title: Cauza C-396/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 3 iulie 2017 – Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol

text:
               16.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 347/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Bundesverwaltungsgericht (Austria) la 3 iulie 2017 – Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol
   (Cauza C-396/17)
   (2017/C 347/06)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Martin Leitner

      Autoritatea pârâtă: Landespolizeidirektion Tirol

      Întrebările preliminare

               1.1)

               Dreptul Uniunii, în special articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE (1) coroborate cu articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, care în vederea înlăturării unei discriminări a funcționarilor activi prevede o reglementare tranzitorie, în cadrul căreia, cu ajutorul unui „salariu de reîncadrare”, care, deși exprimat în bani, corespunde totuși unei încadrări determinate, concret atribuibile, are loc încadrarea din vechiul sistem bienal într-un nou sistem bienal (în sine nediscriminatoriu pentru funcționarii nou intrați în serviciu) și subzistă astfel fără a fi diminuată discriminarea în funcție de vârstă a funcționarilor activi?

               1.2)

               Dreptul Uniunii, în special articolul 17 din Directiva 2000/78/CE, precum și articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, care împiedică posibilitatea funcționarilor activi de a solicita, conform interpretării realizate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene prin Hotărârea din 11 noiembrie 2014, C-530/13 (Schmitzer) a articolelor 9 și 16 din Directiva 2000/78, stabilirea încadrării în treapta salarială invocând articolul 2 din Directiva 2000/78 la momentul anterior reîncadrării în noul sistem de salarizare, prin faptul că temeiurile legale corespunzătoare au fost declarate retroactiv inaplicabile, odată cu intrarea în vigoare a legii originare și se exclude în special luarea în considerare a perioadelor de activitate realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani?

               1.3)

               În cazul unui răspuns afirmativ la întrebarea 1.2:
               Prevalarea aplicării dreptului Uniunii statuată în Hotărârea din 22 noiembrie 2005, C-144/04 (Mangold) și în alte cauze impune ca dispozițiile referitoare la funcționarii activi abrogate în mod retroactiv să fie aplicate în continuare la momentul anterior reîncadrării, astfel încât acești funcționari să poată fi încadrați retroactiv într-un mod nediscriminatoriu în sistemul vechi și să poată fi reîncadrați în mod nediscriminatoriu în noul sistem de salarizare?

               1.4)

               Dreptul Uniunii, în special articolele 1, 2 și 6 din Directiva 2000/78/CE coroborate cu articolele 21 și 47 din Carta drepturilor fundamentale, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care înlătură doar la nivel declarativ o discriminare existentă pentru motive de vârstă (cu privire la luarea în considerare a perioadelor de activitate realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani), stabilind faptul că perioadele realizate în mod real în timpul discriminării nu mai sunt considerate în mod retroactiv ca fiind discriminatorii, cu toată că discriminarea subzistă de fapt neschimbată?

      (1)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, p. 16., Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).


title: Cauza C-568/10: Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 49/22

         Ordonanța președintelui Curții din 22 noiembrie 2011 — Comisia Europeană/Republica Austria
   (Cauza C-568/10) (1)

   2012/C 49/38
   Limba de procedură: germana
   Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 55, 19.2.2011.


title: Cauza T-144/12: Hotărârea Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Comsa/OAPI – COMSA (COMSA) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COMSA — Denumirea socială anterioară Comsa, SA — Motiv relativ de refuz — Lipsa utilizării în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local — Similitudinea serviciilor — Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               10.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 175/36

         Hotărârea Tribunalului din 9 aprilie 2014 – Comsa/OAPI – COMSA (COMSA)
   (Cauza T-144/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale COMSA - Denumirea socială anterioară Comsa, SA - Motiv relativ de refuz - Lipsa utilizării în comerț a unui semn cu un domeniu de aplicare care depășește domeniul local - Similitudinea serviciilor - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 175/47
   Limba de procedură: spaniola

      Părţile

      Reclamantă: Comsa, SA (Barcelona, Spania) (reprezentanţi: inițial M. Aznar Alonso, ulterior A. Gómez López, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentant: J. Crespo Carrillo, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madrid, Spania)

      Obiectul

   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a OAPI din 10 ianuarie 2012 (cauzele conexate R 518/2011-2) privind o procedură de opoziție între Comsa, SA și Constructora de obras municipales, SA (COMSA).

      Dispozitivul

               1)

               Anulează Decizia Camerei a doua de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) din 10 ianuarie 2012 (cauzele conexate R 518/2011-2 și R 795/2011-2), referitoare la o procedură de opoziție între Comsa, SA și Constructora de obras municipales, SA (COMSA), în măsura în care a anulat decizia diviziei de opoziție pentru serviciile aparținând clasei 42 și a autorizat înregistrarea mărcii solicitate pentru aceleași servicii.

               2)

               Respinge în rest acțiunea.

               3)

               Comsa suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și trei sferturi din cheltuielile de judecată efectuate de OAPI. Acesta din urmă suportă un sfert din cheltuielile efectuate.

      (1)  JO C 194, 30.6.2012.


title: Cauza F-32/16: Acțiune introdusă la 23 iunie 2016 – ZZ/ECDC

text:
               16.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 296/47

         Acțiune introdusă la 23 iunie 2016 – ZZ/ECDC
   (Cauza F-32/16)
   (2016/C 296/60)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentant: V. Kolias, avocat)

      Pârât: Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei din 21 septembrie 2015 de închidere a raportului de evaluare a reclamantului pentru exercițiul 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea deciziei evaluatorului de recurs din 21 septembrie 2015 cu care s-a finalizat raportul de evaluare a reclamantului pentru anul 2011 și, în măsura în care este necesar, anularea deciziei autorității împuternicite să încheie contracte de muncă din 20 aprilie 2016, prin care s-a respins reclamația formulată de reclamant la 20 decembrie 2015;

               —

               obligarea ECDC la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-186/07: Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Spania) — Club Náutico de Gran Canaria/Comunidad Autónoma de Canarias (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — A șasea directivă TVA — Scutiri — Prestări care au legătură cu practicarea sportului sau a educației fizice — Aplicarea în Insulele Canare — Situație pur internă — Trimitere — Inadmisibilitate vădită a cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare)

text:
               15.8.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 209/16

         Ordonanța Curții (Camera a opta) din 16 aprilie 2008 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Spania) — Club Náutico de Gran Canaria/Comunidad Autónoma de Canarias
   (Cauza C-186/07) (1)

   (Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare - A șasea directivă TVA - Scutiri - Prestări care au legătură cu practicarea sportului sau a educației fizice - Aplicarea în Insulele Canare - Situație pur internă - Trimitere - Inadmisibilitate vădită a cererii de pronunțare a unei hotărâri preliminare)
   (2008/C 209/21)
   Limba de procedură: spaniola
   Instanța de trimitere
   Tribunal Superior de Justicia de Canarias
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Club Náutico de Gran Canaria

      Pârâtă: Comunidad Autónoma de Canarias
   Obiectul
   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Interpretarea Hotărârii Curții din cauza C-124/96 prin care s-a constatat incompatibilitatea cu articolul 13 partea A alineatul (1) litera (m) din A șasea directivă 77/388/CEE a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun de taxă pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1) a unei reglementări naționale care prevede restricții de la scutirea de TVA a anumitor prestări de servicii care au o strânsă legătură cu practicarea sportului și a educației fizice — Aplicarea în Insulele Canare
   Dispozitivul
   Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal Superior de Justicia de Canarias, prin Decizia din 26 noiembrie 2006, este inadmisibilă.

      (1)  JO C 129, 9.6.2007.


title: Cauza C-630/13: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 aprilie 2015 – Issam Anbouba/Consiliul Uniunii europene (Recurs — Politica externă și de securitate comună — Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene — Măsuri îndreptate împotriva persoanelor și entităților care beneficiază de pe urma regimului — Dovada temeiniciei includerii pe liste — Serie de indicii)

text:
               22.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 205/6

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 21 aprilie 2015 – Issam Anbouba/Consiliul Uniunii europene
   (Cauza C-630/13) (1)

   ((Recurs - Politica externă și de securitate comună - Măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Arabe Siriene - Măsuri îndreptate împotriva persoanelor și entităților care beneficiază de pe urma regimului - Dovada temeiniciei includerii pe liste - Serie de indicii))
   (2015/C 205/08)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Issam Anbouba (reprezentanţi: M.-A. Bastin, J.-M. Salva şi S. Orlandi, avocaţi)

      Cealaltă parte din procedură: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: A. Vitro, R. Liudvinaviciute şi M.-M. Joséphidès, agenţi)

      Intervenientă în susținerea celeilaltei părţi în proces: Comisia Europeană (reprezentanţi: S. Pardo Quintillán şi F. Castillo de la Torre, agenţi)

      Dispozitivul

               1)

               Respinge recursul.

               2)

               Îl obligă pe domnul Issam Anbouba să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și pe cele efectuate de Consiliul Uniunii Europene.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 45, 15.2.2014.


title: Cauza C-527/15: Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Midden-Nederland (Țările de Jos) la 5 octombrie 2015 – Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, care își desfășoară activitatea sub numele Filmspeler

text:
               25.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 27/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Rechtbank Midden-Nederland (Țările de Jos) la 5 octombrie 2015 – Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, care își desfășoară activitatea sub numele Filmspeler
   (Cauza C-527/15)
   (2016/C 027/08)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Rechtbank Midden-Nederland

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Stichting Brein

      Pârât: Jack Frederik Wullems, care își desfășoară activitatea sub numele Filmspeler

      Întrebările preliminare

               1)

               Articolul 3 alineatul (1) din Directiva privind drepturile de autor (1) trebuie interpretat în sensul că există o „comunicare publică”, în sensul acestei dispoziții, atunci când o persoană vinde un produs (mediaplayer) pe care a instalat add-on-uri cu hiperlinkuri către pagini de internet care oferă acces în mod direct, fără acordul titularilor drepturilor, la opere protejate prin drepturi de autor, cum ar fi filme, seriale și transmisii în direct?

