title: Cauza C-249/15: Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell/Skatteministeriet (Trimitere preliminară — Articolul 56 TFUE — Libera prestare a serviciilor — Restricții — Autovehicul luat în leasing de un rezident al unui stat membru de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru — Taxă de înmatriculare calculată proporțional cu durata utilizării vehiculului — Necesitatea unui acord al autorităților fiscale naționale prealabil punerii în circulație — Justificare — Prevenirea eludării normelor fiscale, precum și a aplicării lor frauduloase sau abuzive — Protecția competenței fiscale a statului — Proporționalitate)

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/2

         Hotărârea Curții (Camera a noua) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Østre Landsret – Danemarca) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell/Skatteministeriet
   (Cauza C-249/15) (1)

   ((Trimitere preliminară - Articolul 56 TFUE - Libera prestare a serviciilor - Restricții - Autovehicul luat în leasing de un rezident al unui stat membru de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru - Taxă de înmatriculare calculată proporțional cu durata utilizării vehiculului - Necesitatea unui acord al autorităților fiscale naționale prealabil punerii în circulație - Justificare - Prevenirea eludării normelor fiscale, precum și a aplicării lor frauduloase sau abuzive - Protecția competenței fiscale a statului - Proporționalitate))
   (2018/C 083/02)
   Limba de procedură: daneza

      Instanța de trimitere

   Østre Landsret

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Wind 1014 GmbH, Kurt Daell

      Pârât: Skatteministeriet

      Dispozitivul

   Articolul 56 TFUE trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări și unei practici administrative ale unui stat membru precum cele în discuție în litigiul principal, potrivit cărora

               —

               punerea în circulație a unui vehicul luat în leasing de un rezident al acestui stat membru de la o societate de leasing stabilită în alt stat membru în vederea unei utilizări temporare a acestui vehicul în primul stat membru, în schimbul plății unei taxe de înmatriculare calculate proporțional cu durata acestei utilizări, este condiționată, în ceea ce privește această plată, de o autorizare prealabilă a autorităților fiscale ale acestui dintâi stat membru, fără de care vehiculul respectiv nu poate, în principiu, să fie pus în circulație pe teritoriul său, iar

               —

               posibilitatea de a pune în circulație imediat un astfel de vehicul în acest dintâi stat membru în cursul examinării cererii contribuabilului de a obține beneficiul plății unei taxe de înmatriculare aferente vehiculului respectiv calculate proporțional cu durata utilizării sale în primul stat membru menționat este condiționată de plata integrală în avans a cuantumului taxei de înmatriculare, sub rezerva rambursării excedentului, majorat cu dobânzi, dacă și atunci când contribuabilului i se va fi permis de către autoritățile fiscale menționate să achite taxa de înmatriculare calculată proporțional.

      (1)  JO C 245, 27.7.2015.


title: Cauza T-250/17: Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – avanti /EUIPO (avanti) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative avanti — Motiv absolut de refuz — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/21

         Hotărârea Tribunalului din 23 ianuarie 2018 – avanti /EUIPO (avanti)
   (Cauza T-250/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative avanti - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7, alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 083/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: avanti GmbH (Hamburg, Germania) (reprezentant: M. Bahmann, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Schifko, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 14 februarie 2017 (cauza R 801/2016-5) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ avanti ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă avanti GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 195, 19.6.2017.


title: Cauza C-536/17 P: Recurs introdus la 11 septembrie 2017 de Josel, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 iunie 2017 în cauza T-333/15, Josel/EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/10

         Recurs introdus la 11 septembrie 2017 de Josel, SL împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 28 iunie 2017 în cauza T-333/15, Josel/EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland
   (Cauza C-536/17 P)
   (2018/C 083/14)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Josel, SL (reprezentant: J. Güell Serra, avocat)

      Celelalte părți din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, Nationale-Nederlanden Nederland BV
   Prin Ordonanţa din 17 ianuarie 2018, Curtea de Justiţie (Camera a noua) a respins recursul ca inadmisibil.


title: Cauza C-724/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 22 decembrie 2017 – Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/14

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Korkein oikeus (Finlanda) la 22 decembrie 2017 – Vantaan kaupunki/Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
   (Cauza C-724/17)
   (2018/C 083/21)
   Limba de procedură: finlandeza

      Instanța de trimitere

   Korkein oikeus

      Părțile din procedura principală

      Apelantă: Vantaan kaupunki

      Intimate: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

      Întrebările preliminare

               1)

               Determinarea persoanelor cărora le revine obligația de a repara un prejudiciu cauzat ca urmare a unui comportament contrar articolului 101 TFUE se realizează prin aplicarea directă a acestui articol sau pe baza normelor de drept național?

               2)

               În cazul în care persoanele cărora le revine obligația de a repara prejudiciul sunt determinate pe baza articolului 101 TFUE, sunt ținute să răspundă de prejudiciu numai persoanele care intră sub incidența noțiunii „întreprindere”? În cadrul determinării persoanelor care au obligația de a repara prejudiciul se aplică aceleași principii pe care Curtea le-a aplicat pentru determinarea persoanelor responsabile în materie de amenzi și potrivit cărora răspunderea se poate întemeia pe apartenența la aceeași unitate economică sau pe continuitatea economică?

               3)

               În cazul în care persoanele cărora le revine obligația de a repara prejudiciul trebuie determinate pe baza dispozițiilor naționale ale statului membru, trebuie să se considere că încalcă cerința efectivității prevăzută de dreptul Uniunii o reglementare națională potrivit căreia o societate care, după ce a dobândit toate acțiunile unei societăți comerciale care a participat la o înțelegere contrară articolului 101 TFUE, a o dizolvat-o pe aceasta din urmă și i-a preluat activitatea, nu răspunde de repararea prejudiciului cauzat ca urmare a comportamentului anticoncurențial al societății dizolvate, chiar dacă repararea prejudiciului de către societatea dizolvată este practic imposibilă sau excesiv de dificilă? Cerința efectivității se opune interpretării dreptului național al unui stat membru în sensul că angajarea răspunderii pentru un prejudiciu este condiționată de faptul că o operațiune de transformare a întreprinderii, precum cea descrisă anterior, trebuie să se fi realizat în mod ilegal sau artificial în scopul de a eluda obligația de a repara prejudiciul cauzat prin încălcări ale dreptului concurenței sau în alt mod neloial sau cel puțin ca la data la care s-a realizat operațiunea de transformare a întreprinderii, societatea să fi avut cunoștință sau să fi trebuit să aibă cunoștință de încălcarea dreptului concurenței?


title: Cauza T-15/18: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – OCU/BCE

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/22

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – OCU/BCE
   (Cauza T-15/18)
   (2018/C 083/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Martínez Martínez și C. López-Mélida de Ramón, avocați)

      Pârâtă: Banca Centrală Europeană (BCE)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea BCE să furnizeze documentația solicitată fie integral, fie într-o versiune confidențială;

               —

               obligarea Băncii Centrale Europene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Obiectul prezentei proceduri constă în anularea deciziei din 17 noiembrie 2017, înregistrată cu numărul LS/MD/17/428, de respingere a „cerer[ii] de confirmare a accesului la documente ale BCE” și dispunerea, în schimb, a restituirii imediate a documentației solicitate referitoare la rezoluția entității Banco Popular Español S.A.
   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă un motiv unic întemeiat pe dreptul fundamental consacrat la articolul 41 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, respectiv dreptul la bună administrare, sub forma accesului la documente pentru exercitarea legitimă a dreptului la apărare.


title: Cauza C-270/16: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social n° 1 de Cuenca – Spania) – Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal [Trimitere preliminară — Politică socială — Directiva 2000/78/CE — Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă — Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (i) — Interzicerea discriminării pe motive de handicap — Legislație națională care autorizează, în anumite condiții, concedierea unui lucrător din cauza absențelor intermitente de la locul de muncă, chiar și justificate — Absențe ale lucrătorului cauzate de boli imputabile handicapului său — Diferență de tratament pe motive de handicap — Discriminare indirectă — Justificare — Combaterea absenteismului la locul de muncă — Caracter adecvat — Proporționalitate]

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca – Spania) – Carlos Enrique Ruiz Conejero/Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal
   (Cauza C-270/16) (1)

   ([Trimitere preliminară - Politică socială - Directiva 2000/78/CE - Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă - Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (i) - Interzicerea discriminării pe motive de handicap - Legislație națională care autorizează, în anumite condiții, concedierea unui lucrător din cauza absențelor intermitente de la locul de muncă, chiar și justificate - Absențe ale lucrătorului cauzate de boli imputabile handicapului său - Diferență de tratament pe motive de handicap - Discriminare indirectă - Justificare - Combaterea absenteismului la locul de muncă - Caracter adecvat - Proporționalitate])
   (2018/C 083/03)
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Carlos Enrique Ruiz Conejero

      Pârâte: Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (2) litera (b) punctul (i) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care prevede că un angajator poate concedia un lucrător pentru motivul unor absențe intermitente de la locul de muncă, chiar și justificate, în situația în care aceste absențe sunt consecința unor boli imputabile handicapului de care suferă acest lucrător, cu excepția cazului în care această reglementare, urmărind totodată obiectivul legitim de combatere a absenteismului, nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv, aspect a cărui apreciere este de competența instanței de trimitere.

