title: Cauza C-111/10: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene [Acțiune în anulare — Ajutoare de stat — Articolul 108 alineatele (1) și (2) TFUE — Ajutor acordat de Republica Lituania pentru achiziționarea de terenuri agricole — Competența Consiliului Uniunii Europene — Scheme de ajutoare existente — Măsuri utile — Caracterul indisociabil a două scheme de ajutoare — Schimbarea împrejurărilor — Împrejurări excepționale — Criză economică — Eroare vădită de apreciere — Principiul proporționalității]

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/2

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 4 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-111/10) (1)

   (Acțiune în anulare - Ajutoare de stat - Articolul 108 alineatele (1) și (2) TFUE - Ajutor acordat de Republica Lituania pentru achiziționarea de terenuri agricole - Competența Consiliului Uniunii Europene - Scheme de ajutoare existente - Măsuri utile - Caracterul indisociabil a două scheme de ajutoare - Schimbarea împrejurărilor - Împrejurări excepționale - Criză economică - Eroare vădită de apreciere - Principiul proporționalității)
   2014/C 45/02
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, L. Flynn și B. Stromsky, precum și A. Stobiecka-Kuik, agenți)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: E. Sitbon și F. Florindo Gijón, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtului: Republica Lituania (reprezentanți: D. Kriaučiūnas și L. Liubertaitė, agenți), Ungaria (reprezentanți: G. Koós și M. Fehér, precum și K. Szíjjártó, agenți), Republica Polonă (reprezentant: M. Szpunar, agent)

      Obiectul

   Acțiune în anulare — Anularea Deciziei 2009/983/UE a Consiliului din 16 decembrie 2009 privind acordarea unui ajutor de stat de către autoritățile din Republica Lituania pentru achiziționarea de terenuri agricole aflate în proprietatea statului între 1 ianuarie 2010 și 31 decembrie 2013 (JO L 338, p. 93) — Lipsă de competență — Abuz de putere — Încălcarea principiului cooperării loiale între statele membre și între instituții — Eroare vădită de apreciere

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Obligă Comisia Europeană la plata cheltuielilor de judecată.

               3.

               Republica Lituania, Ungaria și Republica Polonă suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 113, 1.5.2010.


title: Cauza T-596/11: Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2011 — Bricmate/Consiliu

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/63

      Acțiune introdusă la 24 noiembrie 2011 — Bricmate/Consiliu
      (Cauza T-596/11)
      (2012/C 25/120)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamant: Bricmate AB (Stockholm, Suedia) (reprezentanți: C. Dackö, A. Willems și S. De Knop, avocați)

         Pârât: Consiliul Uniunii Europene

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  Constatarea admisibilității acțiunii;

                  —

                  anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului din 12 septembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză — (JO 2011 L 238, p. 1), în măsura în care o vizează pe reclamantă;

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată;

                  —

                  în ipoteza în care acțiunea va fi respinsă ca inadmisibilă sau ca neîntemeiată, să se dispună ca fiecare parte să suporte propriile cheltuieli de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă două motive.

                  1.

                  Primul motiv întemeiat pe

                              —

                              împrejurarea că analiza prejudiciului și a legăturii de cauzalitate este viciată de erori de fapt și de o eroare vădită de apreciere, precum și pe faptul că Comisia Europeană și Consiliul (denumite în continuare „instituțiile”) au încălcat principiul diligenței și articolul 3 alineatele (2) și (6) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 de noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (denumit în continuare „regulamentul antidumping de bază”; JO L 343, p. 51), ca urmare a neexaminării cu obiectivitate a susținerilor potrivit cărora datele furnizate de Eurostat nu erau corecte;

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe

                              —

                              nemotivare, pe încălcarea dreptului la apărare și pe încălcarea articolului 17 din regulamentul antidumping de bază în privința diferențelor referitoare la gradul de prelucrare între plăcile de ceramică din China și cele fabricate în UE.


title: Cauza C-179/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d’État (Franța) la 18 aprilie 2011 — CIMADE, Groupe d’information et de soutien des immigrés (GISTI)/Ministre de l’Intérieur, de l’Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l’Immigration

text:
               25.6.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 186/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Conseil d’État (Franța) la 18 aprilie 2011 — CIMADE, Groupe d’information et de soutien des immigrés (GISTI)/Ministre de l’Intérieur, de l’Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l’Immigration
   (Cauza C-179/11)
   2011/C 186/23
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d’État

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: CIMADE, Groupe d’information et de soutien des immigrés (GISTI)

      Pârât: Ministre de l’Intérieur, de l’Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l’Immigration

      Întrebările preliminare

               1.

               Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 (1) garantează beneficiul condițiilor minime de primire pe care le prevede solicitanților pentru care un stat membru sesizat cu o cerere de azil decide, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 (2), să solicite un alt stat membru pe care îl consideră competent să examineze această cerere, pe durata procedurii de preluare sau de reprimire de către acest alt stat membru?

               2.

               În ipoteza unui răspuns afirmativ la această întrebare:

                           (a)

                           obligația, care revine primului stat membru, de a garanta beneficiul condițiilor minime de primire, încetează la data deciziei de acceptare de către statul solicitat, la momentul preluării sau reprimirii efective a solicitantului de azil, sau la o altă dată?

                           (b)

                           cărui stat membru îi revine obligația financiară de a asigura condițiile minime de primire în cursul acestei perioade?

      (1)  Directiva 2003/9/CE a Consiliului din 27 ianuarie 2003 de stabilire a standardelor minime pentru primirea solicitanților de azil în statele membre (JO L 31, p. 18, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 48).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 6, p. 56).


title: Cauza T-443/14: Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – Aprovechamientos Energéticos JG/Comisia

text:
               4.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 253/61

         Acțiune introdusă la 16 iunie 2014 – Aprovechamientos Energéticos JG/Comisia
   (Cauza T-443/14)
   2014/C 253/83
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Aprovechamientos Energéticos JG, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. López Gómez, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               în subsidiar, anularea deciziei în măsura în care în cadrul acesteia se califică ansamblul de măsuri fiscale care, potrivit deciziei, constituie așa-numitul sistem spaniol în materie de leasing fiscal („SEAF”) drept ajutor de stat nou și incompatibil cu piața internă;

               —

               în subsidiar, anularea articolelor 1 și 4 din decizia atacată, care identifică entitățile investitoare ale grupurilor de interes economic (GIE) ca fiind unicii beneficiari ai acestor ipotetice ajutoare și, astfel, ca fiind singurele persoane cărora le revine obligația de recuperare;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care prin acesta se dispune recuperarea pretinselor ajutoare cu încălcarea principiilor generale ale dreptului UE;

               —

               în subsidiar, anularea articolului 4 din decizia atacată, în măsura în care se pronunță cu privire la legalitatea contractelor private încheiate între investitori și alte entități, în tot sau într-un mod care să limiteze lipsa repercutării asupra rentabilității operațiunilor și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-401/14, Duro Felguera SA/Comisia.


title: Cauza C-601/13: Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA/Nersant – Associação Empresarial da Região de Santarém, Núcleo Inicial – Formação e Consultoria Lda (Trimitere preliminară — Directiva 2004/18/CE — Contracte de achiziții publice de servicii — Desfășurarea procedurii — Criterii de atribuire a contractelor — Calificări ale personalului desemnat să execute contractele)

text:
               26.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 171/5

         Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 26 martie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Supremo Tribunal Administrativo – Portugalia) – Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA/Nersant – Associação Empresarial da Região de Santarém, Núcleo Inicial – Formação e Consultoria Lda
   (Cauza C-601/13) (1)

   ((Trimitere preliminară - Directiva 2004/18/CE - Contracte de achiziții publice de servicii - Desfășurarea procedurii - Criterii de atribuire a contractelor - Calificări ale personalului desemnat să execute contractele))
   (2015/C 171/07)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA

      Pârâte: Nersant – Associação Empresarial da Região de Santarém, Núcleo Inicial – Formação e Consultoria Lda

      Dispozitivul

   În situația contractării de servicii cu caracter intelectual, de formare profesională și de consultanță, articolul 53 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii nu se opune stabilirii de către autoritatea contractantă a unui criteriu care permite evaluarea calității echipelor concret propuse de ofertanți pentru executarea acestui contract, criteriu care ține cont de componența echipei, precum și de experiența și de CV-urile membrilor acesteia.