               2)

               În acest context, prezintă relevanță pentru răspunsul la prima întrebare:

                           —

                           dacă operele protejate prin drepturi de autor nu au mai fost publicate anterior pe internet sau au fost publicate numai pe bază de abonament cu acordul titularilor drepturilor?

                           —

                           dacă add-on-urile cu hiperlinkuri către pagini de internet pe care s-a oferit acces direct la opere protejate prin drepturi de autor, fără acordul titularilor drepturilor, pot fi accesate în mod liber și pot fi instalate inclusiv de utilizatori pe mediaplayere?

                           —

                           dacă paginile de internet și, astfel, operele protejate prin drepturi de autor puse la dispoziție fără acordul titularilor acestor drepturi pot fi accesate de public și fără mediaplayer?

               3)

               Articolul 5 din Directiva privind drepturile de autor […] trebuie interpretat în sensul că nu există o „utilizare licită”, în sensul alineatului (1) litera (b) al acestei dispoziții, atunci când un utilizator final realizează o copie temporară a unei opere protejate prin drepturi de autor obținută prin streaming de pe pagina de internet a unui terț, pe care această operă protejată prin drepturi de autor este oferită fără acordul titularului sau al titularilor drepturilor?

               4)

               În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare: în acest caz, realizarea de către un utilizator final a unei copii temporare a, unei opere protejate prin drepturi de autor obținute prin streaming de pe o pagină de internet, pe care opera protejată prin drepturi de autor este oferită fără acordul titularului sau al titularilor drepturilor, este incompatibilă cu „testul în trei etape” pe care îl presupune articolul 5 alineatul (5) din Directiva privind drepturile de autor (Directiva 2001/29/CE)?

      (1)  Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167, p. 10, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 230).


title: Cauza T-378/06: Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — IMI și alții/Comisie

text:
               27.1.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 20/29

         Acțiune introdusă la data de 14 decembrie 2006 — IMI și alții/Comisie
   (Cauza T-378/06)
   (2007/C 20/45)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamante: IMI plc (Birmingham, Marea Britanie), IMI Kynoch Ltd (Birmingham, Marea Britanie), Yorkshire Fittings Limited (Leeds, Marea Britanie), VSH Itália Srl (Bregnanao, Itália), Aquatis SAS (La Chapelle St. Mesmin, Franța), și Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Ravensburg, Germania) (reprezentanți: M Struys și D. Arts, lawyers)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantelor

               —

               anularea articolelor 2(b)1 și 2(b) din Decizia Comisiei din 20 septembrie 2006, modificată prin Decizia Comisiei din 29 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 din Tratatul CE și a articolului 53 din Acordul privind Spațiul Economic European (Cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri — C(2006) 4180 final);

               —

               în subsidiar, reducerea amenzilor impuse reclamantelor, precum și

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamantele solicită anularea parțială a Deciziei C(2006) 4180 final a Comisiei din 20 septembrie 2006 în Cauza COMP/F-1/38.121 — Racorduri, prin care Comisia a constatat că reclamantele, împreună cu alte întreprinderi, au încălcat articolul 81 CE și articolul 53 din Acordul privind Spațiul Economic European, prin stabilirea unor prețuri, prin înțelegeri asupra unor liste de prețuri, asupra unor reduceri de prețuri și a unor rabaturi, prin înțelegeri asupra unor mecanisme de implementare a creșterilor de prețuri, prin alocarea piețelor naționale și a clientelei, precum și prin schimbul altor informații de natură comercială.
   În sprijinul cererii lor, reclamantele susțin că principiul proporționalității și cel al nediscriminării nu au fost respectate de către Comisie, prin faptul că amenda impusă reclamantelor prin decizia atacată este excesivă în ceea ce privește dimensiunea acestora, precum și dimensiunea pieței relevante, raportate la abordarea de până acum a acestei probleme de către Comisie în deciziile anterioare. Comisia a făcut o eroare vădită de apreciere prin includerea vânzărilor de racorduri în sfera pieței relevante, în scopul evaluării gravității încălcării.
   În continuare, reclamantele susțin că s-a produs o eroare vădită de apreciere de către Comisie, prin faptul că aceasta a considerat că reclamantele nu au făcut proba legăturii dintre Regatul Unit și acordurile paneuropene. Comisia a prezentat o argumentare inadecvată în această privință. În plus, prin refuzul de a acorda reclamantelor o reducere a amenzilor pentru cooperarea lor în afara Comunicării Comisiei privind politica de clemență (1), pentru probarea legăturii dintre Regatul Unit și cartelul paneuropean, în timp ce o reducere a amenzii a fost acordată firmei FRA.BO pe aceeași fundamentare, pentru că a adus probe privind continuarea cooperării după inspecție, Comisia a încălcat principiul egalității de tratament.
   În plus, susțin reclamantele, Comisia a încălcat articolul 253 CE, având în vedere că decizia atacată nu conține nicio motivare pentru obligarea Aquatis France și Simplex Amaturen + Fittings la plata unei sume suplimentare în cuantum de 2,04 milioane de euro.
   În final, reclamantele susțin că, prin impunerea unei amenzi distincte pentru Aquatis France și Simplex Amaturen + Fittings, suplimentar față de amenda impusă fiecăreia dintre firmele predecesoare și actualelor firme-mamă, Comisia a încălcat principiul „non bis in idem“, potrivit căruia nimeni nu poate fi condamnat de două ori pentru aceeași faptă.

      (1)  Comunicarea Comisiei privind exceptarea de la plata amenzilor şi reducerea amenzilor în cauzele referitoare la carteluri (JO 2002, C 45, p. 3).


title: Cauza T-590/15: Acțiune introdusă la 12 octombrie 2015 – Onix Asigurări/EIOPA

text:
               14.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 414/34

         Acțiune introdusă la 12 octombrie 2015 – Onix Asigurări/EIOPA
   (Cauza T-590/15)
   (2015/C 414/45)
   Limba de procedură: româna

      Părțile

      Reclamantă: Onix Asigurări SA (Bucureşti, România) (reprezentant: M. Vladu, avocat)

      Pârâtă: Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale (EIOPA)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               să constate că pârâta a omis să acționeze în sensul luării unei decizii față de greșita aplicare de către Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni a prevederilor articolului 40 alineatul (6) din Directiva 92/49/CEE a Consiliului;

               —

               în subsidiar, să dispună anularea deciziei Comisiei de Apel BOA 2015 001, din 3 august 2015, și a deciziei Președintelui EIOPA-14-267 din 6 iunie 2014, confirmată prin poziția EIOPA-14-653, din 24 noiembrie 2014;

               —

               să constate răspunderea pârâtei pentru prejudiciul suferit de reclamantă prin neluarea de către pârâtă a unei decizii conform punctului 1, respectiv prin luarea deciziilor conform punctului 2.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe încălcarea articolului 17 din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului

                           —

                           Nu există o decizie legal adoptată la nivelul pârâtei cu privire la temeinicia și oportunitatea declanșării unei anchete;

                           —

                           Decizia Președintelui EIOPA-14-267, din 6 iunie 2014, a fost emisă fără a fi îndeplinite condițiile prevăzute în articolul 39 alineatele (1), (2) și (3) din regulament;

                           —

                           Motivarea Deciziei Președintelui EIOPA-14-267, din 6 iunie 2014, nu are legătură cu aspectele privind oportunitatea declanșării unei anchete, fiind în realitate considerații cu privire la mijloacele procesuale aflate la dispoziția reclamantei împotriva deciziei autorității naționale italiene.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea unei norme fundamentale de procedură în legătură cu Decizia Comisiei de Apel BOA 2015 001, din 3 august 2015, și cu Decizia Președintelui EIOPA-14-267, din 6 iunie 2014

                           —

                           Decizia Comisiei de Apel a fost luată fără a se analiza legalitatea și temeinicia Deciziei Președintelui EIOPA-14-267, din 6 iunie 2014; Comisia de Apel a pronunțat o soluție fără a analiza obiectul integral al celor ce i-au fost deduse spre soluționare;

                           —

                           Decizia Președintelui EIOPA-14-267, din 6 iunie 2014, a fost emisă fără a fi îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 39 alineatele (1), (2) și (3) din regulament și nu a fost motivată cel puțin sub aspectele esențiale deduse analizei.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe existența unui prejudiciu material și de imagine suferit de reclamantă (scăderea cifrei de afaceri, a profitului, impact negativ reputațional), cauzat direct și vinovat de către pârâtă prin omisiunea acesteia de a lua o decizie, respectiv de a lua deciziile lovite de nulitate sus-menționate.


title: Cauza T-375/08 P: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Nijs/Curtea de Conturi ( Recurs — Funcție publică — Funcționari — Decizie a Curții de Conturi de reînnoire a mandatului secretarului său general — Decizie de nepromovare a recurentului în cadrul exercițiului 2004 — Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat )

text:
               7.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 267/65

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 septembrie 2009 — Nijs/Curtea de Conturi
   (Cauza T-375/08 P) (1)

   („Recurs - Funcție publică - Funcționari - Decizie a Curții de Conturi de reînnoire a mandatului secretarului său general - Decizie de nepromovare a recurentului în cadrul exercițiului 2004 - Recurs în parte vădit inadmisibil și în parte vădit nefondat”)
   2009/C 267/117
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Recurent: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (reprezentanți: F. Rollinger și A. Hertzog, avocați)

      Cealaltă parte în proces: Curtea de Conturi (reprezentanți: T. Kennedy, J.-M. Stenier și G. Corstens, agenți)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Ordonanței Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 26 iunie 2008 în cauza F-108/07, Nijs/Curtea de Conturi, prin care se urmărește anularea acestei ordonanțe

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Domnul Bart Nijs suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile efectuate de Curtea de Conturi a Comunităților Europene în cadrul acestei proceduri.