      (1)  JO C 279, 1.8.2016.


title: Cauza T-16/18: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – Activos e Inversiones Monterroso/JUR

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/22

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – Activos e Inversiones Monterroso/JUR
   (Cauza T-16/18)
   (2018/C 083/34)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Pantoja, Spania) (reprezentant: S. Rodríguez Bajón, avocat)

      Pârâtă: Junta Única de Resolución

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               pronunţarea unei hotărâri de anulare a deciziei JUR din 8 noiembrie 2017,

               —

               acordarea accesului la dosar reclamantei în condiţiile stabilite în cererea introductivă.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă cinci motive.

               1.

               În decizia din 8 noiembrie 2017, JUR confundă în mod clar dreptul general de acces la documente, care poate fi invocate de orice cetăţean al Uniunii Europene şi mai concret dreptul de acces la dosar care nu poate fi invocat decât de persoanele afectate de procedura care face obiectul acestui dosar. Or, JUR concluzionează că, pe baza acestor drepturi, lista documentelor la care reclamanta poate avea acces este aceeaşi, afirmaţie care contravine dreptului menţionat.
               Dreptul de acces la dosar este un drept vădit distinct de dreptul de acces la documente. Deşi primul face parte din drepturile care alcătuiesc „dreptul la o bună administrare” consacrat în Carta drepturilor fundamentale ale Uniunii Europene, al doilea este un drept autonom mult mai general legat de principiul transparenţei publice.

               2.

               Diferenţa care există între aceste două drepturi presupune ca acestea să privească subiecte de drept diferite şi să fie protejate în mod diferit, astfel încât dreptul de acces la dosar să nu poate fi invocat decât de persoanele afectate de procedura în discuţie, în timp ce dreptul de acces la documente este conferit oricărui cetăţean al Uniunii Europene în raport cu toate documentele aflate în posesia instituţiilor Uniunii.

               3.

               Protecţia diferită oferită de aceste drepturi înseamnă neapărat că fiecare dintre ele are un set de excepţii care este, la rândul lui, diferit. Astfel, dacă una dintre excepţiile de la dreptul de acces la documente constă în faptul că accesul la un documentul vizat nu vizează prejudiciul adus „intereselor comerciale” ale întreprinderilor în cauză, dreptul de acces la dosar este, în ceea ce îl priveşte, limitat de faptul că exercitarea sa nu trebuie să afecteze „secretele de afaceri” ale întreprinderilor care sunt părţi la procedură. În această privinţă, distincţia care există între „interesul comercial”, o noţiune care nu dă naştere unui dubiu prea larg, şi „secretul de afaceri”, o noţiune mult prea restrictivă care desemnează toate cunoştinţele proprii unei anumite întreprinderi, cunoscute de un cerc foarte concret de persoane şi a cărui divulgare poate afecta întreprinderea în cauză, a fost justificată. În acest sens, existenţa unor secrete de afaceri trebuie comparată cu celelalte interese aflate în joc, cum este dreptul la apărare.

               4.

               La rândul său, confidenţialitatea, fiind o altă excepţie aplicabilă dreptului de acces la dosar, trebuie de asemenea să fie justificată şi este însoţită de limite care trebuie să fie luate în considerare astfel încât să nu se invoce în mod automat confidenţialitatea pentru a refuza dreptul de acces la dosar. Aplicarea acestei excepţii trebuie motivată, fapt care nu s-a întâmplat în speţă.

               5.

               Cheia deciziei în litigiu trebuie să fie aplicarea articolului 41 alineatul (2) litera (b) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene; totuşi, JUR trebuie să respecte articolul 90 alineatul (4), iar nu articolul 90 alineatul (1) din Regulamentul nr. 806/2014.


title: Cauza C-363/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Ajutoare de stat — Ajutor declarat ilegal și incompatibil cu piața internă — Obligație de recuperare — Articolul 108 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE — Regulamentul nr. (CE) 659/1999 — Articolul 14 alineatul (3) — Societate beneficiară declarată în faliment — Proceduri de insolvență — Înscrierea creanțelor în tabloul creditorilor — Încetarea activităților — Suspendarea procedurii de faliment în scopul examinării posibilității relansării activităților — Obligație de informare — Neexecutare)

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 ianuarie 2018 – Comisia Europeană/Republica Elenă
   (Cauza C-363/16) (1)

   ((Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Ajutoare de stat - Ajutor declarat ilegal și incompatibil cu piața internă - Obligație de recuperare - Articolul 108 alineatul (2) al doilea paragraf TFUE - Regulamentul nr. (CE) 659/1999 - Articolul 14 alineatul (3) - Societate beneficiară declarată în faliment - Proceduri de insolvență - Înscrierea creanțelor în tabloul creditorilor - Încetarea activităților - Suspendarea procedurii de faliment în scopul examinării posibilității relansării activităților - Obligație de informare - Neexecutare))
   (2018/C 083/04)
   Limba de procedură: greaca

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Bouchagiar și B. Stromsky, agenți)

      Pârâtă: Republica Elenăă (reprezentanți: K. Boskovits și V. Karra, agenți)

      Dispozitivul

               1)

               Prin neadoptarea, în termenele stabilite, a tuturor măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a Deciziei 2012/541/UE a Comisiei din 22 februarie 2012 privind ajutorul de stat SA.26534 (C 27/2010 ex NN 6/2009) acordat de Grecia întreprinderii United Textiles SA și prin neinformarea în mod suficient a Comisiei Europene cu privire la măsurile luate în temeiul acestei decizii, Republica Elenă nu și a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolelor 2-4 din decizia menționată, precum și în temeiul Tratatului FUE.

               2)

               Obligă Republica Elenă la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 305, 22.8.2016.


title: Cauza C-676/16: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – CORPORATE COMPANIES s.r.o./Ministerstvo financí ČR (Trimitere preliminară — Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului — Directiva 2005/60/CE — Domeniu de aplicare — Articolul 2 alineatul (1) punctul 3 litera (c) și articolul 3 punctul 7 litera (a) — Obiect de activitate al unei întreprinderi care constă în vânzarea de societăți comerciale înscrise în registrul comerțului și constituite cu singurul scop de a fi vândute — Vânzare realizată printr-o cesiune a participației întreprinderii în societatea deja constituită)

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/5

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 17 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Nejvyšší správní soud – Republica Cehă) – CORPORATE COMPANIES s.r.o./Ministerstvo financí ČR
   (Cauza C-676/16) (1)

   ((Trimitere preliminară - Prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului - Directiva 2005/60/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 2 alineatul (1) punctul 3 litera (c) și articolul 3 punctul 7 litera (a) - Obiect de activitate al unei întreprinderi care constă în vânzarea de societăți comerciale înscrise în registrul comerțului și constituite cu singurul scop de a fi vândute - Vânzare realizată printr-o cesiune a participației întreprinderii în societatea deja constituită))
   (2018/C 083/06)
   Limba de procedură: ceha

      Instanța de trimitere

   Nejvyšší správní soud

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: CORPORATE COMPANIES s.r.o.

      Pârât: Ministerstvo financí ČR

      Dispozitivul

   Articolul 2 alineatul (1) punctul 3 litera (c) din Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului coroborat cu articolul 3 punctul 7 litera (a) din această directivă trebuie să fie interpretat în sensul că intră sub incidența dispozițiilor respective o persoană precum cea în discuție în litigiul principal, a cărei activitate comercială constă în vânzarea unor societăți pe care le a constituit ea însăși, în lipsa vreunei cereri prealabile din partea clienților săi potențiali, cu scopul de a fi vândute acestor clienți prin intermediul unei cesiuni a părților pe care le deține în capitalul societății ce face obiectul vânzării.

