014, Stahlwerk Bous/Comisia (T-172/14 R).

               3)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-126/11: Ordonanța Curții (Camera întâi) din 15 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Germania) — INNO NV/Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA [ „Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Directiva 2005/29/CE — Practici comerciale neloiale — Reglementare națională care interzice anunțurile de reducere de prețuri și pe cele care sugerează o astfel de reducere” ]

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/12

         Ordonanța Curții (Camera întâi) din 15 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Hof van Cassatie van België — Germania) — INNO NV/Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
   (Cauza C-126/11) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Directiva 2005/29/CE - Practici comerciale neloiale - Reglementare națională care interzice anunțurile de reducere de prețuri și pe cele care sugerează o astfel de reducere)
   2012/C 73/20
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie van België

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: INNO NV

      Pârâte: Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Hof van Cassatie van België- Interpretarea Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, p. 22, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 260)

      Dispozitivul

   Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) trebuie interpretată în sensul că se opune unei dispoziții naționale, precum cea din acțiunea principală, care prevede o interdicție generală a anunțurilor de reduceri a prețurilor și a celor care sugerează o astfel de reducere în perioada care precedă perioada de soldare, în măsura în care această dispoziție urmărește obiective legate de protecția consumatorilor.

      (1)  JO C 152, 21.5.2011.


title: Cauza T-157/07: Acțiune introdusă la 9 mai 2007 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene

text:
               23.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/43

         Acțiune introdusă la 9 mai 2007 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza T-157/07)
   (2007/C 140/70)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers sur Oise, Franța) (reprezentanți: J.P. Spitzer, lawyer, și D. Vaughan QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziilor Consiliului, încă în vigoare, de:

                           —

                           a nu revizui în decurs de șase luni de la adoptare sau ulterior a Deciziei Consiliului 2006/379, în privința reclamantei;

                           —

                           menținere, până la data sus-menționată și ulterior, a reclamantei pe lista organizațiilor teroriste stabilită prin Decizia Consiliului 2006/379 din 29 mai 2006 în vigoare de la data adoptării deciziei amintite, în pofida hotărârii pronunțate de către Tribunal în cauza T-228/02 la 12 decembrie 2006 precum și în pofida obligațiilor ce revin Consiliului în temeiul articolului 233 CE.

               —

               Pronunțarea unei hotărâri prin care să dispună pârâtului să acționeze în conformitate cu obligațiile legale ce îi revin, după cum este cazul.

               —

               Obligarea pârâtului la plata de despăgubiri către reclamantă în sumă de 1 090 000 euro, în conformitate cu prevederile anexei 18 (și următoarele) și a dobânzilor aferente.

               —

               Obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta tinde la anularea anumitor scrisori ale Consiliului și solicită despăgubiri întrucât Consiliul nu a efectuat, în termen de șase luni, o revizuire a listei cuprinse în Decizia Consiliului 2006/379 (1) privind persoanele, grupurile și entitățile cărora li se aplică Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 (2) privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului, și anume înghețarea fondurilor și a altor resurse financiare, și întrucât Consiliul a menținut reclamanta pe lista amintită.
   În opinia reclamantei, Consiliul avea obligația de a efectua o revizuire a listei persoanelor cuprinse în orice listă a organizațiilor teroriste, de a întreprinde acest lucru în mod sistematic și cel puțin o dată la șase luni. Reclamanta susține că această obligație nu a fost îndeplinită de către Consiliu în ceea ce privește includerea denumirii reclamantei pe lista organizațiilor teroriste.
   Reclamanta susține în continuare că, urmare a hotărârii Tribunalului de Primă Instanță în cauza T-228/02, Organisation des Modjahedines du peuple d'Iran/Consiliu, Rec. 2006, p. II-0000, Consiliul avea obligația de a îndepărta denumirea reclamantei de pe lista menționată.

      (1)  Decizia Consiliului 2006/379/EC din 29 mai 2006 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2005/930/CE (JO L 144, 2006, p. 21).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 din 27 decembrie 2001 privind măsuri restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (JO L 344, 2006, p. 70).


title: Cauza C-335/10: Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 13 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Craiova — România) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan [Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Impozite interne — Articolul 110 TFUE — Taxă pe poluare aplicată cu ocazia primei înmatriculări a autovehiculelor]

text:
               22.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/13

         Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 13 iulie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Curtea de Apel Craiova — România) — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu/Claudia Norica Vijulan
   (Cauza C-335/10) (1)

   (Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură - Impozite interne - Articolul 110 TFUE - Taxă pe poluare aplicată cu ocazia primei înmatriculări a autovehiculelor)
   2011/C 311/18
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Craiova

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      Pârâtă: Claudia Norica Vijulan

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Curtea de Apel Craiova — Înmatricularea unor vehicule de ocazie înmatriculate anterior în alte state membre — Taxă de mediu aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări într-un anumit stat membru — Compatibilitatea reglementării naționale cu articolul 110 TFUE — Scutire temporară pentru autovehiculele care au anumite caracteristici

      Dispozitivul

   Articolul 110 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune ca un stat membru să instituie o taxă pe poluare aplicată autovehiculelor cu ocazia primei lor înmatriculări în acest stat membru dacă regimul acestei măsuri fiscale este astfel stabilit încât descurajează punerea în circulație, în statul membru menționat, a unor vehicule de ocazie cumpărate în alte state membre, fără însă a descuraja cumpărarea unor vehicule de ocazie având aceeași vechime și aceeași uzură de pe piața națională.

