title: Cauza C-488/15: Acțiune introdusă la 14 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/20

         Acțiune introdusă la 14 septembrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Bulgaria
   (Cauza C-488/15)
   (2015/C 389/22)
   Limba de procedură: bulgara

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Kružíková, E. Manhaeve, S. Petrova)

      Pârâtă: Republica Bulgaria

      Concluziile reclamantei

   Comisia Europeană solicită Curții:

               —

               prin depășirea sistematică a valorilor-limită anuale și zilnice de PM10, din anul 2007 până cel puțin în anul 2013 inclusiv, în zonele și aglomerările următoare: BG0001 aglomerarea Sofia, BG0002 aglomerarea Plovdiv, BG0004 nordul Bulgariei, BG0005 sud-vestul Bulgariei și BG0006 sud-estul Bulgariei;

               —

               prin depășirea sistematică a valorilor-limită zilnice de PM 10, din anul 2007 până cel puțin în anul 2013 inclusiv, și a valorilor-limită anuale de PM10, în anii 2007 și 2008 și din anul 2010 până cel puțin în anul 2013 inclusiv, în BG0003 zona Varna;

               —

               și în lipsa unor informații mai detaliate care să acrediteze ideea unei schimbări în ceea ce privește depășirea valorilor-limită de PM10 în zonele și aglomerările menționate mai sus, să constate că Bulgaria nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în conformitate cu dispozițiile articolului 13 alineatul (1) din directivă (1) coroborat cu anexa XI la aceasta;

               —

               având în vedere faptul că, exceptând ultimul raport anual privind calitatea aerului pentru anul 2013, atât valorile-limită anuale cât și cele zilnice pentru PM 10 în toate zonele și aglomerările menționate mai sus continuă să fie depășite, să constate de asemenea că Bulgaria nu și-a îndeplinit nici obligațiile ce îi revin în conformitate cu articolul 23 alineatul (1) al doilea paragraf din directivă și în special obligația de a asigura condițiile pentru ca perioada de depășire să fie cât mai scurtă cu putință, și să constate că persistă în neîndeplinirea obligațiilor;

               —

               obligarea Republicii Bulgaria la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În temeiul ultimelor rapoarte anuale prezentate cu privire la calitatea aerului și al răspunsurilor furnizate de autoritățile bulgare la avizul motivat, Comisia apreciază că, până în prezent, Republica Bulgaria nu și-a respectat obligațiile ce îi revin potrivit articolului 13 alineatul (1) din directivă în legătură cu valorile-limită anuale și zilnice ale nivelului pulberilor în suspensie din aerul înconjurător (PM10), iar potrivit articolului 23 alineatul (1) al doilea paragraf din aceeași directivă, în legătură cu întocmirea de planuri privind calitatea, astfel încât perioada de depășire a valorilor-limită să fie cât mai scurtă cu putință.
   Comisia consideră că este necesară introducerea acțiunii la Curtea de Justiție a Uniunii pentru ca aceasta să constate că Republica Bulgaria a încălcat dispozițiile menționate ale directivei.

      (1)  Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (JO L 152, p. 1).


title: Cauza T-446/10: Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Dow AgroSciences și Dintec Agroquímica — Produtos Químicos/Comisia

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/43

         Acțiune introdusă la 17 septembrie 2010 — Dow AgroSciences și Dintec Agroquímica — Produtos Químicos/Comisia
   (Cauza T-446/10)
   ()
   2010/C 346/88
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Regatul Unit) și Dintec Agroquímica — Produtos Químicos, Lda (Funchal, Portugalia) (reprezentanți: K. Van Maldegem și C. Mereu, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea acțiunii ca fiind admisibilă și întemeiată;

               —

               anularea Deciziei 2010/355/UE;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată;

               —

               dispunerea oricărei alte măsuri care ar fi considerată necesară pentru soluționarea echitabilă a cauzei.

      Motivele și principalele argumente

   Prin intermediul acțiunii formulate, reclamantele solicită anularea Deciziei 2010/355/UE a Comisiei din 25 iunie 2010 privind neincluderea trifluralinului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului (1).
   Reclamantele invocă două motive în susținerea pretențiilor fomulate.
   În primul rând, reclamantele susțin că decizia atacată este nelegală întrucât este bazată pe o decizie nelegală și există numai în temeiul acesteia din urmă. Această altă decizie (2), 2007/629/CE (3), reprezintă decizia inițială de neincludere a trifluralinului care a fost adoptată în urma reexaminării acestei substanțe în temeiul articolului 8 alineatul (2) din Directiva 91/414 (4). În cazul în care Decizia 2007/629/CE nu ar fi fost adoptată nelegal, decizia atacată nu ar fi existat.
   În al doilea rând, reclamantele susțin că actul atacat este el însuși nelegal din motive autonome. Acestea susțin că Comisia a săvârșit o eroare de drept prin faptul că a justificat actul atacat invocând existența unor preocupări în ceea ce privește:

               —

               potențialul pentru transportul pe distanțe mari; în această privință, reclamantele susțin că Comisia nu a luat în considerare anumite date (lipsa unei justificări științifice) și a încălcat principiul bunei administrări și dreptul la apărare. În plus, abordarea Comisiei în ceea ce privește transportul pe distanțe mari este, în opinia reclamantelor, discriminatorie și disproporționată;

               —

               toxicitatea pentru pești; în această privință, potrivit reclamantelor, concluzia Comisiei nu este susținută de justificările științifice. În plus, în opinia acestora, actul contestat este disproporționat în ceea ce privește modul în care abordează motivul de preocupare invocat referitor la toxicitatea cronică.

      (1)  Notificată cu numărul C(2010) 4199, JO L 160, p. 30.

      (2)  Contestată de reclamante în cadrul cauzei C-475/07, Dow AgroSciences și alții/Comisia (JO 2008, C 51, p. 54).

      (3)  Decizia Comisiei din 20 septembrie 2007 privind neincluderea trifluralinului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță [notificată cu numărul C(2007) 4282] (JO L 255, p. 42).

      (4)  Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar, JO L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30.


title: Cauzele conexate T-425/04, T-444/04, T-450/04 și T-456/04: Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2010 — Franța/Comisia ( „Ajutoare de stat — Măsuri financiare în favoarea France Télécom — Proiect de împrumut din partea acționarilor — Declarații publice ale unui membru al guvernului francez — Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea acestuia — Acțiune în anulare — Interes de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Noțiunea de ajutor de stat — Avantaj — Resurse de stat — Obligație de motivare” )

text:
               3.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/28

         Hotărârea Tribunalului din 21 mai 2010 — Franța/Comisia
   (Cauzele conexate T-425/04, T-444/04, T-450/04 și T-456/04) (1)

   („Ajutoare de stat - Măsuri financiare în favoarea France Télécom - Proiect de împrumut din partea acționarilor - Declarații publice ale unui membru al guvernului francez - Decizie prin care ajutorul este declarat incompatibil cu piața comună și prin care nu se dispune recuperarea acestuia - Acțiune în anulare - Interes de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Noțiunea de ajutor de stat - Avantaj - Resurse de stat - Obligație de motivare”)
   2010/C 179/46
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamante: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues, R. Abraham și S. Ramet, ulterior E. Belliard, M. de Bergues și S. Ramet, și în cele din urmă E. Belliard, M. de Bergues, A.-L. Vendrolini și J.-C. Niollet, agenți) (cauza T-425/04); France Télécom SA (Paris, Franța) (reprezentanți: inițial A. Gosset-Grainville și S. Hautbourg, ulterior S. Hautbourg, avocați) (cauza T-444/04); Bouygues SA (Paris); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt, Franța) (reprezentanți: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile și J. Blouet Gaillard, avocați) (cauza T-450/04); și Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) (Paris) (reprezentanți: O. Fréget, F. Herrenschmidt, M. Struys și L. Eskenazi, avocați) (cauza T-456/04)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial C. Giolito și J. Buendía Sierra, ulterior C. Giolito și D. Grespan, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. Vendrolini și J.-C. Niollet, în cauza T-450/04, și M. de Bergues în cauza T-456/04, agenți) (cauzele T-450/04 și T-456/04); Bouygues SA (Paris); Bouygues Télécom SA (Boulogne-Billancourt) (reprezentanți: J. Vogel, F. Sureau, D. Théophile și J. Blouet Gaillard, avocați) (cauza T-444/04); și France Télécom SA (Paris) (reprezentanți: inițial A. Gosset-Grainville și S. Hautbourg, ulterior S. Hautbourg, avocați) (cauzele T-450/04 și T-456/04)

      Obiectul

   Cereri de anulare a Deciziei 2006/621/CE a Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Franța în favoarea France Télécom (JO L 257, p. 11)

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 din Decizia 2006/621/CE a Comisiei din 2 august 2004 privind ajutorul de stat pus în aplicare de Franța în favoarea France Télécom.

               2.

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererilor de anulare a articolului 2 din Decizia 2006/621.

               3.

               În cauzele T-425/04 și T-444/04, Comisia Europeană va suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Republica Franceză și de France Télécom SA.

               4.

               În cauzele T-425/04 și T-444/04, Bouygues SA și Bouygues Télécom SA vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

               5.

               În cauza T-450/04, Bouygues și Bouygues Télécom vor suporta propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisie.

               6.

               În cauza T-450/04, Comisia va suporta jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

               7.

               În cauza T-456/04, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom) și Comisia vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

               8.