      (1)  JO C 86, 20.3.2017.


title: Cauza C-45/17: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé [Trimitere preliminară — Libera circulație a capitalurilor — Articolele 63 și 65 TFUE — Regulamentul (CE) nr. 883/2004 — Articolul 11 — Contribuții aferente veniturilor din capital care participă la finanțarea sistemului de securitate socială al unui stat membru — Scutire pentru resortisanții Uniunii Europene afiliați la un regim de securitate socială al unui alt stat membru — Persoane fizice afiliate la un regim de securitate socială dintr-un stat terț — Diferență de tratament — Restricție — Justificare]

text:
               5.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/5

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 18 ianuarie 2018 (cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d'État – Franța) – Frédéric Jahin/Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Cauza C-45/17) (1)

   ([Trimitere preliminară - Libera circulație a capitalurilor - Articolele 63 și 65 TFUE - Regulamentul (CE) nr. 883/2004 - Articolul 11 - Contribuții aferente veniturilor din capital care participă la finanțarea sistemului de securitate socială al unui stat membru - Scutire pentru resortisanții Uniunii Europene afiliați la un regim de securitate socială al unui alt stat membru - Persoane fizice afiliate la un regim de securitate socială dintr-un stat terț - Diferență de tratament - Restricție - Justificare])
   (2018/C 083/07)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Conseil d'État

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Frédéric Jahin

      Pârâți: Ministre de l'Économie et des Finances, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Dispozitivul

   Articolele 63 și 65 TFUE trebuie să fie interpretate în sensul că nu se opun legislației unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia un resortisant al acestui stat membru care are reședința într-un stat terț, altul decât un stat membru al Spațiului Economic European (SEE) sau Confederația Elvețiană, unde este afiliat la un regim de securitate socială, este supus, în statul membru menționat, unor contribuții aferente veniturilor din capital în baza unei cotizații la regimul de securitate socială instituit de acesta, în timp ce un resortisant al Uniunii care intră sub incidența unui regim de securitate socială al unui alt stat membru este scutit de aceste contribuții în conformitate cu principiul unicității legislației aplicabile în materie de securitate socială, în temeiul articolului 11 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială.

      (1)  JO C 121, 18.4.2017.


title: Cauza T-35/17: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill) [„Marcă a Uniunii Europene — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marca verbală iGrill — Motiv absolut de refuz — Caracter descriptiv — Articolul 7 alineatul (l) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/24

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Weber-Stephen Products/EUIPO (iGrill)
   (Cauza T-35/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marca verbală iGrill - Motiv absolut de refuz - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (l) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/31)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Statele Unite) (reprezentanți: R. Niebel și A. Jauch, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: M. Rajh, agent)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 noiembrie 2016 (cauza R 538/2016-2) privind înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii verbale iGrill.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Weber-Stephen Products LLC la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 70, 6.3.2017.


title: Cauza C-553/17 P: Recurs introdus la 21 septembrie 2017 de Windfinder R & L Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 20 iulie 2017 în cauza T-395/16, Windfinder R & L Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/2

         Recurs introdus la 21 septembrie 2017 de Windfinder R & L Co. KG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 20 iulie 2017 în cauza T-395/16, Windfinder R & L Co. KG/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   (Cauza C-553/17 P)
   (2018/C 094/02)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Windfinder R & L Co. KG (reprezentant: B. Schneider, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
   Curtea de Justiție a Uniunii Europene (Camera a zecea) a respins recursul prin Ordonanța din 24 ianuarie 2018 și a obligat recurenta să suporte propriile cheltuieli de judecată.


title: Cauza T-69/17: Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2018 – Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte) [„Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Fack Ju Göhte — Motiv absolut de refuz — Marcă contrară ordinii publice sau bunelor moravuri — Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/24

         Hotărârea Tribunalului din 24 ianuarie 2018 – Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte)
   (Cauza T-69/17) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale Fack Ju Göhte - Motiv absolut de refuz - Marcă contrară ordinii publice sau bunelor moravuri - Articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/32)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Constantin Film Produktion GmbH (München, Germania) (reprezentanți: E. Saarmann și P. Baronikians, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Fischer și D. Walicka, agenți)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 1 decembrie 2016 (cauza R 2205/2015-5) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal Fack Ju Göhte ca marcă a Uniunii Europene

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Constantin Film Produktion GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 104, 3.4.2017.


title: Cauza T-44/16: Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Reprezentarea unui plasture transdermic) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marcă a Uniunii Europene figurativă care reprezintă un plasture transdermic — Motiv absolut de refuz — Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic — Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/17

         Hotărârea Tribunalului din 31 ianuarie 2018 – Novartis/EUIPO – SK Chemicals (Reprezentarea unui plasture transdermic)
   (Cauza T-44/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marcă a Uniunii Europene figurativă care reprezintă un plasture transdermic - Motiv absolut de refuz - Semn constituit exclusiv din forma produsului necesară obținerii unui rezultat tehnic - Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/21)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Novartis AG (Basel, Elveția) (reprezentanţi: inițial M. R. Douglas, ulterior A. Nordemann-Schiffel, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: H. Kunz, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Germania) (reprezentanţi: R. Dissmann, J. Bogatz și C. Lindenthal, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 noiembrie 2015 (cauza R 2342/2014-5), privind o procedură de declarare a nulității între SK Chemicals și Novartis.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Novartis AG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 111, 29.3.2016.


title: Cauza T-18/18: Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – Lillelam/EUIPO – Pfaff (LITTLE LAMB)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/31

         Acțiune introdusă la 17 ianuarie 2018 – Lillelam/EUIPO – Pfaff (LITTLE LAMB)
   (Cauza T-18/18)
   (2018/C 094/41)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Lillelam A/S (Oslo, Norvegia) (reprezentant: N. Köster, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Nick Pfaff (Ammanford, Regatul Unit)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală „LITTLE LAMB – marca Uniunii Europene nr. 8 121 675.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 7 noiembrie 2017 în cauza R 536/2017-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               declararea nulității mărcii Uniunii Europene nr. 8 121 675 „LITTLE LAMB” cel puțin pentru „articole de îmbrăcăminte” și „accesorii pentru articole de îmbrăcăminte”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 58 alineatul (1) litera (a) și a articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-706/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lithuania) la 18 decembrie 2017 – Achema AB, Orlen Lietuva AB, Lifosa AB/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/8

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lithuania) la 18 decembrie 2017 – Achema AB, Orlen Lietuva AB, Lifosa AB/Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
   (Cauza C-706/17)
   (2018/C 094/11)
   Limba de procedură: lituaniana

      Instanța de trimitere

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Achema AB, Orlen Lietuva AB, Lifosa AB

      Cealaltă parte din procedură: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

      Întrebările preliminare

   Cadrul legislativ privind furnizarea de servicii de interes public în sectorul energiei electrice (denumit în continuare „SIP”) și finanțarea aferentă (compensațiile) (denumită în continuare „schema SIP”), stabilite prin Legea lituaniană privind energia electrică, Legea lituaniană privind energia electrică din resurse regenerabile, Legea lituaniană privind integrarea sistemului de energie electrică în sistemele de energie electrică europene, Legea lituaniană de punere în aplicare a Legii de modificare și de completare a articolelor 2, 11, 13, 14, 16, 20 și 21 din Legea privind energia electrică din resurse regenerabile și prin normele de aplicare a legilor respective, inclusiv Procedura privind furnizarea serviciilor de interes public în sectorul energiei electrice, aprobată prin Rezoluția Guvernului Republicii Lituania nr. 916 din 18 iulie 2012, Procedura privind administrarea fondurilor destinate serviciilor de interes public în sectorul energiei electrice, aprobată prin Rezoluția Guvernului Republicii Lituania nr. 1157 din 19 septembrie 2012 etc., în versiunea în vigoare în anul 2014, sau o parte a acestui cadru legislativ, pot fi considerate ajutor de stat (schemă de ajutor de stat), în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene? Sunt adresate de asemenea următoarele întrebări:

               —

               în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, articolul 107 alineatul (1) TFUE poate fi interpretat în sensul că fondurile SIP sunt considerate resurse de stat?

               —

               articolul 107 alineatul (1) TFUE poate fi interpretat în sensul că impunerea în sarcina operatorilor de rețea (întreprinderi) a obligației de a cumpăra energie electrică de la producătorii de energie electrică la un preț fix (tarif) și/sau de a echilibra energia electrică și ca pierderile suferite de operatorii de rețea ca urmare a acestei obligații să fie compensate cu fonduri posibil provenite din resurse de stat nu este considerată ajutor acordat producătorilor de electricitate din resursele de stat?

               —

               articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, ajutorul care urmează a fi descris trebuie considerat ca fiind selectiv și/sau capabil să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre: ajutorul acordat unei întreprinderi care realizează un proiect de importanță strategică precum „NordBalt”; ajutorul acordat întreprinderilor care asigură siguranța aprovizionării cu energie electrică pentru o anumită perioadă; ajutorul pentru compensarea pierderilor care reflectă condițiile de piață suportate efectiv de entități precum dezvoltatorii de centrale de panouri solare fotovoltaice în discuție, ca urmare a refuzului statului de a îndeplini obligațiile asumate (în urma schimbărilor legislative la nivel național); ajutorul acordat întreprinderilor (operatori de rețea) pentru a compensa pierderile efective suferite de aceștia, generate de îndeplinirea obligației de a cumpăra energie electrică la un preț fix de la producătorii de electricitate care furnizează SIP și de a echilibra energia electrică?

               —

               articolul 107 alineat (1) TFUE coroborat cu articolul 106 alineatul (2) TFUE trebuie interpretate în sensul că, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, schema SIP în discuție (sau o parte a acesteia) se consideră că îndeplinește criteriile stabilite la punctele 88-93 din Hotărârea Curții din 24 iulie 2003, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00)?

               —

               articolul 107 alineatul (1) TFUE trebuie interpretat în sensul că, în circumstanțe precum cele din prezenta cauză, schema SIP (sau o parte a acesteia) se consideră că denaturează sau amenință să denatureze concurența?


title: Cauza C-653/17 P: Recurs introdus la 21 noiembrie 2017 de VM Vermögens-Management GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 septembrie 2017 în cauza T-374/15, VM Vermögens-Management/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/3

         Recurs introdus la 21 noiembrie 2017 de VM Vermögens-Management GmbH împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 7 septembrie 2017 în cauza T-374/15, VM Vermögens-Management/Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)
   (Cauza C-653/17 P)
   (2018/C 094/04)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: VM Vermögens-Management GmbH (reprezentanți: T. Dolde și P. Homann, Rechtsanwälte)

      Celelalte părţi din procedură: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală, DAT Vermögensmanagement GmbH

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită Curții:

               —

               anularea Hotărârii Tribunalului din 7 septembrie 2017 în cauza T-374/15;

               —

               trimiterea cauzei Tribunalului spre rejudecare.

      Motivele și principalele argumente

   Primul motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 65 alineatul (2) din Regulamentul nr. 207/2009 (1), coroborat cu dreptul de a fi ascultat, vizat la articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și cu dreptul de proprietate, prevăzut la articolul 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Potrivit acestui motiv, respectiva încălcare este cauzată de faptul că Tribunalul nu a ținut seama de efectul retroactiv al modificării listei de servicii a mărcii Uniunii Europene „Vermögensmanufaktur” ca urmare a unei declarații în temeiul articolului 28 alineatul (8) din Regulamentul privind marca Uniunii și de faptul că decizia atacată a anulat, de asemenea, marca pentru serviciile nou adăugate, fără a verifica posibilitatea înregistrării mărcii în această privință. În consecință, Tribunalul nu ar fi trebuit să respingă ca inadmisibile cererile recurentei de modificare a deciziei atacate.
   Al doilea motiv se întemeiază pe încălcarea articolului 36 din Statutul Curții pentru motivul că Tribunalul respinge în totalitate ca inadmisibile cererile recurentei de modificare a deciziei atacate, fără să se pronunțe asupra fondului în ceea ce privește efectul retroactiv al modificării listei de servicii a mărcii Uniunii „Vermögensmanufaktur” ca urmare a unei declarații în temeiul articolului 28 alineatul (8) din Regulamentul privind marca Uniunii.
   Prin intermediul celui de al treilea motiv se invocă o încălcare a articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul privind marca Uniunii, întrucât constatările Tribunalului referitor la caracterul descriptiv se întemeiază pe considerații eronate privind perceperea de către public a indicației „Vermögensmanufaktur” și că, între marca Uniunii și serviciile în cauză, nu există o legătură suficient de directă și de concretă care să permită să se considere că marca are caracter descriptiv.
   Prin intermediul celui de al patrulea motiv se invocă o încălcare a articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind marca Uniunii, pentru motivul că Tribunalul a motivat lipsa caracterului distinctiv al mărcii numai prin indicarea faptului că „Vermögensmanufaktur” este percepută de publicul relevant ca o referință elogioasă și ca o informație promoțională, fără să prezinte motivele pentru care marca nu poate să constituie simultan o indicație de origine, având caracter distinctiv.
   Prin intermediul celui de al cincilea motiv se invocă o încălcare a articolului 75 teza a doua din Regulamentul privind marca Uniunii, pentru motivul că Tribunalul a respins existența unei încălcări a dreptului de a fi ascultat arătând doar că documentele depuse cu întârziere în cadrul procedurii în fața EUIPO nu au fost luate în considerare în aprecierea efectuată de camera de recurs și că decizia atacată nu s-a întemeiat pe aceste documente, deși reiese clar din dosar că, în cadrul aprecierii sale, camera de recurs a reluat literal extrase din aceste mijloace de probă și că recurenta nu a avut, în niciun moment, posibilitatea de a adopta o poziție cu privire la respectivele elemente de probă.
   Prin intermediul celui de al șaselea motiv se invocă o încălcare a articolului 76 alineatul (2) din Regulamentul privind marca Uniunii, pentru motivul că decizia atacată se întemeia pe elemente de probă prezentate cu întârziere în primă instanță în fața EUIPO, astfel încât și camera de recurs ar fi trebuit să le considere ca prezentate cu întârziere. În această privință, potrivit motivului menționat, Tribunalul a concluzionat în mod eronat în hotărârea atacată că respectivele elemente de probă nu au fost luate în considerare de camera de recurs și că nu au fost determinante pentru decizia atacată.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene (JO 2009, L 78, p. 1).


title: Cauza C-707/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad Svilengrad (Bulgaria) la 19 decembrie 2017 – Rayonna prokuratura Svilengrad/Daniela Pinzaru și Robert-Andrei Cirstinoiu

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad Svilengrad (Bulgaria) la 19 decembrie 2017 – Rayonna prokuratura Svilengrad/Daniela Pinzaru și Robert-Andrei Cirstinoiu
   (Cauza C-707/17)
   (2018/C 094/12)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad Svilengrad (Bulgaria)

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Rayonna prokuratura Svilengrad

      Pârâți: Daniela Pinzaru și Robert-Andrei Cirstinoiu

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 65 alineatul (3) TFUE și articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1889/2005 (1) al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții naționale care prevede sancțiuni de natura și intensitatea celor conținute de articolul 251 din Nakazatelen kodeks (Codul penal) bulgar care, pentru o încălcare a obligației de declarare de la articolul 3 din regulamentul menționat, prevede la alineatul 1, ca alternativă, fie o privare de libertate de până la șase ani, cu posibilitatea unei condamnări efective chiar dacă este vorba despre o primă încălcare, fie o amendă reprezentând dublul valorii obiectului infracțiunii și în plus, la alineatul 2 al aceluiași articol, prevede în mod cumulativ, cu titlu de sancțiune suplimentară, confiscarea în beneficiul statului a întregii sume de bani nedeclarate, fără a fi necesară verificarea originii sau destinației sale, întrucât această dispoziție națională formează un ansamblu de sancțiuni care depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite de regulament, contrar principiului proporționalității sancțiunii în raport cu infracțiunea, înscris la articolul 49 alineatul (3) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și care constituie o restricție disimulată a liberei circulații a capitalurilor?

               2)

               Aceste dispoziții de drept al Uniunii [articolul 65 alineatul (3) TFUE, articolul 9 alineatul (1) și articolul 3 din Regulamentul nr. 1889/2005, precum și articolul 49 alineatul (3) din cartă] trebuie interpretate în sensul că se opun unei dispoziții de drept național, și anume articolul 251 alineatul 2 din Codul penal bulgar, care, pe lângă pedepsele principale care sancționează o neîndeplinire a obligației de declarare prevăzute la articolul 3 din Regulamentul nr. 1889/2005, prevede, cu titlu complementar, o confiscare totală în beneficiul statului a sumei de bani nedeclarate, indiferent de originea și de destinația acestei sume de bani?

               3)

               Articolul 17 alineatul (1) din cartă trebuie interpretat în sensul că dispoziția națională de la articolul 251 alineatul 2 din Codul penal bulgar, ca măsură de confiscare, care sancționează o simplă neîndeplinire a obligației de declarare, nu respectă un echilibru strict între interesul general și cerința de protecție a dreptului de proprietate, consacrat la articolul 17 din cartă?

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate (JO 2005, L 309, p. 9, Ediţie specială, 19/vol. 7, p. 238).


title: Cauza T-715/16: Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Pebagua/Comisia [„Acțiune în anulare — Mediu — Protecție împotriva speciilor alogene invazive — Prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive — Regulamentul (UE) nr. 1143/2014 — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1141 — Adoptare a unei liste a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune — Includerea speciei Procambarus clarkii — Lipsa afectării individuale — Act normativ care presupune măsuri de executare — Inadmisibilitate vădită”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/25

         Ordonanța Tribunalului din 16 ianuarie 2018 – Pebagua/Comisia
   (Cauza T-715/16) (1)

   ([„Acțiune în anulare - Mediu - Protecție împotriva speciilor alogene invazive - Prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive - Regulamentul (UE) nr. 1143/2014 - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1141 - Adoptare a unei liste a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune - Includerea speciei Procambarus clarkii - Lipsa afectării individuale - Act normativ care presupune măsuri de executare - Inadmisibilitate vădită”])
   (2018/C 094/33)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Spania) (reprezentant: A. Uceda Sosa, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes și E. Sanfrutos Cano, agenți)

      Obiectul

   Cerere formulată în temeiul articolului 263 TFUE prin care se solicită anularea Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1141 al Comisiei din 13 iulie 2016 de adoptare a unei liste a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1143/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (JO 2016, L 189, p. 4)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 441, 28.11.2016.


title: Cauza C-708/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad Asenovgrad (Bulgaria) la 19 decembrie 2017 – „EVN Bulgaria Toplofikatsia” EAD/Nikolina Stefanova Dimitrova

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rayonen sad Asenovgrad (Bulgaria) la 19 decembrie 2017 – „EVN Bulgaria Toplofikatsia” EAD/Nikolina Stefanova Dimitrova
   (Cauza C-708/17)
   (2018/C 094/13)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Rayonen sad Asenovgrad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„EVN Bulgaria Toplofikatsia” EAD

      Pârâtă: Nikolina Stefanova Dimitrova

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 13 [alineatul] 2 din Directiva 2006/32/CE (1) a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 se opune posibilității ca furnizorii de agent termic să solicite contravaloarea energiei termice consumate și transferate de instalația clădirii aflate în proprietate comună, branșată la rețeaua de termoficare, în mod proporțional cu volumul de aer care poate fi încălzit aferent locuințelor aflate în proprietate personală, în conformitate cu planul clădirii, fără să țină seama de energia termică transferată efectiv în fiecare dintre locuințele aflate în proprietate individuală?

               2)

               Articolul 27 din Directiva 2011/83/UE (2) se opune unei dispoziții naționale care prevede obligația consumatorilor proprietari de locuințe din clădiri cărora li se aplică dispozițiile privind clădirilor de locuințe aflate în proprietate comună, de a plăti contravaloarea energiei termice de care nu au beneficiat, dar care a fost furnizată către instalația clădirii branșate la rețeaua de termoficare, în condițiile în care aceștia au încetat să mai utilizeze energia termică, fie prin debranșarea caloriferelor din locuințelor lor, fie ca urmare a unor măsuri tehnice efectuate la cerere de angajați ai furnizorului de agent termic, menite să blocheze transferul de energie termică prin calorifer?

               3)

               O asemenea reglementare națională instituie o practică comercială neloială, în sensul Directivei 2005/29/CE (3) a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului?

      (1)  Directiva 2006/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2006 privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice și de abrogare a Directivei 93/76/CEE a Consiliului (JO 2006, L 114, p. 64, Ediţie specială, 12/vol. 2, p. 222).

      (2)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).

      (3)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO 2005, L. 149, p. 22, Ediţie specială, 15/vol. 14, p. 260).


title: Cauza C-654/17 P: Recurs introdus la 22 noiembrie 2017 de Bayerische Motoren Werke AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 septembrie 2017 în cauza T-671/14, Bayerische Motoren Werke AG/Comisia Europeană

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/4

         Recurs introdus la 22 noiembrie 2017 de Bayerische Motoren Werke AG împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a cincea) din 12 septembrie 2017 în cauza T-671/14, Bayerische Motoren Werke AG/Comisia Europeană
   (Cauza C-654/17 P)
   (2018/C 094/05)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Recurentă: Bayerische Motoren Werke AG (reprezentanți: M. Rosenthal, G. Drauz și M. Schütte, Rechtsanwälte)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Freistaat Sachsen

      Concluziile recurentei

   Recurenta solicită:

               1.

               anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a cincea) din 12 septembrie 2017 în cauza T-671/2014;

               2.

               anularea deciziei intimatei din 9 iulie 2014 în cazul SA.32009 (2011/C), în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, în măsura în care în aceasta a fost declarată incompatibilă cu piața internă o contribuție (28 257 273 de euro) care depășește contribuția de 17 000 000 de euro din ajutorul solicitat în cuantum de 45 257 273 de euro; dacă și în măsura în care Curtea nu se consideră competentă să decidă în mod definitiv, cu titlu subsidiar, trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului Uniunii Europene;

               3.

               cu titlu subsidiar: anularea deciziei intimatei din 9 iulie 2014 în cazul SA.32002 (2011/C), în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, în măsura în care în aceasta se interzice acordarea unui oricărui ajutor pentru proiectul de investiții al recurentei care este exceptat de la notificare potrivit articolului 6 alineatul (4) din Regulamentul general de exceptare pe categorii, în versiunea din 6 august 2008, și în măsura în care acest ajutor este declarat incompatibil cu piața internă dacă depășește contribuția de 17 000 000 de euro;

               4.

               obligarea intimatei la plata cheltuielilor de judecată, în conformitate cu articolul 138 alineatul (1) și cu articolul 184 alineatele (1) și (2) din Regulamentul de procedură al Curții.

      Motivele și principalele argumente

   Recurenta invocă următoarele motive de recurs:

               1.

                  Primul motiv: încălcarea articolului 107 alineatul (3) TFUE

               Hotărârea încalcă articolul 107 alineatul (3) TFUE întrucât, în urma unei aprecieri corecte pe plan juridic a deciziei atacate, Tribunalul ar fi trebuit să constate că lipsa unei examinări separate dacă și în ce măsură acordarea ajutorului ar fi avut un efect de denaturare a concurenței reprezintă o încălcare a articolului 107 alineatul (3) litera (c) TFUE.
               Hotărârea atacată nu ia în considerare faptul că intimata nu trebuia să limiteze examinarea la costurile suplimentare evaluate ex ante ale proiectului în locul defavorizat, iar pentru fiecare ajutor suplimentar „să prezume” – ignorând total poziția de piață a recurentei – o denaturare a concurenței.

               2.

                  Încălcarea articolului 288 TFUE, a articolului 3 și a articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul general de exceptare pe categorii din 2008, precum și a interdicției discriminării

               Hotărârea încalcă articolul 288 TFUE, precum și articolul 3 și articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul general de exceptare pe categorii din 2008 întrucât, printr-o apreciere corectă pe plan juridic, Tribunalul nu ar fi trebuit să îi recunoască intimatei o nouă competență de examinare a ajutoarelor și de declarare a incompatibilității acestora deoarece ajutoarele respective – până la valoarea-prag prevăzută la articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul general de exceptare pe categorii din 2008 – au fost declarate deja, din punct vedere material, compatibile cu piața internă în temeiul dreptului Uniunii de rang superior și derivat.
               În plus, consecința hotărârii atacate este aceea că prin interzicerea primirii unui ajutor care depășește 17 000 000 de euro până la valoarea-prag prevăzută de Regulamentul general de exceptare pe categorii din 2008, recurenta este discriminată în raport cu concurenții săi întrucât, în temeiul legii germane privind acordarea de ajutoare pentru investiții, orice concurent, chiar și cel care are o poziție dominantă pe piață, ar avea posibilitatea să primească un ajutor până la valoarea-prag într-o situație comparabilă pentru o investiție având un nivel comparabil.


title: Cauza C-725/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 27 decembrie 2017 – „Toplofikatsia Sofia” EAD/Mitko Simeonov Dimitrov

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/11

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) la 27 decembrie 2017 – „Toplofikatsia Sofia” EAD/Mitko Simeonov Dimitrov
   (Cauza C-725/17)
   (2018/C 094/14)
   Limba de procedură: bulgara

      Instanța de trimitere

   Sofiyski rayonen sad

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă:„Toplofikatsia Sofia” EAD

      Pârât: Mitko Simeonov Dimitrov

      Întrebările preliminare

               1)

               Directiva (1) exclude din domeniul său de aplicare dispozițiile juridice ale dreptului contractelor tradițional privind încheierea contractelor, însă exclude aceasta din domeniul ei de aplicare și reglementarea acestei structuri deosebit de atipice, prevăzute de lege pentru nașterea unor raporturi contractuale?

               2)

               În măsura în care directiva nu exclude în această ipoteză o reglementare proprie, este vorba despre un contract în sensul articolului 5 din directivă sau despre altceva? Fie că este, fie că nu este vorba despre un contract, în speță se aplică directiva?

               3)

               Directiva reglementează acest tip de contracte de fapt, indiferent de data încheierii lor, sau aceasta se aplică numai locuințelor nou achiziționate sau – în sens mai restrâns – numai locuințelor nou construite (așadar instalațiilor utilizatorilor care solicită branșarea la rețeaua de termoficare)?

               4)

               În măsura în care se aplică directiva, dispozițiile naționale sunt contrare articolului 5 alineatul (1) litera (f) coroborat cu alineatul (2) care prevăd dreptul sau posibilitatea de bază a rezilierii raportului juridic?

               5)

               În măsura în care este necesară încheierea unui contract, acesta trebuie să respecte o formă prevăzută și ce cuprindere trebuie să aibă conținutul informațiilor care trebuie puse la dispoziția consumatorului (în speță: proprietarul individual al unei locuințe, iar nu asociația de proprietari)? Nefurnizarea în timp util și în mod accesibil a unor informații poate influența nașterea raportului juridic?

               6)

               Pentru ca o persoană să devină parte într-un asemenea contract este necesar ca aceasta să formuleze o cerere explicită, așadar să își manifeste voința în mod formal?

               7)

               În cazul încheierii, formale sau informale, a unui contract, încălzirea părților comune ale clădirii (în special casa scărilor) este o componentă a obiectului acestuia, iar consumatorul a solicitat prestarea serviciului cu privire la componenta respectivă a prestării de servicii, atunci când persoana în cauză sau chiar întreaga asociație de proprietari nu a formulat nicio cerere explicită în acest sens (de exemplu atunci când s-au îndepărtat caloriferele – care este ipoteza majoritară – experții nemenționând existența unor calorifere în părțile comune ale clădirilor)?

               8)

               Situația opririi furnizării de agent termic către locuința unui proprietar prezintă importanță (sau relevanță) pentru calitatea de consumator a proprietarului care a solicitat furnizarea căldurii către părțile comune ale clădirii?

      (1)  Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO 2011, L 304, p. 64).


title: Cauza C-677/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 4 decembrie 2017 – M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/5

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Centrale Raad van Beroep (Țările de Jos) la 4 decembrie 2017 – M. Çoban/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Cauza C-677/17)
   (2018/C 094/06)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Apelant: M. Çoban

      Intimat: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Întrebarea preliminară

   Articolul 6 alineatul (1) din Decizia 3/80 (1) coroborat cu articolul 59 din Protocolul adițional trebuie interpretat în sensul că se opune legislației unui stat membru, precum articolul 4a din TW, în temeiul căreia o prestație complementară acordată se retrage dacă beneficiarul se mută în Turcia, chiar dacă acest beneficiar a părăsit teritoriul statului membru din proprie inițiativă? În această privință, este relevant că persoana în cauză, la momentul plecării, nu mai are un drept de ședere în baza regimului de asociere, ci deține un permis de ședere UE de rezident pe termen lung? În această privință, este relevant că în temeiul reglementării naționale persoana în cauză are posibilitatea de a se întoarce în termen de un an de la plecare și de a redobândi astfel dreptul la supliment și că această posibilitate persistă atât timp cât ea deține permisul de ședere UE de rezident pe termen lung?

      (1)  Decizia 3/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora (JO 1983, C 110, p. 60).


title: Cauza T-91/16: Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Italia/Comisia („FSE — Programul operațional din cadrul obiectivului nr. 1 pentru regiunea Sicilia — Reducerea contribuţiei financiare acordate iniţial — Metodă de calcul prin extrapolare — Proporţionalitate — Articolul 39 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 — Obligaţia de motivare”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/18

         Hotărârea Tribunalului din 25 ianuarie 2018 – Italia/Comisia
   (Cauza T-91/16) (1)

   ((„FSE - Programul operațional din cadrul obiectivului nr. 1 pentru regiunea Sicilia - Reducerea contribuţiei financiare acordate iniţial - Metodă de calcul prin extrapolare - Proporţionalitate - Articolul 39 alineatele (2) şi (3) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 - Obligaţia de motivare”))
   (2018/C 094/22)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Republica Italiană (reprezentanți: G. Palmieri, agent, asistat de P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: P. Arenas și F. Tomat, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE şi având ca obiect anularea Deciziei C(2015) 9413 a Comisiei din 17 decembrie 2015 privind reducerea contribuţiei din Fondul Social European pentru Programul operațional pentru regiunea Sicilia care se integrează în cadrul comunitar de sprijin pentru intervențiile structurale în regiunile italiene vizate de obiectivul nr. 1 (CCI 1999IT 161PO011)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Obligă Republica Italiană la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 136, 18.4.2016.


title: Cauza C-679/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 4 decembrie 2017 – Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie și Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) la 4 decembrie 2017 – Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie și Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw/Johannes Huijbrechts
   (Cauza C-679/17)
   (2018/C 094/07)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Hof van beroep te Antwerpen

      Părțile din procedura principală

      Apelante: Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Begroting, Financiën en Energie și Vlaams Gewest, reprezentată de Vlaamse regering în persoana Vlaamse Minister van Omgeving, Natuur en Landbouw

      Intimat: Johannes Huijbrechts

      Întrebările preliminare

               1)

               O situație în care, dacă un moștenitor moștenește o zonă forestieră situată în străinătate și administrată în mod durabil, nu este scutit de taxele de succesiune în temeiul articolului 55quater din VI. W.Succ. (în prezent articolul 2.7.6.0.3 VI.C.Fisc.), în timp ce, dacă un moștenitor moștenește o zonă forestieră situată pe teritoriul național și administrată în mod durabil, este scutit de taxele de succesiune în temeiul articolului 55quater din VI.W.Succ. (în prezent articolul 2.7.6.0.3 Vl.C.Fisc.), constituie o încălcare a liberei circulații a capitalurilor, astfel cum este consacrată la articolul 63 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene?

               2)

               Interesul fondului forestier flamand, în sensul articolului 55quater din VI.W.Succ. (în prezent articolul 2.7.6.0.3 VI.C.Fisc.), constituie un motiv imperativ de interes general care justifică un regim în cadrul căruia aplicarea scutirii de taxe de succesiune este limitată la zonele forestiere situate în Flandra care sunt administrate în mod durabil?


title: Cauza T-762/16: Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2018 – ArcelorMittal Belval & Differdange și ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA [„Acces la documente — Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 — Documente deținute de ECHA — Cerere privind documentele și identitatea unui solicitant inițial al accesului la informațiile unui solicitant al înregistrării unor substanțe în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 — Refuz parțial al accesului — Retragerea deciziei de refuz al accesului — Nepronunțare asupra fondului”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/26

         Ordonanța Tribunalului din 15 ianuarie 2018 – ArcelorMittal Belval & Differdange și ThyssenKrupp Steel Europe/ECHA
   (Cauza T-762/16) (1)

   ([„Acces la documente - Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 - Documente deținute de ECHA - Cerere privind documentele și identitatea unui solicitant inițial al accesului la informațiile unui solicitant al înregistrării unor substanțe în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 - Refuz parțial al accesului - Retragerea deciziei de refuz al accesului - Nepronunțare asupra fondului”])
   (2018/C 094/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch-sur-Alzette, Luxemburg) și ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Germania) (reprezentanți: H. Scheidmann și M. Kottmann, avocați)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) (reprezentanți: inițial M. Heikkilä, C. Buchanan și E. Maurage, ulterior M. Heikkilä, C. Buchanan și M. Broere, agenți, asistați de G. Gilmore, barrister)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea Deciziei ATD/52/2016 a ECHA din 26 septembrie 2016, notificată reclamantelor la 28 septembrie 2016, prin care a fost acordat un acces parțial la documentele solicitate, referitoare la o cerere anterioară privind accesul la documente adresată ECHA.

      Dispozitivul

               1)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului cauzei.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Agenția Europeană pentru Medicamente (EMA).

               3)

               Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de ArcelorMittal Belval & Differdange SA și de ThyssenKrupp Steel Europe AG.

               4)

               EMA suportă propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.

      (1)  JO C 14, 16.1.2017.


title: Cauza T-28/18: Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2018 – Marriott Worldwide/EUIPO – AC Milan (AC MILAN)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/33

         Acțiune introdusă la 22 ianuarie 2018 – Marriott Worldwide/EUIPO – AC Milan (AC MILAN)
   (Cauza T-28/18)
   (2018/C 094/44)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Statele Unite) (reprezentant: A. Reid, solicitor)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: AC Milan SpA (Milano, Italia)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs.

      Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „AC MILAN” –înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană nr. 1 182 615.

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție.

      Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 16 noiembrie 2017 în cauza R 356/2017-2.

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și respingerea cererii de înregistrare a unei mărci a Uniunii Europene pentru serviciile în litigiu și

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în cadrul și cu ocazia acestei proceduri.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001.


title: Cauza T-157/17: Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2018 – Cristalfarma/EUIPO – Novartis (ILLUMINA) („Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ILLUMINA — Revocare a deciziei atacate — Dispariţia obiectului litigiului — Nepronunțare asupra fondului”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/26

         Ordonanța Tribunalului din 22 ianuarie 2018 – Cristalfarma/EUIPO – Novartis (ILLUMINA)
   (Cauza T-157/17) (1)

   ((„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale ILLUMINA - Revocare a deciziei atacate - Dispariţia obiectului litigiului - Nepronunțare asupra fondului”))
   (2018/C 094/35)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Cristalfarma Srl (Milano, Italia) (reprezentant: R. Almaraz Palmero, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. King și D. Gája, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Novartis AG (Bâle, Elveția)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2017 (cauza R 1187/2016-4) privind o procedură de opoziție între Novartis și Cristalfarma.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge cererea de suspendare formulată de Cristalfarma Srl.

               2)

               Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra fondului acțiunii.

               3)

               Obligă Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Cristalfarma.

               4)

               Novartis AG suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 129, 24.4.2017.


title: Cauza C-687/17 P: Recurs introdus la 7 decembrie 2017 de Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 28 septembrie 2017 în cauza T-138/15, Aanbestedingskalender BV și alții/Comisia Europeană

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/7

         Recurs introdus la 7 decembrie 2017 de Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 28 septembrie 2017 în cauza T-138/15, Aanbestedingskalender BV și alții/Comisia Europeană
   (Cauza C-687/17 P)
   (2018/C 094/08)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurente: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV (reprezentanți: C. T. Dekker, L. Fiorilli, advocaten)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană, Regatul Țărilor de Jos, Republica Slovacă

      Concluziile recurentelor

   Recurentele solicită Curţii:

               —

               anularea în totalitate sau în parte a hotărârii atacate în măsura în care a fost respinsă acţiunea formulată de reclamanta din cauza T-138/15 şi, în consecinţă:

               —

               anularea deciziei în discuţie în totalitate sau în parte şi/sau

               —

               în subsidiar, anularea în totalitate sau în parte a hotărârii atacate în măsura în care a fost respinsă acţiunea formulată de reclamantele din cauza T-138/15 şi trimiterea cauzei spre rejudecare la Tribunal pentru a se pronunţa pe fond în lumina indicaţiilor pe care le va oferi Curtea,

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în primă instanţă şi în recurs.

      Motivele și principalele argumente

   Recurentele susţin că Tribunalul a săvârşit o eroare de drept, a apreciat în mod incorect situaţia de fapt relevantă şi nu a motivat în mod adecvat şi concordant hotărârea întrucât a apreciat şi a constatat că motivul de drept unic invocat de reclamantă trebuie respins şi, implicit, acţiunea trebuie respinsă în totalitate deoarece Comisia a fost îndreptăţită să constate că activităţile desfăşurate de TenderNed nu erau de natură economică şi că măsura în discuţie în prezenta cauză nu a implicat un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.
   Recurentele arată că natura economică sau neeconomică a activităţilor desfăşurate de TenderNed, în special platforma sa e-procurement, nu pot fi considerate ca expresia unei singure activităţi şi că platforma e-procurement a TenderNed ar trebui considerată ca fiind de natură economică şi separabilă de puterea de stat. Recurentele susţin că Tribunalul nu a respectat jurisprudenţa Curţii în legătură cu testul privind determinarea caracterului economic sau neeconomic.


title: Cauza T-30/18: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2018 – Yado/EUIPO – Dvectis CZ (Pernă pentru scaun)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/34

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2018 – Yado/EUIPO – Dvectis CZ (Pernă pentru scaun)
   (Cauza T-30/18)
   (2018/C 094/45)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: slovaca

      Părțile

      Reclamantă: Yado s.r.o. (Handlová, Slovacia) (reprezentant: D. Futej, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Dvectis CZ s.r.o. (Brno, Republica Cehă)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Titularul desenului sau modelului industrial în litigiu: reclamanta

      Desenul sau modelul industrial în litigiu: desenul industrial al Uniunii Europene nr. 2 371 591-0001

      Decizia atacată: Decizia Camerei a treia de recurs a EUIPO din 14/11/2017 în cauza R 1017/2017-3

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate prin care se declară inadmisibilitatea căii de atac;

               —

               obligarea pârâtului să examineze calea de atac și să se statueze cu privire la aceasta;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în prezenta procedură.

      Motivele invocate

               —

               eroare de drept în sensul articolului 57 din Regulamentul nr. 6/2002 și al articolului 65 din Regulamentul nr. 2245/2002;

               —

               încălcarea dreptului fundamental al reclamantei de a fi ascultată;

               —

               încălcarea articolului 7 din Regulamentul nr. 6/2002.


title: Cauza C-689/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 8 decembrie 2017 – Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”/Land Niedersachsen

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/7

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Landgericht München I (Germania) la 8 decembrie 2017 – Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”/Land Niedersachsen
   (Cauza C-689/17)
   (2018/C 094/09)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Landgericht München I

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”

      Pârât: Land Niedersachsen

      Întrebarea preliminară

   Resturile de la bordul unei nave, rezultate în urma unei avarii, constând în fragmente metalice și apă folosită pentru stingerea incendiului amestecată cu nămol și cu reziduuri de încărcătură, reprezintă „deșeuri produse la bordul vehiculelor, trenurilor, avioanelor și navelor” în sensul articolului 1 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 (1)?

      (1)  Regulamentul (CE) al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO 2006, L. 190, p. 1, Ediţie specială, 15/vol. 16, p. 172)


title: Cauza T-113/16: Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2018 – Arctic Cat/EUIPO – Slazengers (Reprezentarea unei feline în salt spre dreapta) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziție — Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană — Marcă figurative care reprezintă o felină în salt spre dreapta — Marca Uniunii Europene figurativă anterioară care reprezintă o felină în salt spre stânga — Motiv relativ de refuz — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/18

         Hotărârea Tribunalului din 30 ianuarie 2018 – Arctic Cat/EUIPO – Slazengers (Reprezentarea unei feline în salt spre dreapta)
   (Cauza T-113/16) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană - Marcă figurative care reprezintă o felină în salt spre dreapta - Marca Uniunii Europene figurativă anterioară care reprezintă o felină în salt spre stânga - Motiv relativ de refuz - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
   (2018/C 094/23)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Arctic Cat, Inc. (Thief River Falls, Minnesota, Statele Unite) (reprezentanţi: M. Hartmann și S. Fröhlich, avocați)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: J. Ivanauskas, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO: Slazengers Ltd (Burnham, Regatul Unit)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 11 ianuarie 2016 (cauza R 2953/2014-5) privind o procedură de opoziție între Slazengers și Arctic Cat

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Arctic Cat, Inc. să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

      (1)  JO C 175, 17.5.2016.


title: Cauza T-178/17: Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – W&O medical esthetics/EUIPO – Fidia farmaceutici (HYALSTYLE) {„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de declarare a nulității — Marca Uniunii Europene verbală HYALSTYLE — Rea-credință — Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] — Cerere de audiere a unor martori — Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001) — Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”}

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/27

         Ordonanța Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – W&O medical esthetics/EUIPO – Fidia farmaceutici (HYALSTYLE)
   (Cauza T-178/17) (1)

   ({„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca Uniunii Europene verbală HYALSTYLE - Rea-credință - Articolul 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 59 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Cerere de audiere a unor martori - Articolul 75 din Regulamentul nr. 207/2009 (devenit articolul 94 alineatul (1) din Regulamentul 2017/1001) - Acțiune în parte vădit inadmisibilă și în parte vădit nefondată”})
   (2018/C 094/36)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: W&O medical esthetics GmbH (Oberursel, Germania) (reprezentant: A. Finkentey, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: A. Söder, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă în faţa Tribunalului: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italie) (reprezentanți: R. Kunz-Hallstein și H. Kunz-Hallstein, avocați)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 17 ianuarie 2017 (cauza R 872/2016-1), privind o procedură de declarare a nulității între W&O medical esthetics şi Fidia farmaceutici.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               W&O medical esthetics GmbH suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi de Fidia farmaceutici SpA.

      (1)  JO C 144, 8.5.2017.


title: Cauza C-11/18 P: Recurs introdus la 5 ianuarie 2018 de Oleksandr Viktorovych Klymenko împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2017 în cauza T-245/15, Klymenko/Consiliul

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/12

         Recurs introdus la 5 ianuarie 2018 de Oleksandr Viktorovych Klymenko împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2017 în cauza T-245/15, Klymenko/Consiliul
   (Cauza C-11/18 P)
   (2018/C 094/15)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurent: Oleksandr Viktorovych Klymenko (reprezentant: M. Phelippeau, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile recurentului

   Recurentul solicită Curții anularea Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 8 noiembrie 2017 în cauza T-245/15.
   Recurentul solicită Curții admiterea cererii formulate de acesta în procedura în fața Tribunalului, și anume:

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2015/364 din 5 martie 2015 (1); și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/357 din 5 martie 2015 (2);

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2016/318 din 4 martie 2016 (3), și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/311 din 4 martie 2016 (4);

               —

               anularea Deciziei (PESC) 2017/381 din 3 martie 2017 (5); și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2017/374 din 3 martie 2017 (6),

         în măsura în care aceste măsuri îl privesc pe recurent; și obligarea Consiliului Uniunii Europene la plata cheltuielilor de judecată aferente recursului şi cererii de anulare formulate în memoriul în adaptarea concluziilor.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului formulat, recurentul invocă trei motive.
   În primul rând, acesta susține că Tribunalul ar fi considerat în mod eronat că Consiliul Uniunii Europene a identificat motivele concrete și specifice care justifică impunerea de măsuri restrictive împotriva lui și că Tribunalul a descris în mod eronat Parchetul General din Ucraina ca fiind „o înaltă autoritate judiciară”.
   În al doilea rând, acesta susține că Tribunalul a considerat în mod eronat că criteriul de includere pe listă care figurează în actele în litigiu corespundea obiectivelor PESC.
   În al treilea rând, acesta susține că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept atunci când a concluzionat că măsura restrictivă nu constituia o încălcare a dreptului de proprietate.

      (1)  Decizia (PESC) 2015/364 a Consiliului din 5 martie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015, L 62, p. 25)

      (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/357 al Consiliului din 5 martie 2015 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2015, L 62, p. 1)

      (3)  Decizia (PESC) 2016/318 a Consiliului din 4 martie 2016 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 76)

      (4)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/311 al Consiliului din 4 martie 2016 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2016, L 60, p. 1)

      (5)  Decizia (PESC) 2017/381 a Consiliului din 3 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 34)

      (6)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2017/374 al Consiliului din 3 martie 2017 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 208/2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (JO 2017, L 58, p. 1)


title: Cauza T-46/18: Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Comune di Milano/Consiliul

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/35

         Acțiune introdusă la 30 ianuarie 2018 – Comune di Milano/Consiliul
   (Cauza T-46/18)
   (2018/C 094/46)
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comune di Milano (Milano, Italia) (reprezentanți: F. Sciaudone și M. Condinanzi, avocați)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea, în temeiul articolului 263 TFUE, a Deciziei Consiliului adoptate în marja celei de a 3579-a reuniuni a Consiliului Afaceri Generale din 20 noiembrie 2017, privind selectarea noului sediu al Agenției Europene pentru Medicamente (EMA), publicată prin intermediul comunicatului de presă cuprinzând raportul (Outcome of the Council Meeting (3579th Council meeting)), Presse 65, versiune provizorie, în măsura în care stabilește că noul sediu al Agenției Europene pentru Medicamente va fi la Amsterdam;

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe abuzul de putere

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că obiectivul urmărit de Consiliu prin intermediul procedurii de selecție era identificarea celei mai bune oferte pentru relocarea EMA în lumina criteriilor de preselecție. Contrar acestuia, alegerea noului sediu al EMA prin tragere la sorți fără desfășurarea unor investigații preliminare este în contradicție cu scopul stabilit cu ocazia întocmirii regulilor procedurii, respectiv de a selecta cea mai bună ofertă printr-un proces decizional transparent, pe baza unor evaluări tehnice și a unor criterii specifice și predeterminate, întrucât nu s-a permit verificarea lipsei unei echivalențe între cele două candidaturi ale orașelor Milano și Amsterdam.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor bunei administrări și transparenței

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că decizia contestată este nelegală întrucât este rezultatul unui proces de decizie caracterizat prin (i) lipsa formelor și a metodelor de garantare a transparenței necesare și (ii) neluarea în considerare în mod adecvat a factorilor relevanți pentru evaluarea în discuție.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea Deciziei Consiliului din 1 noiembrie 2009 privind adoptarea normelor interne, precum și a normelor de procedură din 31 octombrie 2017

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că modul de desfășurare a votului și rezultatul deciziei din 20 noiembrie 2017 constituie de asemenea argumente în sensul nelegalității deciziei din 20 noiembrie 2017, întrucât încalcă norme specifice pe care Consiliul ar fi trebuit să le respecte.


title: Cauza T-784/17 R: Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – Strabag Belgium/Parlamentul („Măsuri provizorii — Contracte de achiziții publice de lucrări — Cerere de măsuri provizorii — Perioadă de așteptare — Ofertă anormal de mică — Fumus boni juris — Urgență — Evaluare comparativă a intereselor”)

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/28

         Ordonanța președintelui Tribunalului din 18 ianuarie 2018 – Strabag Belgium/Parlamentul
   (Cauza T-784/17 R)
   ((„Măsuri provizorii - Contracte de achiziții publice de lucrări - Cerere de măsuri provizorii - Perioadă de așteptare - Ofertă anormal de mică - Fumus boni juris - Urgență - Evaluare comparativă a intereselor”))
   (2018/C 094/37)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Strabag Belgium (Antwerpen, Belgia) (reprezentanți: M. Schoups, K. Lemmens și M. Lahbib, avocați)

      Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: Z. Nagy și B. Simon, agenți)

      Obiectul

   Cerere întemeiată pe articolele 278 et 279 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, obținerea suspendării executării deciziei Parlamentului din 24 noiembrie 2017 de respingere a ofertei și de atribuire către cinci ofertanți a contractului de achiziții publice privind un contract-cadru de lucrări de antrepriză generală pentru clădirile Parlamentului de la Bruxelles (Belgia) (cererea de ofertă 06/D 20/2017/M036) și, pe de altă parte, să oblige Parlamentul să prezinte diferite documente

      Dispozitivul

               1)

               Suspendă executarea deciziei Parlamentului European din 24 novembre 2017 de a respinge oferta prezentată de Strabag Belgium și de a atribui către cinci ofertanți contractul de achiziții publice privind un contract-cadru de lucrări de antrepriză generală pentru clădirile Parlamentului de la Bruxelles (Belgia) (cererea de ofertă 06/D 20/2017/M036).

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Revocă Ordonanța din 6 decembrie 2017, Strabag Belgium/Parlamentul (T-784/17 R).

               4)

               Cererea privind cheltuielile de judecată se soluționează odată cu fondul.


title: Cauza C-21/18: Cerere de decizie preliminară introdusă de Svea hovrätt (Suedia) la 11 ianuarie 2018 – Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag

text:
               12.3.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 94/13

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Svea hovrätt (Suedia) la 11 ianuarie 2018 – Textilis Ltd, Ozgur Keskin/Svenskt Tenn Aktiebolag
   (Cauza C-21/18)
   (2018/C 094/16)
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Svea hovrätt

      Părțile din procedura principală

      Apelanți: Textilis Ltd, Ozgur Keskin

      Intimată: Svenskt Tenn Aktiebolag

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 4 din Regulamentul (UE) 2015/2424 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 207/2009 privind marca comunitară etc. (1) trebuie interpretat în sensul că articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii), în noul mod de redactare, se aplică unei analize judiciare a nulității – în temeiul articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul privind marca comunitară – efectuate după intrarea în vigoare a modificării, și anume după data de 23 martie 2016, chiar dacă acțiunea privește o cerere de declarare a nulității introdusă înaintea datei respective și care vizează astfel o marcă înregistrată înainte de data respectivă?

               2)

               Articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul privind marca comunitară, în versiunea aplicabilă, trebuie interpretat în sensul că intră sub incidența sa un semn constituit dintr-o reprezentare bidimensională a unui produs bidimensional, de exemplu o țesătură decorată cu semnul în discuție?

               3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la cea de a doua întrebare, pe baza căror criterii trebuie interpretată sintagma „semne constituite exclusiv din forma (sau din altă caracteristică) a produselor care dă acestora valoare substanțială”, care figurează la articolul 7 alineatul (1) litera (e) punctul (iii) din Regulamentul privind marca comunitară, într-o situație în care înregistrarea acoperă o gamă largă de produse și clase de produse, iar semnul poate fi aplicat pe produs în diferite moduri? Analiza trebuie să fie efectuată pe baza unor criterii mai obiective/generale, de exemplu pornind de la premisa aspectului mărcii și a modului în care poate fi aplicată pe diferite produse, cu alte cuvinte fără a lua în considerare modul în care titularul mărcii a aplicat de facto sau intenționează să aplice semnul pe diverse produse?

      (1)  JO 2015, L 341, p. 21.