      (1)  JO C 274, 9.10.2010.


title: Cauza C-219/06: Ordonanța Președintelui Curții din data de 7 decembrie 2006 — Comisia/Luxemburg

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/21

         Ordonanța Președintelui Curții din data de 7 decembrie 2006 — Comisia/Luxemburg
   (Cauza C-219/06) (1)

   (2007/C 42/39)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 165, 15.7.2006.


title: Cauza F-125/12: Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2012 — ZZ/OAPI

text:
               26.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 26/72

         Acțiune introdusă la 3 noiembrie 2012 — ZZ/OAPI
   (Cauza F-125/12)
   2013/C 26/149
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Cerere de anulare a raportului de notare a reclamantului pentru anul 2011 și a deciziei de stabilire a obiectivelor care trebuie atinse, precum și cerere de despăgubiri

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea raportului de evaluare (appraisal report) a reclamantului pentru anul 2011 în versiunea sa din 1 februarie 2012, precum și a e-mailurilor pârâtului din 2 februarie 2012 trimise la 14.51 și, respectiv, la 15.49, în măsura în care prin acestea se fixează obiectivele OAPI pentru reclamant pentru perioada 1 octombrie 2011-30 septembrie 2012;

               —

               obligarea OAPI la plata către reclamant a unei despăgubiri într-un cuantum adecvat, lăsat la aprecierea Tribunalului, pentru prejudiciile morale și nemateriale pe care le-a suportat;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-152/08: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spania) la 15 aprilie 2008 — Real Sociedad de Fútbol SAD și Nihat Kahveci/Consejo Superior de Deportes și Real Federación Española de Fútbol

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spania) la 15 aprilie 2008 — Real Sociedad de Fútbol SAD și Nihat Kahveci/Consejo Superior de Deportes și Real Federación Española de Fútbol
   (Cauza C-152/08)
   (2008/C 171/28)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Madrid
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Real Sociedad de Fútbol SAD și Nihat Kahveci

      Pârât: Consejo Superior de Deportes și Real Federación Española de Fútbol
   Întrebările preliminare
   Articolul 37 din Acordul de asociere CEE-Turcia (1), semnat la Ankara la 12 septembrie 1963 și adoptat prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963, precum și Protocolul adițional din 23 noiembrie 1970 (2) se opun ca o federație sportivă să aplice unui sportiv profesionist de cetățenie turcă, angajat în mod legal de un club spaniol de fotbal, precum cel din cauza principală, o reglementare în temeiul căreia numai cluburile pot utiliza în competiții de nivel național un număr limitat de jucători provenind din state terțe care nu sunt părți la Spațiul Economic European?

      (1)  Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia, semnat la 12 septembrie 1963 la Ankara și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Decizia 64/732/CEE a Consiliului din 23 decembrie 1963 (JO 1964, 217, p. 3685, Ediție specială 11/vol. 1, p. 10).

      (2)  Protocolul adițional, semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat în numele Comunității prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 (JO L 293, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 1, p. 37).


title: Cauza C-200/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Susanne de Winder/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 231/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Amtsgericht Hannover (Germania) la 13 aprilie 2017 – Susanne de Winder/TUIfly GmbH
   (Cauza C-200/17)
   (2017/C 231/13)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Amtsgericht Hannover

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Susanne de Winder

      Pârâtă: TUIfly GmbH

      Întrebările preliminare

               1)

               Absența pentru motive medicale a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 261/2004 (1)? În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               2)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: absența spontană a unei părți semnificative a personalului însărcinat cu efectuarea zborurilor operatorului efectiv de transport aerian, motivată de o grevă neconformă cu legislația muncii și cu contractul colectiv de muncă („grevă spontană”) este o împrejurare excepțională în sensul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul nr. 261/2004? În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: care trebuie să fie ponderea persoanelor absente pentru a admite o asemenea împrejurare?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ prima sau la a doua întrebare: împrejurarea excepțională trebuie să fi existat cu privire la zborul anulat sau operatorul efectiv de transport aerian poate să elaboreze un nou plan de zbor pentru motive economice?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima sau la a doua ă întrebare: noțiunea de caracter evitabil se raportează la împrejurarea excepțională sau la consecințele producerii împrejurării excepționale?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 de stabilire a unor norme comune în materie de compensare și de asistență a pasagerilor în eventualitatea refuzului la îmbarcare și anulării sau întârzierii prelungite a zborurilor și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 295/91 (JO L 46, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 12, p. 218).


