title: Cauza T-274/17: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Monster Energy/EUIPO – Bösel (MONSTER DIP) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene MONSTER DIP – Mărci verbale și figurative anterioare ale Uniunii Europene și semn neînregistrat utilizat în comerț, toate conținând elementul verbal «monster» – Motive relative de refuz – Lipsa riscului de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] – Lipsa riscului de asociere înșelătoare – Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] – Lipsa riscului de diluare a mărcii anterioare de notorietate – Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/50

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Monster Energy/EUIPO – Bösel (MONSTER DIP)
      (Cauza T-274/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative a Uniunii Europene MONSTER DIP - Mărci verbale și figurative anterioare ale Uniunii Europene și semn neînregistrat utilizat în comerț, toate conținând elementul verbal «monster» - Motive relative de refuz - Lipsa riscului de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001] - Lipsa riscului de asociere înșelătoare - Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001] - Lipsa riscului de diluare a mărcii anterioare de notorietate - Articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul 2017/1001]”])
      (2019/C 82/58)
      Limba de procedură: engleza

         Părţile

         Reclamantă: Monster Energy Company (Corona, California, Statele Unite) (reprezentant: P. Brownlow, solicitor)

         Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Gája, agent)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Germania)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 13 decembrie 2016 (cauza R 1062/2016-2) privind o procedură de opoziție între Monster Energy Company și Marco Bösel

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Monster Energy Company la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 221, 10.7.2017.


title: Cauza T-537/17: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – De Loecker/SEAE („Funcție publică – SEAE – Agenți temporari – Hărțuire morală – Cerere de asistență – Respingerea cererii – Dreptul de a fi ascultat – Răspundere”)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/51

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – De Loecker/SEAE
      (Cauza T-537/17) (1)

      ((„Funcție publică - SEAE - Agenți temporari - Hărțuire morală - Cerere de asistență - Respingerea cererii - Dreptul de a fi ascultat - Răspundere”))
      (2019/C 82/59)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Stéphane De Loecker (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J.-N. Louis și N. de Montigny, ulterior J.-N. Louis, avocați)

         Pârâtă: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și R. Spac, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei SEAE din 10 octombrie 2016 de respingere a cererii de asistență a reclamantului, formulată în temeiul articolelor 12a și 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit reclamantul.

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) din 10 octombrie 2016 de respingere a cererii de asistență a domnului Stéphane De Loecker, formulată în temeiul articolelor 12a și 24 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene

                  2)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  3)

                  Obligă SEAE la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 347, 16.10.2017.


title: Cauza T-609/17: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Franța/Comisia [„FEGA – Cheltuieli excluse de la finanțare – Cheltuieli efectuate de Franța – Restituiri la export în sectorul cărnii de pasăre – Corecții financiare forfetare – Regulamentele (CE) nr. 1290/2005 și (UE) nr. 1306/2013 – Calitate bună, corectă și vandabilă – Controale – Proporționalitate”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/52

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Franța/Comisia
      (Cauza T-609/17) (1)

      ([„FEGA - Cheltuieli excluse de la finanțare - Cheltuieli efectuate de Franța - Restituiri la export în sectorul cărnii de pasăre - Corecții financiare forfetare - Regulamentele (CE) nr. 1290/2005 și (UE) nr. 1306/2013 - Calitate bună, corectă și vandabilă - Controale - Proporționalitate”])
      (2019/C 82/60)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Republica Franceză (reprezentanți: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda și E. de Moustier, agenți)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: A. Lewis și D. Bianchi, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și având ca obiect anularea parțială a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2017/1144 a Comisiei din 26 iunie 2017 de excludere de la finanțarea de către Uniunea Europeană a anumitor cheltuieli efectuate de statele membre în cadrul Fondului european de garantare agricolă (FEGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO 2017, L 165, p. 37), în măsura în care aceasta exclude cheltuielile efectuate de Republica Franceză în cadrul FEGA în valoare de 120 901 216,61 euro

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Republica Franceză la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 382, 13.11.2017.


title: Cauza T-743/17: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Bischoff/EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de declarare a nulității – Marca verbală a Uniunii Europene CARACTÈRE – Motive absolute de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Caracter descriptiv – Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/53

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Bischoff/EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE)
      (Cauza T-743/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de declarare a nulității - Marca verbală a Uniunii Europene CARACTÈRE - Motive absolute de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter descriptiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 82/62)
      Limba de procedură: franceza

         Părţile

         Reclamantă: Bischoff GmbH (Muggensturm, Germania) (reprezentant: D. Régnier, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: S. Pétrequin și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Miroglio Fashion Srl (Alba, Italia) (reprezentant: O. Vanner, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 20 iulie 2017 (cauza R 328/2016-1) privind o procedură de declarare a nulității între Bischoff și Miroglio Fashion

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Bischoff GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 13, 15.1.2018.


title: Cauza T-821/17: Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Vitromed/EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany) [„Marcă a Uniunii Europene – Procedură de opoziție – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative VITROMED Germany – Marca Uniunii Europene verbală anterioară Vitromed – Motiv relativ de refuz – Risc de confuzie – Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/53

      Hotărârea Tribunalului din 12 decembrie 2018 – Vitromed/EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
      (Cauza T-821/17) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative VITROMED Germany - Marca Uniunii Europene verbală anterioară Vitromed - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001]”])
      (2019/C 82/63)
      Limba de procedură: germana

         Părţile

         Reclamantă: Vitromed GmbH (Jena, Germania) (reprezentant: M. Linß, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanţi: A. Graul, D. Walicka și M. Fischer, agenți)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a EUIPO, intervenientă la Tribunal: Vitromed Healthcare (Jaipur, India) (reprezentant: J. Schmidt, avocat)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a doua de recurs a EUIPO din 26 septembrie 2017 (cauza R 2402/2016–2) privind o procedură de opoziție între Vitromed Healthcare și Vitromed

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Vitromed GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 52, 12.2.2018.


title: Cauza T-76/18: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – CN/Parlamentul („Funcţie publică – Asistenţi parlamentari acreditaţi – Articolul 24 din statut – Cerere de asistenţă – Articolul 12a din statut – Hărţuire morală – Comitetul consultativ privind hărțuirea la locul de muncă și prevenirea acesteia care examinează plângeri formulate de asistenţi parlamentari acreditaţi împotriva unor membri ai Parlamentului European – Decizie de respingere a cererii de asistenţă – Dreptul de a fi ascultat – Principiul contradictorialităţii – Refuz de comunicare a avizului comitetului consultativ şi a proceselor-verbale de audiere a martorilor – Refuz al instituţiei pârâte de a se conforma unei măsuri de cercetare judecătorească a Tribunalului”)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/54

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – CN/Parlamentul
      (Cauza T-76/18) (1)

      ((„Funcţie publică - Asistenţi parlamentari acreditaţi - Articolul 24 din statut - Cerere de asistenţă - Articolul 12a din statut - Hărţuire morală - Comitetul consultativ privind hărțuirea la locul de muncă și prevenirea acesteia care examinează plângeri formulate de asistenţi parlamentari acreditaţi împotriva unor membri ai Parlamentului European - Decizie de respingere a cererii de asistenţă - Dreptul de a fi ascultat - Principiul contradictorialităţii - Refuz de comunicare a avizului comitetului consultativ şi a proceselor-verbale de audiere a martorilor - Refuz al instituţiei pârâte de a se conforma unei măsuri de cercetare judecătorească a Tribunalului”))
      (2019/C 82/64)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: CN (reprezentanți: C. Bernard-Glanz și A. Tymen, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: D. Boytha și E. Taneva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE, având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului din 20 martie 2017 prin care autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă ale acestei instituţii a respins cererea de asistenţă introdusă de reclamant la 13 februarie 2013 şi, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Parlamentului din 20 martie 2017 prin care autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă ale acestei instituţii a respins cererea de asistenţă introdusă de CN la 13 februarie 2013.

                  2)

                  Obligă Parlamentul la plata către CN, cu titlu de prejudiciu moral suferit, a sumei de 8 500 de euro.

                  3)

                  Respinge în rest acţiunea.