               În cauzele T-450/04 și T-456/04, Republica Franceză și France Télécom vor suporta propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 19, 22.1.2005.


title: Cauza C-330/15 P: Recurs introdus la 3 iulie 2015 de Johannes Tomana și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 22 aprilie 2015 în cauza T-190/12, Johannes Tomana și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană

text:
               14.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/20

         Recurs introdus la 3 iulie 2015 de Johannes Tomana și alții împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) din 22 aprilie 2015 în cauza T-190/12, Johannes Tomana și alții/Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană
   (Cauza C-330/15 P)
   (2015/C 302/25)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurenți: Johannes Tomana și alții (reprezentanți: M. O'Kane, solicitor, M. Lester, Z. Al-Rikabi, barristers)

      Celelalte părți din procedură: Consiliul Uniunii Europene, Comisia Europeană, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord

      Concluziile recurenților

   Recurenții solicită Curții să dispună anularea hotărârii Tribunalului, anularea actelor atacate în măsura în care li se aplică recurenților și să oblige intimatele la plata cheltuielilor de judecată efectuate de recurenți în primă instanță și în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare considerând că regulamentul atacat avea un temei juridic valabil. Unicul său temei juridic menționat acorda Comisiei competența să modifice Regulamentul nr. 314/2004 (1) pe baza unei poziții comune care a fost între timp revocată, și care nu poate fi interpretată ca referindu-se la o decizie ulterioară.
   Al doilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept considerând că în actele atacate pot fi înscrise persoane pe baza faptului că sunt „membri ai guvernului” sau „persoane asociate cu aceștia” numai prin prisma funcțiilor lor sau a fostelor lor funcții. În plus, Tribunalul a săvârșit o eroare considerând că unele persoane pot fi considerate „asociați” ai membrilor guvernului pe baza faptului că unele afirmații că au avut un comportament care subminează statul de drept, democrația sau drepturile omului în Zimbabwe în trecut demonstrau că au „complotat” cu guvernul. Tribunalul nu ar fi trebuit să permită intimatelor să se bazeze pe prezumții care nu au fost menționate în actele atacate și care nu erau nici coerente și nici disproporționate cu obiectivele lor, ci ar fi trebuit să le solicite să își îndeplinească obligația de a justifica reînscrierea lor pe o baza de fapt solidă.
   Al treilea motiv: Tribunalul a săvârșit o eroare de drept concluzionând că motivarea era suficientă prin simpla enumerare a funcțiilor despre care se spune că erau exercitate de membri guvernului și de asociații acestora, sau când a menționat afirmații vagi și generale despre comportamente ilegale din trecut. Tribunalul a săvârșit de asemenea o eroare prin faptul că a permis ca motivarea să fie completată prin motive ex post suplimentare care nu sunt vizate de actele atacate. În cazul în care anumiți recurenți au depus observații prin care resping afirmațiile făcute împotriva lor, Tribunalul a constatat, în mod incorect și neloial, inadmisibilitatea argumentării lor și nu a examinat-o pe fond.
   Al patrulea motiv: Tribunalul nu a respectat jurisprudența stabilită în materia dreptului la apărare considerând că celelalte părți nu aveau obligația să comunice elementele de probă și motivele menținerii listei și nici să permită recurenților să își prezinte observațiile înainte de adoptarea deciziilor de menținere a fiecărui recurent pe listă.
   Al cincilea motiv: Tribunalul nu a examinat dacă înscrierea fiecărui recurent avea la bază o evaluare comparativă proporțională a atingerii importante aduse drepturilor lor fundamentale și obiectivelor actelor atacate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 314/2004 al Consiliului din 19 februarie 2004 privind anumite măsuri restrictive împotriva Zimbabwe (JO L 55, p. 1, Ediție specială, 18/vol. 2, p. 161).


title: Cauza C-531/14 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2014 de Giorgio Giorgis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 25 septembrie 2014 în cauza T-474/12, Giorgio Giorgis/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/12

         Recurs introdus la 24 noiembrie 2014 de Giorgio Giorgis împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 25 septembrie 2014 în cauza T-474/12, Giorgio Giorgis/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-531/14 P)
   (2015/C 389/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Giorgio Giorgis (reprezentanți: I. M. Prado, A. Tornato, avocați)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Comigel SAS
   Prin Ordonanța din 2 septembrie 2015, Curtea (Camera a șasea) a respins recursul și a dispus ca domnul Giorgio Giorgis să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza C-526/14: Hotărârea Curții (Marea Camera) din 19 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – Tadej Kotnik și alții/Državni zbor Republike Slovenije (Trimitere preliminară — Validitatea și interpretarea Comunicării Comisiei privind sectorul bancar — Interpretarea Directivelor 2001/24/CE și 2012/30/UE — Ajutoare de stat acordate băncilor în contextul crizei financiare — Repartizarea sarcinilor — Lichidarea fondurilor proprii ale acționarilor, a capitalului hibrid și a datoriei subordonate — Principiul protecției încrederii legitime — Drept de proprietate — Protejarea intereselor asociaților și ale terților — Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit)

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/3

         Hotărârea Curții (Marea Camera) din 19 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovenia) – Tadej Kotnik și alții/Državni zbor Republike Slovenije
   (Cauza C-526/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Validitatea și interpretarea Comunicării Comisiei privind sectorul bancar - Interpretarea Directivelor 2001/24/CE și 2012/30/UE - Ajutoare de stat acordate băncilor în contextul crizei financiare - Repartizarea sarcinilor - Lichidarea fondurilor proprii ale acționarilor, a capitalului hibrid și a datoriei subordonate - Principiul protecției încrederii legitime - Drept de proprietate - Protejarea intereselor asociaților și ale terților - Reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit))
   (2016/C 343/04)
   Limba de procedură: slovena

      Instanța de trimitere

   Ustavno sodišče Republike Slovenije

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Tadej Kotnik, Marko Studen, Anton Glavan, Jože Sedonja, Primož Kozmus, Savaprojekt d.d., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Andrej Pipuš, Dušanka Pipuš, Marija Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič, Mladen Mladenić, Matjaž Matičič, Stajka Skrbinšek, Janez Forte, Zdenko Fritz, Sergej Garantini, Marijana Gošte, Marta Leskovar, Marija Šumi, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije, Igor Karlovšek, Marija Karlovšek, Janez Gosar

      Pârâtă: Državni zbor Republike Slovenije

      cu participarea: Vlada Republike Slovenije, Banka Slovenije, Okrožno sodišče v Ljubljani

      Dispozitivul

               1)

               Comunicarea Comisiei privind aplicarea, de la 1 august 2013, a normelor privind ajutoarele de stat pentru măsurile de sprijin în favoarea băncilor în contextul crizei financiare („Comunicarea privind sectorul bancar”) trebuie interpretată în sensul că nu are un caracter obligatoriu în privința statelor membre.

               2)

               Articolele 107-109 TFUE trebuie interpretate în sensul că nu se opun punctelor 40-46 din Comunicarea privind sectorul bancar, în măsura în care punctele menționate prevăd o condiție de repartizare a sarcinilor în rândul acționarilor și al titularilor de titluri subordonate în vederea autorizării unui ajutor de stat.

               3)

               Principiul protecției încrederii legitime și dreptul de proprietate trebuie interpretate în sensul că nu se opun punctelor 40-46 din Comunicarea privind sectorul bancar, în măsura în care punctele menționate prevăd o condiție de repartizare a sarcinilor în rândul acționarilor și al titularilor de titluri subordonate în vederea autorizării unui ajutor de stat.

               4)

               Articolele 29, 34, 35 și 40-42 din Directiva 2012/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților comerciale în statele membre, în înțelesul articolului 54 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților, în ceea ce privește constituirea societăților comerciale pe acțiuni și menținerea și modificarea capitalului acestora trebuie interpretate în sensul că nu se opun punctelor 40-46 din Comunicarea privind sectorul bancar, în măsura în care punctele menționate prevăd o condiție de repartizare a sarcinilor în rândul acționarilor și al titularilor de titluri subordonate în vederea autorizării unui ajutor de stat.

               5)

               Comunicarea privind sectorul bancar trebuie interpretată în sensul că măsurile de conversie sau de reducere a valorii capitalului hibrid și a datoriei subordonate, astfel cum sunt prevăzute la punctul 44 din această comunicare, nu trebuie să depășească ceea ce este necesar pentru acoperirea deficitului de capital al băncii respective.