      (1)  JO C 301, 22.11.2008.


title: Cauza F-55/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 iunie 2015 – EE/Comisia [Funcție publică — Agent contractual — Neprelungirea unui contract pe durată determinată — Concluzii în anulare — Procedura de prelungire — Articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Dreptul de a fi ascultat — Încălcare — Concluzii în despăgubire — Prejudiciu moral]

text:
               3.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 254/24

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera întâi) din 25 iunie 2015 – EE/Comisia
   (Cauza F-55/14) (1)

   ([Funcție publică - Agent contractual - Neprelungirea unui contract pe durată determinată - Concluzii în anulare - Procedura de prelungire - Articolul 41 alineatul (2) litera (a) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Dreptul de a fi ascultat - Încălcare - Concluzii în despăgubire - Prejudiciu moral])
   (2015/C 254/26)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: EE (reprezentanți: L. Levi și A. Tymen, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J. Currall și T. S. Bohr, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu prelungi contractul reclamantului, care ar fi trebuit să fie pe durată nedeterminată

      Dispozitivul

               1)

               Anulează decizia Comisiei Europene de neprelungire a contractului de agent contractual al EE, comunicată oral la 14 octombrie 2013, confirmată prin nota din 31 octombrie 2013 și motivată prin nota din 13 decembrie 2013.

               2)

               Obligă Comisia Europeană la plata către EE a sumei de 10  000 de euro.

               3)

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli și judecată și este obligată să suporte cheltuielile de judecată efectuate de EE.

      (1)  JO C 421, 24.11.2014, p. 59.


title: Cauza T-93/08: Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/29

         Acțiune introdusă la 22 februarie 2008 — Republica Cipru/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-93/08)
   (2008/C 142/52)
   Limba de procedură: greaca
   Părțile

      Reclamantă: Republica Cipru (reprezentant: P. Kliridis)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile reclamantei

               —

               Anularea anunțului de participare EuropeAid/125671/C/SER/CY pentru atribuirea contractului de achiziții publice denumit „Technical Assistance on Crop Husbandry and Irrigation”, care a fost publicat numai în limba engleză pe pagina de internet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ la 14 decembrie 2007 sau în jurul acestei date și anularea articolelor 5 și 28.2 din anunț;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta susține că anunțul de participare în discuție este ilegal pentru următoarele motive:

               —

               în primul rând, întrucât Comisia a publicat anunțul săvârșind un abuz de putere și/sau încălcând temeiul juridic, în special Regulamentul (CE) nr. 389/2006 al Consiliului din 27 februarie 2006 privind crearea unui instrument de sprijin financiar în scopul de a încuraja dezvoltarea economică a comunității cipriote turce și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2667/2000 privind Agenția Europeană pentru Reconstrucție (1),

               —

               în al doilea rând, întrucât anunțul în cauză este contrar și/sau nu este conform cu articolul 299 CE, astfel cum a fost modificat prin articolul 19 din Actul privind condițiile de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace (2) (denumit în continuare „Actul de aderare din 2003”), precum și prin Protocolul nr. 10 referitor la Cipru din Actul de aderare din 2003 (3),

               —

               în al treilea rând, întrucât este contrar și/sau nu este conform nici obligațiilor care rezultă din normele imperative de drept internațional, și nici Rezoluțiilor 541(1983) și 550(1984) ale Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite,

               —

               în al patrulea rând, întrucât este contrar și/sau nu este conform principiului cooperării loiale între instituțiile Uniunii Europene și statele membre consacrat de articolul 10 CE și

               —

               în al cincilea rând, întrucât nu a fost publicat în Jurnalul Oficial.

      (1)  JO L 65, p. 5, Ediție specială, 11/vol. 45, p. 147.

      (2)  JO L 236, p. 33.

      (3)  JO L 236, p. 955.


title: Cauza T-574/12: Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — PAN Europe și Stichting Natuur en Milieu/Comisia

text:
               23.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/22

         Acțiune introdusă la 18 decembrie 2012 — PAN Europe și Stichting Natuur en Milieu/Comisia
   (Cauza T-574/12)
   2013/C 55/40
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Reclamante: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgia) și Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Țările de Jos) (reprezentant: F. Martens, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei pârâtei din 16 octombrie 2012 prin care cererile formulate de reclamante privind reexaminarea Regulamentului (CE) nr. 149/2008 al Comisiei din 29 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului, prin elaborarea anexelor II, III și IV de stabilire a conținuturilor maxime aplicabile reziduurilor pentru produsele care fac obiectul anexei I la regulamentul menționat, au fost declarate admisibile, însă neîntemeiate;

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă un singur motiv, care privește încălcarea articolelor 11 TFUE, 168 TFUE, 169 TFUE și 191 TFUE, a articolelor 7, 35 și 38 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, a articolului 1, a articolului 14 alineatul (2) și a articolelor 22, 23, 24 și 25 din Regulamentul (CE) nr. 396/2005 (1), a articolelor 5 și 7 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (2) și a articolelor 4 și 10 din Directiva 91/414/CEE (3).

               —

               Reclamantele contestă stabilirea conținuturilor maxime de reziduuri (denumite în continuare „CMR”) la cel mai mic nivel admisibil, compatibil cu bunele practici agricole.

               —

               Reclamantele susțin că procedeele nu au fost analizate pe fond, întrucât, în cadrul primei stabiliri a CMR provizorii, articolele 22-25 din Regulamentul nr. 396/2005 nu prevăd o procedură de evaluare în detaliu a unui procedeu complet.

               —

               Astfel, în opinia reclamantelor, nu a fost luată în considerare expunerea cumulativă a consumatorilor.

               —

               În plus, reclamantele susțin că un număr important de CMR provizorii încalcă standardul de sănătate.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 396/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 februarie 2005 privind conținuturile maxime aplicabile reziduurilor de pesticide din sau de pe produse alimentare și hrana de origine vegetală și animală pentru animale și de modificare a Directivei 91/414/CEE (JO L 70, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 63, p. 65).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 8, p. 68).

      (3)  Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar (JO L 230, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 10, p. 30).


title: Cauza C-500/13: Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 16 septembrie 2013 — Gmina Międzyzdroje/Ministrowi Finansów

text:
               14.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/23

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Naczelny Sąd Administracyjny (Polonia) la 16 septembrie 2013 — Gmina Międzyzdroje/Ministrowi Finansów
   (Cauza C-500/13)
   2013/C 367/39
   Limba de procedură: polona

      Instanța de trimitere

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Gmina Międzyzdroje

      Pârât: Minister Finansów

      Întrebarea preliminară

   În lumina articolelor 167, 187 și 189 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) și a principiului neutralității, sunt admisibile dispozițiile din dreptul intern precum articolul 91 alineatele (7) și (7a) din Legea privind taxa pe bunuri și servicii (ustawa o podatku od towarów i usług) din 11 martie 2004 (Dz. U. 2011, nr. 177, poziția 1054, cu modificările ulterioare), al căror efect este că, în cazul modificării destinației de utilizare a unui bun de capital din operațiuni care nu conferă dreptul de deducere a TVA-ului achitat în amonte în operațiuni care dau acest drept, nu este posibilă o regularizare unică, ci, dimpotrivă, regularizarea trebuie să se efectueze în termen de 5 ani succesivi, iar în cazul bunurilor imobile în termen de 10 ani, începând cu anul în care a fost dobândită folosința bunurilor de capital?