                  4)

                  Obligă Parlamentul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-83/18: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – CH/Parlamentul („Funcție publică – Asistenți parlamentari acreditați – Articolul 24 din statut – Cerere de asistență – Articolul 12a din statut – Hărțuire morală – Comitetul consultativ privind hărțuirea și prevenirea acesteia la locul de muncă care soluționează plângerile asistenților parlamentari acreditați împotriva deputaților în Parlamentul European – Decizie de respingere a cererii de asistență – Dreptul de a fi ascultat – Principiul contradictorialității – Refuzul comunicării avizului comitetului consultativ și a proceselor-verbale de audiere a martorilor – Refuzul instituției pârâte de a se conforma unei măsuri de cercetare judecătorească dispuse de Tribunal”)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/55

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – CH/Parlamentul
      (Cauza T-83/18) (1)

      ((„Funcție publică - Asistenți parlamentari acreditați - Articolul 24 din statut - Cerere de asistență - Articolul 12a din statut - Hărțuire morală - Comitetul consultativ privind hărțuirea și prevenirea acesteia la locul de muncă care soluționează plângerile asistenților parlamentari acreditați împotriva deputaților în Parlamentul European - Decizie de respingere a cererii de asistență - Dreptul de a fi ascultat - Principiul contradictorialității - Refuzul comunicării avizului comitetului consultativ și a proceselor-verbale de audiere a martorilor - Refuzul instituției pârâte de a se conforma unei măsuri de cercetare judecătorească dispuse de Tribunal”))
      (2019/C 82/65)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant(ă: CH (reprezentanți: C. Bernard-Glanz și A. Tymen, avocați)

         Pârât: Parlamentul European (reprezentanți: D. Boytha și E. Taneva, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE prin care se solicită, pe de o parte, anularea deciziei Parlamentului din 20 martie 2017 prin care autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă din cadrul acestei instituții a respins cererea de asistență formulată de reclamantă la 22 decembrie 2011 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care aceasta pretinde că l-ar fi suferit

         Dispozitivul

                  1)

                  Anulează decizia Parlamentului European din 20 martie 2017 prin care autoritatea abilitată să încheie contractele de muncă din cadrul acestei instituții a respins cererea de asistență formulată de CH la 22 decembrie 2011.

                  2)

                  Obligă Parlamentul la plata către CH a sumei de 8 500 de euro, pentru prejudiciul moral suferit.

                  3)

                  Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                  Obligă Parlamentul la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-94/18: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Multifit/EUIPO (fit+fun) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale fit+fun – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/55

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 – Multifit/EUIPO (fit+fun)
      (Cauza T-94/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale fit+fun - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”])
      (2019/C 82/66)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Germania) (reprezentanți: N. Weber și L. Thiel, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: M. Fischer, D. Walicka, M. Eberl și A. Sesma Merino, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 7 decembrie 2017 (cauza R 847/2017-1) privind înregistrarea semnului verbal fit+fun ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Obligă Multifit Tiernahrungs GmbH la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-102/18: Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 –Knauf/EUIPO (upgrade your personality) [„Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale upgrade your personality – Motiv absolut de refuz – Lipsa caracterului distinctiv – Slogan publicitar – Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”]

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/56

      Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2018 –Knauf/EUIPO (upgrade your personality)
      (Cauza T-102/18) (1)

      ([„Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale upgrade your personality - Motiv absolut de refuz - Lipsa caracterului distinctiv - Slogan publicitar - Articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) 2017/1001”])
      (2019/C 82/68)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamant: Martin Knauf (Berlin, Germania) (reprezentant: H. Jaeger, avocat)

         Pârât: Oficiului Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentanți: R. Manea și A. Folliard-Monguiral, agenți)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a EUIPO din 18 decembrie 2017 (cauza R 1011/2017-4) privind o cerere de înregistrare a semnului verbal upgrade your personality ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea.

                  2)

                  Martin Knauf suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de Oficiul European pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO).

         (1)  JO C 134, 16.4.2018.


title: Cauza T-745/18: Acțiune introdusă la 20 decembrie 2018 – Covestro Deutschland/Comisia

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/57

      Acțiune introdusă la 20 decembrie 2018 – Covestro Deutschland/Comisia
      (Cauza T-745/18)
      (2019/C 82/69)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Germania) (reprezentanți: M. Küper, J. Otter, C. Anger și M. Goldberg, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Comisiei din 28 mai 2018 privind schema de ajutor SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) pusă în aplicare de Germania pentru consumatorii de energie electrică la sarcină de bază în temeiul articolului 19 din Ordonanța privind taxele de rețea pentru energia electrică (denumită în continuare „StromNEV”) [C(2018) 3166], în special a calificării drept ajutor a scutirii totale a consumatorilor de energie electrică la sarcină de bază de plata taxelor la rețea în anii 2012 și 2013, a constatării faptului că acest ajutor este incompatibil cu piața internă și a somației de recuperare a acestuia de la beneficiari, prin aplicarea normei privind contribuția minimă în conformitate cu articolul 19 alineatul 2 din StromNEV, în versiunea acesteia din 3 septembrie 2010, precum și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă următoarele motive.

                  1.

                  Durata excesivă a procedurii

                              —

                              În cadrul primului motiv, reclamanta arată că durata de 62 de luni a procedurii a depășit cu mai mult de două ori termenul indicativ de două luni prevăzut la articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul privind procedura referitoare la ajutoarele de stat (1).

                  2.

                  Scutirea de plata taxelor la rețea nu este un ajutor potrivit articolului 107 alineatul (1) TFUE

                              —

                              În cadrul celui de al doilea motiv, reclamanta arată că nu există niciun avantaj deoarece există o contraprestație adecvată ca urmare a efectului stabilizator al rețelei determinat de consumatorii de energie electrică la sarcină de bază. În plus, scutirea nu a fost finanțată din resurse de stat.

                  3.

                  Compatibilitatea cu piața internă [justificare, articolul 107 alineatul (3) TFUE]

                              —

                              În cadrul celui de al treilea motiv, reclamanta susține că scutirea totală a consumatorilor de energie electrică la sarcină de bază remediază o perturbare gravă a economiei în Germania. În special, industriile mari consumatoare de energie trebuie să rămână competitive și trebuie împiedicată migrarea acestora în străinătate.

                  4.

                  Nelegalitatea somației de recuperare

                              —

                              În cadrul celui de al patrulea motiv, reclamanta susține că recuperarea unei contribuții minime de 20 % din taxele de rețea publicate, cu trimitere la versiunea aplicabilă până la 3 august 2011 a articolului 19 alineatul 2 din StromNEV, este arbitrară și încalcă interdicția discriminării.

                              —

                              În continuare, reclamanta arată că doar stabilirea taxelor de rețea pe baza metodei căii fizice asigură respectarea principiilor cost-cauzalitate și plății taxelor de rețea proporționale și nediscriminatorii.

                              —

                              Astfel, somația de recuperare încalcă și interdicția discriminării, în sensul că Comisia nu a recurs la norma tranzitorie prevăzută la articolul 32 alineatul 3 din StromNEV.

                              —

                              În sfârșit, în opinia reclamantei, consumatorii de energie electrică la sarcină de bază și utilizatorii atipici ai rețelei, în sensul articolului 19 alineatul 1 din StromNEV, sunt în esență diferiți. Faptul că, în pofida acestei diferențe, cele două grupe de utilizatori ai rețelei trebuie să plătească o contribuție minimă de 20 % nu este justificat în mod obiectiv.