               6)

               Articolul 2 a șaptea liniuță din Directiva 2001/24/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 aprilie 2001 privind reorganizarea și lichidarea instituțiilor de credit trebuie interpretat în sensul că noțiunea „măsuri de reorganizare”, în sensul acestei dispoziții, cuprinde măsurile de repartizare a sarcinilor astfel cum sunt prevăzute la punctele 40-46 din Comunicarea privind sectorul bancar.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza C-588/11 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Omnicare, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-290/09 — Omnicare, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/41

      Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Omnicare, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-290/09 — Omnicare, Inc./Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Astellas Pharma GmbH
      (Cauza C-588/11 P)
      (2012/C 25/77)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Omnicare, Inc. (reprezentant: M. Edenborough QC)

         Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Astellas Pharma GmbH

         Concluziile recurentei

      Reclamanta solicită anularea hotărârii atacate. În plus, reclamanta solicită obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată aferente atât procedurii în fața Curții cât și procedurii desfășurate în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Reclamanta invocă un singur motiv, respectiv împrejurarea că Tribunalul a făcut o greșită aplicare a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 (1) („noul regulament”). Prezenta cauză privește opoziția formulată de Astellas Pharma GmbH (anterior Yamanouchi Pharma GmbH) („persoana care a formulat opoziția”) în temeiul mărcii germane nr. 394010348, înregistrată de persoana care a formulat opoziția, și al pretinsei existențe a unui risc de confuzie în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 (2) („vechiul regulament”) (dar care, în ceea ce privește părțile relevante, este identic cu noul regulament). Cum marca anterioară a fost înregistrată cu mai mult de cinci ani înainte de formularea opoziției, persoana care a formulat opoziția trebuia să probeze că marca a făcut obiectul unei utilizări serioase pentru a o putea invoca în susținerea opoziției sale.
      Reclamanta arată că în mod eronat Tribunalul a statuat că marca anterioară invocată de persoana care a formulat opoziția a făcut, potrivit legii, obiectul unei utilizări serioase. Nu se contestă că marca în discuție a făcut într-adevăr obiectul unei utilizări în cursul unor operații comerciale efectuate de către sau cu consimțământul persoanei care a formulat opoziția în raport cu serviciile pentru care era înregistrată aceasta. Totuși, acea utilizare era legată de prestarea de servicii cu titlu gratuit. De aceea, ea nu poate fi invocată, în drept, pentru a dovedi că marca a făcut obiectul unei utilizări serioase. Acest aspect a făcut obiectul unei jurisprudențe care, potrivit reclamantei, (a) a fost greșit aplicată de Tribunal și care, (b) este în orice caz contradictorie. Prin urmare, problema consecințelor juridice care rezultă dintr-o asemenea situație de fapt trebuie rezolvată de Curte.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146).


title: Cauza C-417/15: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Austria) – Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt [Trimitere preliminară — Spațiul de libertate, securitate și justiție — Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 — Competență judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială — Domeniu de aplicare — Articolul 24 punctul 1 primul paragraf — Competența exclusivă în materie de drepturi reale imobiliare — Articolul 7 punctul 1 litera (a) — Competențe speciale în materie contractuală — Acțiune având ca obiect anularea unui act de donație a unui imobil și radierea din cartea funciară a înscrierii unui drept de proprietate]

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/13

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 16 noiembrie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Austria) – Wolfgang Schmidt/Christiane Schmidt
   (Cauza C-417/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Spațiul de libertate, securitate și justiție - Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 - Competență judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială - Domeniu de aplicare - Articolul 24 punctul 1 primul paragraf - Competența exclusivă în materie de drepturi reale imobiliare - Articolul 7 punctul 1 litera (a) - Competențe speciale în materie contractuală - Acțiune având ca obiect anularea unui act de donație a unui imobil și radierea din cartea funciară a înscrierii unui drept de proprietate])
   (2017/C 014/17)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Wolfgang Schmidt

      Pârâtă: Christiane Schmidt

      Dispozitivul

   Dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretate în sensul că o acțiune în anularea unui act de donație a unui imobil pentru lipsa capacității de a contracta a donatorului nu ține de competența exclusivă a instanței din statul membru pe teritoriul căruia este situat imobilul, prevăzută la articolul 24 punctul 1 din Regulamentul nr. 1215/2012, ci de competența specială prevăzută la articolul 7 punctul 1 litera (a) din același regulament.
   O acțiune în radiere din cartea funciară a mențiunilor referitoare la dreptul de proprietate al donatarului ține de competența exclusivă prevăzută la articolul 24 punctul 1 din același regulament.

      (1)  JO C 363, 3.11.2015.


title: Cauza T-361/07 P: Recurs introdus la 19 iulie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 5 iulie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-25/06, Ider și alții/Comisia Comunităților Europene

text:
               24.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/32

         Recurs introdus la 19 iulie 2007 de Comisia Comunităților Europene împotriva hotărârii pronunțate la 5 iulie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-25/06, Ider și alții/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-361/07 P)
   (2007/C 283/59)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurentă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: D. Martin și L. Lozano Palacios, agents)

      Celelalte părți în proces: B. Ider (Halle, Belgia), M.-C. Desorbay (Meise, Belgia), L. Noschese (Braine-le Château, Belgia)
   Concluziile recurentei

               —

               Anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 iulie 2007 în cauza F-25/06;

               —

               retrimiterea cauzei în fața Tribunalului Funcției Publice;

               —

               amânarea pronunțării cu privire la cheltuielile de judecată;

               —

               în subsidiar, anularea hotărârii Tribunalului Funcției Publice din 5 iulie 2007 în cauza F-25/06 și, pronunțându-se asupra litigiului, să admită concluziile prezentate de pârâta în primă instanță și, în consecință, să respingă acțiunea din cauza F-25/06; obligarea pârâtelor din recurs la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin hotărârea din 5 iulie 2007 pronunțată în cauza F-25/06, Ider și alții/Comisia, Tribunalul Funcției Publice (TFP) a anulat decizia prin care Comisia a stabilit încadrarea și remunerația doamnei Ider în temeiul contractului de agent contractual. Reclamanții, foști lucrători salariați supuși dreptului belgian, au fost angajați în calitate de agenți cu atribuții de execuție în urma unei schimbări de regim aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților.
   Primul motiv invocat de Comisie în sprijinul recursului acesteia este întemeiat pe o eroare de drept care rezidă în faptul că Tribunalul nu ar fi respectat domeniul de aplicare a principiului egalității de tratament prin interpretarea dată de acesta dispozițiilor aplicabile, în special raportat la conceptul reținut de Comisie care constă în includerea alocațiilor familiale în noțiunea de remunerație.
   Al doilea motiv este întemeiat pe încălcarea principiului motivării întrucât Tribunalul nu s-ar fi pronunțat asupra noțiunii de remunerație.


title: Cauza F-2/07: Acțiune introdusă în data de 12 ianuarie 2007 — Matos Martins/Comisie

text:
               10.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 56/43

         Acțiune introdusă în data de 12 ianuarie 2007 — Matos Martins/Comisie
   (Cauza F-2/07)
   (2007/C 56/81)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamant: José Carlos Matos Martins (Bruxelles, Belgia) (reprezentant: M.-A.Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantului

               —

               să anuleze decizia din 27 februarie 2006 a Biroului European de Selecție a Personalului (EPSO) de stabilire a rezultatelor reclamantului la testele de preselecție pentru agenți contractuali UE 25;

               —

               să anuleze decizia EPSO și/sau a Comitetului de Selecție UE 25 de a nu-l înregistra pe reclamant în banca de date cu candidații care au promovat testele de preselecție;

               —

               să anuleze continuarea operațiunilor de selecție;

               —

               să oblige Comisia la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   În sprijinul acțiunii reclamantul invocă două motive.
   În primul aspect al primului motiv, reclamantul arată că nivelul de dificultate și pragul de reușită la probele de preselecție, și în special nivelul de dificultate al testului numeric al candidaților din grupa de funcții IV au fost stabilite în funcție de numărul de candidați, astfel încât să se ajungă la un număr predefinit de laureați, deși acestea ar fi trebuit decise numai în raport cu necesitățile funcțiilor posturilor ce vor fi oferite.
   În cel de-al doilea aspect al primului motiv, reclamantul arată că probele de preselecție au avut un conținut alcătuit pentru fiecare grupă de funcții printr-o alegere aleatorie dintr-o bază de date cu întrebări de nivel diferit, deși conținutul probelor ar fi trebuit să fie același pentru toți candidații aceleiași grupe de funcții sau cel puțin să fie decis printr-o căutare aleatorie dintr-o bază de întrebări de același nivel.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea obligației de transparență, a obligației de motivare a deciziilor care lezează destinatarul, a regulii privind accesul publicului la documentele Comisiei, precum și a principiului încrederii legitime. Reclamantul arată că întrebările care i-au fost puse nu i-au fost comunicate și că motivele înaintate de EPSO pentru justificarea acestui refuz de informare sunt inexacte în fapt și inadmisibile în drept. În particular, pe de o parte anexa III din statut care prevede secretul lucrărilor juriului nu este aplicabilă în speță și pe de altă parte, comunicarea întrebărilor a devenit indispensabilă, date fiind bănuielile și rezervele pe care chiar EPSO, precum și Comitetul Paritar de Selecție le-au emis în legătură cu valabilitatea probelor.


title: Cauza C-414/07: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie — Republica Polonă) — Magoora sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie (A șasea directivă TVA — Articolul 17 alineatele (2) și (6) — Reglementare națională — Deducerea TVA-ului aferent achiziției de carburant pentru anumite vehicule indiferent de finalitatea utilizării acestora — Restrângere efectivă a dreptului de deducere — Excluderi prevăzute de legislația națională la momentul intrării în vigoare a directivei)

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/17

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 22 decembrie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie — Republica Polonă) — Magoora sp. zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Cauza C-414/07) (1)

   (A șasea directivă TVA - Articolul 17 alineatele (2) și (6) - Reglementare națională - Deducerea TVA-ului aferent achiziției de carburant pentru anumite vehicule indiferent de finalitatea utilizării acestora - Restrângere efectivă a dreptului de deducere - Excluderi prevăzute de legislația națională la momentul intrării în vigoare a directivei)
   (2009/C 44/27)
   Limba de procedură: poloneza
   Instanța de trimitere
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Magoora sp. zoo

      Pârât: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Wojewódzki Sad Administracyjny w Krakowie — Interpretarea articolului 17 alineatele (2) și (6) din Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) — Reglementare națională care exclude dreptul de deducere a taxei aferente achiziției de carburant pentru anumite vehicule indiferent de finalitatea utilizării (profesională sau privată) a vehiculului vizat — Modificarea criteriilor referitoare la vehiculele vizate de excludere care are drept consecință limitarea de facto a domeniului de aplicare a dreptului de deducere în comparație cu perioada anterioară intrării în vigoare a directivei în statul membru vizat
   Dispozitivul
   Articolul 17 alineatul (6) al doilea paragraf din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare se opune ca un stat membru să abroge în totalitate, cu ocazia transpunerii acestei directive în dreptul intern, dispozițiile naționale privind limitările aduse dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată achitată anterior și aplicată achizițiilor de carburant destinat unor vehicule utilizate în scopul unei activități taxabile, prin înlocuirea acestor dispoziții, la data intrării în vigoare a directivei menționate pe teritoriul său, cu dispoziții prin care se stabilesc noi criterii în domeniu, dacă — ceea ce revine instanței de trimitere să aprecieze — aceste din urmă dispoziții au avut ca efect să extindă domeniul de aplicare al limitărilor menționate. Acest articol se opune, în orice caz, ca un stat membru să își modifice ulterior legislația intrată în vigoare la data menționată într-un sens care extinde domeniul de aplicare al acestor limitări în raport cu situația existentă înaintea acestei date.

      (1)  JO C 269, 10.11.2007.


title: Cauza T-298/08: Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2010 — Aldi/OAPI — Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)

text:
               1.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/78

         Ordonanța Tribunalului din 2 martie 2010 — Aldi/OAPI — Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)
   (Cauza T-298/08) (1)

   2010/C 113/113

      Limba de procedură: germana

   Președintele Camerei a șaptea a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 247, 27.9.2008.


title: Cauza C-84/09: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — X/Skatteverket [TVA — Directiva 2006/112/CE — Articolul 2, articolul 20 primul paragraf și articolul 138 alineatul (1) — Achiziție intracomunitară a unui velier nou — Utilizarea imediată a bunului cumpărat în statul membru de achiziție sau într un alt stat membru înainte de transportul către destinația finală — Termen în care începe transportul bunului către locul de destinație — Durata maximă a transportului — Moment relevant pentru determinarea calității de mijloc de transport nou în vederea impozitării sale]

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 13/5

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 18 noiembrie 2010 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Regeringsrätten — Suedia) — X/Skatteverket
   (Cauza C-84/09) (1)

   (TVA - Directiva 2006/112/CE - Articolul 2, articolul 20 primul paragraf și articolul 138 alineatul (1) - Achiziție intracomunitară a unui velier nou - Utilizarea imediată a bunului cumpărat în statul membru de achiziție sau într un alt stat membru înainte de transportul către destinația finală - Termen în care începe transportul bunului către locul de destinație - Durata maximă a transportului - Moment relevant pentru determinarea calității de mijloc de transport nou în vederea impozitării sale)
   2011/C 13/08
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Regeringsrätten

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: X

      Pârâtă: Skatteverket

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Regeringsrätten — Interpretarea articolelor 2, 20 și 138 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7) — Achiziționarea unei bărci noi din statul membru A de către un particular care este rezident în statul membru B pentru a fi utilizat în scopuri personale imediate de către particular în statul membru A sau în alte state membre pentru o anumită perioadă, înainte ca barca să fie adusă la destinația finală în statul membru B — Termenul de începere a transportării bunului la locul de destinație — Durata maximă a acestui transport — Momentul relevant pentru a determina caracterul nou al unui mijloc de transport în vederea impozitării acestuia

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 20 primul paragraf și articolul 138 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată trebuie interpretate în sensul că desemnarea unei operațiuni drept livrare sau achiziție intracomunitară nu poate depinde de respectarea vreunui termen în care ar trebui să înceapă sau să se încheie transportul bunului în cauză din statul membru de livrare către statul membru de destinație. În cazul particular al achiziționării unui mijloc de transport nou în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) din această directivă, stabilirea caracterului intracomunitar al operațiunii trebuie să se efectueze printr o apreciere globală a tuturor circumstanțelor obiective, precum și a intenției cumpărătorului, cu condiția ca aceasta să fie susținută de elemente obiective ce permit identificarea statului membru în care se preconizează utilizarea finală a bunului în cauză.

               2.

               Aprecierea faptului dacă un mijloc de transport care face obiectul unei achiziții intracomunitare este nou în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/112 trebuie să se raporteze la momentul livrării bunului respectiv de către vânzător cumpărătorului.

      (1)  JO C 90, 18.4.2009.


title: Cauza C-322/10: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit) — Medeva BV/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks [Medicamente de uz uman — Certificat suplimentar de protecție — Regulamentul (CE) nr. 469/2009 — Articolul 3 — Condiții de obținere a certificatului — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii — Existența unor criterii suplimentare sau diferite pentru un medicament care conține mai multe principii active sau pentru un vaccin împotriva mai multor boli ( „Multi disease vaccine” sau „vaccin multivalent” )]

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/11

      Hotărârea Curții (Camera a patra) din 24 noiembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Regatul Unit) — Medeva BV/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
      (Cauza C-322/10) (1)

      (Medicamente de uz uman - Certificat suplimentar de protecție - Regulamentul (CE) nr. 469/2009 - Articolul 3 - Condiții de obținere a certificatului - Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” - Criterii - Existența unor criterii suplimentare sau diferite pentru un medicament care conține mai multe principii active sau pentru un vaccin împotriva mai multor boli („Multi disease vaccine” sau „vaccin multivalent”))
      (2012/C 25/17)
      Limba de procedură: engleza

         Instanța de trimitere

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Medeva BV

         Pârât: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Interpretarea articolului 3 literele (a) și (b) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) — Condiții de obținere a certificatului — Noțiunea „produs protejat de un brevet de bază în vigoare” — Criterii — Existența unor criterii suplimentare sau diferite pentru un medicament care conține mai multe principii active sau pentru un vaccin împotriva mai multor boli („Multi disease vaccine”)?

         Dispozitivul

                  1.

                  Articolul 3 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente trebuie interpretat în sensul că se opune acordării de către serviciile competente în domeniul proprietății industriale ale unui stat membru a unui certificat suplimentar de protecție care privește principii active care nu sunt menționate în cuprinsul revendicărilor brevetului de bază invocat în susținerea unei astfel de cereri.

                  2.

                  Articolul 3 litera (b) din Regulamentul nr. 469/2009 trebuie interpretat în sensul că, sub rezerva îndeplinirii și a celorlalte condiții prevăzute la articolul menționat, acesta nu se opune acordării de către serviciile competente în domeniul proprietății industriale ale unui stat membru a unui certificat suplimentar de protecție pentru o compoziție de două principii active, corespunzătoare celei care figurează în cuprinsul revendicărilor brevetului de bază invocat, atât timp cât medicamentul a cărui autorizare a introducerii pe piață se prezintă în susținerea cererii de certificat suplimentar de protecție cuprinde nu numai această compoziție de două principii active, ci și alte principii active.

         (1)  JO C 246, 11.9.2010.


title: Cauzele conexate T-303/06 și T-337/06: Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2010 — UniCredito Italiano/OAPI — Union Investment Privatfonds (UNIWEB) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare verbale UNIWEB și UniCredit Wealth Management — Mărcile naționale verbale anterioare UNIFONDS și UNIRAK și marca națională figurativă anterioară UNIZINS — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]” ]

text:
               19.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/38

      Hotărârea Tribunalului din 27 aprilie 2010 — UniCredito Italiano/OAPI — Union Investment Privatfonds (UNIWEB)
      (Cauzele conexate T-303/06 și T-337/06) (1)

      („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cereri de înregistrare a mărcilor comunitare verbale UNIWEB și UniCredit Wealth Management - Mărcile naționale verbale anterioare UNIFONDS și UNIRAK și marca națională figurativă anterioară UNIZINS - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]”)
      (2010/C 161/57)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: UniCredito Italiano SpA (Genova, Italia) (reprezentanți: G. Floridia, R. Floridia și F. Polettini, avocați)

         Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Bullock, agent)

         Cealaltă parte în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: J. Zindel, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva a două decizii ale Camerei a doua de recurs a OAPI din 5 septembrie 2006 (cauzele conexate R 196/2005-2 și R 211/2005-2) și din 25 septembrie 2006 (cauzeel conexate R 456/2005-2 și R 502/2005-2) privind proceduri de opoziție între Union Investment Privatfonds GmbH și UniCredito Italiano SpA.

         Dispozitivul

                  1.

                  Cauzele T-303/06 și T-337/06 sunt conexate în vederea pronunțării hotărârii.

                  2.

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 5 septembrie 2006 (cauzele conexate R 196/2005-2 și R 211/2005-2) în măsura în care prin aceasta se respinge calea de atac formulată de UniCredito Italiano SpA în cauza R 211/2005-2 și se admit opozițiile formulate la înregistrarea mărcii solicitate UNIWEB pentru „afaceri bancare, afaceri financiare, afaceri monetare, asigurări, informații și consiliere în materie de finanțe și de asigurări, servicii de carduri de credit/debit, servicii bancare și financiare prin internet” din clasa 36.

                  3.

                  Anulează Decizia Camerei a doua de recurs Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 25 septembrie 2006 (cauzele conexate R 456/2005-2 și R 502/2005-2) în măsura în care prin aceasta se respinge calea de atac formulată de UniCredito Italiano SpA în cauza R 456/2005-2 și se admit opozițiile formulate la înregistrarea mărcii solicitate UniCredit Wealth Management pentru „afaceri bancare, afaceri financiare, afaceri monetare, asigurări și informații financiare” din clasa 36.

