title: Cauza F-92/08: Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2008 — Bertolete și alții/Comisia

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/75

         Acțiune introdusă la 4 noiembrie 2008 — Bertolete și alții/Comisia
   (Cauza F-92/08)
   (2009/C 44/133)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamanți: Marli Bertolete (Woluwé-Saint-Lambert, Belgia) și alții (reprezentant: L. Vogel, avocat)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
   Obiectul și descrierea litigiului
   Anularea deciziei de recalculare a remunerațiilor reclamanților, în executarea Hotărârilor pronunțate de Tribunalul Funcției Publice la 5 iulie 2007 în cauzele F-24/06, F-25/06 și F-26/06
   Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei adoptate de AHCC la 18 iulie 2008 prin care au fost respinse reclamațiile introduse de reclamanți, prin care se critică decizia din 23 ianuarie 2008 de recalculare a remunerației reclamanților, în executarea a trei hotărâri pronunțate de Tribunalul Funcției Publice a Uniunii Europene la 5 iulie 2007, la cererea acestora, și prin care se critică, de asemenea, numeroasele corectări care au fost adăugate, precum și fișele de salariu eliberate reclamanților, în aplicarea respectivei decizii din 23 ianuarie 2008, pentru lunile februarie, martie și aprilie 2008;

               —

               în măsura necesară, de asemenea, anularea deciziilor menționate, care făceau obiectul reclamațiilor reclamanților;

               —

               obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza F-134/11: Acțiune introdusă la 15 decembrie 2011 — ZZ și ZZ/Comisia

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 65/23

         Acțiune introdusă la 15 decembrie 2011 — ZZ și ZZ/Comisia
   (Cauza F-134/11)
   2012/C 65/44
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamanți: ZZ și ZZ (reprezentanți: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei de respingere a cererii reclamanților de asistență, în temeiul articolului 24 din Statut, ca urmare a retragerii unei propuneri de transfer acceptată de reclamanți și după scurgerea unui termen rezonabil pentru a beneficia de posibilitatea transferului drepturilor lor de pensie.

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea deciziei din 9 martie 2011 de respingere a cererii reclamanților prin care se solicita să li se pună la dispoziție toate elementele pertinente pentru a decide, dacă este cazul, cu privire la transferul drepturilor lor de pensie;

               —

               obligarea Comisiei la plata sumei de 500 euro pe fiecare lună de întârziere în transmiterea unei oferte, efectuate în condiții corespunzătoare, de transferare a drepturilor de pensie ale reclamanților, cu începere din ziua în care PMO a decis retragerea ofertei acceptate de reclamanți și casele de pensii, respectiv 25 ianuarie pentru primul reclamant și 5 februarie pentru al doilea reclamant, sau cel puțin cu începere din ziua respingerii cererii lor de asistență, respectiv 9 martie 2011;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza C-573/15: Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Liège – Belgia) – État belge/Oxycure Belgium SA [Trimitere preliminară — Taxa pe valoarea adăugată — Directiva 2006/112/CE — Articolul 98 alineatul (2) — Punctele 3 și 4 din anexa III — Principiul neutralității fiscale — Tratament medical cu oxigen — Cotă redusă de TVA — Butelii de oxigen — Cotă standard de TVA — Concentratoare de oxigen]

text:
               8.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 144/10

         Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 9 martie 2017 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour d'appel de Liège – Belgia) – État belge/Oxycure Belgium SA
   (Cauza C-573/15) (1)

   ([Trimitere preliminară - Taxa pe valoarea adăugată - Directiva 2006/112/CE - Articolul 98 alineatul (2) - Punctele 3 și 4 din anexa III - Principiul neutralității fiscale - Tratament medical cu oxigen - Cotă redusă de TVA - Butelii de oxigen - Cotă standard de TVA - Concentratoare de oxigen])
   (2017/C 144/12)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour d'appel de Liège

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: État belge

      Pârâtă: Oxycure Belgium SA

      Dispozitivul

   Articolul 98 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată și punctele 3 și 4 din anexa III la această directivă, interpretate în lumina principiului neutralității fiscale, nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care prevede că cota standard a taxei pe valoarea adăugată este aplicabilă livrării sau închirierii de concentratoare de oxigen, deși această reglementare prevede o cotă redusă a taxei pe valoarea adăugată aplicabilă livrării de butelii de oxigen.

      (1)  JO C 38, 1.2.2016


title: Cauza C-141/11: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Södertörns tingsrätt (Suedia) la 21 martie 2011 — Torsten Hörnfeldt/Posten Meddelande AB

text:
               21.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 152/16

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Södertörns tingsrätt (Suedia) la 21 martie 2011 — Torsten Hörnfeldt/Posten Meddelande AB
   (Cauza C-141/11)
   2011/C 152/29
   Limba de procedură: suedeza

      Instanța de trimitere

   Södertörns tingsrätt (Suedia)

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamant: Torsten Hörnfeldt

      Pârâtă: Posten Meddelande AB

      Întrebările preliminare

   Södertörns tingsrätt solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să răspundă la următoarele întrebări preliminare referitoare la interpretarea principiului general privind interzicerea discriminărilor pe motive de vârstă și a articolului 6 din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (1):

               1.

               O reglementare națională care, precum regula privind limita de vârstă de 67 de ani, dă naștere unui tratament diferențiat pe motive de vârstă poate fi justificată chiar dacă nu este posibil să se stabilească în mod clar din contextul adoptării sale sau din alte informații care este obiectivul sau scopul acestei norme?

               2.

               O reglementare națională privind vârsta de pensionare, precum regula privind limita de vârstă de 67 de ani, de la care nu este prevăzută nicio excepție și care nu ține seama de factori precum pensia pe care persoana interesată o va primi, depășește ceea ce este corespunzător și necesar pentru a realiza obiectivul sau scopul urmărit?

      (1)  JO L 303, p. 16, Ediție specială, 5/vol. 06, p. 7.


               11.11.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 270/20

         Desemnarea judecătorului care îl înlocuiește pe președintele Tribunalului în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii
   2009/C 270/08
   La 7 octombrie 2009, în conformitate cu articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Tribunalul a decis că, pentru perioada cuprinsă între 1 octombrie 2009 și 30 septembrie 2010, domnul judecător S. GERVASONI, președintele Camerei întâi, îl va înlocui pe președintele Tribunalului în caz de absență sau de împiedicare, în calitate de judecător delegat cu luarea măsurilor provizorii.


title: Cauza T-69/15: Acțiune introdusă la 12 februarie 2015 – NK Rosneft și alții/Consiliul

text:
               13.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 228/15

         Acțiune introdusă la 12 februarie 2015 – NK Rosneft și alții/Consiliul
   (Cauza T-69/15)
   (2015/C 228/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamante: NK Rosneft OAO (Moscova, Rusia), RN-Shelf-Arctic OOO (Moscova), RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhniy Sakhalin, Rusia), RN-Exploration OOO (Moscova) și Tagulskoe OOO (Krasnoiarsk, Rusia) (reprezentant: T. Beazley, QC)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantele solicită Tribunalului:

               —

               anularea articolului 1 alineatul (1) din Decizia 2014/872/PESC a Consiliului din 4 decembrie 2014 („a doua decizie de modificare”) de modificare a Deciziei 2014/512/PESC privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina și a Deciziei 2014/659/PESC de modificare a Deciziei 2014/512/PESC (1);

               —

               anularea articolului 1 alineatele (3)-(8) din Regulamentul (UE) nr. 1290/2014 al Consiliului din 4 decembrie 2014 („al doilea regulament de modificare”) de modificare a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 privind măsuri restrictive având în vedere acțiunile Rusiei de destabilizare a situației în Ucraina și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 960/2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 833/2014 (UE) (2);

               —

               în plus și în subsidiar, anularea Deciziei 2014/872/PESC și a Regulamentului (UE) nr. 1290/2014 al Consiliului în măsura în care se aplică reclamantelor; și

               —

               obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantele invocă nouă motive. Prin aceste motive, ele susțin că Consiliul nu era competent să adopte noi măsuri de modificare sau, în cazul în care era competent, el nu putea să le adopte în mod legal.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că noile măsuri de modificare nu sunt suficient motivate pentru a permite un control de legalitate și încalcă dreptul la apărare al reclamantelor, precum și dreptul lor la protecție jurisdicțională efectivă.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că scopul urmărit prin noile măsuri de modificare nu constituie un scop legitim al PESC.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că noile măsuri de modificare sunt contrare obligațiilor impuse Uniuni prin dreptul internațional în temeiul Acordului de parteneriat și de cooperare cu Federația Rusă și/sau al Acordului General pentru Tarife și Comerț (GATT).

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că al doilea regulament de modificare nu demonstrează o legătură rațională între obiectivele deciziei și mijloacele de punere în aplicare a acesteia.

               5.

               Al cincilea motiv, întemeiat pe faptul că al doilea regulament de modificare nu pune în aplicare în mod adecvat dispozițiile deciziei pe plan material.

               6.

               Al șaselea motiv, întemeiat pe faptul că noile măsuri de modificare sunt contrare principiului egalității de tratament și exercitării nearbitrare a puterii.

               7.

               Al șaptelea motiv, întemeiat pe faptul că noile măsuri de modificare sunt disproporționate față de scopul deciziei și, în consecință, aduc atingere în mod nejustificat competențelor legislative ale Uniunii și antrenează o ingerință disproporționată în drepturile fundamentale ale reclamantelor.

               8.

               Al optulea motiv, întemeiat pe faptul că noile măsuri de modificare reprezintă un abuz de putere.

               9.

               Al nouălea motiv, întemeiat pe faptul că noile măsuri de modificare sunt contrare principiului securității juridice din cauza neclarității unor termeni esențiali.

      (1)  JO L 349, p. 58.