         (1)  Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului din 13 iulie 2015 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 248, 24.9.2015, p. 9).


title: Cauza T-750/18: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2018 – Briois/Parlamentul

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/58

      Acțiune introdusă la 21 decembrie 2018 – Briois/Parlamentul
      (Cauza T-750/18)
      (2019/C 82/70)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Franța) (reprezentant: F. Wagner, avocat)

         Pârât: Parlamentul European

         Concluziile

      Reclamantul solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei Parlamentului European din 24 octombrie 2018 privind cererea de ridicare a imunității lui Steeve Briois (2018/2075 IMM), prin care se adoptă raportul Comisiei pentru afaceri juridice A8-0349/2018;

                  —

                  obligarea Parlamentului European la plata tuturor cheltuielilor de judecată aferente procedurii.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantul invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene (denumit în continuare „protocolul”), în măsura în care redactarea făcută de domnul Briois, care a condus la urmărirea sa penală în statul membru de origine a acestuia, ar constitui o opinie exprimată în exercitarea funcției sale parlamentare în sensul dispoziției respective.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 9 din protocol, întrucât Parlamentul ar fi ignorat atât litera, cât și spiritul acestei dispoziții, adoptând decizia de ridicare a imunității domnului Briois, care ar fi fost astfel afectată de nulitate.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiilor egalității de tratament și bunei administrări.
                  În primul rând, le reclamantul apreciază că Parlamentul a încălcat principiul egalității în privința sa, tratându-l în mod diferit față de deputații care se aflau în situații comparabile, iar acesta din urmă ar fi încălcat prin urmare și principiul bunei administrări, care presupune obligația instituției competente de a examina, cu grijă și imparțialitate, toate elementele pertinente ale cazului de speță.
                  În al doilea rând, reclamantul consideră că o serie de indicii permit să se concluzioneze asupra unui caz vădit de fumus persecutionis împotriva sa.


title: Cauza T-758/18: Acțiune introdusă la 21 decembrie 2018 – ABLV Bank/SRB

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/59

      Acțiune introdusă la 21 decembrie 2018 – ABLV Bank/SRB
      (Cauza T-758/18)
      (2019/C 82/71)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: ABLV Bank AS (Riga, Letonia) (reprezentanți: O. Behrends, M. Kirchner și L. Feddern, avocați)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei SRB din 17 octombrie 2018 cu privire la ABLV Bank, în ceea ce privește refuzul SRB de a recalcula și de a rambursa contribuțiile anticipate ale acestei bănci la Fondul unic de rezoluție:

                  —

                  obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă zece motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat faptul că SRB nu a acordat suficientă importanță naturii pro rata temporis a contribuțiilor la fond.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe neluarea în considerare de către SRB a propriei sale recunoașteri exprese a faptului că contribuțiile la fond sunt rambursabile pe o bază pro rata temporis.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe neluarea în considerare de către SRB a recunoașterii exprese de la articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul delegat 2015/63 (1) al Comisiei a faptului că sunt datorate numai contribuții parțiale în cazul în care condițiile sunt îndeplinite numai în cursul unei părți a anului în cauză.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe invocarea eronată de către SRB a articolului 70 alineatul (4) din Regulamentul nr. 806/2014. (2)

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că SRB s-a bazat pe o interpretare eronată a articolului 12 alineatul (2) din Regulamentul delegat 2015/63 al Comisiei.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea de către SRB a principiilor securității juridice și încrederii legitime.

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către SRB a principiului proporționalității.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe încălcarea de către SRB a principiului nemo auditur.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe neluarea în considerare de către SRB a pertinenței acțiunilor sale anterioare.

                  10.

                  Al zecelea motiv, întemeiat pe încălcarea de către SRB a articolelor 16 și 17 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

         (1)  Regulamentul delegat (UE) 2015/63 al Comisiei din 21 octombrie 2014 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției (JO 2015, L 11, p. 44).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).


title: Cauza T-2/19: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2019 – Algebris (UK) și Anchorage Capital Group/SRB

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/60

      Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2019 – Algebris (UK) și Anchorage Capital Group/SRB
      (Cauza T-2/19)
      (2019/C 82/72)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Algebris (UK) Ltd (Londra, Regatul Unit) și Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Statele Unite) (reprezentanți: T. Soames, avocat, R. East, Solicitor, N. Chesaites și D. Mackersie, Barristers)

         Pârât: Comitetul unic de rezoluție (SRB)

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei SRB potrivit căreia nu erau necesare evaluări definitive ex post ale Banco Popular Español S.A. în conformitate cu articolul 20 alineatul (11) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014; (1)

                  —

                  obligarea SRB la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă patru motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că decizia SRB potrivit căreia nu erau necesare evaluări definitive ex post ale Banco Popular Español S.A. în conformitate cu articolul 20 alineatul (11) din Regulamentul nr. 806/2014 se întemeiază pe o eroare de drept, cu încălcarea articolului 20 alineatul (11) și/sau a articolului 20 alineatul (12) din regulamentul menționat, care impune o evaluare definitivă ex post în cazul în care adoptarea unor măsuri de rezoluție se întemeiază pe o evaluare provizorie care nu îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 20 alineatele (1), (4) și (9) din Regulamentul nr. 806/2014.

                  2.

                  Al doilea motiv întemeiat pe faptul că SRB a săvârșit erori vădite de apreciere în aplicarea articolului 20 alineatul (11) din Regulamentul nr. 806/2014 în decizia atacată, în măsura în care, prin adoptarea deciziei atacate, SRB a considerat în mod eronat că nu erau necesare evaluări definitive ex post.

                  3.

                  Al treilea motiv întemeiat pe o eroare de drept și/sau pe o eroare vădită de apreciere săvârșită cu încălcarea articolului 20 alineatele (11) și (12) din Regulamentul nr. 806/2014, în măsura în care decizia atacată implică o decizie a SRB de a nu majora valoarea contraprestației plătite de Banco Santander SA, în cuantum de un euro.

                  4.

                  Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea de către SRB a obligației sale de motivare a deciziei atacate, contrar articolului 296 TFUE.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).


title: Cauza T-5/19: Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2019 – Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/61

      Acțiune introdusă la 4 ianuarie 2019 – Clatronic International/EUIPO (PROFI CARE)
      (Cauza T-5/19)
      (2019/C 82/73)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Clatronic International GmbH (Kempen, Germania) (reprezentant: O. Löffel, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: înregistrarea internațională care desemnează Uniunea Europeană a semnului figurativ PROFI CARE – cererea de înregistrare nr. 1 372 358.

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 15 octombrie 2018 în cauza R 504/2018-1.

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-19/19: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Fastweb/Comisia

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/61

      Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Fastweb/Comisia
      (Cauza T-19/19)
      (2019/C 82/74)
      Limba de procedură: italiana

         Părțile

         Reclamantă: Fastweb SpA (Milano, Italia) (reprezentanți: M. Merola, L. Armati, A. Guarino și E. Cerchi, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei din 31 august 2018 prin care Comisia a autorizat o concentrare în cazul M.9041 – HUTCHISON/WIND TRE, în sensul articolului 6 alineatul (1) litera (b) și al articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă nouă motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 8 din regulament: eroare vădită de apreciere și lipsa investigării întrucât Comisia a reținut admiterea unui nou operator de rețea de telefonie mobilă (ORTM) ca fiind suficientă pentru a rezolva efectele orizontale ale concentrării, fără a lua în considerare factorii care au determinat succesul H3G.

                              —

                              În această privință, se invocă o eroare vădită de apreciere și lipsa investigării Comisiei întrucât aceasta a reținut admiterea unui nou ORTM ca fiind suficientă pentru a rezolva efectele orizontale ale concentrării, fără a lua în considerare factorii care au determinat succesul intrării H3G. Deja în cazul M.7758 Comisia, în particular, nu s-a preocupat să verifice dacă noul ORTM dispune (atât pe piața cu amănuntul, cât și pe cea cu ridicata) de capacitate operativă, de condiții economice și de stimulente cel puțin echivalente, în ansamblu, cu cele de care beneficia H3G, care în primii ani opera pe o piață în plină expansiune. În plus, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare efectul produs asupra dinamicii concurențiale de asimetria tarifelor pentru terminarea apelurilor de care a beneficiat H3G, care l-a avantajat în mod semnificativ în raport cu alți ORTM.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 8 din regulament și pe o eroare vădită de apreciere a Pachetului ORTM.

                              —

                              În această privință, se invocă o eroare vădită de apreciere a pachetului de angajamente. În particular, comparația cu frecvențele aparținând H3G anterior fuziunii ridică în sine îndoieli serioase în ceea ce privește caracterul suficient al spectrului prevăzut. În plus, Comisia s-a întemeiat pe evenimente viitoare și incerte, precum participarea noului ORTM la proceduri viitoare de cerere de ofertă, fără a ține seama însă de costurile ridicate legate de reînnoirea iminentă și de reconfigurarea (refarming) frecvențelor transferate. Comisia a acceptat transferul unui număr inadecvat de site-uri, întemeindu-se pe acorduri incerte cu Tower Companies. În sfârșit, acordul pentru perioada de tranziție încheiat cu părțile care fac notificarea, care are o structură bazată pe capacitate, diminuează puternic stimulentele pentru a efectua investiții.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 8 din regulament, pe o eroare vădită de apreciere și pe lipsa investigării întrucât analiza concentrării și a angajamentelor s-a fondat pe premisa greșită că prețul ar fi singurul factor de competitivitate important, depășind calitatea și convergența.