      (1)  JO C 39, 8.2.2014.


title: Cauza C-199/04: Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord ( Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directivele 85/337/CEE și 97/11/CE — Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului — Modificare importantă a utilizării unei construcții sau a unui teren — Inadmisibilitatea acțiunii )

text:
               14.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/3

         Hotărârea Curții (camera a doua) din data de 1 februarie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-199/04) (1)

   („Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directivele 85/337/CEE și 97/11/CE - Evaluarea efectelor anumitor proiecte asupra mediului - Modificare importantă a utilizării unei construcții sau a unui teren - Inadmisibilitatea acțiunii’)
   (2007/C 82/04)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: C.-F. Durand și F. Simonetti, agenți, A. Howard, barrister)

      Pârât: Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: M. Bethell și E. O'Neill, agenți, D. Elvin, QC, și J. Maurici, barrister)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Articolele 2, 3, 4, 5, 6, 8 și 9 din Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40), astfel cum a fost modificată prin Directiva 97/11/CE din 3 martie 1997 (JO L 73, p. 5) — Autorizații acordate fără evaluare
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 179, 10.7.2004.


title: Cauzele conexate C-308/13 P și C-309/13 P: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 septembrie 2014 – Società Italiana Calzature SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vicini SpA [Recursuri — Mărci comunitare — Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Înregistrarea mărcilor figurative care cuprind elementele verbale „GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN” și „BY GIUSEPPE ZANOTTI”  — Opoziția titularului mărcilor verbală și figurativă, comunitară și națională, care cuprinde elementul verbal „ZANOTTI”  — Respingerea opoziției de către camera de recurs]

text:
               24.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 421/13

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 18 septembrie 2014 – Società Italiana Calzature SpA/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Vicini SpA
   (Cauzele conexate C-308/13 P și C-309/13 P) (1)

   ([Recursuri - Mărci comunitare - Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Înregistrarea mărcilor figurative care cuprind elementele verbale „GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN” și „BY GIUSEPPE ZANOTTI” - Opoziția titularului mărcilor verbală și figurativă, comunitară și națională, care cuprinde elementul verbal „ZANOTTI” - Respingerea opoziției de către camera de recurs])
   2014/C 421/16
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Società Italiana Calzature SpA (reprezentanți: A. Rapisardi și C. Ginevra, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent), Vicini SpA (reprezentanți: M. Franzosi, avocat, și C. Giorgetti, avocat)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursurile.

               2)

               Obligă Società Italiana Calzature SpA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 233, 10.8.2013.


title: Cauza C-604/12: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – H.N./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General (Directiva 2004/83/CE — Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară — Directiva 2005/85/CE — Standarde minime cu privire la procedurile din statele membre privind acordarea și retragerea statutului de refugiat — Normă națională de procedură care condiționează examinarea unei cereri de protecție subsidiară de respingerea prealabilă a unei cereri de acordare a statutului de refugiat — Admisibilitate — Autonomie procedurală a statelor membre — Principiul efectivității — Dreptul la bună administrare — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolul 41 — Imparțialitatea și celeritatea procedurii)

text:
               30.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 202/6

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 8 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Supreme Court – Irlanda) – H.N./Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
   (Cauza C-604/12) (1)

   ((Directiva 2004/83/CE - Standarde minime referitoare la condițiile de acordare a statutului de refugiat sau a statutului conferit prin protecție subsidiară - Directiva 2005/85/CE - Standarde minime cu privire la procedurile din statele membre privind acordarea și retragerea statutului de refugiat - Normă națională de procedură care condiționează examinarea unei cereri de protecție subsidiară de respingerea prealabilă a unei cereri de acordare a statutului de refugiat - Admisibilitate - Autonomie procedurală a statelor membre - Principiul efectivității - Dreptul la bună administrare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolul 41 - Imparțialitatea și celeritatea procedurii))
   2014/C 202/07
   Limba de procedură: engleza

      Instanța de trimitere

   Supreme Court

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: H.N.

      Pârâți: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Supreme Court – Interpretarea Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate (JO L 304, p. 2, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 52) – Cerere de acordare a statutului conferit prin protecție subsidiară fără introducerea în prealabil a unei cereri de acordare a statutului de refugiat.

      Dispozitivul

   Directiva 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecție internațională și referitoare la conținutul protecției acordate, precum și principiul efectivității și dreptul la bună administrare nu se opun unei norme naționale de procedură, precum cea în discuție în litigiul principal, care condiționează examinarea unei cereri de protecție subsidiară de respingerea prealabilă a unei cereri de acordare a statutului de refugiat, cu condiția ca, pe de o parte, cererea de acordare a statutului de refugiat și cererea de protecție subsidiară să poată fi introduse simultan și, pe de altă parte, ca această normă națională de procedură să nu aibă drept consecință examinarea cererii de protecție subsidiară într-un termen nerezonabil, aspecte a căror verificare este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 86, 23.3.2013.


title: Cauza C-429/05: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Saintes — Franța) — Max Rampion, Marie-Jeanne Godard, căsătorită Rampion/Franfinance SA, K par K SAS (Directiva 87/102/CEE — Credit de consum — Dreptul consumatorului de a solicita despăgubiri de la cel care acordă creditul în cazul neexecutării sau executării necorespunzătoare a contractului privind bunurile sau serviciile finanțate cu ajutorul creditului — Condiții — Menționarea bunului sau a serviciului finanțat în oferta de credit — Facilitate de credit care permite utilizarea creditului acordat pentru finanțarea mai multor operațiuni — Posibilitatea judecătorului național de a pune în discuție din oficiu dreptul consumatorului de a solicita despăgubiri de la cel care acordă creditul)

text:
               8.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 297/7

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 4 octombrie 2007 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal d'instance de Saintes — Franța) — Max Rampion, Marie-Jeanne Godard, căsătorită Rampion/Franfinance SA, K par K SAS
   (Cauza C-429/05) (1)

   (Directiva 87/102/CEE - Credit de consum - Dreptul consumatorului de a solicita despăgubiri de la cel care acordă creditul în cazul neexecutării sau executării necorespunzătoare a contractului privind bunurile sau serviciile finanțate cu ajutorul creditului - Condiții - Menționarea bunului sau a serviciului finanțat în oferta de credit - Facilitate de credit care permite utilizarea creditului acordat pentru finanțarea mai multor operațiuni - Posibilitatea judecătorului național de a pune în discuție din oficiu dreptul consumatorului de a solicita despăgubiri de la cel care acordă creditul)
   (2007/C 297/10)
   Limba de procedură: franceza
   Instanța de trimitere
   Tribunal d'instance de Saintes
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: Max Rampion, Marie-Jeanne Godard, căsătorită Rampion

      Pârâte: Franfinance SA, K par K SAS
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal d'instance de Saintes — Interpretarea articolelor 11 și 14 din Directiva 87/102/CEE a Consiliului din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum (JO 1987, L 42, p. 48) — Legislație națională care condiționează aplicarea regulilor de interdependență între contractul de credit și contractul de vânzare de menționarea bunului finanțat în oferta de credit — Facilitate de credit care nu menționează bunul finanțat, dar care prezintă o legătură vădită cu contractul de vânzare — Posibilitatea judecătorului național de a pune în discuție din oficiu motivele deduse din reglementarea privind creditul de consum
   Dispozitivul

               1)

               Articolele 11 și 14 din Directiva 87/102/CEE a Consiliului din 22 decembrie 1986 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre privind creditul de consum, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 februarie 1998, trebuie interpretate în sensul că se opun posibilității ca dreptul de a solicita despăgubiri, prevăzut la articolul 11 alineatul (2) din această directivă, astfel cum a fost modificată, de care beneficiază consumatorul împotriva celui care acordă creditul, să fie subordonat condiției ca oferta prealabilă de credit să menționeze bunul sau prestarea de servicii finanțată.

               2)

               Directiva 87/102, astfel cum a fost modificată prin Directiva 98/7, trebuie interpretată în sensul că permite instanței naționale să aplice din oficiu dispozițiile care transpun în dreptul intern articolul 11 alineatul (2) din aceasta.

      (1)  JO C 36, 11.2.2006.


title: Cauza T-496/07: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2007 — Repsol YPF Lubricantes y especialidades și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/49

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2007 — Repsol YPF Lubricantes y especialidades și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-496/07)
   (2008/C 64/80)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamanți: Repsol YPF Lubricantes y especialidades, SA (Madrid, Spania), Repsol Petróleo, SA (Madrid, Spania), Repsol YPF, SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra și M. Muñoz de Juan, abogados)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei în ceea ce privește:

                           —

                           imputarea răspunderii solidare societății Repsol Petróleo SA pentru săvârșirea încălcării;

                           —

                           imputarea răspunderii solidare și în lanț societății Repsol YPF SA;

                           —

                           calcularea sumei de bază stabilite, în măsura în care este contrară principiului proporționalității, întrucât nu s-a ținut seama de întinderea geografică limitată și de valoarea economică restrânsă a respectivei piețe, nici de existența efectelor asupra acesteia (sau, în subsidiar, impactul său redus);

                           —

                           aplicarea incorectă de către Comisie a Comunicării privind cooperarea, în special în ceea ce privește procentul de reducere a amenzii acordat Repsol și

                           —

                           aplicarea circumstanței agravante referitoare la rolul de lider;

               —

               pentru toate aceste motive, reducerea de către Tribunal, în temeiul deplinei sale competențe, a cuantumului amenzii aplicate Repsol la o sumă adecvată;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei C (2007) 4441 final a Comisiei din 3 octombrie 2007 în cauza COMP/38.710 — Bitum Spania. În decizia atacată, Comisia a concluzionat că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE prin faptul că au participat într-o anumită perioadă la o serie de acorduri și practici concertate pe piața bitumului de penetrare, care au constat în acorduri de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor. Pentru aceste încălcări, Comisia a aplicat reclamantelor o amendă pentru răspunderea solidară.
   În susținerea concluziilor, reclamantele invocă, în primul rând, o eroare de apreciere în fapt și în drept, prin faptul că a fost transferată răspunderea pentru încălcare filialelor Repsol YPF Lubricantes y especialidades SA. În această privință, reclamantele consideră că imputarea răspunderii în lanț este contrară jurisprudenței instanțelor comunitare.
   În al doilea rând, reclamantele reproșează Comisiei că a încălcat principiul proporționalității în calcularea cuantumului inițial.
   În al treilea rând, reclamantele invocă existența unei erori vădite de apreciere sau, în subsidiar, încălcarea principiului general al încrederii legitime, al proporționalității și al egalității de tratament la stabilirea procentului de reducere a cuantumului amenzii în cadrul Comunicării privind cooperarea din 2002 (1).
   În final, reclamantele consideră că a fost comisă o eroare vădită de apreciere de către Comisie în ceea ce privește evaluarea circumstanței agravante referitoare la rolul de lider al înțelegerii împreună cu o altă întreprindere.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului amenzilor în cauzele referitoare la înțelegeri (JO 2002, C 45, p. 3).


title: Cauza T-577/11: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/57

      Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2011 — Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon/Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)
      (Cauza T-577/11)
      (2012/C 25/110)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon (Atena, Grecia) (reprezentant: S. Gkaripis, avocat)

         Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (Solna, Suedia)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  admiterea prezentei acțiuni;

                  —

                  declararea faptului că în decizia atacată comisia de evaluare a ofertelor a încălcat cerințele prevăzute în anunțul de participare publicat de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) cu numărul OJ/27/05/2011 — PROC/2011/041;

                  —

                  anularea Deciziei nr. ADM-11-1737-AAbema a Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) din 25 august 2011, adoptată împotriva reclamantei;

                  —

                  obligarea organismului european pârât la reexaminarea ofertei depuse la 22 iulie 2011 de Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon în cadrul procedurii în litigiu;

                  —

                  obligarea organismului pârât la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea Deciziei nr. ADM-11-1737-AAbema a Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) din 25 august 2011, prin care acesta a respins oferta reclamantei depusă în urma anunțului de participare OJ/27/05/2011 — PROC/2011/041 referitor la încheierea unui contract de achiziții publice de lucrări cu pârâtul, privind „analiza sistematică și formularea unor opinii din partea experților cu privire la eficacitatea tipizării moleculare a agenților patogeni virali pentru sănătatea publică”.
      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive:

                  1.

                  Aprecierea eronată a circumstanțelor de fapt referitoare la oferta reclamantei
                  Organismul pârât a respins oferta depusă de Panepistimio Athinon pentru motivul că membrii propuși ai echipei de lucru nu dispuneau de competențele tehnice și profesionale necesare pentru realizarea lucrărilor prevăzute în anunțul de participare și a refuzat să examineze mai în detaliu oferta acesteia. Or, în realitate, activitățile profesionale și tehnice ale membrilor echipei de lucru demonstrează capacitatea lor profesională și tehnică de a executa lucrările prevăzute în anunțul de participare.

                  2.

                  Decizia cuprinde o eroare în ceea ce privește criteriile de evaluare
                  Comisia a considerat că membrii echipei de lucru propuși în oferta reclamantei nu ar fi fost în măsură să furnizeze o analiză privind obiectul contractului. Or, membrii echipei de lucru nu numai că aveau experiență în acest sens, ci, chiar dacă nu ar fi fost astfel, condiția privind capacitatea de a efectua o analiză sistematică nu a fost prevăzută în anunțul de participare ca o condiție decisivă în vederea rezultatului evaluării, care ar fi fost necesară ca o condiție sine qua non în vederea atribuirii contractului, ci constituia numai o calitate care trebuia să fie luată în considerare împreună cu altele.

                  3.

                  Nelegalitatea motivării ca urmare a lipsei temeiului legal
                  Al doilea motiv al actului atacat se referă la incapacitatea reclamantei de a pune în aplicare o abordare profesională fondată pe medicina bazată pe dovezi (Evidence Based Medicine). Cu toate acestea, un astfel de criteriu nu este menționat în niciunul dintre punctele textului anunțului de participare atacat ca un criteriu de alegere a ofertantului celui mai corespunzător în vederea executării sarcinilor contractuale prevăzute în anunțul de participare.

                  4.

                  Nelegalitatea lipsei menționării, în anunțul de participare și în decizia atacată, a posibilității de a formula o contestație administrativă
                  Lipsa prevederii, în anunțul de participare și în decizia atacată, a posibilității de a formula o contestație în fața organului administrativ menționat în aceste acte în vederea anulării sau a modificării actului comisiei organismului pârât este nelegală în măsura în care este contrară principiilor bunei administrări și legalității, consacrate în dreptul Uniunii Europene.


title: Cauza C-332/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 30 iunie 2011 — ProRail NV/Xpedys NV și alții

text:
               10.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/31

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hof van Cassatie (Belgia) la 30 iunie 2011 — ProRail NV/Xpedys NV și alții
   (Cauza C-332/11)
   2011/C 269/59
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van Cassatie

      Părțile din acțiunea principală

   Recurentă: ProRail NV
   Intimate:

               Xpedys NV

               FAG Kugelfischer GmbH

               DB Schenker Rail Nederland NV

               Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Întrebarea preliminară

   Având în vedere reglementarea europeană privind recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială și principiul prevăzut la articolul 33 alineatul (1) din regulamentul privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor (1), potrivit căruia o hotărâre pronunțată într-un stat membru este recunoscută în celelalte state membre fără a fi necesar să se recurgă la o procedură specială, articolele 1 și 17 din Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială (2) trebuie interpretate în sensul că instanța care dispune efectuarea unei expertize judiciare care trebuie efectuată parțial în statul membru al acestei instanțe și parțial în alt stat membru, pentru aducerea directă la îndeplinire a acestei din urmă părți, are obligația să recurgă în mod individual și exclusiv la procedura instituită prin articolul 17 din regulamentul menționat sau aceste articole trebuie interpretate în sensul că expertului judiciar desemnat de acest stat i se poate încredința și în afara domeniului dispozițiilor Regulamentului nr. 1206/2001 o expertiză care trebuie efectuată parțial în alt stat membru al Uniunii Europene?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO 2001, L 12, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 74).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1206/2001 al Consiliului din 28 mai 2001 privind cooperarea între instanțele statelor membre în domeniul obținerii de probe în materie civilă sau comercială (JO L 174, p. 1, Ediție specială, 19/vol. 3, p. 138).


title: Cauza T-462/08: Acțiune introdusă la 13 octombrie 2008 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (OFTAL CUSI)

text:
               20.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 327/38

         Acțiune introdusă la 13 octombrie 2008 — Winzer Pharma/OAPI — Alcon (OFTAL CUSI)
   (Cauza T-462/08)
   (2008/C 327/67)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: germana
   Părțile

      Reclamantă: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Germania) (reprezentant: S. Schneller, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Alcon, Inc. (Hünenberg, Elveția)
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea Deciziei camerei de recurs a OAPI din 17 iulie 2008 (R 1471/2007-1) și a Deciziei diviziei de opoziție a OAPI din 16 iulie 2007 (B 809 899);

               —

               respingerea cererii de înregistrare ca marcă comunitară nr. 003679181 „Oftal Cusi”;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: Alcon Cusì, S.A (devenită Alcon, Inc.).

      Marca comunitară vizată: marca verbală „OFTAL CUSI” pentru produse din clasa 5.

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în sprijinul opoziției: reclamanta.

      Marca sau semnul invocat în sprijinul opoziției:„Ophtal” (nr. 489 948) pentru produse din clasa 5.

      Decizia diviziei de opoziție: respinge opoziția.