title: Cauza T-518/12: Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2012 — Spirlea/Comisia

text:
               2.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/21

         Acțiune introdusă la 27 noiembrie 2012 — Spirlea/Comisia
   (Cauza T-518/12)
   2013/C 32/33
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Darius Nicolai Spirlea (Capezzano Pianore, Italia) și Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore) (reprezentanți: V. Foerster și T. Pahl, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanții solicită Tribunalului:

               —

               Acceptarea prezentei cereri formulate în temeiul articolului 263 TFUE;

               —

               declararea cererii ca fiind admisibilă;

               —

               declararea cererii ca fiind întemeiată și, în consecință, stabilirea faptului că Comisia a încălcat normele fundamentale de procedură și mai multe dispoziții de drept material;

               —

               anularea, pe acest temei, a deciziei din 27 septembrie 2012 prin care pârâta a încheiat procedura-pilot a Uniunii nr. 2070/11/SNCO [ref. Ares(2012) 1135073];

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanții invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv este întemeiat pe crearea unei proceduri-pilot a Uniunii fără niciun temei legal (articolele 290 și 291 TFUE)

                           —

                           În cadrul primului motiv invocat, reclamanții susțin că inițierea procedurii-pilot a Uniunii a avut ca efect crearea unei condiții procedurale suplimentare care nu este prevăzută la articolul 258 TFUE. Pe lângă faptul că denaturează procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor prevăzută la articolul 258 TFUE, pârâta aplică această condiție procedurală în cadrul unei proceduri nelegale și netransparente, fără a avea o abilitare sau o competență delegată în acest sens potrivit tratatelor.

               2.

               Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea Comunicării Comisiei din 20 martie 2002 către Parlamentul European și către Ombudsmanul European privind relațiile cu autorul plângerii în materia încălcărilor dreptului comunitar (1)

                           —

                           În cadrul celui de al doilea motiv invocat, reclamanții susțin că Comisia a ignorat în mod arbitrar comunicarea sus-menționată și a decis, fără a le oferi vreo alternativă, să trateze plângerea acestora în cadrul procedurii-pilot a Uniunii, în condițiile în care normele referitoare la aceasta nu erau accesibile reclamanților.

               3.

               Al treilea motiv este întemeiat pe încălcarea obligației de motivare

                           —

                           Prin intermediul celui de al treilea motiv invocat, reclamanții susțin că, în cadrul motivării deciziei atacate, Comisia nu a clarificat situația de fapt referitoare la aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1394/2007 (2) și nu a examinat elementele juridice specifice invocate de reclamanți în ceea ce privește dreptul Uniunii.

      (1)  JO C 244, p. 5.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1394/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind medicamentele pentru terapie avansată și de modificare a Directivei 2001/83/CE și a Regulamentului (CE) nr. 726/2004 (JO L 324, p. 121).


title: Cauza T-11/05: Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Wieland-Werke și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Sectorul tuburilor sanitare din cupru — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE — Încălcare continuă și multiformă — Principiul legalității sancțiunilor — Principiul ne bis in idem — Amenzi — Impact concret asupra pieței — Dimensiunea pieței relevante — Durata încălcării — Circumstanțe atenuante” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/29

         Hotărârea Tribunalului din 19 mai 2010 — Wieland-Werke și alții/Comisia
   (Cauza T-11/05) (1)

   („Concurență - Înțelegeri - Sectorul tuburilor sanitare din cupru - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 81 CE - Încălcare continuă și multiformă - Principiul legalității sancțiunilor - Principiul ne bis in idem - Amenzi - Impact concret asupra pieței - Dimensiunea pieței relevante - Durata încălcării - Circumstanțe atenuante”)
   2010/C 179/47
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamante: Wieland-Werke AG (Ulm, Germania), Buntmetall Amstetten GmbH (Amstetten, Austria) și Austria Buntmetall AG (Enzesfeld, Austria) (reprezentanți: R. Bechtold și U. Soltész, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și É. Gippini Fournier, agenți, asistați de G. Eickstädt, avocat)

      Intervenient în susținerea pârâtei: Cosiliul Uniunii Europene (reprezentanți: J. Huber și G. Kimberley, agenți)

      Obiectul

   În primul rând, o cerere de anulare a Deciziei C(2004) 2826 a Comisiei din 3 septembrie 2004 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] și a articolului 53 din Acordul privind SEE (Cazul COMP/E-1/38.069 — Tuburi sanitare din cupru); în al doilea rând, în subsidiar, o cerere de reducere a cuantumului amenzilor aplicate reclamantelor prin această decizie și, în al treilea rând, o cerere reconvențională a Comisiei de majorare a cuantumului menționat

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Respinge cererea reconvențională formulată de Comisia Europeană.