                              —

                              Reclamanta evidențiază lipsa investigării întrucât analiza concentrării și a angajamentelor s-a fondat pe premisa greșită că prețul ar fi singurul factor de competitivitate important pe piața relevantă. Comisia ar fi ignorat faptul că aria de acoperire și calitatea rețelei au o importanță comparabilă și nu ar fi trebuit să se limiteze la o analiză statică a preferințelor unui eșantion foarte parțial de utilizatori, aparținând categoriei micilor consumatori. În plus, ar fi ignorat și importanța în perspectivă a convergenței, care este decisivă pentru un operator nou-intrat, care are nevoie de pârghii suplimentare comparativ cu un operator consacrat (așa cum era H3G). Alegerea unui cumpărător în măsură să facă față cererii convergente ar fi asigurat o eficiență mai mare și o sustenabilitate mai bună angajamentelor de-a lungul timpului.

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 8 din regulament și pe lipsa investigării întrucât a omis să considere că concentrarea avea un obiect anticoncurențial.

                              —

                              În această privință, se arată că, deși Comisia, pe de o parte, a recunoscut că „market repair” constituia, pentru părți, finalitatea concentrării, aceasta, pe de altă parte, nu a efectuat nicio analiză a coordonării anticoncurențiale puse în aplicare de părți prin intermediul concentrării. Noua decizie este așadar afectată de această gravă lipsă a investigării.

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 8 din regulament, pe o eroare vădită de apreciere a aptitudinii angajamentelor de a răspunde preocupărilor privind efectele coordonate asupra pieței cu amănuntul și pe lipsa investigării cu privire în special la compatibilitatea contractelor de servicii naționale de roaming/MOCN cu articolul 101 TFUE.

                              —

                              Reclamanta critică aprecierea eronată a aptitudinii angajamentelor de a răspunde preocupărilor privind efectele coordonate asupra pieței cu amănuntul. Pentru a putea acționa într-un mod cu adevărat agresiv și pentru a „rupe” echilibrul coluziv, operatorul nou-intrat ar trebui, astfel, să poată acționa în mod independent de ceilalți ORTM. Cu toate acestea, formula preferată pentru punerea la dispoziție a resurselor (acorduri privind serviciile naționale de roaming și de MOCN) creează o dependență strânsă între noul ORTM și întreprinderea comună pentru o perioadă extinsă, astfel cum arată rezultatele ultimelor atribuiri de frecvențe în Italia și, mai general, politicile comerciale ale tuturor ORTM. Decizia este de asemenea viciată de lipsa unei anchete în ceea ce privește compatibilitatea contractelor de servicii naționale de roaming/MOCN cu articolul 101 TFUE.

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe încălcarea articolelor 2 și 8 din regulament, pe o eroare vădită de apreciere a aptitudinii angajamentelor de a răspunde preocupărilor concurențiale pe piața cu ridicata a accesului și a iniţierii apelurilor în rețelele de telefonie mobilă.

                              —

                              Reclamanta arată în această privință că Comisia ar fi săvârșit o eroare în ceea ce privește determinarea scenariului contrafactual și prin faptul că a reținut că Iliad va avea un stimulent pentru a oferi astfel de servicii, în pofida inexistenței unor măsuri în acest sens și a experienței acestui operator în Franța. Dimpotrivă, angajamentele stimulează noul ORTM să urmărească și să atragă tocmai și numai clienții rețelelor mobile virtuale (MVNO).

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (2) din regulament, pe o eroare de evaluare și pe încălcarea principiului bunei administrări.

                              —

                              În această privință, se invocă încălcarea articolului 8 alineatul (2) din regulament (eroare de apreciere) și încălcarea principiului bunei administrări (lipsa investigării) prin acceptarea Iliad în calitate de cumpărător adecvat fără a lua în considerare riscurile pentru eficacitatea angajamentelor aferente intrării unui operator având caracteristicile sale și lipsa prevederii unor garanții adecvate în cadrul angajamentelor, în special în ceea ce privește calitatea/aria de acoperire a rețelei.

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe săvârșirea unei erori manifeste de apreciere și pe lipsa investigării întrucât Comisia nu a evaluat finalitatea noii concentrări.

                              —

                              În această privință, se arată că însăși Comisia, deja în decizia din 2016, indicase că finalitatea operațiunii era „market repair”, fără însă a analiza implicațiile acesteia. În noua decizie, Comisia a omis din nou să țină seama de această împrejurare esențială și nu a efectuat nicio analiză a obiectivelor noii operațiuni, inclusiv cu privire la realizarea finalității operațiunii inițiale. În plus, Comisia – contrar propriei practici și jurisprudenței – a omis să evalueze efectele care rezultă în mod direct din dispariția constrângerii concurențiale asupra pieței, legată de puterea de codecizie a VEON.

                  9.

                  Al nouălea motiv, întemeiat pe eroarea vădită de apreciere săvârșită de Comisie prin aceea că nu a considerat necesar să adapteze angajamentele din perspectiva evoluției condițiilor pieței.

                              —

                              Reclamanta arată în această privință că Comisia ar fi considerat de fapt că nu a existat nicio evoluție semnificativă pe piața relevantă în raport cu momentul la care a fost adoptată decizia în 2016 în cazul M 7758, fără însă a furniza motivarea corespunzătoare.


title: Cauza T-20/19: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/64

      Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Cauza T-20/19)
      (2019/C 82/75)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pablosky, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: docPrice GmbH (Koblenz, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: înregistrarea mărcii verbale mediFLEX easystep – cererea de înregistrare nr. 15 730 872

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2018 în cauza R 77/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea în tot a cererii de înregistrare a mărcii Uniunii Europene nr. 15 730 872 cu privire la produse incluse în clasele 10 și 25;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-21/19: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/64

      Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Pablosky/EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Cauza T-21/19)
      (2019/C 82/76)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Pablosky, SL (Madrid, Spania) (reprezentant: A. Tarí Lázaro, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: docPrice GmbH (Koblenz, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cererea de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative mediFLEX easystep – cererea de înregistrare nr. 15 730 898

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a patra de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2018 în cauza R 76/2018-4

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea cererii de înregistrare a mărcii nr. 15 730 898 în integralitatea sa în ceea ce privește produsele din clasele 10 și 25;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată în favoarea reclamantei.

         Motivul invocat

                  —

                  Încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-22/19: Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Noguer Enríquez și alții/Comisia

text:
                  4.3.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  C 82/65

         Acțiune introdusă la 11 ianuarie 2019 – Noguer Enríquez și alții/Comisia
         (Cauza T-22/19)
         (2019/C 82/77)
         Limba de procedură: spaniola

            Părțile

            Reclamanți: Roser Noguer Enríquez (Andorra la Vella, Andorra),  TB (*1), Successors D’Higini Cierco García, SA (Andorra la Vella), Cierco Martínez 2 2003, SL (Andorra la Vella) (reprezentanți: J. Álvarez González și S. San Felipe Menéndez, avocați)

            Pârâtă: Comisia Europeană

            Concluziile

         Reclamanții solicită Tribunalului să considere formulată acțiunea în răspunderea extracontractuală a Uniunii Europene ca urmare a prejudiciilor cauzate de Comisie în exercitarea funcțiilor sale, în conformitate cu articolul 268 și cu articolul 340 alineatul (2) TFUE și, în urma procedurii demarate în acest sens, să pronunțe o hotărâre prin care acesta să declare răspunderea extracontractuală a Uniunii ca urmare a comportamentului neglijent și permisiv al Comisiei și prin care să le acorde o despăgubire în cuantum de 50 220 800 de euro, potrivit calculelor și cuantumului cuprinse în raportul de expertiză anexat la cererea introductivă sau, cu titlu subsidiar, în cuantumul care rezultă din raportul de expertiză emis de expertul desemnat de Tribunal, majorat cu dobânzile legale corespunzătoare, precum și să oblige pârâta la plata cheltuielilor de judecată.