      (1)  JO L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol. 3, p. 7.


title: Cauza T-789/16: Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2016 – InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)

text:
               16.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 14/50

         Acțiune introdusă la 8 noiembrie 2016 – InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)
   (Cauza T-789/16)
   (2017/C 014/60)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: InvoiceAuction B2B GmbH (Frankfurt am Main, Germania) (reprezentant: C. Jonas, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „INVOICE AUCTION” – cererea de înregistrare nr. 13 821 095

      Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 3 august 2016 în cauza R 2201/2015-1

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-471/11: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās Tiesas Senāts — Letonia) — Cido Grupa SIA/Valsts ieņēmumu dienests [Aderarea unor noi state membre — Măsuri tranzitorii — Produse agricole — Zahăr — Regulamentul (CE) nr. 60/2004 — Valoarea și baza de impozitare a taxei pe stocurile excedentare]

text:
               27.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/11

      Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 6 septembrie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Augstākās Tiesas Senāts — Letonia) — Cido Grupa SIA/Valsts ieņēmumu dienests
      (Cauza C-471/11) (1)

      (Aderarea unor noi state membre - Măsuri tranzitorii - Produse agricole - Zahăr - Regulamentul (CE) nr. 60/2004 - Valoarea și baza de impozitare a taxei pe stocurile excedentare)
      (2012/C 331/16)
      Limba de procedură: letona

         Instanța de trimitere

      Augstākās Tiesas Senāts

         Părțile din acțiunea principală

         Reclamantă: Cido Grupa SIA

         Pârâtă: Valsts ieņēmumu dienests

         Obiectul

      Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Augstākās Tiesas Senāts — Interpretarea articolului 4 punctul 1 și a articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul nr. 60/2004 al Comisiei de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei la Uniunea Europeană (JO L 9, p. 8; Ediție specială, 03/vol. 52, p. 202) — Calculul taxei pe stocurile excedentare de zahăr deținute de operatori — Noțiunile „cantitatea în cauză” și „produsul în cauză” în cazul siropului de zahăr

         Dispozitivul

      Articolul 6 alineatul (3) al treilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 60/2004 al Comisiei din 14 ianuarie 2004 de instituire a unor măsuri tranzitorii în sectorul zahărului în vederea aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei la Uniunea Europeană, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1667/2005 al Comisiei din 13 octombrie 2005, trebuie interpretat în sensul că taxa datorată pentru un stoc excedentar de sirop de zahăr (cod NC 2106 90 59) are drept bază de impozitare cantitatea de zahăr alb (cod NC 1701 99 10) prezentă efectiv în acest produs și drept valoare pe cea a taxei de import pentru zahărul alb, majorată cu 1,21 euro/100 kg.

         (1)  JO C 331, 12.11.2011.


title: Cauza C-131/12: Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Audiencia Nacional – Spania) – Google Spain SL, Google Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González ( „Date cu caracter personal — Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date — Directiva 95/46/CE — Articolele 2, 4, 12 și 14 — Domeniu de aplicare material și teritorial — Motoare de căutare pe internet — Prelucrare a datelor conținute pe site uri web — Căutare, indexare și stocare a acestor date — Răspunderea operatorului motorului de căutare — Sediu pe teritoriul unui stat membru — Întinderea obligațiilor acestui operator și a drepturilor persoanei vizate — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Articolele 7 și 8” )

text:
               7.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/4

         Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 13 mai 2014 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Audiencia Nacional – Spania) – Google Spain SL, Google Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González
   (Cauza C-131/12) (1)

   ((„Date cu caracter personal - Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea acestor date - Directiva 95/46/CE - Articolele 2, 4, 12 și 14 - Domeniu de aplicare material și teritorial - Motoare de căutare pe internet - Prelucrare a datelor conținute pe site uri web - Căutare, indexare și stocare a acestor date - Răspunderea operatorului motorului de căutare - Sediu pe teritoriul unui stat membru - Întinderea obligațiilor acestui operator și a drepturilor persoanei vizate - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 7 și 8”))
   2014/C 212/04
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Audiencia Nacional

      Părțile din procedura principală

      Reclamante: Google Spain SL, Google Inc.

      Pârâţi: Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

      Obiectul

   Cerere de decizie preliminară – Audiencia Nacional (Spania) – Interpretarea articolului 2 literele (b) și (d), a articolului 4 alineatul (1) literele (a) și (c), a articolului 12 litera (b) și a articolului 14 litera (a) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce priveşte prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date (JO L 281, p. 31, Ediție specială, 13/vol. 17, p. 10) și a articolului 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (JO 2000, C 364, p. 1) – Noțiunea de stabilire pe teritoriul unui stat membru – Criterii relevante – Noțiunea de „recurgere la mijloace situate pe teritoriul unui stat membru” – Stocare limitată în timp a unor informații indexate de motoarele de căutare – Drept de ștergere și de blocare a datelor

      Dispozitivul

               1)

               Articolul 2 literele (b) și (d) din Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date trebuie interpretat în sensul că, pe de o parte, activitatea unui motor de căutare care constă în găsirea informațiilor publicate sau introduse pe internet de către terți, indexarea acestora în mod automat și stocarea lor temporară și, în cele din urmă, punerea acestora la dispoziția utilizatorilor de internet într-o anumită ordine de preferință trebuie calificată drept „prelucrare a datelor cu caracter personal”, în sensul acestui articol 2 litera (b), atunci când informațiile respective conțin date cu caracter personal și, pe de altă parte, operatorul acestui motor de căutare trebuie considerat „operator” în sensul articolului 2 litera (d) menționat.

               2)

               Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 95/46 trebuie interpretat în sensul că o prelucrare a datelor cu caracter personal este efectuată în cadrul activităților unui sediu al operatorului pe teritoriul unui stat membru, în sensul acestei dispoziții, în cazul în care operatorul unui motor de căutare înființează într-un stat membru o sucursală sau o filială destinată promovării și vânzării spațiului publicitar de pe pagina acestui motor, a cărei activitate este orientată către locuitorii acelui stat membru.

               3)

               Articolul 12 litera (b) și articolul 14 primul paragraf litera (a) din Directiva 95/46 trebuie interpretate în sensul că, pentru respectarea drepturilor prevăzute de aceste dispoziții și în măsura în care condițiile prevăzute de acestea sunt îndeplinite efectiv, operatorul unui motor de căutare este obligat să elimine de pe lista de rezultate, afișată în urma unei căutări efectuate plecând de la numele unei persoane, linkurile către paginile web publicate de terți și care conțin informații referitoare la această persoană și în ipoteza în care acest nume sau aceste informații nu sunt șterse în prealabil sau simultan de pe paginile web respective, iar aceasta, dacă este cazul, chiar dacă publicarea lor în sine pe paginile menționate este licită.

               4)

               Articolul 12 litera (b) și articolul 14 primul paragraf litera (a) din Directiva 95/46 trebuie interpretate în sensul că, în cadrul aprecierii condițiilor de aplicare a acestor dispoziții, trebuie să se examineze în special dacă persoana vizată are dreptul ca informația respectivă referitoare la persoana sa să nu mai fie, în stadiul actual, asociată cu numele său de o listă de rezultate, afișată în urma unei căutări efectuate plecând de la numele său, fără însă ca constatarea unui asemenea drept să presupună ca includerea informației respective pe această listă să cauzeze un prejudiciu acestei persoane. Întrucât persoana vizată poate, având în vedere drepturile sale fundamentale prevăzute la articolele 7 și 8 din cartă, să solicite ca informația în cauză să nu mai fie pusă la dispoziția marelui public prin intermediul includerii sale într-o asemenea listă de rezultate, aceste drepturi prevalează în principiu nu numai asupra interesului economic al operatorului motorului de căutare, ci și asupra interesului acestui public de a avea acces la informația respectivă cu ocazia unei căutări referitoare la numele acestei persoane. Nu aceasta ar fi însă situația dacă ar reieși că, din motive speciale, precum rolul jucat de persoana respectivă în viața publică, ingerința în drepturile sale fundamentale este justificată de interesul preponderent al publicului menționat de a avea acces, prin intermediul acestei includeri, la informația în cauză.

      (1)  JO C 165, 9.6.2012.


title: Cauza T-4/07: Acțiune introdusă la data de 5 ianuarie 2007 — Sanofi-Aventis/OAPI — AstraZeneca (EXANTIN)

text:
               24.2.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 42/44

         Acțiune introdusă la data de 5 ianuarie 2007 — Sanofi-Aventis/OAPI — AstraZeneca (EXANTIN)
   (Cauza T-4/07)
   (2007/C 42/77)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Sanofi-Aventis SA (Paris, Franța) (reprezentant: R. Gilbey, lawyer)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte în fața camerei de recurs: AstraZeneca AB (Södertälje, Suedia)
   Concluziile reclamantei

               —

               anularea deciziei primei camere de recurs din data de 10 octombrie 2006, în cauza R 1302/2005-1, și admiterea susținerii reclamantei, conform căreia există un risc de confuzie între mărcile în cauză;

               —

               obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      Persoana care solicită înregistrarea mărcii comunitare: AstraZeneca AB

      Marca comunitară vizată: Marca verbală „EXANTIN“ pentru produse din clasa 5 — cererea nr. 2 694 115

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura de opoziție: Reclamanta

      Marca sau semnul invocat în procedura de opoziție: Mărcile verbale internațională și națională „ELOXATIN“ și „ELOXATINE“ pentru produse din clasa 5

      Decizia diviziei de opoziție: Respingerea opoziției

      Decizia camerei de recurs: Respingerea recursului

      Motivele invocate: Camera de recurs nu a identificat publicul relevant în totalitatea sa și a stabilit, în mod greșit, o ierarhie a nivelurilor de atenție între categoriile publicului relevant pe care l-a identificat.
   Mai mult, camera de recurs nu a aplicat criteriile corespunzătoare atunci când a comparat produsele și nu a efectuat o comparație globală a semnelor. În consecință, camera de recurs a decis în mod greșit că nu există niciun risc de confuzie.


title: Cauza C-377/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 18 iulie 2011 — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

text:
               1.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 290/2

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spania) la 18 iulie 2011 — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
   (Cauza C-377/11)
   2011/C 290/03
   Limba de procedură: spaniola

      Instanța de trimitere

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: International Bingo Technology, S.A.

      Pârât: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

      Întrebările preliminare

               1.

               Faptul că jucătorii de bingo plătesc partea din prețul cartoanelor corespunzătoare premiilor presupune un consum autentic de bunuri și servicii, în scopul includerii faptului generator al TVA-ului?

               2.

               Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 17 alineatul (5) și cu articolul 19 alineatul (1) din A șasea directivă (1) trebuie interpretat în sensul că impune un grad de armonizare care nu permite ca în statele membre să fie adoptate, la nivel legislativ sau jurisprudențial, soluții diferite cu privire la includerea în baza de impozitare a TVA-ului a părții din prețul cartoanelor destinată distribuirii premiilor, în scopul reglementării numitorului calculului procentajului pro rata?

               3.

               Articolul 11 secțiunea A alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 17 alineatul (5) și cu articolul 19 alineatul (1) din A șasea directivă trebuie interpretat, în scopul includerii numitorului calculului procentajului pro rata, în sensul că se opune unei jurisprudențe naționale care, în cazul jocului bingo, include în baza de impozitare a TVA-ului sumele corespunzătoare valorii premiilor, plătite de jucători prin achiziționarea cartoanelor?

      (1)  Directiva 77/388/CEE: A șasea directivă a Consiliului din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitele pe cifra de afaceri — sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată: baza unitară de evaluare (JO L 145, p. 1).


title: Cauza C-386/10 P: Recurs introdus la 30 iulie 2010 de Chalkor AE Epexergasias Metallon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 19 mai 2010 în cauza T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon/Comisia Europeană

text:
               23.10.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 288/21

      Recurs introdus la 30 iulie 2010 de Chalkor AE Epexergasias Metallon împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a opta) pronunțate la 19 mai 2010 în cauza T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon/Comisia Europeană
      (Cauza C-386/10 P)
      ()
      (2010/C 288/35)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Recurentă: Chalkor AE Epexergasias Metallon (reprezentant: I. Forrester QC)

         Cealaltă parte în proces: Comisia Europeană

         Concluziile recurentei

                  —

                  Anularea în totalitate sau în parte a Hotărârii Tribunalului, în măsura în care prin aceasta se respinge capătul de cerere al Halcor privind anularea articolului 1 din decizie;

                  —

                  anularea sau reducerea substanțială a amenzii impuse Halcor sau adoptarea oricărei alte acțiuni necesare și

                  —

                  obligarea Comisiei Europene la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii în fața Tribunalului.

         Motivele și principalele argumente

      Recurenta susține că hotărârea recurată ar trebui să fie anulată pentru următoarele motive:

                  (a)

                  Tribunalul a săvârșit o eroare în aplicarea unui standard de control jurisdicțional limitat. Tribunalul nu a luat în considerare problema de bază dacă amenda aplicată Halcor era adecvată, corectă și proporțională cu gravitatea și durata conduitei ilegale;

                  (b)

                  Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament. Deși Tribunalul a constatat în mod corect încălcarea de către Comisie a principiului egalității de tratament prin tratarea Halcor și a celorlalte societăți în mod identic, fără ca acest tratament să fie justificat în mod obiectiv, acesta nu a respectat principiul în cauză ulterior;

                  (c)

                  Modificarea de către Tribunal a amenzii aplicate Halcor a fost irațională și arbitrară și

                  (d)

                  Hotărârea recurată nu cuprinde nicio motivare adecvată pentru a explica amenda aplicată Halcor.


title: Cauze conexate C-387/15 și C-388/15: Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) și Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)/Vlaams Gewest [Trimitere preliminară — Mediu — Directiva 92/43/CEE — Conservarea habitatelor naturale — Arii speciale de conservare — Situl Natura 2000 „Estuarul râurilor Escaut și Durme de la granița olandeză până la Gent” — Dezvoltarea unei zone portuare — Evaluarea efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit protejat — Realizarea unor efecte negative — Dezvoltare prealabilă, dar încă nefinalizată, a unei arii de tip echivalent cu partea distrusă — Finalizare ulterioară evaluării — Articolul 6 alineatele (3) și (4)]

text:
               19.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/8

         Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 21 iulie 2016 (cerere de decizie preliminară formulată de Raad van State – Belgia) – Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) și Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)/Vlaams Gewest
   (Cauze conexate C-387/15 și C-388/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Mediu - Directiva 92/43/CEE - Conservarea habitatelor naturale - Arii speciale de conservare - Situl Natura 2000 „Estuarul râurilor Escaut și Durme de la granița olandeză până la Gent” - Dezvoltarea unei zone portuare - Evaluarea efectelor unui plan sau ale unui proiect asupra unui sit protejat - Realizarea unor efecte negative - Dezvoltare prealabilă, dar încă nefinalizată, a unei arii de tip echivalent cu partea distrusă - Finalizare ulterioară evaluării - Articolul 6 alineatele (3) și (4)])
   (2016/C 343/11)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Raad van State

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) și Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)

      Pârâtă: Vlaams Gewest

      Cu participarea: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Dispozitivul

   Articolul 6 alineatul (3) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică trebuie interpretat în sensul că măsurile cuprinse într-un plan sau un proiect care nu are legătură directă cu gestionarea unui sit de importanță comunitară sau nu este necesar pentru gestionarea sa, care au în vedere, anterior producerii unor efecte negative asupra unui tip de habitat natural prezent pe acesta, dezvoltarea viitoare a unei arii de acest tip, dar a căror finalizare va interveni ulterior evaluării caracterului semnificativ al efectelor negative eventuale asupra integrității sitului, nu pot fi luate în considerare cu ocazia acestei evaluări. Astfel de măsuri nu pot fi calificate, eventual, drept „măsuri compensatorii”, în sensul alineatului (4) al respectivului articol, decât în măsura în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute la acest alineat.

      (1)  JO C 354, 26.10.2015.


title: Cauza T-146/11: Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Yoro/Consiliul

text:
               30.4.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/25

         Acțiune introdusă la 14 martie 2011 — Yoro/Consiliul
   (Cauza T-146/11)
   2011/C 130/50
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Claude Yoro (Abidjan, Côte d’Ivoire) (reprezentant: G. Collard, avocat)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluzii

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               constatarea faptului că, în ceea ce îl privește pe reclamant, domnul Claude Yoro, Regulamentul (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și Decizia 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011, publicate la 15 ianuarie 2011 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, nu sunt întemeiate în fapt,

               —

               în consecință,

                           —

                           anularea Regulamentului (UE) nr. 25/2011 al Consiliului din 14 ianuarie 2011 și a Deciziei 2011/18/PESC a Consiliului din 14 ianuarie 2011;

                           —

                           în subsidiar, să dispună ca numele domnului Claude Yoro să fie eliminat de pe listele anexate la regulamentul menționat și la respectiva decizie.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente invocate de reclamant sunt în esență identice sau similare cu cele invocate în cauza T-137/11, Guiai Bi Poin/Consiliul.


title: Cauza F-119/14: Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014  – ZZ/Comisia

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/56

         Acțiune introdusă la 24 octombrie 2014 – ZZ/Comisia
   (Cauza F-119/14)
   (2015/C 007/71)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentanți: L. Levi și A. Blot, avocați)

      Pârâtă: Comisia

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei Comisiei privind finalizarea procedurii de numire a reclamantei ca funcționar, aceasta din urmă fiind înscrisă pe o lista de rezervă a unui concurs, după ce a fost informată că DG interesată își exprimase acordul pentru angajarea sa, și după ce experiența sa profesională a fost considerată insuficientă.

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei din 17 decembrie 2013, prin care Direcția Generală Resurse Umane („DG HR”) a Comisiei Europene, în calitatea sa de Autoritate împuternicită să facă numiri („AIPN”) a refuzat să o angajeze pe reclamantă ca funcționar la Direcția Generală Justiție și Afaceri Interne („DG JUST”);

               —

               anularea Deciziei AIPN din 14 iulie 2004 de respingere a reclamației formulate de reclamantă împotriva Deciziei AIPN din 17 decembrie 2013;

               —

               obligarea pârâtei la plata sumei de 26  132,85 euro, care trebuie majorată cu dobânzi de întârziere, plus plata contribuțiilor la regimul de pensii începând din luna septembrie 2013;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 1 euro cu titlu de prejudiciu moral;

               —

               obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-403/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 aprilie 2008 — Belgia/Comisia Comunităților Europene

text:
               7.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/37

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 9 aprilie 2008 — Belgia/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-403/06) (1)

   (2008/C 142/69)

      Limba de procedură: franceza

   Președintele Camerei a opta a dispus radierea cauzei.

      (1)  JO C 42, 24.2.2007.


title: Cauza C-586/12 P: Recurs introdus la 13 decembrie 2012 de Koninklijke Wegenbouw Stevin BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Comisia

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/6

         Recurs introdus la 13 decembrie 2012 de Koninklijke Wegenbouw Stevin BV împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șasea) din 27 septembrie 2012 în cauza T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Comisia
   (Cauza C-586/12 P)
   2013/C 71/11
   Limba de procedură: olandeza

      Părțile

      Recurentă: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (reprezentant: E. Pijnacker Hordijk, avocat)

      Cealaltă parte din procedură: Comisia Europeană

      Concluziile recurentei

               —

               Anularea în parte a hotărârii atacate în măsura în care Tribunalul a statuat în aceasta că Comisia a dovedit corespunzător cerințelor legale că KWS a avut rolul de conducător în cadrul înțelegerii constatate de Comisie;

               —

               anularea în parte a articolului 1 litera (j) din decizia atacată (1), în măsura în care Comisia a aplicat societății KWS o amendă de 27,36 milioane de euro;

               —

               stabilirea unui nou cuantum al amenzii aplicate societății KWS de  milioane de euro;

               —

               obligarea Comisiei la plata unei părți, care urmează să fie stabilită de Curte, a cheltuielilor de judecată efectuate de KWS în primă instanță și în fața instanței de recurs.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea recursului, recurenta invocă două motive.
   Primul motiv de recurs
   În cadrul primului motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a încălcat principiul egalității de tratament și cerințele fundamentale privind caracterul necontradictoriu al hotărârilor judecătorești prin faptul că a luat în considerare în mod contradictoriu în hotărârea atacată aceleași elemente de probă fără nicio motivare — cu atât mai puțin convingătoare — în privința reclamantelor respective, KWS și Shell Nederland Verkoop Maatschappij B.V. (denumită în continuare „SNV”), (acțiunea formulată de SNV face obiectul Hotărârii Tribunalului din 27 septembrie 2012, cauza T-343/06), în pofida faptului că, potrivit deciziei atacate, KWS și SNV au avut în comun același rol în privința acordurilor încheiate în cadrul înțelegerii.

               —

               Aprecierea pretinsului rol de instigator și de conducător deținut de KWS și de SNV făcută de Tribunal trebuie analizată în contextul său: Comisia a constatat în decizia sa că KWS și SNV erau în comun forțele motrice din cadrul înțelegerii.

               —

               Forța probantă a unora dintre elementele de probă prezentate de Comisie împotriva KWS și SNV a fost apreciată de Tribunal în mod contradictoriu și inacceptabil din punct de vedere juridic.

               —

               Având în vedere considerațiile care precedă, nu poate fi susținută opinia conform căreia singura care avea rolul de conducător al înțelegerii încheiate între furnizorii de bitum și constructorii de drumuri era KWS.

         Al doilea motiv de recurs
   Prin intermediul celui de al doilea motiv de recurs, recurenta susține că Tribunalul a încălcat principiul interdicției arbitrariului, principiul egalității de tratament și principiul proporționalității prin faptul că a statuat în hotărârea atacată că majorarea cu 50 % a amenzii aplicate de Comisie societății KWS pentru motivul existenței unui rol de instigator și de conducător al acesteia poate fi menținută, deși Tribunalul a admis că nu există niciun motiv suficient pentru a prezuma existența unui rol de instigator.

               —

               Întrucât nu se poate susține opinia conform căreia rolul de conducător poate fi atribuit doar societății KWS, această apreciere este valabilă și în ceea ce privește majorarea amenzii.

               —

               Prin menținerea majorării amenzii aplicate de Comisie, în pofida faptului că aceasta din urmă nu a prezentat probe suficiente pentru a dovedi vreuna dintre cele două împrejurări care justifică majorarea amenzii, Tribunalul a „răsplătit” Comisia pentru considerațiile neglijente formulate în decizia atacată.

               —

               Principiul egalității de tratament și principiul proporționalității se opun faptului că Tribunalul a menținut majorarea amenzii cu 50 % în privința KWS (în plus în integralitatea sa), în timp ce în procedura paralelă desfășurată în cauza T-343/06 Tribunalul a anulat în totalitate această majorare a amenzii aplicate societății SNV și alții.

               —

               Având în vedere considerațiile care precedă, majorarea amenzii astfel cum a fost impusă societății KWS nu poate fi menținută.

      (1)  Decizia C(2006) 4090 final a Comisiei din 13 septembrie 2006 privind o procedură de aplicare a articolului 81 [CE] [cazul COMP/F/38.456 — Bitum (Țările de Jos)].


title: Cauza T-498/17: Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB

text:
               2.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 330/16

         Acțiune introdusă la 4 august 2017 – Álvarez de Linera Granda/Comisia și SRB
   (Cauza T-498/17)
   (2017/C 330/21)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamant: Pablo Álvarez de Linera Granda (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero și N. Subuh Falero, avocați)

      Pârâte: Comisia Europeană și Comitetul unic de rezoluție

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei SRB/EES/2017/08 a Comitetului unic de rezoluție din 7 iunie 2017, adresată Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria (Fondul de restructurare ordonată a instituțiilor bancare) și de aprobare a unui plan de restructurare privind instituția Banco Popular Español;

               —

               anularea Deciziei (UE) 2017/1246 a Comisiei din 7 iunie 2017 de aprobare a schemei de rezoluție pentru Banco Popular Español S.A. și

               —

               conform articolului 340 TFUE, declararea răspunderii extracontractuale a Comitetului unic de rezoluție și a Comisiei Europene și dispunerea reparării prejudiciului cauzat reclamantului.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-478/17, Mutualidad de la Abogacía și Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Comitetul unic de rezoluție, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno și SFL/Comitetul unic de rezoluție, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-483/17, García Suárez și alții/Comisia și Comitetul unic de rezoluție, T-484/17, Fidesban și alții/Comitetul unic de rezoluție și T-497/17, Sáchez del Valle și Calatrava Real State 2015/Comisia și Comitetul unic de rezoluție.
   În special, reclamantul reproșează în speță un abuz de putere.


               19.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/36

         Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-2/15)
   (2015/C 92/10)
   La data de 21 ianuarie 2015, Autoritatea AELS de Supraveghere, reprezentată de Xavier Lewis și Janne Tysnes Kaasin, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgia, a introdus o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru transpunerea în ordinea sa juridică națională a actului menționat la punctul 66he din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 104/2013 al Comisiei din 4 februarie 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 185/2010 în ceea ce privește controlul de securitate al pasagerilor și al persoanelor, altele decât pasagerii, cu echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD)], astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din acord.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile aferente prezentei proceduri.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 9 septembrie 2014, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 9 iulie 2014 referitor la faptul că statul islandez nu a transpus în ordinea sa juridică națională Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 104/2013 al Comisiei din 4 februarie 2013 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 185/2010 în ceea ce privește controlul de securitate al pasagerilor și al persoanelor, altele decât pasagerii, cu echipamente de detectare a urmelor de explozibili (ETD) în combinație cu detectoare portabile de metale (HHMD), astfel cum este menționat la punctul 66he din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European și astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin adaptările sectoriale ale anexei XIII („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE întrucât nu a transpus în ordinea sa juridică internă, în termenul prevăzut, actul menționat.


title: Cauza T-38/15: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – Telecom Castilla-La Mancha/Comisia

text:
               16.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 89/41

         Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2015 – Telecom Castilla-La Mancha/Comisia
   (Cauza T-38/15)
   (2015/C 089/50)
   Limba de procedură: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Telecom Castilla-La Mancha, SA (Toledo, Spania) (reprezentanţi: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena şi M. Bolsa Ferruz, avocaţi)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate și, în particular, a articolului 1 din aceasta, în măsura în care constată existența unui ajutor de stat incompatibil cu piața internă;

               —

               anularea, în consecință, a ordinelor de recuperare prevăzute la articolele 3 și 4 din decizie și

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată ale prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

   Motivele și principalele argumente sunt cele invocate în cauza T-36/15, HISPASAT/Comisia.


title: Cauzele T-443/08 și T-455/08: Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Freistaat Sachsen și alții/Comisia ( „Ajutoare de stat — Ajutor în favoarea aeroportului Leipzig Halle — Finanțarea investițiilor pentru construirea noii piste de sud — Decizie de declarare a ajutorului compatibil cu piața comună — Acțiune în anulare — Lipsa interesului de a exercita acțiunea — Inadmisibilitate — Noțiunea de întreprindere — Noțiunea de activitate economică — Infrastructură aeroportuară” )

text:
               14.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 145/24

         Hotărârea Tribunalului din 24 martie 2011 — Freistaat Sachsen și alții/Comisia
   (Cauzele T-443/08 și T-455/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Ajutor în favoarea aeroportului Leipzig Halle - Finanțarea investițiilor pentru construirea noii piste de sud - Decizie de declarare a ajutorului compatibil cu piața comună - Acțiune în anulare - Lipsa interesului de a exercita acțiunea - Inadmisibilitate - Noțiunea de întreprindere - Noțiunea de activitate economică - Infrastructură aeroportuară)
   2011/C 145/38
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamanți: Freistaat Sachsen (Germania) și Land Sachsen-Anhalt (Germania) (reprezentant: U. Soltész, avocat) (Cauza T-443/08), Mitteldeutsche Flughafen AG (Leipzig, Germania) și Flughafen Leipzig-Halle GmbH (Leipzig) (reprezentant: M. Núñez-Müller, avocat) (Cauza T-455/08)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Gross, B. Martenczuk și E. Righini, agenți)

      Interveniente în susținerea reclamanților: Republica Federală Germania (reprezentanți: M. Lumma și B. Klein, agenți), și Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) (reprezentant: L. Giesberts, avocat)

      Obiectul

   Cerere de anulare în parte a Deciziei 2008/948/CE a Comisiei din 23 iulie 2008 Germania: DHL și aeroportul Leipzig Halle (JO L 346, p. 1)

      Dispozitivul

               1.

               Conexează cauzele T-443/08 și T-455/08 în vederea pronunțării hotărârii.

               2.

               Respinge ca inadmisibilă acțiunea în cauza T-443/08.

               3.

               Anulează articolul 1 din Decizia 2008/948/CE a Comisiei din 23 iulie 2008 Germania: DHL și aeroportul Leipzig Halle în măsura în care stabilește la 350 de milioane de euro valoarea ajutorului de stat pe care Republica Federală Germania intenționează să îl pună în aplicare în legătură cu construirea unei noi piste și a infrastructurii aeroportuare aferente pe aeroportul Leipzig Halle.

               4.

               Respinge în rest acțiunea în cauza T-455/08.

               5.

               Obligă Freistaat Sachsen și Land Sachsen Anhalt să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană, în cauza T 443/08.