                  4.

                  Respinge cererile formulate de Union Investment Privatfonds GmbH.

                  5.

                  Fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.

         (1)  JO C 326, 30.12.2006


title: Cauza T-474/10: Acțiune introdusă la 26 septembrie 2010 — Evropaïki Dynamiki/Comisia

text:
               18.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/48

         Acțiune introdusă la 26 septembrie 2010 — Evropaïki Dynamiki/Comisia
   (Cauza T-474/10)
   ()
   2010/C 346/93
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: N. Korogiannakis și M. Dermitzakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamantei:

               —

               Anularea deciziei DIGIT de: (a) selectare a ofertei reclamantei prezentată ca urmare a cererii de ofertă publică DIGIT/R2/PO/2009/45 „Prestare de servicii externe de dezvoltare, cercetare și suport pentru sisteme informatice” (JO 2009/S 198-283663), pentru lotul 1A, în calitate de al doilea ofertant în mecanismul în cascadă; (b) selectare a ofertei prezentate de reclamantă în răspuns la cererea de ofertă publică menționată pentru lotul 1B, în calitate de al treilea ofertant în mecanismul în cascadă; (c) selectare a ofertei prezentate de reclamantă în răspuns la cererea de ofertă publică menționată pentru lotul 1C, în calitate de al doilea ofertant în mecanismul în cascadă; (d) selectare a ofertei prezentate de reclamantă în răspuns la cererea de ofertă publică menționată pentru lotul 3, în calitate de al treilea ofertant în mecanismul în cascadă, în loc de a fi fost selectat în calitate de prim ofertat pentru toate loturile, după cum a fost comunicat reclamantei prin patru scrisori separate (câte una pentru fiecare lot) din 16 iulie 2010, precum și a tuturor deciziilor conexe ale DIGIT, inclusiv a celor prin care s-a decis să se atribuie contractele în cauză primului și celui de al doilea ofertant în cascadă;

               —

               obligarea DIGIT la plata de despăgubiri pentru prejudiciile suferite în cadrul procedurii în cauză, în valoare de 242 000 000 EUR (122 000 000 EUR pentru lotul 1A, 40 000 000 EUR pentru lotul 1B, 30 000 000 EUR lotul 1C și 50 000 000 EUR pentru lotul 3), precum și a sumei de 24 200 000 EUR cu titlu de despăgubiri pentru damnum emergens și de daune morale pentru atingerea adusă credibilității și reputației sale;

               —

               obligarea DIGIT la plata cheltuielilor de judecată și a altor cheltuieli efectuate în legătură cu formularea acțiunii, chiar și în cazul în care prezenta acțiune este respinsă.

      Motivele și principalele argumente

   Prin prezenta acțiune, reclamanta solicită anularea deciziei emise de pârâtă la 16 iulie 2010 prin care aceasta a selectat oferta reclamantei în contextul cererii de ofertă DIGIT/R2/PO/2009/45 „Prestare de servicii externe de dezvoltare, cercetare și suport pentru sisteme informatice” (1) pentru loturile 1A, 1B, 1C și 3, în calitate de al doilea sau al treilea ofertant în cadrul mecanismului în cascadă, iar nu în calitate de prim ofertant, precum și anularea tuturor deciziilor conexe ale DIGIT, inclusiv a celor prin care s-a decis să se atribuie contractele în cauză primului și celui de al doilea ofertant în cascadă. Reclamanta solicită și repararea prejudiciilor pe care pretinde că le-a suferit ca urmare a procedurii de atribuire a contractului.
   În susținerea cererii, reclamanta prezintă următoarele argumente:

               În primul rând, potrivit reclamantei, Comisia a încălcat articolele 39 și 94 din Regulamentul financiar (2) și principiile bunei administrări și transparenței, precum și articolele 106 și 107 din Regulamentul financiar, întrucât o serie de membri ai consorțiului declarat câștigător nu îndeplineau criteriile de excludere, deoarece ar fi trebuit să se constate că au încălcat în mod grav condițiile impuse prin contracte anterioare, iar unul dintre aceștia se face vinovat de desfășurarea de activități frauduloase, de corupție și de dare de mită, în timp ce o serie de alți membri din cadrul consorțiilor declarate câștigătoare fac apel la subcontractanți din state nemembre OMC sau ale Comitetului guvernamental privind achizițiile publice.

               În plus, reclamanta arată că au fost încălcate principiul bunei administrări și principiul egalității de tratament, ca și articolele 98 și 99 din Regulamentul financiar și articolul 145 din Normele de aplicare ale acestuia, întrucât a existat conflict de interese în privința anumitor membri ai comitetului de evaluare.

               Potrivit reclamantei, la evaluare au fost utilizate criterii de atribuire vagi și nelegale, fiind așadar încălcat articolul 97 din Regulamentul financiar și articolul 138 din Normele de aplicare ale acestuia.

               În sfârșit, în opinia reclamantei autoritatea contractantă nu a dezvăluit avantajele relative ale ofertei declarate câștigătoare și a comis o serie de erori vădite de apreciere în evaluarea ofertei reclamantei, precum și a celei a consorțiilor declarate câștigătoare. Potrivit reclamantei, în cadrul raportului de evaluare autoritatea contractantă a inserat comentarii vagi și nemotivate.

      (1)  JO 2009/S 198-283663.

      (2)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, p. 1, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 198)


title: Cauza C-480/11 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2011 de Akissi Danièle Boni-Claverie împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera cincea) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-350/11, Boni-Claverie/Consiliul

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/4

         Recurs introdus la 21 septembrie 2011 de Akissi Danièle Boni-Claverie împotriva Ordonanței Tribunalului (Camera cincea) pronunțate la 13 iulie 2011 în cauza T-350/11, Boni-Claverie/Consiliul
   (Cauza C-480/11 P)
   2012/C 6/05
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurentă: Akissi Danièle Boni-Claverie (reprezentanți: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas și M. Ceccaldi, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentei

               —

               Declararea admisibilității acțiunii formulate de doamna Akissi Danièle Boni-Claverie;

               —

               anularea Ordonanței pronunțate în cauza T-350/11 din 13 iulie 2011 prin care s-a constatat inadmisibilitatea cererii introductive;

               —

               trimiterea acțiunii la Tribunal pentru ca recurenta să își poată valorifica drepturile;

               —

               obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată, în temeiul articolelor 69 și 73 din Regulamentul de procedură al Curții.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă următoarele motive:

               —

               Forța majoră, ca urmare a războiului, care întrerupe termenul de prescripție. Evenimentele cu care recurenta se confruntase din luna noiembrie 2010 în Côte d’Ivoire ar constitui un caz de forță majoră, în sensul articolului 45 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, ca urmare a stării de război care ar avea ca efect întreruperea termenelor de prescripție în ceea ce privește actele adoptate de Consiliu împotriva sa.

               —

               Prezentul caz de forță majoră ca urmare a războiului s-ar opune posibilității recurentei de a-și exercita în mod liber dreptul la acțiune împotriva unor acte care încalcă în mod vădit drepturi fundamentale.

               —

               Drepturile și libertățile fundamentale ar prevala în raport cu principiul securității juridice. Prin invocarea principiului securității juridice pentru a declara inadmisibilă cererea recurentei, Tribunalul ar aduce atingere dreptului fundamental de a avea acces la o instanță și dreptului la apărare. Recurenta ar fi fost de asemenea privată de dreptul de a fi ascultată de o instanță competentă.

               —

               Inopozabilitatea, în caz de război, a termenului pentru considerente de distanță și a termenului de introducere a acțiunii. Termenul pentru considerente de distanță și termenul de introducere a acțiunii nu pot fi opuse unui destinatar care are reședința într-un stat aflat în război deschis. Astfel de termene ar fi aplicabile numai pe timp de pace și pe continentul european. Or, recurenta se află pe un alt continent și, ca urmare a acestui fapt, aplicarea strictă în speță a articolului 102 din Regulamentul de procedură al Tribunalului încalcă fără îndoială articolul 6 alineatul (1) din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și articolul 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene.

               —

               Supremația articolului 263 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene. Articolul 102 din Regulamentul de procedură al Tribunalului ar sancționa cu nulitatea orice obligație de notificare astfel cum este prevăzută de Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene care prevede că termenul de introducere a acțiunii începe să curgă de la notificarea sau de la publicarea sau imediat ce persoana interesată a luat cunoștință de act. Astfel, articolul 102 din Regulamentul de procedură ar face abstracție de obligația de a notifica și nu ar lua în considerare ziua în care recurenta a luat cunoștință în mod efectiv de act, limitând astfel litera și spiritul articolului 263 TFUE. Ca urmare a acestui fapt, articolul 102 ar repune în discuție drepturile prevăzute și protejate de tratat, care are o valoare juridică superioară și care este obligatoriu pentru instituțiile Uniunii Europene. În consecință, întrucât actele atacate nu au făcut obiectul unei notificări către recurent, cu încălcarea articolului 263 alineatul (5) din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, termenul de introducere a acțiunii ar putea începe să curgă numai de la momentul când aceasta a luat cunoștință de actele adoptate împotriva sa.

               —

               O atingere gravă adusă drepturilor și libertăților fundamentale. Principiul securității juridice astfel cum este enunțat de Tribunal ar repune în mod grav în discuție securitatea juridică în ansamblul său, de vreme ce justițiabililor cu reședința în afara Uniunii Europene și cu reședința într-o țară aflată în război li s-ar aplica sancțiuni împotriva cărora nu își pot exercita în mod util dreptul la acțiune, întrucât nu au cunoștință de sancțiune.

               —

               Cu titlu subsidiar, recurenta solicită anularea actelor adoptate de Consiliu împotriva sa pentru gravitatea încălcării drepturilor și libertăților fundamentale. De vreme ce actele atacate ar încălca libertăți fundamentale protejate de diferitele tratate internaționale, ar reveni Curții să anuleze actele menționate, în măsura în care nelegalitatea acestora ar fi contrară ordinii juridice europene stabilite și pentru motivul că niciun termen de introducere a acțiunii nu poate fi opus ca urmare a gravității încălcării aduse libertăților și drepturilor fundamentale protejate.


title: Cauza T-191/10: Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) și alții/Consiliul

text:
               23.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 389/65

         Ordonanța Tribunalului din 16 iulie 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) și alții/Consiliul
   (Cauza T-191/10) (1)

   (2015/C 389/73)
   Limba de procedură: engleza
   Președintele Camerei a patra a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 179, 3.7.2010.


title: Cauza C-651/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 19 decembrie 2011 — Staatssecretaris van Financiën, intimată: X BV

text:
               10.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 73/17

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Hoge Raad der Nederlanden (Țările de Jos) la 19 decembrie 2011 — Staatssecretaris van Financiën, intimată: X BV
   (Cauza C-651/11)
   2012/C 73/30
   Limba de procedură: olandeza

      Instanța de trimitere

   Hoge Raad der Nederlanden

      Părțile din acțiunea principală

      Recurent: Staatssecretaris van Financiën

      Intimată: X BV

      Întrebările preliminare

               1.

               Transferul a 30 % din acțiunile deținute la o societate — căreia cedentul acestor acțiuni îi prestează servicii supuse taxei pe valoarea adăugată — poate fi asimilat transferului unei universalități de bunuri (unei părți a acesteia) în sensul articolului 5 alineatul (8) din A șasea directivă în cazul livrării de bunuri și/sau în sensul articolului 6 alineatul (5) din această directivă (1) în cazul prestării de servicii?

               2.

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, transferul acțiunilor menționat la întrebarea 1) poate fi asimilat transferului unei universalități de bunuri (unei părți a acesteia) în sensul articolului 5 alineatul (8) din A șasea directivă în cazul livrării de bunuri și/sau în sensul articolului 6 alineatul (5) din această directivă în cazul prestării de servicii, atunci când ceilalți acționari, care prestează de asemenea servicii supuse taxei pe valoarea adăugată societății ale cărei acțiuni sunt transferate, transferă concomitent (aproape) toate celelalte acțiuni deținute la această societate către aceeași persoană?

               3.

               În cazul unui răspuns negativ și la întrebarea 2), transferul acțiunilor menționat la întrebarea 1) poate fi considerat un transfer al întreprinderii (unei părți din aceasta) în sensul articolului 5 alineatul (8) și/sau al articolului 6 alineatul (5) din A șasea directivă având în vedere că acest transfer are o strânsă legătură cu activitățile de gestiune în cazul acestei participații?

      (1)  A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-359/06: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2001/45/CE — Politică socială — Protecția lucrătorilor — Folosirea echipamentului de lucru — Cerințe minime de securitate și sănătate)

text:
               7.7.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/5

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 24 mai 2007 — Comisia Comunităților Europene/Republica Austria
   (Cauza C-359/06) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2001/45/CE - Politică socială - Protecția lucrătorilor - Folosirea echipamentului de lucru - Cerințe minime de securitate și sănătate)
   (2007/C 155/07)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: V. Kreuschitz și I. Kaufmann-Bühler, agenți)

      Pârâtă: Republica Austria (reprezentant: C. Pesendorfer, agent)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a tuturor actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2001/45/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 de modificare a Directivei 89/655/CEE a Consiliului privind cerințele minime de securitate și sănătate pentru folosirea de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă [a doua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO L 195, p. 46)
   Dispozitivul

               1)

               Întrucât nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2001/45/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 de modificare a Directivei 89/655/CEE a Consiliului privind cerințele minime de securitate și sănătate pentru folosirea de către lucrători a echipamentului de lucru la locul de muncă [a doua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE], în ceea ce privește Burgenland și landul Carintia, și în orice caz, în ceea ce privește landul Austria Inferioară, întrucât nu a comunicat aceste acte Comisiei Comunităților Europene în termenul respectiv, Republica Austria nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2)

               Obligă Republica Austria la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza T-839/14: Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – Alnapharm/OAPI – Novartis (Alrexil)

text:
               23.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/49

         Acțiune introdusă la 22 decembrie 2014 – Alnapharm/OAPI – Novartis (Alrexil)
   (Cauza T-839/14)
   (2015/C 065/66)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Alnapharm GmbH & Co. KG (Hamburg, Germania) (reprezentant: H. Heldt, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Novartis AG (Basel, Elveția)

      Datele privind procedura în fața OAPI

      Solicitantul: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca comunitară verbală „Alrexil” – cererea de înregistrare nr. 1 0 3 06  249

      Procedura care s-a aflat pe rolul OAPI: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a OAPI din 23 octombrie 2014 în cauza R 1723/2013-4

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și trimiterea cauzei spre rejudecare camerei de recurs a OAPI,

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-318/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 30 mai 2017 – Mahmud Ibrahim și alții/Republica Federală Germania

text:
               18.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 309/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Germania) la 30 mai 2017 – Mahmud Ibrahim și alții/Republica Federală Germania
   (Cauza C-318/17)
   (2017/C 309/29)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, prin intermediul părinților Fadwa și Mahmud Ibrahim, reprezentanți legali, precum și Ahmad Ibrahim, prin intermediul părinților Fadwa și Mahmud Ibrahim, reprezentanți legali

      Pârâtă: Republica Federală Germania

      Întrebările preliminare

               1)

               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE (1) se opune aplicării unei prevederi naționale potrivit căreia, în vederea transpunerii abilitării extinse față de reglementarea anterioară de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, o cerere de protecție internațională este inadmisibilă în cazul în care solicitantului i s-a acordat într-un alt stat membru protecție subsidiară, în măsura în care, în lipsa unei prevederi tranzitorii, reglementarea națională se aplică și în cererile depuse înainte de 20 iulie 2015?
               Dispoziția tranzitorie de la articolul 52 primul paragraf din Directiva 2013/32/UE permite statelor membre să transpună, cu efect retroactiv, abilitarea extinsă prevăzută la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, cu consecința că sunt inadmisibile și cererile de azil formulate înainte de transpunerea acestei abilitări extinse, dar care nu au fost soluționate definitiv la data transpunerii?

               2)

               Conferă articolul 33 din Directiva 2013/32/UE statelor membre un drept de alegere a temeiului pentru respingerea cererii de azil ca inadmisibilă, fie pentru că este competentă internațional o altă instanță (Regulamentul Dublin), fie pe baza articolului 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la a doua întrebare: dreptul Uniunii se opune ca un stat membru să respingă ca inadmisibilă o cerere de protecție internațională din cauza acordării protecției subsidiare într-un alt stat membru ca urmare a transpunerii abilitării de la articolul 33 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2013/32/UE, dacă:

                           a)

                           solicitantul dorește consolidarea protecției subsidiare care i-a fost acordată într-un alt stat membru (acordarea statutului de refugiat) și procedura de azil din celălalt stat membru a prezentat și prezintă în continuare deficiențe sistemice; sau

                           b)

                           regimul protecției internaționale, mai precis condițiile de viață ale persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară în celălalt stat membru care a acordat solicitantului protecție subsidiară:

                                       —

                                       încalcă articolul 4 din cartă, respectiv articolul 3 din CEDO; sau

                                       —

                                       nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 20 și următoarele din Directiva 2011/95/UE fără a încălca articolul 4 din cartă sau articolul 3 din CEDO?

               4)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 3b), acest lucru este valabil și atunci când persoanelor care beneficiază de protecție subsidiară nu li se acordă prestații necesare traiului sau li se acordă astfel de prestații într-o măsură mult mai mică față de cele acordate în alte state membre, fără a fi tratate în alte privințe diferit în raport cu resortisanții acestui stat membru?

               5)

               În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare:

                           a)

                           Se aplică Regulamentul Dublin III într-o procedură privind acordarea protecției internaționale în cazul în care cererea de azil a fost depusă înainte de 1 ianuarie 2014, însă cererea de reprimire după 1 ianuarie 2014, iar solicitantul dobândise anterior protecție subsidiară (în luna februarie 2013) în statul membru solicitat?

                           b)

                           Din dispozițiile Regulamentelor Dublin se poate deduce un transfer de competență implicit asupra statului membru care solicită reprimirea unui solicitant de azil în cazul în care statul membru solicitat a respins în termen cererea de reprimire formulată potrivit Regulamentului Dublin și a făcut trimitere în schimb la un acord de readmisie interstatal?

      (1)  Directiva 2013/32/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind procedurile comune de acordare și retragere a protecției internaționale (JO 2013, L 180, p. 60).


title: Cauza C-482/12: Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Prešov (Slovenia) la 29 octombrie 2012 — Peter Macinský, Eva Macinská/Getfin s.r.o.; Financreal s.r.o.

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 9/32

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Okresný súd Prešov (Slovenia) la 29 octombrie 2012 — Peter Macinský, Eva Macinská/Getfin s.r.o.; Financreal s.r.o.
   (Cauza C-482/12)
   2013/C 9/54
   Limba de procedură: slovaca

      Instanța de trimitere

   Okresný súd Prešov

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Peter Macinský, Eva Macinská

      Pârâte: Getfin s.r.o.; Financreal s.r.o.

      Întrebarea preliminară

   Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (1) trebuie interpretată în sensul că se opune ca o reglementare a unui stat membru, precum articolul 151j alineatul (1) din Codul civil coroborat cu dispozițiile următoare din reglemetarea în discuție în procedura principală, să permită creditorului să pretindă executarea unei prestații derivate din clauze contractuale abuzive procedând la executarea bunului grevat de garanție prin vânzarea bunului imobil în pofida opoziției consumatorului, a faptului că chestiunea este litigioasă și fără o evaluare a clauzelor contractuale de către un organ jurisdicțional sau o altă instanță independentă?

      (1)  JO L 95, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 2, p. 273.


title: Cauza T-497/07: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Compañía Española de Petróleos/Comisia Comunităților Europene

text:
               8.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/50

         Acțiune introdusă la 20 decembrie 2007 — Compañía Española de Petróleos/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-497/07)
   (2008/C 64/81)
   Limba de procedură: spaniola
   Părțile

      Reclamantă: Compañía Española de Petróleos (Cepsa), SA (Madrid, Spania) (reprezentanți: P. Pérez-Llorca Zamora, O. Armengol i Gasull și A. Pascual Morcillo, abogados)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolelor 1-4 din decizia Comisiei în măsura în care se constată că reclamanta, Compañía Española de Petróleos, S. A., a încălcat articolul 81 CE, se aplică acesteia o amendă, se solicită încetarea imediată a încălcării și, respectiv, este inclusă printre destinatarii deciziei;

               —

               în subsidiar, reducerea amenzii aplicate Compañía Española de Petróleos, S. A. și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

         Motivele și principalele argumente
   Acțiunea este îndreptată împotriva Deciziei C (2007) 4441 final a Comisiei din 3 octombrie 2007 în cauza COMP/38.710 — Bitum Spania. În decizia atacată, Comisia a declarat că reclamanta, printre alte întreprinderi, a încălcat articolul 81 CE prin participarea, în cursul unei anumite perioade, la o serie de acorduri și practici concertate pe piața bitumului de penetrare constând din acorduri de împărțire a pieței și de coordonare a prețurilor. Pentru aceste încălcări, Comisia a aplicat reclamantei o amendă în solidar cu o altă întreprindere.
   În susținerea concluziilor sale, reclamanta invocă în primul rând o eroare de drept săvârșită prin imputarea asupra sa a încălcării săvârșite de altă întreprindere, în aplicarea jurisprudenței cu privire la „unitatea economică”. Mai mult, reclamanta consideră că s-a săvârșit o eroare vădită de apreciere a faptelor de către Comisie prin respingerea probelor prezentate de reclamantă pentru a demonstra independența întreprinderii care a săvârșit încălcarea și prin faptul că a considerat că existau numeroși factori care indicau lipsa de autonomie a acesteia din urmă. În acest context, reclamanta consideră de asemenea că s-a încălcat obligația de motivare de către Comisie prin respingerea nemotivată a argumentelor reclamantei privind independența întreprinderii care a săvârșit încălcarea.
   În subsidiar, în ceea ce privește cuantumul amenzii, reclamanta reproșează Comisiei încălcarea principiului bunei administrări și a dreptului reclamantei la un proces fără întârzieri neîntemeiate întrucât nu a adoptat comunicarea privind obiecțiunile într-un termen rezonabil în lumina informațiilor disponibile, încălcarea principiului proporționalității și săvârșirea unei erori vădite de apreciere întrucât nu a luat în considerare faptul că reclamanta a pus în aplicare un program de conformare.


title: Cauza C-113/14: Acțiune introdusă la 10 martie 2014 – Republica Federală Germania/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene

text:
               28.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 129/15

         Acțiune introdusă la 10 martie 2014 – Republica Federală Germania/Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene
   (Cauza C-113/14)
   2014/C 129/19
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Federală Germania (reprezentanți: T. Henze și A. Wiedmann, agenți)

      Pârâți: Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea articolului 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (1);

               —

               anularea articolului 2 din Regulamentul (UE) nr. 1370/2013 al Consiliului din 16 decembrie 2013 privind măsuri pentru stabilirea anumitor ajutoare și restituții în legătură cu organizarea comună a piețelor produselor agricole (2), care face trimitere la articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013;

               —

               constatarea menținerii efectelor dispozițiilor menționate anterior, până la intrarea în vigoare a reglementărilor adoptate pe un temei juridic adecvat;

               —

               obligarea pârâților la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Republica Federală Germania solicită anularea articolului 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013. Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 ar fi fost adoptat în totalitate, în vederea organizării comune a piețelor agricole, în temeiul articolului 43 alineatul (2) TFUE.
   Or, potrivit interpretării guvernului federal, dispoziția de la articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 constituie o „măsură privind stabilirea prețurilor” în sensul articolului 43 alineatul (3) TFUE. Prin urmare, guvernul federal consideră că articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 nu ar fi trebuit să fie adoptat în temeiul articolului 43 alineatul (2) TFUE, ci ar fi trebuit să fie adoptat în temeiul articolului 43 alineatul (3) TFUE. Prin urmare, acesta consideră că articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 are un temei juridic eronat.
   Guvernul federal apreciază că, din rațiuni de securitate juridică și de claritate juridică, articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1370/2013 care face trimitere la articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 trebuie să fie de asemenea anulat. Făcând trimitere la dispozițiile articolului 7 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 care, în opinia acestuia, trebuie să fie anulat, articolul 2 ar contribui la crearea unei aparențe în drept false că acestea au un temei juridic adecvat și că ar fi legale.
   Potrivit guvernului federal, în vederea protejării intereselor superioare, trebuie de asemenea, din rațiuni de protecție a încrederii exploatațiilor agricole, precum și, în general, din rațiuni de securitate juridică în temeiul articolului 264 al doilea paragraf TFUE, să se constate menținerea efectelor dispozițiilor menționate anterior până la intrarea în vigoare a reglementărilor adoptate de un temei juridic adecvat.

      (1)  JO L 347, p. 671.

      (2)  JO L 346, p. 12.


title: Cauza C-587/11 P: Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Omnicare, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-289/89 — Omnicare, Inc./OAPI (mărci, desene și modele industriale), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 25/40

      Recurs introdus la 24 noiembrie 2011 de Omnicare, Inc. împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera întâi) pronunțate la 9 septembrie 2011 în cauza T-289/89 — Omnicare, Inc./OAPI (mărci, desene și modele industriale), Astellas Pharma GmbH
      (Cauza C-587/11 P)
      (2012/C 25/76)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Omnicare, Inc. (reprezentant: M. Edenborough QC)

         Celelalte părți în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale), Astellas Pharma GmbH

         Concluziile recurentei

      Recurenta solicită anularea hotărârii atacate. În plus, recurenta solicită cheltuielile de judecată efectuate în cadrul procedurii care s-a aflat pe rolul Tribunalului, precum și pe cele efectuate în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta invocă un singur motiv de recurs, și anume că Tribunalul a făcut o aplicare greșită a articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului (1) (denumit în continuare „noul regulament”). Această cauză privește o opoziție formulată de Astellas Pharma GmbH (fostă Yamanouchi Pharma GmbH) (denumită în continuare „partea care a formulat opoziția”) în temeiul mărcii înregistrate în Germania sub nr. 394 01348 și a susținerii privind existența unei confuzii potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului (2) (denumit în continuare „vechiul regulament”, care este însă identic cu părțile relevante din noul regulament). Întrucât marca anterioară a fost înregistrată cu mai mult de cinci ani înainte de inițierea opoziției, partea care a formulat opoziția trebuia să facă dovada că marca a făcut obiectul unei utilizări serioase pentru a putea sta la baza opoziției.
      Se susține că Tribunalul a statuat în mod greșit că marca anterioară pe care se întemeiază opoziția a făcut, din punct de vedere legal, obiectul unei utilizări serioase. Nu se contestă că marca în discuție a fost în realitate utilizată în comerț de sau cu consimțământul părții care a formulat opoziția în legătură cu serviciile pentru care a fost înregistrată. Totuși, utilizarea respectivă a avut legătură cu furnizarea de servicii pentru care nu s-a perceput nicio taxă. În mod corespunzător, o astfel de utilizare nu poate fi din punct de vedere juridic invocată pentru a demonstra că marca a făcut obiectul unei utilizări serioase. Acest aspect a făcut obiectul unei jurisprudențe dspre care recurenta susține că: (a) a fost aplicată greșit de Tribunal și (b) este oricum inconsecventă. În mod corelativ, problema consecințelor juridice care trebuie trase în cazul unei astfel de situații de fapt trebuie soluționată de Curte.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară (JO L 78, p. 1).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1 p. 146).


title: Cauza C-402/11 P: Recurs introdus la 28 iulie 2011 de Jager & Polacek GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 12 mai 2011 în cauza T-488/09, Jager & Polacek GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/2

         Recurs introdus la 28 iulie 2011 de Jager & Polacek GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) pronunțate la 12 mai 2011 în cauza T-488/09, Jager & Polacek GmbH/Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
   (Cauza C-402/11 P)
   2012/C 6/02
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Jager & Polacek GmbH (reprezentant: A. Renck, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 12 mai 2011 (cauza T-488/09);

               —

               obligarea pârâtei din primă instanță la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

      Motivele și principalele argumente

   Principiul protecției jurisdicționale efective impune ca o comunicare precum comunicarea în litigiu a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne, prin care a fost declarată admisibilă opoziția recurentei, să fie considerată ca fiind o decizie, precum și ca procedura de opoziție să continue. Aprecierea în sens contrar a Tribunalului este eronată din punct de vedere juridic și se bazează pe hotărâri ale Curții de Justiție care nu sunt aplicabile în prezenta cauză.
   În plus, Tribunalul a considerat în mod greșit că o comunicare nu poate constitui o decizie. Aprecierea corectă este aceea că o decizie poate fi conținută și în cadrul unei comunicări.
   În final, Tribunalul nu și-a motivat suficient concluzia potrivit căreia înregistrarea internațională a mărcii în litigiu nu este pertinentă în ceea ce privește prezenta procedură.


title: Cauza T-560/10 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 februarie 2011 — Nencini/Parlamentul European ( „Măsuri provizorii — Membru al Parlamentului European — Recuperarea indemnizațiilor plătite pentru rambursarea cheltuielilor de asistență parlamentară și de călătorie — Cerere de suspendare a executării — Lipsa urgenței” )

text:
               9.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 113/14

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 16 februarie 2011 — Nencini/Parlamentul European
   (Cauza T-560/10 R)
   (Măsuri provizorii - Membru al Parlamentului European - Recuperarea indemnizațiilor plătite pentru rambursarea cheltuielilor de asistență parlamentară și de călătorie - Cerere de suspendare a executării - Lipsa urgenței)
   2011/C 113/29
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamant: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Italia) (reprezentant: F. Bertini, avocat)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: N. Lorenz, A. Caiola și D. Moore, agenți)

      Obiectul

   Cerere de suspendare a executării mai multor decizii ale Parlamentului European prin care se dispune restituirea indemnizațiilor parlamentare care ar fi fost primite în mod necuvenit.

      Dispozitivul

               1.

               Respinge cererea de măsuri provizorii.

               2.

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza T-79/12: Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Cisco Systems și Messagenet/Comisia ( „Concurență — Concentrări — Piețe europene ale comunicațiilor prin internet — Decizie de declarare a concentrării ca fiind compatibilă cu piața internă — Erori vădite de apreciere — Obligația de motivare” )

text:
               1.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 31/9

         Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2013 — Cisco Systems și Messagenet/Comisia
   (Cauza T-79/12) (1)

   (Concurență - Concentrări - Piețe europene ale comunicațiilor prin internet - Decizie de declarare a concentrării ca fiind compatibilă cu piața internă - Erori vădite de apreciere - Obligația de motivare)
   2014/C 31/15
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: Cisco Systems, Inc. (San José, California, Statele Unite) și Messagenet SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. de Pablo și K. Jörgens, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: N. Khan, S. Noël și C. Hödlmayr, agenți)

      Intervenientă în susținerea pârâtei: Microsoft Corp. (Seattle, Washington, Statele Unite) (reprezentant: G. Berrisch, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei C(2011) 7279 a Comisiei din 7 octombrie 2011 prin care se declară compatibilă cu piața internă și cu Acordul privind Spațiul Economic European (SEE) operațiunea de concentrare a unor întreprinderi prin care se vizează achiziționarea de către Microsoft Corp. a Skype Global Sàrl (cazul COMP/M.6281 — Microsoft/Skype)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge acțiunea.

               2.

               Cisco Systems Inc. și Messagenet SpA suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Comisia Europeană și de Microsoft Corp.

      (1)  JO C 109, 14.4.2012.


title: Cauza T-412/14: Acțiune introdusă la 6 iunie 2014 – Larko/Comisia

text:
               1.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/47

         Acțiune introdusă la 6 iunie 2014 – Larko/Comisia
   (Cauza T-412/14)
   2014/C 292/58
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atena, Grecia) (reprezentanți: I. Dryllerakis, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               Admiterea în totalitate a prezentei acțiuni;

               —

               anularea Deciziei Comisiei Europene din 27 martie 2014 [SG-Greffe(2014) D/4628/28/03/2014] privind vânzarea anumitor active ale recurentei [n. SA.37954(2013/N)], și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 41 din Carta drepturilor fundamentale. Reclamanta afirmă că, întrucât nu a fost ascultată în prealabil, actul atacat ar fi fost adoptat cu încălcarea normelor fundamentale ale procedurii de adoptare;

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea de către Comisie a articolului 108 alineatul (2) TFUE și a articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/99 (1). Reclamanta susține că Comisia a reținut, săvârșind o eroare vădită de apreciere, că nu există o continuitate economică între reclamantă și persoana care a achiziționat activele acesteia în cadrul „planului de privatizare”.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea articolului 296 alineatul (2) TFUE. Reclamanta susține că actul atacat nu este suficient motivat în ceea ce privește lipsa continuității economice, în special în ceea ce privește a) activele vândute; b) netransferarea contractelor de muncă și c) raționamentul economic al vânzătorului.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, p. 1, Ediție specială, 08/vol. 1, p. 41.


title: Cauza T-394/13: Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2014 – Photo USA Electronic Graphic/Consiliul ( „Dumping — Importuri de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din China — Taxă antidumping definitivă — Definirea produsului vizat” )

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/34

         Hotărârea Tribunalului din 18 noiembrie 2014 – Photo USA Electronic Graphic/Consiliul
   (Cauza T-394/13) (1)

   ((„Dumping - Importuri de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din China - Taxă antidumping definitivă - Definirea produsului vizat”))
   (2015/C 007/38)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Pekin, China) (reprezentant: K. Adamantopoulos, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: S. Boelaert, agent, asistat de B. O’Connor, solicitor, și de S. Gubel, avocat)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland și M. França, agenți), Ancàp SpA (Sommacampagna, Italia), Cerame-Unie AISBL (Bruxelles, Belgia), Confindustria Ceramica (Sassuolo, Italia) și Verband der Keramischen Industrie eV (Selb, Germania) (reprezentant: R. Bierwagen, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 412/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de articole de masă și articole de bucătărie din ceramică originare din Republica Populară Chineză (JO L 131, p. 1), în măsura în care impune reclamantei o taxă antidumping

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Photo USA Electronic Graphic, Inc. la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Consiliul Uniunii Europene, de Ancàp SpA, de Cerame-Unie AISBL, de Confindustria Ceramica și de Verband der Keramischen Industrie eV.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 274, 21.9.2013.


title: Cauza T-29/15: Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – International Management Group/Comisia („Cooperare pentru dezvoltare — Programul de acțiune anual pentru Myanmar/Birmania cu finanțare din bugetul general al Uniunii — Decizie privind execuția bugetului — Modificare — Acțiune în anulare — Act atacabil — Admisibilitate — Obligație de motivare — Principiul bunei gestiuni financiare — Principiul bunei administrări — Transparență — Cale de atac — Încredere legitimă”)

text:
               13.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 78/22

         Hotărârea Tribunalului din 2 februarie 2017 – International Management Group/Comisia
   (Cauza T-29/15) (1)

   ((„Cooperare pentru dezvoltare - Programul de acțiune anual pentru Myanmar/Birmania cu finanțare din bugetul general al Uniunii - Decizie privind execuția bugetului - Modificare - Acțiune în anulare - Act atacabil - Admisibilitate - Obligație de motivare - Principiul bunei gestiuni financiare - Principiul bunei administrări - Transparență - Cale de atac - Încredere legitimă”))
   (2017/C 078/29)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: International Management Group (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: M. Burgstaller, C. Farrell, solicitors, și E. Wright, barrister)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Baquero Cruz și S. Bartelt, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE vizând anularea deciziei de punere în aplicare C(2014) 9787 final a Comisiei din 16 decembrie 2014 de modificare a deciziei de punere în aplicare C(2013) 7682 final privind Programul de acțiune anual 2013 în favoarea Myanmar/Birmania cu finanțare din bugetul general al Uniunii Europene.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă International Management Group la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 81, 9.3.2015.


title: Cauza T-554/12: Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2014 – Oracle America/OAPI – Aava Mobile (AAVA MOBILE) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AAVA MOBILE — Marca comunitară verbală anterioară JAVA — Motiv relativ de refuz — Lipsa riscului de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 — Lipsa riscului de asociere — Legătură între semne — Renume — Lipsa de similitudine între semne — Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009” ]

text:
               19.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/19

         Hotărârea Tribunalului din 27 martie 2014 – Oracle America/OAPI – Aava Mobile (AAVA MOBILE)
   (Cauza T-554/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale AAVA MOBILE - Marca comunitară verbală anterioară JAVA - Motiv relativ de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 - Lipsa riscului de asociere - Legătură între semne - Renume - Lipsa de similitudine între semne - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009”])
   2014/C 151/24
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Statele Unite) (reprezentanţi: M. Graf și T. Heydn, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: inițial F. Mattina și P. Bullock, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI: Aava Mobile Oy (Oulu, Finlanda)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI (cauza R 1205/2011-2) din 9 octombrie 2012 privind o procedură de opoziție între Oracle America, Inc. și Aava Mobile Oy

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Oracle America, Inc. la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 63, 2.3.2013.