            Motivele și principalele argumente

         În susținerea acțiunii, reclamanții invocă următoarele motive.

                     1.

                     Nerespectarea Acordului monetar încheiat între Uniunea Europeană și Principatul Andorra și transpunerea incorectă de către Principatul Andorra, consimțită de Comisie, a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 Mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (1). Mai concret, Comisia:

                                 —

                                 și-a încălcat obligația de a verifica transpunerea „parțială”, prematură, interesată și insuficientă a Directivei 2014/59/UE efectuată de Principatul Andorra, care a omis în mod deliberat să includă drepturile și garanțiile acționarilor și ale deponenților pe care reglementarea comunitară le impune drept contraponderi necesare în procedurile de intervenție de acest tip și a inclus chiar măsuri suplimentare discriminatorii față de ceilalți acționari și

                                 —

                                 și-a încălcat obligația de a denunța în fața comitetului mixt și, dacă este cazul, în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, nerespectarea de către Principatul Andorra a acordului prin transpunerea nelegală a Directivei 2014/59/UE, ceea ce a protejat lipsirea reclamanților de dreptul de proprietate asupra acțiunilor lor, fără cea mai mică justificare de interes public, cu încălcarea unor principii esențiale precum principiul proporționalității și fără să se prevadă niciun fel de despăgubire sau de compensare în condițiile legal stabilite. Toate acestea constituie o încălcare semnificativă a unor principii superioare ale unui sistem și/sau stat de drept, precum și a unor drepturi fundamentale. Bineînțeles, Comisia nu a denunțat (nici până astăzi) neîndeplinirea obligațiilor de către Principatul Andorra în scopul rezoluțiunii acordului.

                     2.

                     Încălcarea unor drepturi și garanții fundamentale ale reclamanților, consacrate atât în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cât și Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, printre altele: dreptul de proprietate, dreptul la bună administrare, dreptul la protecție jurisdicțională efectivă, principiul încrederii legitime și principiul securității juridice.

                                 —

                                 În această privință, reclamanții afirmă că neîndeplinirea de către Comisie a obligațiilor sale a permis ca, în urma rezoluției instituției Băncii Private a Andorrei, toți acționarii, printre care și reclamanții, titulari a 75,52 % din acțiunile întreprinderii, să fie privați de capitalul lor fără a primi vreo compensație în schimb și fără posibilitatea de a se opune;

                                 —

                                 Reclamanții afirmă de asemenea că inactivitatea principalului garant al acordului a determinat ca legislația andorrană să nu recunoască dreptul acestora de a percepe, în urma rezoluției BPA (Banca Privată a Andorrei), același cuantum pe care l-ar fi obținut în urma unei proceduri de insolvență sau a unei proceduri obișnuite de faliment, drept prevăzut în mod expres și imperativ de reglementarea Uniunii în materie de redresare și de rezoluție a instituțiilor de credit și a întreprinderilor de servicii de investiții pe care Principatul Andorra trebuia să îl transpună în temeiul acordului;

                                 —

                                 în sfârșit, nu au fost incorporate în ordinea juridică andorrană nici dreptul acționarilor la aprecierea situației în care s-au aflat în urma rezoluției unei instituții financiare și a compensațiilor care, dacă este cazul, le-au fost recunoscute și nici dreptul de a se opune la sau de a se proteja de acest rezultat al rezoluției instituției.

                     3.

                     Neîndeplinirea de către Comisie a obligației sale celei mai importante, aceea de a veghea la respectarea și la aplicarea dreptului comunitar și a tratatelor Uniunii, în conformitate cu articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană, prin faptul că a permis unor state terțe să le încalce în mod vădit, fapt însoțit în mod evident de încălcarea securității juridice, a credibilității instituțiilor comunitare și a încrederii legitime a cetățenilor în instituții.

                     4.

                     Existența unui comportament al Uniunii care presupune o încălcare suficient de gravă a unor norme de drept care recunosc drepturi și/sau care protejează particularii și care nu poate fi justificată prin marja de discreție pe care aceste norme o dădeau sau prin complexitatea sau imprecizia lor. Această neglijență a Comisiei a creat un prejudiciu concret, real, cert și material pentru reclamanți, existând un raport de cauzalitate clar între prejudiciul menționat și comportamentul Comisiei.

                     5.

                     Cu titlu subsidiar, răspunderea Comisiei ca urmare a neglijenței de care a dat dovadă la negocierea și la semnarea Acordului monetar cu Principatul Andorra, care nu prevede un mecanism de apărare și/sau de denunțare pentru particularii afectați.

            (*1)  Informații șterse sau înlocuite în contextul cadrului legal de protecție a datelor cu caracter personal și/sau a confidențialității.

            (1)  JO L 173, 12.6.2014, p. 190.


title: Cauza T-28/19: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2019 – Karlovarské minerální vody/EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/67

      Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2019 – Karlovarské minerální vody/EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)
      (Cauza T-28/19)
      (2019/C 82/78)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: ceha

         Părțile

         Reclamantă: Karlovarské minerální vody a.s. (Karlovy Vary, Republica Cehă) (reprezentant: J. Mrázek, avocat)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Aguas de San Martín de Veri, SA (Bisaurri, Spania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene VERITEA nr. 15 592 876

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 8 noiembrie 2018 în cauza R 499/2018-5

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  respingerea opoziției;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivul invoca

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-30/19: Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2019 – CRIA și CCCMC/Comisia

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/67

      Acțiune introdusă la 15 ianuarie 2019 – CRIA și CCCMC/Comisia
      (Cauza T-30/19)
      (2019/C 82/79)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: China Rubber Industry Association (CRIA) (Beijing, China) și China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) (Beijing) (reprezentanți: R. Antonini, E. Monard și B. Maniatis, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1579 al Comisiei din 18 octombrie 2018 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de anumite anvelope pneumatice, noi sau reșapate, din cauciuc, de tipul celor utilizate pentru autobuze sau camioane, cu un indice de sarcină de peste 121, originare din Republica Populară Chineză, și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/163 în ceea ce le privește pe reclamante și pe membrii acestora vizați; și

                  —

                  obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată efectuate în această procedură.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă șase motive.

                  1.

                  Primul motiv este întemeiat pe faptul că, prin efectuarea analizei prejudiciului pe baza unor date „ponderate” ale societăților incluse în eșantion, regulamentul atacat încalcă articolul 3 alineatele (1), (2), (5) și (8) și articolul 17 din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”). Chiar dacă se presupune că ponderarea ar fi admisă, modul în care a fost realizată reprezintă o încălcare a articolului 3 alineatele (2), (3) și (5) și a articolului 9 alineatul (4) din regulamentul de bază.

                  2.

                  Al doilea motiv este întemeiat pe faptul că includerea de anvelope reșapate nu permite Comisiei să obțină vreo bază pentru o avansare logică a investigației sale, cu încălcarea articolului 3 alineatele (1), (2), (5) și (6) și a articolului 4 alineatul (1) din regulamentul de bază. Analiza prejudiciului și a legăturii de cauzalitate, care ignoră segmentarea între anvelopele noi și cele reșapate, nu se bazează pe elemente de probă pozitive și nu constituie o examinare obiectivă, cu încălcarea articolului 3 alineatele (2), (5) și (6) din regulamentul de bază.

                  3.

                  Al treilea motiv este întemeiat pe faptul că aprecierea efectelor asupra prețurilor (subcotarea prețurilor de vânzare și a prețurilor indicative) și determinarea nivelului de eliminare a prejudiciului încalcă articolul 3 alineatul (2), articolul 3 alineatul (3) și articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, întrucât nu ia în considerare costul pe kilometru semnificativ mai mare al unei anvelope noi în comparație cu o anvelopă reșapată și întrucât se bazează pe prețurile de export stabilite.

                  4.