               6.

               Obligă Mitteldeutsche Flughafen AG și Flughafen Leipzig Halle GmbH să suporte propriile cheltuieli de judecată.

               7.

               Obligă Comisia să suporte propriile cheltuieli de efectuate în cauza T-455/08.

               8.

               Obligă Republica Federală Germania și Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) să suporte propriile cheltuieli de judecată efectuate în cauzele T-443/08 și T-455/08.

      (1)  JO C 237, 20.12.2008.


title: Cauza F-148/12: Acțiune introdusă la 7 decembrie 2012 — ZZ/OEDT

text:
               9.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 71/30

         Acțiune introdusă la 7 decembrie 2012 — ZZ/OEDT
   (Cauza F-148/12)
   2013/C 71/52
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: ZZ (reprezentanți: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis și E. Marchal, avocați)

      Pârât: Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT)

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de stabilire a raportului de evaluare a reclamantului pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2011

      Concluziile reclamantului

               —

               Anularea Deciziei din 9 martie 2012 de stabilire a raportului de evaluare din 2012 pentru perioada 1 ianuarie-31 decembrie 2011;

               —

               în măsura în care este necesar, anularea deciziei implicite din 26 octombrie 2012 a autorității împuternicite să încheie contractele, prin care s-a respins reclamația formulată de reclamant pentru revizuirea raportului său de evaluare din 2012,

               —

               obligarea OEDT la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-648/13: Acțiune introdusă la 6 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă

text:
               15.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 45/25

         Acțiune introdusă la 6 decembrie 2013 — Comisia Europeană/Republica Polonă
   (Cauza C-648/13)
   2014/C 45/42
   Limba de procedură: polona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: K. Herrmann și E. Manhaeve, agenți)

      Pârâtă: Republica Polonă

      Concluziile reclamantei

   Reclamanta solicită

               —

               constatarea faptului că prin netranspunerea completă sau corespunzătoare a articolului 2 punctele 19, 20, 26 și 27, a articolului 8 alineatul (1), a articolului 9 alineatul (2), a articolului 10 alineatul (3), a articolului 11 alineatul (5), precum și a anexei V (punctele 1.3.; 1.3.4.; 1.3.5.; 1.4. și 2.4.1.) și a anexei VII (titlul A, punctele 7.2.-7.10.) la Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (1), Republica Polonă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestor dispoziții și al articolului 24 din directiva menționată;

               —

               obligarea Republicii Polone la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

      Articolul 2 punctele 19, 20, 26 și 27

   Comisia impută Republicii Polone că nu a transpus în mod corect și complet definițiile cuprinse la articolul 2 punctele 19, 20, 26 și 27 din Directiva 2000/60/CE.

      Articolul 8 alineatul (1)

   Comisia impută Republicii Polone că dispozițiile poloneze nu cuprind cerințele corespunzătoare specificațiilor pentru siturile Natura 2000.

      Articolul 9 alineatul (2)

   Comisia consideră că articolul 9 alineatul (2) nu a fost transpus în mod complet ori corespunzător, în ceea ce privește obligația de a include, în planurile de gestionare a bazinelor hidrografice, a măsurilor prevăzute pentru recuperarea costurilor, care vor contribui la realizarea obiectivelor de mediu prevăzute de directiva menționată.

      Articolul 10 alineatul (3)

   În opinia Comisiei, Republica Polonă nu a transpus obligația cuprinsă la articolul 10 alineatul (3) din Directiva 2000/60/CE, deși transpunerea acestei dispoziții este însă decisivă pentru realizarea obiectivelor Directivei privind apa.

      Articolul 11 alineatul (5)

   Comisia impută Republicii Polone că nu a transpus în mod corespunzător articolul 11 alineatul (5) din Directiva 2000/60/CE, întrucât domeniul de aplicare al respectivelor dispoziții din legislația poloneză este mai restrâns decât cel din directivă.

      Anexa V

   În opinia Comisiei, deși anexa V a fost în mare măsură transpusă, anumite puncte din această anexă nu au fost transpuse în mod satisfăcător în dreptul polonez. Critica referitoare la transpunerea necorespunzătoare privește în special includerea în planurile de gestionare a bazinelor hidrografice a unor evaluări referitoare la nivelul de fiabilitate (punctele 1.3., 1.3.4. și 2.4.1.), controlul habitatelor și al speciilor în zone protejate (punctul 1.3.5.) și excluderea elementelor hidromorfologice cu ocazia clasificării stării apei (punctul 1.4.2.).

      Anexa VII

   Comisia impută Republicii Polone că nu a transpus în mod corespunzător punctele 7.2.-7.10. din partea A la anexa VII, întrucât dispozițiile privind programul național de protecție a apei trebuie diferențiate de planurile de gestionare a bazinelor hidrografice în sensul anexei VII la Directiva 2000/60/CE. Pentru acest motiv, în opinia Comisiei, dispozițiile naționale adoptate de autoritățile poloneze care constituie o transpunere a articolului 11 din directivă sunt insuficiente pentru a asigura transpunerea cerințelor prevăzute la punctele 7.2.-7.10. din anexa VII.

      (1)  JO L 327, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 6, p. 193.


title: Cauza C-158/06: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — Stichting ROM-projecten/Staatssecretaris van Economische Zaken (Fonduri structurale — Restituirea unui ajutor comunitar în caz de nereguli — Lipsa publicării și a comunicării condițiilor de acordare a ajutorului — Necunoașterea beneficiarului — Bună credință — Securitate juridică — Efectivitate — Articolul 10 CE)

text:
               4.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 183/12

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 21 iunie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de College van Beroep voor het bedrijfsleven — Țările de Jos) — Stichting ROM-projecten/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Cauza C-158/06) (1)

   (Fonduri structurale - Restituirea unui ajutor comunitar în caz de nereguli - Lipsa publicării și a comunicării condițiilor de acordare a ajutorului - Necunoașterea beneficiarului - Bună credință - Securitate juridică - Efectivitate - Articolul 10 CE)
   (2007/C 183/20)
   Limba de procedură: olandeza
   Instanța de trimitere
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Stichting ROM-projecten

      Pârât: Staatssecretaris van Economische Zaken
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Interpretarea articolului 6 din Decizia C(95) 1753 a Comisiei din 16 octombrie 1995 privind acordarea unui sprijin din Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) și din Fondul Social European (FSE) pentru un program operațional în cadrul inițiativei comunitare PME în beneficiul zonelor eligibile în cadrul obiectivelor 1 și 2 din Țările de Jos — Dispoziție necondițională și precisă care produce efecte directe opozabile beneficiarului final — Interpretarea articolului 38 alineatul (1) litera (h) din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale referitoare la Fondurile structurale (JO L 161, p. 1) — Nerecuperarea, ca urmare a unei nereguli, față de un beneficiar neinformat cu privire la decizia Comisiei
   Dispozitivul
   Atunci când condițiile de acordare a unui sprijin financiar oferit de Comunitate unui stat membru sunt enunțate în decizia de acordare, dar nu au fost nici publicate, nici comunicate de acest stat membru beneficiarului final al sprijinului, dreptul comunitar nu se opune aplicării principiului securității juridice în sensul împiedicării restituirii de către acest beneficiar a sumelor plătite nejustificat, cu condiția să fie constatată buna credință a beneficiarului respectiv. Într-un astfel de caz, statul membru interesat poate fi considerat financiar responsabil pentru sumele nerecuperate pentru a face dreptul Comunității de a obține restituirea sprijinului să fie efectiv.

      (1)  JO C 60, 11.3.2006.


title: Cauza C-333/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugalia) la 1 iunie 2017 – Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho și alții

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/17

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugalia) la 1 iunie 2017 – Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho și alții
   (Cauza C-333/17)
   (2017/C 256/16)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal Judicial da Comarca de Braga

      Părțile din procedura principală

      Reclamantă: Caixa Económica Montepio Geral

      Pârâți: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho, Vera da Conceição Pimenta Marinho

      Întrebarea preliminară

   Dreptul Uniunii se opune – în măsura în care recunoaște cetățenilor Uniunii dreptul fundamental la protecția consumatorului și dreptul fundamental la egalitate de tratament între cetățeni și întreprinderi, consacrate la articolul 38 și, respectiv, la articolul 21 din [Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene] – unei reglementări naționale (articolul unic al Decretului-lege nr. 32765 din 29 aprilie 1943 care stabilește o derogare de la regimul general prevăzut la articolul 1143 din Codul civil), în măsura în care acordă sectorului bancar un tratament distinct de cel acordat celorlalți cetățeni și întreprinderi, în ceea ce privește forma pe care trebuie să o îmbrace contractul de împrumut, prevăzând o formă mai puțin solemnă pentru contractele de împrumut încheiate de instituțiile bancare?


title: Cauza C-188/08: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 75/442/CEE — Deșeuri — Ape uzate menajere evacuate prin fose septice în mediul rural — Deșeuri care nu sunt reglementate de o altă legislație — Netranspunere)

text:
               19.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 312/7

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 29 octombrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Irlanda
   (Cauza C-188/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 75/442/CEE - Deșeuri - Ape uzate menajere evacuate prin fose septice în mediul rural - Deșeuri care nu sunt reglementate de o altă legislație - Netranspunere)
   2009/C 312/09
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: S. Pardo Quintillán, D. Lawunmi și M. Wilderspin, agenți)

      Pârâtă: Irlanda (reprezentant: D. O'Hagan, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea, în ceea ce privește apele uzate menajere evacuate prin fose septice, a articolelor 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 și 14 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile (JO L 194, p. 39), astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991 (JO L 78, p. 32) — Deșeuri care nu sunt reglementate de o altă legislație

      Dispozitivul

               1.

               Prin neadoptarea, mai puțin în comitatul Cavan, a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolelor 4 și 8 din Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deșeurile, astfel cum a fost modificată prin Directiva 91/156/CEE a Consiliului din 18 martie 1991, în ceea ce privește apele uzate menajere eliminate în mediul rural prin fose septice și alte sisteme individuale de tratare a apelor uzate, Irlanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Irlanda la plata a trei sferturi din cheltuielile de judecată suportate de Comisia Comunităților Europene și la plata propriilor cheltuieli de judecată.

               3.

               Comisia Comunităților Europene suportă un sfert din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 197, 2.8.2008.


title: Cauza T-565/08: Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2012 — Corsica Ferries France/Comisia ( „Ajutoare de stat — Sectorul cabotajului maritim — Serviciu de interes economic general — Testul investitorului priva în economia de piață — Politică socială a statelor membre — Ajutor pentru restructurare — Efectele unei hotărâri de anulare” )

text:
               10.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 343/11

         Hotărârea Tribunalului din 11 septembrie 2012 — Corsica Ferries France/Comisia
   (Cauza T-565/08) (1)

   (Ajutoare de stat - Sectorul cabotajului maritim - Serviciu de interes economic general - Testul investitorului priva în economia de piață - Politică socială a statelor membre - Ajutor pentru restructurare - Efectele unei hotărâri de anulare)
   2012/C 343/14
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Franța) (reprezentanți: S. Rodrigues și C. Bernard-Glanz, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Giolito și B. Stromsky, agenți)

      Interveniente în susținerea pârâtei: Republica Franceză (reprezentanți: inițial G. de Bergues și A. L. Vendrolini, ulterior G. de Bergues, N. Rouam și J. Rossi, agenți) și Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Franța) (reprezentanți: A. Winckler și F. C. Laprévote, avocați)

      Obiectul

   Cerere de anulare a Deciziei 2009/611/CE a Comisiei din 8 iulie 2008 privind măsurile C 58/02 (ex N 118/02) pe care Franța le-a pus în aplicare în favoarea Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (JO 2009, L 225, p. 180).

      Dispozitivul

               1.

               Anulează articolul 1 al doilea și al treilea paragraf din Decizia 2009/611/CE a Comisiei din 8 iulie 2008 privind măsurile C 58/02 (ex N 118/02) pe care Franța le-a pus în aplicare în favoarea Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM).

               2.

               Comisia Europeană suportă cheltuielile de judecată ale reclamantei precum și propriile cheltuieli de judecată.

               3.

               Republica Franceză și SNCM suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 55, 7.3.2009.


title: Cauza C-243/17: Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 10 mai 2017 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues

text:
               7.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/6

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Supremo Tribunal Administrativo (Portugalia) la 10 mai 2017 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues
   (Cauza C-243/17)
   (2017/C 256/04)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Supremo Tribunal Administrativo

      Părțile din procedura principală

      Recurent și pârât: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP

      Intimat și reclamant: António da Silva Rodrigues

      Întrebările preliminare

               1)

               Care este data de la care se calculează termenul de prescripție de 4 ani prevăzut la articolul 3 alineatul (1) primul paragraf [din Regulamentul nr. 2988/95] (1) în ceea ce privește abaterile instantanee (care nu sunt continue sau repetate)?

               2)

               În cazul unei abateri care nu este continuă sau repetată, este aplicabilă regula conform căreia „în ceea ce privește programele multianuale, termenul de prescripție trebuie, oricum, să curgă până la finalizarea programului”?

               3)

               Regula prevăzută la același articol 3, conform căreia „prescripția devine efectivă cel mai târziu la data la care expiră o perioadă egală cu dublul termenului de prescripție, fără ca autoritatea competentă să fi impus o sancțiune”, este de asemenea aplicabilă în cazul unui program multianual, cu alte cuvinte termenul în discuție curge de asemenea până la finalizarea programului multianual?

               4)

               Din formularea „în ceea ce privește programele multianuale, termenul de prescripție trebuie, oricum, să curgă până la finalizarea programului” rezultă că:

                           a)

                           termenul de prescripție nu se împlinește în niciun caz înainte de finalizarea programului multianual;

                           b)

                           termenul de prescripție se suspendă pe durata programului, cu alte cuvinte până la finalizarea sa, și reîncepe să curgă de la această dată;

                           c)

                           termenul de prescripție curge în continuare și, prin urmare, chiar și în cazul unui program multianual, prescripția poate interveni înainte de finalizarea programului dacă, între timp, s-a împlinit termenul respectiv?

      (1)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 a Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO 1995, L 312, p. 1, Ediţie specială, 01/vol. 1, p. 166).


title: Cauza T-178/14: Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Comisia

text:
               12.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/51

         Acțiune introdusă la 20 martie 2014 – Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Comisia
   (Cauza T-178/14)
   2014/C 142/65
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH (Mülheim an der Ruhr, Germania) (reprezentanți: H. Höfler, C. Kahle și V. Winkler, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei de deschidere a procedurii oficiale de investigare în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) TFUE, adoptată de pârâtă în cazul Ajutor de stat SA.33995 (2013/C) – Germania, sprijin pentru energia electrică produsă din surse regenerabile și reducerea suprataxei pe energia din surse regenerabile pentru utilizatorii mari consumatori de energie și care a fost publicată împreună cu invitația de a prezenta observații (JO 2014, C 37, p. 73);

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta invocă în esență următoarele motive.

               1.

               Încălcarea unor norme fundamentale de procedură

                           —

                           Reclamanta susține în această privință că pârâta nu și-a motivat suficient, în conformitate cu articolul 296 alineatul (2) TFUE, decizia de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare în temeiul articolului 108 alineatul (2) TFUE. Decizia de deschidere a procedurii nu conține o apreciere materială specifică, întemeiată pe aspecte de fapt și de drept, în ceea ce privește întrunirea tuturor elementelor constitutive în sensul articolului 107 alineatul (1) TFUE.

               2.

               Încălcarea tratatelor

                           —

                           Reclamanta susține în cadrul acestui motiv că decizia Comisiei de deschidere a procedurii de investigare încalcă articolul 107 alineatul (1) TFUE. Ea precizează în această privință că Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat deja în Hotărârea din 13 martie 2001, PreussenElektra (C-379/98, Rec., p. I-2099), că prin Legea privind acordarea de prioritate surselor regenerabile de energie (denumită în continuare „EEG”) nu se acordă ajutor de stat. Reclamanta susține că EEG se aplică în continuare fără modificări substanțiale. În special au rămas nemodificate aspectele esențiale pentru aprecierea din perspectiva dreptului în materia ajutoarelor de stat. Același lucru este valabil și în ceea ce privește decizia pârâtei din 22 mai 2002 (JO C 164, p. 5), prin care pârâta a constatat că EEG nu constituie ajutor de stat.

                           —

                           Reclamanta susține de asemenea că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu întrunește elementele prevăzute la articolul 107 alineatul (1) TFUE pentru a fi calificată drept ajutor de stat. În această privință, ea susține în special că plafonarea suprataxei aferente energiei din surse regenerabile nu constituie un avantaj pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale, că această plafonare nu are caracter selectiv, că în cazul plafonării în cauză nu este vorba despre un ajutor acordat de stat sau prin intermediul resurselor de stat și că ea nu conduce nici la o denaturare a concurenței, nici la o eventuală afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre.

               3.

               Compatibilitatea cu piața comună

                           —

                           În cazul în care Tribunalul consideră că în speță există un ajutor de stat, în opinia reclamantei, acest lucru ar fi compatibil cu piața comună în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) literele (b) și (c) TFUE.


title: Cauza T-20/15: Hotărârea Tribunalului din 14 aprile 2016 – Henkell & Co. Sektkellerei/EUIPO – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI) [„Marcă a Uniunii Europene — Procedură de opoziţie — Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene PICCOLOMINI — Marcă verbală anterioară a Uniunii Europene PICCOLO — Lipsa unei utilizări serioase a mărcii anterioare — Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.°207/2009”]

text:
               30.5.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 191/27

         Hotărârea Tribunalului din 14 aprile 2016 – Henkell & Co. Sektkellerei/EUIPO – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI)
   (Cauza T-20/15) (1)

   ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziţie - Cerere de înregistrare a mărcii verbale a Uniunii Europene PICCOLOMINI - Marcă verbală anterioară a Uniunii Europene PICCOLO - Lipsa unei utilizări serioase a mărcii anterioare - Articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr.o207/2009”])
   (2016/C 191/34)
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Henkell & Co. Sektkellerei KG (Wiesbaden, Germania) (reprezentant: J. . Flick, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (mărci, desene şi modele industriale) (reprezentanţi: A. Kusturovic și A. Folliard-Monguiral, agenți)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola (Milano, Italia) (reprezentanți: F. Cecchi, P. Pozzi și F. Ghisletti Giovanni, avocați)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 31 octombrie 2014 (cauza R 2265/2013-1), privind o procedură de opoziţie între Henkell & Co. Sektkellerei KG şi Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acţiunea.

               2)

               Henkell & Co. Sektkellerei KG suportă propriile cheltuieli, precum şi pe cele efectuate de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO) şi de Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola.

      (1)  JO C 89, 16.3.2015.