               3.

               Wieland-Werke AG, Buntmetall Amstetten GmbH și Austria Buntmetall AG suportă propriile cheltuieli de judecată și 90 % din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               4.

               Comisia suportă 10 % din propriile cheltuieli de judecată.

               5.

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza C-61/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 7 februarie 2013 — Alba Forni/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Napoli (Italia) la 7 februarie 2013 — Alba Forni/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
   (Cauza C-61/13)
   2013/C 141/20
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Napoli

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Alba Forni

      Pârât: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Întrebările preliminare

               1.

               Contextul normativ al sectorului învățământului [care permite o succesiune de contracte pe durată determinată, fără soluție de continuitate, cu același profesor, în număr nedeterminat, iar acest lucru are în vedere satisfacerea nevoilor stabile de personal] constituie o măsură echivalentă în sensul clauzei 5 din Directiva 1999/70/CE (1)?

               2.

               Când trebuie să se considere că un raport de muncă este „al statului”, în sensul clauzei 5 din Directiva 1999/70/CE și, în special, în sensul expresiei „sectoare și categorii specifice de lucrători”, și, prin urmare, acesta poate stabili consecințe diferite față de raporturile de muncă private?

               3.

               Ținându-se cont de explicațiile furnizate la articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78/CE (2) și la articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/54/CE (3), noțiunea de condiții de încadrare în muncă menționată la clauza 4 din Directiva 1999/70/CE include și consecințele întreruperii nelegale a raportului de muncă? În ipoteza unui răspuns afirmativ la întrebarea anterioară, diferența dintre consecințele prevăzute în mod obișnuit în dreptul intern pentru întreruperea nelegală a raportului de muncă pe durată nedeterminată și pe durată determinată sunt justificabile în sensul clauzei 4?

               4.

               În temeiul principiului cooperării loiale, unui stat i se interzice să prezinte, în cadrul unei proceduri preliminare interpretative în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, un cadru normativ intern intenționat necorespunzător cu cel real, iar instanța va fi obligată, în absența unei alte interpretări a dreptului intern care să respecte în egală măsură obligațiile derivate din apartenența la Uniunea Europeană, să interpreteze, dacă este posibil, dreptul intern în conformitate cu interpretarea oferită de stat?

               5.

               Printre condițiile aplicabile contractului sau raportului de muncă prevăzute de Directiva 91/533/CEE (4) și în special de articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (e) se regăsește și indicarea situațiilor în care contractul de muncă pe durată determinată se poate transforma în contract de muncă pe durată nedeterminată?

               6.

               În ipoteza unui răspuns afirmativ la întrebarea de mai sus, o modificare cu efect retroactiv a cadrului normativ, care nu garantează lucrătorului subordonat posibilitatea de a invoca drepturile care derivă din directivă, și anume respectarea condițiilor de muncă indicate în documentul de angajare, este contrară articolului 8 alineatul (1) din Directiva 91/533/CEE și rezultatelor prevăzute de Directiva 91/533/CEE, în special, de cel de al doilea considerent al acesteia?

               7.

               Principiile generale de drept comunitar în vigoare ale securității juridice, protecției încrederii legitime, egalității armelor în cadrul procesului, protecției jurisdicționale efective, dreptului la o instanță independentă și, în general, la un proces echitabil, garantate la articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană (astfel cum a fost modificat prin articolul 1.8 din Tratatul de la Lisabona și la care face trimitere articolul 46 din Tratatul privind Uniunea Europeană) — coroborat cu articolul 6 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, semnată la Roma la 4 noiembrie 1950, și cu articolele 46 și 47 și cu articolul 52 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată la Nisa la 7 decembrie 2000, astfel cum au fost încorporate prin Tratatul de la Lisabona — trebuie interpretate în sensul că se opun, în cadrul aplicării Directivei 1999/70/CE, adoptării de către statul italian, după un interval de timp apreciabil (trei ani și șase luni), a unei dispoziții normative precum articolul 9 din Decretul-lege nr. 70 din 13 mai 2011, transformat prin Legea nr. 106 din 12 iulie 2011, care a adăugat alineatul 4-bis la articolul 10 din Decretul legislativ nr. 368/01, susceptibil de a modifica consecințele proceselor în curs prejudiciind direct lucrătorul în avantajul angajatorului — statul — și eliminând posibilitatea conferită de ordinea juridică internă de a sancționa reînnoirea abuzivă a contractelor pe durată determinată?

      (1)  Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat între CES, UNICE și CEEP (JO L 175, p. 43, Ediție specială, 05/vol. 5, p. 129).

      (2)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).

      (3)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (reformă) (JO L 204, p. 23, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262).

      (4)  Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă (JO L 288, p. 32, Ediție specială, 05/vol. 2, p. 174).


title: Cauza C-25/08 P: Ordonanța Curții din 13 noiembrie 2008 — Giuseppe Gargani/Parlamentul European (Recurs — Acțiune formulată de președintele Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului European împotriva acțiunii președintelui Parlamentului European de a prezenta observații scrise în numele Parlamentului în cadrul unei cauze având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — Termenul de a formula acțiunea)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/24

         Ordonanța Curții din 13 noiembrie 2008 — Giuseppe Gargani/Parlamentul European
   (Cauza C-25/08 P) (1)

   (Recurs - Acțiune formulată de președintele Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului European împotriva „acțiunii’ președintelui Parlamentului European de a prezenta observații scrise în numele Parlamentului în cadrul unei cauze având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare - Termenul de a formula acțiunea)
   (2009/C 44/40)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Recurent: Giuseppe Gargani (reprezentant: W. Rothley, Rechtsanwalt)

      Cealaltă parte în proces: Parlamentul European (reprezentanți: J. Schoo și H. Krück, agenți)
   Obiectul
   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului de Primă Instanță (Camera a treia) din 21 noiembrie 2007 în cauza T-94/06, Gargani/Parlamentul European, prin care Tribunalul a respins ca vădit inadmisibilă acțiunea introdusă de președintele Comisiei pentru afaceri juridice a Parlamentului European, având ca obiect constatarea ilegalității deciziei președintelui Parlamentului European de a prezenta observații scrise în numele Parlamentului, în temeiul articolului 23 paragraful al doilea din Statutul Curții, în cadrul unei cauze având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare, adoptată fără a respecta avizul Comisiei pentru afaceri juridice și refuzul de a supune întrebarea Adunării Plenare
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Gargani la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 79, 29.3.2008.


title: Cauza T-102/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 noiembrie 2007 — Investire Partecipazioni/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — FEDER — Reducerea contribuției financiare — Lipsa interesului direct — Inadmisibilitate )

text:
               12.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 8/15

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 noiembrie 2007 — Investire Partecipazioni/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-102/06) (1)

   („Acțiune în anulare - FEDER - Reducerea contribuției financiare - Lipsa interesului direct - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 8/29)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamantă: Investire Partecipazioni SpA (Roma, Italia) (reprezentanți: G.M. Roberti și A. Franchi, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: M. Velardo și L. Flynn, agenți, asistați de G. Faedo, avocat)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Deciziei Comisiei C (2005) 4683 din 25 noiembrie 2005 privind reducerea contribuției acordate de Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) în aplicarea Deciziei C (97) 2199 din 27 iulie 1997 de aprobare a unei contribuții a FEDER în favoarea măsurilor prevăzute de documentul unic de programare al perioadei 1997-1999 privind regiunea Piemont (Italia) în temeiul Obiectivului nr. 2.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Investire Partecipazioni SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 121, 20.5.2006.


title: Cauza T-301/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2008 — Guigard/Comisia Comunităților Europene ( Răspundere extracontractuală — Neprelungirea unui contract de muncă finanțat prin FED — Lipsa unui comportament nelegal al Comisiei — Competența Tribunalului )

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/24

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 11 martie 2008 — Guigard/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-301/05) (1)

   („Răspundere extracontractuală - Neprelungirea unui contract de muncă finanțat prin FED - Lipsa unui comportament nelegal al Comisiei - Competența Tribunalului’)
   (2008/C 107/39)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Philippe Guigard (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial S. Rodrigues și A. Jaume, ulterior S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: inițial D. Martin și K. Herrmann, ulterior F. Dintilhac și G. Boudot, agenți)
   Obiectul
   Acțiune în despăgubiri având ca obiect repararea prejudiciului presupus a fi suferit de reclamant din cauza comportamentului pretins nelegal al Comisiei prin neprelungirea contractul său de muncă încheiat în cadrul cooperării tehnice între Comunitate și Republica Niger finanțat prin Fondul European de Dezvoltare (FED).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă pe domnul Philippe Guigard la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 271, 29.10.2005.


title: Cauza C-111/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Okresní soud v Chebu (Republica Cehă) la 23 martie 2009 — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group/Michal Bilas

text:
               20.6.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Okresní soud v Chebu (Republica Cehă) la 23 martie 2009 — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group/Michal Bilas
   (Cauza C-111/09)
   2009/C 141/45
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Okresní soud v Chebu

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group

      Pârât: Michal Bilas

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 26 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comerciala (1) (denumit în continuare „regulamentul”) trebuie interpretat în sensul că nu permite unei instanțe să-și analizeze competența judiciară internațională atunci când pârâtul participă la procedură, chiar și atunci când în cauză se aplică normele privind competența judiciară obligatorie conform secțiunii 3 din regulament, iar cererea este introdusă cu încălcarea acestor norme?

               2)

               Pârâtul, prin participarea la procedură, poate acorda un temei juridic competenței judiciare internaționale a instanței în sensul articolului 24 din regulament chiar și atunci când în procedură se aplică normele privind competența judiciară obligatorie prevăzute în secțiunea 3 din regulament, iar cererea este introdusă cu încălcarea acestor norme?