                  Al patrulea motiv este întemeiat pe faptul că incoerențele, contradicțiile și lipsa de elemente de probă pozitive și/sau obiective în susținerea analizei legăturii de cauzalitate încalcă articolul 3 alineatele (2) și (6) din regulamentul de bază. De asemenea, regulamentul atacat nu examinează în mod corespunzător alți factori cunoscuți pentru a asigura că prejudiciul cauzat de acești alți factori nu este atribuit unor importuri care fac obiectul unui dumping, cu încălcarea articolului 3 alineatele (2) și (7) din regulamentul de bază.

                  5.

                  Al cincilea motiv este întemeiat pe încălcarea de către Comisie a dreptului la apărare al reclamantelor și a articolului 6 alineatul (7), a articolului 19 alineatele (1), (2) și (3) și a articolului 20 alineatele (2) și (4) din regulamentul de bază prin nedivulgarea informațiilor relevante pentru determinarea prejudiciului și a dumpingului și prin neacordarea în favoarea reclamantelor a accesului la aceste informații.

                  6.

                  Al șaselea motiv este întemeiat pe faptul că ajustarea pentru taxele indirecte încalcă articolul 2 alineatul (10) litera (b) și articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-37/19: Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2019 – Cimpress Schweiz/EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/69

      Acțiune introdusă la 21 ianuarie 2019 – Cimpress Schweiz/EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)
      (Cauza T-37/19)
      (2019/C 82/80)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: germana

         Părțile

         Reclamantă: Cimpress Schweiz GmbH (Winterthur, Elveția) (reprezentanți: C. Eckhartt, P. Böhner și A. von Mühlendahl, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Impress Media GmbH (Mönchengladbach, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Solicitantul mărcii în litigiu: reclamanta

         Marca în litigiu: marca Uniunii Europene verbală CIMPRESS – Marca Uniunii Europene nr. 013147624

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 30 Octombrie 2018 în cauzele conexate R 1716/2017-2 și R 1786/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  la cererea reclamantei, anularea Deciziei diviziei de opoziție a pârâtei din 13 iunie 2017 în procedura nr. B 2 493 933 și respingerea opoziției formulate de societatea Impress Media GmbH la înregistrarea mărcii CIMPRESS nr. 013147624;

                  —

                  obligarea EUIPO și a societății Impress Media GmbH, în cazul în care ar interveni în prezenta procedură, la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a celor aferente procedurii în fața camerei de recurs.

         Motivul invocat

                  —

                  încălcarea articolului 8 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului.


title: Cauza T-42/19: Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2019 – Volkswagen/EUIPO (CROSS)

text:
               4.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 82/69

      Acțiune introdusă la 23 ianuarie 2019 – Volkswagen/EUIPO (CROSS)
      (Cauza T-42/19)
      (2019/C 82/81)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Volkswagen AG (Wolfsburg, Germania) (reprezentanți: F. Thiering și L. Steidle, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Marca în litigiu: marcă a Uniunii Europene verbală „CROSS” – cererea de înregistrare nr. 16 366 528

         Decizia atacată: Decizia Camerei întâi de recurs a EUIPO din 14 noiembrie 2018 în cauza R 2500/2017-1

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate în măsura în care a respins calea de atac a reclamantei și autorizarea înregistrării mărcii Uniunii Europene nr. 16 366 528 pentru toate produsele și serviciile;

                  —

                  cu titlu subsidiar, anularea deciziei atacate în măsura în care a respins calea de atac a reclamantei și trimiterea cauzei spre rejudecare Camerei întâi de recurs a EUIPO;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului;

                  —

                  încălcarea principiului egalității de tratament și a obligației de motivare.


title: Cauza C-600/17: Ordonanța Curții (Camera a doua) din 17 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Roma – Italia) – Pina Cipollone/Ministero della Giustizia [Trimitere preliminară – Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții – Politica socială – Muncă pe durată determinată – Judecători de pace – Inadmisibilitate vădită]

text:
               25.3.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 112/7

      Ordonanța Curții (Camera a doua) din 17 ianuarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Roma – Italia) – Pina Cipollone/Ministero della Giustizia
      (Cauza C-600/17) (1)

      ([Trimitere preliminară - Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții - Politica socială - Muncă pe durată determinată - Judecători de pace - Inadmisibilitate vădită])
      (2019/C 112/09)
      Limba de procedură: italiana

         Instanța de trimitere

      Giudice di pace di Roma

         Părțile din procedura principală

         Reclamantă: Pina Cipollone

         Pârât: Ministero della Giustizia

         Cu participarea: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa)

         Dispozitivul

      Cererea de decizie preliminară formulată de Giudice di pace di Roma (Judecătorul de pace din Roma, Italia) prin decizia din 25 august 2017 este vădit inadmisibilă.

         (1)  JO C 437, 18.12.2017.


title: Cauza T-45/19: Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2019 — Acron și alții/Comisia

text:
               1.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 122/20

      Acțiune introdusă la 24 ianuarie 2019 — Acron și alții/Comisia
      (Cauza T-45/19)
      (2019/C 122/23)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Acron OAO (Veliky Novgorod, Rusia), Dorogobuzh OAO (Dorogobuzh, Rusia), Acron Switzerland AG (Baar, Elveția) (reprezentanți: T. De Meese, J. Stuyck și A. Nys, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamantele solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei de punere în aplicare (UE) 2018/1703 a Comisiei din 12 noiembrie 2018 (1) și

                  —

                  obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamantele invocă trei motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe faptul că pârâta și-a încălcat obligațiile internaționale, ceea ce constituie o încălcare a tratatului, și a omis să furnizeze suficiente motive atunci când a constatat că Federația Rusă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului.
                  Reclamantele arată că pârâta ar fi omis să ia în considerare aderarea Federației Ruse la Organizația Mondială a Comerțului, ca fiind pertinentă pentru modificarea calculului marjei de dumping al reclamantelor. Pârâta ar avea obligația de a lua în considerare angajamentele luate de Federația Rusă cu privire la prețul gazelor în cadrul reexaminării intermediare a taxelor aplicabile importului de nitrat de amoniu. Întrucât pârâta ar fi pretins că Federația Rusă nu ar fi respectat propriul protocol de aderare, aceasta ar fi acționat cu încălcarea articolului VI din Acordul General pentru Tarife și Comerț și a articolului II din Acordul antidumping al Organizației Mondiale a Comerțului. Procedând astfel, aceasta și-ar fi încălcat obligațiile internaționale, ceea ce constituie o încălcare a tratatului.

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a săvârșit o eroare vădită de apreciere și a omis să furnizeze motive suficiente, fapt ce a condus la încălcarea drepturilor la apărare ale reclamantelor, atunci când a constatat că modificarea împrejurărilor invocate de reclamante nu avea caracter durabil.

                              —

                              Reclamantele arată că, în cadrul celui de al doilea motiv, ar exista două motive separate de anulare a deciziei atacate. Ambele motive sunt legate de concluzia eronată că modificarea împrejurărilor nu avea caracter durabil.

                              —

                              În orice caz, pârâta și-ar fi încălcat obligația de motivare care îi revine în temeiul articolului 296 TFUE prin omisiunea de a motiva decizia atacată într-un mod clar și neechivoc.

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că pârâta a încălcat articolul 19 alineatul (2) și articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului (2), precum și drepturile reclamantelor la apărare și a creat o lipsă de securitate juridică prin omisiunea de a prezenta calculul său privind dumpingul.

                              —

                              Pârâta ar fi omis să comunice reclamantelor calculul final al marjei de dumping, chiar dacă acest calcul a servit drept bază pentru constatările privind continuarea și existența dumpingului, caracterul durabil al modificării împrejurărilor, precum și încheierea reexaminării intermediare parțiale. Dacă pârâta ar fi comunicat calculul, ar fi permis reclamantelor să își apere drepturile într-un mod mai eficient, în ceea ce privește calculul dumpingului și constatările legate de dumping în ansamblu, inclusiv argumentul privind metodologia de calcul utilizată în cadrul investigației inițiale, ceea ce ar fi putut avea o incidență semnificativă asupra situației lor juridice.

                              —

                              Reclamantele arată că pârâta ar fi încălcat articolul 19 alineatul (2) și articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul 2016/1036, drepturile reclamantelor la apărare și principiul securității juridice prin faptul că a omis să furnizeze reclamantelor un rezumat corespunzător al elementelor de probă strânse în cadrul investigației sau considerații pe baza cărora pârâta a propus modificarea marjei antidumping a reclamantelor. Reclamantele arată că, prin faptul că a refuzat să le furnizeze calculul privind marja de dumping, pârâta ar fi încălcat drepturile acestora la apărare și nu ar fi respectat principiul securității juridice.