      (2)  JO L 349, p. 20.


title: Cauza T-727/15: Acțiune introdusă la 14 decembrie 2015 – Justice & Environment/Comisia

text:
               15.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 59/41

         Acțiune introdusă la 14 decembrie 2015 – Justice & Environment/Comisia
   (Cauza T-727/15)
   (2016/C 059/47)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Association Justice & Environment, z.s. (Brno, Republica Cehă) (reprezentant: S. Podskalská, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               declararea drept nule și neavenite a Deciziei Comisiei Europene, Direcția Generală Mediu, din 19 august 2015, număr de referință Ref GestDem nr. 2015/4284, care a respins o cerere de acces la documente, și a Deciziei din 15 octombrie 2015 adoptate de secretarul general în numele Comisiei Europene, cu numărul de referință Ares(2015)4311297, prin care se refuză cererea de confirmare și

               —

               obligarea pârâtei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamanta susține că deciziile atacate sunt ilegale deoarece acestea sunt contrare: i) articolului 15 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene (fostul articol 255 TCE); ii) articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 (1); iii) articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 (2); și iv) Convenției CEE/ONU privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu („Convenția de la Aarhus”), coroborată cu Decizia Consiliului din 17 februarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu (2005/370/CE) (3).

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, p. 43, Ediție specială, 01/vol. 3, p. 76).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Arhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO L 264, p. 13, Ediție specială, 15/vol. 17, p. 126).

      (3)  JO L 124, p. 1, Ediție specială, 15/vol. 14, p. 201.


title: Cauza T-47/10: Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — Akzo Nobel și alții/Comisia

text:
               17.4.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 100/54

         Acțiune introdusă la 27 ianuarie 2010 — Akzo Nobel și alții/Comisia
   (Cauza T-47/10)
   2010/C 100/80
   Limba de procedură: engleză

      Părțile

      Reclamanți: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Țările de Jos), Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Germania), Akzo Nobel Chemicals B. V. (Amersfoort, Țările de Jos), Akcros Chemicals Ltd (Stratford-upon-Avon, Regatul Unit) (reprezentanți: C. Swaak și Marc van der Woude, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile reclamanților

               —

               Anularea articolului 1 alineatele (1) și (2) din decizia atacată în totalitate sau în parte și/sau

               —

               reducerea amenzilor aplicate la articolul 2 alineatele (1) și (2) din decizia atacată și/sau

               —

               constatarea faptului că nu se poate imputa Akzo Nobel Chemicals GmbH și Akzo Nobel Chemicals B.V răspunderea pentru încălcările anterioare anului 1993, că nu se poate imputa Akzo Nobel N. V. răspunderea pentru încălcarea care a avut loc în perioada cuprinsă între 1987 și 1998, nici în mod individual și nici împreună cu întreprinderile care fac parte din grupul Elementis;

               —

               obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamantele solicită anularea Deciziei Comisiei din 11 noiembrie 2009 (cauza COMP/38.589 — Stabilizatori termici) în măsura în care Comisia a constatat că reclamantele erau responsabile pentru o încălcare a articolului 81 CE (devenit articolul 101 TFUE) și a articolului 53 din Acordul privind SEE printr-o înțelegere asupra stabilirii prețurilor, prin împărțirea piețelor prin intermediul cotelor de vânzare, prin împărțirea clienților și schimbul de informații comerciale importante privind în special clientela, producția și vânzările în sectorul stabilizatorilor de cositor. În subsidiar, reclamantele solicită o reducere substanțială a amenzii care le-a fost aplicată.
   Reclamantele susțin că, întrucât a stabilit răspunderea acestora, Comisia a săvârșit mai multe erori de drept și de fapt și invocă trei motive juridice în susținerea obiecțiilor lor.
   Prin intermediul primului lor motiv, reclamantele susțin că au fost încălcate de către Comisie principiul diligenței administrative, al termenului rezonabil și dreptul la apărare prin investigarea pretinselor încălcări în sectorul stabilizatorilor de cositor și al stabilizatorilor termici ESBO/esters. Întârzierea investigației Comisiei nu constituie o suspendare în sensul articolului 25 alineatul (6) din Regulamentul nr. 1/2003 (1). Reclamantele susțin în plus că dreptul lor la apărare a fost încălcat de Comisie prin faptul că nu li s-a acordat accesul la toate documentele care le disculpă sau care le incriminează.
   Prin intermediul celui de-al doilea motiv, reclamantele susțin că Comisia nu a stabilit existența încălcărilor și răspunderea reclamantelor pentru toată durata invocată. În subsidiar, reclamantele susțin că Comisia a omis să dovedească existența încălcării pentru o parte din durata invocată, care ar fi trebuit să aibă incidență asupra calculării amenzii în sensul scăderii acesteia. Comisia a încălcat norma prescripției de zece ani prevăzută la articolul 25 din Regulamentul nr. 1/2003 și este decăzută din dreptul a impune orice fel de amendă reclamantelor.
   Al treilea motiv al reclamantelor are un caracter subsidiar și nu este relevant decât dacă Tribunalul consideră că în cazul Comisiei nu a intervenit decăderea în ceea ce privește acțiunea împotriva reclamantelor și/sau încălcările invocate la primul motiv nu determină anularea deciziei în integralitate sa. În primul rând, în mod eronat, Comisia a considerat Pure Chemicals Ltd și Akzo Nobel N. V. responsabile de conduita asocierii în participațiune Akros întrucât aceasta din urmă este unica responsabilă pentru comportamentul său anticoncurențial. În al doilea rând, Comisia este decăzută din dreptul de a acționa împotriva Akzo Nobel Chemicals GmbH și Akzo Nobel Chemicals B. V. pentru perioada anterioară asocierii în participațiune. Reclamantele susțin de asemenea că Comisia ar fi trebui să impute separat răspunderea reclamantelor și grupului Elementis (sau societăților care fac parte din acesta) pentru perioada asocierii în participațiune. În plus, Comisia a luat în mod eronat în considerare la calculul amenzilor de două ori cifra de afaceri a asocierii în participațiune.

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, JO L 1, p. 1, Ediție specială 08/vol. 1, p. 167.


title: Cauza C-16/05: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 septembrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari/Secretary of State for the Home Department (Acord de asociere CEE-Turcia — Articolul 41 alineatul (1) din protocolul adițional — Clauză de standstill — Domeniu de aplicare — Legislație a unui stat membru prin care au fost introduse, ulterior intrării în vigoare a protocolului adițional, noi restricții în ceea ce privește admiterea pe teritoriul propriu a resortisanților turci în scopul exercitării libertății de stabilire)

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/4

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 20 septembrie 2007 (cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare formulată de House of Lords — Regatul Unit) — The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari/Secretary of State for the Home Department
   (Cauza C-16/05) (1)

   (Acord de asociere CEE-Turcia - Articolul 41 alineatul (1) din protocolul adițional - Clauză de „standstill’ - Domeniu de aplicare - Legislație a unui stat membru prin care au fost introduse, ulterior intrării în vigoare a protocolului adițional, noi restricții în ceea ce privește admiterea pe teritoriul propriu a resortisanților turci în scopul exercitării libertății de stabilire)
   (2007/C 269/09)
   Limba de procedură: engleza
   Instanța de trimitere
   House of Lords
   Părțile din acțiunea principală

      Reclamanți: The Queen, Veli Tum, Mehmet Dari

      Pârât: Secretary of State for the Home Department
   Obiectul
   Cerere având ca obiect pronunțarea unei hotărâri preliminare — House of Lords — Interpretarea articolului 41 alineatul (1) din protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970, anexat la Acordul de asociere dintre Comunitatea Economică Europeană și Turcia și referitor la măsurile care urmează să fie adoptate pentru intrarea în vigoare a acestuia (JO L 293, p. 4) — Posibilitate a unui stat membru de a introduce noi restricții privind accesul resortisanților turci care intenționează să se stabilească în scop de afaceri pe teritoriul său
   Dispozitivul
   Articolul 41 alineatul (1) din protocolul adițional semnat la 23 noiembrie 1970 la Bruxelles și încheiat, aprobat și confirmat, în numele Comunității, prin Regulamentul (CEE) nr. 2760/72 al Consiliului din 19 decembrie 1972, trebuie interpretat în sensul că interzice introducerea, cu începere de la data la care acest protocol a intrat în vigoare în statul membru în cauză, a oricărei noi restrângeri privind exercitarea libertății de stabilire, inclusiv a celor ce privesc condițiile de fond și/sau de procedură în materie de primă admitere pe teritoriul acestui stat a resortisanților turci care intenționează să exercite pe acest teritoriu o activitate profesională în calitate de lucrători independenți.

      (1)  JO C 69, 19.3.2005.


title: Cauza F-78/13: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 noiembrie 2014 – De Loecker/SEAE (Funcție publică — Personalul SEAE — Agent temporar — Șef de delegație într-o țară terță — Încetare anticipată a funcției de șef de delegație — Transfer la sediul SEAE — Dreptul la apărare — Interesul serviciului — Motivare)

text:
               12.1.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/47

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 13 noiembrie 2014 – De Loecker/SEAE
   (Cauza F-78/13) (1)

   ((Funcție publică - Personalul SEAE - Agent temporar - Șef de delegație într-o țară terță - Încetare anticipată a funcției de șef de delegație - Transfer la sediul SEAE - Dreptul la apărare - Interesul serviciului - Motivare))
   (2015/C 007/53)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Stéphane De Loecker (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J.-N. Louis, A. Coolen și É. Marchal, avocați, ulterior J.-N. Louis, avocat)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de transfer al reclamantului de la delegația din Burundi într-un post la sediul SEAE din Bruxelles

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul De Loecker suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte cheltuielile de judecată efectuate de Serviciul European de Acțiune Externă.

      (1)  JO C 291, 5.10.2013, p. 7.


title: Cauza F-28/14: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 9 septembrie 2015 – De Loecker/SEAE (Funcție publică — Personalul SEAE — Agent temporar — Șef de delegație într-o țară terță — Ruperea legăturii de încredere — Transfer la sediul SEAE — Reziliere anticipată a contractului de angajare — Preaviz — Motivarea deciziei — Articolul 26 din statut — Dreptul la apărare — Dreptul de a fi ascultat)

text:
               19.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/38

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a doua) din 9 septembrie 2015 – De Loecker/SEAE
   (Cauza F-28/14) (1)

   ((Funcție publică - Personalul SEAE - Agent temporar - Șef de delegație într-o țară terță - Ruperea legăturii de încredere - Transfer la sediul SEAE - Reziliere anticipată a contractului de angajare - Preaviz - Motivarea deciziei - Articolul 26 din statut - Dreptul la apărare - Dreptul de a fi ascultat))
   (2015/C 346/42)
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Stéphane De Loecker (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: inițial J.-N. Louis și D. de Abreu Caldas, avocați, ulterior J.-N. Louis și N. de Montigny, avocați)

      Pârât: Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) (reprezentanți: S. Marquardt și M. Silva, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziilor Înaltului Reprezentant al Uniunii Europene de a rezilia contractul de agent temporar al reclamantului, de a refuza să îl asculte în legătură cu fapte de hărțuire morală, de a respinge cererea sa privind desemnarea unui anchetator extern și de a înregistra cu titlu de cerere plângerea reclamantului

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Domnul De Loecker suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligat să suporte toate cheltuielile de judecată efectuate de Serviciul European de Acțiune Externă.

      (1)  JO C 184, 16.6.2014, p. 44.


title: Cauza C-598/13: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Suceava (România) la data de 22 noiembrie 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Polixeni Guletsou

text:
               25.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 24/11

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Curtea de Apel Suceava (România) la data de 22 noiembrie 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani/Polixeni Guletsou
   (Cauza C-598/13)
   2014/C 24/21
   Limba de procedură: româna

      Instanța de trimitere

   Curtea de Apel Suceava

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Casa Județeană de Pensii Botoșani

      Pârâtă: Polixeni Guletsou

      Întrebarea preliminară

   Prevederile art. 7 alin. (2) lit. (c) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 (1) trebuie interpretate în sensul în care intră în sfera lor de aplicare un acord bilateral încheiat între două state membre, anterior datei de la care se aplică regulamentul, în temeiul căruia acestea au convenit încetarea obligației privind drepturile de asigurări sociale datorate de către un stat către resortisanții celuilalt stat, care au avut calitatea de refugiați politici pe teritoriul primului stat și au fost repatriați pe teritoriul celui de-al doilea stat, în schimbul plății de către primul stat a unei sume forfetare pentru plata pensiilor și acoperirea perioadei pentru care în primul stat membru s-au plătit contribuțiile de asigurări sociale?

      (1)  Regulamentul (CEE) al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității (JO L 149, p. 2, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 26).


title: Cauza T-186/17: Acțiune introdusă la 23 martie 2017 – Unipreus/EUIPO – Wallapop (wallapop)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/34

         Acțiune introdusă la 23 martie 2017 – Unipreus/EUIPO – Wallapop (wallapop)
   (Cauza T-186/17)
   (2017/C 161/49)
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Unipreus, SL (Lleida, Spania) (reprezentant: C. Rivadulla Oliva, avocat)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Wallapop, SL (Barcelona, Spania)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Solicitantul mărcii în litigiu: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurativă care cuprinde elementul verbal „wallapop” – Cererea de înregistrare nr. 13 268 941

      Procedura care s-a aflat pe rolul EUIPO: procedură de opoziție

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 18 ianuarie 2017 în cauzele R 2350/2015-5 și R 2530/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               pronunțarea unei hotărâri prin care să se modifice decizia atacată, respingând înregistrarea mărcii Uniunii Europene „wallapop” (nr. 13 268 941) pentru următoarele servicii din clasa 35: „Servicii de vânzare on-line, respectiv exploatarea de pieţe on-line pentru cumpărători şi vânzători de bunuri şi servicii; Servicii de comercializare online în cadrul cărora vânzătorii afişează produse sau servicii în vederea vânzării şi achiziţionării sau licitării, pe internet, în vederea facilitării vânzării de produse şi de servicii de către terţi, într-o reţea de calculatoare; Furnizare de rapoarte de evaluare şi de evaluări ale performanţelor cu privire la bunuri şi servicii ale vânzătorilor, valoarea şi preţul bunurilor vânzătorilor, performanţele cumpărătorilor şi vânzătorilor, serviciile de livrare ale vânzătorilor şi experienţa comercială generală cu privire la acestea; Furnizarea unui ghid de publicitate online cu motor de căutare care conține bunuri si servicii oferite de furnizori online; Furnizarea unei baze de date online pentru compărători si vânzători; Servicii de studii de marketing; Servicii de cercetare, de furnizare de rapoarte, de consiliere și de consultanță în materie de comportament al pieței; Servicii de furnizare de informaţii comerciale cu privire la produse şi/sau servicii, evaluare şi clasificare de astfel de produse şi servicii, precum şi de cumpărători şi comercianţi de astfel de produse şi/sau servicii; Servicii de căutare, colectare, sistematizare, prelucrare şi furnizare de informaţii comerciale pentru terţi”;

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivul invocat

               —

               încălcarea articolului 8 din Regulamentul nr. 207/2009. Se afirmă în această privință, în special, că în decizia sa, camera de recurs nu a interpretat în mod corect acest articol în legătură cu serviciile în conflict în mărcile WALA și WALLAPOP, în lumina criteriilor de interpretare care decurg din Hotărârea din 29 septembrie 1998, Canon (C-39/97, EU:C:1998:442).


title: Cauza T-227/06: Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 decembrie 2008 — RSA Security Ireland/Comisia Comunităților Europene ( Acțiune în anulare — Tariful vamal comun — Clasificare în Nomenclatura combinată — Persoană care nu este vizată în mod individual — Inadmisibilitate )

text:
               21.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 44/46

         Ordonanța Tribunalului de Primă Instanță din 3 decembrie 2008 — RSA Security Ireland/Comisia Comunităților Europene
   (Cauza T-227/06) (1)

   („Acțiune în anulare - Tariful vamal comun - Clasificare în Nomenclatura combinată - Persoană care nu este vizată în mod individual - Inadmisibilitate’)
   (2009/C 44/80)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: RSA Security Ireland (Shannon, Irlanda) (reprezentanți: B. Conway, barrister, și S. Daly, solicitor)

      Pârâtă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: X. Lewis și J. Hottiaux, agenți)
   Obiectul
   Cerere de anulare a Regulamentului (CE) nr. 888/2006 al Comisiei din 16 iunie 2006 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (JO L 165, p. 6, Ediție specială, 02/vol. 20, p. 136).
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea ca inadmisibilă.RSA Security Ireland est condamnée aux dépens.

               2)

               Obligă RSA Security Ireland Ltd la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 249, 14.10.2006.


title: Cauza T-175/13: Acțiune introdusă la 25 martie 2013 — Omega/OAPI — Omega Engineering (Ω OMEGA)

text:
               25.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 147/28

         Acțiune introdusă la 25 martie 2013 — Omega/OAPI — Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Cauza T-175/13)
   2013/C 147/51
   Limba în care a fost formulată acțiunea: spaniola

      Părțile

      Reclamantă: Omega SA (Biel/Bienne, Elveția) (reprezentant: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Omega Engineering, Inc. (Stamford, Statele Unite)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 10 ianuarie 2013 în cauzele conexe R 2055/2011-1 și R 2186/2011-1 și acordarea protecției mărcii solicitate pentru toate produsele solicitate;

               —

               obligarea OAPI și a Omega Engineering, Inc. la plata cheltuielilor de judecată aferente prezentei proceduri.

      Motivele și principalele argumente

      Solicitantul mărcii comunitare: reclamanta

      Marca comunitară vizată: cerere de înregistrare internațională care desemnează Uniunea Europeană a mărcii figurative care cuprinde elementul verbal „Ω OMEGA” pentru produse din clasa 9 — înregistrarea internațională nr. 997 036 care desemnează Uniunea Europeană

      Titularul mărcii sau al semnului invocat în procedura opoziției: Omega Engineering, Inc.

      Marca sau semnul invocat: mărcile verbale naționale și comunitare „OMEGA” pentru produse și servicii din clasele 7, 9, 11, 16, 35, 38, 41 și 42

      Decizia diviziei de opoziție: admite în parte opoziția și respinge în parte protecția solicitată.

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac formulată de reclamantă și respinge în parte, într-o măsură mai mare, protecția solicitată.

      Motivele invocate: încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009


title: Cauza C-579/13: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – P, S/Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen [Trimitere preliminară — Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung — Directiva 2003/109/CE — Articolul 5 alineatul (2) și articolul 11 alineatul (1) — Legislație națională care impune resortisanților țărilor terțe care au dobândit statutul de rezident pe termen lung o obligație de integrare civică, atestată prin examen, sub sancțiunea amenzii]

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/10

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Centrale Raad van Beroep – Țările de Jos) – P, S/Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen
   (Cauza C-579/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung - Directiva 2003/109/CE - Articolul 5 alineatul (2) și articolul 11 alineatul (1) - Legislație națională care impune resortisanților țărilor terțe care au dobândit statutul de rezident pe termen lung o obligație de integrare civică, atestată prin examen, sub sancțiunea amenzii])
   (2015/C 236/13)
   Limba de procedură: neerlandeza

      Instanța de trimitere

   Centrale Raad van Beroep

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: P, S

      Pârâți: Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

      Dispozitivul

   Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung și în special articolul 5 alineatul (2) și articolul 11 alineatul (1) din aceasta nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal prin care se impune resortisanților țărilor terțe care dețin deja statutul de rezident pe termen lung obligația de a promova un examen de integrare civică, sub sancțiunea amenzii, cu condiția ca modalitățile sale de aplicare să nu fie susceptibile să pună în pericol realizarea obiectivelor urmărite prin directiva menționată, ceea ce revine instanței de trimitere să verifice. Faptul că statutul de rezident pe termen lung este obținut înainte ca obligația de a promova un examen de integrare civică să fi fost impusă sau după ce aceasta a fost impusă este lipsit de pertinență în această privință.

      (1)  JO C 24, 25.1.2014.


title: Cauza F-93/12: Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 23 octombrie 2013 — D'Agostino/Comisia (Funcție publică — Agent contractual — Articolul 3a din RAA — Neprelungirea unui contract — Obligația de solicitudine — Interesul serviciului — Examinare completă și detaliată în cadrul tuturor serviciilor a posibilităților de încadrare în muncă care corespund sarcinilor prevăzute în contract)

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 352/24

         Hotărârea Tribunalului Funcției Publice (Camera a treia) din 23 octombrie 2013 — D'Agostino/Comisia
   (Cauza F-93/12) (1)

   (Funcție publică - Agent contractual - Articolul 3a din RAA - Neprelungirea unui contract - Obligația de solicitudine - Interesul serviciului - Examinare completă și detaliată în cadrul tuturor serviciilor a posibilităților de încadrare în muncă care corespund sarcinilor prevăzute în contract)
   2013/C 352/47
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamant: Luigi D'Agostino (Luxemburg, Luxemburg) (reprezentant: M.-A. Lucas, avocat)

      Pârâtă: Comisia Europeană (reprezentanți: G. Gattinara și D. Martin, agenți)

      Obiectul

   Cerere de anulare a deciziei de a nu prelungi contractul de agent contractual al reclamantului

      Dispozitivul

               1.

               Anulează Decizia Comisiei Europene din 1 decembrie 2011 de a nu prelungi contractul domnului D’Agostino.

               2.

               Respinge în rest acțiunea.

               3.

               Comisia Europeană suportă propriile cheltuieli de judecată și este obligată să suporte o treime din cheltuielile de judecată efectuate de domnul D’Agostino.

               4.

               Domnul D’Agostino suportă două treimi din propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 343, 10.11.2012, p. 23.


title: Cauza T-218/14: Acțiune introdusă la 8 aprilie 2014 – Mabrouk/Consiliul

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 194/29

         Acțiune introdusă la 8 aprilie 2014 – Mabrouk/Consiliul
   (Cauza T-218/14)
   2014/C 194/37
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamant: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Cartagina, Tunisia) (reprezentanți: J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, lawyers, și S. Crosby, Solicitor)

      Pârât: Consiliul Uniunii Europene

      Concluziile

   Reclamantul solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei 2014/49/PESC a Consiliului din 30 ianuarie 2014 de modificare a Deciziei 2011/72/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 38) și a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 81/2014 al Consiliului din 30 ianuarie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 101/2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia (JO L 28, p. 2), în măsura în care acestea se aplică reclamantului, măsurile constând în înghețarea fondurilor pe care le deține în UE;

               —

               obligarea pârâtului la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   În susținerea acțiunii, reclamantul invocă cinci motive.

               1.

               Primul motiv întemeiat pe faptul că prin adoptarea actelor juridice atacate, pârâtul colaborează la o anchetă penală din Tunisia și exercită, astfel, atribuții judiciare într-un context de drept penal, iar temeiul juridic invocat de pârât, și anume articolul 29 TUE și articolul 215 alineatul (2) TFUE, nu îi conferă acestuia competența de a acționa în această modalitate.

               2.

               Al doilea motiv întemeiat pe faptul că actele atacate au fost adoptate pentru a susține autoritățile judiciare din Tunisia, iar nu pentru motivele prezentate în susținerea temeiului juridic ales, fiind încălcat prin urmare temeiul juridic.

               3.

               Al treilea motiv întemeiat pe (a) o eroare vădită de apreciere, în sensul că între bunurile reclamantului din UE și obiectul anchetei judiciare din Tunisia există o legătură; (b) o eroare vădită de apreciere în afirmația că dispozitivul actelor contestate justifică înscrierea numelui reclamantului pe lista persoanelor ale căror fonduri ar trebui înghețate și (c) o eroare vădită de apreciere a situației de fapt prin care pârâtul încearcă să justifice actele atacate.

               4.

               Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului la apărare al pârâtului și a drepturilor sale fundamentale, mai precis a prezumției de nevinovăție, a dreptului de a i se prezenta dovezile pe care pârâtul le-a reținut împotriva sa, a dreptului de a fi audiat, a dreptului la egalitatea de arme, a dreptului la o cale de atac efectivă, a principiului proporționalității și a dreptului de proprietate.

               5.

               Al cincilea motiv întemeiat pe motivare necorespunzătoare.


title: Cauza T-317/07: Acțiune introdusă la 27 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/B2Test

text:
               10.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 269/50

         Acțiune introdusă la 27 august 2007 — Comisia Comunităților Europene/B2Test
   (Cauza T-317/07)
   (2007/C 269/90)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (Bruxelles, Belgia) (reprezentanți: L. Escobar Guerrero, agent, și E. Bouttier, avocat)

      Pârâtă: B2Test (Gardanne, Franța)
   Concluziile reclamantei

               —

               Obligarea societății B2Test să plătească reclamantei suma de 50 110,72 euro, din care 43 437,94 euro reprezintă suma principală și 6 672,78 euro reprezintă dobânzi de întârziere scadente la 23 decembrie 2004;

               —

               obligarea societății B2Test să plătească suma de 8,03 euro pe zi cu titlu de dobânzi scadente, cu aceeași rată, începând cu 24 decembrie 2004 și până la plata integrală;

               —

               obligarea societății B2Test la plata cheltuielilor de judecată în prezenta cauză.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezenta acțiune întemeiată pe o clauză compromisorie, reclamanta solicită obligarea pârâtei la restituirea sumei reprezentând avansul plătit de Comunitate, precum și a dobânzilor de întârziere, ca urmare a neexecutării contractului nr. BRST-CT-98-5452 încheiat în cadrul unui program specific de cercetare și dezvoltare tehnologică, inclusiv de demonstrație, în domeniul tehnologiilor industriale și al tehnologiei materialelor (1994-1998) (1) și referitor la proiectul denumit „Research and development of a new safety flooring based on recycled plastic and rubber materials for an environmental and economical added value”.
   Potrivit contractului, pârâta trebuia să îi prezinte periodic Comisiei documentele științifice și financiare menționate în cuprinsul acestuia. Reclamanta susține că numai o parte a documentelor convenite prin contract ar fi fost transmise de către pârâtă cu o întârziere de aproape trei ani față de termenele prevăzute. Raportul final al proiectului nu ar fi fost transmis nici până în prezent. Reclamanta susține prin urmare că pârâta și-ar fi încălcat obligațiile contractuale și ar fi obligată să restituie Comisiei avansul pe care aceasta l-a plătit inițial.

      (1)  JO 1994, L 222, p. 19.


title: Cauza C-125/10: Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundespatentgericht — Germania) — Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.)/Deutsches Patent- und Markenamt [Proprietate intelectuală și industrială — Brevete — Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 — Articolul 13 — Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente — Posibilitate de eliberare a acestui certificat în cazul în care perioada scursă între data depunerii cererii de brevet de bază și data primei autorizații de introducere pe piață în Uniune este mai mică de cinci ani — Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 — Articolul 36 — Prelungirea duratei certificatului suplimentar de protecție]

text:
               4.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 32/6

         Hotărârea Curții (Camera a doua) din 8 decembrie 2011 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Bundespatentgericht — Germania) — Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.)/Deutsches Patent- und Markenamt
   (Cauza C-125/10) (1)

   (Proprietate intelectuală și industrială - Brevete - Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 - Articolul 13 - Certificat suplimentar de protecție pentru medicamente - Posibilitate de eliberare a acestui certificat în cazul în care perioada scursă între data depunerii cererii de brevet de bază și data primei autorizații de introducere pe piață în Uniune este mai mică de cinci ani - Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 - Articolul 36 - Prelungirea duratei certificatului suplimentar de protecție)
   2012/C 32/10
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundespatentgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Merck Sharp & Dohme Corporation (fostă Merck & Co.)

      Pârât: Deutsches Patent- und Markenamt

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Bundespatentgericht — Interpretarea articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 469/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind certificatul suplimentar de protecție pentru medicamente (JO L 152, p. 1) — Posibilitate de eliberare a certificatului menționat în cazul în care perioada scursă între data depunerii cererii de brevet de bază și data primei autorizații de introducere pe piață în Comunitate, este mai mică de cinci ani.

      Dispozitivul

   Articolul 13 din Regulamentul (CEE) nr. 1768/92 al Consiliului din 18 iunie 1992 privind instituirea unui certificat suplimentar de protecție pentru medicamente, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2006, coroborat cu articolul 36 din Regulamentul nr. 1901/2006 trebuie interpretat în sensul că certificatul de protecție suplimentară poate fi eliberat pentru medicamente atunci când perioada care s-a scurs între data depunerii cererii de brevet de bază și data primei autorizații de introducere pe piață în Uniunea Europeană este mai mică de cinci ani. În această situație, durata prelungirii pediatrice prevăzute de acest din urmă regulament începe să curgă de la data stabilită prin scăderea din data expirării brevetului a diferenței dintre cinci ani și perioada scursă între depunerea cererii de brevet și obținerea primei autorizații de introducere pe piață.

      (1)  JO C 161, 19.6.2010.


title: Cauza T-269/06: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Rautaruukki/OAPI (RAUTARUUKKI) ( Marcă comunitară — Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare RAUTARUUKKI — Motive absolute de refuz de înregistrare — Caracter descriptiv — Lipsa caracterului distinctiv — Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 — Propuneri de probe )

text:
               10.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/22

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 19 noiembrie 2008 — Rautaruukki/OAPI (RAUTARUUKKI)
   (Cauza T-269/06) (1)

   („Marcă comunitară - Cerere de înregistrare a mărcii verbale comunitare RAUTARUUKKI - Motive absolute de refuz de înregistrare - Caracter descriptiv - Lipsa caracterului distinctiv - Articolul 7 alineatul (1) literele (b) și (c) și articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 - Propuneri de probe’)
   (2009/C 6/44)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamant: Rautaruukki Oyj(Helsinki, Finlanda) (reprezentant: P. Hagman, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: S. Laitinen, agent)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva Deciziei Camerei a patra de recurs a OAPI din 20 iulie 2006 (Cauza R 48/2006-4) privind înregistrarea ca marcă comunitară a mărcii verbale RAUTARUUKKI
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Îl obligă pe Rautaruukki Oyj la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 281, 18.11.2006.


title: Cauza T-205/17: Acțiune introdusă la 4 aprilie 2017 – SSP Europe/EUIPO (SECURE DATA SPACE)

text:
               22.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 161/40

         Acțiune introdusă la 4 aprilie 2017 – SSP Europe/EUIPO (SECURE DATA SPACE)
   (Cauza T-205/17)
   (2017/C 161/56)
   Limba de procedură: germana

      Părțile

      Reclamantă: SSP Europe GmbH (München, Germania) (reprezentant: avocat B. Bittner)

      Pârât: Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO)

      Datele privind procedura în fața EUIPO

      Marca în litigiu: marca Uniunii Europene figurative care cuprinde elementele verbale „SECURE DATE SPACE” – cererea de înregistrare nr. 14 056 998

      Decizia atacată: Decizia Camerei a cincea de recurs a EUIPO din 27 ianuarie 2017 în cauza R 2467/2015-5

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea deciziei atacate (notificată la 9 februarie 2017);

               —

               obligarea EUIPO la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele invocate

               —

               încălcarea articolului 7 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009;

               —

               încălcarea 7 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009.


title: Cauza C-464/08: Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Directiva 2005/65/CE — Politica transporturilor — Securitatea instalațiilor portuare — Netranspunere în termenul prevăzut)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 256/6

         Hotărârea Curții (Camera a opta) din 3 septembrie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Estonia
   (Cauza C-464/08) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Directiva 2005/65/CE - Politica transporturilor - Securitatea instalațiilor portuare - Netranspunere în termenul prevăzut)
   2009/C 256/11
   Limba de procedură: estona

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentanți: K. Simonsson și K. Saaremäel-Stoilov, agenți)

      Pârâtă: Republica Estonia (reprezentant: L. Uibo, agent)

      Obiectul

   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Neadoptarea, în termenul prevăzut, a actelor necesare pentru a se conforma Directivei 2005/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind consolidarea securității portuare (JO L 310, p. 28, Ediție specială, 07/vol. 15, p. 50)

      Dispozitivul

               1.

               Prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2005/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind consolidarea securității portuare, Republica Estonia nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.

               2.

               Obligă Republica Estonia la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 327, 20.12.2008.


title: Cauza C-201/11 P: Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 — Union des associations européennes de football (UEFA)/Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (Recurs — Transmisii de televiziune — Directiva 89/552/CEE — Articolul 3a — Măsuri luate de Regatul Unit privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea acestui stat membru — Campionatul European de Fotbal — Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul Uniunii — Motivare — Articolele 49 CE și 86 CE — Drept de proprietate)

text:
               7.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 260/3

         Hotărârea Curții (Camera a treia) din 18 iulie 2013 — Union des associations européennes de football (UEFA)/Comisia Europeană, Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord
   (Cauza C-201/11 P) (1)

   (Recurs - Transmisii de televiziune - Directiva 89/552/CEE - Articolul 3a - Măsuri luate de Regatul Unit privind evenimentele de importanță majoră pentru societatea acestui stat membru - Campionatul European de Fotbal - Decizie prin care măsurile sunt declarate compatibile cu dreptul Uniunii - Motivare - Articolele 49 CE și 86 CE - Drept de proprietate)
   2013/C 260/03
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Recurentă: Union des associations européennes de football (UEFA) (reprezentanți: D. Anderson, QC, și D. Piccinin, barrister, mandatați de B. Keane și T. McQuail, solicitors)

      Celelalte părți din procedură: Comisia Europeană (reprezentanți: E. Montaguti și N. Yerrell, precum și A. Dawes, agenți, asistați de M. Gray, barrister), Regatul Belgiei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (reprezentanți: L. Seeboruth și J. Beeko, agenți, asistați de T. de la Mare, barrister)

      Obiectul

   Recurs formulat împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a șaptea) din 17 februarie 2011, UEFA/Comisia (T-55/08) prin care se respinge acțiunea având ca obiect anularea Deciziei 2007/730/CE a Comisiei, din 16 octombrie 2007 care constată că sunt compatibile cu dreptul comunitar măsurile adoptate de Regatul Unit în temeiul articolului 3a alineatul (1) din Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, p. 23, Ediție specială, 06/vol. 1, p. 215)

      Dispozitivul

               1.

               Respinge recursul.

               2.

               Obligă Union des associations européennes de football (UEFA) la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 204, 9.7.2011.


title: Cauza C-1/11: Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Mainz — Germania) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM) [Mediu — Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 — Articolul 18 alineatele (1) și (4) — Transferuri ale anumitor deșeuri — Articolul 3 alineatul (2) — Informații obligatorii — Identitatea producătorului de deșeuri — Neindicarea de către intermediarul comercial — Protecția secretelor comerciale]

text:
               26.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 151/8

         Hotărârea Curții (Camera a patra) din 29 martie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Verwaltungsgericht Mainz — Germania) — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
   (Cauza C-1/11) (1)

   (Mediu - Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 - Articolul 18 alineatele (1) și (4) - Transferuri ale anumitor deșeuri - Articolul 3 alineatul (2) - Informații obligatorii - Identitatea producătorului de deșeuri - Neindicarea de către intermediarul comercial - Protecția secretelor comerciale)
   2012/C 151/15
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Verwaltungsgericht Mainz

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamantă: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Pârâtă: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

      Obiectul

   Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Verwaltungsgericht Mainz — Interpretarea articolului 18 alineatele (1) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri (JO L 190, p. 1, Ediție specială 15/vol. 16, p. 172) — Document prevăzut în anexa VII la regulamentul menționat și care cuprinde informațiile ce însoțesc transferul anumitor deșeuri — Drept al intermediarului de a nu indica în acest document identitatea producătorului de deșeuri pentru a-și proteja clientela în raport cu cumpărătorul

      Dispozitivul

               1.

               Articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 308/2009 al Comisiei din 15 aprilie 2009, trebuie interpretat în sensul că nu permite unui intermediar comercial care organizează un transfer de deșeuri să nu divulge destinatarului transferului identitatea producătorului de deșeuri, cum se prevede la alineatul (1) al acestui articol coroborat cu anexa VII la regulamentul menționat, chiar dacă această nedivulgare ar fi necesară pentru protecția secretelor comerciale ale acestui intermediar comercial.

               2.

               Articolul 18 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1013/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 308/2009, trebuie interpretat în sensul că obligă, în contextul unui transfer de deșeuri care intră sub incidența acestei dispoziții, un intermediar comercial să completeze rubrica 6 a documentului care figurează în anexa VII la Regulamentul nr. 1013/2006, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 308/2009, și să îl transmită destinatarului, fără ca conținutul acestei obligații să poată fi limitat de un drept la protecția secretelor comerciale.

      (1)  JO C 95, 26.3.2011.


title: Cauza C-206/09: Acțiune introdusă la 5 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană

text:
               1.8.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 180/35

         Acțiune introdusă la 5 iunie 2009 — Comisia Comunităților Europene/Republica Italiană
   (Cauza C-206/09)
   2009/C 180/60
   Limba de procedură: italiana

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: L. Pignataro, agent)

      Pârâtă: Republica Italiană

      Concluziile reclamantei

               —

               Declararea faptului că, prin neadoptarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma Directivei 2007/68/CE (1) a Comisiei din 27 noiembrie 2007 de modificare a anexei IIIa la Directiva 2000/13/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului privind anumite ingrediente alimentare sau, în orice caz, prin necomunicarea acestor dispoziții Comisiei, Republica Italiană nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 2 alineatul (1) primul paragraf din directiva menționată.

               —

               obligarea Republicii Italiene la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Termenul pentru transpunerea Directivei 2007/68/CE a expirat la 31 mai 2008.

      (1)  JO L 310, p. 11.

      (2)  JO L 109, p. 29, Ediție specială, 15/vol. 7, p. 9.


title: Cauza T-10/16: Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2016 – GABO:mi/Comisia

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/28

         Acțiune introdusă la 14 ianuarie 2016 – GABO:mi/Comisia
   (Cauza T-10/16)
   (2016/C 111/33)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Germania) (reprezentanți: M. Ahlhaus și C. Mayer, avocați)

      Pârâtă: Comisia Europeană

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               constatarea nulității deciziei atacate;

               —

               obligarea pârâtei la plata tuturor cheltuielilor de judecată, inclusiv cele efectuate de reclamantă.

      Motivele și principalele argumente

   Reclamanta solicită anularea următoarelor decizii adoptate de pârâtă:

               —

               decizia din 2 decembrie 2015 [ref. Ares (2015) 5513293] privind convențiile de subvenție FP 7 și scrisoarea din 2 decembrie 2015 [ref. Ares (2015) 5513293] privind convenția de subvenție FP 6 referitoare la decizia pârâtei de a proceda la recuperare ca urmare a auditului (RAIA000024) privitor la convențiile de subvenție FP 7 încheiate și a auditului (RAIA000027) privitor la contractele FP6FP 7;

               —

               decizia prin care i se impune reclamantei, potrivit notei de debit nr. 3241514917 [ref. Ares (2015) 5513293] obligația de a plăti suma totală de 1 770 417,29 euro până la 15 ianuarie 2016 în contul bancar al pârâtei, și

               —

               decizia de compensare, potrivit notelor de debit din 16 decembrie 2015 [ref. Ares (2015)5894346, Ares (2015)5898040 și Ares (2015)5899627], din 21 decembrie 2015 (BUDG/DGA/C4/DB – 025798.4) și din 14 ianuarie 2016 (BUDG/DGA/C4/DB – 025798.1), a fiecărei plăți vizate cu datoria reclamantei rezultând din nota de debit nr. 3241514917 [ref. Ares (2015) 5513293].

         În susținerea acțiunii, reclamanta invocă patru motive.

               1.

               Primul motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate sunt nelegale întrucât toate cheltuielile invocate respectă criteriul de eligibilitate prevăzut la articolul II.14.1 din convenția de subvenție.

               2.

               Al doilea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate nu respectă cerințele de formă și procedurale aplicabile și încalcă principiile bunei guvernanțe.

               3.

               Al treilea motiv, întemeiat pe faptul că deciziile atacate încalcă principiul proporționalității.

               4.

               Al patrulea motiv, întemeiat pe faptul că impunerea de despăgubiri prin deciziile atacate este de asemenea nelegală pentru că nicio contribuție financiară nejustificată nu a fost acordată reclamantei.


title: Cauza C-437/04: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Protocol privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene — Imobile închiriate de Comunități — Région Bruxelles-Capitale — Taxă impusă proprietarilor)

text:
               28.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/6

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 22 martie 2007 — Comisia Comunităților Europene/Regatul Belgiei
   (Cauza C-437/04) (1)

   (Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru - Protocol privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene - Imobile închiriate de Comunități - Région Bruxelles-Capitale - Taxă impusă proprietarilor)
   (2007/C 96/08)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Reclamantă: Comisia Comunităților Europene (reprezentant: J.-F. Pasquier, agent)

      Pârât: Regatul Belgiei (reprezentant: E. Dominkovits, agent)

      Intervenient în interesul reclamantei: Consiliul Uniunii Europene (reprezentanți: G. Maganza și A.-M. Colaert, agenți)
   Obiectul
   Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru — Încălcarea articolului 3 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene din 8 aprilie 1965 care scutește Comunitățile, activele acestora, veniturile și alte bunuri de orice impozit direct — Dispoziție națională care instituie o taxă în sarcina proprietarilor de imobile destinate activităților profesionale, situate în Région Bruxelles-Capitale și a căror suprafață depășește un anumit prag — Taxă impusă de fapt Comunităților, în calitate de locatar, fie ca urmare a clauzelor inserate în contractele de locațiune, fie ca urmare a răsfrângerii acesteia în prețul chiriei
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă Comisia Comunităților Europene la plata cheltuielilor de judecată.

               3)

               Consiliul Uniunii Europene suportă propriile cheltuieli de judecată.

      (1)  JO C 300, 4.12.2004.


title: Cauza T-86/05: Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — K & L Ruppert Stiftung/OAPI — Lopes de Almeida Cunha și alții (CORPO livre) ( Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii figurative CORPO livre — Mărci verbale naționale și internaționale LIVRE — Dovedire tardivă a utilizării mărcilor anterioare )

text:
               26.1.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 22/40

         Hotărârea Tribunalului de Primă Instanță din 12 decembrie 2007 — K & L Ruppert Stiftung/OAPI — Lopes de Almeida Cunha și alții (CORPO livre)
   (Cauza T-86/05) (1)

   („Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii figurative CORPO livre - Mărci verbale naționale și internaționale LIVRE - Dovedire tardivă a utilizării mărcilor anterioare’)
   (2008/C 22/74)
   Limba de procedură: germana
   Părțile

      Reclamantă: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Germania) (reprezentanți: D. Spohn și A. Kockläuner, avocați)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: G. Schneider, agent)

      Celelalte părți în procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha (Vila Nova de Gaia, Portugalia); Cláudia Couto Simões (Vila Nova de Gaia); și Marly Lima Jatobá, (Vila Nova de Gaia)
   Obiectul
   Acțiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 7 decembrie 2004 (cauza R 328/2004-1) privind o procedură de opoziție între K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG și Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões și Marly Lima Jatobá.
   Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               Obligă reclamanta K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 155, 25.6.2005.


title: Cauza T-60/08 P: Recurs introdus la 12 ianuarie 2009 de Georgi Kerelov împotriva Hotărârii pronunțate la 29 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-19/07, Kerelov/Comisia

text:
               21.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 69/39

         Recurs introdus la 12 ianuarie 2009 de Georgi Kerelov împotriva Hotărârii pronunțate la 29 noiembrie 2007 de Tribunalul Funcției Publice în cauza F-19/07, Kerelov/Comisia
   (Cauza T-60/08 P)
   (2009/C 69/91)
   Limba de procedură: franceza
   Părțile

      Recurent: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bulgaria) (reprezentant: A. Kerelov, avocat)

      Cealaltă parte în proces: Comisia Comunităților Europene
   Concluziile recurentului

               —

               Anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 29 noiembrie 2007, în cauza F-19/07, Kerelov/Comisia;

               —

               admiterea concluziilor prezentate de recurent în primă instanță;

               —

               obligarea intimatei la suportarea tuturor cheltuielilor de judecată.

         Motivele și principalele argumente
   Prin prezentul recurs, recurentul solicită anularea Hotărârii Tribunalului Funcției Publice (TFP) din 29 noiembrie 2007 pronunțată în cauza Kerelov/Comisia, F-19/07 de respingere a acțiunii prin care recurentul a solicitat, pe de o parte, anularea deciziilor comisiei de evaluare a concursului general EPSO/AD/43/06 de a nu îl înscrie pe lista de rezervă a concursului menționat, precum și, pe de altă parte, daune-interese pentru repararea prejudiciului ce se pretinde a fi fost suferit.
   În susținerea recursului, recurentul invocă zece motive întemeiate pe următoarele aspecte având următorul obiectiv:

               —

               o încălcare a principiilor care reglementează procesul administrativ în materia probelor, întrucât TFP a inversat sarcina probei;

               —

               o încălcare a principiului contradictorialității, întrucât TFP nu a acordat recurentului un termen suficient pentru a lua poziție cu privire la noile documente depuse la dosar;

               —

               o încălcare a principiului caracterului public al procedurii, întrucât la TFP nu s-a desfășurat o nouă ședință ca urmare a depunerii de noi documente;

               —

               o încălcare a obligației de imparțialitate, întrucât TFP nu a luat măsurile necesare pentru instruirea dosarului;

               —

               o eroare de drept, întrucât TFP a considerat că dreptul de excludere a unui candidat aparține comisiei de evaluare a concursului și nu directorului Oficiului European pentru Selecția Personalului (EPSO);

               —

               o eroare de drept, întrucât TFP a considerat că interdicția contactelor dintre candidații la concurs și membrii comisiei de evaluare ia sfârșit la momentul publicării listei de rezervă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și nu la momentul încheierii lucrărilor comisiei de evaluare;

               —

               o încălcare a principiilor dreptului administrativ material, întrucât a confirmat Decizia comisiei de evaluare din 2 februarie 2007 de a-l exclude pe recurent din concurs, în măsura în care:

                           —

                           decizia menționată nu ar fi fost depusă la dosar în versiune originală;

                           —

                           decizia menționată nu ar cuprinde motive suficient de precise pentru a permite destinatarului acesteia să ia cunoștință de situația de fapt exactă care a stat la baza deciziei; și

                           —

                           comisia de evaluare nu l-ar fi invitat pe recurent să se explice în legătură cu faptele care îi erau reproșate, mai precis trimiterea către comisia de evaluare a două scrisori;

               —

               o verificare din oficiu a oricărei alte încălcări a normelor juridice aplicabile, care ar fi putut să fie săvârșită de TFP.


title: Cauza C-425/10: Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Germania) la 31 august 2010 — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja/Land Berlin

text:
               6.11.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/13

         Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare introdusă de Bundesverwaltungsgerichts (Germania) la 31 august 2010 — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja/Land Berlin
   (Cauza C-425/10)
   ()
   2010/C 301/19
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Bundesverwaltungsgericht

      Părțile din acțiunea principală

      Reclamante: Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja

      Pârât: Land Berlin

      Întrebările preliminare

               1.

               Articolul 16 alineatul (1) prima teză din Directiva 2004/38/CE (1) trebuie interpretat în sensul că acesta conferă unui cetățean al Uniunii care, în cursul unei perioade mai mari de cinci ani, are reședința legală, numai în temeiul dreptului național, pe teritoriul unui stat membru, dar care nu a îndeplinit în această perioadă și condițiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE, un drept de ședere permanentă pe teritoriul acestui stat?

               2.

               La aprecierea șederii legale, în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 2004/38/CE, trebuie luate în considerare și perioadele de ședere ale cetățeanului Uniunii pe teritoriul statului membru gazdă anterioare aderării statului membru de origine al acestuia la Uniunea Europeană?

      (1)  Directiva 2004/38/EE Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora (JO L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56)


title: Cauza C-422/13: Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht – Germania) – Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree [Trimitere preliminară — Agricultură — Politica agricolă comună — Schemă de plată unică — Regulamentul (CE) nr. 73/2009 — Articolul 34 alineatul (2) litera (a) — Noțiunea „suprafață eligibilă pentru ajutor” — Noțiunea „suprafață agricolă” — Suprafață care constituie stratul de acoperire vegetală a unui depozit de deșeuri dezafectat — Utilizare pentru activități agricole — Admisibilitate]

text:
               7.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 294/3

         Hotărârea Curții (Camera întâi) din 2 iulie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht – Germania) – Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree
   (Cauza C-422/13) (1)

   ([Trimitere preliminară - Agricultură - Politica agricolă comună - Schemă de plată unică - Regulamentul (CE) nr. 73/2009 - Articolul 34 alineatul (2) litera (a) - Noțiunea „suprafață eligibilă pentru ajutor” - Noțiunea „suprafață agricolă” - Suprafață care constituie stratul de acoperire vegetală a unui depozit de deșeuri dezafectat - Utilizare pentru activități agricole - Admisibilitate])
   (2015/C 294/03)
   Limba de procedură: germana

      Instanța de trimitere

   Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

      Părțile din procedura principală

      Reclamant: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Pârâtă: Dr. med. vet. Uta Wree

      Dispozitivul

   Articolul 34 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006 și (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că o suprafață care formează stratul de acoperire a unui depozit de deșeuri care se află în etapa de posttratare constituie o „suprafață agricolă” în sensul acestei dispoziții, din moment ce este utilizată în mod efectiv ca pășune permanentă.

      (1)  JO C 304, 19.10.2013.


title: Cauza C-285/14: Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA (Trimitere preliminară — Fiscalitate — Directiva 92/83/CEE — Accize — Bere — Articolul 4 — Mici fabrici de bere independente — Acciză redusă — Condiții — Absența unei producții sub licență — Producție conform unui procedeu de fabricație aparținând unui terț și autorizat de acesta — Utilizare autorizată a mărcilor acestui terț)

text:
               20.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 236/18

         Hotărârea Curții (Camera a zecea) din 4 iunie 2015 (cerere de decizie preliminară formulată de Cour de cassation – Franța) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne/Brasserie Bouquet SA
   (Cauza C-285/14) (1)

   ((Trimitere preliminară - Fiscalitate - Directiva 92/83/CEE - Accize - Bere - Articolul 4 - Mici fabrici de bere independente - Acciză redusă - Condiții - Absența unei producții sub licență - Producție conform unui procedeu de fabricație aparținând unui terț și autorizat de acesta - Utilizare autorizată a mărcilor acestui terț))
   (2015/C 236/25)
   Limba de procedură: franceza

      Instanța de trimitere

   Cour de cassation

      Părțile din procedura principală

      Reclamanți: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Pârâtă: Brasserie Bouquet SA

      Dispozitivul

   În vederea aplicării accizei reduse la bere, condiția prevăzută la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice, potrivit căreia fabrica de bere trebuie să nu lucreze sub licență, nu este îndeplinită dacă fabrica de bere în cauză își produce berea în conformitate cu un acord în temeiul căruia este autorizată să utilizeze mărcile și procedeul de fabricație ale unui terț.

      (1)  JO C 261, 11.8.2014.


title: Cauza T-543/15: Ordonanța Tribunalului din 12 octombrie 2016 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA [„Acțiune în anulare – Înscriere drept furnizor al unei substanțe active pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 – Lipsa afectării directe – Inadmisibilitate”]

text:
               5.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 454/25

      Ordonanța Tribunalului din 12 octombrie 2016 – Lysoform Dr. Hans Rosemann și alții/ECHA
      (Cauza T-543/15) (1)

      ([„Acțiune în anulare - Înscriere drept furnizor al unei substanțe active pe lista prevăzută la articolul 95 din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 - Lipsa afectării directe - Inadmisibilitate”])
      (2016/C 454/45)
      Limba de procedură: engleza

         Părțile

         Reclamante: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Germania), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Germania), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Germania) și Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Țările de Jos) (reprezentanți: K. Van Maldegem, M. Grunchard și P. Sellar, avocați)

         Pârâtă: Agenția Europeană pentru Produse Chimice (reprezentanți: C. Buchanan, W. Broere și M. Heikkilä, agenți, asistați de P. Oliver, barrister)

         Obiectul

      Cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE și prin care se urmărește anularea deciziei ECHA din 17 iunie 2015 privind înscrierea OXea GmbH, cu sediul în Germania, în calitate de furnizor al unei substanțe active pe lista vizată la articolul 95 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la dispoziție pe piață și utilizarea produselor biocide (JO 2012, L 167, p. 1)

         Dispozitivul

                  1)

                  Respinge acțiunea ca inadmisibilă.

                  2)

                  Nu este necesară pronunțarea cu privire la cererile de intervenție ale Oxea GmbH și BASF SE.

                  3)

                  Obligă Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH și Diversey Europe Operations BV la suportarea propriilor cheltuieli de judecată, precum și a celor efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), cu excepția celor aferente cererilor de intervenție.

                  4)

                  Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH și Diversey Europe Operations BV suportă fiecare propriile cheltuieli de judecată aferente cererilor de intervenție.

         (1)  JO C 406, 7.12.2015.


title: Cauza T-486/12: Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Golam/OAPI – Pentafarma (METABOL) [ „Marcă comunitară — Procedură de opoziție — Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale METABOL — Marca națională verbală anterioară METABOL-MG — Motiv relativ de refuz — Risc de confuzie — Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009” ]

text:
               28.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 245/11

         Hotărârea Tribunalului din 11 iunie 2014 – Golam/OAPI – Pentafarma (METABOL)
   (Cauza T-486/12) (1)

   ([„Marcă comunitară - Procedură de opoziție - Cerere de înregistrare a mărcii comunitare verbale METABOL - Marca națională verbală anterioară METABOL-MG - Motiv relativ de refuz - Risc de confuzie - Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009”])
   2014/C 245/15
   Limba de procedură: engleza

      Părţile

      Reclamantă: Sofia Golam (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Trovas, avocat)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (reprezentant: P. Geroulakos, agent)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs a OAPI, intervenientă la Tribunal: Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA (Prior Velho, Portugalia)

      Obiectul

   Acţiune formulată împotriva deciziei Camerei întâi de recurs a OAPI din 19 iulie 2012 (cauza R 1901/2011-1) referitoare la o procedură de opoziție între Pentafarma-Sociedade Tecnico-Medicinal, SA și doamna Sofia Golam.

      Dispozitivul

               1)

               Respinge acțiunea.

               2)

               O obligă pe doamna Sofia Golam la plata cheltuielilor de judecată.

      (1)  JO C 9, 12.01.2013.


               10.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 410/5

         Acțiune introdusă la 12 august 2015 de către Autoritatea AELS de Supraveghere împotriva Islandei
   (Cauza E-20/15)
   (2015/C 410/04)
   Autoritatea AELS de Supraveghere, situată la adresa 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgia, reprezentată de Øyvind Bø și Íris Ísberg, în calitate de agenți ai Autorității AELS de Supraveghere, a introdus, la data de 12 august 2015, o acțiune împotriva Islandei la Curtea de Justiție a AELS.
   Autoritatea AELS de Supraveghere solicită Curții de Justiție a AELS:

               1.

               Să declare că, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 1 din capitolul VIII din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2013/10/UE a Comisiei de modificare a Directivei 75/324/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la generatoarele de aerosoli în vederea adaptării dispozițiilor privind etichetarea la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor], astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acesta, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din act și al articolului 7 din acord.

               2.

               Să dispună ca Islanda să suporte cheltuielile de judecată.

      Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

               —

               Cererea se referă la nerespectarea de către Islanda, până la data de 28 martie 2015, a avizului motivat emis de Autoritatea AELS de Supraveghere la 28 ianuarie 2015 referitor la faptul că acest stat nu a transpus în ordinea sa juridică națională Directiva 2013/10/UE a Comisiei de modificare a Directivei 75/324/CEE a Consiliului privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la generatoarele de aerosoli în vederea adaptării dispozițiilor privind etichetarea la Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, conform dispoziției de la punctul 1 din capitolul VIII din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European, astfel cum a fost adaptată la acord prin protocolul 1 la acesta („actul”).

               —

               Autoritatea AELS de Supraveghere susține că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat, Islanda nu și-a respectat obligațiile care îi revin în temeiul articolului 3 din act și al articolului 7 din Acordul privind SEE.


title: Cauza C-306/16: Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 30 mai 2016 – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

text:
               5.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 326/10

         Cerere de decizie preliminară introdusă de Tribunal da Relação do Porto (Portugalia) la 30 mai 2016 – António Fernando Maio Marques da Rosa/Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Cauza C-306/16)
   (2016/C 326/19)
   Limba de procedură: portugheza

      Instanța de trimitere

   Tribunal da Relação do Porto

      Părțile din procedura principală

      Recurent: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Intimată: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Întrebările preliminare

               1)

               În lumina articolului 5 din Directiva 93/104/CE (1) a Consiliului din 23 noiembrie 1993 și a articolului 5 din Directiva 2003/88/CE (2) a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003, precum și a articolului 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în cazul în care lucrătorii care muncesc în schimburi și care beneficiază de perioade de repaus prin rotație, angajați într-o unitate care este deschisă zilnic, însă care nu are perioade productive continue 24 de ore pe zi, trebuie să se acorde ziua de repaus obligatorie la care lucrătorul are dreptul în decursul unei perioade de șapte zile, și anume cel mai târziu în a șaptea zi după 6 zile de lucru consecutive?

               2)

               Interpretarea conform căreia, în ceea ce privește acești lucrători, angajatorul poate alege zilele în care le acordă, săptămânal, repausul la care au dreptul, astfel încât îi poate obliga să lucreze până la 10 zile consecutive, fără să le plătească ore suplimentare (de exemplu, între ziua de miercuri a săptămânii, urmată de repaus lunea și marțea, până în ziua de vineri a săptămânii viitoare, urmată de repaus sâmbăta și duminica) este sau nu este conformă cu directivele și dispozițiile menționate?

               3)

               Interpretarea conform căreia perioada de repaus neîntrerupt de 24 de ore poate fi acordată în oricare dintre zilele calendaristice dintr-o anumită perioadă de 7 zile calendaristice, și conform căreia următoarea perioadă de repaus neîntrerupt de 24 de ore (la care se adaugă cele 11 ore de repaus zilnic) poate fi acordată, de asemenea, în oricare dintre zilele calendaristice din perioada de 7 zile calendaristice care urmează după perioada menționată este sau nu este conformă cu directivele și dispozițiile menționate?

               4)

               Interpretarea conform căreia lucrătorul poate beneficia, în loc de o perioadă de repaus neîntrerupt de 24 de ore (la care se adaugă cele 11 ore de repaus zilnic) pentru fiecare perioadă de 7 zile, de două perioade de repaus neîntrerupt de 24 ore, consecutive sau neconsecutive, în oricare dintre cele 4 zile calendaristice dintr-o anumită perioadă de referință de 14 zile calendaristice este sau nu este conformă cu directivele și dispozițiile menționate, având în vedere, de asemenea, prevederile articolului 16 litera (a) din Directiva 2003/88/CE a Parlamentului și a Consiliului din 4 noiembrie 2003?

      (1)  Directiva 93/104/CE a Consiliului din 23 noiembrie 1993 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 307, p. 18).

      (2)  Directiva 2003/88/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind anumite aspecte ale organizării timpului de lucru (JO L 299, p. 9, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 127).


title: Cauza T-476/07: Acțiune introdusă la 13 decembrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Frontex

text:
               23.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/55

         Acțiune introdusă la 13 decembrie 2007 — Evropaïki Dynamiki/Frontex
   (Cauza T-476/07)
   (2008/C 51/100)
   Limba de procedură: engleza
   Părțile

      Reclamantă: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grecia) (reprezentant: N. Korogiannakis, lawyer)

      Pârâtă: Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe (FRONTEX)
   Concluziile reclamantei:

               —

               Anularea deciziei FRONTEX de a respinge oferta reclamantei și de a atribui contractul ofertantului selectat;

               —

               obligarea FRONTEX la plata de despăgubiri pentru prejudiciul suferit de reclamantă ca urmare a procedurii de atribuire în litigiu, în cuantum de 500 000 EUR;

               —

               obligarea Comisiei (DIGIT) la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu prezenta acțiune, chiar dacă aceasta este respinsă;

               —

               obligarea FRONTEX la plata cheltuielilor de judecată efectuate de reclamantă în legătură cu această acțiune.

         Motivele și principalele argumente
   Reclamanta a prezentat o ofertă ca urmare a cererii de ofertă lansate de pârâtă pentru furnizarea de servicii informatice, de hardware și de licențe software (JO 2007/S 114-139890). Reclamanta contestă decizia pârâtei din 3 octombrie 2007 de respingere a ofertei reclamantei, prin care aceasta este informată în legătură cu atribuirea contractului către un alt ofertant.
   În sprijinul acțiunii sale, reclamanta susține că pârâta nu și-a motivat decizia în conformitate cu articolul 253 CE și a utilizat criterii de evaluare care nu au fost menționate expres în cererea de ofertă. Mai mult, reclamanta susține că pârâta a comis erori vădite de apreciere.


title: Cauza F-115/11: Acțiune introdusă la 27 octombrie 2011 — ZZ/BEI

text:
               7.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 6/28

         Acțiune introdusă la 27 octombrie 2011 — ZZ/BEI
   (Cauza F-115/11)
   2012/C 6/53
   Limba de procedură: franceza

      Părțile

      Reclamantă: ZZ (reprezentant: N. Thieltgen, avocat)

      Pârâtă: Banca Europeană de Investiții

      Obiectul și descrierea litigiului

   Anularea deciziei președintelui BEI de a nu o numi pe reclamantă, ci un alt candidat în postul de șef al unei divizii din cadrul BEI și o cerere de daune interese

      Concluziile reclamantei

               —

               Anularea deciziei președintelui BEI de a nu o numi pe reclamantă în postul de șef al diviziei „Tarife și politici de risc”, în cadrul departamentului „Risc de credit” al Direcției generale „Gestiunea riscurilor” și de a nu-i fi atribuit postul de șef al diviziei „Tarife și politici de risc”, în cadrul departamentului „Risc de credit” al Direcției generale „Gestiunea riscurilor”;

               —

               obligarea BEI la adoptarea măsurilor necesare pentru crearea unei proceduri legale privind ocuparea postului;

               —

               stabilirea răspunderii BEI față de reclamantă cu privire la nelegalitatea deciziei de a numi un alt candidat pe postul în litigiu;

               —

               obligarea BEI la plata unei despăgubiri pentru repararea prejudiciilor materiale și morale suferite de reclamantă, despăgubirea trebuind să fie însoțită de dobânzi de întârziere:

                           —

                           privind prejudiciul moral: 50 000 de euro;

                           —

                           privind prejudiciul material cauzat de pierderea remunerației: 436 100 de euro;

               —

               obligarea BEI la plata cheltuielilor de judecată.


title: Cauza T-624/14: Acțiune introdusă la 12 august 2014 – Bice International/OAPI – Bice (bice)

text:
               6.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 351/28

         Acțiune introdusă la 12 august 2014 – Bice International/OAPI – Bice (bice)
   (Cauza T-624/14)
   2014/C 351/36
   Limba în care a fost formulată acțiunea: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Bice International Ltd (Dubai, Emiratele Arabe Unite) (reprezentant: N. Gibb, Solicitor)

      Pârât: Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)

      Cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs: Bice AG (Baar, Elveția)

      Concluziile

   Reclamanta solicită Tribunalului:

               —

               anularea Deciziei Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) din 23 mai 2014 pronunțate în cauza R 1249/2013-1.

      Motivele și principalele argumente

      Marca comunitară înregistrată care a făcut obiectul unei cereri de declarare a nulității: marca verbală „bice” pentru bunuri și servicii din clasele 29, 30 și 43 – cererea de înregistrare a unei mărci comunitare nr. 5 1 26  693

      Titularul mărcii comunitare: cealaltă parte din procedura care s-a aflat pe rolul camerei de recurs

      Partea care solicită declararea nulității mărcii comunitare: reclamanta

      Motivarea cererii de declarare a nulității: s-a afirmat că cererea de înregistrare a unei mărci comunitare a fost depusă cu rea-credinţă, în sensul articolului 52 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară şi înregistrată cu încălcarea articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborat cu articolul 8 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară

      Decizia diviziei de anulare: respinge în întregime cererea de declarare a nulității

      Decizia camerei de recurs: respinge calea de atac

      Motivele invocate: încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (b) şi a articolului 53 alineatul (1) litera (a) coroborate cu articolul 8 alineatul (1) literele (a) şi (b) din Regulamentul nr. 207/2009 privind marca comunitară


title: Cauza C-557/15: Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Malta

text:
               11.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 7/11

         Acțiune introdusă la 30 octombrie 2015 – Comisia Europeană/Republica Malta
   (Cauza C-557/15)
   (2016/C 007/18)
   Limba de procedură: engleza

      Părțile

      Reclamantă: Comisia Europeană (reprezentanți: C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici, agenți)

      Pârâtă: Republica Malta

      Concluziile reclamantei

               —

               Constatarea faptului că, prin adoptarea unui regim derogatoriu prin care se autorizează capturarea a șapte specii de păsări sălbatice [cinteza (Fringilla coelebs), câneparul (Carduelis cannabinna), sticletele (Carduelis carduelis), florintele (Carduelis chloris), botgrosul (Coccothraustes coccothraustes), cănărașul (Serinus serinus) și scatiul (Carduelis spinus)], Republica Malta nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 5 literele (a) și (e) și articolului 8 alineatul (1) coroborate cu anexa IV punctul (a) citite în coroborare cu articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (1);

               —

               obligarea Republicii Malta la plata cheltuielilor de judecată.

      Motivele și principalele argumente

   Malta a introdus în 2014 un regim derogatoriu de autorizare a capturării a șapte specii de păsări sălbatice, autorizând campanii de vânătoare în 2014 și în 2015.
   Directiva 2009/147 impune statelor membre obligația de a interzice capturarea și păstrarea de păsări sălbatice neînscrise în anexa II, cum sunt cele în discuție, precum și capturarea păsărilor sălbatice prin mijloace neselective, cum ar fi plasele sau capcanele. Orice derogare de la aceste interdicții este supusă condițiilor stricte prevăzute la articolul 9 din directivă.
   Comisia consideră că regimul derogatoriu maltez prin care se autorizează capturarea a șapte specii de păsări sălbatice nu este conform dispozițiilor articolului 5 literele (a) și (e) și articolului 8 alineatul (1) din directivă coroborate cu anexa IV punctul (a) la aceasta.
   Comisia consideră că Malta nu a dovedit că sunt întrunite condițiile de derogare impuse prin articolul 9 alineatul (1) din directivă. În primul rând, Malta nu a demonstrat inexistența altei soluții satisfăcătoare, astfel cum se solicită prin fraza introductivă a articolului 9 alineatul (1) din directivă. În al doilea rând, regimul derogatoriu maltez nu precizează nicio motivație referitoare la pretinsa inexistență a altei soluții satisfăcătoare. În al treilea rând, Malta nu a dovedit că activitatea autorizată constituie o „utilizare judicioasă”, în sensul articolului 9 alineatul (1) litera (c) din directivă. În al patrulea rând, Malta nu a dovedit că este îndeplinită cerința prevăzută la articolul 9 alineatul (1) litera (c) din directivă, potrivit căreia derogarea nu poate privi decât capturarea, păstrarea sau alte utilizări judicioase ale anumitor păsări „în număr mic”. În al cincilea rând, Malta nu a demonstrat că autorizarea este acordată în „condiții strict controlate”, astfel cum impune articolul 9 alineatul (1) litera (c) din directivă.

      (1)  JO L 20, p. 7.