               3)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare, faptul că pârâtul participă la procedură în fața unei instanței care altfel, conform regulamentului, nu este competentă într-o cauză în materie de asigurări, poate fi considerat o convenție privind competența judiciară în sensul articolului 13 primul paragraf din regulament?

      (1)  JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74.


title: Cauza T-261/17: Acțiune introdusă la 5 mai 2017 – Bayer/EUIPO – UNI – Pharma (SALOSPIR)

text:
               10.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/34

         Acțiune introdusă la 5 mai 2017 – Bayer/EUIPO – UNI – Pharma (SALOSPIR)
   (Cauza T-261/17)
   (2017/C 221/48)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bayer AG (Leverkusen, Germania) (reprezentant: V. von Bomhard, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: UNI – Pharma Kleon Tsetis Pharmaceutical Laboratories Industrial and Commercial SA (Kifisia, Grecia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „SALOSPIR” – cererea de înregistrare nr. 12 351 458

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 17 februarie 2017 în cauza R 2444/2015-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO şi a Uni-Pharma, în cazul în care aceasta din urmă uzează de dreptul său de a interveni în procedură, la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) şi a articolului 8 alineatele (4) şi (5) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-30/16: Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania

text:
               7.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 90/12

         Acțiune introdusă la 18 ianuarie 2016 – Comisia Europeană/Republica Federală Germania
   (Cauza C-30/16)
   (2016/C 090/16)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Hottiaux și G. Braun, agenți)

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Concluziile reclamantei

               —

               constatarea faptului că, prin netranspunerea completă a articolului 4 alineatul (1), alineatul (3) litera (b) și alineatul (4) literele (d), (f) și (h), a articolului 6 alineatul (2) și a articolului 7 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/126/CE (1), Republica federală Germania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;

               —

               obligarea Republicii Federale Germania la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Dispozițiile necesare at trebui să fie adoptate și publicate până la 19 ianuarie 2011 și să se aplice începând de la 19 ianuarie 2013.

      (1)  Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (reformată) (JO L 403, p. 18, Ediție specială, 07/vol. 17, p. 216).


title: Cauza C-9/11: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Bruxelles — Belgia) — Waypoint Aviation SA/État belge — SPF Finances (Libera prestare a serviciilor — Legislație fiscală — Credit fiscal pentru veniturile din împrumuturi acordate pentru achiziționarea de bunuri utilizate pe teritoriul național — Excluderea bunurilor pentru care dreptul de folosință este cedat unui terț stabilit în alt stat membru)

text:
               3.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 355/7

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 13 octombrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Cour d'appel de Bruxelles — Belgia) — Waypoint Aviation SA/État belge — SPF Finances
   (Cauza C-9/11) (1)

   (Libera prestare a serviciilor - Legislație fiscală - Credit fiscal pentru veniturile din împrumuturi acordate pentru achiziționarea de bunuri utilizate pe teritoriul național - Excluderea bunurilor pentru care dreptul de folosință este cedat unui terț stabilit în alt stat membru)
   2011/C 355/11
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Bruxelles

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Waypoint Aviation SA

      Pârât: État belge — SPF Finances

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Cour d'appel de Bruxelles — Interpretarea articolului 10 CE [articolul 4 alineatul (3) UE] și a articolului 49 CE (articolul 56 TFUE) — Reglementare națională prin care se acordă un credit fiscal beneficiarilor de venituri din creanțe sau din împrumuturi acordate unui centru de coordonare național — Drept de utilizare a bunurilor achiziționate, prin intermediul unor fonduri împrumutate, de o societate rezidentă aparținând aceluiași grup căruia îi aparține centrul de coordonare — Excluderea societăților nerezidente ale aceluiași grup — Restricții privind libera prestare a serviciilor

      Dispozitivul

   Articolul 49 CE trebuie interpretat în sensul că se opune unei dispoziții dintr-un stat membru, precum cea în cauză în acțiunea principală, care prevede acordarea unui credit fiscal pentru veniturile din împrumuturi acordate anumitor societăți pentru achiziționarea de bunuri noi utilizate pe teritoriul național cu condiția ca dreptul de folosință asupra bunului să nu fie cedat, de societatea care l-a achiziționat prin intermediul unui împrumut care dă dreptul la creditul fiscal sau de orice altă societate care aparține aceluiași grup, altor terți decât membrii grupului în cauză stabiliți în statul membru respectiv.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza F-68/13: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 noiembrie 2014 – CY/BCE (Decesul reclamantului — Redeschiderea procedurii orale — Renunțarea titularului dreptului la reluarea procedurii — Nepronunțare asupra fondului)

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/38

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 5 noiembrie 2014 – CY/BCE
   (Cauza F-68/13) (1)

   ((Decesul reclamantului - Redeschiderea procedurii orale - Renunțarea titularului dreptului la reluarea procedurii - Nepronunțare asupra fondului))
   (2014/C 448/48)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: CY (reprezentanți: L. Levi și M. Vandenbussche, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (reprezentanți: E. Carlini și F. Feyerbacher, agenți, B. Wägenbaur, avocat)

      Obiectul

   Cererea de anulare, pe de o parte, a deciziei de încheiere a investigației administrative efectuate pentru fapte de hărțuire morală la care ar fi fost supus reclamantul și, pe de altă parte, a raportului de investigație, precum și acordarea de daune interese pentru prejudiciul moral pe care reclamantul pretinde că l-a suferit

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013, p. 31.


title: Cauza T-425/15: Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – Schräder/OCSP – Hansson (Seimora)

text:
               5.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 328/16

         Acțiune introdusă la 29 iulie 2015 – Schräder/OCSP – Hansson (Seimora)
   (Cauza T-425/15)
   (2015/C 328/16)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

      Părțile

      Reclamant: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Germania) (reprezentant: T. Leidereiter, avocat)

      Pârât: Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Jørn Hansson (Søndersø, Danemarca)

      Datele privind procedura în fața OCSP

      Titularul soiului de plante pentru care se solicită protecție comunitară: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Denumirea soiului de plante pentru care se solicită protecție comunitară: soiul de plante comunitar EU 8536 „SEIMORA”

      Procedura care s-a aflat pe rolul OCSP: procedură de decădere

      Decizia atacată: Decizia Camerei de recurs a OCSP din 24 februarie 2015 în cauza A003/2010

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și anularea protecției comunitare asupra soiului de plante comunitar SEIMORA cu efect de la 4 octombrie 2005;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea OCSP la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 48 alineatul (4) din Regulamentul nr. 2100/94 din Regulamentul nr. 2100/94;

               —

               încălcarea articolului 21 alineatul (1) coroborat cu articolul 65 din Regulamentul nr. 2100/94.


title: Cauza C-262/09: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 13 iulie 2009 — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde și Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/25

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Finanzgericht Köln (Germania) la 13 iulie 2009 — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde și Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (Cauza C-262/09)
   2009/C 267/46
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Köln

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde și Marina Stöffler

      Pârât: Finanzamt Bonn-Innenstadt

      Întrebările preliminare

               1.

               Libera circulație a capitalurilor, consacrată prin articolul 56 alineatul (1) CE și prin articolul 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) CE, precum și principiul efectivității și principiul efectului util se opun unei dispoziții precum articolul 36 alineatul (2) a doua teză punctul 3 din EStG [Einkommensteuergesetz (legea germană privind impozitul pe venit)] (în versiunea în vigoare în cursul exercițiilor fiscale în cauză), care prevede că impozitul pe profit se deduce din impozitul pe venit în limita a 3/7 din valoarea brută a dividendelor în măsura în care acestea nu provin din plăți pentru care se consideră că a fost utilizat capitalul propriu menționat la articolul 30 alineatul 2 punctul 1 KStG [Körperschaftsteuergesetz (legea germană privind impozitul pe profit)] (în versiunea în vigoare în cursul exercițiilor fiscale în cauză), deși impozitul pe profit achitat în mod efectiv pentru dividendele plătite de o societate cu sediul într-un alt stat membru nu poate, în practică, să fie determinat și poate fi mai mare?

               2.

               Libera circulație a capitalurilor, consacrată prin articolul 56 alineatul (1) CE și prin articolul 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) CE, precum și principiul efectivității și principiul efectului util se opun unei dispoziții precum articolul 36 alineatul 2 a doua teză punctul 3 a patra teză litera b) din EStG (în versiunea în vigoare în cursul exercițiilor fiscale în cauză), care prevede că pentru a deduce impozitul pe profit este necesară prezentarea unei atestații privind impozitul menționată la articolul 44 și următoarele din KStG (în versiunea în vigoare în cursul exercițiilor fiscale în cauză) care trebuie să indice, printre altele, cuantumul din impozitul pe profit deductibil, precum și modul în care este compusă plata, precizând diferitele posturi din capitalul propriu utilizabil întemeiate pe repartizarea specială a capitalului propriu menționată la articolul 30 KStG 8 (în versiunea în vigoare în cursul exercițiilor fiscale în cauză), deși impozitul pe profit aplicat în străinătate și achitat în mod efectiv, destinat să fie dedus, este în practică imposibil de determinat, iar atestația aferentă dividendelor din străinătate este în practică imposibil de prezentat?

               3.

               Dacă atestația privind impozitul pe profit menționată la articolul 44 KStG (în versiunea în vigoare în cursul exercițiilor fiscale în cauză) este într-adevăr imposibil de prezentat și dacă impozitul pe profit achitat în mod real pentru dividendele din străinătate nu poate fi determinat, libera circulație a capitalurilor, consacrată la articolul 56 alineatul (1) CE și la articolul 58 alineatul (1) litera (a) și alineatul (3) CE, impune să se aprecieze procentajul prelevat cu titlu de impozit pe profit și, eventual, să se ia în considerare în această privință impozitele indirecte aplicate în amonte cu titlu de impozit pe profit?

               4.

                           a)

                           În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare și dacă o atestație privind impozitul pe profit este într-adevăr necesară:
                           Principiile efectivității și efectului util trebuie interpretate în sensul că se opun unei reguli, precum cea care decurge din dispozițiile coroborate ale articolului 175 alineatul 2 a doua teză AO [Abgabenordnung (Codul german al impozitelor)] și ale articolului 97 alineatul 9 al treilea paragraf EGAO [Einführungsgesetz zur Abgabenordnung (Legea privind introducerea Codului german al impozitelor)], care, de la 29 octombrie 2004, nu mai asimilează unui eveniment cu efect retroactiv, printre altele, prezentarea unei atestații privind impozitul pe profit, făcând astfel imposibilă, din punct de vedere tehnic, deducerea impozitului pe profit plătit în străinătate atunci când deciziile de impunere au rămas definitive, fără a prevedea un termen de tranziție care să permită solicitarea deducerilor pentru impozitul pe profit plătit în străinătate?

                           b)

                           În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare și dacă nu este necesară o atestație privind impozitul pe profit:
                           Articolul 56 CE și principiile efectivității și efectului util trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții precum articolul 175 alineatul 1 punctul 1* AO care prevede că o decizie de impunere trebuie modificată atunci când intervine un eveniment cu efect retroactiv, în special prezentarea unei atestații privind impozitul pe profit, permițând astfel deducerea impozitului pe profit pentru dividendele plătite de societățile germane chiar dacă deciziile de impunere sunt definitive, deși această deducere nu este posibilă pentru dividendele plătite de societăți străine în lipsa unei atestații privind impozitul pe profit?


title: Cauza T-295/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 februarie 2008 — Base/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Telecomunicații — Articolul 7 din Directiva 2002/21/CE — Piața cu ridicata a terminării apelurilor de voce în rețelele individuale de telefonie mobilă în Belgia — Putere semnificativă pe piață — Scrisoare cu observațiile Comisiei — Act care nu este supus niciunei căi de atac — Lipsa unei afectări directe — Inadmisibilitate )

text:
               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/26

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 22 februarie 2008 — Base/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-295/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Telecomunicații - Articolul 7 din Directiva 2002/21/CE - Piața cu ridicata a terminării apelurilor de voce în rețelele individuale de telefonie mobilă în Belgia - Putere semnificativă pe piață - Scrisoare cu observațiile Comisiei - Act care nu este supus niciunei căi de atac - Lipsa unei afectări directe - Inadmisibilitate’)
   (2008/C 107/44)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Base NV (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: A. Verheyden, Y. Desmedt și F. Bimont, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: É. Gippini Fournier, M. Shotter și K. Mojzesowicz, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei pretins conținute în scrisoarea Comisiei din 4 august 2006, adresată Institutului belgian de Servicii Poștale și de Telecomunicații, și care, în temeiul articolului 7 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (JO L 108, p. 33, Ediție specială 13/vol. 35, p. 195), conține observații privind un proiect de decizie notificat de institutul respectiv (Cauza BE/2006/0433).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Base NV suportă propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată ale Comisiei.

               3)

               Mobistar SA și Regatul Țărilor de Jos suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 310, 16.12.2006.


title: Cauza C-519/14 P: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Nederlandse Zuivelorganisatie [Recurs — Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții — Agricultură — Regulamentul (CE) nr. 510/2006 — Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate — Înregistrarea denumirii „Gouda Holland” — Producători care utilizează denumirea „gouda” — Lipsa interesului de a exercita acțiunea]

text:
               1.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 38/15

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 6 octombrie 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V./Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Nederlandse Zuivelorganisatie
   (Cauza C-519/14 P) (1)

   ([Recurs - Articolul 181 din Regulamentul de procedură al Curții - Agricultură - Regulamentul (CE) nr. 510/2006 - Registrul denumirilor de origine protejate și al indicațiilor geografice protejate - Înregistrarea denumirii „Gouda Holland” - Producători care utilizează denumirea „gouda” - Lipsa interesului de a exercita acțiunea])
   (2016/C 038/20)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (reprezentanți: B. M. Loschelder și V. Schoene, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Schima, J. Guillem Carrau și G. von Rintelen, agenți), Regatul Țărilor de Jos (reprezentanți: M. Bulterman și B. Koopman, agenți), Nederlandse Zuivelorganisatie (reprezentanți: P. van Ginneken și G. Béquet, avocați)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Obligă Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Regatul Țărilor de Jos și Nederlandse Zuivelorganisatie suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 16, 19.1.2015.