         (1)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/1703 a Comisiei din 12 noiembrie 2018 de încheiere a anchetei de reexaminare intermediară parțială referitoare la importurile de nitrat de amoniu originar din Rusia (JO 2018, L 285, p. 97).

         (2)  Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21).


title: Cauza T-600/16: Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2019 — Bandilla și alții/BEI

text:
               17.6.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 206/96

      Ordonanța Tribunalului din 17 aprilie 2019 — Bandilla și alții/BEI
      (Cauza T-600/16) (1)

      (2019/C 206/85)
      Limba de procedură: franceza
      Președintele Camerei a noua a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 296 din 16.8.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-30/16 și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016).


title: Cauza C-318/18: Ordonanța președintelui Curții din 3 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgia) — Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/28

      Ordonanța președintelui Curții din 3 aprilie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgia) — Oracle Belgium BVBA/Belgische Staat
      (Cauza C-318/18) (1)

      (2019/C 220/35)
      Limba de procedură: neerlandeza
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 294, 20.8.2018.


title: Cauza C-776/18: Ordonanța președintelui Curții din 29 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Erding — Germania) — U.B., T.V./Eurowings GmbH

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/29

      Ordonanța președintelui Curții din 29 martie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de Amtsgericht Erding — Germania) — U.B., T.V./Eurowings GmbH
      (Cauza C-776/18) (1)

      (2019/C 220/36)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 82, 4.3.2019.


title: Cauza C-7/19: Ordonanța președintelui Curții din 28 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Amtsgericht Köln — Germania) — QG/Germanwings GmbH

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/29

      Ordonanța președintelui Curții din 28 februarie 2019 (cerere de decizie preliminară formulată de l’Amtsgericht Köln — Germania) — QG/Germanwings GmbH
      (Cauza C-7/19) (1)

      (2019/C 220/37)
      Limba de procedură: germana
      Președintele Curții a dispus radierea cauzei.

         (1)  JO C 122, 1.4.2019.


title: Cauza T-571/16: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — PT/BEI („Funcție publică — Personalul BEI — Notare — Raport de evaluare a carierei — Exercițiul de evaluare 2014 — Procedură precontencioasă — Admisibilitate — Dreptul de a fi ascultat — Principiul prezumției de nevinovăție — Răspundere — Prejudiciu moral”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/33

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — PT/BEI
      (Cauza T-571/16) (1)

      („Funcție publică - Personalul BEI - Notare - Raport de evaluare a carierei - Exercițiul de evaluare 2014 - Procedură precontencioasă - Admisibilitate - Dreptul de a fi ascultat - Principiul prezumției de nevinovăție - Răspundere - Prejudiciu moral”)
      (2019/C 220/42)
      Limba de procedură: suedeza

         Părțile

         Reclamant(ă): PT (reprezentant: E. Nordh, avocat)

         Pârâtă: Banca Europeană de Investiții (reprezentanți: inițial G. Nuvoli, E. Raimond, T. Gilliams și G. Faedo, ulterior G. Faedo și M. Loizou, agenți, asistați de M. Johansson, B. Wägenbaur, avocați, și J. Currall, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 50a din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene având ca obiect, pe de o parte, anularea deciziei BEI privind întocmirea definitivă a raportului de notare a reclamantului pentru exercițiul 2014, a raportului de evaluare a reclamantului pentru exercițiul 2014, a deciziilor BEI, pentru 2015, de a nu îl promova, de a nu ăi acorda o primă individuală și de a-i mări salariul cu 1,20% și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pretins suferit de reclamant.

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează raportul de evaluare al PT pentru anul 2014.

                  2)

                     Obligă Banca Europeană de Investiții (BEI) să îi plătească lui PT, cu titlu de prejudiciu moral suferit, suma de 2 000 de euro majorată cu dobânzi de întârziere începând de la data pronunțării prezentei hotărâri, la rata stabilită de Banca Centrală Europeană (BCE) pentru operațiunile principale de refinanțare, majorată cu 3,5 puncte.

                  3)

                     Respinge în rest acțiunea.

                  4)

                     Obligă Bei la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 111, 29.3.2016 (cauză înregistrată inițial la Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene sub numărul F-145/15și transferată la Tribunalul Uniunii Europene la 1.9.2016)


title: Cauza T-749/16: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Stemcor London și Samac Steel/Comisia („Dumping — Importul anumitor produse plate din oțel laminate la rece originare din China și din Rusia — Taxă antidumping definitivă — Înregistrarea importurilor — Aplicarea retroactivă a taxei antidumping definitive — Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1329 — Cunoașterea de către importator a practicilor de dumping și a prejudiciului — Nouă argumentație substanțială a importurilor de natură să compromită grav efectul corector al taxei antidumping definitive — Articolul 10 alineatul (4) literele (c) și (d) din Regulamentul (UE) 2016/1036”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/34

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Stemcor London și Samac Steel/Comisia
      (Cauza T-749/16) (1)

      („Dumping - Importul anumitor produse plate din oțel laminate la rece originare din China și din Rusia - Taxă antidumping definitivă - Înregistrarea importurilor - Aplicarea retroactivă a taxei antidumping definitive - Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/1329 - Cunoașterea de către importator a practicilor de dumping și a prejudiciului - Nouă argumentație substanțială a importurilor de natură să compromită grav efectul corector al taxei antidumping definitive - Articolul 10 alineatul (4) literele (c) și (d) din Regulamentul (UE) 2016/1036”)
      (2019/C 220/43)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Stemcor London Ltd (Londra, Regatul Unit) și Samac Steel Supplies Ltd (Londra, Regatul Unit) (reprezentanți: F. Di Gianni și C. Van Hemelrijck, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: J.-F. Brakeland, N. Kuplewatzky, T. Maxian Rusche și E. Schmidt, agenți)

         Interveniente în susținerea pârâtei: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentanți: O. Prost, A. Coelho Dias și S. Seeuws, avocați)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea în parte a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2016/1329 al Comisiei din 29 iulie 2016 de percepere a taxei antidumping definitive pentru importurile înregistrate de anumite produse plate din oțel laminate la rece originare din Republica Populară Chineză și din Federația Rusă (JO 2016, L 210, p. 27)

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Stemcor London Ltd și Samac Steel Supplies Ltd suportă, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, și cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană și de Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL.

         (1)  JO C 6, 9.1.2017.


title: Cauza T-170/17: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — RW/Comisia („Funcție publică — Funcționari — Articolul 42c din statut — Trimitere în concediu în interesul serviciului — Pensionare din oficiu — Interesul de a exercita acțiunea — Admisibilitate — Domeniul de aplicare al legii — Interpretare literală, contextuală și teleologică”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/35

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — RW/Comisia
      (Cauza T-170/17) (1)

      („Funcție publică - Funcționari - Articolul 42c din statut - Trimitere în concediu în interesul serviciului - Pensionare din oficiu - Interesul de a exercita acțiunea - Admisibilitate - Domeniul de aplicare al legii - Interpretare literală, contextuală și teleologică”)
      (2019/C 220/44)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamant: RW (reprezentanți: S. Orlandi și T. Martin, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: inițial G. Berscheid și A.-C. Simon, ulterior G. Berscheid și B. Mongin, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 270 TFUE și având ca obiect anularea deciziei Comisiei din 2 martie 2017 de trimitere a reclamantului în concediu în interesul serviciului în temeiul articolului 42c din Statutul funcționarilor Uniunii Europene și, simultan, de pensionare din oficiu în temeiul celui de al cincilea paragraf al acestei dispoziții

         Dispozitivul

                  1)

                     Anulează decizia Comisiei Europene din 2 martie 2017 prin care RW a fost trimis în concediu în interesul serviciului și, simultan, pensionat din oficiu.

                  2)

                     Comisia suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și pe cele efectuate de RW, inclusiv pe cele aferente procedurii de măsuri provizorii.