      Decizia camerei de recurs: respinge recursul.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (1) întrucât există un risc de confuzie între mărcile în cauză ca urmare a asemănării acestora.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 40/1994 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza F-44/12: Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 mai 2016 - Maes și Strojwas/Comisia [Funcție publică — Funcționari — Agenți contractuali — Pensii — Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut — Drepturi de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Uniunii, în temeiul unui sistem național de pensii — Transfer în sistemul de pensii al Uniunii — Propunere de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor, făcută de AIPN sau de AAIC, întemeiată pe noi dispoziții generale de punere în aplicare — Excepția inadmisibilității — Noțiunea de act cauzator de prejudicii — Articolul 83 din Regulamentul de procedură]

text:
               20.6.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 222/43

         Ordonanța Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 4 mai 2016 - Maes și Strojwas/Comisia
   (Cauza F-44/12) (1)

   ([Funcție publică - Funcționari - Agenți contractuali - Pensii - Articolul 11 alineatul (2) din anexa VIII la statut - Drepturi de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Uniunii, în temeiul unui sistem național de pensii - Transfer în sistemul de pensii al Uniunii - Propunere de aplicare a unui spor la anii de plată a contribuțiilor, făcută de AIPN sau de AAIC, întemeiată pe noi dispoziții generale de punere în aplicare - Excepția inadmisibilității - Noțiunea de act cauzator de prejudicii - Articolul 83 din Regulamentul de procedură])
   (2016/C 222/55)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: Olivier Maes (Bangkok, Thailanda) și Michal Strojwas (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal și S. Orlandi, avocați, ulterior D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis și S. Orlandi, avocați, și, în cele din urmă, J.-N. Louis, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial D. Martin și J. Baquero Cruz, agenți, ulterior J. Currall și G. Gattinara, agenți, ulterior G. Gattinara, agent, și, în cele din urmă, G. Gattinara și F. Simonetti, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a propunerilor de transfer al drepturilor de pensie dobândite înainte de intrarea în serviciul Comisiei pe baza calculului care ia în considerare noile DGA care au intrat în vigoare după cererile de transfer formulate de reclamanți.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

               2)

               Domnii Olivier Maes și Michal Strojwas suportă propriile cheltuieli de judecată și sunt obligați să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

      (1)  JO C 184, 23.6.2012, p. 25.


title: Cauza T-785/14: Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2016 – El Corte Inglés/OAPI – STD Tekstil (MOTORTOWN) [„Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MOTORTOWN — Marca internațională figurativă anterioară M MOTOR — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”]

text:
               2.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 156/36

         Hotărârea Tribunalului din 18 martie 2016 – El Corte Inglés/OAPI – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Cauza T-785/14) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative MOTORTOWN - Marca internațională figurativă anterioară M MOTOR - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   (2016/C 156/47)
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spania) (reprezentanţi: J.L. Rivas Zurdo și M. Toro Gordillo, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: V. Melgar, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turcia)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 8 septembrie 2014 (cauza R 1960/2013-2), privind o procedură de opoziție între STD Tekstil Limited Sirketi și El Corte Inglés, SA

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă El Corte Inglés, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 34, 2.2.2015.


title: Cauza C-561/14: Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 5 decembrie 2014 – Caner Genc/Udlændingenævnet

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/24

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Østre Landsret (Danemarca) la 5 decembrie 2014 – Caner Genc/Udlændingenævnet
   (Cauza C-561/14)
   (2015/C 065/34)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Caner Genc

      Pârât: Udlændingenævnet

      Întrebările preliminare

               1)

               Clauza de standstill de la articolul 13 din Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind dezvoltarea asocierii, anexată la Acordul din 12 septembrie 1963 dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia de instituire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia și/sau clauza de standstill de la articolul 41 alineatul (1) din Protocolul adițional din 23 noiembrie 1970, astfel cum a fost confirmat prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 (1) al Consiliului din 19 decembrie 1972, trebuie interpretate în sensul că condițiile noi și mai stricte privind accesul la reîntregirea familiei pentru membrii familiei care nu sunt activi din punct de vedere economic, inclusiv copiii minori ai resortisanților turci activi din punct de vedere economic care au reședința într-un stat membru și care dețin un permis de ședere în statul membru respectiv, intră sub incidența cerinței de standstill având în vedere:

                           —

                           interpretarea dată de Curtea de Justiție clauzelor de standstill în special în Hotărârea Derin (C-325/05, EU:C:2007:442), în Hotărârea Dülger (C-451/11, EU:C:2012:504), în Hotărârea Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809) (Marea Cameră) și în Hotărârea Demirkan (C-221/11, EU:C:2013:583) (Marea Cameră),

                           —

                           scopul și conținutul Acordului de la Ankara, astfel cum au fost interpretate în special în Hotărârea Ziebell și în Hotărârea Demirkan, ținând seama:

                                       —

                                       de faptul că acordul și protocoalele și deciziile etc. anexate la acesta nu conțin dispoziții privind reîntregirea familiei și

                                       —

                                       de faptul că reîntregirea familiei în cadrul Comunității Europene de atunci și al Uniunii Europene actuale a fost întotdeauna reglementată de dreptul derivat, în prezent Directiva privind libera circulație (Directiva 2004/38/CE) (2)?

               2)

               În cadrul răspunsului la prima întrebare, se solicită Curții să indice dacă un drept derivat la reîntregirea familiei al membrilor familiei resortisanților turci activi din punct de vedere economic care au reședința într-un stat membru și care dețin un permis de ședere în statul membru respectiv se aplică membrilor familiei lucrătorilor turci în temeiul articolului 13 din Decizia nr. 1/80 sau dacă acesta se aplică numai membrilor familiei resortisanților turci care desfășoară activități independente în temeiul articolului 41 alineatul (1) din protocolul adițional?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare și la a doua întrebare, se solicită Curții să arate dacă clauza de standstill de la articolul 13 alineatul (1) din Decizia nr. 1/80 trebuie să fie interpretată în sensul că restricțiile noi, care sunt „[justificate] de un motiv imperativ de interes general, [care sunt] de natură să garanteze realizarea obiectivului legitim urmărit și [care] nu [depășesc] ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului respectiv” (formulare care depășește ceea ce este prevăzut la articolul 14 din Decizia nr. 1/80), sunt legale?

               4)

               Dacă răspunsul la a treia întrebare este afirmativ, se solicită Curții să indice:

                           a)

                           orientările care ar trebui să fie utilizate pentru a efectua analiza restricțiilor și evaluarea proporționalității. Curții i se solicită, printre altele, să indice dacă trebuie urmate aceleași principii ca cele prevăzute în jurisprudența sa privind reîntregirea familiei în ceea ce privește libera circulație a cetățenilor Uniunii, care se întemeiază pe Directiva privind libera circulație (Directiva 2004/38) și pe dispozițiile tratatului, sau dacă trebuie aplicată o altă evaluare;

                           b)

                           în cazul în care trebuie aplicată o altă evaluare decât cea care decurge din jurisprudența Curții privind reîntregirea familiei în ceea ce privește libera circulație a cetățenilor Uniunii, se solicită Curții să indice dacă evaluarea proporționalității efectuată în cadrul articolului 8 din Convenția europeană a drepturilor omului privind respectarea vieții de familie în jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului ar trebui să fie adoptată ca punct de referință și, în caz contrar, care sunt principiile care trebuie urmate;

                           c)

                           indiferent de metoda de evaluare care trebuie aplicată:
                           o dispoziție precum cea de la articolul 9 alineatul 16 din Legea daneză privind străinii (anterior articolul 9 alineatul 13) – în cadrul căreia reîntregirea familiei dintre o persoană care este resortisant al unei țări terțe, care deține un permis de ședere în Danemarca și care are reședința în această țară și copilul său minor, în cazul în care copilul și celălalt părinte al copilului au reședința în țara de origine sau în altă țară, este condiționată de legăturile copilului cu Danemarca sau de posibilitatea copilului de a stabili legături cu această țară, încât să existe o bază pentru integrarea cu succes în Danemarca – poate fi considerată ca fiind „justificată de un motiv imperativ de interes general, […] de natură să garanteze realizarea obiectivului legitim urmărit și [care] nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului respectiv”?

      (1)  Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972 de încheiere a protocolului adițional, precum și a protocolului financiar, semnate la 23 noiembrie 1970, anexate la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia și referitor la măsurile care urmează să fie adoptate pentru intrarea în vigoare a acestora (JO L 293, p. 1, Ediție specială, 11/vol. 1, p. 37).

      (2)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56).


title: Cauza T-49/17: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2017 – Spania/Comisia

text:
               27.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 95/19

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2017 – Spania/Comisia
   (Cauza T-49/17)
   (2017/C 095/29)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Regatul Spaniei (reprezentant: V. Ester Casas, agent)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea în parte a Deciziei din 15 noiembrie 2016 (2016/2018/UE), prin care au fost excluse de la finanțarea comunitară din FEOGA și FEADR anumite cheltuieli efectuate de mai multe state membre, printre care și Regatul Spaniei, în măsura în care:

                           1.

                           în ceea ce privește comunitatea autonomă Andalucía, exclude de la finanțarea comunitară suma de 1 356 144,90 euro în raport cu FEOGA (exercițiul financiar 2012);

                           2.

                           în ceea ce privește comunitatea autonomă Cataluña, exclude de la finanțarea comunitară suma de 2 191 585 de euro în raport cu FEOGA (exercițiile financiare 2009-2012);

                           3.

                           în ceea ce privește comunitatea autonomă Castilla și León, exclude de la finanțarea comunitară suma de 9 638 473,73 euro în raport cu FEOGA şi suma de 433 138,10 euro în raport cu FEADR (exercițiile financiare 2012-2013);

                           4.

                           suma totală care face obiectul prezentei acțiuni în anulare este de 13 619 341,73 euro.

               —

               obligarea instituției pârâte la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă următoarele motive:

               1.

               Motive de atac referitoare la corecția financiară impusă comunității autonome Andalucía.

                           —

                           pârâta invocă în acest sens încălcarea articolului 3 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea Politicii agricole comune (JO 2006, L 58, p. 42, Ediție specială, 3/vol. 70, p. 118), întrucât Comisia a declarat că entitățile ACRES și Unión Rural nu au calitatea de producători.

               2.

               Motive de atac referitoare la corecția financiară impusă comunității autonome Cataluña. Reclamantul susține în acest sens că:

                           —

                           corecția financiară unică în cuantum de 122 112,95 efectuată ca urmare a deficiențelor privind eligibilitatea costurilor (controale privind programele operative: investiții în OP „A”) este nelegală, deoarece Comisia a încălcat articolele 105 și 106 din Regulamentul (CE) nr. 1580/2007 al Comisiei din 21 decembrie 2007 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96 și (CE) nr. 1182/2007 ale Consiliului în sectorul fructelor și legumelor (JO 2007, L 350, p. 1) coroborat cu articolul 55 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 al Consiliului din 26 septembrie 2007 de stabilire a unor norme specifice cu privire la sectorul fructelor și legumelor și de modificare a Directivelor 2001/112/CE și 2001/113/CE și a Regulamentelor (CEE) nr. 827/68, (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2826/2000, (CE) nr. 1782/2003 și (CE) nr. 318/2006 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2202/96 (JO 2007, L 273, p. 1) și cu articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea Politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 549), având în vedere că autoritățile naționale au efectuat în mod corespunzător controalele prevăzute de dispozițiile menționate, respectând cerințele impuse de legislația aplicabilă și, în orice caz, absența riscului pentru fond;

                           —

                           corecția forfetară de 5 %, în cuantum de 2 191 585 de euro (punctul: „Deficiențe privind aprobarea programelor/autorizarea cheltuielilor, comunitatea autonomă Cataluña”) este nelegală, întrucât Comisia a încălcat articolul 52 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1306/2013 coroborat cu articolul 103, cu articolul 105 alineatul (2) litera (d), cu articolul 106, cu articolul 107 alineatul (1) literele (c)-(e), cu articolul 108 alineatul (1) litera (b) și cu articolul 109 alineatul (1) literele (a)-(c) din Regulamentul nr. 1580/2007, având în vedere că autoritățile spaniole au dovedit respectarea reglementărilor invocate și, în orice caz, absența riscului pentru fond;

                           —

                           în subsidiar, se invocă încălcarea principiului proporționalității, ca urmare a încălcării articolului 52 alineatele (2) și (3) din Regulamentul nr. 1306/2013, coroborat cu Documentul VI/5330/97 prin care se stabilesc Orientările privind calculul consecințelor financiare în cadrul pregătirii deciziei de închidere a conturilor FEOGA-Garantare.

               3.

               Motive de atac referitoare la corecția financiară impusă comunității autonome Castilla și León. Reclamantul susține în acest sens că:

                           —

                           corecția forfetară impusă de 5 %, în cuantum de 10 071 661,83 euro, și metoda de calcul utilizată sunt contrare articolului 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 privind finanțarea Politicii agricole comune (JO 2005, L 209, p. 1, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193) și orientărilor enunțate în Documentele Comisiei VI/5530/97 și AGHRI-2005-64043;

                           —

                           în subsidiar, corecția forfetară impusă de Comisie este disproporționată, deoarece încalcă articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 coroborat cu Documentul VI/5330/97.


title: Cauza T-61/13: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Melt Water/OAPI (NUEVA) [ „Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative NUEVA — Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 — Nerespectarea obligației de plată a taxei pentru calea de atac în termen — Ambiguitate a unei versiuni lingvistice — Interpretare uniformă — Caz fortuit sau caz de forță majoră — Eroare scuzabilă — Obligație de prudență și de diligență” ]

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/29

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2014 – Melt Water/OAPI (NUEVA)
   (Cauza T-61/13) (1)

   ([„Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative NUEVA - Articolul 60 din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 - Nerespectarea obligației de plată a taxei pentru calea de atac în termen - Ambiguitate a unei versiuni lingvistice - Interpretare uniformă - Caz fortuit sau caz de forță majoră - Eroare scuzabilă - Obligație de prudență și de diligență”])
   2014/C 212/35
   Limba de procedură: lituaniana

      Părțile

      Reclamantă: Research and Production Company „Melt Water” UAB (Klaipėda, Lituania) (reprezentanţi: V. Viešūnaitė şi J. Stucka, avocaţi)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentanți: V. Melgar şi J. Ivanauskas, agenţi)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 3 decembrie 2012 (cauza R 1794/2012-4), privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ NUEVA ca marcă comunitară

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Research and Production Company „Melt Water” UAB.

      (1)  JO C 108, 13.4.2013.


title: Cauza T-407/16: Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2017 – Banco Popular Español/EUIPO – Pledgeling (p) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Retragerea cererii de înregistrare — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/30

         Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2017 – Banco Popular Español/EUIPO – Pledgeling (p)
   (Cauza T-407/16) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Retragerea cererii de înregistrare - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2017/C 161/42)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Banco Popular Español, SA (Madrid, Spania) (reprezentant: M. de Justo Bailey, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Botis, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Pledgeling LLC (Houston, Texas, Statele Unite)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 29 aprilie 2016 (cauza R 1693/2015-2) privind o procedură de opoziție între Banco Popular Español, SA și Pledgeling LLC

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Obligă Banco Popular Español, SA la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 343, 19,9,2016.


title: Cauza T-385/10: Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — ArcelorMittal Wire France și alții/Comisia

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/43

         Acțiune introdusă la 13 septembrie 2010 — ArcelorMittal Wire France și alții/Comisia
   (Cauza T-385/10)
   ()
   2010/C 301/70
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: ArcelorMittal Wire France (Bourg-en-Bresse, Franța), ArcelorMittal Fontaine (Fontaine-L’Evêque, Belgia), ArcelorMittal Verderio Srl (Verderio Inferiore, Italia) (reprezentanți: H. Calvet, O. Billard și M. Pittie, av ocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantelor

               —

               În principal, anularea deciziei adoptate de Comisie la 30 iunie 2010 în cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare, în măsura în care (i) la articolul 1, condamnă AMWF, AM Fontaine și AM Verderio pentru faptul că au participat la o încălcare unică și continuă și/sau la o practică concertată în sectorul oțelului pentru precomprimare cu încălcarea articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE, de la 1 ianuarie 1984 până la 19 septembrie 2002, de la 20 decembrie 1984 până la 19 septembrie 2002 și, respectiv, de la 3 aprilie 1995 până la 19 septembrie 2002; (ii) impune acestora, în consecință, la articolul 2, plata unor amenzi care se ridică la 276,48 milioane de euro în ceea ce privește AMWF, din care 268,8 milioane de euro în solidar cu AM Fontaine și din care 72 milioane de euro în solidar cu AM Verderio; (iii) le obligă, la articolul 3, să pună imediat capăt acestei încălcări, dacă nu au făcut deja acest lucru, și ca pe viitor să nu mai săvârșească niciun act sau comportament precum cel descris la punctul (i), precum și să nu mai săvârșească niciun act sau comportament având un obiect sau un efect identic sau similar; și (iv) la articolul 4 le prevede drept ca destinatare;

               —

               în subsidiar, în cadrul competenței sale de fond, modificarea deciziei atacate prin reducerea în mod substanțial a cuantumurilor amenzilor aplicate fiecăreia dintre reclamante, astfel cum aceste cuantumuri figurează la articolul 2; și

               —

               în orice caz, obligarea Comisiei Europene la plata tuturor cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită, în principal, anularea Deciziei C(2010) 4387 final a Comisiei din 30 iunie 2010 referitoare la procedura de aplicare a articolului 101 TFUE și a articolului 53 din Acordul privind SEE (denumit în continuare „SEE”) (cazul COMP/38.344 — Oțel pentru precomprimare), cu privire la o înțelegere pe piața europeană a oțelului pentru precomprimare, care are ca obiect stabilirea prețurilor, împărțirea pieței și schimbul de informații comerciale sensibile.
   În susținerea acțiunii, reclamantele prezintă un anumit număr de motive întemeiate pe:

               —

               încălcarea dreptului fundamental al reclamantelor la un proces echitabil și pe încălcarea articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, Comisia îndeplinind atât atribuțiile de investigare, cât și de judecare;

               —

               încălcarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003 (1), precum și a principiilor individualizării pedepsei, proporționalității și egalității de tratament, Comisia aplicând reclamantelor amenzi într-un cuantum care depășește în mod vădit plafonul legal de 10 % din cifra de afaceri totală realizată de acestea în cursul exercițiului financiar precedent;

               —

               insuficiența probelor care să demonstreze existența unei încălcări a articolelor 101 TFUE și 53 din Acordul privind SEE pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1984 și noiembrie 1992 sau, cel puțin, pe nemotivare;

               —

               nemotivare și pe încălcarea Orientărilor privind calcularea amenzilor (2), precum și a principiilor încrederii legitime și al bunei administrări, decizia atacată fiind afectată de lacune care fac neinteligibilă metodologia de calcul a amenzilor aplicate de Comisie;

               —

               nemotivare și pe erori vădite de fapt și de drept care agravează cu 60 % amenzile aplicate AMWF și AM Fontaine în temeiul recidivei; și

               —

               insuficiența motivării și pe încălcarea articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1/2003, precum și a principiilor egalității și al proporționalității prin majorarea cu 20 % în temeiul efectului disuasiv numai a cuantumului amenzilor reclamantelor, cu toate că alte părți la înțelegere se află într-o situație identică.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele [101 TFUE] și [102 TFUE] (JO 2003, L 1, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 67).

      (2)  Orientări privind calcularea amenzilor aplicate în temeiul articolului 23 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 (JO 2006, C 210, p. 2, Ediție specială, 08/vol. 4, p. 264).


title: Cauza T-4/13 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — Communicaid Group/Comisia ( „Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice de servicii — Procedură de cerere de ofertă — Servicii de formare lingvistică — Respingerea ofertei depuse de un ofertant — Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii — Pierderea unei șanse — Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil — Lipsa urgenței” )

text:
               18.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 141/19

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 11 martie 2013 — Communicaid Group/Comisia
   (Cauza T-4/13 R)
   (Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de servicii - Procedură de cerere de ofertă - Servicii de formare lingvistică - Respingerea ofertei depuse de un ofertant - Cerere de suspendare a executării și de măsuri provizorii - Pierderea unei șanse - Lipsa unui prejudiciu grav și ireparabil - Lipsa urgenței)
   2013/C 141/34
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Communicaid Group Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Brennan, solicitor, F. Randolph, QC și M. Gray, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Delaude și S. Lejeune, agenți, asistate de P. Wytinck, avocat)

      Obiectul

   Cerere prin care se solicită, pe de o parte, suspendarea executării deciziilor Comisiei de respingere a ofertelor depuse de reclamantă pentru mai multe loturi în cadrul unei cereri de ofertă referitoare la contracte-cadru privind furnizarea de servicii de formare lingvistică pentru personalul instituțiilor, organelor și agențiilor Uniunii Europene cu sediul în Bruxelles (Belgia) și, pe de altă parte, dispunerea interdicției, în sarcina Comisiei, de a încheia cu ofertantul reținut contractele referitoare la loturile în discuție

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-573/12: Ordonanța Tribunalului din 12 iunie 2015 – Matrix Energetics International/OAPI (MATRIX ENERGETICS)

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/60

         Ordonanța Tribunalului din 12 iunie 2015 – Matrix Energetics International/OAPI (MATRIX ENERGETICS)
   (Cauza T-573/12) (1)

   (2015/C 311/65)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei camera a șasea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.


title: Cauza T-482/11: Acțiune introdusă la 5 septembrie 2011 — Agrucon și alții/Comisia

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/26

         Acțiune introdusă la 5 septembrie 2011 — Agrucon și alții/Comisia
   (Cauza T-482/11)
   2011/C 319/54
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) (Madrid, Spania), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA) (Milano, Italia), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Napoli, Italia), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo, Lda (Cartaxo, Portugalia), Evropaïka Trofima AE (Larissa, Grecia), FIT — Fomento da Indústria do Tomate, SA (Águas de Moura, Portugalia), Konservopoiïa Oporokipeftikon Filippos AE (Veria, Grecia), Panellinia Enosi Konsepvopoion (Atena, Grecia), Elliniki Etairia Konservon AE („KYKNOS”) (Nafplio, Grecia), Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos (Marousi, Grecia), Italagro — Indústria de Transformação de Produtos Alimentares, SA (Castanheira do Ribatejo, Portugalia), Kopais Anonymi Viomichaniki Kai Emporiki Etairia Trofimon & Poton (Kopais ABEE) (Maroussi, Grecia), Serraïki Konservopoiïa Oporokipeftikon Serko AE (Serres, Grecia), Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas — Sopragol, SA (Mora, Portugalia), Sugalidal — Indústrias de Alimentação, SA (Benavente, Portugalia), Sutol — Indústrias Alimentares, Lda (Alcácer do Sal, Portugalia), Zanae Zýmai Artopoiías Níkoglou AE Viomichanía Empório Trofímon (Salonic, Grecia) (reprezentanți: J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins și S. Carvalho de Sousa, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea dispozițiilor articolul 50 alineatul (3) și ale articolului 60 alineatul (7) din Regulamentului nr. 543/2011 al Comisiei (1);

               —

               conexarea prezentei cauze și a cauzei T-454/2010 pentru buna desfășurare a procedurii orale și în vederea pronunțării hotărârii prin care se finalizează judecata sau, cel puțin, pentru buna desfășurare a procedurii orale și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe împrejurarea că Regulamentul nr. 543/2011 al Comisiei încalcă Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (denumit în continuare „Regulamentul unic OCP”) (JO L 299, p. 1, rectificare în JO 2009, L 37, p. 14) întrucât:

                           —

                           constată în mod eronat că investițiile și acțiunile legate de transformarea fructelor și legumelor în fructe și legume prelucrate pot fi eligibile pentru sprijin și

                           —

                           a inclus în mod eronat așa-numitele activități care nu sunt „activități de prelucrare propriu-zise” (care include în aparență condiționarea și activitățile ulterioare prelucrării propriu-zise) în valoarea producției comercializate a produselor destinate prelucrării, întrucât Regulamentul unic OCP prevede că dispozițiile referitoare la organizațiile de producători, și anume acordarea unui ajutor, se aplică numai produselor vizate de organizarea comună a piețelor agricole în sectorul fructelor și legumelor.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că, întrucât acordă organizațiilor de producători un ajutor privind operațiuni industriale realizate asupra fructelor și legumelor destinate prelucrării, realizate și de industrii private, Regulamentul nr. 543/2011 al Comisiei încalcă principiul nediscriminării care interzice ca situații comparabile să fie tratate în mod diferit, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe împrejurarea că, întrucât acordă organizațiilor de producători un ajutor privind operațiuni industriale realizate asupra fructelor și legumelor destinate prelucrării, desfășurate și de industrii private, Regulamentul nr. 543/2011 al Comisiei încalcă principiul proporționalității, în măsura în care acesta depășește ceea ce ar fi necesar pentru atingerea unui obiectiv ipotetic al Politicii agricole comune referitor la integrarea verticală a organizațiilor de producători.

      (1)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate (JO L 157, p. 1).


title: Cauza C-271/15 P: Recurs introdus la 8 iunie 2015 de Sea Handling SpA, in lichidare, fostă Sea Handling SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 martie 2015 în cauza T-456/13, Sea Handling/Comisia

text:
               21.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 311/17

         Recurs introdus la 8 iunie 2015 de Sea Handling SpA, in lichidare, fostă Sea Handling SpA împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra) din 25 martie 2015 în cauza T-456/13, Sea Handling/Comisia
   (Cauza C-271/15 P)
   (2015/C 311/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Recurentă: Sea Handling SpA, in lichidare, fostă Sea Handling SpA (reprezentanţi: B. Nascimbene şi M. Merola, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 25 martie 2015 în cauza T-455/13;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene, Ref. Ares(2013)2028929, din 12 iunie 2013 prin care s-a respins cererea formulată de SEA Handling având ca obiect obținerea accesului la anumite documente aferente procedurii în materie de ajutoare de stat SA. 21420 – Italia/SEA Handling;

               —

               obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, inclusive a celor aferente procedurii din fața Tribunalului.

      Motivele și principalele argumente

               1.

               Primul motiv: eroare de drept, contrarietate și insuficiența motivării hotărârii atacate, în aprecierea excepției privind protecția obiectivelor activităților de anchetă care figurează la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1).
               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aceea că a apreciat că Comisia a recurs în mod ilegal la prezumția generală de confidențialitate în prezența unei cereri de acces având ca obiect documente specifice. Interpretarea pe care Tribunalul a reținut-o cu privire la excepția privind protecția obiectivelor activităților de anchetă, prevăzută la articolul 4 alineatul (2) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, introduce o limitare a dreptului de acces la documente (i) disproporționată în raport cu scopurile urmărite de articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 și (ii) nu este motivată corespunzător.
               Prin intermediul primei critici, recurenta susține că Tribunalul nu poate permite Comisiei să opună prezumția generală unei cereri de acces la documente într-o procedură în materie de ajutoare de stat care identifică în mod precis și detaliat documentele solicitate. Iar aceasta cu atât mai mult cu cât, într-un context precum cel din această cauză, caracterizat de încălcări procedurale regretabile imputabile Comisiei, un astfel de demers conduce la a transforma în prezumție irefragabilă prezumția generală de confidențialitate, fără ca persoana care solicită accesul la documente să aibă posibilitatea de a contesta acest lucru, cu încălcarea textului articolului 4 din Regulamentul nr.o1049/2001.
               Prin intermediul celei de a doua critici, recurenta susține că hotărârea atacată nu a fost corect motivată, întrucât nu a indicat care sunt motivele pentru care Tribunalul apreciază că este posibilă aplicarea principiului juridic enunțat în Hotărârea Curții din 29 iunie 2010, Comisia/Technische Glaswerke Illmenau, cauza C-139/07P, EU:C:2010:376, unor cazuri caracterizate de o cerere de acces nu la dosar în integralitate, ci la documente individuale, desemnate cu precizie.

               2.

               Al doilea motiv: eroare de drept în hotărârea atacată, în măsura în care exclude posibilitatea unui acces parțial la documente.
               Tribunalul a săvârșit o eroare prin aceea că a apreciat că aplicarea prezumției generale justifica refuzul divulgării documentelor solicitate, autorizând Comisia să nu acorde un acces parțial la acestea. În prezentul caz, condițiile care au determinat în trecut Curtea să refuze accesul parțial la documente acoperite de prezumțiile generale de confidențialitate nu erau întrunite, iar Comisia nu putea, așadar, să refuze în mod legal accesul parțial pentru simplul motiv că documentele făceau parte dintr-un dosar administrativ într-o procedură de control a unor ajutoare de stat.

               3.

               Al treilea motiv: eroare de drept în hotărârea atacată, în măsura în care Tribunalul nu și-a îndeplinit obligația de a examina documentele care fac obiectului refuzului accesului.
               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aceea că nu și-a îndeplinit obligația de a examina documentele care fac obiectului refuzului accesului, apreciind că poate să controleze demersul Comisiei fără a consulta documentele în cauză.

               4.

               Al patrulea motiv: contradicție și eroare de drept, în măsura în care Tribunalul nu a acordat importanța corespunzătoare abaterilor procedurale săvârșite cu ocazia adoptării deciziei atacate.
               Hotărârea atacată este afectată de o eroare de drept în măsura în care a negat că erorile procedurale săvârșite de Comisie ar fi avut consecințe asupra capacității recurentei de a-și prezenta punctul de vedere cu privire la aplicabilitatea în speță prezumției de confidențialitate. Tribunalul nu a ținut seama de faptul că erorile în discuție au compromis drepturile procedurale ale solicitantului, transformând astfel, de fapt, prezumția generală de atingere adusă activităților de anchetă, care este o prezumție relativă, în prezumție irefragabilă.

               5.

               Al cincilea motiv: eroare de drept în măsura în care Tribunalul a negat existența unui interes public superior.
               Tribunalul a săvârșit o eroare de drept prin aceea că a afirmat că nu exista niciun interes public superior de natură să fie opus excepțiilor prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001, fără a ține seama, cum ar fi trebuit, de argumentele prezentate de recurentă cu privire la acest aspect.

      (1)  Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisie (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).


title: Cauza C-565/10: Acțiune introdusă la 2 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană

text:
               29.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/28

         Acțiune introdusă la 2 decembrie 2010 — Comisia Europeană/Republica Italiană
   (Cauza C-565/10)
   ()
   2011/C 30/46
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: S. Pardo Quintillán și D. Recchia, agenți)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

   Comisia solicită Curții:

               —

               declararea faptului că, întrucât a omis

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a garanta că aglomerările

                                       —

                                       Chieti și Gissi (Abruzzo);

                                       —

                                       Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Bianco, Cassano allo Ionio, Castrovillari Crotone, Santa Maria del Cedro, Gioia Tauro, Lamezia Terme, Melito di Porto Salvo, Mesoraca, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rende, Rossano, Scalea, Sellia Marina, Soverato și Strongoli (Calabria);

                                       —

                                       Afragola, Nola, Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Mercato Sanseverino, Torre del Greco, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Napoli Est, Napoli Nord, Napoli Ovest, Vico Equense, Salerno și Montesarchio (Campania);

                                       —

                                       Cervignano del Friuli și Monfalcone (Friuli Venezia-Giulia);

                                       —

                                       Frascati și Zagarolo (Lazio);

                                       —

                                       Camisano, Genova, La Spezia, Riva Ligure, Sanremo și Ventimiglia (Liguria);

                                       —

                                       Tolentino (Marche);

                                       —

                                       Campobasso 1 și Isernia (Molise);

                                       —

                                       Manduria, Porto Cesareo, Supersano și Traviano (Puglia);

                                       —

                                       Follonica și Piombino (Toscana);

                                       —

                                       Misterbianco + altele, Paternò, Aci Catena, Adrano, Catania + altele, Giarre-Mascali-Riposto + altele, Caltagirone, Aci Castello, Acireale + altele, Belpasso, Biancavilla, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Caltanissetta-San Cataldo, Macchitella, Niscemi, Agrigento și periferia, Favara, Palma di Montechiaro, Porto Empedocle, Sciacca, Cefalù, Carini + ASI Palermo, Monreale, Palermo + zone limitrofe, Santa Flavia, Augusta, Avola, Priolo Gargallo, Carlentini, Ragusa, Marina di Ragusa, Santa Croce Camerina, Vittoria, Scoglitti, Favignana, Marsala, Partanna l (Villa Ruggero), Capo d’Orlando, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Messina l, Messina și Messina 6 (Sicilia),

                                 cu un echivalent-locuitor mai mare de 15 000, care evacuează în ape receptoare care nu sunt considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE (1), sunt dotate cu sisteme de colectare în sensul articolului 3 alineatul (1) prima liniuță din aceeași directivă;

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru a garanta că aglomerările

                                       —

                                       Gissi și Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo);

                                       —

                                       Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Cassano allo Ionio, Castrovillari, Crotone, Melito di Porto Salvo, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria și Rossano (Calabria);

                                       —

                                       Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Napoli Nord și Vico Equense (Campania);

                                       —

                                       Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia);

                                       —

                                       Zagarolo (Lazio);

                                       —

                                       Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Genova, Imperia, La Spezia, Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco și Riva Ligure (Liguria);

                                       —

                                       Campobasso l și Isernia (Molise);

                                       —

                                       Casamassima, Casarano, Manduria, Monte Sant’Angelo, Porto Cesareo, Salice Salentino, San Giovanni Rotondo, San Vito dei Normanni, Squinzano, Supersano și Vernole (Puglia);

                                       —

                                       Vicenza (Veneto);

                                       —

                                       Misterbianco + altele, Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto + altele, Caltagirone, Aci Castello, Bronte, Acireale + altele, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento și periferia, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini + ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Rosolini, Pozzallo, Ragusa, Modica, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castevetrano l, Triscina Marinella, Trapani-Erice (Casa santa), Favignana, Marsala, Mazara del Vallo, Partanna l (Villa Ruggero), Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina l, Messina 6, Milazzo, Patti și Rometta (Sicilia),

                                 cu un echivalent-locuitor mai mare de 15 000, care evacuează în ape receptoare care nu sunt considerate „zone sensibile” în sensul articolului 5 din Directiva 91/271/CEE apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, fac obiectul unei tratări conforme prevederilor articolului 4 alineatele (1) și (3) din aceeași directivă;

                           —

                           să adopte dispozițiile necesare pentru ca stațiile de epurare a apelor urbane reziduale, construite în conformitate cu condițiile prevăzute la articolele 4, 5, 6 și 7, să fie concepute, construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale locului în care sunt amplasate și pentru a se ține seama de variațiile sezoniere ale încărcării în momentul conceperii acestor instalații în aglomerările

                                       —

                                       Gissi și Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo);

                                       —

                                       Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Cassano allo Ionio, Castrovillari, Crotone, Melito di Porto Salvo, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria și Rossano (Calabria);

                                       —

                                       Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Napoli Nord și Vico Equense (Campania);

                                       —

                                       Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia);

                                       —

                                       Zagarolo (Lazio);

                                       —

                                       Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Genova, Imperia, La Spezia, Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco și Riva Ligure (Liguria);

                                       —

                                       Casamassima, Casarano, Manduria, Monte Sant’Angelo, Porto Cesareo, Salice Salentino, San Giovanni Rotondo, San Vito dei Normanni, Squinzano, Supersano și Vernole (Puglia);

                                       —

                                       Vicenza (Veneto);

                                       —

                                       Misterbianco + altele, Scordia — Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto + altele, Caltagirone, Aci Castello, Bronte, Acireale + altele, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento și periferia, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini + ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Rosolini, Pozzallo, Ragusa, Modica, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castevetrano l, Triscina Marinella, Trapani-Erice (Casa santa), Favignana, Marsala, Mazara del Vallo, Partanna l (Villa Ruggero), Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina l, Messina 6, Milazzo, Patti și Rometta (Sicilia),

                     Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 alineatele (1) și (2), al articolului 4 alineatele (1) și (3) coroborat cu anexa 1 secțiunea B și al articolului 10 din Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale;

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, Comisia invocă faptul că Italia nu a pus în aplicare în mod corect, în diverse părți ale teritoriului său național, Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.
   Comisia constată în primul rând diverse încălcări ale articolului 3 alineatul (1) prima liniuță și alineatul (2) din directivă, potrivit căruia statele membre erau obligate să vegheze ca, până la 31 decembrie 2000, toate aglomerările al căror echivalent-locuitor este mai mare de 15 000 să fie echipate cu sisteme de colectare a apelor urbane reziduale conforme cerințelor anexei I A. În diverse aglomerări din regiunile Abruzzo, Calabria, Campania, Friuli Venezia-Giulia, Lazio, Liguria, Molise, Puglia, Toscana și Sicilia care intră în domeniul de aplicare al dispoziției respective, această obligație nu ar fi fost îndeplinită în mod corect.
   Articolul 4 din aceeași directivă prevede, în plus, la alineatele (1) și (3), că, până cel târziu la 31 decembrie 2000, statele membre ar fi trebuit să se asigure că, pentru toate evacuările care provin de la aglomerări mai mari de 15 000 de locuitori, apele urbane reziduale care intră în sistemele de colectare, înainte de a fi evacuate, fac obiectul unei tratări secundare sau echivalente, în conformitate cu cerințele prevăzute în anexa I B la aceeași directivă. Comisia a constatat nerespectarea dispoziției respective într-o serie de aglomerări din regiunile Abruzzo, Calabria, Campania, Friuli Venezia-Giulia, Lazio, Liguria, Molise, Puglia, Veneto și Sicilia. Nerespectarea articolului 4 din directivă ar presupune în majoritatea cazurilor și încălcarea articolului 10 din directiva sus-menționată, potrivit căruia stațiile de epurare a apelor urbane reziduale ar fi trebuit să fie concepute, construite, exploatate și întreținute astfel încât să aibă un randament suficient în toate condițiile climatice normale ale locului.

      (1)  JO L 135, p. 40, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 43.


title: Cauza C-613/12: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Helm Düngemittel GmbH/Hauptzollamt Krefeld (Trimitere preliminară — Uniunea vamală și tariful vamal comun — Acordul euromediteraneean cu Egiptul — Articolul 20 din Protocolul nr. 4 — Dovadă de origine — Certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 — Certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 înlocuitor eliberat în momentul în care marfa nu se mai găsește sub controlul autorității vamale emitente — Refuzul aplicării regimului preferențial)

text:
               29.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/15

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 februarie 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de Finanzgericht Düsseldorf — Germania) — Helm Düngemittel GmbH/Hauptzollamt Krefeld
   (Cauza C-613/12) (1)

   (Trimitere preliminară - Uniunea vamală și tariful vamal comun - Acordul euromediteraneean cu Egiptul - Articolul 20 din Protocolul nr. 4 - Dovadă de origine - Certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 - Certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 înlocuitor eliberat în momentul în care marfa nu se mai găsește sub controlul autorității vamale emitente - Refuzul aplicării regimului preferențial)
   2014/C 93/23
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Finanzgericht Düsseldorf

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Helm Düngemittel GmbH

      Pârâtă: Hauptzollamt Krefeld

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară — Finanzgericht Düsseldorf — Interpretarea articolului 20 din Protocolul nr. 4 la Acordul euromediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte (JO L 304, p. 39, Ediție specială, 11/vol. 76, p. 204), astfel cum a fost modificat prin Decizia 1/2006 a Consiliului de asociere UE-Egipt din 17 februarie 2006 (JO L 73, p. 1) — Certificat de circulație înlocuitor eliberat a posteriori atunci când marfa nu se mai găsește sub controlul autorității vamale emitente

      Dispozitivul

               1.

               Acordul euromediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte, semnat la Luxemburg la 25 iunie 2001 și aprobat prin Decizia 2004/635/CE a Consiliului din 21 aprilie 2004, trebuie interpretat în sensul că originea egipteană a unei mărfi, în sensul regimului vamal preferențial instituit prin acordul menționat, poate fi dovedită chiar și în cazul în care marfa a fost împărțită la sosirea într-un prim stat membru în scopul expedierii unei părți din aceasta către un al doilea stat membru, iar certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 înlocuitor eliberat de autoritățile vamale din primul stat membru pentru partea din această marfă expediată către al doilea stat membru nu îndeplinește condițiile prevăzute pentru eliberarea unui astfel de certificat la articolul 20 din Protocolul nr. 4 la acest acord, referitor la definiția noțiunii „produse originare” și la metodele de cooperare administrativă, astfel cum a fost modificat prin Decizia nr. 1/2006 a Consiliului de asociere UE-Egipt din 17 februarie 2006.

               2.

               Administrarea unei astfel de dovezi impune însă, pe de o parte, ca originea preferențială a mărfii importate inițial din Egipt să fie stabilită prin intermediul unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberat de autoritățile vamale egiptene în conformitate cu protocolul menționat și, pe de altă parte, ca importatorul să dovedească faptul că partea din marfa împărțită în acest prim stat membru și expediată către al doilea stat membru corespunde unei părți din marfa importată din Egipt în primul stat membru. Revine instanței de trimitere sarcina de a verifica îndeplinirea acestor condiții în cauza principală.

      (1)  JO C 101, 6.4.2003.


title: Cauza C-404/14: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – procedură inițiată de Marie Matoušková, în calitatea de comisar judiciar [Trimitere preliminară — Cooperare judiciară în materie civilă — Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești — Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 — Articolul 1 alineatul (1) litera (b) — Domeniu de aplicare material — Convenție de partaj succesoral între soțul supraviețuitor și copiii minori, reprezentați de un tutore — Calificare — Necesitatea aprobării unei astfel de convenții de către instanță — Măsură privind răspunderea părintească sau măsură privind succesiunile]

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/10

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 6 octombrie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší soud České republiky – Republica Cehă) – procedură inițiată de Marie Matoušková, în calitatea de comisar judiciar
   (Cauza C-404/14) (1)

   ([Trimitere preliminară - Cooperare judiciară în materie civilă - Competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești - Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 - Articolul 1 alineatul (1) litera (b) - Domeniu de aplicare material - Convenție de partaj succesoral între soțul supraviețuitor și copiii minori, reprezentați de un tutore - Calificare - Necesitatea aprobării unei astfel de convenții de către instanță - Măsură privind răspunderea părintească sau măsură privind succesiunile])
   (2015/C 389/11)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší soud České republiky

      Părțile din procedura principală

   Marie Matoušková, în calitatea de comisar judiciar

      Dispozitivul

   Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000, trebuie interpretat în sensul că aprobarea unei convenții de partaj succesoral încheiate de tutorele unor copii minori în numele acestora constituie o măsură privind exercitarea răspunderii părintești, în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (b) din acest regulament, care intră, așadar, în domeniul de aplicare al acestuia din urmă, iar nu o măsură privind succesiunile, în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (f) din regulamentul menționat, exclusă din domeniul de aplicare al acestuia.

      (1)  JO C 431, 1.12.2014.


title: Cauza F-10/13: Acțiune introdusă la 3 februarie 2013 — ZZ/Comisia

text:
               13.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 108/39

         Acțiune introdusă la 3 februarie 2013 — ZZ/Comisia
   (Cauza F-10/13)
   2013/C 108/93
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis și D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii de despăgubire formulate de reclamantă în temeiul articolului 90 alineatul (1) din statut, ca urmare a erorilor săvârșite la stabilirea drepturilor sale cu ocazia intrării în funcție și a întârzierii acumulate în corectarea acestor erori

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei de respingere din 28 martie 2012 adoptată de AIPN împotriva cererii de despăgubire din 13 ianuarie 2012 formulate de reclamantă;

               —

               obligarea Comisiei să plătească despăgubiri reclamantei până la concurența sumei de 172 236,42 euro;

               —

               în subsidiar, obligarea Comisiei să plătească despăgubiri reclamantei până la concurența sumelor plătite fără să fie datorate, începând cu data la care neregularitatea a fost identificată dar nu a fost îndreptată sau, în orice caz, cel puțin până la concurența sumelor plătite fără să fie datorate începând din luna noiembrie 2010, dată la care a fost corectat numai factorul său de multiplicare;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.