title: Cauza C-602/12 P: Recurs introdus la 20 decembrie 2012 de Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2012 în cauza T-172/09, Gem-Year Industrial Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene

text:
               6.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 101/6

         Recurs introdus la 20 decembrie 2012 de Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 10 octombrie 2012 în cauza T-172/09, Gem-Year Industrial Co. Ltd/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-602/12 P)
   2013/C 101/12
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (reprezentanți: Y. Melin, V. Akritidis, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curții:

               1.

               anularea în întregime a Hotărârii pronunțate de Camera a șaptea a Tribunalului la 10 octombrie 2012 în cauza T-172/09, Gem-Year și Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Consiliul.

               2.

               admiterea, prin pronunțarea unei hotărâri definitive,

                           —

                           a celui de al treilea motiv al acțiunii, întemeiat pe lipsa unui prejudiciu suferit de industria Uniunii, cu încălcarea articolului 3 din regulamentul de bază (1) și

                           —

                           a celui de al șaptelea motiv, întemeiat pe compensarea nelegală a unei subvenții prin utilizarea respingerii cererii de acordare a statutului de societate care funcționează în condițiile economiei de piață, cu încălcarea Regulamentului nr. 2026/97 (2) și a articolului 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază.
                           sau, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului.

               3.

               obligarea Consiliului și a intervenienților să suporte propriile cheltuieli de judecată și cheltuielile de judecată efectuate de recurente în cadrul prezentei proceduri și în cadrul procedurii în fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele consideră că hotărârea atacată trebuie anulată pentru următoarele motive:

               În primul rând, având în vedere faptele care au fost prezentate Tribunalului, se impune constatarea că nu există niciun element în măsură să demonstreze că industria elementelor de fixare din Uniune a suferit un prejudiciu cauzat de importurile care fac obiectul unui dumping originare din China, în sensul articolului 3 alineatele (2), (5) și (6) din regulamentul antidumping de bază (3). Acest prim motiv este împărțit în următoarele două aspecte:

                           (i)

                           Tribunalul a denaturat elementele de probă care i-au fost prezentate, considerând că marja de profit realizată de industria elementelor de fixare din Uniune în cursul perioadei analizate (între 1 ianuarie 2003 și 30 septembrie 2007) a fost afectată negativ, în mod semnificativ, de importurile care fac obiectul unui dumping originare din China, în timp ce probele din dosar indică faptul că profiturile au fluctuat în perioada respectivă, au atins al doilea cel mai înalt nivel în ultimul an (4,4 %), același an în care importurile care fac obiectul unui dumping originare din China au fost la cele mai înalte cote, și s-au apropiat de nivelul lor maxim istoric de 4,7 % (în anul 2004), care se situează cu puțin sub profitul vizat (5 %) utilizat de Comisie pentru a calcula marja de subcotare.

                           (ii)

                           Probele prezentate Tribunalului ilustrează o industrie a Uniunii în dezvoltare și mai prosperă, în special în perioada de anchetă. Acestea nu ilustrează situația unui prejudiciu substanțial, ci mai curând situația unei ocazii ipotetice ratate de a beneficia pe deplin de creșterea pieței interne a Uniunii Europene. Întrucât a statuat, pe această bază, că instituțiile Uniunii Europene au considerat în mod întemeiat că exista un prejudiciu substanțial cauzat de importurile care fac obiectul unui dumping, Tribunalul a săvârșit o eroare de calificare juridică a situației de fapt constatate, astfel încât articolul 3 alineatele (2), (5) și (6) din regulamentul de bază a fost aplicat în mod incorect.

               În al doilea rând, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, întrucât a considerat că o cerere de acordare a statutului de societate care funcționează în condițiile economiei de piață în temeiul articolului 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază putea fi respinsă pentru motivul că o industrie situată în amonte a beneficiat de subvenții. Aceasta echivalează cu compensarea subvențiilor menționate în alt mod decât ca urmare a unei anchete inițiate în temeiul Regulamentului Consiliului nr. 2026/97 (regulamentul de bază antisubvenții în vigoare la data faptelor). Aceasta constituie o interpretare nelegală a articolului 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază și o încălcare a Regulamentului Consiliului nr. 2026/97.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, p. 1, Ediție specială, 11/vol.12, p. 223).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2026/97 al Consiliului din 6 octombrie 1997 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 288, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 15, p. 180).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 343, p. 51).


title: Cauza C-569/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil n ° 3 de Barcelona (Spania) la 9 decembrie 2014 – Jordi Carné Hidalgo şi Anna Aracil Gracia/Catalunya Banc, S.A.

text:
               9.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 46/35

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spania) la 9 decembrie 2014 – Jordi Carné Hidalgo şi Anna Aracil Gracia/Catalunya Banc, S.A.
   (Cauza C-569/14)
   (2015/C 046/41)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Jordi Carné Hidalgo și Anna Aracil Gracia

      Pârâtă: Catalunya Banc, S.A.

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 43 din Codul spaniol de procedură civilă, care împiedică instanța să propună părților o posibilă suspendare a unui proces civil atunci când o altă instanță a adresat Curții de Justiție a Uniunii Europene o întrebare preliminară, constituie o limitare clară a prevederilor articolului 7 din Directiva 93/13/CEE (1) în ceea ce privește obligația statelor membre de a se asigura că, în interesul consumatorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive din contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori?

               2)

               Articolul 721.2 din LEC, care împiedică instanța să dispună sau să propună din oficiu adoptarea unor măsuri provizorii în acțiunile individuale care au ca obiect nulitatea unei condiții generale ca urmare a caracterului său abuziv, constituie o limitare clară a prevederilor articolului 7 din Directiva 93/13/CEE, în ceea ce privește obligația statelor membre de a se asigura că, în interesul consumatorilor și al concurenților, există mijloace adecvate și eficace pentru a preveni utilizarea în continuare a clauzelor abuzive din contractele încheiate cu consumatorii de către vânzători sau furnizori?

               3)

               Măsurile provizorii care ar putea fi dispuse, fie din oficiu, fie la cererea părții, în cadrul unei proceduri în care se exercită o acțiune individuală, ar trebui să producă efecte până la soluționarea definitivă a acțiunii individuale sau a acțiunii colective care afectează exercitarea acțiunilor individuale, astfel încât să se asigure existența mijloacelor adecvate și eficace prevăzute la articolul 7 din directiva menționată?

      (1)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273


title: Cauza C-129/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Nürnberg (Germania) la 20 martie 2014 – Procedură penală împotriva lui Zoran Spasic

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/15

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Oberlandesgericht Nürnberg (Germania) la 20 martie 2014 – Procedură penală împotriva lui Zoran Spasic
   (Cauza C-129/14)
   2014/C 151/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Părțile din procedura principală

   Zoran Spasic

      Cealaltă parte: Generalstaatsanwaltschaft Nürnberg

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen (1) este compatibil cu articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în măsura în care supune aplicarea principiului ne bis in idem condiției ca, în situația în care a fost pronunțată o pedeapsă, aceasta să fi fost executată, să fie în curs de executare sau să nu mai poată fi executată conform legilor părții contractante care a pronunțat sentința?

               2)

               Condiția menționată la articolul 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen este îndeplinită și atunci când a fost executată numai o parte (în speță, amenda) a pedepsei aplicate în statul care a pronunțat sentința, care este formată din două părți independente (în speță, închisoarea și amenda)?

      (1)  JO 2000, L 239, p. 19, Ediție specială, 19/vol. 1, p. 183.


title: Cauza T-231/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 17 ianuarie 2007 — Republica Elenă/Comisia ( Acțiune în anulare — Reprezentare diplomatică comună la Abuja (Nigeria) — Recuperarea unei datorii prin compensare — Regulamentele (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și 2342/2002 — Principiul bunei credințe în dreptul internațional public )

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/26

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 17 ianuarie 2007 — Republica Elenă/Comisia
   (Cauza T-231/04) (1)

   („Acțiune în anulare - Reprezentare diplomatică comună la Abuja (Nigeria) - Recuperarea unei datorii prin compensare - Regulamentele (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și 2342/2002 - Principiul bunei credințe în dreptul internațional public“)
   (2007/C 56/50)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Elenă (reprezentanți: P. Mylonopoulos si V. Kyriazopoulos, agenți)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Triantafyllou și F. Dintilhac, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare a actului din 10 martie 2004 prin care Comisia a procedat la recuperarea prin compensare a sumelor datorate de Republica Elenă ca urmare a participării sale la proiecte imobiliare privind reprezentarea diplomatică a Comisiei, precum și a anumitor state membre ale Uniunii Europene la Abuja (Nigeria)
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Avizul serviciului juridic al Consiliului din 26 iunie 1998, prezentat de Republica Elenă în anexa 12 la cerere, este scos de la dosar.

               2)

               Acțiunea este respinsă.

               3)

               Republica Elenă este condamnată la plata cheltuielilor.

      (1)  JO C 179 din 10.7.2004 (anterior cauza C-189/04).


title: Cauza C-125/14: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Iron & Smith kft/Unilever NV (Trimitere preliminară — Mărci — Înregistrarea unei mărci naționale identice sau similare cu o marcă comunitară anterioară — Marcă comunitară care se bucură de renume în Uniunea Europeană — Întinderea geografică a renumelui)

text:
               26.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 354/7

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 3 septembrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Fővárosi Törvényszék – Ungaria) – Iron & Smith kft/Unilever NV
   (Cauza C-125/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Mărci - Înregistrarea unei mărci naționale identice sau similare cu o marcă comunitară anterioară - Marcă comunitară care se bucură de renume în Uniunea Europeană - Întinderea geografică a renumelui))
   (2015/C 354/07)
   Limba de procedură: maghiara

      Instanța de trimitere

   Fővárosi Törvényszék

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Iron & Smith kft

      Pârâtă: Unilever NV

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 4 alineatul (3) din Directiva 2008/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2008 de apropiere a legislațiilor statelor membre cu privire la mărci trebuie interpretat în sensul că, atunci când renumele unei mărci comunitare anterioare este stabilit într-o parte substanțială a teritoriului Uniunii Europene, care poate coincide eventual cu teritoriul unui singur stat membru, care nu trebuie să fie în mod necesar cel în care a fost depusă o cerere de înregistrare a unei mărci naționale ulterioare, este necesar să se considere că această marcă se bucură de renume în Uniunea Europeană. Criteriile care rezultă din jurisprudență privind utilizarea serioasă a mărcii comunitare nu sunt, ca atare, relevante pentru a stabili existența unui „renume” în sensul articolului 4 alineatul (3) din această directivă.

               2)

               În cazul în care marca comunitară anterioară a dobândit deja renume într-o parte substanțială a teritoriului Uniunii Europene, însă nu pentru publicul relevant din statul membru în care s-a solicitat înregistrarea mărcii naționale ulterioare vizate de opoziție, titularul mărcii comunitare poate beneficia de protecția instituită la articolul 4 alineatul (3) din Directiva 2008/95 atunci când se dovedește că o parte semnificativă din punct de vedere comercial a publicului menționat cunoaște această marcă, stabilește o legătură între aceasta și marca națională ulterioară și există, ținând seama de toți factorii pertinenți din cauză, fie o atingere efectivă și actuală adusă mărcii comunitare, în sensul acestei dispoziții, fie, în lipsa acesteia, un risc serios ca o asemenea atingere să se producă în viitor.

      (1)  JO C 175, 10.6.2014.


title: Cauza C-108/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 24 februarie 2016 – Openbaar Ministerie/Paweł Dworzecki

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/29

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Amsterdam (Țările de Jos) la 24 februarie 2016 – Openbaar Ministerie/Paweł Dworzecki
   (Cauza C-108/16)
   (2016/C 156/39)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Amsterdam

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Openbaar Ministerie

      Pârât: Paweł Dworzecki

      Întrebările preliminare

               1)

               Noțiunile

                           —

                           „în timp util, a fost citată personal și, prin urmare, informată cu privire la data și locul stabilite pentru procesul în urma căruia a fost pronunțată decizia”
                           și

                           —

                           „în timp util, a primit efectiv, prin alte mijloace, o informare oficială cu privire la data și locul stabilite pentru respectivul proces, în așa fel încât s-a stabilit fără echivoc faptul că persoana în cauză a avut cunoștință de procesul stabilit”,
                           utilizate la articolul 4a alineatul (1) litera (a) din Decizia-cadru 2002/584/JAI (1), sunt noțiuni autonome de drept al Uniunii?

               2)

               În cazul unui răspuns afirmativ,

                           a)

                           cum trebuie interpretate aceste noțiuni autonome în general și

                           b)

                           un caz precum cel din prezenta cauză, care se caracterizează prin faptul că:

                                       —

                                       potrivit MEA [mandatul european de arestare], citația a fost notificată la adresa persoanei solicitate unui membru adult din gospodăria sa care s-a angajat să predea citația persoanei solicitate;

                                       —

                                       fără ca MEA să permită să se stabilească dacă și când membrul gospodăriei a predat efectiv citația persoanei solicitate;

                                       —

                                       în condițiile în care declarațiile făcute la ședință în fața instanței de trimitere de către persoana solicitată nu permit să se stabilească dacă aceasta din urmă a avut cunoștință în timp util de data și de locul procesului stabilit,

                     intră sub incidența uneia dintre cele două noțiuni autonome avute în vedere la prima întrebare?

      (1)  Decizia-cadru a Consiliului din 13 iunie 2002 privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre (JO L 190, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 3).


title: Cauza T-502/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 iulie 2007 — Lopparelli/Comisia Comunităților Europene ( Funcție publică — Funcționari — Promovare — Exercițiul de promovare 2003 — Atribuirea de puncte de prioritate )

text:
               25.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 199/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 4 iulie 2007 — Lopparelli/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-502/04) (1)

   („Funcție publică - Funcționari - Promovare - Exercițiul de promovare 2003 - Atribuirea de puncte de prioritate’)
   (2007/C 199/63)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: Stéphane Lopparelli (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și É. Marchal, avocats)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C. Berardis-Kayser și M. Velardo, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a deciziei de atribuire a punctelor de prioritate reclamantului pentru exercițiul de promovare 2003, precum și a deciziei de a nu înscrie numele acestuia pe lista funcționarilor promovați la gradul A5 pentru același exercițiu.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Fiecare parte va suporta propriile cheltuieli.

      (1)  JO C 57, 5.3.2005.


title: Cauza T-32/10: Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Ella Valley Vineyards/OAPI-HFP (ELLA VALLEY VINEYARDS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ELLA VALLEY VINEYARDS — Mărci naționale și comunitare anterioare ELLE — Motiv relativ de refuz — Risc de asociere — Legătura între semne — Renume — Lipsa de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.4.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/14

         Hotărârea Tribunalului din 9 martie 2012 — Ella Valley Vineyards/OAPI-HFP (ELLA VALLEY VINEYARDS)
   (Cauza T-32/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative ELLA VALLEY VINEYARDS - Mărci naționale și comunitare anterioare ELLE - Motiv relativ de refuz - Risc de asociere - Legătura între semne - Renume - Lipsa de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009)
   2012/C 126/27
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd (Ierusalim, Israel) (reprezentanți: C. de Haas și O. Vanner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Hachette Filipacchi Presse (HFP) (Levallois-Perret, Franța) (reprezentant: C. Moyou Joly, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 11 noiembrie 2009 (cauza R 1293/2008-1) privind o procedură de opoziție între Hachette Filipacchi Presse (HFP) și Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 11 noiembrie 2009 (cauza R 1293/2008-1).

               2.

               OAPI suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd.

               3.

               Hachette Filipacchi Presse (HFP) suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 80, 27.3.2010.


title: Cauza C-433/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Domenico Rosa

text:
               15.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 448/4

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunale di Bari (Italia) la 22 septembrie 2014 – Procedură penală împotriva Domenico Rosa
   (Cauza C-433/14)
   (2014/C 448/04)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Domenico Rosa

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în Hotărârea pronunțată la 16 februarie 2012 în cauzele conexate C-72/10 și C-77/10, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun organizării unei proceduri de cerere de oferte cu privire la concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor acordate anterior, în condițiile în care procedura de cerere de oferte menționată este organizată în scopul declarat de remediere a consecințelor derivate din nelegalitatea excluderii unui anumit număr de operatori din cadrul procedurilor de cerere de oferte anterioare?

               2)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun posibilității ca cerința unei alinieri temporale a scadențelor concesiunilor să constituie o justificare adecvată pentru o durată a concesiunilor care fac obiectul procedurii de cerere de oferte mai redusă decât cea a concesiunilor atribuite în trecut?

               3)

               Articolul 49 și următoarele și articolul 56 și următoarele TFUE, astfel cum au fost interpretate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene în hotărârea menționată, trebuie să fie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții prin care se impune cedarea cu titlu gratuit a utilizării bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate care constituie rețeaua de gestiune și de colectare a jocurilor în caz de încetare a activității din cauza expirării duratei concesiunii sau ca efect al unor decizii de decădere sau de revocare?


title: Cauza T-182/08: Acțiune introdusă la 16 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Atlantic Energy

text:
               5.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/46

         Acțiune introdusă la 16 mai 2008 — Comisia Comunităților Europene/Atlantic Energy
   (Cauza T-182/08)
   (2008/C 171/88)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, agenți, și M. Jarvis, Barrister)

      Pârâtă: Atlantic Energy Ltd (Truro, Regatul Unit al Marii Britanii)
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea pârâtei la plata către Comisie a sumei de 383 081,19 EUR corespunzătoare cuantumului principal de 226 010,00 EUR, precum și sumelor de 76 233,61 EUR ca dobândă pentru plata menționată, calculată prin aplicarea ratei BCE de 2 % cuantumului principal pentru perioada cuprinsă între 1 iunie 1996 și 28 februarie 2002, și de 84 448,11 EUR ca dobândă pentru plata menționată, calculată la 28 februarie 2002 prin aplicarea ratei BCE, sporită cu 1,5 %, cuantumului principal și dobânzilor pentru perioada cuprinsă între 16 iulie 2002 și 31 mai 2008, mai puțin suma de 3 610,53 EUR;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 39,33 EUR dobândă pe zi de la 31 mai 2008 până la data achitării complete a datoriei; și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   La 29 martie 1996, Comunitatea Europeană, reprezentată de Comisie, a încheiat un contract BU 183/95 UK/AT cu Sidney C. Banks Plc și Jenbacher Energiesysteme AG în vederea punerii în aplicare a proiectului „Advanced automated gasifier with CHP using waste wood as fuel” în cadrul activităților Comunității în domeniul energiei nenucleare (1). În conformitate cu prevederile contractului, Comisia a efectuat plata unui avans pentru contribuția sa la proiect către coordonatorul desemnat al contractului, Sidney C. Banks Plc.
   Prin faxul din 25 septembrie 1996, Sidney C. Banks Plc a informat Comisia cu privire la decizia sa de retragere din proiect. La 17 aprilie 1998, Comunitatea Europeană, reprezentată de Comisie, a devenit parte la actul adițional nr. 1 la contract, prin care Atlantic Energy Ltd a înlocuit Sidney C. Banks Plc în calitate de parte și de coordonator al contractului.
   În conformitate cu a doua clauză din actul adițional, Sidney C. Banks Plc a transferat avansul primit de la Comisie (plus dobânzile) către Atlantic Energy Ltd în aprilie 1998.
   Comisia solicită obligarea Atlantic Energy Ltd la plata avansului și a dobânzilor în temeiul faptului că proiectul nu a demarat efectiv sau, dacă a demarat, a fost oprit de Comisie.

      (1)  Decizia 94/806/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1994 privind adoptarea unui program specific de cercetare și dezvoltare tehnologică, inclusiv demonstrare, în domeniul energiei nenucleare (1994-1998) (JO 1994, L 334, p. 87).


title: Cauza T-464/07: Acțiune introdusă la 19 decembrie 2007 — Korsch/OAPI (PharmaResearch)

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/51

         Acțiune introdusă la 19 decembrie 2007 — Korsch/OAPI (PharmaResearch)
   (Cauza T-464/07)
   (2008/C 51/94)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Korsch AG (Berlin, Germania) (reprezentant: Rechtsanwalt J. Grzam)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei Camerei a patra de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 18 octombrie 2007 (cauza R 924/2007-4), referitoare la marca verbală nr. 5 309 839 „PharmaResearch”;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs și în prezenta acțiune.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „PharmaResearch” pentru produse și servicii din clasa 9 (cererea de înregistrare nr. 5 309 836).

      Decizia examinatorului: respinge înregistrarea.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1), întrucât nu există niciun motiv de refuz al înregistrării.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza T-68/13: Acțiune introdusă la 5 februarie 2013 — Novartis/OAPI (CARE TO CARE)

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/30

         Acțiune introdusă la 5 februarie 2013 — Novartis/OAPI (CARE TO CARE)
   (Cauza T-68/13)
   2013/C 108/76
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentant: M. Douglas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs din 29 noiembrie 2012 — R 953/2012-1;

               —

               obligarea Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „CARE TO CARE” pentru servicii din clasele 41 și 42 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 10 224 657.

      Decizia examinatorului: respinge cererea de înregistrare a mărcii comunitare.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului.


title: Cauza T-97/11: Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — Rovi Pharmaceuticals/OAPI — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (ROVI Pharmaceuticals)

text:
               16.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/15

         Acțiune introdusă la 18 februarie 2011 — Rovi Pharmaceuticals/OAPI — Laboratorios Farmaceuticos Rovi (ROVI Pharmaceuticals)
   (Cauza T-97/11)
   2011/C 120/35
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Rovi Pharmaceuticals GmbH (Schlüchtern, Germania) (reprezentant: M. Berghofer, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Laboratorios Farmaceuticos Rovi, SA (Madrid, Spania)

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 7 decembrie 2010 in cauza R 500/2010-2;

               —

               respingerea opoziției nr. B 1368580 în întregime cu plata cheltuielilor de judecată;

               —

               obligarea OAPI la înregistrarea mărcii comunitare solicitate cu nr. 6475107.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: marca verbală „ROVI Pharmaceuticals” pentru produse și servicii din clasele 3, 5 și 44 — cererea de înregistrare a mărcii comunitare nr. 6475107

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției: marca figurativă comunitară „ROVI” înregistrată cu nr. 24810 pentru produse din clasele 3 și 5; marca figurativă comunitară „ROVICM Rovi Contract Manufacturing” înregistrată cu nr. 4953915 pentru produse și servicii din clasele 5, 42 și 44; marca verbală spaniolă „ROVIFARMA” înregistrată cu nr. 2509464 pentru produse și servicii din clasele 5, 39 și 44; marca verbală spaniolă „ROVI” înregistrată cu nr. 1324942 pentru produse din clasa 3; marca verbală spaniolă „ROVI” înregistrată cu nr. 283403 pentru produse din clasele 1 și 5; marca figurativă spaniolă „ROVI” înregistrată cu nr. 137853 pentru produse din clasa 3.

      Decizia diviziei de opoziție: admite opoziția

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 al Consiliului, întrucât camera de recurs: (i) a constatat în mod eronat existența unui risc de confuzie, deoarece a apreciat incorect factorii individuali relevanți pentru aprecierea globală și (ii) a omis să realizeze o evaluare globală a mărcilor vizate.


title: Cauza T-137/15: Ordonanța Tribunalului din 5 august 2015 – Parker Hannifin Manufacturing şi Parker-Hannifin/Comisia

text:
               16.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 381/61

         Ordonanța Tribunalului din 5 august 2015 – Parker Hannifin Manufacturing şi Parker-Hannifin/Comisia
   (Cauza T-137/15) (1)

   (2015/C 381/86)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a şasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 190, 8.6.2015.


               26.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 107/1

         (2008/C 107/01)
   Ultima publicație a Curții de Justiție în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

         JO C 92, 12.4.2008

   Publicații anterioare

      JO C 79, 29.3.2008

      JO C 64, 8.3.2008

      JO C 51, 23.2.2008

      JO C 37, 9.2.2008

      JO C 22, 26.1.2008

      JO C 8, 12.1.2008

   Aceste texte sunt disponibile pe:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Cauza T-354/04: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 13 februarie 2007 — Petralia/Comisia ( Funcționari — Agenți temporari — Servicii științifice — Încadrarea în grad )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/34

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din data de 13 februarie 2007 — Petralia/Comisia
   (Cauza T-354/04) (1)

   („Funcționari - Agenți temporari - Servicii științifice - Încadrarea în grad’)
   (2007/C 82/75)
   Limba de procedură: italiana
   Părțile

      Reclamant: Gaetano Petralia (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: C. Forte, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: J. Currall și C. Loggi, agenți)
   Obiectul cauzei
   Cerere de anulare a deciziei Comisiei din 7 octombrie 2003 privind încadrarea definitivă a reclamantului în gradul B5, treapta 3, precum și a deciziei din 13 mai 2004 privind respingerea reclamației reclamantului.
   Dispozitivul hotărârii

               1)

               Respingerea acțiunii.

               2)

               Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 262, 23.10.2004.


title: Cauza C-155/12: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Minister Finansów/RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o. (TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolele 44 și 47 — Locul unde se consideră că sunt efectuate operațiunile taxabile — Legătură fiscală — Noțiunea „prestări de servicii legate de bunuri imobile” — Serviciu transfrontalier complex de depozitare de mărfuri)

text:
               3.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 225/30

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 27 iunie 2013 (cerere de decizie preliminară formulată de Naczelny Sąd Administracyjny — Polonia) — Minister Finansów/RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o.
   (Cauza C-155/12) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolele 44 și 47 - Locul unde se consideră că sunt efectuate operațiunile taxabile - Legătură fiscală - Noțiunea „prestări de servicii legate de bunuri imobile” - Serviciu transfrontalier complex de depozitare de mărfuri)
   2013/C 225/50
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Minister Finansów

      Pârâtă: RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o.

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Naczelny Sad Administracyjny — Interpretarea articolelor 44 și 47 din Directiva 2006/112 a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7), cu modificările ulterioare — Stabilirea locului de impozitare — Noțiunea de prestare de servicii legate de un bun imobil — Serviciu transfrontalier complex de depozitare de mărfuri, furnizat unor cocontractanți cu sediul în alte state membre sau în state terțe, și care cuprinde preluarea mărfurilor în antrepozite situate în Polonia, amplasarea, păstrarea, încărcarea și descărcarea lor, ambalarea și reexpedierea acestora către client

      Dispozitivul

   Articolul 47 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/8/CE a Consiliului din 12 februarie 2008, trebuie interpretat în sensul că o prestare a unui serviciu complex de depozitare, constând în preluarea mărfurilor într-un antrepozit, amplasarea lor în spații de depozitare adecvate, păstrarea acestor mărfuri, ambalarea, predarea, descărcarea și încărcarea mărfurilor, intră în domeniul de aplicare al acestui articol numai dacă depozitarea constituie prestația principală a unei operațiuni unice și dacă se acordă beneficiarilor acestei prestații un drept de utilizare a întregului sau a unei părți dintr-un bun imobil expres determinat.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012.


title: Cauza C-230/06: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Militzer & Münch GmbH/Ministero delle Finanze (Uniune vamală — Tranzit comunitar — Recuperarea datoriei vamale — Stat membru competent — Dovada conformității operațiunii sau a locului în care s-a săvârșit infracțiunea — Termene — Răspunderea principalului obligat)

text:
               24.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 128/5

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 3 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Corte suprema di cassazione — Italia) — Militzer & Münch GmbH/Ministero delle Finanze
   (Cauza C-230/06) (1)

   (Uniune vamală - Tranzit comunitar - Recuperarea datoriei vamale - Stat membru competent - Dovada conformității operațiunii sau a locului în care s-a săvârșit infracțiunea - Termene - Răspunderea principalului obligat)
   (2008/C 128/07)
   Limba de procedură: italiana
   Instanța de trimitere
   Corte suprema di cassazione
   Părțile din acțiunea principală

      Recurentă: Militzer & Münch GmbH

      Intimat: Ministero delle Finanze
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Corte suprema di cassazione — Interpretarea articolului 11a din Regulamentul (CEE) nr. 1062 al Comisiei din 27 martie 1987 privind dispozițiile de aplicare și măsurile de simplificare a regimului de tranzit comunitar (JO L 107, p. 1) și a articolului 215 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 302, p. 1, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58) — Încheiere a regimului de către vama de destinație atestată prin documente false — Termen prevăzut pentru notificarea faptului că un transport nu a fost prezentat la biroul de destinație — Aplicabilitate
   Dispozitivul

               1)

               În vederea verificării competenței statului membru care a întreprins măsuri pentru a recupera taxele vamale, revine instanței de trimitere obligația de a determina dacă, la momentul la care s-a constatat că transportul nu a fost prezentat la biroul de destinație, putea fi stabilit locul în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula. Într-o astfel de ipoteză, dispozițiile articolului 203 alineatul (1) și ale articolului 215 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar permit desemnarea ca fiind competent pentru recuperarea datoriei vamale a statului membru pe teritoriul căruia s-a săvârșit prima infracțiune sau neregulă care poate fi calificată drept sustragere de sub supravegherea vamală. În schimb, dacă locul în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula nu a putut fi stabilit astfel, statul membru căruia îi aparține biroul de plecare este competent să întreprindă măsuri pentru a recupera taxele vamale, în conformitate cu dispozițiile articolelor 378 și 379 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92.

               2)

               În cazul în care un transport nu a fost prezentat la biroul de destinație și locul în care s-a săvârșit infracțiunea sau neregula nu poate fi stabilit, revine numai biroului de plecare obligația de a efectua notificarea prevăzută cu respectarea termenelor de unsprezece luni și de trei luni menționate la articolul 379 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 2454/93.

               3)

               Faptul de a considera că un expeditor în vamă, în calitatea sa de principal obligat, răspunde pentru datoria vamală nu este contrar principiului proporționalității.

      (1)  JO C 190, 12.8.2006.


title: Cauza T-569/10: Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Bimbo/OAPI — Panrico (BIMBO DOUGHNUTS) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BIMBO DOUGHNUTS — Marca națională verbală anterioară DOGHNUTS — Motiv relativ de refuz — Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Cerere de reformare — Admisibilitate” ]

text:
               24.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 366/32

         Hotărârea Tribunalului din 10 octombrie 2012 — Bimbo/OAPI — Panrico (BIMBO DOUGHNUTS)
   (Cauza T-569/10) (1)

   (Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale BIMBO DOUGHNUTS - Marca națională verbală anterioară DOGHNUTS - Motiv relativ de refuz - Articolul 75 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Cerere de reformare - Admisibilitate)
   2012/C 366/62
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bimbo, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: J. Carbonell Callicó, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Panrico, SA (Barcelona, Spania) (reprezentant: D. Pellisé Urquiza, avocat)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei camerei a patra de recurs a OAPI din 7 octombrie 2010 (cauza R 838/2009-4), privind o procedură de opoziție între Panrico, SA și Bimbo, SA

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Bimbo, SA suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de OAPI.

               3.

               Panrico, SA suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 46, 12.2.2011.


title: Cauza C-265/10: Acțiune introdusă la 28 mai 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei

text:
               14.8.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 221/21

         Acțiune introdusă la 28 mai 2010 — Comisia Europeană/Regatul Belgiei
   (Cauza C-265/10)
   ()
   2010/C 221/35
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Oliver și M. van Beek, agenți)

      Pârât: Regatul Belgiei

      Concluziile reclamantei

               —

               declararea faptului că prin neadoptarea tuturor actelor cu putere de lege și a tuturor actelor administrative necesare pentru aplicarea unor sancțiuni în cazul încălcării Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei, sau cel puțin prin neaducerea acestor acte la cunoștința Comisiei, Regatul Belgiei nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 126 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 menționat anterior;

               —

               obligarea Regatului Belgiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Întrucât Regatul Belgiei nu a adoptat toate măsurile privind aplicarea unor sancțiuni în cazul încălcării Regulamentului REACH care ar fi trebuit să intre în vigoare cel mai târziu la 1 decembrie 2008 sau, în orice caz, nu a informat Comisia Europeană cu privire la aceste măsuri, aceasta concluzionează că Regatul Belgiei nu a respectat obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor articolului 126 din acest regulament.

      (1)  JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3


title: Cauza T-135/13: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Hitachi Chemical Europe şi alţii/ECHA (REACH — Identificarea anumitor sensibilizanți respiratori drept substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită — Nivel de îngrijorare echivalent — Acțiune în anulare — Afectare directă — Admisibilitate — Dreptul la apărare — Proporționalitate)

text:
               15.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/33

         Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2015 – Hitachi Chemical Europe şi alţii/ECHA
   (Cauza T-135/13) (1)

   ((REACH - Identificarea anumitor sensibilizanți respiratori drept substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită - Nivel de îngrijorare echivalent - Acțiune în anulare - Afectare directă - Admisibilitate - Dreptul la apărare - Proporționalitate))
   (2015/C 198/44)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Hitachi Chemical Europe GmbH (Düsseldorf, Germania) Polynt SpA (Scanzorosciate, Italia) şi Sitre Srl (Milan, Italia) (reprezentanți: C. Mereu şi K. Van Maldegem, avocaţi)

      Pârâtă: Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA) (ECHA) (reprezentanţi: M. Heikkilä, W. Boere şi T. Zbihlej, agenţi)

      Interveniente în susținerea reclamantelor: REACh ChemAdvice GmbH (Kelkheim, Germania) şi New Japan Chemical (Osaka, Japonia) (reprezentanţi: C. Mereu şi K. Van Maldegem)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Regatul Unit la Marii Britanii şi Irlandei de Nord (reprezentanţi: B. Koopman, M. Bulterman şi C. Schillemans, agenţi) şi Comisia Europeană (reprezentanţi: K. Mifsud-Bonnici şi K. Talabér-Ritz, agenţi)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei ED/169/2012 a ECHA din 18 decembrie 2012 privind includerea unor substanțe care prezintă motive de îngrijorare deosebită în lista substanțelor candidate, în temeiul articolului 59 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), în măsura în care se referă la anhidrida hexahidrometilftalică (CE nr. 247-094-1), la anhidrida hexahidro-4-metilftalică (CE nr. 243-072-0), la anhidrida hexahidro-1-metilftalică (CE nr. 256-356-4) și la anhidrida hexahidro-3-metilftalică (CE nr. 260-566-1)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA și Sitre Srl suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

               3)

               Regatul Țărilor de Jos, Comisia Europeană, REACh ChemAdvice GmbH și New Japan Chemical suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 4.5.2013.


title: Cauza T-378/10: Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Masco și alții/Comisia ( „Concurență — Înțelegeri — Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie — Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE — Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile — Încălcare unică” )

text:
               9.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 325/26

         Hotărârea Tribunalului din 16 septembrie 2013 — Masco și alții/Comisia
   (Cauza T-378/10) (1)

   (Concurență - Înțelegeri - Piețele belgiană, germană, franceză, italiană, olandeză și austriacă ale produselor și accesoriilor pentru baie - Decizie de constatare a unei încălcări a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE - Coordonarea unor creșteri de prețuri și schimbul de informații comerciale sensibile - Încălcare unică)
   2013/C 325/43
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Masco Corp. (Michigan, Statele Unite), Hansgrohe AG (Schiltach, Germania), Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH (Schiltach), Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH (Wiener Neudorf, Austria), Hansgrohe SA/NV (Bruxelles, Belgia), Hansgrohe BV (Westknollendam, Țările de Jos), Hansgrohe SARL (Antony, Franța), Hansgrohe SRL (Villanova d’Asti, Italia), Hüppe GmbH (Bad Zwischenahn, Germania), Hüppe Ges.mbH (Laxenburg, Austria), Hüppe Belgium SA (Woluwé Saint-Étienne, Belgia) și Hüppe BV (Alblasserdam, Țările de Jos) (reprezentanți: D. Schroeder, S. Heinz, avocați și J. Temple Lang, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: F. Castillo de la Torre și F. Ronkes Agerbeek, agenți, asistați de B. Kennelly, barrister)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a articolului 1 din Decizia C(2010) 4185 final a Comisiei din 23 iunie 2010 privind o procedură în temeiul articolului 101 TFUE și al articolului 53 din Acordul privind SEE (cazul COMP/39.092 — Produse și accesorii pentru baie), în măsura în care, în cuprinsul acestei decizii, Comisia a considerat că reclamantele au participat la o încălcare unică și complexă în sectorul produselor și al accesoriilor pentru baie.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe SRL, Hüppe GmbH, Hüppe Ges.mbH, Hüppe Belgium SA și Hüppe BV să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 301, 6.11.2010.


title: Cauza T-174/07: Acțiune introdusă la 21 mai 2007 — Volkswagen/OAPI (TDI)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/40

         Acțiune introdusă la 21 mai 2007 — Volkswagen/OAPI (TDI)
   (Cauza T-174/07)
   (2007/C 155/73)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentant: S. Risthaus, Rechtsanwalt)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desen și modele industriale) din 7 martie 2007, comunicată la 23 martie 2007, pronunțată în cauza nr. R 1479/2005-1;

               —

               obligarea Oficiului pârât la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară vizată: marca verbală „TDI” pentru produse și servicii din clasele 4, 7 și 37 (cererea de înregistrare nr. 842 302).

      Decizia examinatorului: respingerea cererii de înregistrare.

      Decizia camerei de recurs: respingerea recursului.
   Motivele invocate:

               —

               încălcarea articolului 62 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) prin nerespectarea deciziei camerei de recurs din 12 martie 2003 în cauza R 53/2002-4;

               —

               încălcarea articolului 74 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 40/94, prin aceea că nu a fost examinată din oficiu, în mod corespunzător, situația de fapt;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 prin negarea caracterului distinctiv al mărcii solicitate;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 prin recunoașterea funcției descriptive a mărcii solicitate;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul nr. 40/94 prin negarea faptului că marca solicitată a dobândit un caracter distinctiv ca urmare a utilizării.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1).


title: Cauza C-92/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Câmpulung (România) la data de 25 februarie 2014 – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran/SC Suport Colect SRL

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/21

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Judecătoria Câmpulung (România) la data de 25 februarie 2014 – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran/SC Suport Colect SRL
   (Cauza C-92/14)
   2014/C 142/29
   Limba de procedură: română

      Instanţa de trimitere

   Judecătoria Câmpulung

      Părţile din acţiunea principală

      Reclamanți: Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran

      Pârâtă: SC Suport Colect SRL

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispozițiile Directivei nr. 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) și ale Directivei nr. 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind contractele de credit pentru consumatori și de abrogare a Directivei 87/102/CEE a Consiliului (2) sunt aplicabile și unui contract de credit încheiat la 5 octombrie 2006, anterior aderării României la Uniunea Europeană, dar ale cărui efecte se produc și în prezent, dispozițiile sale fiind supuse executării la acest moment, ca urmare a unor cesiuni succesive a creanței înscrise în acesta?

               2)

               În situația în care răspunsul la prima întrebare este pozitiv, clauze cum sunt cele privitoare la „serviciul datoriei împrumutatului” prin raportare la existența unor întârzieri de plată ale debitorului, precum și cele privitoare [la] creșterea dobânzii după trecerea unui an, urmând ca după acest moment ea să fie formată din dobânda de referință variabilă a Băncii Comerciale Române, care se afișează la sediile băncii, la care se adaugă 1,90 [puncte procentuale], pot fi considerate abuzive în conformitate cu Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii?

               3)

               Principiul protecției jurisdicționale efective a drepturilor conferite justițiabililor de dreptul Uniunii, astfel cum acesta este garantat la art. 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se opune unei dispoziții de drept național, cum este cea prevăzută de art. 120 din Ordonanța de Urgență nr. 99 din decembrie 2006 privind instituțiile de credit și adecvarea capitalului, care recunoaște caracterul de titlu executoriu unui contract de credit bancar, încheiat în lipsa unei forme autentice și fără a exista posibilitatea pentru debitor de a negocia clauzele acestuia, în baza căruia, cu o verificare sumară și după obținerea încuviințării executării silite într–o procedură necontencioasă, cu posibilități restrânse pentru judecător de a cerceta întinderea creanței, executorul judecătoresc să poată trece la executarea silită a bunurilor debitorului?

               4)

               Directiva 93/13/CE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive [în contractele] încheiate cu consumatorii trebuie interpretată în sensul că se opune ca o reglementare a unui stat membru, precum art. 372 și următoarele din vechiul Cod de procedură civilă, să permită creditorului să pretindă executarea unei prestații derivate din clauze contractuale abuzive procedând la executarea bunului grevat de garanție prin vânzarea bunului imobil în pofida opoziției consumatorului, fără o evaluare a clauzelor contractuale de către o instanță independentă?

               5)

               Existența în legislația națională a unei prevederi cum este cea a art. 120 din Ordonanța de Urgență nr. 99 din decembrie 2006 privind instituțiile de credit și adecvarea capitalului, care recunoaște caracterul de titlu executoriu unui contract de credit bancar, este de natură a aduce atingere dreptului la libera stabilire prevăzut de art. 49, cât și la libera prestare a serviciilor, prevăzut de art. [56] din TFUE, prin descurajarea cetățenilor Uniunii de a se stabili într–un stat în care unui contract bancar, încheiat de o instituție privată, i se recunoaște o valoare egală cu cea a unui titlu executoriu reprezentat de o sentință judecătorească?

               6)

               Dacă răspunsul la întrebările de mai sus este pozitiv, instanța națională are posibilitatea de a invoca din oficiu caracterul neexecutoriu al unui asemenea titlu, prin care se execută silit o creanță menționată într–un asemenea contract?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.

      (2)  JO L 133, p. 66.


title: Cauza T-496/10: Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Bank Mellat/Consiliul ( „Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Înghețarea fondurilor — Obligația de motivare — Dreptul la apărare — Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă — Eroare vădită de apreciere” )

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/16

         Hotărârea Tribunalului din 29 ianuarie 2013 — Bank Mellat/Consiliul
   (Cauza T-496/10) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive luate împotriva Iranului în scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Înghețarea fondurilor - Obligația de motivare - Dreptul la apărare - Dreptul la o protecție jurisdicțională efectivă - Eroare vădită de apreciere)
   2013/C 71/23
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bank Mellat (Teheran, Iran) (reprezentanți: inițial S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, și R. Blakeley, barrister, ulterior R. Blakeley, S. Zaiwalla, solicitor, și M. Brindle, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: M. Bishop și A. Vitro, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtului: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Boelaert și M. Konstantinidis, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 195, p. 25), a Deciziei 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 281, p. 81), a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1), a Deciziei 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413 (JO L 319, p. 71), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 319, p. 11) și a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1), în măsura în care aceste acte o privesc pe reclamantă

      Dispozitivul

               1.

               Anulează, în măsura în care este vizată Bank Mellat:

                           —

                           punctul 4 din tabelul B din anexa II la Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC;

                           —

                           punctul 2 din tabelul B din anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 668/2010 al Consiliului din 26 iulie 2010 de punere în aplicare a articolului 7 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului;

                           —

                           punctul 4 din tabelul B din cadrul titlului I din anexa la Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413;

                           —

                           punctul 4 din tabelul B din anexa VIII la Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007;

                           —

                           Decizia 2011/783/PESC a Consiliului din 1 decembrie 2011 de modificare a Deciziei 2010/413;

                           —

                           Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1245/2011 al Consiliului din 1 decembrie 2011 de punere în aplicare a Regulamentului nr. 961/2010;

                           —

                           punctul 4 din tabelul B din cadrul titlului I din anexa IX la Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010.

               2.

               Consiliul Uniunii Europene suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de Bank Mellat.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 328, 4.12.2010.


title: Cauza T-361/10 P: Recurs introdus la 25 august 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 15 iunie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-35/08, Pachtitis/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/33

         Recurs introdus la 25 august 2010 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii pronunțate la 15 iunie 2010 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-35/08, Pachtitis/Comisia
   (Cauza T-361/10 P)
   ()
   2010/C 301/57
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și Ι. Chatzigiannis)

      Cealaltă parte în proces: Dimitrios Pachtitis (Atena, Grecia), susținut de Autoritatea europeană pentru protecția datelor

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 15 iunie 2010, pronunțate în cauza F-35/08, Pachtitis/Comisia;

               —

               retrimiterea cauzei la Tribunalul Funcției Publice pentru examinarea celorlalte motive de anulare;

               —

               obligarea intimatului la plata cheltuielilor de judecată efectuate în recurs și în procedura în primă instanță.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul prezentului recurs, recurenta solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 15 iunie 2010, pronunțate în cauza F-35/08, Pachtitis/Comisia, prin care s-au anulat deciziile Oficiului European pentru Selecția Personalului din 31 mai 2007 și din 6 decembrie 2007, prin intermediul cărora domnul Pachtitis a fost exclus de pe lista celor 110 candidați care au obținut cele mai bune note la testele de acces din cadrul concursului general EPSO/AD/77/06, și prin care s-a dispus obligarea Comisiei la plata propriilor cheltuieli de judecată și a celor efectuate de reclamant.
   În susținerea recursului Comisia invocă următoarele motive de anulare:

               —

               încălcarea articolelor 1, 5 și 7 din anexa III la Statutul funcționarilor Uniunii Europene;

               —

               încălcarea dreptului comunitar și în special a articolului 2 din Decizia 2002/620/CE (1) și a articolului 1 din Decizia 2002/621/CE (2), privind instituirea Oficiului European pentru Selecția Personalului;

               —

               încălcarea obligației de motivare a hotărârilor.

      (1)  Decizia 2002/620/CE a Parlamentului European, a Consiliului, a Comisiei, a Curții de Justiție, a Curții de Conturi, a Comitetului Economic și Social, a Comitetului Regiunilor și a Ombudsmanului European din 25 iulie 2002 de înființare a Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene (JO L 197, 26.07.2002, p. 53-55 Ediție specială, 01/vol. 8, p. 247).

      (2)  Decizia 2002/621/CE a secretarilor generali ai Parlamentului European, Consiliului și Comisiei, a grefierului Curții de Justiție, a secretarilor generali ai Curții de Conturi, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor și a reprezentantului Ombudsmanului European din 25 iulie 2002 privind organizarea și funcționarea Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene (JO L 197, 26.07.2002, p. 56-59, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 249).


title: Cauza C-72/11: Hotărârea Curții (a treia) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Procedură penală împotriva Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel [Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară — Regulamentul (CE) nr. 423/2007 — Articolul 7 alineatele (3) și (4) — Livrarea și instalarea unui cuptor de sinterizare în Iran — Noțiunea „punere la dispoziție indirectă” a unei „resurse economice” în favoarea unei persoane, a unei entități sau a unui organism citat în anexele IV și V la regulamentul menționat — Noțiunea „eludare” a interdicției de punere la dispoziție]

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/13

         Hotărârea Curții (a treia) din 21 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Oberlandesgericht Düsseldorf — Germania) — Procedură penală împotriva Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel
   (Cauza C-72/11) (1)

   (Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran cu scopul de a împiedica proliferarea nucleară - Regulamentul (CE) nr. 423/2007 - Articolul 7 alineatele (3) și (4) - Livrarea și instalarea unui cuptor de sinterizare în Iran - Noțiunea „punere la dispoziție indirectă” a unei „resurse economice” în favoarea unei persoane, a unei entități sau a unui organism citat în anexele IV și V la regulamentul menționat - Noțiunea „eludare” a interdicției de punere la dispoziție)
   2012/C 49/21
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura penală principală

   Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Oberlandesgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 7 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 103, p. 1) — Furnizarea unui echipament menționat în anexa II la Regulamentul (CE) nr. 423/2007, în stare inutilizabilă, unei persoane juridice iraniene neprevăzute în anexele IV și V din acest regulament — Echipament pretins destinat unei producții ulterioare în favoarea unei entități enumerate în aceste două anexe anexe — Conținutul interdicției de punere la dispoziția persoanelor enumerate în anexele IV și V din regulamentul menționat a unor resurse economice — Noțiunea „punere la dispoziție indirectă” — Aplicabilitatea simultană a dispozițiilor privind interzicerea punerii la dispoziție a unor resurse economice, pe de o parte, și privind eludarea acestei intedicții, pe de altă parte

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului trebuie interpretat în sensul că interdicția de punere la dispoziție indirectă a unei resurse economice, în sensul articolului 1 litera (i) din acest regulament, înglobează faptele referitoare la livrarea și la instalarea în Iran a unui cuptor de sinterizare funcțional, dar care nu poate fi utilizat imediat, în favoarea unui terț care, acționând în numele, sub controlul sau la instrucțiunile unei persoane, a unei entități sau a unui organism citat în anexele IV și V la regulamentul menționat, intenționează să exploateze acest cuptor pentru a produce, în beneficiul unei astfel de persoane, de entități sau a unui astfel de organism, bunuri care pot contribui la proliferarea nucleară în acest stat.

               2.

               Articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul nr. 423/2007 trebuie interpretat în sensul că:

                           —

                           se referă la activitățile care, sub acoperirea unei aparențe formale care le elimină din rândul elementelor constitutive ale unei încălcări a articolului 7 alineatul (3) din regulamentul menționat, au totuși drept scop sau efect direct sau indirect să eludeze interdicția instituită la această din urmă dispoziție;

                           —

                           termenii „voluntar” și „deliberat” implică elemente cumulative de cunoaștere și de voință, care sunt întrunite atunci când persoana care participă la o activitate având un astfel de scop sau un astfel de efect îl urmărește în mod voit sau, cel puțin, consideră că participarea sa poate avea acest scop sau acest efect și acceptă posibilitatea producerii lui.

      (1)  JO C 252, 27.8.2011.


title: Cauza T-600/15: Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2016 – PAN Europe și alții/Comisia [„Acțiune în anulare — Produse fitofarmaceutice — Substanța activă sulfoxaflor — Includere în anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 — Lipsa afectării directe — Inadmisibilitate”]

text:
               21.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 428/16

         Ordonanța Tribunalului din 28 septembrie 2016 – PAN Europe și alții/Comisia
   (Cauza T-600/15) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Produse fitofarmaceutice - Substanța activă sulfoxaflor - Includere în anexa la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
   (2016/C 428/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Belgia), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Italia) (reprezentanți: B. Kloostra și A. van den Biesen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: L. Pignataro-Nolin, G. von Rintelen și P. Ondrůšek, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1295 al Comisiei din 27 iulie 2015 de aprobare a substanței active sulfoxaflor, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare, și de modificare a anexei la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 540/2011 al Comisiei (JO 2015, L 199, p. 8)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de intervenție formulate de European Crop Protection Association (ECPA), de Dow AgroSciences Ltd și de Dow AgroSciences Iberica SA.

               3)

               Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) și Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană.

               4)

               PAN Europe, Bee Life, Unaapi, Comisia, ECPA, Dow AgroSciences și Dow AgroSciences Iberica suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

      (1)  JO C 59, 15.2.2016.


title: Cauza F-40/14: Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – ZZ/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/60

         Acțiune introdusă la 30 aprilie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-40/14)
   2014/C 292/78
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: S. Orlandi, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamant în sistemul de pensii al Uniunii, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare privind articolele 11 și 12 din anexa VIII la Statutul funcționarilor

      Concluziile reclamantului

               —

               Constatarea caracterului inaplicabil al articolului 9 din dispozițiile generale de aplicare din 3 martie 2011 privind articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor;

               —

               anularea deciziilor din 30 septembrie 2013 și, respectiv, 9 decembrie 2013, de a acorda sporul de drepturi de pensie dobândite de reclamant anterior angajării în muncă, în cadrul transferului acestora în sistemul de pensii al instituțiilor Uniunii Europene, în temeiul dispozițiilor generale de aplicare din 3 martie 2011 privind articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la Statutul funcționarilor;

               —

               obligarea Comisia la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-45/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — Maatschap Schonewille-Prins/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Structuri agricole — Regimuri de ajutor comunitar — Sectorul cărnii de vită și mânzat — Identificarea și înregistrarea bovinelor — Primă de sacrificare — Excludere și reducere)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/2

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 24 mai 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — Maatschap Schonewille-Prins/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Cauza C-45/05) (1)

   (Structuri agricole - Regimuri de ajutor comunitar - Sectorul cărnii de vită și mânzat - Identificarea și înregistrarea bovinelor - Primă de sacrificare - Excludere și reducere)
   (2007/C 155/02)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Maatschap Schonewille-Prins

      Pârât: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Interpretarea articolului 21 din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (JO L 160, p. 21), a articolelor 44, 45 și 47 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestiune și control referitor la anumite regimuri de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului (JO L 327, p. 11) — Interpretarea articolului 11 din Regulamentul (CEE) nr. 3887/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestiune și control referitor la anumite regimuri de ajutoare comunitare (JO L 391, p. 36) și a articolului 22 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 al Consiliului și al Parlamentului European din 17 iulie 2000 de stabilire a unui sistem de identificare și înregistrare a bovinelor și privind etichetarea cărnii de vită și mânzat și a produselor din carne de vită și mânzat și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 820/97 al Consiliului (JO L 204, p. 1) — Primă de sacrificare — Respectarea Regulamentului nr. 1760/2000 — Excluderi și reduceri comunitare — Aplicare în cazul excluderilor și reducerilor naționale — Corectări și completări la înregistrările din baza de date electronică
   Dispozitivul

               1)

               Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat trebuie interpretat în sensul că nerespectarea termenului de notificare a bazei de date electronice cu privire la deplasarea unei bovine către sau dinspre o exploatație, termen prevăzut de articolul 7 alineatul (1) liniuța a doua din Regulamentului (CE) nr. 1760/2000 al Consiliului și al Parlamentului European din 17 iulie 2000 de stabilire a unui sistem de identificare și înregistrare a bovinelor și privind etichetarea cărnii de vită și mânzat și a produselor din carne de vită și mânzat și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 820/97 al Consiliului, atrage ineligibilitatea acelei bovine pentru obținerea primei de sacrificare și, prin urmare, determină o excludere de la beneficiul acestei prime pentru acest animal.

               2)

               Examinarea celei de-a doua întrebări preliminare nu a evidențiat niciun element de natură să afecteze, din punctul de vedere al principiului proporționalității, validitatea articolului 21 din Regulamentul nr. 1254/1999, ca urmare a faptului că acesta stabilește ineligibilitatea pentru prima de sacrificare a unei bovine în raport cu care nu a fost respectat termenul de notificare prevăzut de articolul 7 alineatul (1) liniuța a doua din Regulamentul nr. 1760/2000 și, prin urmare, determină excluderea de la beneficiul acestei prime pentru acest animal.

               3)

               Articolele 44 și 45 din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestiune și control referitor la anumite regimuri de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului nu se aplică în cazul unei excluderi de la beneficiul primei de sacrificare care se referă la o bovină în privința căreia datele referitoare la o deplasare către sau dinspre exploatație nu au fost notificate bazei de date electronice în termenul prevăzut de articolul 7 alineatul (1) liniuța a doua din Regulamentul nr. 1760/2000, în așa fel încât să determine eligibilitatea pentru prima de sacrificare a respectivei bovine, chiar dacă aceste date transmise cu întârziere respectivei baze de date sunt corecte.

               4)

               Articolul 11 din Regulamentul (CEE) nr. 3887/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestiune și control referitor la anumite regimuri de ajutoare comunitare și/sau articolul 22 din Regulamentul nr. 1760/2000 trebuie interpretate în sensul că un stat membru nu poate prevedea sancțiuni naționale care să constea în reduceri și excluderi ale cuantumului total al ajutorului comunitar pe care îl poate pretinde agricultorul care a formulat o cerere de acordare a unei prime de sacrificare, în condițiile în care sancțiuni de acest tip sunt deja prevăzute, în mod amănunțit, de către Regulamentul nr. 3887/92.

      (1)  JO C 93, 16.4.2005.


title: Cauza C-201/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen și alții (Trimitere preliminară – Directiva 2001/29/CE – Drept de autor și drepturi conexe – Drept de reproducere – Excepții și limitări – Noțiunea „parodie” – Noțiune autonomă de drept al Uniunii)

text:
               19.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 16/3

      Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 3 septembrie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Hof van beroep te Brussel – Belgia) – Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen și alții
      (Cauza C-201/13) (1)

      (Trimitere preliminară - Directiva 2001/29/CE - Drept de autor și drepturi conexe - Drept de reproducere - Excepții și limitări - Noțiunea „parodie” - Noțiune autonomă de drept al Uniunii)
      (2015/C 016/04)
      Limba de procedură: neerlandeza

         Instanța de trimitere

      Hof van beroep te Brussel

         Părțile din procedura principală

         Reclamanți: Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW

         Pârâte: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH, WPG Uitgevers België

         Dispozitivul

                  1)

                  Articolul 5 alineatul (3) litera (k) din Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională trebuie interpretat în sensul că noțiunea „parodie” care figurează în cuprinsul acestei dispoziții constituie o noțiune autonomă de drept al Uniunii.

                  2)

                  Articolul 5 alineatul (3) litera k) din Directiva 2001/29 trebuie interpretat în sensul că parodia are drept caracteristici esențiale, pe de o parte, pe aceea de a evoca o operă existentă, prezentând în același timp diferențe perceptibile în raport cu aceasta, iar pe de altă parte, pe aceea de a constitui o manifestare a umorului sau o persiflare. Noțiunea „parodie”, în sensul acestei dispoziții, nu este supusă unor condiții potrivit cărora parodia ar trebui să prezinte un caracter original propriu, altul decât acela de a prezenta diferențe perceptibile în raport cu opera originală parodiată, ar trebui să poată fi atribuită în mod rezonabil unei alte persoane decât autorul operei originale însuși, ar trebui să se refere la opera originală însăși sau ar trebui să menționeze sursa operei parodiate.
                  În aceste condiții, aplicarea, într-o situație concretă, a excepției în cazul unei parodii, în sensul articolului 5 alineatul (3) litera (k) din Directiva 2001/29, trebuie să respecte un echilibru just între, pe de o parte, interesele și drepturile persoanelor vizate la articolele 2 și 3 din această directivă și, pe de altă parte, libertatea de exprimare a utilizatorului unei opere protejate care se prevalează de excepția privind parodia, în sensul acestui articol 5 alineatul (3) litera (k).
                  Revine instanței de trimitere sarcina să aprecieze, ținând seama de toate circumstanțele litigiului principal, dacă aplicarea excepției în cazul unei parodii, în sensul articolului 5 alineatul (3) litera (k) din Directiva 2001/29, presupunând că desenul în discuție în litigiul principal întrunește caracteristici esențiale menționate ale unei parodii, respectă acest echilibru just.

         (1)  JO C 189, 29.6.2013.


title: Cauza C-100/12: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 24 februarie 2012 — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/15

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) la 24 februarie 2012 — Fastweb SpA/Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
   (Cauza C-100/12)
   2012/C 151/25
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Fastweb SpA

      Pârâtă: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

      Alte părți în proces: Telecom Italia S.p.A., Path-net S.p.A.

      Întrebarea preliminară

   Principiul egalității părților, al nediscriminării și al protecției concurenței în domeniul achizițiilor publice, prevăzute de Directiva 1989/665/CEE (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/66/CE (2), se opun dreptului pozitiv, astfel cum rezultă din hotărârea nr. 4 din 2011 a Adunării Plenare a Consiglio di Stato, potrivit căreia examinarea căii de atac incidente, care urmărește să conteste calitatea procesuală activă a reclamantului principal, prin atacarea admiterii acestuia la procedura de atribuire, trebuie să preceadă în mod necesar examinarea căii de atac principale și să aibă caracter preliminar față de examinarea căii de atac principale, inclusiv în cazul în care reclamantul principal are un interes material în repetarea întregii proceduri de selecție, indiferent de numărul concurenților care au luat parte la aceasta, și în special în cazul în care concurenții rămași în competiție sunt doar doi (care coincid cu reclamantul principal și cu adjudecatarul-reclamant incident), fiecare urmărind să îl excludă pe celălalt din cauza neîndeplinirii, în ofertele respective prezentate, a criteriilor minime de conformitate a ofertei?

      (1)  JO L 395, p. 33, Ediție specială 06/vol.1, p. 237.

      (2)  JO L 335, p. 31.


title: Cauza T-296/14: Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Erbslöh/Comisia

text:
               14.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 223/45

         Acțiune introdusă la 2 mai 2014 – Erbslöh/Comisia
   (Cauza T-296/14)
   2014/C 223/48
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Erbslöh AG (Velbert, Germania) (reprezentanți: Rechtsanwälte T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme și T. Wielsch)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Comisiei Europene din 18 decembrie 2013 de deschidere a procedurii oficiale prevăzute la articolul 108 alineatul (2) TFUE împotriva Republicii Federale Germania în privința sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și a reducerii suprataxei EEG pentru utilizatorii mari consumatori de energie, Ajutorul de stat SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), în măsura în care se referă la reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe inexistența unei favorizări în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține că reducerea suprataxei EEG pentru marii consumatori de energie, pe care o prevede Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”), nu constituie un ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE. În această privință, reclamanta arată că întreprinderile mari consumatoare de energie nu sunt favorizate prin această reglementare. Regimul specific de compensare este mai degrabă o compensație pentru sarcinile extraordinare care revin în mare măsură reclamantei și altor întreprinderi similare în cadrul sprijinului pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și contribuie la restabilirea competitivității întreprinderilor mari consumatoare de energie, care au fost, inițial, afectate în mod considerabil prin suprataxa EEG.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe inexistența unor resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE

                           —

                           Reclamanta susține totodată că regimul specific de compensare nu reprezintă o măsură „acordată de stat sau prin intermediul resurselor de stat”. Reclamanta arată în această privință că suprataxa EEG în sine nu reprezintă o resursă de stat și, prin urmare, nici o renunțare la această resursă, prin intermediul regimului specific de compensare, nu reprezintă o măsură acordată din resurse de stat.

                           —

                           Potrivit reclamantei, suprataxa EEG nu este percepută, gestionată sau distribuită de stat sau de un organism public sau privat desemnat sau instituit de stat. Suprataxa EEG poate fi percepută, mai degrabă, în mod direct de operatorii de sisteme de transport de energie electrică în temeiul unei acțiuni civile corespunzătoare. Suprataxa EEG nu revine bugetului de stat, astfel încât regimul specific de compensare nu reduce nicidecum, direct sau indirect, veniturile la buget.

                           —

                           Potrivit reclamantei, fondurile EEG nici nu ar fi la dispoziția statului. În plus, nu există un control de stat asupra fondurilor EEG, precum controalele pe care le desfășoară Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) sau Bundesnetzagentur.


title: Cauza C-576/08 P: Ordonanța președintelui Curții din 3 iunie 2009 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Comunităților Europene, Regatul Țărilor de Jos

text:
               29.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/30

         Ordonanța președintelui Curții din 3 iunie 2009 — People's Mojahedin Organization of Iran/Consiliul Uniunii Europene, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord, Comisia Comunităților Europene, Regatul Țărilor de Jos
   (Cauza C-576/08 P) (1)

   2009/C 205/53

      Limba de procedură: engleza

   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 7.3.2008.


title: Cauza C-434/14: Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva lui Raffaele Mignone (Trimitere preliminară — Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții — Întrebări preliminare identice — Articolele 49 TFUE și 56 TFUE — Libertatea de stabilire — Libera prestare a serviciilor — Jocuri de noroc — Reglementare națională — Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare — Nouă cerere de ofertă — Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare — Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului — Restricție — Motive imperative de interes general — Proporționalitate)

text:
               25.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/4

         Ordonanța Curții (Camera a șaptea) din 7 aprilie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Tribunale di Bari – Italia) – Procedură penală împotriva lui Raffaele Mignone
   (Cauza C-434/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 99 din Regulamentul de procedură al Curții - Întrebări preliminare identice - Articolele 49 TFUE și 56 TFUE - Libertatea de stabilire - Libera prestare a serviciilor - Jocuri de noroc - Reglementare națională - Reorganizarea sistemului concesiunilor printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare - Nouă cerere de ofertă - Concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor anterioare - Cesiune cu titlu gratuit a folosinței bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului - Restricție - Motive imperative de interes general - Proporționalitate))
   (2016/C 270/05)
   Limba de procedură: italiana

      Instanța de trimitere

   Tribunale di Bari

      Partea din procedura principală

   Raffaele Mignone

      Dispozitivul

               1)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE, precum și principiile egalității de tratament și efectivității trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei legislații naționale privind jocurile de noroc, precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede organizarea unei noi proceduri de cerere de ofertă pentru acordarea de concesiuni cu o durată mai mică decât cea a concesiunilor atribuite anterior, ca urmare a unei reorganizări a sistemului printr-o aliniere temporală a termenelor de expirare a concesiunilor.

               2)

               Articolele 49 TFUE și 56 TFUE trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale restrictive, precum cea în discuție în litigiul principal, care impune concesionarului de jocuri de noroc obligația de a ceda cu titlu gratuit, la încetarea activității în urma expirării perioadei de concesiune, folosința bunurilor materiale și imateriale deținute în proprietate și care constituie rețeaua de gestionare și de colectare a jocului, în măsura în care această restricție depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit efectiv de această dispoziție, aspect care trebuie verificat de instanța de trimitere.

      (1)  JO C 448, 15.12.2014.