         (1)  JO C 161, 22.5.2017.


title: Cauza T-747/17: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — UPF/Comisia („Ajutoare de stat — Regim de scutire de impozitul pe profit pus în aplicare de Franța în favoarea porturilor sale — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă — Ajutoare existente — Noțiunea de activitate economică — Obligația de motivare — Denaturări ale concurenței și afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre — Principiul bunei administrări”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/36

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — UPF/Comisia
      (Cauza T-747/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Regim de scutire de impozitul pe profit pus în aplicare de Franța în favoarea porturilor sale - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă - Ajutoare existente - Noțiunea de activitate economică - Obligația de motivare - Denaturări ale concurenței și afectare a schimburilor comerciale dintre statele membre - Principiul bunei administrări”)
      (2019/C 220/45)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Union des Ports de France — UPF (Paris, Franța) (reprezentanți: C. Vannini și E. Moraïtou, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și S. Noë, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2017/2116 a Comisiei din 27 iulie 2017 privind schema de ajutor SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) pusă în aplicare de Franța — Fiscalitatea porturilor în Franța (JO 2017, L 332, p. 24).

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Union des Ports de France — UPF la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 32, 29.1.2018.


title: Cauza T-754/17: Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Comisia („Ajutoare de stat — Regim de scutire de impozitul pe profit pus în aplicare de Franța în favoarea porturilor sale — Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă — Ajutoare existente — Noțiunea de activitate economică — Servicii de interes general — Principiul bunei administrări — Obligație de motivare — Eroare de apreciere”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/36

      Hotărârea Tribunalului din 30 aprilie 2019 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest)/Comisia
      (Cauza T-754/17) (1)

      („Ajutoare de stat - Regim de scutire de impozitul pe profit pus în aplicare de Franța în favoarea porturilor sale - Decizie prin care schema de ajutor este declarată incompatibilă cu piața internă - Ajutoare existente - Noțiunea de activitate economică - Servicii de interes general - Principiul bunei administrări - Obligație de motivare - Eroare de apreciere”)
      (2019/C 220/46)
      Limba de procedură: franceza

         Părțile

         Reclamantă: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) (Brest, Franța) (reprezentanți: J. Vanden Eynde și E. Wauters, avocați)

         Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: B. Stromsky și S. Noë, agenți)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se solicită anularea Deciziei (UE) 2017/2116 a Comisiei din 27 iulie 2017 privind schema de ajutor SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) pusă în aplicare de Franța — Fiscalitatea porturilor în Franța (JO 2017, L 332, p. 24).

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 42, 5.2.2018.


title: Cauza T-55/18: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Team Beverage/EUIPO (LIEBLINGSWEIN) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LIEBLINGSWEIN — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter înșelător — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/37

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Team Beverage/EUIPO (LIEBLINGSWEIN)
      (Cauza T-55/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative LIEBLINGSWEIN - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter înșelător - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 220/47)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Team Beverage AG (Wildeshausen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 (cauza R 291/2017-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ LIEBLINGSWEIN ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Team Beverage AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza T-56/18: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Team Beverage/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WEIN FÜR PROFIS — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter înșelător — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/38

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Team Beverage/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
      (Cauza T-56/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WEIN FÜR PROFIS - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter înșelător - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 220/48)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Team Beverage AG (Wildeshausen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 (cauza R 501/2017-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ WEIN FÜR PROFIS ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Team Beverage AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza T-57/18: Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Team Beverage/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS) („Marcă a Uniunii Europene — Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WEIN FÜR PROFIS — Motive absolute de refuz — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Caracter înșelător — Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/38

      Hotărârea Tribunalului din 8 mai 2019 — Team Beverage/EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
      (Cauza T-57/18) (1)

      („Marcă a Uniunii Europene - Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative WEIN FÜR PROFIS - Motive absolute de refuz - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Caracter înșelător - Articolul 7 alineatul (1) literele (b), (c) și (g) din Regulamentul (UE) 2017/1001”)
      (2019/C 220/49)
      Limba de procedură: germana

         Părțile

         Reclamantă: Team Beverage AG (Wildeshausen, Germania) (reprezentanți: O. Spieker, A. Schönfleisch și M. Alber, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (reprezentant: D. Walicka, agent)

         Obiectul

      Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei întâi de recurs a EUIPO din 6 noiembrie 2017 (cauza R 502/2017-1) privind o cerere de înregistrare a semnului figurativ WEIN FÜR PROFIS ca marcă a Uniunii Europene

         Dispozitivul

                  1)

                     Respinge acțiunea.

                  2)

                     Obligă Team Beverage AG la plata cheltuielilor de judecată.

         (1)  JO C 104, 19.3.2018.


title: Cauza T-271/19: Acțiune introdusă la 25 aprilie 2019 — Proodeftiki/Comisia

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/39

      Acțiune introdusă la 25 aprilie 2019 — Proodeftiki/Comisia
      (Cauza T-271/19)
      (2019/C 220/50)
      Limba de procedură: greaca

         Părțile

         Reclamantă: Proodeftiki ATE (Atena, Grecia) (reprezentant: M. Panagopoulou, avocat)

         Pârâtă: Comisia Europeană

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea Deciziei C(2018) 6717 final a Comisiei Europene din 19 octombrie 2018 intitulată „State Aid S.A. 50233 (2018/N) — Greece State aid for the construction of Lamia-Xiniada section of the E65 Motorway”;

                  —

                  obligarea Comisiei la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă.

         Motivele și principalele argumente

      În susținerea acțiunii, reclamanta invocă opt motive.

                  1.

                  Primul motiv, întemeiat pe nemotivare în raport cu aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.1. din decizia atacată, potrivit căreia criteriul de plată a ajutorului pentru atingerea obiectivelor de interes comun este îndeplinit

                  2.

                  Al doilea motiv, întemeiat pe nemotivare și pe o eroare vădită de apreciere în drept și în fapt a cauzei în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.2. din decizia atacată, potrivit căreia criteriul unei incitări în favoarea concesionarului este îndeplinit

                  3.

                  Al treilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere în drept și în fapt a cauzei în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunile 3.3.1.3. și 3.3.1.4. din decizia atacată, potrivit căreia criteriul principiului necesității și al proporționalității este îndeplinit

                  4.

                  Al patrulea motiv, întemeiat pe nemotivare în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.3. (punctele 60-64) din decizia atacată

                  5.

                  Al cincilea motiv, întemeiat pe nemotivare și pe o eroare vădită de apreciere în drept și în fapt a cauzei în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.3. (punctele 66-69) din decizia atacată

                  6.

                  Al șaselea motiv, întemeiat pe nemotivare în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.3. (punctele 70-73) din decizia atacată

                  7.

                  Al șaptelea motiv, întemeiat pe nemotivare și pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.3. (punctele 75-80) din decizia atacată, potrivit căreia criteriul proporționalității ajutorului în litigiu este îndeplinit

                  8.

                  Al optulea motiv, întemeiat pe nemotivare și pe o eroare vădită de apreciere în ceea ce privește aprecierea Comisiei Europene care figurează în secțiunea 3.3.1.5. din decizia atacată, în ceea ce privește lipsa de incidență asupra comerțului intracomunitar.


title: Cauza T-273/19: Acțiune introdusă la 24 aprilie 2019 — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)

text:
               1.7.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 220/40

      Acțiune introdusă la 24 aprilie 2019 — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Cauza T-273/19)
      (2019/C 220/51)
      Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

         Părțile

         Reclamantă: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Insulele Virgine Britanice) (reprezentanți: T. Dolde, P. Homann, avocați)

         Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

         Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Target Partners GmbH (Munich, Germania)

         Datele privind procedura în fața EUIPO

         Titularul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

         Marca în litigiu: cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene verbale TARGET VENTURES — cererea de înregistrare nr. 13 685 565

         Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de declarare a nulității

         Decizia atacată: Decizia Camerei a doua de recurs a EUIPO din 4 februarie 2019 în cauza R 1685/2017-2

         Concluziile

      Reclamanta solicită Tribunalului:

                  —

                  anularea deciziei atacate;

                  —

                  obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată, inclusiv a cheltuielilor de judecată efectuate în fața diviziei de anulare și a Camerei a doua de recurs a EUIPO.

         Motivele invocate

                  —

                  încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului;

                  —

                  încălcarea articolului 94 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului.